Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Šeste sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2019. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 63 narodna poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da su je u sali prisutno 85 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da je sprečena da sednici prisustvuje narodni poslanik Milena Ćorilić. Nastavljamo rad i prelazimo na pretres u pojedinostima. Prva tačka dnevnog reda – Predlog zakona o izmenama i dopunama zakona o glavnom gradu. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine obaveštavam vas da su pozvani da sednici prisustvuju Branko Ružić, ministar državne uprave i lokalne samouprave, Zoran Kasalović, Bojan Stević, Žikica Nestorović, državni sekretari u Ministarstvu, Saša Mović, pomoćnik ministra državne uprave i lokalne samouprave. Primili ste amandmane koji su na Predlog zakona podneli narodni poslanici. Primili ste izvešaj Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predlog zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Đorđe Komlenski. Da li neko želi reč? Izvolite, kolega Komlenski.
Zahvaljujem predsedavajući. Drugarice i drugovi, dame i gospodo, uvaženi ministre sa saradnicima, na član 1. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o glavnom gradu, podneo sam amandman i praktično predložio jednu intervenciju koja je sasvim jasna, logična i nužna i usklađena sa onim što predlog koji ste dostavili ovoj Skupštini u daljem toku podrazumeva. Naime, intervencija se odnosi na budući stav 6. i stav 8. člana 4. zakona u kojem ste predložili da komunalne mreže na teritoriji grada Beograda mogu biti u svojini vršioca komunalne delatnosti, čiji je osnivač grad Beograd, odnosno kome je grad Beograd poverio obavljanje delatnosti. Moj predlog se odnosi na to da komunalna mreža može biti u svojini i vršioca komunalne delatnosti onog preduzeća čiji je osnivač gradska opština grada Beograda, jer već u sledećem članu, koji ste predložili, vi otvarate i ostavljate mogućnost da gradske opštine Barajevo, Grocka, Lazarevac, Mladenovac, Obrenovac, Sopot i Surčin pod određenim uslovima mogu biti osnivači javnih komunalnih preduzeća. U skladu sa tim, ovakva odredba je po mom skromnom mišljenju nužna, kao što je nužno da i u budućem stavu 8, tamo gde kaže da javna preduzeća, čiji je osnivač grad Beograd, dodao bih reči „ili gradska opština“ grada Beograda, imovinom grada Beograda upravljaju, raspolažu u skladu sa zakonom, osnivačkim aktom i drugim aktom nadležnog organa. Znači, gradske opštine sa šireg gradskog područja, uključujući opštinu Obrenovac, iz koje dolazim, imaju ovlašćenje da obezbede uslove za obavljanje i razvoj komunalnih delatnosti na svom području. Iz toga su isključeni linijski prevoz putnika i ZOO Higijena i za njihovo obavljanje su i do sada mogli, a i po predlogu koji ste dostavili Skupštini, i ubuduće će pod određenim uslovima, moći da organizuju obavljanje delatnosti u skladu sa zakonom i propisima grada Beograda. Osim toga pojedine gradske opštine, koje su ranije bile prigradske, a imam utisak, imale mnogo bolji i stabilniji status nego od 2007. godine, kad je izmišljen naziv gradske, su ogromna sredstva kako same sredine, i tada lokalne samouprave, već i građani sa tih teritorija ogromnu imovinu uložili u svoju ličnu imovinu, uložili u imovinu javnih komunalnih preduzeća. Iz tog razloga smatram da ne postoji, ne samo prepreka, nego već postoji izuzetna potreba da se ovaj amandman usvoji i da se omogući da i ta preduzeća koja postoje ili za koja će se dati saglasnost za osnivanje u budućnosti mogu da koriste i raspolažu imovinom koju su već do sada stekli ili koju će u budućem periodu steći. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Komlenski. Po amandmanu, reč ima narodna poslanica Jelena Žarić Kovačević.
Hvala vam, predsedavajući. U ovom amandmanu se govori o imovini Grada Beograda, koja obuhvata dobra u opštoj upotrebi, dakle, puteve, trgove i javne parkove, komunalnu mrežu, pokretne i nepokretne stvari, kulturna dobra, itd. Danas se suočavamo sa jednom pojavom o kojoj mislim da treba i govoriti u parlamentu, a koja je neočekivana ako uzmemo u obzir da je glavni akter jedan predsednik opštine. Dakle, složićete se, ne očekuje se baš od jednog predsednika opštine da se protivi da ta opština i Grad Beograd uopšte da napreduju, da se razvijaju i da budu, praktično bolje i lepše mesto za život. Marko Bastać ometa radove na Trgu Republike tako što sklanja ograde, on dovede svoje odbornike da se šetaju na mestima gde se izvode radovi, čupa i sklanja saobraćajne znakove i druge znakove i signalizaciju. Na taj način on, ne samo što, verovatno produžava rok za završetak tih radova, nego pravi dodatne troškove, na kraju krajeva, zloupotrebljava svoju funkciju i svoj položaj da bi svojim performansima vršio političke pritiske na gradsku vlast u Beogradu. Znači, radi se o čistoj zloupotrebi položaja. Sa druge strane, danas čujem da će se sprovesti referendum, potpuno protivno zakonima i pravilima prakse. On će poslati ljude da obilaze stanove, da obilaze kuće, da obilaze stanovnike opštine Stari Grad i vrlo je jasno da se radi o još jednoj zloupotrebi položaja u nizu zloupotreba položaja koje je sproveo i svakodnevno sprovodi Marko Bastać, kao predsednik opštine Stari Grad. Pošto raspravljamo o Predlogu izmena i dopuna Zakona o glavnom gradu, smatram da građani treba da čuju šta se radi, na koji način se radi i da će biti zloupotrebljeni i iskorišćeni u toj navodno političkoj borbi. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Po amandmanu reč ima narodni poslanik Milija Miletić. Izvolite.
Zahvaljujem se predsedavajući. Podržao bih amandman gospodina Komlenskog i napomenuo bih određene stvari, konkretno vezano za Grad Beograd, za rubna područja gde ima veći broj sela. Blizu 300 hiljada ljudi žive u tim područjima i tim ljudima u tim našim selima u okviru Grada Beograda mora se obezbediti, što se kaže, bolji uslovi, jer ti se ljudi bave ozbiljno poljoprivredom, rade ono što je bitno da se hrane svi građani ovde u Beogradu. Tako da ću ja podržati amandman gospodina Komlenskog. Normalno, mislim da je potrebno i da stavimo veću pažnju za naše ljude koji žive u tim rubnim područjima, našim selima na teritoriji Grada Beograda. Konkretno, ja kada govorim uvek se govori dolazi iz najlepše opštine u Srbiji, to je opština Svrljig. Juče je koleginica Verica rekla da tu i jeste najlepša opština, ali nema sud, nema ovo, nema ono, ali smo svedoci da je Grad Beograd najlepši grad na svetu. Prema tome, ja ću podržati amandman i mislim da je ovaj zakon dobar, da je ovaj zakon odličan i da stavljamo veći akcenat našim ljudima koji žive na selu u rubnim područjima Grada Beograda zato što ima blizu 300 hiljada ljudi koji tamo žive. Hvala još jednom.
Replika, koleginica Radeta.
Ja nisam juče govorila o glavnom gradu, to je danas na dnevnom redu, juče sam samo rekla, iznela jednu činjenicu da Svrljig za kojeg kolega Milija kaže da je najlepša opština u Srbiji i zaista jeste lepa. Rekla sam i zamolila da se povede računa o nekim budućim rešavanjima problema u pravosuđu, da je Svrljig jedna od opština koja nema sud, koja nema notara, koja, faktički, ne može da poštuje zakone. Evo, recimo u predizbornoj kampanji, tamo se overavaju potpisi i dalje u mesnim kancelarijama i u opštini što je dobro, samo nije dobro što nije u celoj Srbiji. Zašto Svrljig kao tako lepa opština nije u centru pažnje na nivou Republike, pa da se zaista uredi na način kako to propisuju zakoni koji se bave time. Ako nemaju notara, oni nemaju gde da overe, moraju da idu u Niš da overavaju, recimo, kupoprodajne ugovore i to nije dobro. U tom smislu sam ja pominjala Svrljig i naravno ništa loše što se tiče lepote Svrljiga, ali odnos republičke vlasti prema Svrljigu, bar kada je u pitanju pravosuđe mora biti malo bolji i ozbiljniji.
Zahvaljujem. Kolega Miletiću, želite repliku? Izvolite. (Da)
Zahvaljujem se. Normalno, kada govorimo o najlepšim opštinama, Svrljig jeste najlepša opština. Što se tiče ovih problema koje je navela koleginica Vjerica, to jesu fakat problemi da ne postoji sud, ali u jednom delu to je rađeno 2010. godine, rađena je i mreža sudova gde je skinuta ta, naš sud u Svrljigu koji je postojao, ali sa druge strane ja mogu da kažem da veliki broj ljudi i najveći broj ljudi u Svrljigu to su ljudi koji su pošteni, koji su vredni, marljivi, tako da možda sud nije ni potreban. U krajnjem slučaju vezano za notare, ja očekujem u narednom periodu da će imati notare, završila je jedna pravnica taj notarski ispit i očekujem da će taj notar biti vrlo brzo u Svrljigu, s tim što je potrebno da svaka lokalna samouprava ima sve ove potrebne stvari i ja ću se normalno zalagati kao predstavnik Ujedinjene seljačke stranke i predstavnik naroda koji živi u Svrljigu i podržava politiku razvoja i decentralizaciju Srbije normalno, Ono sve što je potrebno za sve nas, da svaka opština mora imati sve one potrebne stvari, a to se već i podrazumeva. Hvala, još jednom koleginici Vjerici, koja je potvrdila da je Svrljig najlepša opština u Srbiji, ali sa druge strane, ovo jeste jedan od problema koji moramo rešavati u narednom periodu, ali to, će se rešavati onako kako dolazi vreme. Sa druge strane, mi tim našim opštinama moramo obezbediti više radnih mesta i uslove za dovođenje investitora, a svedoci smo da veliki broj investitora dolazi na jugoistoku Srbije i očekuje da će doći neki ozbiljniji investitor i kod nas u Svrljigu. Hvala još jednom, uvažena koleginice Vjerice.
Koleginice Radeta, omogućiću vam repliku, naravno, ali vas molim da se vratimo kasnije na dnevni red. Izvolite.
Bukvalno dve rečenice. Slažem se ja da su ljudi u Svrljigu časni i pošteni, kao što sam uverena da su u celoj Srbiji, većina ljudi časni i pošteni. To nije razlog da negde postoji ili ne postoji sud. Postoji mnogo situacija gde časnim i poštenim ljudima treba sud. Ne treba sudovi samo tamo gde neko nešto krade, ubija, tuče, itd. Postoje ostavinske rasprave, postoje kupoprodaje, postoje uređenje korišćenja zajedničkih dvorišta, parcela, građanske neke stvari koje treba da rešava sud, a nema nikakvog spora, nema nikakvog kriminala, znate. U tom smislu samo i dalje mislim da, ne samo Svrljig, nego sve opštine u Srbiji, ako hoćemo da se zaista razvijaju, vi volite da kažete ravnomerno, teško je postići ravnomerno, ali da se razvijaju i da se ne zaustavljaju u razvoju, sve moraju imati za početak Osnovni sud.
Zahvaljujem. (Milija Miletić: Replika.) Kolega Miletić, molim vas da se nakon ovog, ipak vratimo na dnevni red. Izvolite.
Zahvaljujem se. Još jednom, da se ne ponavljam, ja sam to govorio od 2014. godine, ali ovo što je rekla koleginica Vjerica, to stoji. Sa druge strane, postoje sudeći dani gde dolazi sudija i normalno, ljudi tamo završavaju sve ono što je potrebno da rešite svoje probleme vezano za njihove potrebe. Mislim da je ispravno da ugovorimo sa tim malim opštinama, ali sada kada govorimo o gradu Beogradu, grad Beograd jeste najlepši grad na svetu, što se tiče nas, ovde u Srbiji, siguran sam, a i svuda. Tako da, mi smo tu, zalažemo se i za decentralizaciju, sada govorim o zakonu, ali sa druge strane, uvek trebamo napominjati te male sredine, male opštine iz kojih dolaze dobri ljudi, pošteni ljudi koji žele da se čuju. Ja sam jedan od takvih i želim da se čuje o tim malim opštinama, jer mislim da bez tih malih opština, verujte mi, biće teško da se radi ukoliko u tim malim opštinama nema uslova, a o kojima sada govorimo. Hvala još jednom.
Zahvaljujem. Vraćamo se na raspravu po amandmanima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Đorđe Komlenski, a po ovom amandmanu javio se kolega Srbislav Filipović. Izvolite.
Hvala, predsedavjući. Dame i gospodo narodni poslanici, kada govorimo o imovini grada Beograda i opština u gradu Beogradu, ja moram da se osvrnem na stanje na opštini sa koje dolazim kao narodni poslanik, opština Stari grad. Moje kolege su o tome dosta toga rekle, međutim, smatram da ima prostora da se to u mnogome dopuni. Predsednik, a već mogu da kažem ozloglašeni predsednik, i nadam se ne još dugo, ove naše gradske opštine, Marko Bastać, koji, zajedno sa svojom mafijaškom rodbinom, zajedno sa drugim lopovima iz te njihove koalicije, saveza za davljenje i silovanje Srbije, pljačka ovu opštinu godinama unazad. Pljačka je na onako jedan vrlo otvoren način i ni malo se ne stideći toga što čini opštini Stari grad i Starograđanima i sve krijući se iza nekakve priče o čuvanju opštine Stari grad. Oni jedino što čuvaju na opštini Stari grad jesu njihove fotelje, jesu privilegije, jesu milioni koje su strpali u svoje džepove upravo uzevši građanima Starog grada taj novac iz ruku. Šta su radili? Daću vam jedan primer koji dovoljno govori o tome na koji način Marko Bastać kao predsednik opštine Stari grad pljačka upravo tu opštinu i Sportski centar „Gale Muškatirović“. Pre nekoliko godina su, radi regulisanja komunalnih dugova, znači samo komunalnih dugova koje su dugovali mimo onoga što je bilo potrebno da se plati, uzeli kredit od 50 miliona dinara. Pedeset miliona dinara su pre nekoliko godina uzeli kredit da bi vratili komunalne dugove. Međutim, ni jedan taj dug nisu platili. Te pare su otišle ko zna gde, a to vidimo i kroz onu trotinet politiku od 1.000 evra onaj trotinet što vozi na Trgu republike koji pokušavamo da bude daleko lepši, bolji, da bude privlačniji turistima kako bismo više novca mogli da zaradimo i kako bismo imali veće plate i bolji život, bolji standard, kako bi ovaj grad bio još lepši, još funkcionalniji za sve naše građane, još privlačniji turistima. Oni idu tamo i ruše, biju ograde, dižu one pločnike koje postavljamo. Marko Bastać je pre neki dan dao izjavu gde je rekao – ako oni, i kad budu jednog dana, to kaže on - kad budu došli, a neće nikad, naravno, doći na vlast ponovo, da će sve što je urađeno u prethodnom periodu i na opštini Stari grad, što je sprovela gradska vlast SNS na inicijativu građana i naših gradskih odbornika, da će sve što je urađeno na Starom gradu i u Beogradu oni vratiti u prvobitno stanje, tj. kako je bilo nekada. Znači, one fasade od smoga prljave, raspale koje su ugrožavale živote Starograđana. Dvesta fasada će da unište, uništiće sve one divne fontane. Uništiće će prelepu pešačku zonu u centru grada Beograda. Uništavaće nove autobuse. Uništiće sve dobro što smo uradili za grad Beograd. Dakle, ja pozivam i moje Starograđane i Beograđane da dobro slušaju sve ono što govore oni koji u Pionirskom parku izigravaju nindže. Ne bi imali gde da budu nindže i komandosi da nije ova gradska vlast SNS uredila i rekonstruisala taj Pionirski park. Ne bi imali jedan park u gradu Beogradu da ova gradska vlast nije prethodnih četiri, pet i šest godina radila vrlo naporno i intenzivno na rekonstrukciji tih parkova. Dakle, pozivam vas, građani, vodite računa o tome šta vam govore, kako vam govore. Gledajte u kakvim dugovima ostavljaju Stari grad i onih milijardu i 200 miliona koje su ostavili u gradu Beogradu. Još jedan informacija za građane za kraj ovog izlaganja. Znači, 2,7 miliona su za izradu loga, koji je inače već korišćen. Znači za stari logo da ga ponovo izrade takvim istim kakav je bio platili za sporski centar „Milan Gale Muškatirović“. Znači, 50 miliona za komunalne usluge, 2,7 za novi – stari logo, više desetina miliona za ulepšavanje imidža izabranih funkcionera na opštini Stari grad. To opština Stari grad ne zaslužuje. Hvala vam.
Zahvaljujem, kolega Filipoviću. Po amandmanu, narodna poslanica Ljiljana Malušić. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima iz ministarstva, setimo se samo lokalnog šerifa, gospodina Đilasa i to šta je uradio sa 17 Beogradskih jedinica lokalnih samouprava. Milijardu i 200 je ostavio duga, bilo, ne povratilo se, a ja moram da se javim zato što je moja opština, opština sa koje ja dolazim opština Voždovac. E, ta opština je bila potpuno devastirana, ali potpuno. Ripanj nije imao vodu. Od kako je SNS došla na vlast mi smo ljudima izgradili 80 kilometara vodovodnih cevi, pa ljudi sada mogu da imaju vodu u 21. veku. Da vam ne pričam kako je to izgledalo sa kolektorima. Ni jedan kolektor, sve septičke jame u gradu Beogradu. Sram ih bilo. Napravili smo jelizovački kolektor, napravili smo malu utrinu. Sada 35.000 ljudi ima kolektore. Zatim, asfaltirali smo preko 80 kilometara nekategorisanih puteva, napravili put Kumodraž – Ripanj, napravili silne prilaznice. U saradnji sa Gradskim stambenim preduzećem, zamenili smo 154 starih, nebezbednih ulaznih vrata. Rekonstruisali smo tri pijace koje se bile leglo zaraze - Dušanovac, Ripanj, Banjica, osvetlili iz šume, a ono što je mnogo važno, a tiče se naše dece i omladine, dva kulturno – sportska centra koja postoje na Voždovcu su bila potpuno devastirana. Ono što su oni uradili, uzeli su bazen, a ostavili su nama ništa, ruglo. Vratili smo posle 40 godina bazene. I ne samo to, renovirali smo Sportski centra „Šumice“ tako da izgleda pristojno i deca i omladina danas mogu da se bave rekreacijom. Takođe, Sportski centar „Voždovac“ dobio je napokon nove svlačionice. Renovirali smo hol, toalet, medicinske prostore, sudijske sobe, itd. Nakon 44 godine rekonstruisane su tribine i zamenjeno je 1.900 stolica. To sada izgleda pristojno. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem se. Po amandmanu, reč ima prof. dr Mihajlo Jokić. Izvolite.
Ja mislim da je ovo trenutak, ministre, da vi formirate komisiju pri ministarstvu da proveri da li sve opštine u Srbiji, a prvo proverite Beograd i Beogradske opštine, imaju popisanu svu svoju imovinu, da li znaju sa kojom imovinom raspolažu. Drugo pitanje - u kojoj je funkciji ta imovina? Ja mislim da tu u popisu i u funkciji ima problema u svakoj opštini u celoj Srbiji. Tu je potreban nadzor, a nadzor mora da uradi ministarstvo. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Da, predložili smo amandman da se briše ovaj stav iz člana 1. zato što mislimo da nije dobro, da je zapravo, najlepše da se izrazim, nepotrebno da se formira javno preduzeće koje bi se bavilo građevinskim zemljištem i gazdovalo građevinskim zemljištem, kada mi već imamo direkciju koja se bavi tim poslom, direkciju koja je i kadrovski, stručno, materijalno i u svakom smislu obezbeđena i ne vidimo koji je razlog da vi sada kažete – ne možete ovo da prihvatite jer se predloženim rešenjem upotpunjuje pravni okvir za uređivanje, upotrebu, unapređenje i zaštitu građevinskog zemljišta. Kako se to upotpunjuje pravni okvir ako imamo Direkciju za imovinu, za izgradnju, direkciju sa više decenijskim iskustvom? Koji bolji pravni okvir od toga vam treba? Ako treba da se kadrovski direkcija ojača, ako treba u još nekom drugom smislu, nemamo ništa protiv, ali javno preduzeće, pored ovoliko javnih preduzeća koje ima i Beograd i Srbija je apsolutno nepotrebno. U javnom preduzeću ćete zapošljavati partijske ljude, nećete voditi računa o njihovoj stručnosti. Napravićete lošu infrastrukturu i loš posao tamo gde zapravo sve može da funkcioniše. Ne kažemo mi da je u Direkciji stanje brilijantno, ali stanje može da se uredi, nije brilijantno u onoliko koliko vlast ne želi da bude i to vrlo lako može da se uvede u red. Ali, formiranje javnog preduzeća gde ćete zapošljavati nove ljude, gde ćete zapošljavati ljude koji nemaju ni stručnu spremu ni iskustvo, a mi imamo iskustvo da se to tako radi, pa ćete zapošljavati ljude na određeno vreme, pa će onda ti ljudi na određeno vreme morati da obezbeđuju određeni broj glasova na izborima, itd. Mi smo vam rekli i u načelnoj raspravi, ceo ovaj zakon kad se lepo analizira on se donosi samo kao prilog predizbornoj kampanji za buduće izbore. To nije dobro. Beograd je metropola, veliki grad, mora ozbiljno da se radi. Nemojte uvoditi novo javno preduzeće, angažujte još više stručnih ljudi u Direkciju, opremite još bolje Direkciju za imovinu i izgradnju Beograda i radite u skladu sa zakonima. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Sp. Jovanović. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Nataša Sp. Jovanović.
Gospodine ministre, mi smatramo da je ovaj predlog neprihvatljiv, tražili smo brisanje ovog četvrtog stava u članu 1. zato što komunalna delatnost mora da bude i razvoj komunalne mreže pod patronatom gradske uprave iz prostog razloga što i Zakon o komunalnim delatnostima kao leks specijalis u obligacionom pravu između preduzeća koja vrše komunalne delatnosti i potencijalnih korisnika lepo kaže da pružaoc komunalne usluge, a to je preduzeće koje se bavi, mora da omogući svim stanovnicima na području jedne opštine jednog grada da imaju komunalnu uslugu. Čak, zakon kaže da onaj ko prima komunalnu uslugu čak i ne mora ni da plati za tu komunalnu uslugu, naravno, ne pozivamo ovom prilikom ljude da to ne plaćaju, ali lepo je zakon upodobljen sa Ustavom Republike Srbije, obavezao svaku teritorijalnu organizaciju da mora da pruži komunalnu uslugu. Sada, za nas koji dolazimo iz drugih gradova, kao ja iz Kragujevca, kolege iz drugih gradova Srbije, kad nam neko kaže - živim u Beogradu; a taj neko živi u nekoj od ovih prigradskih beogradskih opština, pa tamo nema ni kanalizacionu mrežu, niti ima komunalnu infrastrukturu kao što imaju mnoge druge manje opštine u Srbiji, nama je onda čudno znate, da ćete vi, ako su oni bili sposobni do sada oni bi to uradili. Dakle, sve te male beogradske opštine, odnosno na obodu grada, da ćete vi sada njima da dajete i poverite da oni određuju taj nivo komunalne mreže i da se o njima staraju. Da su bili sposobni svih ovih decenija oni bi to završili i jednostavno ne bi imali takve probleme. Dakle, ne može jedna jedinica lokalne samouprave, u ovom slučaju beogradska gradska opština, na sebe da preuzme teret onoga što treba da uradi grad, jer od 1970. i neke godine, kada je intenzivno počelo naseljavanje Beograda, naročito širenje, kako izgradnja blokova po Novom Beogradu, pa i drugih delova grada gde su građeni ogromni kompleksi, taj priliv stanovništva je i tada bio veliki, a zamislite sada u ekspanziji i gradnje i dolaska sve većeg broja ljudi koji tu žele da žive, da vi tek tako kažete - a, tada će recimo, Sopot, Barajevo, da ne ređam dalje, te beogradske opštine, same da se staraju o tome, da im to prepustite na milost i nemilost, a da grad u to nema uvida. Jednostavno, to nije dobro, dovešće do novih problema. Sada kad bismo imali vremena da u sistemu komunalne usluge raščlanjujemo šta je to sve što pojedini delovi grada treba da imaju, a nemaju u 21. veku, ta priča bi nas dovela do potrošnje znate kog vremena. Ovako, prihvatite ovo i videćete da ćete jedino kroz takav nadzor imati pravi uvid u to kako se ta komunalna mreža širi, ko se o njoj stara, da li ljudi imaju sve to što im zakon i Ustav propisuju da imaju i jednostavno ćete na taj način i bolje da opredeljujete budžetiranjem razvoja komunalne mreže za neku narednu godinu sredstva iz budžeta grada Beograda.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja sam podneo amandman da se briše stav 5. u članu 1. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o glavnom gradu i to je stav koji predviđa da se statutom grada može predvideti da gradska opština ima pravo javne svojine nad pokretnim i nepokretnim stvarima, neophodnim za rad organa i organizacija gradske opštine. Apsolutno ne postoji nikakav razlog za to i stav je SRS da gradske opštine ne mogu bit nosioci javne svojine i mislim, gospodine Ružiću da vi treba i poslanicima vladajuće koalicije, pre svega, da objasnite šta je grad Beograd, jer oni očigledno ne shvataju i dalje da je u skladu sa zakonom jedino grad Beograd jedinica lokalne samouprave. Mi smo i maločas čuli od jednog od govornika iz vladajuće koalicije, koji je pokušao da ostavi nekakav utisak na gledaoce, kako u Beogradu postoji 17 jedinica lokalne samouprave. Postoji 17 opština, neke su gradske, neke su prigradske, ali bi bilo dobro, možda, da ih vi malo edukujete i pre ovih sednica i da tu podelu izvedete do kraja. Kada je donet taj zakon na početku je bio nejasan status, mogu slobodno reći, gradskih opština i tada su neki predlagali da one budu jedinice lokalne samouprave, drugi da ne budu. Međutim, sada je nakon svih ovih godina to potpuno jasno iako to dobar deo i narodnih poslanika vladajuće koalicije i građana, rekao bih, i dalje ne razume. Dakle, grad Beograd je jedinica lokalne samouprave, krovna odgovornost za sve što se dešava u gradu Beogradu, na teritoriji grada Beograda leži na organima grada Beograda, ne na organima gradskih ili prigradskih opština i iz tog razloga, ako hoćete dosledno ovaj princip da sprovedete, a mislim da je to jedini način, onda treba da prihvatite moj amandman.
Zahvaljujem, kolega Šaroviću. Po amandmanu, reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Dame i gospodo, nije niko iz vladajuće koalicije pogrešio ništa i niko iz vladajuće koalicije, jedan govornik nije rekao da u Beogradu postoji 17 jedinica lokalne samouprave. Dakle, mi znamo i kakav je ustav po tom pitanju, mi znamo kakav je dosadašnji zakon bio u glavnom gradu i znamo za taj problem koji je prethodni govornik iznosio, da se negde ne prepoznaje gradska opptina, bilo koja od ovih 17, kao jedinica lokalne samouprave. Ovaj zakon upravo ima za cilj da bolje uredi taj odnos između grada, glavnog grada kao jedinice lokalne samouprave koju i Ustav prepoznaje i gradskih opština. Mi ne možemo da prihvatimo brisanje ovog člana kao rešenje tog problema, o čemu je prethodni govornik govorio. Upravo ovaj zakon pokušava da na najbolji mogući način uradi ono u realnim uslovima u kojima se nalazimo. Ovaj član predloga zakona upravo to i vrši. Dakle, daje mogućnost svojine vršiocu komunalne delatnosti, u ovom slučaju prigradske opštine, kad već vršilac komunalne delatnosti, vrši svoju komunalnu delatnost, a podsetiću da je vršenje komunalne delatnosti jedna od izvornih nadležnosti opština onda ne vidim ni jedan problem da vršilac komunalne delatnosti bude, odnosno da komunalna mreža bude u njegovoj svojini, ne bi li na kvalitetniji način i finansirao aktivnosti u tom smislu i sprovodio sve ostale aktivnosti, a u cilju boljeg vršenja komunalne usluge. Zašto inače opština postoji, ako ne zbog toga? Hajde onda da ukinemo sve opštine. U načelnoj raspravi sam govorio o tome, govorio o jednoj delikatnoj situaciji u kojoj se nalazimo, o jednom paradoksu, zapravo, a to je - čemu izbori za skupštinu opštine, čemu skupština, čemu predsednik, čemu svi organi opštinski, ako nemaju baš nikakve nadležnosti i ako nemaju šta da rade? Jeftinije je onda da ukinemo opštine. Ali, nije to rešenje. Rešenje je ovaj zakon, rešenje je da damo opštinama nadležnosti, a u cilju poboljšanja kvaliteta života ljudi koji žive u toj opštini. Prema tome, iz svih ovih razloga, meni je potpuno neprihvatljivo da obrišemo stav jednog člana ovog predloga zakona. Zahvaljujem.
Kolega Šaroviću, da li želite repliku? Izvolite.
Gospodine Markoviću, vi očigledno niste dovoljno pažljivo slušali izlaganje svojih prethodnika. Sada ću vam i konkretno reći da je gospođa Malušić rekla kako je prethodna vlast uništila svih 17 jedinica lokalne samouprave u Beogradu. To šta je ona mislila to je drugo, gospodine Markoviću. Mi nismo ovde da tumačimo misli. Vi se možda time bavite, ali što se tiče nas i građana Srbije koji gledaju ove prenose, oni mogu tumačiti jedino ono što se izgovori. Druga stvar, vi pozivate na ukidanje opština i pričate o njihovim nadležnostima, a bilo bi dobro, evo, vi ste nekada bili i odbornik u Skupštini grada Beograda, doduše odbornik SRS, imate samim tim dosta dobro znanje, vi veoma dobro znate koliko smo se mi borili da se prošire nadležnosti opština u Beogradu, pogotovu prigradskih opština. Međutim, kada ste došli na vlast, uradili ste suprotno. Vi ste oteli mnoge nadležnosti jedinicama lokalne samouprave, i vezano za legalizaciju i vezano za izdavanje građevinskih dozvola i mnoge druge. Sada nešto od toga vraćate, ali sve to što ste do sada radili, dakle, centralizaciju, to je upravo stvaranje uslova za sistemsku korupciju. Znate, uprkos proklamovanoj borbi protiv korupcije, korupcija cveta tamo gde jedan čovek ima pravo potpisa za čitav grad. A, vi veoma dobro znate koji je to sekretarijat i gde, ukoliko želite da se predmet uradi preko reda, onda morate da platite značajnu sumu novca. E, ako nećete korupciju, onda to ukinete, pa utvrdite da moraju da se reše svi predmeti u određenom roku, pa utvrdite da moraju da se rešavaju redosledom kojim su primljeni i onda nemate problem sa korupcijom. Dakle, jedno je šta vi radite, a drugo je šta pričate, ali nemojte misliti da nema ljudi koji grad Beograd i propise koji to regulišu prate čak i duži niz godina nego što to činite vi.
Zahvaljujem, kolega Šaroviću. Pravo na repliku, naravno, imaju i kolega Marković i koleginica Malušić, obzirom da je pomenuta. (Nemanja Šarović: Pa šta ako je pomenuta, kad je istina.) Ja nisam ovde da utvrđujem šta je istina, već samo da pratim sednicu Narodne skupštine. Zahvaljujem. Izvolite, kolega Markoviću.
Zahvaljujem. Ja znam za manir prethodnog govornika da često voli da izvrće tuđe reči, ali ono što je ovde jedino važno i ono što mi smeta, to je što je u svojoj replici rekao kako smo mi, ne znam na koga je mislio kada je rekao „mi“, ukinuli nadležnosti gradskim opštinama. To je ono što ne odgovara istini iz prostog razloga što svi znaju da je Statut grada Beograda donesen 2011. godine, dok je gradonačelnik bio Dragan Đilas i upravo je Dragan Đilas taj koji je ukinuo nadležnosti gradskim opštinama i sproveo tu, kako smo jednom rekli, najbrutalniju centralizaciju grada Beograda. Međutim, šta je ovde važno? Ovde je važno što je u tom periodu Dragan Đilas imao podršku upravo prethodnog govornika koji je bio gradski odbornik, mislim da je bio čak i šef odborničke grupe jedne stranke u Skupštini grada Beograda u tom periodu. I, taj period je ostao poznat po tome, po toj podršci prethodnog govornika, na taj način što su učestvovali u radu, odnosno u članstvu upravnih i nadzornih odbora javnih komunalnih preduzeća i ustanova čiji je grad osnivač, a dok je gradonačelnik bio Dragan Đilas. Naknade u upravnim i nadzornim odborima u tom trenutku bile su, mislim, između 30.000 i 50.000 dinara. (Vjerica Radeta: E, lažeš kao pas.) Evo, sad sam doživeo i uvredu od jedne govornice, ali nije to ni važno. Upravo ta vladajuća većina u gradskoj skupštini, oličena u Draganu Đilasu, s jedne strane, i prethodnom govorniku, s druge strane, je izvršila najstrašniju moguću centralizaciju grada Beograda i ukinula te nadležnosti nad kojima sada lamentira prethodni govornik. Ja mislim da je to zaista nemoralno da on sad nama spočitava nešto za šta mi apsolutno nismo krivi, a zakonom pokušavamo da ispravimo tu njihovu grešku. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, kolega Markoviću. Ima, naravno, više osnova za repliku, ali ćemo poštovani redosled. Najpre koleginica Malušić, potom kolega Šarović, jer je pomenut, a potom i koleginica Vjerica Radeta, jer je pomenuta SRS. Izvolite, koleginice Malušić.
Hvala, predsedavajući. Ako govornik, gospodin od prekoputa, misli da grad Beograd nije devastiran, ja sam u čudu. Opština Voždovac ima 170.000 stanovnika. Imali smo budžet kao manji grad od 35.000 stanovnika, na primer. Sramota je to. Pa mi nismo imali vodu, ljudi, u 21. veku. Hiljadu puta, dok sam bila pomoćnik predsednika gradske opštine Voždovac, sam trčala u taj Ripanj. Silne muke su bile tamo. Infekcija jedna, infekcija druga, izlivanje fekalija, užas jedan. O čemu mi pričamo? Nije postojao generalni urbanistički plan. Kako smo došli na vlast, napravili smo generalni urbanistički plan. Bilo je da na zgradi imate kuću. Kompletna centralizacija. Milijardu i 200 duga. Čovek je sebi pravio spomenik za života. On je napravio most od 500 miliona evra, ali zato su sve opštine bile jadne, devastirane, loše. Nekategorisani putevi. Na Voždovcu niste mogli da prođete autom. Imate silne tužbe. Pa, to treba da ide na njegov račun, a ne na račun sadašnjeg predsednika. Parkovi zapušteni. Narkomanija prisutna. Sredili smo video-nadzor, škole ogradili. Imamo dežurnog policajca. Uveli smo vodu u Ripnju, napravili kanalizaciju. Ne daj Bože da je bio zemljotres, pa čitav Kumodraž bi ovde bio i čitav Beograd u fekalijama. Radimo dobre stvari. Jako su loše radili. Centralizovali su sve i sve je išlo u njihove kase. Mene samo interesuje gde je 350 miliona od mosta? Most je koštao realno 150 miliona. Toliko je koštao u Parizu, duži kilometar od ovog. Mi smo, kako smo došli na vlast, potpuno… Ne možete verovati na šta liči Voždovac, a još nije dovoljno. Renovirali škole, vrtiće, dom zdravlja koji su oni gajili, 40 godina nije bio upotrebljen u ulici Vojvode Stepe 226. Idite sad da vidite, za 15.000 ljudi, 15.000 pacijenata dolazi tamo. Apsolutno ih ništa nije interesovalo. Šta su radili? Nisu isplatili porodiljama. Sram ih bilo. Imali smo dugove porodiljama. Hvala.
Zahvaljujem. Pravo na repliku, Nemanja Šarović.
Gospodine Markoviću, u trenutku kada ostanete bez argumenata, vi onda pribegavate uvredama i pribegavate neistinama. I to govori o vama. Ja, naravno, argumenata imam na pretek, pa ću vam isključivo argumentima i odgovarati. Ko je bio u koaliciji, koga je pomagala DS, građani Srbije veoma dobro znaju, u čijem je formiranju presudno učestvovala DS i šta je jedini uspešan projekat DS, pod znacima navoda, to je upravo SNS. Podsetiću vas da je prema podacima do kojih sam ja došao samo iz budžeta grada Beograda isplaćeno, i to su zvanični podaci iz Trezora Narodne banke, koje sam tražio u skladu sa Zakonom o dostupnosti informacija od javnog značaja, stranačkom glasilu u to vreme, dnevnom listu „Pravda“, stranačkom glasilu SNS je otišlo više od milion evra, samo iz gradske kase. „Velika Srbija“, npr, glasilo SRS nikada nije ni tražila, a nije ni dobila ni jedan jedini dinar. Vi kažete – čini vam se da sam bio šef odborničke grupe. Jesam, gospodine Markoviću, bio sam i vama, dok vas nismo isfijatili iz te odborničke grupe. Ono po čemu se prepoznaje taj period u Skupštini grada je da su po prvi put sednice trajale duže od sat vremena. I dan-danas nikada sednice Skupštine grada Beograda ne traju duže od sat ili dva, a mi smo tada imali situaciju da je jedna sednica trajala skoro dva meseca. Nije bilo sednice da o svakoj tački dnevnog reda nismo iskoristili kompletno vreme, da nismo diskutovali, da nismo kritikovali. Dragan Đilas, zbog uticaja mojih kritika, više od dve godine nije nogom kročio u Skupštinu grada Beograda, i to ostaju neke istorijske činjenice, a nije kročio zato što je bio nezadovoljan načinom na koji sam ja obrazložio zahtev za njegovu smenu u 20 tačaka, što vi nikada niste radili, niti vam je to padalo na pamet.
Zahvaljujem. Kolega Markoviću, imate osnova za repliku, ali pre vas Vjerica Radeta, kao zamenik šefa poslaničke grupe.
Interesantno je da ovaj mikrofon, jer ako sam ja govornica onda je on mikrofon, ima običaj, ima potrebu i želju da svaki čas kada govori da naglasi, da skrene pažnju, zapravo da nas podseti da treba javnost da obavestimo kako je to nastala njegova stranka. Dragan Đilas je bio deo demokratske stranke kada su Boris Tadić, Miki Rakić, britanska i američka ambasada pravili naprednjake. Jel to nešto nepoznato? Nije. Jesu li to sami priznali? Jesu. Smeta i često pominje ovo, dobro je kolega Šarović rekao, kad nema argumente, onda to zašto smo mi učestvovali u upravnim odborima, pa, da ste vi neka Demokratska stranka, ponudili bi i sada svim strankama u parlamentu da budu deo upravnih odbora, da kontrolišu kako radite. Ali, vi to, naravno, ne date. Kako vam ne smeta da budete u koaliciji, da vlast vršite i u Beogradu i u mnogim lokalnim samoupravama, i na republičkom nivou, sa strankom koja je vlast vršila sa Draganom Đilasom? Gde je vaš problem? Morate malo da razgraničite i da vidite da li uopšte imate neki princip. Ako nama prigovarate tako nešto, a vi, s druge strane, u vlasti sa strankom koja je bila u vlasti sa Draganom Đilasom, onda je problem u vama, nije u njima. Oni idu tamo gde im je bolje. Ali, problem je u vama jer niste uspeli da nađete druge koalicione partnere. Takođe, koleginica jedna je rekla da nju interesuje gde je 350 miliona koje je Đilas ukrao od mosta. To interesuje i nas, pa nas interesuje kad ćete više Đilasa da privedete, da ga tamo ispitaju, da se možda pokrene postupak protiv njega, ako ima osnova, ali nas interesuje i gde je 300 miliona koje je Zorana Mihajlović poklonila „Behtelu“?
Zahvaljujem, koleginice Radeta. Pravo na repliku, narodni poslanik Aleksandar Marković. Izvolite.
Ovde se čulo zaista dosta neistina i ne znam odakle bih počeo. Prvo, nikakvu uvredu ja nikome od njih nisam uputio, već sam bio predmet vređanja. Ja sam jedini ovde doživeo uvredu da, ako se ne varam, lažem kao pas, ili šta je već rekla prethodna govornica. Jedina istina koja je ovde izrečena od poslanika koji se nalaze preko puta mene je ta da sam bio gradski odbornik u tom periodu. Da, jesam bio gradski odbornik, izabran na listi Srpske radikalne stranke, ali samo 2008. godine i prva dva meseca 2009. godine, kada sam vratio mandat, jer sam učestvovao u osnivanju Srpske napredne stranke, za koju sam tada verovao, ispostavilo se da sam bio u pravu, da jedina može da izvuče Srbiju iz ekonomske krize i da jedina može da povede Srbiju napred. Nisam znao da se demokratija ogleda u tome da vlast deli sa opozicijom mesta u upravnim i nadzornim odborima. To stvarno nisam znao, do danas. Dakle, da je to merilo demokratije u Srbiji. Ja ne znam ni za jedan takav primer, osim za primer Skupštine grada u vreme dok je Đilas bio gradonačelnik, a prethodni govornik šef odborničke grupe Srpske radikalne stranke tada. Znam samo za jedan takav primer, i to samo sa tom strankom. Nije Đilas tada ponudio svim opozicionim strankama da učestvuju u radu upravnih i nadzornih odbora, već samo sa Srpskom radikalnom strankom. Imam još jedno pitanje za prethodnog govornika, a to je – da li je 2012. godine u kancelariji onog Šapera, znate dobro na kog Šapera mislim, da li je dobio 350 hiljada evra na ruke za kampanju njegove stranke? Iz tog primera se jasno vidi ko je koga zapravo u Srbiji politički pomagao i sa kojim ciljem. Zahvaljujem.
Pravo na repliku koleginica Vjerica Radeta. Izvolite. (Vjerica Radeta: Prvo, Nemanja Šarović. Kao pali ste sa Marsa…) Koleginice Radeta, nisam pao sa Marsa, nego mi je kolega Milićević rekao po kom redosledu. (Vjerica Radeta dobacuje.) Nema potrebe da me vređate. Pravo na repliku narodni poslanik Nemanja Šarović.
Gospodine Markoviću, hajde da utvrdimo ko laže. Evo ja vam nudim sledeće – vi ste maločas tvrdili da su mesta u upravnim i nadzornim odborima ponuđena samo predstavnicima SRS. To je lako utvrditi. Nije to bilo u bronzanom dobu, niti u srednjem veku, već pre nekoliko godina. Predlažem vam sledeće – ako utvrdimo da su ponuđena mesta samo predstavnicima SRS, ja ću podneti ostavku i povući se iz javnog i političkog života. Ako utvrdimo da je ponuđeno i predstavnicima drugih stranaka, da onda to uradite i vi ili makar da priznate da ste slagali, pa vi sad objasnite kako i zašto. Druga stvar, vi odbore upravne i nadzorne smatrate kao stranački plen za zadovoljenje vaših stranačkih aktivista i botova. Upravni i nadzorni odbori imaju funkciju, a to je upravljanje i nadzor. Mi smo imali po jednog predstavnika u upravnim i nadzornim odborima i pokrenuli smo zahvaljujući tome čitav niz afera. Nismo glasali ni za jednu odluku. Nismo mogli da utičemo ni na jednu odluku, ali smo mogli da dođemo do informacija koje su nam bile od značaja. Treće, gospodine Markoviću, to je stranački princip SRS i u vreme vlasti koju smo imali u Zemunu koja je bila najbolja moguća preporuka da građani Srbije glasaju za SRS, mi smo svim političkim strankama koje su imale predstavnike u SO Zemun dali deo mesta u upravnim i nadzornim odborima. To je demokratija i to pokazuje kako radikali tamo gde su većinski vlast, kako se mi ophodimo prema političkim protivnicima. Dakle, mi ništa ne proglašavamo državnom i službenom tajnom, nego dajemo mogućnost izabranim predstavnicima građana da kontrolišu ono što rade oni koji su na vlasti i to je po mom mišljenju najbolji mogući princip.
Reč ima narodna poslanica Vjerica Radeta. Pravo na repliku. Izvolite.
Tačno je ovo što je kolega Šarović rekao da smo mi kada smo bili vlast u Zemunu i kada je predsednik bio Vojislav Šešelj, predsednik Opštine Zemun, da smo svim strankama koje su bile u lokalnom parlamentu dali određen broj, srazmeran broj mesta u upravnim odborima i svaka odbornička grupa je imala svoju sekretaricu, i svaka odbornička grupa je imala posebnu kancelariju i svaka odbornička grupa je imala rezervisano mestu u Zemunskim novinama da piše šta god hoće o vlasti najgore, najbolje, šta god hoće. Mi odlično znamo i ne samo da znamo, nego tamo gde smo u prilici sprovodimo demokratske principe za razliku od vas koji to ne znate, a pominjati ko je uzeo od koga pare, a da to govori neko ko je član stranke koja četiri godine nije iz budžeta dobijala nijedan jedini dinar, a potrošila ne zna se koliko, od prostorija, prevoza, kampanja itd, od dobrovoljnog priloga malo sutra, ne nego se zna, javna tajna je i gde je Pariz, i gde je „Ric“ i gde je sedeo Stanko Subotić i Milo Đukanović i sa kime su sedeli i koliko je para ko dobio i toplo vam preporučujem – nemojte počinjati o tome.
Pravo na repliku narodni poslanik Aleksandar Marković. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Kaže jedan od prethodnih govornika, spominjao je neka srebrna vremena, bronzana vremena, ja znam da je ono vreme za njega bilo zlatno vreme. Vreme kada je učestvovao u Đilasovim upravnim i nadzornim odborima i ovde pokušava nama da prikači to da mi smatramo upravne i nadzorne odbore stranačkim plenom ili kako je on to već rekao. Pa on je ovde jedini koji upravne odbore, članstvo u upravnim i nadzornim odborima doživljava kao stranački plen, jer hrli u njih. On je jedini koji je pristao da bude deo Đilasove koalicije, zarad upravnih i nadzornih odbora. A, onda je genijalno smislio jedno obrazloženje koje glasi, od prilike – mi smo hteli da kontrolišemo tamo to, mi smo hteli da utvrdimo eventualne malverzacije ili nezakonitosti u radu tih javnih preduzeća. Mogu da ga pitam a, koje si to nezakonitosti tamo utvrdio? Koje ste vi to informacije dobili u članstvu u tim upravnim i nadzornim odborima? Koju ste aferu razotkrili, koju nezakonitost, koju malverzaciju? Gde ste to objavili? Hajde da pitamo Dragana Todorovića, koji je svojevremeno pitao Vojislava Šešelja - kako to, da Nemanja Šarović ulazi u koaliciju sa Đilasom? Po kom osnovu? Ko je dao saglasnost za to, ko je dao dozvolu? Nijedan stranački organ u tom trenutku nije raspravljao o tome. Pitamo Dragana Todorovića da li je to istina ili ne? Siguran sam da će reći istinu. Nijedan stranački organ o tome nije raspravljao. I on je pitao Šešelja, - otkud Šarović u koaliciji sa Đilasom i ko mu je to uopšte dozvolio? I ne samo Šarović. I za kraj, opet nismo dobili odgovor na pitanje - šta je sa 350 hiljada evra? Jel dobio ili nije u Šaperovoj kancelariji? Gde je potrošio te pare? Zahvaljujem.
Pravo na repliku narodni poslanik Nemanja Šarović.
Hajde da krenemo gospodine Markoviću od kraja. Ako, sam dobro shvatio, vi tvrdite da sam ja dobio 2012. godine u Šaperovoj kancelariji iznos od 350 hiljada evra. Da li je to tačno? (Aleksandar Marković: Ja pitam.) Da li to tvrdite? (Aleksandar Marković: Ja pitam.) Da li to tvrdite a, vi tvrdite i pitali ste gde sam ih potrošio, rekli da je bilo zlatno doba i tako dalje. Da li vi tvrdite ili ćete odmah priznati da ste i to slagali? (Aleksandar Marković: Pitam.) Ja vas pitam da li tvrdite da sam ja primio neki novčani iznos, konkretno 350 hiljada evra, u Šaperovoj kancelariji 2012. godine? To ste dva puta ponovili. Izvolite, recite, da li stojite iza toga ili ne? Da li stojite iza toga? (Aleksandar Marković: Pitam.) Da li stojite iza toga? (Aleksandar Marković: Pitam.) Pitate, a mogu ja, pazite, ja sam veoma talentovan gospodine Maroviću. Ja mogu da vas pitam - da li ste vi nešto radili iza kuće, da li ste nešto pojeli? To mogu da vas pitam. Jel to legitimno pitanje? Dakle, vi ste, podsetiću vas u Narodnoj skupštini Republike Srbije i vodite računa šta govorite. Dakle, ako ćete se baviti takvim bezočnim lažima i takvim optužbama, onda makar stanite iza njih. Nemojte da vas savetuju ti koji vam dobacuju, to nije dobro. Dakle, budite prisutni, vi ste ipak nekad bili radikal i nadam se da ste makar malo od tih principa zadržali, makar malo. Pitali ste, pošto sam ovo shvatio da ste slagali i da to više nećete ponavljati u javnosti, dakle, pitali ste koju smo aferu objavili? Pokrenuli smo na primer aferu „Veliki brat“ i objavili u 100.000 primeraka specijalnog izdanja „Velike Srbije“ koje smo podelili u Beogradu, gde smo u ono vreme kada je krenuo „Veliki brat“ objavili da je Dragan Đilas zloupotrebio prostor u Pionirskom gradu. Konkretna dokumenta pribavili i optužili ga za to. To je vreme kada vi niste smeli da izgovorite ime Dragana Đilasa ili ste to činili sa strahopoštovanjem, jer je on taj koji vam je davao i medijsku i finansijsku podršku.
Zahvaljujem kolega Šaroviću. Pravo na repliku Vjerica Radeta, izvolite.
Ja ću samo da postavim jedno pitanje kolegi Markoviću koji je ovde pitao gde je nešto, gde su neke pare itd. odnosno dva pitanja. Jedno – zna li ko je Arno Danžan? Drugo – gde je milion evra Caneta Subotića?
Pravo na repliku narodni poslanik Aleksandar Marković. Izvolite.
Jako kratko. Prethodni govornik je pokazao izvesnu dozu nervoze i počeo da tvrdi da sam nešto tvrdio. Može da pogleda steno beleške, ovde sam postavio vrlo jasno pitanje i nekoliko puta sam ponovio da pitam prethodnog govornika šta je sa tim parama? Da li je dobio te pare, na šta ih je potrošio itd. Ako mi ne veruje, može da pogleda steno beleške. Moje pitanje je i dalje otvoreno, mogu da ga ponovim i ovom prilikom ga ponavljam, sve ono što sam malopre rekao još uvek važi. Kada je reč o tome da li sam bio u SRS, da li sam ostao veran principima ili već kako je to formulisao, da, istina je da sam bio u SRS, istina je da sam bio uvek ... (Vjerica Radeta: Ukrao si mandat.) Ne, nisam ukrao nikakav mandat i molim vas, nemojte mi to spočitavati.(Vjerica Radeta: Ne,ukrao si kišobran.) Bio sam gradski odbornik, vratio mandat kada sam prešao, odnosno učestvovao u osnivanju SNS za koju sam ponavljam, i tada i sada verovao, ispostavilo se da sam bio u pravu da jedina može da izvuče Srbiju iz ekonomske krize, da jedina može da povede Srbiju napred. Uostalom to se sada jasno i vidi. Imam još jedno dodatno pitanje – što se toliko nervira prethodni govornik ako ono što sam rekao je neistina? Čemu tolika nervoza, čemu toliko ushićenje, čemu ove malopre pretnje, uvrede itd? Ako nije istina, nikom ništa. Postavljam pitanje i mislim da bi bio red da i odgovorite na to. Hvala.
Pravo na repliku, narodni poslanik Nemanja Šarović.
Gospodine Markoviću, velika je razlika između pitanja i tvrdnje. Vi ste tvrdili da sam dobio nekakav novac, da sam dobio u nečijoj kancelariji, konkretno Šaperovoj, odredili ste i vremenski okvir 2012. godinu i pitali me na koji sam način potrošio taj novac i tvrdili da je to bilo zlatno doba za mene. Dakle, evo gospodine Markoviću, da vam odgovorim. Nikada u životu nisam bio u Šaperovoj kancelariji. Dakle, nikada u životu. Niti sam sarađivao sa tom osobom, niti razgovarao, niti komunicirao, kao da ste me pitali za ne znam koga. Poznajem ga isključivo kao javnu ličnost i to je to. Dakle, nemojte se više baviti lažima i izmišljotinama, to vam ne priliči ili vam priliči, kako god, sada ste u takvom okruženju da vam to priliči, ali da razjasnimo još nešto. Tvrdite da ste vi vratili odbornički mandat. Niste ga vratili gospodine Markoviću, dostupna je i dalje dokumentacija u Skupštini grada, već smo vam mi u skladu sa članom 102. Ustava Republike Srbije oduzeli taj mandat. Dakle, to je bila odluka stranke da vam oduzmemo taj mandat. Prošlo je vreme i nema potrebe sada da ulazimo u razloge, ali nemojte sada pred članovima stranke u kojoj ste danas da pričate kako ste navodno bili principijelni, pa ste podneli ostavku, jer to nije tačno. Dakle, vi ste u prvom trenutku kada su ovi otišli, napustili SRS, deo njih je pokrao i mandate, vi ste se upravo istakli svojim kritikama protiv njih, igrali ste jedno vreme značajnu ulogu, a onda ste okrenuli ćurak naopako, videli da preko puta ima mnogo više medija, da ima mnogo više para i otišli. To je vaše pravo. Kod nas se svako učlani dobrovoljno i dobrovoljno može i da ode. Imamo problem sa onima koji su ukrali naše mandate, sve ostalo je potpuno u redu. Ali, molim vas nemojte tvrditi neistinito da ste vratili mandat, jer fakat to niste učinili.
Pravo na repliku koleginica Radeta. Izvolite.
Pa, evo ja ću gospodinu Markoviću ponoviti pitanje, pošto je on malopre samo ponovio pitanje, da li zna ko je Arno Danžan i kako je potrošeno milion evra Caneta Subotića Žabca? Na ovu temu, evo sad javno kažem, neću više, pogotovo neću sa gospodinom Markovićem, jer mi malopre pade napamet da je on u našoj stranci u gradskom odboru ostao poznat po tome da je tada narodnom poslaniku Momiru Markoviću ispred Sava centra ukrao kišobran. Hvala.
Pravo na repliku, narodni poslanik Aleksandar Marković.
Taman kad pomisli čovek da je sve čuo, iznenadi se količinom kreativnosti koju neki mogu da izmisle. Dakle, prvo da razjasnimo jednu nedoumicu koja muči prethodnog govornika kada je reč o tom famoznom mandatu i u toj famoznoj ostavci u Skupštini grada Beograda. Neće biti da je istina da je meni, da ja nisam vratio mandat, iz prostog razloga što su tada postojale one blanko ostavke ako se sećate, koju sam ja blagovremeno potpisao, overio, dakle, čak ugovor napravio sa strankom, koji je takođe overen. Po toj blanko ostavci, meni je konstatovan prestanak mandata, ali po blanko ostavci. Tako da sam ja podneo ostavku, gospodine Šaroviću, i to je jedina istina. Podneo ostavku kada sam video način na koji gazite principe upravo te SRS koju ste tada predstavljali u Skupštini grada. Ovamo ste protiv Đilasa, a ovamo jedva čekate da uđete u upravne i nadzorne odbore. Zašto sam rekao zlatno doba? Postoji još jedno zlatno doba u životu prethodnog govornika, bio je tada narodni poslanik, tada nije učestvovao u upravnim, nadzornim Đilasovim odborima, već je bio narodni poslanik ovde, a kada je svaki dan putovao, navodno putovao iz Vranja u Beograd, ne bi li naplaćivao putne troškove, to svi znaju, to svi znaju u Srbiji, i tom prilikom je 19.000 evra ostvario kao dodatan trošak. Zato sam rekao da je u pitanju zlatno doba, ali ne zlatno doba za Srbiju, već zlatno doba za prethodnog govornika. Što se tiče onog kišobrana, zaista ne znam o čemu pričate.
Pravo na repliku, narodni poslanik Nemanja Šarović.
Vi gospodine Markoviću znate koji su principi SRS i oni koji su bili sposobni, oni su radili širom Srbije. Oni koji nisu, evo vi na primer, vas smo jedva i na tom Vračaru zadržali. Ali, dobra je druga stvar, dobro je što ste vi sad priznali da vi niste podneli ostavku i da vi niste vratili mandat, već su stranački organi doneli odluku da vam mandat bude oduzet i u skladu sa Ustavom i zakonom smo mi umesto vas podneli ostavku i konstatovan je prestanak vašeg mandata. Dakle, vaše volje tu nije bilo, već je to bila volja stranačkih organa SRS.
Zahvaljujem. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Đorđe Komlenski. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite, kolega Komlenski.
Zahvaljujem predsedavajući. Dame i gospodo, drugarice i drugovi, na član 2. podneo sam amandman i korekcija se odnosi na to što smatram da gradske opštine Barajevo, Grocka, Lazarevac, Mladenovac, Obrenovac, Sopot i Surčin mogu biti osnivači javnih komunalnih preduzeća i u tom delu dotle se i slažem sa predlogom koji je podnet od strane predlagača, ali mislim da tutori u vidu davanja posebnih saglasnosti, propisivanja procedura i određivanja koji organ gradske opštine treba da vrše pravo osnivača je malo previše vlasti u rukama grada Beograda u odnosu na ove opštine, ako očekujemo Ako očekujemo da javna komunalna preduzeća ovih prigradskih opština, koja postoje ili koja bi bila osnovana u perspektivi, zaista mogu da budu osnovana i da za njihov rad odgovornost snose isključivo i samo rukovodstva tih opština, a ne da se posle toga čak pozivaju i na grad, da je grad dao saglasnost i ostalo, tražeći sredstva dodatna da bi ta komunalna preduzeća bila funkcionalna, efikasna i mogla, tako da kažem, funkcionišu u plusu ili na pozitivnoj nuli. Zaista mislim da tome nema mesta. Mogu da se složim da treba tražiti modus i način da se u pojedinim opštinama generalno u Srbiji, ali ovde imamo jedan primer u Beogradu, treba tražiti načina da se stvarno odredi starateljstvo, ono što bi se koristio termin iz Centra za socijalni rad, jer je to starateljstvo je očigledno potrebno rukovodstvu opštine Stari Grad. Ali, nemojte da ovakvim odredbama dezavuišete zaista ogroman angažman ljudi u prigradskim opštinama koji se ne oslanjaju na novac grada Beograda, na budžet grada Beograda i čija komunalna preduzeća bi sa ovakvom zakonskom odredbom, ukoliko ostane, bila u neravnopravnom položaju sa javnim preduzećima i javno komunalnim preduzećima koja deluju na teritoriji grada Beograda. Hvala.
Zahvaljujem. Da li još neko želi reč po ovom amandmanu? (Ne) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. (Aleksandar Martinović: Marković.) Da li neko želi reč? (Vjerica Radeta: Ovaj nije podneo amandman. Vi ne znate da čitate.) Aleksandar Marković. Izvolite kolega Markoviću.
Zahvaljujem predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, ovaj amandman prati intenciju predloga zakona kada je reč o propisu po kome će gradske opštine Barajevo, Grocka, Lazarevac, Mladenovac, Obrenovac, Surčin i Sopot moći da osnuju javna komunalna preduzeća, uz naravno prethodnu saglasnost Skupštine grada Beograda, a u skladu sa statutom grada koji će se utvrditi organ gradske opštine, koji vrši prava osnivača. S obzirom na navedeno, neophodno je urediti uslove za pribavljanje saglasnosti, kao i postupak pribavljanja saglasnosti statutom grada Beograda, a u cilju potpunijeg uređenja tog odnosa između grada sa jedne strane i gradskih opština sa druge strane. Dakle, to je suština ovog amandman. Podsećam ovom prilikom koliko je važno davanje većih nadležnosti i koliko na taj način jačamo položaj prigradskih opština, ali i brži razvoj samih opština. Kada je reč o mogućnosti da osnivaju javna komunalna preduzeća, a podsetiću da je ta komunalna delatnost jedna od izvornih nadležnosti upravo prigradskih opština, ali i kada je reč i o pribavljanju saglasnosti, kada je reč o tome da će moći da izdaju građevinske dozvole, da vrše postupak legalizacije i sve ostale poslove koje im na ovaj način omogućavamo, odnosno poveravamo. Zašto da opština, recimo Paraćin, može da osnuje javno komunalno preduzeće? Rekao samo Paraćin zato što je Paraćin poznat po tome da onaj Paunović i ove štetočine oko njega, su potpuno uništile tu opštinu, pokrale i samu opštinu, ali i javna preduzeća. Dakle, zašto da Paraćin može da osniva javna preduzeća, a recimo Lazarevac ili Obrenovac ili Surčin ne može? Nema nikakve logike. Ovim zakonom upravo otklanjamo te nelogičnosti i dajemo mogućnost da se opštine na taj način brže razvijaju, ali i da budu konkurentnije i da budu privlačnije investitorima. Kada smo već kod investicija, podsetiću za sam kraj, da je fabrika „Meita“ u Obrenovcu prva fabrika posle desetina godina, ja mislim posle 12 godina, „Meita“ je prva fabrika otvorena na teritoriji grada Beograda. Ona zapošljava preko 1.000 ljudi. Zamislite kada budemo imali još meita, jednu „Meitu“ u svakoj prigradskoj opštini. Tako su Đilas i ekipa vodili grad Beograd, ni jednu investiciju nisu mogli da dovedu, za ceo mandat ni jednu fabriku nisu otvorili. Tu je upravo razlika između Đilasa i ovih štetočina i nas. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Đorđe Komlenski. Izvolite.
Po amandmanu kolege Markovića. Iako se Vlada izjasnila da prihvata ovaj amandman, ja mogu da se složim da ovaj amandman pravno-nomotehnički zaista je bio potreban i da on ono što je predlog Vlade i intencija Vlade ima svoju svrhu i iz tog razloga razumem. Ali, ne mogu da ga podržim nikako, iz upravo onoga o čemu sam govorio malopre, a to je potpuno nepotrebna procedura, nepotrebno stavljanje tutorstva na neki način opštinama Barajevo, Grocka, Lazarevac, Mladenovac, Obrenovac, Sopot i Surčin da li i kako i na koji način mogu ubuduće da osnivaju javna komunalna preduzeća i iz tog razloga smatram da još jednom treba samo o ovome razmisliti. Ovim i ovakvim pristupom se prigradske opštine koje sam pobrojao stavljaju neravnopravan položaj sa gradskim opštinama ili sa opštinama koje se nalaze na užoj teritoriji grada Beograda. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Branimir Rančić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani ministre, poštovani gosti iz Ministarstva, poštovana gospodo narodni poslanici, naravno da amandman mog kolege Markovića treba prihvatiti i u danu za glasanje glasaću za ovaj amandman. U načelnoj raspravi o zakonu o izmenama i dopunama Zakona o glavnom gradu nisam govorio jer smatram da prednost, odnosno primat imaju narodni poslanici iz Beograda koji tu žive i rade. Ali, postoji sličnost između Beograda i grada Niša, odakle ja dolazim, jer je grad Niš takođe organizovan po principu gradskih opština, pet opština u gradu Nišu figurišu, tako da određene poslove grada obavljaju gradske opštine utvrđene Statutom grada. Jasno je da se ovim izmenama i dopunama vrši decentralizacija u smislu prenosa većeg broja poslova, odnosno ovlašćenja na gradske opštine, što će dovesti do efikasnijeg i ravnomernijeg zadovoljenja potreba svih građana. Prema tome, to je i primer dobre prakse, pa ću se kao narodni poslanik preko odborničke grupe SNS u Skupštini grada Niša založiti za ovakva dobra rešenja kod izmene i dopune Statuta grada Niša. Činjenica je da gradske opštine Niša nemaju ta ovlašćenja kao jedinice lokalne samouprave, na primer, pomenuta opština Svrljig, koja je šest puta manja od gradske opštine Medijana, ali zato ima veća ovlašćenja, jer se tretira kao jedinica lokalne samouprave. Ovim rešenjem stvoriće se uslovi posebno za obavljanje komunalne delatnosti na području gradskih opština, što ima za cilj poboljšanje kvaliteta života stanovnika tih opština. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović. Izvolite.
Ja bih gospodina Markovića zamolio da malo pojasni, da bi bilo jasnije nama i građanima Srbije, kada on kaže Dragan Đilas i ove štetočine oko njega koje su upropastile grad Beograd i mnogo toga drugog, na koga to konkretno misli? (Aleksandar Marković: Na Paunovića iz Paraćina.) Dakle, ja znam da je vlast sa Draganom Đilasom vršila SPS, pa JS, pa PUPS, kao okosnica njegove vlasti, pa SPO, pa Rasim Ljajić, pa Sulejman Ugljanin, sa kojim ste u koaliciji. Dakle, kada kažete Dragan Đilas i štetočine oko njega, da li vi tada mislite na svoje koalicione partnere? Bukvalno sve ste mu koalicione partnere preuzeli, da ne ulazimo u to i da ne govorimo o tome koliko ste čak i direktno kadrova, i to onih koje ste nekada najviše napadali, poput Jelene Trivan, poput bivšeg ministra za državnu upravu i lokalnu samoupravu Markovića, koga ste napadali za onu jahtu od više miliona evra, koliko je njih našlo utočište i sigurnu luku od krivičnog progona u Srpskoj naprednoj stranci ili mislite eventualno na nekoga drugog.
Pravo na repliku ima narodni poslanik Aleksandar Marković.
Zahvaljujem, predsedavajući. Opet je došlo do izvesnog nerazumevanja stvari od strane prethodnog govornika, na šta smo već navikli danas. Samo da preciziram, pojam štetočine u mom malopređašnjem obraćanju bio je usmeren ka Paunoviću, predsedniku opštine Paraćin, istaknutom demokrati. Moguće je da od strane prethodnog govornika postoje neke simpatije prema Paunoviću, to ne znam, to nismo utvrdili, možda i sa njim ima neku saradnju, ali je on verovatno osetio potrebu da priča o tom svom zlatnom dobu kada je sa Đilasom sarađivao u Skupštini grada, kada je vršio vlast sa Draganom Đilasom u Skupštini grada Beograda. Jel znate, predsedavajući, upravni i nadzorni odbori su kategorija izvršne vlasti, dakle, samo vlast kontroliše upravne i nadzorne odbore javnih komunalnih preduzeća. Dakle, nije to skupštinska kategorija pa da se srazmerno rezultatu, srazmerno broju poslanika ili odbornika mogu popunjavati upravni i nadzorni odbori. Ali imam jedno drugo pitanje za prethodnog govornika – ko je dan danas, 24. maja 2019. godine u 11.30, ko je danas na vlasti sa tim istim Đilasom? Evo, ja ću vam reći, stranka prethodnog govornika u opštini Stari grad. Je li tako? Divno sarađuju, imaju članove veća, imaju verovatno i upravne i nadzorne odbore koje obožavaju i ostale elemente jedne opštinske vlasti. Participiraju lepo, super sarađuju, pomažu Bastaću u svemu ovome što radi. Je li tako ili nije? Ko je danas na vlasti u opštini Stari grad? Bastać, Đilasov potpredsednik ili možda mu nije potpredsednik, možda je član predsedništva te Đilasove partije, i stranka prethodnog govornika. Zahvaljujem.
Pravo na repliku ima narodni poslanik Nemanja Šarović. Izvolite.
Zaista, gospodine Markoviću, ne znam koliko vama Bastać plaća za ovu reklamu koju mu pružate. Verujte da mu zavidim u pojedinim trenucima i voleo bih zaista da počnete i nas malo tako da reklamirate. Ono što vi tvrdite, to je da su upravni i nadzorni odbori prerogativ vlasti. Oni to nisu. Dakle, oni služe da bi se vlast kontrolisala, gospodine Markoviću. Međutim, vaše shvatanje demokratije pokazuje to što je čak, evo, podsetiću vas, i u vreme vlasti DS koja je bila izuzetno loša, katastrofalno loša, ali su čak i tada predsednici najvažnijih skupštinskih odbora dolazili iz opozicije, a vi iz SNS ste prigrabili sve. Ne samo da imate većinu u svojim skupštinskim odborima, nego ste svuda postavili svoje predsednike ili svoje slepe poslušnike, poput Čanka, bio je jedan predsednik iz Dveri, a SRS kao najveća opoziciona stranka i kao druga najveća stranka u Narodnoj skupštini Republike Srbije nema nijednog. Ja ću vas podsetiti da nakon SNS, koja valjda ima nekih da li 90 ili 100 mandata, SRS ima 22, SPS 21 itd. Dakle, u skladu sa najvišim demokratskim principima, nama je moralo pripasti najpre mesto predsednika Administrativnog odbora, što je bio parlamentarni princip dugi niz godina, dok vi niste naišli i to prekršili, jer vi smatrate ako imate najveće poverenje građana, da onda treba da imate apsolutnu vlast. Znate, jedan mudar čovek je rekao – svaka vlast kvari, a apsolutna vlast kvari apsolutno. Vi kao većina treba da se trudite da omogućite opoziciji da funkcioniše, da bude što kvalitetnija, da vas što bolje kontroliše i da samim tim i učinak vaše vlasti učini što boljim, jer je to u interesu građana Srbije.
Pravo na repliku, narodni poslanik, Aleksandar Marković. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Opet je prethodni govornik pomešao sve moguće kategorije i skupštinske odbore i upravne odbore i nadzorne odbore i sve je to spakovao u ovaj njegov govor. Dakle, ali čisto zbog građana Srbije da pokušamo da raščlanimo i da razjasnimo. Kada je reč o skupštinskim odborima, to je potpuno druga kategorija i ona je regulisana Poslovnikom o radu Narodne skupštine, važećim Poslovnikom. Prethodni govornik inače je poznat kao neko ko se najčešće ovde javlja upravo po Poslovniku, ali mu izgleda nije palo na pamet da pročita taj Poslovnik, da sazna kako se i po kom modelu popunjavaju, odnosno imenuju predsednici skupštinskih odbora. Mislim da je u pitanju to što je predsednik njegove stranke insistirao da bude predsednik jednog skupštinskog odbora ili to ili ništa. I onda kada je, znate, nije ovo fontana želja, znači sad meni se sviđa nešto i po svaku cenu hoću da budem u tom odboru ili predsednik tog odbora ili član neke delegacije. Kad već to nije dobio, onda je nastao problem o kome sada prethodni govornik govori. Međutim, kada je reč o upravnim i nadzornim odborima Skupštine Grada Beograda u periodu od 2008. do 2012. godine u kojima je prethodni govornik učestvovao. Gradska vlast tadašnja većinom u kojoj su bili neke razne stranke, dakle, donela je odluku o imenovanju direktora javnih komunalnih preduzeća i ustanova čiji je grad osnivač i upravnih i nadzornih odbora. To je prerogativ, vlast. Međutim, u jednom trenutku kada je ta gradska vlast Dragana Đilasa odlučila da im je potrebna podrška još jedne do tada opozicione stranke, ona je otvorila prostor da u tu vlast uđu i predstavnici te stranke i samo te stranke u kojoj se istakao prethodni govornik. Ali, opet to nismo čuli gde je 19.000 evra koje je dobio na ime putnih troškova u ono zlatno doba i ko je danas na vlasti sa Markom Bastaćem, Đilasovim članom predstavništva te njegove stranke u opštini Stari Grad? Zahvaljujem.
Pravo na repliku, narodni poslanik Nemanja Šarović.
Dakle, gospodine Markoviću, opet iznosite neistine. Pre svega, nikada nisam učestvovao ni u jednom nadzornom i upravnom odboru i vi to veoma dobro znate. Druga stvar, nikada i nije tačno da smo u tim upravnim i nadzornim odborima učestvovali od 2008. do 2012. godine. Treća stvar, ako vas zanima sa kim smo na vlasti. Na vlasti smo u nizu opština sa SNS, na Novom Beogradu smo u vlasti sa Aleksandrom Šapićem, na Starom Gradu smo u vlasti sa Markom Bataćem. Dakle, mi lokalne koalicije, pravimo tako što naši lokalni odbori slobodno o tome odlučuju i mi mislimo da je to u interesu građana Srbije i toga se ne stidimo. E, sad ja bih vas molio, gospodine Markoviću da se vi vratite sad na osnovnu temu, pa da nam objasnite da li se vi stidite svojih koalicionih partnera? Jel vi pričate o štetočinama koje su opustošile grad Beograd i koji su opustošili čitavu Srbiju sa Draganom Đilasom i Demokratskom strankom? Pola te Demokratske stranke ste primili u redove SNS. Molim vas da kažete da li Socijalističku partiju Srbije, SPO, JS, SDPS, PUPS, Sulejmana Ugljanina sa kojim ste na vlasti u Prijepolju, a napadate ga na najgori mogući način u javnosti, da li njih smatrate štetočinama? I, da li je Sulejman Ugljanin dobar kada ste sa njim u vlasti u Prijepolju, a ne valja, kada govori da je Kosovo nezavisno kada na najgori mogući način napada Republiku Srbiju i njene najviše državne organe?
Pravo na repliku, narodni poslanik Aleksandar Marković.
Pa, dobro evo predsedavajući konačno smo čuli neke istine. Jedna od istina, kaže prethodni govornik, ja nisam učestvovao lično za sebe, kaže, u tim upravnim i nadzornim Đilasovim odborima. Da, nije on, istine radi, učestvovao lično, samo je bio šef odborničke grupe koja je donela odluku da se uđe u saradnju sa Đilasom na nivou grada Beograda i tu odluku je doneo bez saglasnosti predsednika svoje stranke, tako bar kaže Dragan Todorović, ja verujem Draganu Todoroviću. Verujem Draganu Todoroviću koji kaže da Šešelj tada nije znao i nije odobrio ulazak u koaliciju sa Đilasom u vreme kada je grad Beograd ostao zadužen za iznos od preko milijardu evra. Dakle, mislim da su čak neke cifre 1,2 milijarde evra što dan danas vraćamo. Ova gradska vlast dan danas vraća dugove te nakaradne vlasti u kojoj je učestvovao prethodni govornik. Druga stvar, druga istina koju smo danas čuli, drago mi je što je priznao saradnju sa Markom Bastaćem, drago mi je što je priznao da je njegova stranka danas u vlasti kao ravnopravni partner Đilasove stranke u kojoj je Bastać član predsedništva. Dakle, drago mi je što je to obelodanjeno. Drago mi je što sada građani mogu da znaju ko sve čini opštinsku vlast u Starom Gradu. Imam pitanje za njega - da li onda oni učestvuju u ravnopravnoj i u ovim akcijama Bastaćevim po gradu što vrši? Da li blokiraju gradilišta, da li se tamo biju sa saobraćajnim znakovima, da li kradu one ograde, itd? Da li sve to podržava, ali aktivno učestvuje i da li misli da to građani Starog Grada odobravaju? Zahvaljujem.
Pravo na repliku, narodni poslanik Neđo Jovanović. Izvolite.
Zahvaljujem se predsedavajući. Ovoj već dužoj razmeni raznih činjenica ili bolje reći dijalogu pomenuta i u negativnom kontekstu SPS. Onda bi bilo korektno i da u ime SPS dam jedan odgovor koji je bez sumnje adekvatan onome što je ovde rečeno u smislu pravilnog odgovora, to je da je SPS kao državotvorna stranka uvek opravdavala poverenje građana i da je u ime građana participirala vlasti u punom kapacitetu. Bilo koji, ponavljam, bilo koji koalicioni format u kome je bila SPS je zahvaljujući SPS imao poseban ugled kod građana, a SPS u ime i za rad građana ovu državu, ovu našu Srbiju, ovu našu zemlju izgrađivala onako kako su to građani tražili. Prema tome, svrstati SPS u nekakve štetočine je najmanje ili najblaže rečeno degutantno. Mi nemamo nijedan jedini razlog da se bilo kome pravdamo, nemamo nijedan jedini razlog da se kada se osvrnemo iza nas šta smo uradili i koliko smo uradili, da se bilo čega postidimo. Dakle, ono što je bitno, bitno je da građani znaju da će SPS i ovoj Vladi, i u ovom koalicionom formatu davati sve od sebe da država Srbija ide onim putem koji je najbolji za građane Srbije. Zahvaljujem se.
Reč ima narodni poslanik, Srbislav Filipović. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, iz svih ovih rasprava koje smo čuli po ovom amandmanu možemo da zaključimo više stvari, a za građane Starog Grada Beograda i Srbije najvažnije je da smo videli jednu sliku onoga šta su poželjni koalicioni partneri za Marka Bastaća, kako izgleda vođenje i kako treba da se vodi jedna opština iz vizure Marka Bastaća i kakve ljude on okuplja oko sebe, zapravo, šta je njegov tim. Podsetiću samo kratko građane Starog Grada na 2016. godinu kada je nastala čitava zbrka oko toga ko je postao deo vlasti na Starom Gradu, pa ovi iz žute koalicije kažu – sramota nas što su ovi sa nama, pa ako nisu sa nama treba da ih isteramo. Pa, ovi zakukaju, kažu, nismo mi sa njima, danas kažu jesu sa njima. A kao što je kolega Marković primetio one putne troškove od 19.000 evra, e to je ta slika poželjnih koalicionih partnera za Marka Bastaća. Pa, rušenje ograda na Trgu Republike. Evo, postavilo se pitanje nekakvog kišobrana. Koliko kišobrana može da se kupi za tih 19.000 evra. Evo, da odmah regulišemo tu stvar. Ako je negde kišobran otišao, gde je nestalo 19.000 evra? Gde je nestalo 50 miliona iz sportskog centra? Pa, onda ovamo držite lopova. Ovamo pričamo o kišobranu, a građanima Starog Grada uzmemo 50 miliona dinara iz džepova. Zadužite Sportski centar, kažu, vidi gospodine Markoviću, kažu da su vlasti sa Bastaćem na Starom gradu. Znači, delili dugove sa Bastaćem na Starom gradu, koje je, pre svega, Bastać napravio. Pretpostavite kada ste na vlasti da se ponosite onim što radite. Znači, ponosite se sa milion evra duga Sportskog centra „Milan Gale Muškatirović“. Znači, time se ponosite. Ponosite se sa 2,7 miliona dinara za novi – stari logo na Starom gradu. Ponosite se rušenjem centra Beograda. Time se neki ponose. Građane Starog grada je sramota što imaju takvu koaliciju na vlasti, zbrčkano, zbućkano, sve je onako kao jedan lonac, jedan pravi šumadijski lonac da sve stavite unutra. Sve se skupilo što im je do vlasti, do para, pa hajde samo da uzmemo koliko može da se uzme, dok opština Stari grad se ne ugasi na kraju. E, neće da se ugasi opština Stari grad, opštinu Stari grad ćemo da spasimo na prvim sledećim lokalnim izborima, jer to traže građani opštine Stari grad. Baš njih briga i za kišobrane, baš ih briga za vaše upravne odbore u koje ste tako zaljubljeni, jer i ovde danas pred građanima Srbije molite vlast SNS –dajte nam, neće upravni odbor, nećemo mi više da se javljamo. Nema upravnih odbora, nema nadzornih odbora, nema više putnih troškova od Vranja do Beograda i nazad. Toga nema. Ljudi, gotovo je sa tim. Promenite način gledanja na politiku, ako mislite da vaše koalicije i vaše stranke nešto urade na narednim izborima. Srpska napredna stranka će zato ubedljivo sve te Bastać, Đilas, Jeremić i ostale za boks sa ogradama koalicije da pobede, ubedljivo, na narednim izborima. Hvala.
Reč ima koleginica Grozdana Banac. Izvolite.
Ja se izvinjavam, pošto ja smatram kao poslanik da je ovo mesto parlament zakonodavno telo, gde zaista treba ozbiljno da se ponašamo u tom smislu. Molim vas, što se tiče partije Ujedinjenih penzionera, da se ne bi više spominjali, partija Ujedinjenih penzionera je parlamentarna partija, ljudi sa iskustvom i koji su ovu zemlju izgradili, koji su svojim doprinosom, samo doprinosom, samo požrtvovanjem, molim vas. Ja ne bih želela da spominjem bilo koju partiju, svaka partija ima svoj način rada. Partija Ujedinjenih penzionera vlasno, kao parlamentarna partija, posluje, tako da predsednik partije, gospodin Milan Krkobabić vlasno deluje po odlukama predsednika opštinskih odbora, za svaku koaliciju gradskih odbora, uz saglasnost mesnih odbora. Prema tome, ja vas najlepše molim da se ponašamo ozbiljno i u tom smislu da i danas nastavimo sa dnevnim redom, da se ne bi ovde prozivali za stvari koje su u prošlosti, da bi nam bilo lakše danas i u budućnosti. Hvala vam.
Zahvaljujem. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Da li neko želi reč? Kolega Jojiću, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime SRS podneo sam amandman na član 2. i ostajem kod tog obrazloženja zbog čega sam ga podneo, a s druge strane očekujem da će ga usvojiti Narodna skupština. Ono što bih želeo da ukažem, koji je jedan od najvećih problema na lokalu, a u pitanju su ovlašćenja i prava lokalne samouprave, jeste korupcija. Dame i gospodo, državni revizor je sa podacima izašao ovih dana da je preko 280 milijardi dinara nezakonito i protivpravno potrošeno, a mahom na lokalu. Najveći problem na lokalu jeste, pre svega, u oblasti izdavanja građevinskih dozvola. Tu cveta u Srbiji kriminal dubokih korena. Jedan slučaj ću uporedno navesti – da je maja meseca 2017. godine preduzeće Stambena zadruga „Ingrap stan“ iz Beograda, preko svog zakonskog zastupnika, direktora Živković Živojina podnela krivičnu prijavu protiv advokata Predraga Basarića iz Pančeva zbog krivičnog dela prevare i zbog krivičnog dela zloupotrebe poverenja. Naime, podnosilac krivične prijave tvrdi i navodi da je advokat Predrag Basarić obećao investitoru da će mu izdejstvovati građevinsku dozvolu sa upotrebnom dozvolom za izgradnjom jednog objekta u Pančevu. Šta se dogodilo? Taj advokat nije izvršio dati nalog svog nalogodavca, tj. Stambene zadruge koju sam naveo, ali je zato na prevaren način zaključio ugovor da Stambena zadruga „Ingrap stan“ da advokatu Predragu Basariću dva stana površine oko 100 kvadrata, a čija je vrednost 80.000 evra. Kada je investitor i njegov zakonski zastupnik postavio pitanje, kakva je to usluga koja košta 80.000 evra, kako to da tražiš dva stana, a zakonski zastupnik investitora, kaže, pa reče mi advokat da jedan stan treba za njih, a jedan stan za mene. Koliko je to tačno, ja ne mogu da tvrdim, ali ukazuje da i ova krivična prijava jeste signal koji govori o tome da na lokalu ima korupcije. Najveća je korupcija danas na lokalu. Aktuelna vlast, započela je određene aktivnosti, vezane za otkrivanje, rasvetljavanje krivičnih dela na lokalu. Međutim, dame i gospodo, sa tim treba nastaviti, pročešljati i proveriti celu Srbiju u svim opštinama. Hvala.
Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Da.) Kolega Atlagiću, izvolite.
Poštovani potpredsedniče Narodne skupštine, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, ovaj amandman kolege Rističevića predlažem da se ne prihvati iz razloga koje je i Vlada dala. Moram da kažem da se do sada glavni grad Beograd tretirao kao posebna jedinica lokalne samouprave, ali ovim Predlogom zakona proširuje se njegova nadležnost zbog svoje administrativne, kulturne, ekonomske i političke složenosti. To je, gospodine ministre, zaista dobra stvar što ste predložili ovu izmenu zakona. Glavni grad mora da ima i vi ste naglasili u svom nastupnom govoru ovde u skupštini, stručne kadrove, da ne kažem najstručnije kadrove, pogotovo moralno ispravne. Uzmimo, na primer, predsednici političkih partija moraju biti ličnosti sa bogatim intelektualnim, radnim i moralnim kvalitetima, a počesto nisu. Ja ću navesti jedan slučaj. Pogledajte Sergeja Trifunovića, u narodu zvanog Sergej pišoje, jer je izjavio da će pišati po grobu predsednika Republike, Aleksandra Vučića. To je obična lažovčina. On je duboko pomerio granicu sopstvenog bezčašća, besramno je slagao da je predsednik Republike Aleksadar Vučić, u vreme bombardovanja RTS od strane NATO alijanse 23. aprila 1999. godine unapred znao za napad i da je na vreme, kako on kaže, izvukao iz zgrade RTS-a „svoju majku Angelinu“, koja je bila novinar. Opšte je poznata stvar da majka tadašnjeg ministra informisanja, a danas aktuelnog predsednika Republike Srbije, Aleksandra Vučića, bila u zgradi RTS-a. Sergeja Trifunovića su demantovali i najzagriženiji Vučićevi protivnici, Slaviša Lekić, donedavni predsednik NUNS-a i Željko Pantić, novinar. Gospodin Lekić je rekao, citiram – ljudi koji su bili u RTS-u i ostali živi tvrde da je majka predsednika bila tu večer tu u RTS-u. Vučić jeste Vučić, ali je istina, jeste istina, završen citat, ili Željko Pantić, inače dopisnik RTS-a iz Rima, kaže, citiram – sedeo sam preko puta nje te večeri, završen citat. Evo, vidite poštovani građani Republike, lažova Sergeja Trifunovića, u narodu zvanog pišoje. U prvom redu, dozvolite da kažem nešto o njemu, ali bolje bi bilo da odustanem. Ja ću odustati, ali ću citirati njegovog koleginicu još jednom Biljanu Srbrljanović, koja ga je opisala kao lažova, ona kaže, citiram – neoprani, lažljivi Sergej. E, to vam je ovaj vođa ovih protesta, uvek bio podmukli lažov, uvek mi se ulizivao, bio zlatna medalja u uvlačenju u dupe, uvek lagao, uvek smrdeo, uvek se grebao za novac, obrok i piće, nikada se nije prao, uvek je varao kolege, završen citat. Izjava Biljane Srbrljanović 20. januara, gospodnjeg 2019. Evo, poštovani građani Republike Srbije, ko je predsednik jedne od političkih partija. U glavnom gradu i novinari kako ste i naglasili, svi kadrovi, znači i novinari moraju biti najkvalitetniji, zbog složenosti glavnog grada Beograda. Evo, kakav vam je npr. kvalitet novinar Milojko Pantić, u narodu zvani ludojko. Ta moralna gromada, jedan od lidera SZS je mrtav pijan izazvao udes na Brankovom mostu 5. maja 2019. godine, i ta moralna gromada Milojko Pantić, u narodu zvani ludojko, pobegao je sa mesta udesa u vozio u suprotnom pravcu. Naša vrla policija ga je vrlo brzo uhapsila i odvela na ispiranje u stanicu milicije, i gle čuda, znate koga je optužio, poštovani građani, pogodićete, pa, Aleksandra Vučića, koga bi drugog. Bio sam zaista u pravu kada sam u ovom visokom domu dao karakteristike Milojka Pantića. Dozvolite da kažem da ta moralna gromada, Milojko Pantić, zvani u narodu ludojko, je jedan od lidera SZS, a koji je rekao za vladajuću koaliciji 19. juna gospodnje 2018, citiram – da je vladajuća koalicija su paranoidni, nacionalistički, plitkoumni piromani, ili vladajući, primitivni, nekompetentni, politički čimbenici, završen citat. Za građane Republike Srbije iz Zagreba poručio je za većinu građana klerofašistički, nacionalistički umnobolni čimbenici, završen citat. Nije jedini on, i gradonačelnik, pošto je reč o Gradu Beograd, Dragan Đilas, u narodu zvani Điki mafija, dobio je novi epitet. Sada je pored Điki mafija, dobio je epitet Điki lažov. Dragan Đilas, poštovani građani, vama znani po nazivu Điki mafija, je lagao da je predsednik Republike Srbije Aleksandar Vučić prilikom svoje posete Abu Dabiju decembra 2018. godine spavao u najskupljem hotelu, gde je noćenje koštalo 10 hiljada evra. Istina je, da predsednik Vučić nije odseo ni u jednom hotelu i državu Srbiju njegov boravak nije koštao niti jedan jedini dinar. Svoju tvrdnju Điki mafija, a i lažov, je sam dokazao jer je reka citiram - predsedsednik zbog pritiska javnosti, a i jednog dela narodnih poslanika, citiram kasnije šta je izjavio, predsednik Vučić nije odseo ni u jednom hotelu, a i državu Srbiju taj njegov boravak nije košta niti jedan dinar. Dakle, dobio je novi epitet ne samo Điki mafija nego i Điki lažov. Svi ovi iz DS-a u raznim varijantama nisu bolji, i Saveza sada za Srbiju ili ti, saveza poznatog pod nazivom putujući cirkusanti, po gradovima Srbije. To ne kažem samo ja nego i član DS, bivši ambasador njihov, Svetislav Basara, koji je rekao za DS 22. maja gospodnjeg 2019. citiram – Demokratska Stranka je jedna samoupravna interesna zajednica muljatora i lažova, završen citat. Dakle, nisam samo ja rekao da su oni lažovi, evo i njihov vrli član njihove stranke i njihov ambasador. Zato, prilikom, inače koncipiranja ovog Zakona o glavnom gradu, kao što je i ministar rekao u svom nastupnom govoru, treba voditi računa i o kadrovima, da oni u prvom redu budu zaista moralne ličnosti. I, u tom smislu, ja podržavam i zakon i izveštaj, odnosno uvodni govor, gospodina ministra. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 3. amandman sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Đorđe Komlenski. Da li neko želi reč? (Da)
Zahvaljujem predsedavajući, drugarice i drugovi, dame i gospodo, uvaženi ministre sa saradnicima, na Član 3. podneo sam amandman sa ispravkom, intervenišući u sledećim stvarima. U stavu 2. tačka 4. smatram da prilikom predlaganja ovog zakona jeste dobro pomenuto da se ovo usklađuje sa zakonom koji se uređuje smanjenje rizika od katastrofa i upravljanje vanrednim situacijama, ali mislim da je propust da se ovde ne pomene i Zakon o zaštiti kritičnih infrastruktura. Ovim zakonom se u nadležnost grada Beograda stavlja zaštita i ovoga i smatram da je apsolutno mesto da se ovde upotpuni obaveza grada Beograda i pravo da Statutom i taj deo regulišemo. Pored toga, Zakonom o odbrani, gradu Beogradu su poverene i donošenje planova vezanih za odbranu. U tom smislu sam i predložio da se doda u ovom istom stavu, tačka 5. koja bi glasila – donosi plan odbrane grada Beograda i utvrđuje Statutom grada Beograda izvršne obaveze gradskih opština u oblasti odbrane i zaštite tajnosti podataka u skladu sa Zakonom o odbrani. Ukoliko se ne bi ova tačka dodala, smatram da na osnovu samo zakonskih ovlašćenja koje se prenose gradu Beogradu u kojem su definisane izvršne obaveze gradskih opština i opština u opštini na teritoriji Republike Srbije, ne bi samo Statutom bez ovoga u Zakonu to moglo da se učini. Pored toga, sledeća intervencija se odnosi na stavove 3. i 4. jer ne vidim nikakav razlog da se ograniči mogućnost da grad Beograd Statutom utvrdi podelu poslova između grada i gradskih opština time što se to imitira na tačke od 18. do 20. i u tom smislu je i odredba sledećeg stava gde se Statutom grada daju ovlašćenja, odnosno ovim zakonom bi se dalo ovlašćenje da se Statutom grada bilo koja od ovih 24 stavki ili 23, u zavisnosti da li ćete prihvatiti dodavanje još jedne tačke koju sam predložio i obrazložio malo pre, može poveriti, znači, grad odlučuje o tome. Četvrtim stavom grad bi bio drugostepeni organ gde bi se odlučivalo po žalbama. Naime, ne vidim razloga da grad Beograd uređivanje ne kategorisanih puteva, odlučivanje o nazivima ulica, trgova, zaselaka, drugih delova naseljenih mesta, to koja vrsta robe se može prodavati i koja se vrsta ugostiteljskih usluga mogu pružati u privremenim objektima, da određivanje vremena, načina i mesta na kojima se može obavljati trgovina na malo sa pokretnih sredstava ili opreme, ne može poveriti gradskim opštinama ili prigradskim opštinama ili nekim od opština. Ukoliko stavovi 3. i 4. budu ostali na način kako ste ih predložili, ovim onemogućavate gradu Beogradu da Statutom tu podelu izvrše. Ne vidim nikakav razlog za tako nešto. Mislim da su ovo pravno-tehničke redakcije, bez obzira što jeste dodavanje jednog novog stava, ali usklađivanje sa Zakonom o odbrani i jednostavno omogućavanje i usklađivanje i sa Zakonom o zaštiti od kritičnih infrastruktura, a u krajnjem slučaju ne menja suštinu ovog zakona promena stava 3. i 4. time što bi ostalo na Skupštini grada Beograda, kome i kako će poveriti neku od ovih nadležnosti. Hvala.
Reč ima ministar gospodin Branko Ružić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Prosto, radi pojašnjenja. Zahvaljujem se na ovom amandmanu. Što se tiče Zakona o odbrani i planu odbrane, on će se svakako primenjivati. Pritom, ispravka na amandman je stigla kasno, a sam amandman je bio već odbijen. Ali, ono što je mnogo važnije zbog Beograđana i uopšte javnosti, važno je da znamo da ovde nije intencija da se u tačkama od 18. do 20. implicira ono što vi govorite. Dakle, radi se, pre svega, o podeli poslova u okviru poverenih poslova državne uprave, a ono što su izvorne nadležnosti grada se, naravno, uređuje Statutom, o podeli poslova između grada i gradskih opština, tako da nije intencija da se bilo kome suspenduje pravo. Samo je razlika između izvornih nadležnosti i poverenih poslova državne uprave.
Zahvaljujem. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima kolega Mirčić. Izvolite.
Ovo je prilika, po nama, srpskim radikalima, da se izvrše neke ispravke, odnosno da se unesu neke korekcije kada je u pitanju izmena i dopuna Zakona o glavnom gradu. Jedna od tih koju predlažemo mi srpski radikali je da na osnovu iskustva, na osnovu efekata koji su ostvareni, vidimo da nije opravdano postojanje komunalne policije. Tu nisu samo ova dva razloga, nego je i treći razlog. Istorijat nastanka ove komunalne policije je svima nama manje-više poznat. On je nastavo, pre svega, na početku u gradu Beogradu. Zašto? Zato što je to više bilo pitanje statusno za tadašnjeg gradonačelnika grada Beograd, koji je politički bio mnogo utemeljeniji nego njegovi istomišljenici u DS i smatrao je da bi po onoj – videla žaba gde se konji kuju, pa kako to u Americi i na zapadu imaju te lokalne policije, bar za početak i on mogao da ima tu komunalnu policiju. Prisustvovali smo promociji te komunalne policije. Čitavi filmovi, spotovi prikazivani su kako bi ubedili građane Beograda, pre svega, da je to veoma ispravno, da će komunalna policija održavati komunalni red, sprovoditi komunalne odluke i na kraju se to završilo tako što je komunalna policija glavna uloga, pod znacima navoda komunalne policije, da zavrće ruke građanima Beograda koji nisu platili autobusku kartu ili kartu za tramvaj, a vidimo da su uniformisani, da imaju uniforme, imaju i palice koje su simbol snage, moći i predstavljaju na neki način represiju a ne nešto što bi bilo u smislu zamene komunalne inspekcije koja je do tada funkcionisala. Zašto je ovo bitno? Zato što je to bio povod i razlog da se i u drugim gradovima Srbije formira komunalna policija i vi imate potpuno oguljenu situaciju kada je u pitanju i grad Beograd i kada su u pitanju i neki drugi gradovi. Tu bukvalno na čelu te policije se postavljaju predstavnici klanova koji su u podzemlju i Beograda i drugih kadrova, koji su bliski vladajućoj stranci, odnosno strukturi. Znamo da je i ranije na čelu komunalne policije u Beogradu bio predstavnik voždovačkog klana, kao što je bio predstavnik istog tog klana u nekim specijalnim jedinicama Ministarstva unutrašnjih poslova, ali valjda je to u nekim razmišljanjima stvaralo sliku da bi eventualno gradonačelnik mogao da ima i represivnu meru kada je u pitanju sprovođenje njegove vlasti. Mi uporno tvrdimo da nema više mesta ni razloga da se izdvajaju ne mala sredstva za funkcionisanje ove komunalne policije, jer ni u Srbiji, odnosno u Beogradu koji ima 1.500.000 – 1.600.000 stanovnika, nema svrhe da postoji više vrsta policije. Već kada radite decentralizaciju, trebalo bi u svakoj mesnoj zajednici, već kada idete toliko daleko, da bude po jedan ili dva komunalna inspektora. Uslov da bi bio neko komunalni inspektor je najmanje visoka stručna sprema, a ovde imamo da za komunalnog policajca možete, samo ako mu izbrišete biografiju, prošlost, staviti i onoga koji je juče izašao iz Padinske skele, da stavi palicu, pa da ide po Beogradu, da on odlučuje ko može a ko ne može da ima tezgu, ko može, a ko ne može da radi nešto što je protivzakonito, a to već vodi anarhiji, tako da je sad prilika da se i ova tačka koja je sadržana u članu 3. izbriše.
Zahvaljujem. Na član 3. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? (Da) Koleginice Radeta, izvolite.
Član 3. zapravo se odnosi na član 8. predloga osnovnog zakona i tu su zadržane nadležnosti grada Beograda, koje ste vi prilično proširili u odnosu na postojeće stanje. Po mišljenju SRS, na ovaj način u Srbiji pravite distrikt od grada Beograda. Što se nas tiče, to nije dobro. Beograd kao glavni grad i kao metropola treba da bude i moderan i razvijen itd, ali mora cela Srbija da počne konačno da se razvija, a ne da se svi iseljavaju iz svojih mesta da bi se približili Beogradu. Naravno, ovo ne znači da mi imamo nešto protiv toga. Što se tiče nas, svako može da živi u Srbiji, gde god hoće, gde god mu odgovora, ali, prosto, na svim mestima treba imati približno iste uslove. Vi ste ovde predvideli da će grad Beograd kao lokalna samouprava, između ostalog, i pribavljati građevinsko zemljište i druge nepokretnosti. Ovo je nešto što je apsolutno neprihvatljivo. Naš stav je, inače, da lokalne samouprave ne mogu imati i ne treba da imaju imovinu u smislu građevinskog zemljišta, nekih objekata za preprodaju, prodaju itd, jer to nije suština postojanja lokalnih samouprava. Lokalne samouprave trebalo bi da su servis građana i da se bave rešavanjem komunalnih problema na teritorije svoje lokalne samouprave. Vi sada meni objasnite što će neko u Beogradu, što će grad Beograd kupovati neko građevinsko zemljište? Šta, da trguje, da preprodaje, kupi od nekoga, pa će nekom da preproda? Pa, nije to valjda smisao funkcionisanja jedne takve velike lokalne samouprave? Mi smo predložili da ovo brišete, ali, evo, samo ću vam reći da ste vi kazali da to nećete, da ne prihvatate amandman iz razloga jer je zakonska norma dovoljno jasna, razumljiva i precizna i na ovako snažne argumente ja vam odgovaram – naš amandman je dovoljno jasan, razumljiv i precizan i čudi me da nije prihvaćen.
Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Isti član, isti stav, samo se ovde radi o tome da ste predvideli u tački 10) da će Beograd provoditi mere i finansirati projekte u cilju podsticanja nataliteta na teritoriji grada Beograda i to je, naravno, u redu, ali je problem što to mora da se radi u celoj Srbiji. Nije podsticanje nataliteta samo u Beogradu i nije dobro kako ste to i strategijom koju ovde vi pominjete, kako ste predstavili i kako ste planirali, jer, znate, ne postoji ni jedan normalan razlog da, recimo, novorođeno dete u Beogradu dobiju 100 hiljada dinara, a u Crnoj Travi 10 hiljada dinara. Valjda je čak veći interes da ono novorođeno dete u Crnoj Travi dobije tri puta više novca nego što ga dobije dete u Beogradu, zato što se tamo iseljavaju ljudi, zato što se tamo deca ne rađaju. I ne samo u Crnoj Travi, nažalost, kad krenete da obilazite Srbiju, koliko god se vi hvalili nekakvim uspesima ove vlasti itd, većina opština u Srbiji je danas po mnogo čemu Crna Trava. Mi zato mislimo da svakako treba da se ulažu značajna sredstva u podsticanje nataliteta, ali na jedan pravičan način, na jedan socijalno odgovoran način. Mi smo i kada je bio ovaj zakon o pomoći porodicama takođe imali konkretne primedbe i predloge. Ispostavilo se, čim je zakon stupio na snagu, da nije dobar, zato što nećete prosto da slušate krajnje dobronamerne savete kroz ove amandmane. Vi ako prihvatite neki naš dobar amandman, on postaje sastavni deo zakona, a zakonom se vi dičite koliko hoćete, samo uradite nešto što je u interesu svih građana. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Srbislav Filipović. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Mislim da svi ovde koji smo danas u Narodnoj skupštini, kad je u pitanju problem nataliteta u Republici Srbiji, imamo dobre namere. Naravno, dobre namere moraju da prate i dobra dela. A da bi imali dobra dela, morate da govorite istinu, a ako niste rekli istinu, želim da verujem da niste hteli da dovedete javnost u zabludu sa onim što ste izneli kao tvrdnju. Činjenica jeste ta da do dolaska Srpske napredne stranke na vlast za prvorođeno dete na teritoriji cele Republike Srbije se izdvajalo 39 hiljada dinara, iz republičkog budžeta, a da je danas ta cifra daleko veća i iznosi 100 hiljada dinara. Takođe, mi smo doneli strategiju za borbu protiv bele kuge za povećanje nataliteta u Republici Srbiji i nije samo ta strategija nešto što treba da donese porast nataliteta, već i sve ono drugo što činimo kao vlast, predvođeni Aleksandrom Vučićem kao predsednikom Republike, a to je stabilizacija javnih finansija, vraćanje onih dugova iza naših kamata koje su nam ostavili pripadnici tajkunske Đilasove koalicije, vraćanje dugova na nivou grada Beograda, vraćanje onih dugova od preko 400 miliona dinara, ako se sećate, u Beogradu, kolega Orliću, jel tako, jeste, milijardu i 200 miliona evra. Znači, svih tih silnih miliona i milijardi koje su nam ostavili duga, mi vraćamo i to je ono što građani vide i osećaju se daleko sigurnije danas, da pre svega oforme porodicu, a samim tim i da idu ka tome da imaju dvoje, troje ili više dece, što nam je neophodno u budućem periodu. Sve ono što mi ovde govorimo, i zloupotrebom ovih govornica, možete da dobijete možda neki jeftini politički poen, ali ne možete da uverite građane da se dugovi ne vraćaju, da plate i penzije ne rastu, da se radna mesta ne otvaraju i da samim tim imamo sve više uslova, kvalitetnijih uslova nego u godinama pre da se stvaraju porodice i da se deca u Srbiji rađaju. Hvala.
Replika? Izvolite, koleginice Radeta.
Stvarno je malo otužno slušati ove demagoške priče koje nemaju veze sa konkretnim ni amandmanom, a ni sa konkretnim zakonom. Ovo što smo malo pre slušali nema veze sa populacionom politikom, ali sa populističkom pričom i te kako ima. O čemu vi uopšte pričate? Pričate da ste doneli strategiju, hoćete da se podigne natalitet, da se podstiče raznim materijalnim pomoćima, itd. I to je dobro i treba da se radi na tome. Ali, treba na tome da se radi, a ne da se priča. Pogledajte, ljudi moji, obiđite malo Srbiju, pogledajte koliko vam porodica, koliko dece živi u Srbiji bez struje, koliko dece u Srbiji nema treći obrok, koliko dece u Srbiji nemaju roditelji da daju za užinu ili da mu spreme parče hleba da nešto pojede na odmoru. Ljudi, hajde malo govorite o onome što stvarno jeste. Naravno, svako može da priča šta god hoće, ali mi je uvek interesantno kad se kolega koji je malo pre govorio, koji je obišao sve moguće stranke, i G17 i Demokratsku itd, i on ima najviše primedbi na to kako je bilo dok nije došla naprednjačka stranka i dok on nije svo to svoje iskustvo od demokrata, G17 i ostalih kroz koje je prošao doneo kod njih. Dakle, govorite šta god hoćete, ali građani Srbije znaju kako žive. Mi vas podstičemo, dok ste vlast, da što je moguće više pomognete. Govorili smo i govorimo o ovom zakonu, porodičnom, koji nećete da menjate, gde trgujete sa decom tako što decu oduzimate od porodica zato što porodice nemaju da im daju da jedu, pa ih onda dajete hraniteljskim porodicama i to im plaćate. E, to je ta Srbija o kojoj vi želite sada da pričate bajke. Mi bismo želeli isto kao i vi, da u Srbiji cvetaju ruže, da teče med i mleko. I daj bože da bude tako, ali, nažalost, u Srbiji se još uvek mnogo, mnogo, mnogo teško živi.
Pravo na repliku, narodni poslanik Srbislav Filipović. Izvolite.
Znate šta, meni je žao što je prošlo neko zlatno doba prethodne govornice, pa je došlo neko trnovito doba za politiku populizma, u kojoj danas u Srbiji nema mesta. To mi je zaista jako žao. Ali, drago mi je što smo na nivou grada Beograda uspeli da vratimo sve dugove koje je upravo ta koalicija Đilasa i prethodne govornice ostavila nama. Podsećam vas, tako su lepo brinuli o trudnicama, o porodiljama, o deci, da su ostavili preko 400 miliona dinara dugove koje je SNS morala da vrati. Ponoviću ponovo, ostavili su preko milijardu i 200 miliona dugova na nivou grada Beograda. To su ovi zaljubljenici u upravne odbore, u populizam, oni koji jako brinu o tome kako će deca da žive, da li imaju šta da jedu. Nisu o tome brinuli dok su uzimali putne troškove od 19 hiljada evra. Tada o tome nisu brinuli. Tada nisu brinuli o tome šta će deca u Srbiji jesti. Ali, naravno, brinuli su o sebi. Grad Beograd danas, u odnosu na taj njihov, za njih, zlatan period a za grad Beograd kameno doba, je duplirao davanja za decu i to je ono što je istina, to je ono što je tačno. Populizam nije to da se u to zlatno doba za vlast, za političare i tajkune izdavalo za prvorođeno dete na nivou Republike 39 hiljada dinara, a danas 100 hiljada dinara. To nije populizam, to je realnost u Republici Srbiji. Tu realnost ne možete vi vašim populizmom, vašim napadima i iznošenjem uvreda na lični račun, moj ili bilo kog kolege iz SNS, ne možete to da poništite. Građani žive bolje i osećaju da je bolje nego što je bilo. Kada je u pitanju to ko je koliko stranaka promenio, te stranke danas mogu samo da plaču za onima koji su iz njih izašli. Iz tih stranaka, od tih stranaka je ostalo danas, od te poslednje DS koju sam ja napustio 2004. godine, i nije me sramota to da priznam, onda kada sam video gde Srbija ide, ja sam rekao posle godinu danas „do viđenja ljudi“. Ja da učestvujem u tome ne želim i neću. Vi ste ostali uz to, željni upravnih odbora, željni nadzornih odbora, željni novca. Nama nije stalo do novca i zato smo tu danas gde jesmo, zato smo prihvatili na sebe odgovornost u najtežem trenutku za Srbiju 2012. godine. Hvala.
Pravo na repliku narodni poslanik Srbislav Filipović.
Uvaženi predsedavajući, ko o čemu, kažu o poštenju na kraju. Neko kome nije stalo do para, puna usta para. Ja očekujem neku repliku, da dobijem odgovor - gde su pare? Gde je 50 miliona za komunalne usluge što nije plaćeno? Gde je 2,7 miliona za logo? Gde je 400 miliona dinara za trudnice, gde je milijardu i 200 miliona duga koji je ostavljen u gradu Beogradu? Đilasov aktivista, kakav Đilasov aktivista? U to vreme Đilas nije ni vodio DS, i pitanje je da li je bio i član tada. I to su prazne priče. I to je sve samo da se skrene pažnja sa toga, bili smo članovi upravnih odbora, nadzornih odbora, mnogo nam je žao što danas ne možemo da budemo deo toga, mnogo nam je žao što danas ne možemo da uzimamo pare od građana Srbije, to nam je mnogo žao. Kada je u pitanju moj automobil, tj. automobil koji je u vlasništvu moje supruge Milice Filipović, i o tome šta su pisale novine, znate šta, nisu bar pisale o slučaju kore od banane. A, znamo za koga se to vezuje. (Vjerica Radeta: Opasne su kore od banane.) Verujem, verujem i žao mi je što to neće ući u stenogram, to što ste rekli da je veoma opasno. I to su pretnje, kako iznosite sad ovde u Skupštini Srbije upućene meni. Pretpostavljam da su opasne kore od banana. Jel tako? (Vjerica Radeta: Pa, jesi li se nekad okliznuo o koru od banane?) Pa, ne znam, neki vaši su se klizali o te kore. Kada je u pitanju taj automobil, uredno je prijavljen slučaj policijskim organima. Vode istragu o tome. Ja sam sasvim siguran da će kad istraga kada bude bila završena, a verujem u policiju koju vodi danas ministar Stefanović, jer neuporedivo bolje i efikasnije radi nego u to zlatno doba po vas, a trnovito po građane Srbije, verujem da će se pokazati ono što jeste, a to je da je, i to smo utvrdili apsolutno svi koji su bili tog dana na uviđaju, da nije slučajno došlo do doga, da nikakav sneg, nikakve ledenice nisu. Kao što je taj čovek pao o koru od banane, tako je i sneg polupao moj automobil. Prijatno.
Po Poslovniku, narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Po članu 107, gospodine Veroljube Arsiću. Ja sam šokirana da vi niste reagovali kada je ovaj gospodin malopre počeo svoju raspravu. Razumem ja da on ima potrebu da se dodvorava, da se približava vreme i novih poslaničkih lista i tako dalje, sve ja to mogu da razumem, ali da čovek može tako nešto ovde da izgovori, hajde, od njega se svašta očekuje, on otprilike nikad ni ne zna šta priča, ali vi ste tu na mestu predsedavajućeg. Ako ne znate šta je rekao, evo, ja ću vas podsetiti. Rekao je – ko o čemu, njegova mama o poštenju.
Koleginice Radeta, kolega Filipović jeste započeo tu rečenicu, ali nije završio. Ali ste spominjali njegovu majku. Jel tako? Tako da, smatram da nisam prekršio Poslovnik. Da li želite da se Skupština u danu za glasanje izjasni? Ne. Po amandmanu, narodni poslanik Ljiljana Malušić. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Mi danas govorimo o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o glavnom gradu. Amandmani se odnose, znači, na glavni grad. Zato se često spominje glavni grad. Ja bih podsetila samo kako je to bilo do pre 2012. godine. Dolaskom SNS, ako je nešto dostiglo zaista dobar nivo, to je ta socijalna politika. Mi govorimo o gradu, ali se zakoni donose na republičkom nivou. Mi smo doneli prošle godine zakon kojim se stimuliše rađanje, koji ima izvanredan stimulans. Kako? Tako što je nekada bilo za rađanje jednog deteta 30 i nešto hiljada dodeljeno, danas 100 hiljada za prvo dete jednokratna pomoć. Za rađanje drugog deteta na dvogodišnjem nivou, svakog meseca, znači, dve godine se prima po 10.000 na mesečnom nivou. Za treće dete 10 godina na mesečnom nivou se prima 10.000 deset godina, a za četvrto dete 18.000 na mesečnom nivou deset godina. E, tako radi odgovorna vlast. To je stimulacija rađanja i to treba reći. To važi za čitavu Republiku. Što se tiče odlaska populacije, naročito mlade, pa to nije unazad šest godina. Naprotiv, smanjio se odlazak. To je unazad 20 godina. Takođe, imamo i ministarku bez portfelja, koja se zaista bavi demografijom i stimulansom rađanja, tako da, zaista, sve pohvale za ovu vlast i njenog predsednika, gospodina Aleksandra Vučića. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 3. amandman je podnela narodni poslanik Aleksandra Belačić. Da li neko želi reč? Koleginice Belačić, izvolite.
Svojim amandmanom predlažem brisanje člana 3. i novog člana 8. stav 2. tačka 11) Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o glavnom gradu. Ovim članom predviđeno je da grad Beograd na svojoj teritoriji vrši kontrolu, realizacije i namenskog korišćenja sredstava koja se iz budžeta grada Beograda prenose reprezentativnim udruženjima u kulturi, kod kojih su stekli status samostalni umetnici, za koje grad Beograd obezbeđuje sredstva iz budžeta grada Beograda za učešće u plaćanju doprinosa za penziono i invalidsko osiguranje i doprinosa za zdravstveno osiguranje u skladu sa zakonom kojim se uređuje kultura. Srpska radikalna stranka smatra da je nedopustivo da se samostalni umetnici različito tretiraju u Beogradu u odnosu na lokalne samouprave. Ovakvo zakonsko rešenje pokazalo se kao problematično u prethodnom periodu, obzirom da je bilo dosta kašnjenja sa uplatama poreza i doprinosa, što je izazivalo velike probleme, posebno u slučajevima kada je samostalnim umetnicima bila potrebna hitna lekarska intervencija, porodiljsko ili trudničko bolovanje ili odlazak u penziju u slučajevima kada penzioni doprinosi nisu bili do kraja uplaćeni. Zbog toga smatramo da je brisanje ovog člana i prebacivanje nadležnosti na Ministarstvo kulture adekvatno rešenje. Isto tako, nevezano sa amandmanom, ali vezano sa temom, smatramo da je potrebno jasnije definisati kriterijume po kojima neko može dobiti status samostalnog umetnika i da takav status treba omogućiti samo onim licima koja se aktivno bave umetnošću, koja su završila umetničke fakultete, odnosno to im nije hobi, već profesija, i koji u toj profesiji postižu značajne rezultate. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 3. amandman sa ispravkom podnela je narodni poslanik Ružica Nikolić. Da li neko želi reč? Koleginice Nikolić, izvolite.
Zahvaljujem, gospodine Arsiću. Dame i gospodo narodni poslanici, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o glavnom gradu predstavlja usaglašavanje sa nizom zakona koji su u međuvremenu doneti. Konkretno, tačka 12. novog člana 8. se usklađuje sa Zakonom o trgovini i sa zakonom o turizmu. Vi ovaj član menjate, jer kako kažete da nadležnosti grada u važećem zakonu nisu bile dovoljno jasne. Međutim, upravo je ovim članom zakona uneta određena nejasnoća i nelogičnost. Zašto to kažem? Predviđa se da grad Beograd određuje vrstu robe i vrstu usluga koja se može pružati u privremenim objektima koji se postavljaju na teritoriji grada Beograda. Svi smo mi svedoci da se u vreme različitih praznika izdaju dozvole i postavljaju se privremeni objekti na javnim površinama. Mi smatramo da se takvi objekti mogu postavljati i na duži vremenski period, naravno, gde to uslovi dozvoljavaju i da oni ne moraju biti tipski. Međutim, ono što bi vas pitali, a to je obuhvaćeno ovim članom, jeste – koja je to vrsta roba ili koja je to vrsta usluge koja treba da bude vezana isključivo za Beograd? Hoće li, odnosno šta to može da se prodaje u Beogradu što ne može u Novom Sadu, Prokuplju, Nišu itd. Upravo zbog nedovoljne jasnoće i nepotpune formulacije ove tačke Predloga zakona mi smo amandmanom tražili njegovo brisanje. Zahvaljujem.
Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Dubravko Bojić. Da li neko želi reč? Izvolite, kolega Bojiću.
Hvala. Dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je rasprava u pojedinostima na zakon ili preciznije rečeno na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o glavnom gradu. Suština predloženih izmena i dopuna je sadržana u decentralizaciji, tako što se opštinama prenose značajna ovlašćenja koja su do sada bila isključivo u nadležnosti grada. Plašim se da nisu striktno jasno i precizno definisane nadležnosti, kako izvorne tako i predložene, što u praksi može dovesti do određenih problema i nedoumica, posebno u toj početnoj fazi dok se sve to ne uhoda i iskristališe i zaživi. Na kraju, na to nas upozorava i dosadašnja slična praksa. Ipak uz amandmanske korekcije neka predložena rešenja se mogu dodatno popraviti i ispred SRS podneo sam amandman na član 3. novi član 8. stav 2. tačka 16. Predloga zakona, reč „kesa“ zamenjuje se rečju „predmeta“ sa veoma logičnim obrazloženjem zašto bi se prevencija otpada odnosila samo na plastične kese? Zar se otpada ne stvara i od plastičnih čaša, flaša, kutija, gajbi i drugih predmeta i ambalaže? Kada smo u ovoj temi i nadležnosti da grad propisuje uslove za upravljanje komunalnim otpadom, kao i njegovo odlaganje na teritoriji grada Beograda, moram da pomenem i jednu legalnu deponiju na putu Sopot-Kosmaj u selu Menikuće, na najlepšem mogućem lokalitetu u podnožju Kosmaja, i ako ćete reći da je ovo problem za Ministarstvo za životnu sredinu. Ovo više navodim kao primer u budućnosti da može doći do problema oko podele nadležnosti, naročito tamo gde one nisu striktno i precizno definisane.
Zahvaljujem. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Ljubenović. Da li neko želi reč? Izvolite, kolega Ljubenoviću.
Hvala predsedavajući. Članom 3. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o glavnom gradu o kome danas vodimo raspravu predložena je izmena članova 8. osnovnog zakona. Član 8. osnovnog zakona odnosi se na nadležnosti glavnog grada. Srpska radikalna stranka je mišljenja da kada predstavnici vlasti menjaju bilo koji postojeći zakon taj novi tekst mora da bude kvalitetniji od prethodnog i u tom smislu smo podneli ovaj amandman. Srpska radikalna stranka ovim amandmanom predlaže da se u tački 17. reči – može učestvovati zamene rečju – učestvuje. Pored toga što bi tekst zakona bio kvalitetniji od mnogo većeg je važnosti što bi ovom izmenom bila stvorena obaveza gradu Beogradu da finansira protivgradnu zaštitu i da osniva poljočuvarsku službu. O značaju protivgradne zaštite je zaista suvišno raspravljati. To je nešto što bi zaista zakonom trebalo postaviti kao prioritet. Važno je istaći da u mnogim jedinicama lokalne samouprave ima i te kako velikih problema kada se radi o plaćanju strelcima. Na svaku potencijalnu opasnost od grada vredni strelci provode sate i sate pored lansirnih rampi kako bi zaštitile letinu, objekte i ljude. Imamo i slučajeva da neispravnost lansirskih rampi koje nisu u situaciji da adekvatno odreaguju i opravdaju svoju ulogu. Imali smo takvih slučajeva u skorašnjem periodu. Međutim, naknade koje se njima isplaćuju su više neko mizerne, a te naknade dobijaju od Republike preko Hidrometeorološkog zavoda. Pojedine jedinice lokalnih samouprava su ranije izdvajale novčana sredstva za dodatne naknade strelcima. Međutim, sada to nije slučaj jer ne postoji nijedan zakonski osnov za takva izdvajanja. Ako bi tako nešto radili, prekršili bi zakon. Upravo zbog toga predstavnici vlasti treba da imaju sluha kada narodni poslanici opozicije kroz amandmane predlažu rešenja koja su u interesu svih građana i da o amandmanima SRS dobro razmisle pre nego što ih odbiju. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Despotović. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Despotović. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine Milićeviću. Dame i gospodo narodni poslanici, na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o glavnom gradu ispred SRS podneo sam amandman na član 3. novi član 8. stav 2. tačka 19. Predloga zakona, tekst – u delu kontrole nad primenom mera koje propisuje grad Beograd briše se uz obrazloženje da grad Beograd ne može propisivati posebne mere kontrole u odnosu na one mere koje se propisuju na nivou cele Srbije. Novim Predlogom zakona najavljuje se prebacivanje na određene nadležnosti sa grada Beograda na gradske opštine. Svaka lokalna samouprava mora da ima nadležnosti da bi opravdala svoje postojanje. To vam je u načelnoj raspravi predočio i predsednik SRS, dr Vojislav Šešelj, da treba propisati nadležnosti u slučaju legalizacije objekata, ali da se striktno propiše šta se to može legalizovati, a šta ne i kakav je cenovnik za svaku vrstu legalizacije. Iz dosadašnje prakse je ono što nas zbunjuje, a to ne neažurnost administracije koja je malo objekata legalizovala, dok nam je o svemu tome govorila ministar Mihajlović da će sve biti rešeno u najkraćem mogućem roku, a sve u korist građana Srbije. Mi smatramo da je decentralizacija važna, kako sa nivoa Republike na grad Beograd, tako i sa grada Beograda na gradske opštine, ali se plašimo da će primena ovog modela pokazati mnogo nejasnoća i nedorečenosti u funkcionisanju, što je i mnogo puta praksa pokazala. Ovim Predlogom zakona opštinama daće se veće ingerencije i moći će da odlučuju o nekim stvarima koje su im oduzete recimo za vreme DS, a sve u cilju podređivanja jednom čoveku. Ne smete da dozvolite da se ponovi ista greška i da o svemu u Beogradu odlučuje samo jedan čovek. Hvala.
Zahvaljujem kolege Despotoviću. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Da li neko želi reč? Izvolite.
Tražio sam da se u članu 3. tačka 22. koja propisuje da grad Beograd uređuje, obezbeđuju organizaciju i način upravljanja javnog prevoza putnika u svim vidovima saobraćaja, ovde stoji, koji se obavlja na teritoriji grada Beograda, da se brišu reči – u svim vidovima saobraćaja. Mislim da je i gospodin Ružić svestan i da će priznati da grad Beograd treba da reguliše pre svega javni gradski prevoz i to je u stvari javni gradski prevoz je najbolja formulacija koja tu treba da stoji. Ne može grad Beograd regulisati apsolutno sve jer to dovodi do brojnih problema. Neko će pomisliti da treba i avionski saobraćaj da regulišete, da treba ko zna šta još. Srpska radikalna stranka smatra da je neophodna da na primer taksi prevoz bude regulisan zakonom na nivou Republike Srbije jer se pokazalo i to bi bio svakako i najbolji način i na taj način bi jedinice lokalne samouprave bile izložene neuporedivo manjim pritiscima. Tvrdim da su sve vlasti u Gradu Beogradu u prethodnih nekoliko desetina godina dokazale da nisu u stanju da na adekvatan način organizuju ovaj taksi prevoz, pre svega zato što je on neumereno skup. U Gradu Beogradu su postojala brojna ograničenja za broj taksi vozila, što je potpuno suprotno i Ustavu Srbije, koji garantuje svakome pravo na rad, koji ispunjava određene uslove. Međutim, iz nekog nepoznatog razloga svaka se vlast rasvila, taksista valjda više nego elementarna nepogoda. Danas je taksi prevoz, pogotovo u Beogradu loše organizovan. On je skuplji nego u bilo kom drugom gradu u Srbiji, iako za to nema opravdanje. Ekonomska logika govori da na većem tržištu i prevoz mora biti jeftiniji. Međutim, prevoz u Beogradu, taksi prevoz, je po dva, tri puta skuplji nego što je to slučaj u drugim manjim gradovima Srbije. Duplo je skuplji nego prevoz, na primer i u Novom Sadu, da ne govorim o drugim gradovima, poput Pančeva, poput Zrenjanina, poput mnogih drugih, Niša i slično, mnogih manjih gradova u Srbiji. Sve nam to govori da ovo nije dobro rešenje i poseban problem je Javno gradsko saobraćajno preduzeće u Beogradu, koje godinama i godinama isisava bukvalno milijarde dinara. Znate, nenormalna je situacija da se privatnici, koji se bave javnim gradskim prevozom bogate iz godine u godinu i da šire svoj vozni park, a da istovremeno Javno gradsko saobraćajno preduzeće grca u dugovima, da stalno imamo različite afere oko nabavke, nekada autobusa, u Đilasovo vreme trolejbusa, pa smo imali aferu oko nabavke kočnica, imali smo oko nabavke guma, da ne ulazim u to što se čitav niz nesreća desio i nesrećnih slučajeva u javnom gradskom prevozu u Beogradu, da je nedavno jedan privatni prevoznik povukao čitav kontigent novih autobusa, koje je uvezao iz Turske, dok se ne utvrdi koji su razlozi za čitav niz nesreća koje su se desile tom novom prevozniku. Dakle, mnogo je toga negativnog što sa događa. Prevoz je skup. Do taksija je nemoguće doći. To je oblast u kome apsolutno vlada kriminal i korupcija i zbog svega ovoga, mi smatramo da treba to regulisati na jedan potpuno drugačiji način.
Zahvaljujem kolega Šaroviću. Na član 3. amandman sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Filip Stojanović. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Filip Stojanović. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine Milićeviću. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre sa saradnicima podneo sam amandman na član 3. Predloga zakona o izmenama i dopuna Zakona o glavnom gradu. Amandmanom sam tražio da se u stavu 2. briše tačka 23) koja govori o održivom razvoju stanovanja na teritoriji grada Beograda. Kao prvo, ova formulacija ništa ne znači i apsolutno je nepotrebno da stoji u ovom zakonu. Izgradnja i održavanje stambenih zgrada je u privatnom vlasništvu. Ova materija je regulisana posebnim zakonom i to ne samo za grad Beograd, već za celu teritoriju Republike Srbije. Vlast treba prvenstveno da rešava probleme sa kojima se svakodnevno susreću obični građani. Takvih problema ima na pretek, a posebno kada je u pitanju legalizacija ne legalizovanih objekata. Od toga će imati koristi i obični građani i društvena zajednica. Nema tog građanina koji ne bi učinio sve da svoj objekat, ma o čemu da se radi dovede u legalne tokove. Dovođenje u legalno stanje objekat dobija na vrednosti, a ponekada je u pitanju višestruko veća vrednost. Iz svih ovih razloga tražio sam brisanje navedenog člana, jer u zakonu treba da stoji samo ono što je najvažnije. Zato apelujem na predstavnike vlasti da prihvate ovaj moj amandman. Zahvaljujem.
Zahvaljujem kolega Stojanoviću. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Savić. Reč ima narodni poslanik Nikola Savić.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 3. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o glavnom gradu. Gledajući ovaj zakon, najvažnije je ono što se iz toga vidi, da se zakon donosi iz razloga što pojedine odredbe zakona koje se odnose na nadležnosti glavnog rada nisu dovoljno precizne, nisu dovoljno jasne i ne daju mogućnost nosiocima vlasti u glavnom gradu da reaguju na pravi način. Ovo je uglavnom tačno, međutim, problem ovog novog Predloga zakona je u tome što i ovaj novi tekst Predloga zakona takođe ima odredbe koje su apsolutno nejasne. Neke su nelogične, čak ima i stvari koje su međusobno kontradiktorne. Ovo o čemu govorim se posebno odnosi, kada su u pitanju komunalna mreža, rekonstrukcija komunalne mreže, njena izgradnja, cena itd. Tako se na jednom mestu u zakonu kaže da vršilac komunalne delatnosti je dužan da obezbedi razvoj, zaštitu i održavanje komunalnih objekata. Nisam siguran da je ovo baš najbolje, najsrećnije rešenje, jer praksa kao i mnogo puta do sada će demantovati ove stvari. Naravno, svi mi znamo da svaka država u svetu, pa i država Srbija ima svoj glavni grad. Glavni grad je nešto što je posebno. Glavni grad je po pravilu i najveći grad u jednoj zemlji, mada znamo i sami da ima drugačijih situacija. Ima mnogo država gde najveći grad nije glavni grad, nego su administrativna sedišta neki drugi gradovi i to se donosi iz nekih strateških razloga. Zato smatram da ovaj amandman koji sam podneo u ime SRS treba razmotriti i prihvatiti, jer sigurno će poboljšati tekst ovog zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 3. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Sp. Jovanović. Reč ima narodni poslanik Nataša Sp. Jovanović. Izvolite.
Gospodine Ružiću, ovaj član 8. gde su nabrojane nadležnosti grada je nedorečen i u nekim delovima je čak i u suprotnosti sa pratećim zakonima koji nisu danas u proceduri. Mi srpski radikali verujemo da će ubrzo imati izmene i dopune upravo tih zakona, Zakona o komunalnoj policiji, Zakona o komunalnim uslugama i svih drugih koji su neophodno da se promene kako bi se uskladili sa ovim Predlogom zakona. Ali, u pojedinim tačkama ovog člana 8. su te nedorečenosti takve da mogu da prouzrokuju nove probleme. Kada se govori o izmeštanju komunalnog otpada, bilo je neophodno da stavite komunalnog i drugog otpada, jer osim komunalnog, nažalost, bilo je i takvih slučajeva na području grada Beograda i u drugim gradovima u Srbiji da se pojavljivao i drugi opasan po zdravlje ljudi otpad. To je jedan nedostatak. Takođe u ovom članu, ne znam koji je broj te tačke, nije ni bitno, vi kažete da grad Beograd može, a i ne mora da učestvuje u obezbeđivanju sredstava za protivgradnu zaštitu. Zakonom o protivgradnoj zaštiti, o tome smo juče imali pitanje upućeno Vladi, koji je usvojen 2015. godine, se obavezuju jedinice lokalne samouprave da izdvajaju pored republičkog budžeta sredstva za to i gde ćete veću zaštitu ovog poljoprivrednog zemljišta i svih drugih dobara u najvećem gradu u Srbiji, u najvećem području, ako se za to ne obezbede sredstva? Ne samo da treba da se obezbede sredstva što se tiče raketa, već da se centar koji pokriva grad Beograd ili ako je potrebno osnovati više centara, unapredi najsavremenijoj tehnologijom kako bi se zaštitilo i poljoprivredno zemljište i drugi objekti za život i rad, koji mogu i te kako da budu oštećeni u takvim naletima grada. U delu koji se tiče zaštite životinja, kućnih ljubimaca i drugih, koji se nalaze na području grada Beograda, takođe ste nedorečeni. Pored toga što ste napisali da se grad Beograd stara i određuje prostor gde oni mogu da se kreću, niste bili precizni u delu koji se tiče nadležnosti grada Beograda, kada treba da pokrene postupak protiv onih koji zlostavljaju i na najgori mogući način ubijaju životinje. Imali smo tako horor snimke iz Obrenovca, iz Lazarevca i drugih delova grada Beograda gde su na najzverskiji način te životinje ubijane i ja stvarno moram ovom prilikom, iako nisam Beograđanka, ali i kao neko ko je i sam vlasnik ljubimca, da pohvalim ljude iz veterine koji su sve učinili da preko 600 takvih slučajeva reše. Ali, ne možete sve da svalite na te ljude koji nemaju ni dovoljno opreme, ni dovoljno ljudi, samo imaju entuzijazam kako to da se reši. Dakle, postoje, ovo što je kolega Bojić pomenuo za plastične kese, ne znam kako vam je stvarno palo na pamet da to stavite u jednu tačku kad postoji i sav drugi otpad koji pluta i po rekama i koje se nalaze u priobalju, jedne i druge reke. Ono što je najvažnije i time ću završiti, pored toga što ste rekli da grad Beograd izdaje dozvole za postavljanje čamaca i drugih objekata na obalama reka, i te kako ste morali u taj član da stavite da je inspekcijski nadzor kod nelegalno izgrađenih objekata upravo u zaštićenom području, kao što su to kuće Tomislava Nikolića, nešto čime pre svega treba da se bavite.
Zahvaljujem. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, za razliku od mnogih Beograđana ili nazovi "Beograđana", mi koji ne živimo u Beogradu ponekad više volimo svoj glavni grad, nego oni koji u njemu žive, borave, a neki od njih Beogradom i rukovode. Ta ljubav prema svojoj zemlji, ta ljubav prema Beogradu je pre svega proistekla iz toga što mi želimo da naš glavni grad izgleda lepo, da bude sređen. Za nas je važnije državu uređivati nego njome vladati. To važi za lokalne samouprave, to važi i za gradove. Ali, vi dragi moji Beograđani, ne cenite sebe, ne cenite dovoljno svoj grad, ne cenite trud prošlih generacija, ne cenite ni Branka Pešića. Da on nije napravo Mostarsku petlju i Gazelu bojim se da bi skela bila pomagalo da prelazimo. Ono što je Đilas napravio, to ni izbliza nije praktično kao ono što je napravio Branko Pešić. Vi sebe ne cenite dovoljno. Nemate tu vrstu ljubavi koju ima seosko stanovništvo. Preko Brvna, nedavno je bila priča o tome kako je unuk vozio dedu preko reke traktorom i nije stigao da ga odveze kod lekara. Preko Brvna seosko stanovništvo ide da brani državu, da trči na Košare, Paštrik. Seosko stanovništvo sasvim drugačije doživljava državu na način na koji su to radili naši preci. Ja vas pozivam da zanovite tu vrstu ljubavi prema svojoj zemlji, prema svom gradu, prema svojoj lokalnoj samoupravi na način na koji to seosko stanovništvo ima i prema selu i prema gradovima i prema državi. Hvala.
Zahvaljujem kolega Rističeviću. Na član 6. amandman je podnela narodni poslanik Aleksandra Belačić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Aleksandra Belačić. Izvolite.
Svojim amandmanom predlažem brisanje člana 6. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o glavnom gradu. Ovaj amandman odnosi se na član 20. stav 3. postojećeg zakona, kojim je definisano da sekretar Skupštine grada treba da ima završen Pravni fakultet sa položenim stručnim ispitom. Mi smatramo da ova formulacija treba da ostane i nakon izmena i dopuna Zakona, jer se u predloženim izmenama i dopunama ovo pitanje komplikuje tako da se navodi da sekretar Skupštine grada mora biti lice koje ima stečeno visoko obrazovanje iz naučne oblasti pravne nauke, koje je ostvarilo 240 espb poena, završilo osnovne master, specijalističke, strukovne studije, itd. Naš stav je da Pravni fakultet, sa položenim stručnim ispitom, pokriva sve ono što je predviđeno predloženim članom i smatramo da je ova formulacija prilično komplikovana, nepotrebna. Mi se protivimo, dakle, Bolonjskoj deklaraciji. Mislimo da je u samom zakonu nepotrebno nabrajati broj poena koji se ostvaruju na osnovnim studijama obzirom da je on isti, i da je ovo jedno previše komplikovano rešenje gde smo još niste napisali koji tačno pravni fakultet je potrebno završiti, što ste verovatno izostavili zbog činjenice da mnogi u redovima vladajućih stranaka, poput predsednika Tomislava Nikolića, ni sami nisu sigurni koji su fakultet završili. Imajući u vidu da se sekretar Skupštine grada bavi stručnim poslovima u vezi sa sazivanjem i održavanjem sednica Skupštine i njenih radnih tela i rukovodi administrativnim poslovima vezanim za njihov rad, svaki dobar pravnik koji ima radnog iskustva, a ne samo završen fakultet, u stanju je da adekvatno obavlja ovaj posao. Hvala vam.
Zahvaljujem koleginice. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Savić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima Nikola Savić.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 7. Predloga ovog zakona. Ono što želim da kažem je da Beograd nije samo glavni grad onih ljudi koji žive u njemu, dakle Beograđana, nego je Beograd glavni grad i svih nas koji živimo u ostalim delovima Srbije i jednako smo ponosni na taj grad, tako da tu mislim da nema dileme kod nijednog čoveka. Ali, ono što je bitno za ljude koji ne žive u Beogradu je sledeća činjenica. Znači, nas ne interesuje toliko da li će ova ili ona ulica imati asfalt, kanalizaciju, itd, pretpostavljam da je to stvar koja se tiče Beograđana, za nas iz unutrašnjosti je važnije nešto drugo. Ovoga trenutka mi imamo situaciju da se ne zna da li Beograd ima ili nema Železničku stanicu. Vidimo da će uskoro biti izmeštena i autobuska stanica zbog izgradnje „Beograda na vodi“. Naravno, nemam ja ništa protiv toga što se gradi „Beograd na vodi“, čak mislim da je to jedna dobra investicija, bez obzira koliko ovi iz nekih stranaka, koji su ranije vladali Beogradom, to napadaju. Ali, znam da ljudi, recimo, imaju problem, koji putuju vozom iz unutrašnjosti, iz Ništa, sa juga Srbije i drugih delova, jednostavno bukvalno su sada oni odsečeni od svih komunikacija i ne mogu da putuju vozom. Znači, ta železnička stanica, autobuska stanica i druga infrastruktura saobraćajna je nešto što se tiče celokupnih građana Srbije i koliko vidim nešto se ništa ne preduzima, barem nešto konkretno na tom planu. Ni od koga još uvek nisam čuo šta će biti sa tim stvarima, a verujte da je to ono što interesuje mnoge građane Srbije, pogotovu one građane iz unutrašnjosti. Hvala.
Zahvaljujem kolega Saviću. Po amandmanu, javio se narodni poslanik Vladimir Orlić. Izvolite.
Važne su teme, dame i gospodo, koje smo pokrenuli danas. Što se tiče svega onoga što se radi u gradu Beogradu, naravno neizostavne su teme koje se tiču i železničke stanice i autobuske stanice i izgradnje infrastrukture i obezbeđenja odgovarajućih komunalnih usluga, sve su to izvanredno važna pitanja. O železničkoj stanici smo mi, čini mi se, govorili i vezano za grad Beograd, u ovoj sali kada smo raspravljali o nekim drugim zakonima. Rekli smo da naravno postoji, eno je onolika i u upotrebi već odavno. Autobuska, 2020. godine. To vam je zvanični podatak koji ćete čuti od ljudi koji se staraju o gradu Beogradu danas. Godine 2020, lokacija Novi Beograd, Blok 42. Inače, poznata tema, mislim da nije bilo, bukvalno nije bilo gradske vlasti koja se nije bavila tom temom i tim planovima. Međutim, ono što je izvesno, to je da će oni ljudi koje delegira na dužnosti SNS i po ovom pitanju, potvrditi pravilo da je reč o ljudima koji najavljeno i planirano, javno izgovoreno, na kraju ispune. Videćete to i na primer autobuske stanice na Novom Beogradu. Biće naravno i veća, i prostranija, i lepša, daleko bolje opremljena, pa ako hoćete i na boljoj lokaciji u odnosu na onu koju smo imali do sada. Biće sigurno mnogo pogodnije da se saobraćaj odvija tamo i pod tim uslovima, ali ono što je najvažnije, videćemo to svi zajedno svojim očima, ja tu apsolutno nikakve sumnje nemam. To se pokazalo na osnovu bezbroj primera do sada. Govorili smo i o infrastrukturi. Evo, jedna od aktuelnih stvari, aktuelnih tema, podatak za vas, pokazaće se da mi o tim stvarima ozbiljno promišljamo i da ozbiljno mislimo kada o njima govorimo i na osnovu Borče, odnosno 150.000 ljudi koji žive u tom delu Beograda dobiće kanalizaciju. Dakle, da znate, to je aktuelna tema, projekat sadašnje gradske vlasti i to je takođe nešto što ćemo moći da vidimo svi zajedno, baš kao i ovu autobusku stanicu, uostalom kao Savski trg. Znate koliko se prašine diže svaki put kad se pojavi neko onako pametan i genijalan poput ovog Bastaća i njegove ekipe, inače ekipe batinaša, da znate o kome je reč, koju angažuje zloupotrebljavajući direktno opštinski novac tamo na Starom gradu gde je, na žalost ljudi koji žive u tom delu Beograda, on u poziciji da se nešto pita i sve plaćajući neke zanimljive fakture i čudne račune različitih organizacija i udruženja živopisnih imena preko kojih organizuje te svoje batinaše, kojima posle maltretira, bukvalno, da znate da nema ovde nikakvog metaforičkog izražavanja, maltretira radnike širom prestonice, kada se pojave u centru grada, pa onda one ljude vuku da siđu sa mašina, kada ih teraju, to su u pratnji Bastaća ovi koje je angažovao na ovaj način, da znate na koga mislim. Isto to radi i na Kalemegdanu, vezano za gondolu, isto vezano za one gradske ulice koje će biti u formi pešačkih zona ili delova pešačkih zona, isto i kada je reč o Savskom trgu. Ali, to su stvari sa kojima smo, kada su bile na nivou predloga, teme, koja je ideja, mi izašli pred građane, pred Beograđane konkretno, uoči prethodnih izbora. Za te planove mi smo tražili podršku. Za te planove, te ideje i te predloge mi smo podršku dobili. I to što se danas realizuju, dakle, jasan vam je dokaz da smo ozbiljno mislili i da, što bi rekli ovi Anglosanksonci, ono što obećamo građanima, isporučujemo. Dakle, nije reč o šarenim slikama, nije reč o lepim plakatima koji važe taman koliko i važi predizborna kampanja. Mi o tim stvarima ozbiljno razmišljamo i ozbiljno na njima radimo. I sve ono što i vaša poslanička grupa neretko podrži i kaže da smatra dobrim za razvoj Beograda, sve su to jedan za drugim živi dokazi da je ovako kako vam kažem. I taj Beograd na vodi, koji je, uzgred budi rečeno, takođe jedna od stvari o kojima je možda svaka gradska vlast, ali svaka, pričala u poslednjih 15 ili više godina, ali setimo se za vreme čijih je mandata taj projekat zaista započet, za vreme čijih mandata se taj projekat u toj meri razvio da ga danas golim okom može videti svako. I ovaj Đilas koji danas o tome govori sve najgore, koji danas priča da je, zamislite, najlepši deo Beograda poklonjen tamo nekom investitoru, ma da, besmislica sve jedna za drugom, nikome ništa nije poklonjeno, naravno, ali taj njegov najlepši deo Beograda, koji je nekada zaista bio ruglo, gde su zaista živeli i pacovi i zmije i sve ono o čemu mi pričamo ovde, nije vredeo, nije bio bitan Draganu Đilasu ni toliko da prošeta tamo, da pogleda šta bi eventualno moglo malo da se raskrči ili očisti. Čišćenje tog Savskog amfiteatra, vi da pitate bilo kog čoveka, nek je najzagriženiji, najokoreliji pristalica i Dragana Đilasa i Vuka Jeremića i Boška Obradovića, ali nek je građanin običan, dakle, nek je neko ko ovde živi, reći će – znate šta, to je dobro, hvala bogu da se neko setio da to uredi, da to na nešto liči. Ali, Dragan Đilas neće to da vam prizna. Godine 2011. on je mislio da je to sve odlična ideja i da tu treba da se radi Beograd na vodi. Uostalom, nije valjda to ban badava reklamirao po belom svetu, na primer, čini mi se, u Kanu te godine. Tad je to bilo sjajno, ali znate šta je problem, nikada nije bio sposoban da bilo šta uradi. To je za njega bilo priča, uostalom, to ne tvrdim ja, to tvrdi sam Dragan Đilas. Imate javno objavljene informacije kako se, onako verovatno u nekoj prijatnoj, opuštenoj atmosferi, hvalio pred tadašnjim američkim ambasadorom da je to što on priča o razvoju Beograda, da je to što on reklamira kao nekakve svoje projekte, da je to više marketing. Eto, tako je to procenio sam Đilas Dragan. Rekao – ma to je više marketing, to nije ozbiljno. Nemojte to da shvatate tako doslovno i bukvalno. A vidite, za nas ono što je javno izgovoreno, za šta smo od građana tražili podršku, pa podršku dobili, to je obaveza. I taj Beograd na vodi, izgradnja infrastrukture, dakle, i prilika da onu infrastrukturu koju, recimo, u Borči, pomenuo sam vam to, nikada nisu imali, mi obezbedimo, ali da se završe i te obilaznice i trgovi koji će biti zaista velelepni. To ćemo videti svi zajedno jako brzo. Pomenuli ste da ljudi obično koji dođu Beograd ispostavi se više prestonicu vole od nekih koji su u njoj rođeni. Pomenuo je i gospodin Rističević nešto slično. Ja mislim da to nema toliko veze sa tim odakle čovek dolazi koliko ima veze sa tim kakav je taj čovek, o kome je konkretno reč. Evo, ni Boško Obradović nije iz Beograda, jel tako? I on je u Beograd došao i dobio ovde sve što je mogao da dobije. Dobio je ovde i platu iz budžeta, iz narodnih para, dobio je i priliku da mu se nadoknadi putovanje i kad ne putuje, dovoljno je samo da se potpiše ovde i da slaže da je, na primer, došao na sednicu, a svi znamo da nije, pa će i to da mu se plati, dobio je ovde i stan u elitnom delu prestonice, a opet došao je u grad i kako mu se zahvaljuje i kako vraća na sve to što je dobio? Tako što čovek izađe lepo na televiziju, šifrovanu onu, jel tako, gospodine Rističeviću? Distribucija, redistribucija, emitujemo na reemitovanje preko Ljubljane i ne znamo odakle još. Tamo čovek u, kako se to danas popularno kaže, prajm tajmu, poziva da se ne plaća gradski prevoz. Dakle, čovek kaže – moramo da srušimo i zlog Aleksandra Vučića i odvratnu SNS koju ne može da smisli, i na nivou Republike i na nivou glavnog grada. Kako? Pazite tu genijalnu ideju, tako što ćemo prestati da plaćamo gradski prevoz. Inače, nije ništa genijalno novo smislio Boško Obradović, samo je bio izgleda najveseliji da tako nešto izgovori 2019. godine, a on je to takođe imao prilike da nauči od drugih vedeta opozicione misli u našoj zemlji. Zoran Živković, beše, u Nišu, on je tako pozivao pre nekih dve decenije da se ne plaćaju računi, pa se završilo fenomenalno, po grbači svih onih koji su se prevarili pa ga poslušali, Živkoviću ništa falilo nije. Tako ni Boško Obradović neće sigurno ostati ni bez jednog od svojih novih skupih odela koja samo niže otkad se udružio sa Draganom Đilasom o kom, uzgred budi rečeno, ništa dobro nije imao da kaže do pre samo 10 meseci. Sećate se šta je sve pričao o Đilasu, pa je prelomio. Prelomio je verovatno zbog onih lepih odela, kravata, kola i drugih stvari koje su došle onako u paketu sa novom političkom pameću. Sada Boško Obradović pokušava, kao Živković nekada, da prevari druge ljude, pa da oni rizikuju da budu kažnjeni i da njima sutra bude u Beogradu, u njihovom gradu, svega manje. Jer zbog toga što neko neće plaćati prevoz, a mnogi nažalost ne plaćaju ni danas, zbog toga mi nemamo sredstva, na primer, taj remont autobusa o kojem su govorili drugi poslanici iz vaše poslaničke grupe da sprovedemo još bolje nego što radimo, a dajemo sve od sebe, zaista, pa da kupimo još boljih autobusa, i o tome je danas bilo reči. Naravno da nam ih treba još. Odličan smo broj novih autobusa skoro nabavili, videćete ih u septembru na ulicama grada. A hoćemo još, treba nam, naravno. Odakle? Pa između ostalog odatle što će se plaćati karte, to je valjda zajednički interes. Onda dođe neki ovako pametan čovek koji je svratio u Beograd, a ne voli ga ni najmanje i nek je došao, dobrodošao svako, ali da mu ne vraća tako kako mu vraća pametnjaković Boško Obradović. Onda taj neko ko živi ovde inače, ko se vozi autobusom, a Boško Obradović se ne vozi autobusom, svi znamo kakvim kolima paradira ovde oko Narodne skupštine, taj neko sutra neće imati gradski prevoz, i ne samo gradski prevoz. Dakle, to je pitanje odgovornosti i to je pitanje koje pre svega negde na nivou neke svoje unutrašnjosti, da tako kažem, svaki čovek prelama sam. Koliko ceni i poštuje i grad Beograd ili bilo koji drugi, koliko ceni i poštuje svoje sugrađane ili komšije, koliko ceni i poštuje svoju zemlju i svoje sunarodnike. Koliko ih cene i poštuju i taj Obradović i ovi ostali koji su u stanju da maltretiraju radnike, koji su u stanju da blokiraju razvoj prestonice, oni su dovoljno pokazali. Da je tim ljudima ikada bilo šta od svih tih stvari zaista bilo važno, jel mislite da se ne bi bavili tim stvarima kad god su imali prilike, a imali su onoliko? Jel ne bi Dragan Đilas, ako ga stvarno bilo šta brine i onako iskreno sekira vezano za Trg republike, pa nekad se setio da nešto uradi na tom Trgu republike, a nije nikad ništa? Obilićev venac, koliko su se popeli na glavu svima, što se radi, zašto nam smeta, ne možemo da prođemo, ne možemo da prošetamo, sad ste nam suzili, ne može džip da uđe, danas svako ko prođe tim delom grada napravi selfi, toliko je to tako lepo. Pa i Đilas, siguran sam, kad prošeta tamo opali neki selfi, ima ih koji se tim stvarima hvale po ovim svojim društvenim mrežama. Što nisu nešto uradili za Kosančićev venac, Topličin, sve ono što drugi jesu, što danas smeta, ali kažem, da ih je zaista zanimalo, pokazali bi kako to treba, ako ovako ne treba, i da se sada ne vraćamo na gradski prevoz i na ono što radili kad su bili u prilici, a vezano upravo, za nabavku i autobusa, i tramvaja. Ne znam da li je bilo jedne stvari kojom su se bavili a da nije reč o aferi. Jednu stvar sam, inače, kada je bilo reč o tome, ja priznao u Skupštini grada, vezano baš za ovo o čemu govorimo sada, priznao sam da sam se ja na jednom mestu ogrešio. Sećate se kad su Đilas i ova njegova ekipa objavili onih svoji, više se i ne sećam koliko, tačka, 30, 20, nije bitno, uglavnom ja sam rekao da su to sve besmislice i da oni nikada ništa nisu uradili ni na jednu od pomenutih tema, niti će. Moram da priznam da sam se ogrešio. Jedna od tih tačaka tamo je zaštita srpskog ćiriličkog pisma. Dragan Đilas, ispostavilo se, ipak se bavio tim pitanjem. Znate kad i kako? Za vreme javnog poziva da se izvrši nabavka čuvenog BusPlus sistema. Moram to da priznam, evo, priznajem i vama, tada se Đilas bavio zaštitom srpskog jezika i našeg pisma. Međunarodni poziv, tako je bio okarakterisan, pojavio se preko noći samo na srpskom jeziku, napisan ćirilicom, oglašen samo ovde, po lokalu u Beogradu, toliko je bio veliki međunarodni poziv u pitanju, i niko nije mogao iz inostranstva ne da razume o čemu je reč, nego čak ni da dobije dokumentaciju da bi učestvovao kako treba, jer se ta dokumentacija izdavala isključivo u papiru, na srpskom, ćirilicom. Morao je da dođe svako ko je učestvovao da to preuzme lično, pa vam je jasno koliko je taj posao bio fer i tržišno orijentisan i koliko, to što se pokazalo da je poguban za grad Beograd, nema baš nikakve veze sa traljavošću, a ja bih rekao i namerom, da bude izveden baš tako kako je izveden. Takav odnos govori ne samo nama danas, da je reč o ljudima koji su duboko neiskreni, koje ništa od toga ne zanima suštinski, ni izgled trga, ni razvoj „Beograda na vodi“, ni uređenje gradskog prevoza, niti izgradnja komunalne infrastrukture. Dakle, reč je o ljudima koje je uvek zanimalo samo jedno, kod Đilasa, znate već čuvenih 500 miliona evra prihoda za njegove firme. To je to, početak i kraj svake priče. Interesovanja, želja, motivacija, ma bilo čega, kod tog Dragana Đilasa i ekipe koja ga danas prati, uključujući i ove genije koji smatraju da ne treba da se plaća gradski prevoz, ali tako da bude po grbači nekog drugog, da kaznu snosi neko drugi i posledice trpi neko drugi. Šta građani o tome misle? Lučani, dakle, nije Beograd u pitanju, pokazali su im da će to moći da se završi isključivo jednocifreno, samo je pitanje u kom procentu, hoće li biti 3%, ili će moći da napabirče nekako da bude preko 5%. Ali, ja mislim da je mnogo aktuelniji podatak ono što mi svojim očima vidimo u Beogradu danas, u njihovom čuvenom čadoru, eno ga tamo na 50 metara od ulaza u ovu zgradu, znate koliko je ljudi defilovalo dnevno, dvadesetak, ne procenata, nego duša. Dvadesetak ljudi je prolazilo, toliko je veliko interesovanje i toliko je veliki nivo podrške tim ljudima, toliko im se veruje, kad rade ovako kako rade Đilas, Jeremić, Obradović, Bastać i njima slični. Znate šta, nije to najbolje. Pokazali su da oni sami sebe i u tom smislu mogu da nadmaše. Na kraju su onaj šator demontirali, niko više ne zna gde se nalazi. Što se tiče perspektive Beograda, budite uvereni dok mi radimo ovako ozbiljno kako smo radili do sada i dok se trudimo uvek da budemo od sebe bolji i da dobro nadmašimo još bolje, biće i Beogradu i Beograđanima samo bolje vremenom, uostalom kao i čitavoj Srbiji. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima Mirko Krlić. Izvolite.
Hvala gospodine predsedavajući. Uvaženi ministre, drage kolege, potpisujem naravno sve što je gospodin Orlić izgovorio i želim samo da dodam nekoliko reči na njegovo izlaganje koje me inspirisalo. Istorija pamti graditelje i pamti rušitelje. Ovaj zakon koji se donosi je graditeljski zakon i tako se može definisati. Rušitelji su sebe definisali 5. oktobra kad su podigli ruku na kulturno-istorijsku baštinu sopstvenog naroda, kad su palili ovaj značajni dom, kad su rušili zgradu RTS, a i danas nastavljaju po toj tradiciji, ruše građevinske ograde, ruše saobraćajne znake. Ali, kako kaže gospodin Orlić, eto nešto su i sagradili. Donedavno su ovde sagradili cirkuski šator, čini mi se da su se deca u parku obradovala dok nisu shvatila da taj šator se razlikuje od cirkusa samo u dve stvari, nema publike, imaju samo tačku sa klovnovima i neki majmun, da. Hvala.
Zahvaljujem. Po amandmanu narodni poslanik, Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedavajući, bez obzira što me je gospodin Orlić pomenuo dva puta, koristiću vreme grupe. Dakle, gospodine Orliću vi samo mislite da imate N1 televiziju, glavni grad nema N1 televiziju i to što su Boško „dverioprodani“ i gospodin Ćosić međusobno sučeljavali i što su rekli – dobro veče ispred beogradskog studija, ne znači da je to vaša televizija. Zvanično po onome što sam dobio od REM, a na osnovu Adria news koja je vlasnik N1 televizije, ta televizija je registrovana u Luksemburgu, nije vaša, a navodno program koji emituju – Dobro veče iz beogradskog studija, emituju iz Ljubljane. To je odgovor koji sam ja dobio. Prema tome, očekujem da Boško „dverioprodani“ i gospodin Ćosić Jugoslav, ja očekujem pošto oni tvrde da program emituju iz Ljubljane, sledeći put malo jodluju u špilhoznama. Hvala vam.
Zahvaljujem, kolega Rističeviću. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? Reč ima kolega Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, u vezi gospodina Krlića imate vi u Beogradu i cirkusante. Mali je ono šator za toliko velike cirkusante. Kad se nešto na selu gradi, a morate voditi računa, a morate voditi računa da Beograd treba da bude lep. Beogradsko stanovništvo uglavnom potiče sa sela, ali ja sam zato da ne preterujemo. U ovom trenutku imamo na selima više kuća nego stanovnika. Moramo paziti da ovo stanovništvo koje imamo bude ravnopravno raspoređeno. Moramo dizati infrastrukturu i uslove tamo. Ne moramo mi imati hale, stadione, pozorišta i tako dalje, ali makar osnovna infrastruktura da se ne gazi preko brvna, makar da to bude od onog grebanog asfalta, nekategorisani putevi, da se to malo uredi i da ljudi mogu lakše da dođu do glavnih gradova svojih opština. Mislim da kad se nešto gradi na selu svi izlaze, donose jagnje, prase, to su plodovi tora. Znači, nisu lignje, dagnje nego prase i jagnje, zato kažem plodovi tora. Kada se nešto gradi u Beogradu za nas je neverovatno. Mi ne možemo da verujemo da kad se nešto na selu gradi maltene ljubimo ruke graditelja. To je isto stanovništvo u Beogradu koje je došlo sa sela. Ne možemo da verujemo da takve vrste ljubavi nema prema izgradnji, dogradnji nego da se to ometa. Hajde, ne moraju da iznesu prase, jagnje, ne moraju da iznesu gajbu piva graditeljima i tako dalje, ali ne moraju da ih maltretiraju i tuku, moraju deke da ih brane. Tamo deka jadan pored onog trga dok se gradi, deka čeka, deka gleda da ove nindže ispregleda, za nas je neverovatno. Verovatno i taj čovek je poreklom sa sela koji je rešio da brani pravo na izgradnju. Nemate vi samo Bastaća, nemojte da zaboravite, nečuveno je da bivši gradonačelnik, bolje reči „kradonačelnik“ Dragan Đilas smogne snage da u gradu u kome je rukovodio, u kome bog zna šta nije izgradio, izađe da čupa znake, sklanja ograde i tako dalje i sprečava graditelje da grade. Za nas koje živimo na selu je to ne shvatljivo, neočekivano. Mi ne razumemo zašto gospodin Bastać, zašto gospodin Boško Obradović, zašto novopridošli Borko Stefanović koji je zbog odborničkog mesta, iz Novog Sada došao u Beograd, promenio ime, promenio prebivalište, još samo da promeni pol. Nama nije jasno, zašto beogradske policija, pa i komunalna policija ne privede pravdi pomenutu gospodu. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Rističeviću. Po amandmanu narodni poslanik, Mirko Krlić. Izvolite.
Sve ovo je tačno što je rekao gospodin Rističević, međutim iskoristiću priliku da ih pohvalim Savez za Srbiju i ove protestante bar u nečemu. Tačno tog 13. aprila, kada su napravili svoj najveći skup u Beogradu, najveći opozicioni skup, kako ga oni zovu, igrana je utakmica Crvena zvezda – Radnički, koja je odlučivala prvenstvo. Posle više od decenije imali ste pravu sportsku atmosferu na Zvezdinom stadionu, navijanje, ljude sa porodicom, sa decom, bez ikakvih problema, bez ikakvih huliganskih poteza, a znate zašto? Zato što su sve barabe i uličari bili na protestu, eto nečeg dobrog i u tom zlu. Predlažem da, kad god se u Beogradu igra neka važna sportska utakmica, neka važna sportska manifestacija, da se održi ovaj skup Saveza za Srbiju, kako bi spasili bar taj deo naše kulturne baštine.
Zahvaljujem. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Đorđe Komlenski. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Đorđe Komlenski. Izvolite.
Drugarice i drugovi, dame i gospodo, poštovani ministre sa saradnicima, u Predlogu zakona koji se nalazi pred nama, vi ste predložili u članu 7. da se iza člana 20. doda novi član 20a kojim se predviđa da Skupština grada obrazuje komisiju za planove u skladu sa zakonom koji su uređeni prostornim planiranjem i izgradnji objekata, da u slučajevima kada je Statutom grada utvrđeno da pojedine urbanističke planove donosi gradska opština za svoje područje, gradska opština obrazuje komisiju za planove, s tim da se jedna trećina članova komisije imenuje na predlog skupštine grada. Dovde se slažem. Ne slažem se da treba da postoji 3. stav i u tom smislu je i moja amandmanska korekcija, jer 3. stavom ste predložili da na sva planska dokumenta iz stava 2. ovog člana posle javnog uvida pribavlja se saglasnost komisije za planove Skupštine grada Beograda o usklađenosti plana detaljne regulacije sa planom višeg reda odnosno sa zakonom kojim su uređeni prostorno planiranje i izgradnja objekata. Zaista ne vidim potrebu ili za stavom 2. gde se uopšte odobrava bilo kome da od gradskih opština radi i donosi planove sa ovakvom metodologijom, da je obavezno da u komisiji bude jedna trećina članova komisije koju imenuje skupština grada. Ja onda ne razumem šta ta trećina članova u toj komisiji treba da radi. Ako ta trećina članova nije zadužena da upravo vodi o ovom računa što se naknadno bez razloga dodaje u stavu 3. da li su ti planovi koji se donose usklađeni sa planom detaljne regulacije višeg reda, onda zaista takvo ovlašćenje ne treba ni prenositi skupštinama gradskih opština. Potpuno je besmisleno duplirati jednu proceduru i na taj način potpuno usporavati samo donošenje urbanističkih planova. To jednostavno je zaista logično i pravnički potpuno u koliziji jedno sa drugim. Ako nema poverenja da ta trećina članova ispuni svoj zadatak i vodi računa da li su ti planovi usklađeni sa planom višeg ranga, onda zaista ne vidim potrebe ni da oni budu učesnici u svemu tome, onda jednostavno neka to radi komisija koja će po svom nahođenju da obrazuje gradska odnosno skupština gradske opštine. Ako već idemo sa stavom 2. i ovakav kakav je zakonski predlog onda je sasvim logično da stav 3. bude brisan iz ovog zakona, jednostavno ne samo što se podrazumeva da taj plan nižeg reda mora biti usaglašen, već ova trećina članova apsolutno podrazumeva obavezu nadzora, kontrole i usaglašavanja da bude sa planom višeg reda i iskreno rečeno statut grada Beograda, može čak da bude i u toj meri selektivan, da se izvrši procena koje to gradske opštine imaju službe koje mogu da se bave tim na odgovarajući način, a da ne ugroze planove, znači nisu u obavezi da to prenesu statutom svim gradskim opštinama, znači do te mere može da se ide ako postoji sumnja da neka od gradskih opština nema stručan kadar za to. Nemojte da dovodimo u pitanje iskustvo, znanje, angažovanje, volju i poštovanje zakona onim ljudima koji već decenijama rade na ovim poslovima i imaju iskustva, a samim tim i sputavamo brzinu kojom se mogu donositi ovi planovi. Hvala lepo.
Zahvaljujem, kolega Komlenski. Reč ima ministar Branko Ružić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Intencija zaista nije da bude dupliranje niti će ga biti. Prirodno da gradska opština bolje prepoznaje šta su prioriteti na polju izrade planova na njenoj teritoriji, saglasnost je, pre svega, potrebna iz razloga hijerarhije prostornih planova, kao što i piše u članu i mislim da je važno da razdvojimo šta jedinice lokalne samouprave koja mora da donese tu odluku, a šta su gradske opštine. Gradske opštine nažalost u ovom domenu još uvek nemaju status jedinice lokalne samouprave i zato je ta saglasnost preko potrebna i naravno što piše u članu 7. go je da, što ste i vi naveli, da na sva planska dokumenta iz stava 2. ovog člana, posle jednog uvida pribavlja se saglasnost komisije za planove Skupštine grada Beograda o usklađenosti plana detaljne regulacije sa planom višeg reda odnosno sa zakonom, a znamo koji je to zakon, kojim su uređeni prostorno planiranje i izgradnja objekata. Prisustvo trećine delegiranih predstavnika Skupštine grada, po meni ni na koji način, niti je dupliranje, niti otežava samu proceduru. Mislim da je dobro da se prati od strane grada Beograda koji jeste vlastan da u konačnom, donese odluku, odnosno da saglasnost na plan. Hvala vam.
Zahvaljujem, ministre. Replika, kolega Komlenski.
Zahvaljujem, predsedavajući. Iskreno rečeno, mislim da jeste dupliranje posla, a ako je bila intencija ka tome da ljudi koji se nalaze na teritorijama gradske opštine, onda je bilo bolje za poslove kada se tiče donošenje planova u gradsku komisiju, inkorporirati do jedne trećine predstavnika gradske opštine i to bi onda daleko ubrzalo proceduru, nego na ovakav način. Ja zaista još jednom podvlačim, potpuno se slažem sa vama da to proističe upravo iz ovog problema, a o kojem treba ozbiljno razmišljati, da se gradskim opštinama, barem ovim koje se nalaze van gradskog jezgra, vrati status lokalne samouprave, čime bismo mnoge od ovih stvari prevazišli, a jednostavno i onaj stepen odgovornosti i znanja koje imaju ljudi koji rukovode u tim opštinama i koji su tamo izabrani na vlasti, iskoristili na maksimalno dobar način. Hvala.
Zahvaljujem. Po amandmanu, reč ima kolega Mihailo Jokić.
Ja bih hteo da kažem, ja podržavam ovaj stav 3, baš upravo zbog toga što tu vidim nadzor i kontrolu. To je ono o čemu vrlo često pričaju, govore, to je ono što nama nedostaje u primeni zakona, uredbi i svega ostalog. Znači, ta vertikala i to neće nikako usporiti, to će samo doprineti kvalitetu i odgovornosti i smanjiti korupciju, kriminal i sve ostalo sa čim imamo mi velikih problema. Hvala.
Zahvaljujem. Kolega Komlenski, jeste li se vi javili ponovo za reč po amandmanu? Izvolite.
Nema prostora baš mnogo za repliku. Ne slažem se, naravno, sa kolegom Jokićem. Pitanje centralizacije i vertikale i maksimalne kontrolne treba da postoje u nekim drugim stvarima, ali treba da budemo onda potpuno svesni da kada je u pitanju lokalna samouprava, pa makar i ovako definisana kakva je grad Beograd, ima sasvim drugu izvršnu funkciju. Ako ćemo na ovakav način razmišljati da je to nužno i neophodno i biti opterećeni u svakoj situaciji postojanja mogućnosti nečega čime treba da se bave organi krivičnog gonjenja i da to predupređujemo ovakvim načinom funkcionisanja, onda treba da gradske opštine koje nemaju status lokalne samouprave, prevedemo u administrativno-tehničke jedinice i da jednostavno više sa tim poslom završimo, ne bi li, ako je to procena, da je to jedini način da se spreči korupcija ili pogrešan način korišćenja ovlašćenja koje imaju organi lokalne samouprave. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Petar Jojić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, kada je u pitanju glavni grad, kako reče gospodin Savić, poslanik Srpske radikalne stranke, Beograd je glavni grad svih građana Republike Srbije. Beograd je povezan sa brojnim gradovima po raznim osnovama. Ja bih, gospodine ministre, vama uputio jedno pitanje: kada će Ministarstvo nadležno za građevinu i saobraćaj i vaše ministarstvo, kao i grad Beograd, da konačno otvore saobraćaj „Beovoza“ od Beograda do Pančeva i nazad? Poznato je da je pre više godina uzet kredit od Rusije u iznosu od 42 miliona dinara, da je rekonstruisana pruga Pančevo-Beograd, odnosno Beograd-Pančevo i da je do tada, dok rekonstrukcija nije počela, „Beovoz“ je saobraćao na liniji Beograd-Pančevo-Vojilovica. Međutim, 12.000 građana, gospodine ministre, đaka, radnika i učenika, upravo koriste saobraćaj i dolaze u Beograd i zbog toga vas molim da to pitanje postavite preko grada Beograda i preko grada Pančeva, da bi se uspostavio saobraćaj i našim građanima omogućio saobraćaj da bezbedno dolaze i na vreme, da se ne muče na relaciji 12 kilometara.
Zahvaljujem, kolega Jojiću. Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Filip Stojanović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, ja verujem da Boško Obradović i Jugoslav Ćosić već jodluju, iz Ljubljane. Gospodine Orliću, vi nemate N1 televiziju, ona navodno reemituje program iz Ljubljane, i time ste uskraćeni u Beogradu za prihode. Postoji naknada za emitovanje. Postoje razne takse i porezi koje mediji plaćaju. Postoje doprinosi SOKOJ-u, odakle on isplaćuje određena muzička prava, ali većini muzičara iz Beograda. Ništa od toga N1 televizija ne plaća. Ona sebe smatra njen osnivač, a verovatno da su pravi osnivači Šolak, Đilas, Petreus i ekipa. Oni sebe smatraju prekograničnom televizijom, a nas smatraju budalama. Nas koji smo bili u N1 televiziji. Ja nisam znao da je Novi Beograd Ljubljana. Kako ga je Jugoslav Ćosić, pa to ni Kekec ne bi radio, a ja pretpostavljam da će on stvarno kao Kekec da jodluje, onako u špilhoznama. Dakle, to ni mali Kekec ne bi zamislio. Kako on zamišlja da pripoji Novi Beograd Ljubljani, to Sveti Petar zna. Ja verujem da je nekad Ljubljana iskorišćavala industrijski Novi Beograd, celu Srbiju, itd. Ali, nedopustivo je da gubite prihode kao Beograd zato što su Jugoslav Ćosić, Šolak, Petreus i Đilas rešili da kažu da se program reemituje iz Ljubljane i da zato oni nisu domaći mediji, da nisu davaoci medijskih usluga. I ako ih tužite, ne možete da ih dobijete, jer oni nisu registrovani u Srbiji kao davaoc medijskih usluga i ne možete da ostvarite vaša prava ni tužbom. Dakle, gubite određene prihode. Moj predlog je da sada zajedno sa državnim organima uvedete reda u medije. Dakle, sloboda medija u Srbiji je tolika da, recimo, N1 televizija, koja nije registrovana, emituje program. E, toliko o neslobodi medija. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Rističeviću. Replika na izlaganje kolege Rističevića? Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Mi smo se, u stvari, razumeli. Ja se sa vama, gospodine Rističeviću, u potpunosti slažem kada je reč o ovoj napomeni. To je dokaz jedne strašne diktature. To je dokaz jedne toliko strašne i nesnosne diktature, da sam ja siguran da svako ko pogleda kako izgleda Srbija u domenu medijskih sloboda o kojima ste govorili sada, može samo da gorko zaplače. Toliko je teška ta strašna diktatura, da mogu televizije da funkcionišu ovako kako ste objasnili. Ne znam da li mogu još negde, u nekoj drugoj zemlji na svetu, diktatorskoj, demokratskoj, kako god hoćete? I to po pravilu, primetili ste dobro, televizije koje sadržaj svoj programa, ja ne znam da li su ikada pokušali makar da rade i pripreme program na način drugačiji od da bude direktno protiv Aleksandra Vučića, šta god mislio, radio, govorio, Srpske napredne stranke, parlamentarne većine, apsolutno svih koje lica Šolak i Đilas smatraju za svoje ne političke protivnike, nego doslovce neprijatelje. Strašna je ovo diktatura kada to sve kod nas apsolutno može. I naravno, da i vi budete svaki dan među udarnim vestima, među onima na kojima će da se lomi njihova organizovana haranga, i drugi narodni poslanici, i ovo što mi danas ovde govorimo, sigurno će da bude u njihovim vestima. Uopšte ne sumnjam da će biti tako. Koliko tu strahovite diktature u ovoj zemlji ima govore i dnevne novine i njihovi čuveni nedeljnici, gde je samo pitanje ne da li ćete biti na naslovnoj strani, bićete sigurno, nego da li će od ukupno raspoloživih 56 stranica da vam posvete 55 ili će da zakači i onu na kojoj su reklame. To je jedina dilema koja se ovde postavlja, ali ima veze i sa onim što ste pomenuli, ne znam da li ste to uradili namerno sa autorskim pravima u domenu muzičkog programa. Znate za ove njihove čuvene karikaturiste koji, prosto, ne mogu da žive sami sa sobom kada naprave neku karikaturu na koju nas prikažu na najgori mogući način, da je ovo strašna diktatura, a niko se na to ne osvrne, pa ne mogu sebi da oproste što izgleda nisu bili toliko okrutni i toliko ubedljivi kao što misle da jesu kada se o tome ni reč ne kaže, te karikaturiste. Ti ljudi su, takođe, umešani i u biznis sa muzičkom industrijom, negde, otprilike krajem prethodne godine, taman u vreme kada su nas prikazivali kao Hitlera, Gebelsa, znate već kako su prikazivali Aleksandra Vučića i nas ovde, jedan od tih čuvenih karikaturista reklamirao se preko radio Beograda i to, zamislite PGP RTS na Radio Beogradu, sve same državne kuće reklamira jedan muzički disk uz koji idu poklon ilustracija, kalendar koji je oslikao karikaturista koji se po ceo božiji dan bavi samo Aleksandrom Vučićem i nama. Znate, gospodine Rističeviću, to je dokaz koliko je strašna diktatura u ovoj zemlji. A kako je bilo u vreme Đilasa neću ja da kažem ništa, samo ću da pozovem svakoga da pogleda ovo, 2011. godina, ovaj izveštaj potpisala je Vjerica Barać, tu piše sve o Draganu Đilasu. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Miroslav Aleksić, Nenad Konstantinović, Goran Bogdanović i Zdravko Stanković. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodna poslanica Jelena Žarić Kovačević.
Hvala vam, predsedavajući, što ste mi dali reč. Zapravo, vrlo kratko želim da se obratim, dok moje kolege iz Beograda iznose podatke o tome šta je sve aktuelna vlast u Beogradu uradila, o tome kakvi su rezultati u svakoj opštini gradskoj ili prigradskoj u kojima se na vlasti nalazi SNS rezultati su svakako veliki. Želim da kažem šta se istovremeno dešava u prestonici. Amandman su podneli poslanici SDS i Narodne stranke, koji su bojkotujući rad Skupštine došli u ovu zgradu i predali amandman 22. maja u 09.56 minuta. Pošto ni danas nisu u sali da obrazlažu ove svoje amandmane, a to traje već mesecima, jedino što ja mogu da zaključim jeste da oni, zapravo, bojkotuju parlamentarni dijalog. Oni bojkotuju raspravu u parlamentu koja je verovatno najvažniji deo posla jednog narodnog poslanika. Ovi poslanici su želeli da daju svoj doprinos podnošenjem ovog amandmana i pored toga što, ja moram da kažem, i svakodnevno pomažu građanima u rešavanju problema, ali u parku i u šatoru. To nisu državni organi niti institucije. Onaj, u stvari, kome je Zoran Živković dao pasoš za prolaz kroz slobodnu zonu je mogao da se obrati ovim poslanicima i da sa njima razgovara o jako važnim temama. U skladu sa obrazloženjem amandmana, oni će možda podići još jedan šator u parku, s obzirom na to da stalno govore o nekakvom paralelnom parlamentu jer ne žele da učestvuju u radu Narodne skupštine koja je legitimna, pa će onda tamo, verovatno podnositi izveštaj o radu, najmanje jednom u tri meseca. Na kraju, slažem se sa mišljenjem Vlade da amandman treba odbiti iz razloga što se predloženim rešenjem, dakle rešenjem koje dato u Predlogu zakona, vrši usklađivanje sa drugim članovima zakona, što je u vezi i sa Zakonom o lokalnoj samoupravi. U Zakonu o lokalnoj samoupravi mi možemo da vidimo da piše da se odredbe zakona koje se odnose na predsednika opštine imaju primenjivati i na gradonačelnika, odnosno da odredbe Zakona o lokalnoj samoupravi koja važi za opštinsko veće, važiće i za gradsko veće. Prema tome, sasvim je logično rešenje koje je dato u ovom Predlogu zakona, u okviru izmena i dopuna i takvo rešenje treba podržati, a amandman treba odbiti i iz svih razloga koje sam navela kako stručnih tako i drugih razloga o kojima sam malopre govorila. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Po amandmanu reč ima narodna poslanica Studenka Kovačević. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. U potpunosti podržavam ovo što je iznela koleginica Žarić Kovačević i nadovezaću se na njeno izlaganje. Znate, licemerstvo koje pokazuju poslanici koji bojkotuju rad parlamenta je neverovatno. Ovi amandmani koje podnose služe isključivo da ostave sliku kako njih navodno zanimaju zakoni koje donosimo u interesu građana Srbije. Niti njih zanimaju građani Srbije, niti oni brinu o dobrobiti svog naroda i to dokazuju u kontinuitetu i svojim ponašanjem i izjavama koje daju za medije i postupcima koje sprovode u glavnom gradu. Na šta liči to da mi radimo, a oni kampuju, mi gradimo, oni ruše, mi razvijamo zemlju, oni unazađuju? Kako drugačije nazvati to ponašanje, osim da je to klasično ruganje građanima Srbije? Izigrali su i one koji su za njih glasali, jer su ih birali da bi u parlamentu se borili za interese tih svojih birača, ne po parkovima, ne po šatorima, niti po kafićima. Tipičan primer licemerstva je dao i poslanik Radojičić, zvani Kena. Pazite, javno je obećao Igoru Juriću, čoveku koji je nakon tragične smrti svog deteta, život posvetio borbi protiv monstruma koji siluju i ubijaju decu, da će svojim glasom u parlamentu podržati uvođenje doživotne robije za takva zverstva. Niti se pojavio, niti je podržao. Pogazio je datu reč, a sve to zarad poslušnosti Đilasu, Jeremiću, Obradoviću. Danas raspravljamo o glavnom gradu koji je devastirao upravo licemer Đilas sa svojim saradnicima. Zašto Đilasovi poslušnici koji su podneli ove amandmane nisu došli da ih obrazlože, da čujemo znaju li našta je Đilas potrošio pare koje je oteo od građana Beograda zloupotrebivši položaj gradonačelnika? Ja ću vam reći – znaju, ali su licemeri. Amandman treba odbiti jer on ne može biti implementiran u ovaj zakon. Ne znam gde su podnosioci amandmana bili kada smo raspravljali o Zakonu o lokalnoj samoupravi? Verovatno su negde raspravljali o podeli funkcija u stranci koju je Aleksić prodao Vuku Jeremiću. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, koleginice Kovačević. Po amandmanu reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. U duhu ove dosadašnje rasprave ja ću vrlo kratko neka zapažanja. Ovde ima više problema kada je reč o ovom amandmanu. Prvi problem je – gde su predlagači amandmana? Dakle, gde je Đurišić Marko, gde je Aleksić Miroslav, gde je Konstantinović Nenad, gde je Goran Bogdanović, gde je Zdravko Stanković? Tog Zdravka Stankovića inače nismo viđali u ovom mandatu u ovom parlamentu. Kakva to pametnija posla imaju i kakav je to bojkot uopšte ako tako možemo da ga nazovemo, kada oni uredno podnose amandmane, a s druge strane govore kako bojkotuju sednice Narodne skupštine? Ja to ne mogu da razumem. Postoji i drugi problem kada je reč o samom potpisu ovih amandmana. Opet imamo primer lažnog predstavljanja. Ovde piše za ove poslanike kako pripadaju nekakvoj SDS. To je valjda ona Socijaldemokratska stranka Tadića. Opet, u medijima smo čuli da je došlo do nekakvog ujedinjavanja ili unije bivše DS, unapred propao projekat. Sada se to opet Socijaldemokratska vraća u jedinstvenu Demokratsku stranku. U svakom slučaju, ja sada vama, predsedavajući, želim da skrenem pažnju da prilikom narednih njihovih amandmana obratite pažnju na to. Kada je reč o samom amandmanu, klasičan primer kozmetičkih amandmana. Dakle, oni ovde menjaju dosadašnji član 28, odnosno deo člana 28. gde se kaže da reči: „najmanje dva puta godišnje“, menjaju se rečima: „najmanje jednom u tri meseca“. Sada da ih čovek pita zašto su oni to napisali, zašto baš tri meseca, zašto nisu stavili mesec dana ili dva meseca ili jednom godišnje, svejedno, oni ne bi znali šta da kažu. Znači, apsolutno nikakvu argumentaciju u tom smislu ne bi dali, osim što sada moram da postavim pitanje gde je odjedanput nestala ona zamerka kako gradonačelnik i gradsko veće više neće morati da podnose izveštaj itd? Dakle, probiše nam uši ovde pričom kako mi na ovaj način ukidamo obavezu gradonačelnika i gradskog veća da oni podnose izveštaje o radu Skupštini grada, a sami priznaju da postoji ta vrsta obaveze, kao što i postoji dva puta godišnje, ali, eto, oni su se pametno dosetili zašto da to bude samo dva puta godišnje, zašto ne bi bilo jednom u tri meseca. Dakle, ovde se radi o tome da oni nisu imali ni jednu jedinu realnu primedbu kada je reč o ovom zakonu. Da se ne vraćamo na onaj deo što su pokušali da kritikuju hitnost postupka, ne znam, nedostatak javne rasprave itd. Ovo je jedan, da kažem, licemeran amandman koji treba odbiti i dati podršku ovom Predlogu zakona. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, kolega Markoviću. Po amandmanu, narodni poslanik Srbislav Filipović. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, o odnosu dela opozicije koji kampuje u prelepom Pionirskom parku koji je tako lep zahvaljujući ovoj gradskoj vlasti koja je uložila novac, vreme i trud da ga rekonstruiše i učini tako lepim, kao što jeste, jedna stvar je jako važna ovde da istaknemo. Pokušavali su dve godine da ubace u Narodnu skupštinu seme haosa i ludila. Kada se haos nije primio u Narodnoj skupštini, oni su odlučili da pokušaju da se primi na ulici. Kada su građani rekli - ne, ne želimo haos; oni su pokušali da u parku učine nešto. Kada se ni u parku to nije primilo, rešili su da taj svoj cirkus stave na kola i da krenu da putuju po Srbiji, da pokušaju da se haos primi po Srbiji. Pošto se haos, nered i ludilo u Srbiji nikada neće primiti, jer nikada to u Srbiji nije prošlo, jer je Srbija zemlja normalnih i pristojnih ljudi, takvi neće više nikada videti ovu skupštinsku salu, ali je šteta za građane Srbije ta što takvi ljudi koje ne interesuje rasprava o glavnom gradu, koje ne interesuje rasprava o Tijaninom zakonu, koje ne interesuje budućnost naše dece, koje ne interesuje rasprava o izveštaju o Kosovu i Metohiji, koje apsolutno ništa što je vezano za interes građana Srbije i države Srbije ne interesuje, takvi ljudi ne bojkotuju platu. Ne bojkotuju podnošenje amandmana i ne bojkotuju platu koju primaju iz budžeta koji pune svi građani Srbije. Dobro je da to građani vide i da će to građani znati na pravi način na izborima i da ocene, da oni ljudi koji jedino što znaju da urade, a to je da odu na bankomat i dignu platu iz državnog budžeta, da odu u park da izigravaju cirkuzante, da takve kazne na politički način na izborima i da ih više nikada ne pošalju u parlament. Hvala.
Zahvaljujem kolega Filipoviću. Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 10. amandman je podnela narodni poslanik Ružica Nikolić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Ružica Nikolić.
Zahvaljujem gospodine Milićeviću. Dame i gospodo narodni poslanici, kao glavni razlog za donošenje ovih izmena zakona naveli ste da je to zbog započetih postupaka u vezi sa izgradnjom i ozakonjenjem objekata i osnovna ideja je da se legalizacija divlje gradnje ponovo vrati na nivo opština. Legalizacija objekata traje već duži vremenski period i veoma malo objekata se legalizuje. Ono što je neophodno uraditi da bi se taj broj povećao, da bi se legalizovao veći broj objekata nego što je do sada jeste preciziranje uslova legalizacije. Naš stav je da sve što je izgrađeno na privatnom zemljištu treba i legalizovati i to po najpovoljnijim cenama. Takođe smatramo da je neophodno ubrzati proceduru legalizacije i veoma je bitno da svi oni građani koji ulaze u sam postupak legalizacije objekata unapred znaju sve uslove i koliko će ta legalizacija koštati. Poslovi oko legalizacije, ukoliko se ne završe u nekom doglednom roku, doneće veliku štetu i znate i sami da država gubi zbog toga velike prihode. Kada je amandman u pitanju koji smo podneli na član 10. Predloga zakona koji se odnosi na gradsku upravu, ovim članom vrši se usklađivanje sa Zakonom o glavnom gradu i sa Zakonom o lokalnoj samoupravi i nismo amandmanski i na ovaj član intervenisali i tražili smo brisanje stava 2. jer završeni pravni fakultet i položeni stručni ispit podrazumeva sve što je predviđeno u predlogu stava 2. što znači da takva formulacija pokriva ceo predloženi opis i da nema posebne potrebe to isticati ponovo u pomenutom članu zakona. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Poštovani narodni poslanici, u skladu sa članom 87. Poslovnika Narodne skupštine, sada određujem pauzu u trajanju od jednog časa. Sa radom nastavljamo u 15,00 časova. Zahvaljujem. [[Posle pauze]] Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa radom. Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 11. amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Dubravko Bojić. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Dubravko Bojić.
Hvala. gospodine predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, moja amandmanska intervencija se odnosi na član 11. stav 2. Predloga zakona. Tekst – ukoliko je gradska uprava organizovana kao jedinstveni organ, briše se, sa obrazloženjem da gradska uprava jeste jedinstveni organ i predlog ne može sadržati pretpostavke. Dame i gospodo, nastavlja se dobro prepoznatljiv manir rada Vlade da predlaže Narodnoj skupštini donošenje zakona po hitnom postupku. U obrazloženju predlagača za ovakav postupak naveli ste da je razlog taj što su započeti postupci u vezi sa izgradnjom i ozakonjenjem ili legalizacijom objekata, što jednostavno ne stoji kada znamo da ti postupci traju godinama. Objekti, tj. problemi se gomilaju, a mali broj njih se i rešava. Srpska radikalna stranka je principijelno protiv ovakvog manira rada Vlade za donošenje zakona po hitnom postupku, jer kada se nešto radi na brzinu, tu se uvek provejava sumnja, čak i opravdana, da se tu nešto želi prikriti, sakriti i da se jednostavno nešto provuče. Nemamo ništa protiv mnogih stvari predloženih ovim izmenama i dopunama, pa i decentralizacije tj. poveravanje opštinama određenih nadležnosti grada. Ali, zašto samo Beograda? Mnoga ovde predložena rešenja su mogla i morala odnositi se i na ostale delove Srbije, kao recimo, demografska politika. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Bojiću. Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Ljubenović. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Tomislav Ljubenović. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Ovakve izmene Zakona o glavnom gradu, koje je predlagač predložio u članu 12. Predloga zakona, Narodna skupština ne bi smela da usvoji ni u kom slučaju. Ukoliko Narodna skupština ne prihvati ovaj amandman poslaničke grupe SRS, biće pogaženi svi osnovni principi na kojima treba da se zasniva najminimalniji dijalog vlasti i opozicije. Predlagač želi da ubuduće načelnik Gradske uprave grada Beograda za svoj rad i rad uprave ne odgovara Skupštini grada, kako je definisano sadašnjim odredbama zakona. Naime, u važećem zakonu piše da načelnik za svoj rad i rad uprave odgovara Skupštini grada i Gradskom veću u skladu sa statutom grada i aktom u organizaciji gradskih uprava za pojedine oblasti. Predlagač želi da iz zakona izbaci odgovornost načelnika prema Skupštini grada i da ubuduće on odgovara samo Gradskom veću. Svima nama je dobro poznato, ali ću to ipak reći, da sastav Gradskog veća čine predstavnici vlasti, a da sastav Skupštine čine odbornici, kako vladajuće većine, tako i opozicioni odbornici. Predlagač sada namerava da u potpunosti ukine kontrolu funkcije Skupštine i na taj način omogući načelniku Gradske uprave grada Beograda da radi šta god hoće i on i članovi vladajuće strukture u gradu. Tako nešto ni u kom slučaju ne može da bude dobro, ne može da bude u interesu niti građana grada Beograda, niti u interesu građana drugih jedinica lokalne samouprave, jer će se ovakva rešenja preneti i na njih. Zato je poslanička grupa SRS podnela ovaj amandman i njegovim prihvatanjem imate mogućnosti da sprečite mnogo toga lošeg u budućnosti što će proizvesti ove odredbe zakona o glavom gradu. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 13. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Nataša Sp. Jovanović. Izvolite.
Ništa novo nije rečeno u ovom članu, gospodine Ružiću. Skoro je identično rešenje prethodnom. I zbog Beograđana i drugih građana Srbije koji prate, on reguliše da glavni grad ima menadžera, da se on stara o ekonomskom razvoju Beograda i da ima najviše pet pomoćnika, što statut, koji smo čuli da je u najavi posle usvajanja ovog zakona i da će biti promenjen do kraja juna meseca, treba da reguliše. Ono što je naša preporuka, nas srpskih radikala, beogradskoj gradskoj vlasti je da se ipak konkretno opredeli za to šta će koji pomoćnik gradonačelnika da radi. Ovde je ostavljena mogućnost da ih najviše ima petoro, a da oni mogu da se bave ili da budu u oblasti primarne zdravstvene zaštite, sporta, promocije. Mora da se taj princip odgovornosti, ako se već ustanovljavaju takve funkcije, odredi. Mi imamo, svi gradovi i opštine u Srbiji imaju različite statute, ali u mnogim gradovima gde smo i mi deo koalicione vlasti, jasno i precizno je određeno, kao što su članovi veća zaduženi za pojedine resore, šta rade i ti pomoćnici predsednika opštine. Zbog čega ovo govorimo? Zbog toga što smatramo da ne može celokupan teret ekonomskog razvoja da padne na leđa gradskog menadžera, već da odgovornost moraju da preuzmu i sada i u budućim koalicijama u vlasti u gradu Beogradu, ovo je ogroman grad koji se razvija, koji ima puno problema, koji pre svega mora da se razvija ne samo kroz prihvatanje tolikog broja ljudi koji se naseli, pa da se vodi računa o toj komunalnoj infrastrukturi, o uređenju tog i tog naselja, o održavanju stanovanja, već pre svega, glavna funkcija treba da bude pronalaženje, iznalaženje mogućnosti za novo zapošljavanje. Da bi se zaista razvile te prigradske beogradske opštine, o kojima je ovde sada reč, na drugačije uređeni način u ovom zakonu, mi očekujemo da će u dogledno vreme, jer to je i najavio nedavno gospodin Vesić, beogradska gradska vlast da izađe sa tim ličnim kartama svake opštine. To je dobra ideja. Zbog čega? Zbog toga što će tačno da se vidi svaka opština kompatibilno i demografskoj slici i svom ukupnom razvoju kako će da se razvija. Mi pozdravljamo sve ove do sada pozitivne ideje. Nama je potreban i novi Savski trg. Potrebno je da se reguliše. Jer, znate, sve ono što se dole nalazi je bilo prilagođeno, i ona monumentalna zgrada stare železničke stanice, pre svega se vama Beograđanima obraćam, za vreme kada mnogi od vas, pa i ja, nismo bili rođeni. Sada je to grad koji se razvio, koji ima mnogo veći broj stanovnika i potrebno je da se to uredi. Pogledala sam najnoviju verziju Savskog trga, koja je korigovana u odnosu na prethodnu. Meni lično se to dopada. Šta će ove prigradske opštine? Potrebna nam je i gondola i nacionalni stadion i uređenje i završetak projekta "Beograd na vodi", koji inicijalno, inače, vi to dobro znate, pogotovo vi koji ste duže u politici, projekat i nas, srpskih radikala još davnih vremena, ali je potrebno i da se urade te lične karte kako bi se doveli strani investitori i u tom smislu je potrebno da jedan od ovih pet pomoćnika, to vam je ideja, a vi sada vidite, i vi ste, gospodine Ružiću, deo te koalicione vlasti, bude zadužen upravo za to, jer znate, svi oni moraju da dele odgovornost i da vode računa, da svako u skladu sa onim što je njegov resor da maksimum, jer ovde još nedostaje jedna stvar. Kako oni kažu - staraju se, pokreću inicijative, daju predloge, projekte, ali uvedite im i to da podnose izveštaje o svom radu pa da se vidi da li je taj neko samo na papiru ili ima rezultate iza sebe.
Zahvaljujem. Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Jelena Žarić Kovačević.
Zahvaljujem predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, u amandmanu kolege Rističevića na član 13. kaže da se obavljanje poslova pomoćnika gradonačelnika u oblasti ekonomskog razvoja u gradu Beogradu se postavlja gradski menadžer, ali postoji mogućnost da se postave pomoćnici gradonačelnika i za druge oblasti, kao što su urbanizam, poljoprivrede, itd. Dakle, mi danas raspravljamo u pojedinostima o rešenjima koje će unaprediti funkcionisanje grada Beograda za razliku od vlasti u Beogradu do 2012. godine kada je odgovornost bila na Demokratskoj stranci. Mene ni malo ne čudi što moje kolege iz Beograda to potenciraju. Jednostavno sećaju se loše vlasti, afera i zloupotreba koje su dovele do dugova, minusa i drugih posledica po Beograd i Beograđane. Govorim o tome jer su sve to bile negativne posledice za celu Srbiju. Mada da budem iskrena ja bih najviše volela da bar jedna sednica da bude posvećena vlasti Demokratske stranke u Nišu pa da čujemo isto toliko primera koliko su oni loše vršili vlasti u Nišu. Da se vratimo na Beograd 2012. godine i kasnije ustanovljen je dug od preko milijardu evra koji se odnosio na grad, ali i na gradske opštine, javna preduzeća i ustanove. I neka ovo naše ponavljanje bude znak i za javnost i bude znak i za državne organe da još uvek neke afere treba ispitati. Dobar pokazatelj da je zloupotreba i afera zaista bilo jeste i podatak da je od 2013. godine uhapšeno i procesuirano 44 saradnika Dragana Đilasa koji su bili funkcioneri na različitim nivoima a koji su učestvovali u radnjama u kojima je budžet grada Beograda oštećen za 8,5 miliona evra. Eto tako su oni koristili pozicije i funkcije u različitim oblastima. Umesto da su donosili ovakve zakone, da su radili na unapređenju grada Beograda, na proširenju, ovlašćenja gradskim i prigradskim opštinama. Oni su grad unazađivali u kontinuitetu više godina, a zapravo razvijali su samo svoje privatne biznise i lične budžete. Zahvaljujem.
Zahvaljujem koleginice. Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Despotović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Despotović. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, amandman koji je podnela SRS na član 14. ovog Predloga zakona a koji glasi - organizacija i sistematizacija radnih mesta u Gradskoj upravi uređuje se objedinjenim pravilnikom o organizaciji, sistematizaciji radnih mesta u skladu sa zakonom, uz obrazloženje da je postojeće rešenje pokretnije a predloženo neodređeno i uopšteno. Navešću nekoliko primera decentralizacije zacrtanim ovim Predlogom. Kao prvo, jačanje komunalne policije vrlo diskutabilno, jer je jedna od njenih glavnih nadležnosti trebalo bi da se odnosi na vođenje računa o lokalnoj infrastrukturi, da upozore i napišu prijave nadležnim institucijama na udarne rupe kako na gradskim tako i na opštinskim ulicama kako bi građani izbegli veću materijalnu štetu, pa čak i teže posledice za same vozače. Sa druge strane, njihova nadležnosti ne bi trebalo da se odnosi na maltretiranje i kažnjavanje građana koji preživljavaju prodajući svoje proizvode na ulicama da bi prehranili svoje porodice. Kao drugo, naveo bih ograničenosti držanja životinja i mesta i načina izvođenja kućnih ljubimaca, a naročito pasa i mačaka na javne površine na teritoriji grada Beograda. Nije usamljen primer, pogotovo u prigradskim opštinama, kao što je Barajevo, Sopot, Grocka, Mladenovac, Obrenovac i slično gde su građani primorani da drže domaće životinje sve zbog gole egzistencije. Ima dosta primera koji se odnose na prijave građana na svoje komšije zbog načina držanja i čuvanja domaćih životinja neprijatnih mirisa, dok inspekcija ne reaguje adekvatno, pa su građani u tom slučaju primorani da se žale nadležnim institucijama, recimo Inspekciji grada Beograda, dok oni prebacuju nadležnost jedni na druge, pri čemu u takvim slučajevima građani trpe najveću štetu. Hvala.
Zahvaljujem kolega Despotoviću. Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 15. amandman, sa ispravkom, podneo je amandman narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Ovaj član 39, na koji se zapravo odnosi amandman, je jedan od dokaza koliko je zapravo loših zakona sa kojim vi usklađujete ovaj Zakon o glavnom gradu. Mi smo to govorili i u načelnoj raspravi. Ne možete vi samo da kažete to je zato što je neki drugi zakon to ovako ili onako regulisao, jer sve te zakone ste ili doneli vi ili oni pre vas i svakako kao i ovaj tako je svaki zakon podložan promenama i treba da se menja dok se ne donese zakon koji će zaista imati smisla, koji je biti primenjiv i koji će biti u interesu građana Srbije. Ovaj član 39. govori o Gradskoj upravi, odnosno o obavljanju nadzora upravnog Gradske uprave i onda razne su naravno mogućnosti kako Gradska uprava u obavljanju upravnog nadzora može i treba da reaguje, pa između ostalog govorite i o izdavanju privremenog naređenja, odnosno zabrane. Onda čoveku padne na pamet kako se najviše, govorim trenutno o Beogradu, zatvorenih prodavnica, radnji u Beogradu su pekarske radnje. To je vrlo interesantno kao da su se ti inspektori okomili. Imate tri pekarske radnje u nizu, dve su zatvorene po tri meseca, jedna radi. Posle toga je zatvorena jedna, dve rade, ali uvek ona jedna koja stalno radi. Da li je moguće da samo u tom nekom, u toj jednoj ulici, u tom jednom delu grada, ta jedna pekara radi dobro, a da ove druge imaju problema sa prijavljivanjem zaposlenih itd? To govori zapravo o tom selektivnom pristupu, a ono što misle ljudi koji to vide i koji komentarišu da je očigledno u pitanju neki koruptivni posao. Drugačije ne može da se objasni i onda opet kada se izbroje, recimo, samo danas sve zatvorene pekare u Beogradu, na svakoj piše da su zatvorene zbog radnika koji tamo rade na crno i onda biste izbrojali više radnika nego što je Ana Brnabić rekla da u Srbiji postoji radnika koji rade na crno. Kaže - 11 hiljada. To je prosto neverovatno. Žena je možda brojala u jednoj ulici. Jedanaest hiljada i imaju, kaže, akcioni plan, vi u Vladi imate pa ćete vi do kraja 2020. godine da rešite taj problem i svih 11 hiljada zaposlenih na crno ćete uvesti u legalne tokove. To je rekla na nekom, „Izlaz iz sive ekonomije“ ili tako nekako se zvao neki skup gde je bila i gde je pričala. Još je rekla da je i to jedan od načina kako će građani živeti bolje, što naravno nije sporno da treba svako da bude prijavljen, da se ne radi na crno, ali reče Ana Brnabić – možemo obezbediti i bolji kvalitet života za sve građane. Ne znam, ministre, ako možete, zašto to ne uradite? Greota vam, zbog građana, ako možete obezbediti bolje uslove i kvalitet života, zašto to Vlada ne uradi? To je, eto, bilo samo onako lepo zvučalo kada je to izgovoreno, ali to nema apsolutno veze sa realnošću, kao što nema veze sa realnošću da samo toliko ljudi u Srbiji rade na crno. Nažalost, način, odnosno visina najniže, odnosno zagarantovane zarade tera ljude da sami prihvataju, čak da traže od poslodavca da rade na crno da im ne bi oduzimali doprinose, da bi neki dinar više doneli kući. Rade teško, rade puno radno vreme, prekovremeno, itd. i sve to rade za jedva taj minimalac, tzv. Ako su prijavljeni, onda zaista rade za mnogo manje para od onoga što bi realno trebali i mogli da zarade za svoj rad i za zadovoljavanje nekih osnovnih potreba. Tako da, i ovim članom i ovim amandmanom smo mi zapravo hteli skrenuti pažnju na obaveze i Vlade i grada i svih lokalnih samouprava da morate vi, zajedničkim vašim snagama, da nađete konačno rešenja da se socijalni status građana popravi, da više ljudi ne moraju da, pretpostavljam svi znate, to nema ko vam neće ispričati, da ljudi koji primaju minimalac na račun, koji su uredno prijavljeni, moraju poslodavcu da daju otprilike 5.000 dinara u kešu, kad prime tih tridesetak hiljada, koliko je, 27.000 koliko je sad minimalac, 27.000 i nešto. To dobije na račun, mora 5.000 dinara da da poslodavcu. To je, takođe, toliko prisutno da je prosto neverovatno. Znači, imate puno toga da radite i kroz upravni nadzor i kroz inspekcijske nadzore i uopšte kroz rad Uprave, kroz rad državne uprave, lokalne samouprave i to što vi napišete i što nama ovde predstavite kao lepo, ružičasto, bajkovito, svi građani znaju da to ne liči na to, jer svi znaju kako zapravo žive.
Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, radi se o mesnim zajednicama. Mi na selu uglavnom sve što smo napravili od infrastrukture u prošlosti radili smo samo doprinosom mesnih zajednica. Beograd ima veliki budžet, ja želim da ima dobre savete mesnih zajednica i očigledno da onaj ko bude vladao Beogradom, da će biti u prilici da takve savete i obrazuje, da neće biti političkih iskakanja, da će ti saveti mesnih zajednica raditi u korist građana, a ne recimo u korist Britanske ambasade. Za vreme stranke bivšeg režima, gospodine Martinoviću, Britanska ambasada, i ne samo Britanska ambasada, odlučivala je ko će biti predsednik mesne zajednice. Njihovo nezadovoljstvo neuspehom na Košarama, Paštriku, na KiM bilo je toliko da su se drznuli da uređuju, ne samo koliko će vojnika i koliko će naoružanja imati Srbija, već i ko će sve rukovoditi, a u Beogradu, za vreme stranke bivšeg režima, za vreme ovih žutih krpelja oni su vrlo lako odlučivali ko će vladati, ne samo Srbijom, ne samo Beogradom, već čak i mesnim zajednicama. Britanija je naš stari „osvedočeni prijatelj“. Stari osvedočeni prijatelj, koja nam je nanela više štete nego cela međunarodna zajednica zajedno svim ratovima. Ona je predložila i Rezoluciju da budemo genocid. Jedan od razloga zašto sam učestvovao, odnosno došao na doček Putina, je taj, a i dopuzao bih zato što je sprečeno da budemo genocidan narod. Ali, nemojte da zaboravimo, ni oni koji budu upravljali savetom mesne zajednice, da nikada ne smemo da budemo podanici kakvi smo bili za vreme stranke bivšeg režima. Čak se ja ne bih svađao sa Britanijom, moram reći i ovo, da je za vreme njihovog pritiska gospodin Šutanovac uništio više oružja, više oruđa, više vojne tehnike, nego NATO pakt za svih 78 dana vladanja. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Rističeviću. Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Đorđe Komlenski. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 17. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Miroslav Aleksić, Nenad Konstantinović, Goran Bogdanović i Zdravko Stanković. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Studenka Kovačević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani, evo još jednog amandmana stručnjaka koji trguju političkim strankama, naime oni traže da se u Zakonu o glavnom gradu ubaci član o finansiranju mesnih zajednica, što je ponovo slučaj kao i u mom prethodnom obraćanju, nepotrebno implementirati u ovaj zakon, jer je ta materija detaljno regulisana Zakonom o lokalnoj samoupravi. E sada, otkud da se oni interesuju za finansiranje mesnih zajednica, kada dok je njihov šef Đilas pustošio budžet grada Beograda, mesne zajednice za njih nisu ni postojale. Mesne zajednice u njihovo vreme nisu mogle da dobiju ni jednog ležećeg policajca ispred škole da zaštite decu od bahatih vozača, a kamoli da im se asfaltira neka ulica ili nešto slično. Od kako smo mi počeli da razvijamo mesne zajednice, da gradimo škole, vrtiće, da brinemo o potrebama građana na nivou svake mesne zajednice, setili su se da u lokalnoj organizaciji postoji i taj oblik mesne samouprave. Upravo imam kod sebe rezultate ove vlasti koji su postignuti u jednoj Beogradskoj mesnoj zajednici, mesna zajednica Kumodraž na Voždovcu. Pročitaću vam taksativno – otvorili smo poštu i ambulantu u naselju Kumodraž 1, u osnovnoj školi „Vojvoda Stepa“, srušili smo azbestnu zgradu i izgradili učenički blok sa 13 kabineta, fiskulturnu salu, sanirali krov stare škole, uradili prilazne staze i ogradu i sanirali toalete. Renovirali smo toalete u vrtiću „Neven“, asfaltirali smo ulice Zemljoradnička, Stepojevačka, Tekeriška, itd, da ne nabrajam, to je oko 15 ulica. Asfaltirali smo Oktobarsku ulicu i postavili trotoare i rekonstruisali vodovodnu mrežu. Postavili smo trotoare u ulici Gunjak, uradili smo stepenište od ulice Gunjak do Stepeničke i od Orahove do Kumodraške ulice. Postavili smo osvetljenje u Torlačkoj šumi, u ulici Ljubičica, Potok, deo Kalemarske i deo Ubske. Produžili smo autobusku liniju 25P i uveli nove linije 406 i 409, obnovili smo Robnu kuću „Stepe Stepanovića“, napravili sportski teren i dečije igralište u Stepojevačkoj ulici, itd. I, radovi se nastavljaju, tu nije kraj i nastavlja se sa razvijanjem mesnih zajdenica. Prema tome, amandman treba odbiti, jer nema blage veze sa ovim zakonom, već je to regulisano Zakonom o lokalnoj samoupravi. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Jelena Žarić Kovačević. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. JA sam prosto osetila potrebu da se nadovežem, evo kaže koleginica Studenka Kovačević kako podnosioci ovog amandmana sigurno sede negde i razgovaraju o funkcijama u novoformiranim partijama koje su kupili. Znate, to u stvari nisu nove stranke. Mi smo o tome već razgovarali na sednicama Skupštine. Nemaju oni način da animiraju ljude. Treba napraviti organizaciju stranke, odbore, opštinske odbore, gradske odbore. Stranačka infrastruktura podrazumeva podršku naroda. Oni tu podršku nemaju i logično, stranke kupuju, umesto da ih od samog početka stvaraju. Nikada Vuk Jeremić nije voleo da da odgovore na pitanja o poreklu novca, ni zašto ni kako je dobijao novac iz inostranstva, ni šta je uradio sa tim parama. Zapravo, sumnja nje da je on od Miroslava Aleksića kupio stranku i nazvao je Narodna stranka. Kažu, iz njegovog tima nije bilo potrebe za prikupljanjem potpisa. Ne da nije bilo potrebe za prikupljanjem potpisa, nego su oni bili svesni da potpise ne mogu da prikupe, pa su zato od Miroslava Aleksića kupili Narodni pokret Srbije, za uzvrat Aleksić je došao na mesto potpredsednika te, nazovi, stranke. Dobro, Vuk Jeremić je kupio stranku, Đilas isto kupio stranku i onda su se udružili sa nasilnikom Boškom Obradovićem stremeći ka pravim vrednostima. Naravno, ironična sam, ka napadima na žene, blokiranju saobraćaja na raskrsnicama, čupanju znakova, pomeranju ograda, nošenja vešala, upadima u RTS, pretnjama onima koji ih ne podržavaju, uvođenju paralelnog parlamenta, i ne znam da li sam još izostavila još neku glupost, koja njima služi za razonodu, a građanima ne služi ni za šta. Njihov odnos prema građanima vidi se i ovde u parlamentu, kao bojkotuju, a podnose amandmane, a potpisuju se za troškove, ni službena putovanja im nisu strana. I, u stvari, svoju funkciju koriste za manipulaciju. A građani, oni koji su zbog njih glasali, zbog kojih su oni ovde u parlamentu oni gledaju predstavu i to je sve što oni tim građanima mogu da ponude. U tom smislu je i podnošenje ovog amandmana bilo bez rezultata. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, nadovezao bih se na argumentaciju koju su iznele koleginice Kovačević Studenka i Jelena Žarić Kovačević, kada je reč o ovom amandmanu, opet imamo nekoliko problema, opet imamo lažno predstavljanje od predlagača ovog amandman, koji ni sami ne znaju u ovom trenutku kojoj poslaničkoj grupi pripadaju, da li SDS, da li DS, da li SZS, da li Đilasu, to su verovatno neke dileme. Ali, nije to ono što je najgore, nije čak najgore ni to što ih nema, o čemu smo već pričali, o tome što imaju verovatno neka pametnija posla, što hrane golubove u parku ispred Predsedništva, najgore je to što su oni ovim amandmanom pobrkali zakone. Dakle, podneli su amandman na pogrešan zakon. Pročitaću obrazloženje zbog kojeg Vlada predlaže da se odbije ovaj amandman i ono glasi ovako – amandman se ne prihvata iz razloga što se predloženim rešenjem vrši usklađivanje sa članom 74. stav 1. Zakona o lokalnoj samoupravi, a pitanja finansiranja finansijskog izveštaja i nadzora nad poslovanjem mesne zajednice uređena su članom 75. i 76. istog zakona. Dakle, ova pitanja reguliše Zakon o lokalnoj samoupravi, a ne Predlog zakona o kome danas raspravljamo. Dakle, e, to su te političke i intelektualne veličine i moralne gromade koje podnesu amandman na pogrešan zakon. Tako su isto pametno vršili vlast i oni i Đilas dok je vršio vlast, ali i oni neki koji su ga podržavali u tome, neke poslaničke grupe koje su, kako smo rekli, između 2008. i 2012. godine pružale podršku Draganu Đilasu u uništavanju grada. Iz svih ovih razloga prelažem da se odbije ovaj amandman. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, nije prvi put, verovatno ni poslednji, biće toga još dok ovaj saziv traje, da neki promaše i zakon, pored toga što redovno promaše i član zakona, stavove tek da ne pominjemo. Govorili smo mi njima ovde mnogo puta da su izgleda onog momenta kada su poželeli uopšte da uđu u Narodnu skupštinu, promašili instituciju i promašili poziv. Neki su to izgleda razumeli, neki nisu. Evo pitanje – koga oni predstavljaju, imaju li poslaničke grupe, stranke? Veoma je teško pružiti pravi odgovor na to pitanje, u nekim slučajevima. Recimo u slučajevima ovih koji ni sami ne znaju kako se zove. Jesu li danas ujedinjene demokrate ili demokratske unije ili su reujedinjeni, šta god im to bilo, ali za neke mislim da uopšte nije teško naći pravi odgovor i na to da li postoje i na to kako se ponašaju i zašto. Primera radi, poslanička grupa Dveri. Nekadašnja poslanička grupa, dakle, ona više ne postoji. Tu je i gospodin Ševarlić, on može da potvrdi sve što govorim, dakle, poslanička grupa Dveri više ne postoji kao takva i ja u tome vidim glavni razlog za ponašanje Boška Obradovića i onih koji ga možda eventualno još uvek prate. Znate, kada on krene da objašnjava kako iz nekih visoko moralnih razloga, zbog nekih obaveza koje proističu iz koje kakvih sporazuma sa narodom i kako su sve to nazivali, onako sve kitnjasto, on neće da dođe u Narodnu skupštinu. Građani Srbije treba da znaju da bi puna istina, govorili smo ovih dana o važnosti da se govori puna istina, glasila ovako – Boško Obradović sve i da se ovog momenta pojavi u Narodnoj skupštini, ne predstavlja više nikoga, on poslaničku grupu više nema. On nema vreme poslaničke grupe po kome bi mogao da se javi i da govori. On bi dakle morao da poštuje sva ona pravila koja Poslovnik predviđa za ljude koji su narodni poslanici, ali nemaju poslaničke grupe, odnosno ne pripadaju nijednoj. Što se tiče sednice na temu KiM, čuli ste sada kako glasi puna istina i kompletna informacija. To vam je jasno zašto Boško Obradović pokušava iz petnih žila da smisli neko obrazloženje koje bi ponudio ljudima za koje se nada da će sutra da ih opet obrlati da za njega glasaju. Zašto on, veliki Srbin, još veći rodoljub, a najveći nacionalista kome su puna usta KiM neće da dođe da objasni šta on misli o KiM za šta se bori i šta zastupa na sednici Narodne skupštine. Neće, dame i gospodo, građani Srbije, zato što Boško Obradović pokušava da sakrije za njega bolnu istinu da on nema poslaničku grupu, da bi morao da se prijavi za reč baš onako kako to čine drugi koji nisu članovi poslaničkih grupa, gospodin Ševarlić na primer, Živković i ostali. Ima ih više od 20 čini mi se. Neko je primetio, prošle sedmice čini mi se, sada narodnih poslanika koji ne pripadaju nijednoj poslaničkoj grupi ima toliko da ozbiljno konkurišu, kada bi jednu grupu napravili da automatski postanu treća, ako ne i druga po brojnosti. Dakle, to su problemi sa kojima se oni bore. Uz sve to, naravno, mi svi dobro znamo, mi koji smo imali prilike da te stvari onako izbliza uvidimo, da Boška Obradovića zapravo nikada nije ni bilo briga za KiM. Baš kao ni bivše, sadašnje varijante, podvarijante žutog preduzeća, baš kao ni samog Dragana Đilasa koji se u međuvremenu opskrbio poslaničkom grupom Vuka Jeremića koji ne zna da li ima jednu poslaničku grupu ili dve, možda ni on više nema nijednu, nije ni bitno. Bitno je da njima do KiM nije stalo ni najmanje. Kako to znamo? Znamo na primer tako što smo imali prilike da pratimo šta oni pričaju, oko čega sve histerišu prethodnih nedelja. Onog momenta kada je Aleksandar Vučić počeo da govori javno o problemima koje imamo vezano za KiM, odmah su skočili kao opareni, siktali bukvalno – ma šta ima Vučić da priča o tome bilo gde i bilo kome, kada to ne priča pred Narodnom skupštinom. Mora da dođe u Narodnu skupštinu, mi insistiramo da on dođe u Narodnu skupštinu. Kada je govorio pred Sv. Sinodom, odnosno Saborom, skočili su opet isti ti – ma šta on ima da ide tamo i kome on ima da se obraća, mora Narodnoj skupštini da se obrati i da govori o KiM. Šta se dogodi? Zakažemo sednicu na kojoj će govoriti predsednik Republike Aleksandar Vučić, upravo na temu KiM i oni sada nama objašnjavaju, e sada ni to ne valja. Ni to sada ne valja, pa ne mogu da se smisle kako da objasne sami sebe izgleda pre svega, zašto sada to ne valja, pa onda kažu – ma zato što nije poslat materijal, mi nismo videli materijal i nećemo da dođemo zbog toga. Juče su dobili materijal svi. Ne samo narodni poslanici, nego bude i javno istaknut na sajtu Narodne skupštine da mogu da čitaju i Đilas koji nije poslanik i Jeremić koji nije poslanik i ovi njihovi Bastaći ako ih to zanima, pa sada ni to ne valja. Sada materijal nema dovoljan broj strana ili nekako ne piše baš ono što bi oni želeli da piše. To su, dame i gospodo i građani Srbije, koji ovo gledate, sve same gluposti, dakle pokušaj da se objasni neobjašnjivo. Zašto oni koji pokušavaju da napadnu Aleksandra Vučića, na najpodliji, najneljudskiji i nečasniji način, na temu Kosova i Metohije, nemaju hrabrosti da se pojave, nemaju sadržaja koji bi ponudili na temu Kosova i Metohije u Narodnoj skupštini u kojoj se o tom pitanju govori i govoriće se, već koliko za tri dana od danas? To će se pričati u dvostruko predviđenom vremenu za raspravu, ukoliko, naravno, to podrže narodni poslanici. Mi ćemo kao poslanička grupa taj predlog izneti. Očekujemo da će se o tome izjasniti Narodna skupština i ako bude u skladu sa onim što mi predlažemo, raspravljaće se o tome dvostruko sadržajnije nego što smo raspravljali, recimo, o ovim stvarima koje su na dnevnom redu današnje sednice. Ima li šta bolje, korektnije, demokratskije? Zakazana sednica, mnogi su je tražili, dostavljen materijal i njega su tražili. Hoćemo i vreme da obezbedimo, da bude dvostruko duže, pa opet neki problem imaju. Imaju problem što se na tom pitanju, možda bolje nego na bilo kom drugom, vidi koliko nemaju šta da ponude, koliko su, zapravo, prazni i koliko ih, zapravo, nije briga. Koliko se samo pretvaraju da im je stalo do bilo čega. Dame i gospodo, govorio sam danas o gradu Beogradu i govorio da nikada njih nije suštinski zanimalo ništa u vezi sa gradom Beogradom. Kosovo i Metohija? Pa ista situacija, ali identična. Evo, dan današnji, Borko Stefanović, jedan od onih koji su vedrili i oblačili svojevremeno, upravo na temu Kosova i Metohije, napravio čovek sebi nekakvo ime i nekakvu karijeru, što ga je posle preporučilo da bude nešto u njihovom matičnom žutom preduzeću, pa posle mnogo lutanja sada je čak zamenik Dragana Đilasa u onoj stranci koju je Dragan Đilas nedavno pazario. Dakle, on bi trebalo da je među vrhunskim ekspertima u njihovim redovima za Kosovo i Metohiju, ako neko tu treba nešto da predloži, obrazloži, to bi trebalo da bude on, je li tako? Danas taj Borko Stefanović, na novinarsko pitanje u vezi Kosova i Metohije, odnosno povlačenje priznanja, kojih je usledilo više, ja mislim da je dvocifren broj samo nekoliko meseci unazad kad posmatramo, neka bude i godinu dana u pitanju, ali to je fantastičan rezultat, na pitanje da kaže šta misli o svemu tome, o stalnom angažmanu, vanrednim naporima koje danas Srbija preduzima, kako bi sa svim svojim prijateljima i partnerima u svetu uspostavila najbolji mogući odnos, kako bi i po pitanju onih koji su nekada priznali, iz nekih razloga, tzv. Kosovo i Metohiju, postigli i onaj nivo razumevanja da oni svoje prethodne odluke povuku i to nam je još jednom uspelo. Kakav je jedini komentar Borka Stefanovića? Kaže – svakako je ta kampanja iscrpljujuća za našu diplomatiju i zauzima skoro sve resurse državi koja ima i drugih problema u odnosima sa svetom. Znači, za njih je Kosovo i Metohija i pitanje da se izborimo za povlačenje priznanja, pa ne baš toliko važno. Kaže – imamo mi i drugih problema, ne moramo mi, kako kaže, da trošimo i da se iscrpljujemo i što se tiče naše diplomatije i drugih resursa. To je njihov odnos. Da li ovo zvuči kao da izgovara neko kome je do tog pitanja zaista stalo? Meni ne. Neko kome je stalo do ovog pitanja bi mogao samo da podrži svaki rezultat koji smo napravili, a njima je to iscrpljivanje, trošenje resursa, a kako kažu – imamo mi i bitnijih stvari. Tako se odnose i prema Kosovu i Metohiji u svakom drugom aspektu. Vi ćete videti, oni će pokušavati da prodaju naivnima i lakovernima neka obrazloženja u vidu – eto mi imamo sada tamo neku obavezu, jer smo nešto potpisali da doći nećemo, a neće doći zato što ne bi imali šta da ponude, bar ništa što njima ide u prilog. Da li je neko nekada čuo da su neko konkretno rešenje ponudili vezano za Kosovo i Metohiju? Nikad ni za šta. Jedno što su kazali to je da će, neka me slobodno neko ispravi ako šta pogrešim, ali da naprave neki tekst deklaracije o tome da ljudi treba da se vole i da zajedno žive zajedno. Onda oni misle kad to usvoje i parlament ovaj naš, a i parlament u Prištini, da će to onda sve da dovede u idealne uslove i sve je gotovo, završeno i niko više neće pretiti Srbima na Kosovu i Metohiji i niko više u svetu neće pod pritiscima belosvetskih ala da se lomi da li da prizna tzv. lažnu državu i nikada više neće biti niko fizički ugrožen i neće biti sporna ni imovina i neće biti sporni status Srpske pravoslavne crkve, sve će da se razreši samo od sebe. To ni malo dete smislilo ne bi. Ima li šta bolje i konkretnije od toga? Ako, naravno, ne računamo da su otišli pa na skupu zatvorenom i za publiku i za učesnike napravili neki svoj savez za Kosovo, kako ga zovu, u koji su opet pozvali i vedete koje ne mogu da isprose 1% glasova od Srba na Kosovu i Metohiji, što ih opet ne sprečava da imaju neka svoja kreativna rešenja i tumačenja kako će sve biti sjajno i dobro i razrešiće se samo od sebe. Znate kad, šta kažu? Kad Srbija uđe u NATO. To je čini mi se rešenje koje je ponudila Rada Trajković. Ona je o tome govorila javno, da mi uđemo u NATO i biće sve kako treba. E, ti će da vode politiku tog tzv. Đilasovog saveza na KiM. Tih, manje od 1% glasova, ako ikada bude i toliko, će to verovatno pratiti, a mi nikada nikakva rešenja od njih čuti nećemo. Dame i gospodo, to je bilo važno da javnost u Srbiji čuje, da zna zašto se ponašaju ovako kako se ponašaju i na temu KiM, i da nikoga ne iznenadi da sutra vrlo lako može da se desi da Boška Obradovića vide kako stupa u punopravno članstvo ove ujedinjene ili reujedinjene DS, kako se to zove, ne znam da li su smislili svoje novo ime ili su Socijaldemokratska stranka ili su slobodarsko pravaška stranka, ne znam kako se zove ono Đilasovo, ali u neki od tih novih oblika žutog preduzeća, jer po svemu drugome on je apsolutno prihvatio njihove prioritete, njihove modele ponašanja, njihov čuveni sistem vrednosti. Nema ni jedne jedine stvari koju je govorio, a da je nije pogazio, koju je kritikovao kod žutih lopova, kako sami sebe nazivaju, a da joj se nije priklonio. Zašto onda ne bi stupio i u formalno članstvo, ja mislim da je to logičan naredni korak. Uostalom, danas više ne pripada nigde, poslaničku grupu nema, a nema smisla da on jedini ostane na ulici bez igde ikoga. Svi ostali od ovih protesta, tzv. protesta, napraviše stranke, a on jedini da bude, koji ju je izgubio, pa nema smisla, složićete se, meni bi ga bilo žao. Hvala vam puno.
Pravo na repliku, narodni poslanik Miladin Ševarlić. Izvolite.
Hvala lepo. Budući da sam spomenut, nisam baš najbolje razumeo da li vi to mene kritikujete i da li ja treba da napustim sada salu kao jedini opozicioni poslanik u ova dva reda, pa da odem da pomognem Bošku da se u ponedeljak vrati ovde? Tim pre što SRS ima načelnu primedbu da poslanici koji su ušli na listama prilikom izbora, trebali da ostanu na tim listama ili da praktično vrate mandat listi na kojoj su bili izabrani, što je normalno, evo kaže kolega. Dobro, da idem ja onda lepo da zovem Boška da ga molim da se vrati. Hvala.
Pravo na repliku, narodni poslanik Vladimir Orlić.
Ne, gospodine Ševraliću, nismo se razumeli. Nisam ja vas kritikovao zbog toga što vi niste više član poslaničke grupe Dveri, nego sam rekao da vi možete da potvrdite da ja istinu kažem kada kažem da ta poslanička grupa više ne postoji. Dakle, to sam ja jedino rekao i verujem da nisam ništa pogrešio i nisam vas sigurno ničim uvredio što sam konstatovao da niste član te poslaničke grupe, uostalom to ste vi nama sami saopštili i ništa protiv nemam. Znam i da ste kao nestranačka ličnost bili na izbornoj listi, nekada zajedničkoj Dveri i DSS, pa je tu onda došlo do razdvajanja na dve zasebne poslaničke grupe, pa se onda prvo raspala jedna, a sada i druga. Ova koju je predvodio Boško Obradović, koji je u međuvremenu pričao da je napredovao, da je postao univerzalni koordinator svih koji pripadaju Đilasovom, Jeremićevom i Boškovom kartelu, međutim ispostavi se drugačije. On više poslaničku grupu nema, nemaju uopšte, ona ne postoji. Vi sada kada pogledate evidenciju poslaničkih grupa na internet sajtu Narodne skupštine, ja sam na to ukazivao i rekao da ako neko ne veruje meni, misli da sam pristrasan, jer nikada nismo bili na istoj strani, rekao sam da vi to znate i vi to da potvrdite možete. Nisam mislio ništa loše. Jedino što ne ide u prilog, a što bih ja mogao da istaknem, to je činjenica da je, moram da priznam, trajalo izvesno vreme da se neke stvari razjasne koje su nama bile odavno jasne. Jer, recimo, ovo što danas tvrde poslanici Nogo i Radojičić, da su Dveri i ogrezle u kriminal, ali da su izdale sve svoje nekada one zvanične vrednosti i stavove, nama je to bilo jasno od samog starta. Ako je nekome bilo potrebno određeno vreme da te stvari shvati, možda je to jedino što je u celoj situaciji neprijatno. Ali da Boško Obradović i njegova poslanička grupa za Narodnu skupštinu više ne postoje kao takvi, ja mislim da je to prosto notorna činjenica i nema razloga da se oko toga ljutimo, ni vi, ni ja. Verujem da se slažete.
Replika, gospodin Miladin Ševarlić. Izvolite.
Problem je u tome što imate dvostruke standarde. Ja sam mnogo pre prelaska u samostalne poslanike nudio svim nestranačkim poslanicima u Skupštini da formiramo klub nestranačkih poslanika. Vi na jedan način tretirate, recimo, kolegu Lazanskog i druge nestranačke poslanike na vašoj listi, u odnosu na mene. Sada tretirate drugačije. To je jedno. Drugo, ja nisam taj koji je rasformirao poslanički klub Dveri. Jer, i posle mene je poslanički klub Dveri postojao. Posle mene su dvojica članova poslaničke grupe izašla, i to iz redova članova Dveri, a ne iz redova nestranačkih poslanika. Hvala.
Pravo na repliku, narodni poslanik Vladimir Orlić.
Gospodine Ševarliću, nisam ja vas optužio za to što se dogodilo Bošku Obradoviću i njegovoj poslaničkoj grupi. Ako ste slušali, ja sam baš to na šta ste vi sad ukazali izgovorio pre minut. Dakle, narodni poslanici Nogo i Radojičić su napustili Boška Obradovića zbog, kako su oni to naveli, a to je Radojičić, uostalom, objavio u svom otvorenom pismu koje je upućeno svim članovima Dveri, zbog kriminala u okviru pokreta Dveri, zbog toga što su nestajale neverovatne sume novca koji ne samo da je stranački, nego je novac koji je iz budžeta bio namenjen za potpuno druge svrhe. Oni su rekli u tom svom otvorenom pismu, vrhuška oko Boška Obradovića se lično okoristila na taj način i nazvali to kriminalom. Boško Obradović, Jugoslav Kiprijanović, Marija Janjušević, itd, naveli su tu mnogo ljudi. Između ostalog i, čini mi se, dal predsednika izvršnog odbora ili nekog resornog odbora, ne znam kakva je organizacija tamo u Dverima, koji se zalagao za to da Kosovo treba priznati u okviru ovih granica koje je odredilo samo sebi. I njega su imenovali među ljudima koji je potkradao i Dveri, ali, i mnogo opasnije, budžet Srbije. Što se tiče narodnih poslanika koji su postali narodni poslanici na listi Srpske napredne stranke, oni su, gospodine Ševarliću, članovi naše poslanike grupe. To sam siguran da znate. Oni koji nisu bili članovi poslaničkih grupa, nisu potekli sa naše liste i kad kažete – nestranački, znate, tu treba biti precizan do kraja. Nestranački su bili, recimo, Radulovićevi sve vreme. Radulović se pretvarao da ima stranku a svi smo znali da nema. Na kraju se to u potpunosti ogolelo i postalo jasno. Ali i raznorazni drugi, koji se, ja mislim, sada nalaze u tzv. Klubu samostalnih poslanika. Trenutno ih predvodi Marinika Tepić, koja je odatle izbacila Zorana Živkovića. Sećate se tih drama u nastavcima, kompletan serijal je tu bio, sapunica. Oni su sada u džepu Dragana Đilasa. Došao je na taj način do svoje poslaničke grupe, iako na izborima učestvovao nije, baš kao i Vuk Jeremić, koji je to uradio godinu ranije. Ne bi bilo baš sasvim lako odrediti ko su nestranački ljudi, ko su ljudi koji ne pripadaju nikome, jer tu toliko promena ima, da je to neverovatno. Nekad mi se čini brzina rasformiranja, te formiranja nečeg novog, zavisi samo od brzine koliko će neko brzo nešto da ponudi ili neku uplatu da realizuje. Zbog toga sam ja hteo samo da budemo precizni, gospodine Ševarliću. Niste vi odgovorni za to što Boško Obradović više nema poslaničku grupu. Za to su, da kažem, zaslužna dvojica nekadašnjih članova predsedništva Dveri, koji su prepoznali kriminal u Dverima, lopovluk Boška Obradovića, izdaju, kako sami kažu, njihovog programa, te zbog toga napustili Boška Obradovića i vrhušku koja ga okružuje, i to javno objavili. A šta se dešava sa ovima Đilasovima i Jeremićevima, koga su oni napustili, zbog čijeg kriminala, koliko su sami uzeli, koliko će tek uzeti, to ne znam pa zaista ne bih želeo da spekulišem, ali sam ubeđen da mogu da budu samo još gori od Boška Obradovića. Mislim da smo se razumeli. Hvala.
Pravo na repliku, narodni poslanik Miladin Ševarlić.
Hvala lepo. Mislim da je ova rasprava dobra, zbog građana Srbije. (Milorad Mirčić: Molim vas, šta ovo radite? Na šta ovo liči i kakav je ovo način? Nismo mi mlin da nas meljete.) (Predsedavajući: Kolega Mirčiću, molim vas, ne ometajte gospodina Ševarlića.) (Milorad Mirčić: Šta je ovo? Raspravljamo o veoma važnom pitanju.) (Predsedavajući: Kolega Mirčiću, sprečavate kolegu da iznese svoje mišljenje.) (Milorad Mirčić: Može on slobodno da priča, ja komuniciram sa predsedavajućim.) (Predsedavajući: Ne mogu ja istovremeno i sa vama i sa njim. Izvolite, gospodine Ševarliću.) Hvala, odustajem od replike.
Reč ima narodni poslanik Ljiljana Malušić. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Podneli su amandman ovi koji nikada nisu ovde i to mesnim zajednicama. Čuj, mesnim zajednicama, 2010. godine kada je opština Voždovac došla na vlast, odnosno SNS pobedila. To je bio reper za čitavu Srbiju, pobedila je opština Voždovac i opština Zemun, mi dođemo da održimo sastanak da vidimo gde je mesna zajednica? Nema mesne zajednice. Kako nema mesne zajednice? Nema, ljudi nisu imali mesnu zajednicu Autokomanda. Pa, njih to ne interesuje. Dobro, odemo mi u drugu mesnu zajednicu Donji Voždovac da vidimo gde je druga, da pozajmimo. Nema, nema struje, nema vode, nema mesne zajednice 2010. godine. Sram ih bilo, oni pričaju o mesnim zajednicama. Odemo tamo, tamo su se samo pre podne, pošto nema struje ni vode i to je bilo strašno, delili paketi za siromašnu populaciju. Nemate gde ruke da operete. To su oni radili, a oni pričaju o mesnim zajednicama. Sramota jedna. Tek posle dve godine smo na jedvite jade, nismo imali para, nismo imali ništa, ali smo odradili to kao ljudi i mi sada imamo mesnu zajednicu, tu primamo građane. Mi smo servis građana, a oni nam pričaju o mesnim zajednicama. Sada ćete videti šta smo sve uradili. Rekonstruisali smo i uradili kružni tok Autokomanda, sad to izgleda kao svetski centar. Renovirali smo prostoriju u školi za srednje i osnovno obrazovanje „Vožd“. Postavili smo tada podlogu u dečijem vrtiću „Diznilend“, ali ono što je mnogo važno, mi do pre godinu dana nismo imali ni kanalizacionu mrežu na Autokomandi. Pričam o Ripnju, dvadeset kilometara, jadni ljudi iz Ripnja, a mi na Voždovcu, prva zona, skupa zona, nemamo kanalizaciju. Ove godine, kako smo dobili pare, tako smo uradili kanalizaciju u dužini od dva kilometara. Sram da ih bude. Renovirali smo toalete i svlačionicu u OŠ „Karađorđe“, uveli smo video nadzor i postavili novu ogradu oko škole. U OŠ „Veselin Masleša“ sanirali smo prilazno stepenište, renovirali toalete, mokri čvor, kuhinju, rekonstruisali smo ulicu Peke Pavlovića, asfaltirali smo ulice Tipografska, Zaplanjska, Jaše Ignjatovića, masu ulica. Postavili smo ostrvo i pešački prelaz kod tržnog centra „Stadion“, tamo je bilo kao na hipodromu, za malo da poginete. Uradili smo toplovod u ulici Braće Jerković, uredili smo igralište za košarku i fudbal na Donjem Voždovcu, rekonstruisali smo četiri dečija igrališta, parkiće, crkvu u činovničkoj koloniji, postavili smo nova ulazna vrata, 16 stambenih zgrada samo u jednoj mesnoj zajednici, jednom mesnom odboru. Postavili smo javnu rasvetu u Esad Pašinoj ulici, a da vam ne pričam kakvo smo đubre našli. Skinuli smo dve deponije na toj Autokomandi. Bila je deponija, ne možete da prođete od smrada. Nastaviću dalje, mogla bih da pričam pola sata ali me je sramota, živim tamo a nisam ničim kriva. Renovirali smo i postavili smo javnu raspravu u Esad Pašinoj ulici, između zgrade u ulicama Braće Jerković i Vanđelja Tome, uredili smo pijacu Dušanovac, uredili smo stepenište u ulicama Limska 15, a tu smo imali hiljadu prigovora, ljudi su se masovno lomili. Kraljevačka ulica, pešačka staza postavljena prema Kumodražu. Rekonstruisali smo pasarelu u OŠ „Branislav Nušić“, sanirali smo prilazno stepenište u mnogim ulicama i tako dalje. Hvala vam, nastaviću dalje jer materijala što se Voždovaca tiče ima za još bar 15 sednica. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 17. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? (Da) Koleginica Radeta, od vremena ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe, je li tako?
Pre tog dva minuta po amandmanu?
Ostaju dva minuta.
Ovo su, otprilike poslednji amandmani na ovaj predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o glavnom gradu i ja ću kroz ovaj amandman pokušati malo da podsetim na šta smo mi ukazivali u toku ove rasprave i ministru i skupštinskoj većini. Kroz sve ove amandmane razumeli smo da nismo ubedili ni skupštinsku većinu ni ministra da prihvate naše amandmane i da prihvate naš predlog da se lepo ovaj predlog zakona povuče iz procedure i da se uradi jedan ozbiljan zakon o glavnom gradu. Postojeći Zakon o glavnom gradu sa izmenama koje ćete usvojiti danas ili sutra ili prekosutra ili za sedam dana, kad god nije zakon od kojeg građani Beograda mogu očekivati konkretno nešto bolje u sferi funkcionisanja grada. Naravno, nije ovo zakon koji, kao što pokušavaju poslanici vladajuće većine da predstave, nije ovo zakon ni novih radnih mesta, ni većih plata, ni manjih poreza, jer to je sve u nadležnosti republičkih organa. Zato ovo što ste pokušali da uradite sa ovim Zakonom o glavnom gradu na osnovu ovih izmena, evo već nekoliko puta vam ponavljamo, vi pravite državu u državi, vi pravite distrikt Beograda u Srbiji i to nije dobro. Vi ovim zakonom stavljate u još lošiji položaj sve lokalne samouprave u Srbiji u odnosu na grad Beograd koji, samo zbog činjenice da je glavni grad, da je više milionski grad, da se od uvek u Beogradu ulagalo više nego u druge delove Srbije, više nego u druge lokalne samouprave, sam po sebi jeste, ajde da kažem i lepši i bolji i opremljeniji i tako dalje od ostalih gradova. To svakako, ne treba da bude urađeno na način da su svi drugi u zapećku Beograda, i da kada govorite, a to je inače običaj predstavnika vlasti kada govore o Srbiji uvek se priča o Beogradu kao da je samo Beograd Srbija, a kada se priča o Beogradu onda se samo priča o ovih nekoliko centralnih opština i o tzv. krugu dvojke, kao da ove ostale opštine koje pripadaju Beogradu nisu Beograd. Razlika u kvalitetu života između tih opština koje nisu strogo centralne i ovih centralnih je neuporediva. Dakle, vi imate, odnosno mi svi imamo u Beogradu i ne asfaltiranih ulica, i delova bez kanalizacija, delova bez vode i delova gde je nedostupna mobilna telefonija, a sve je to grad Beograd, sve su to beogradske opštine. Ovde sa druge strane pravite neku predstavu Beograd će ovo, Beograd će ono, a govorile su kolege samo da sada govorimo o gradskom prevozu, umesto da bude svaki dan sve bolji, on je sve lošiji, to se vidi i to je činjenica. Obećavali ste nekada i ovde se danas puno o tome govorilo o nekim koji su bili pre vas i tako dalje, obećavali ste da ćete raskinuti ugovor za Bus-plus da bi smo imali bolji prevoz, a da bi to koštalo jeftinije Beograđane, niste to uradili. Niste uradili ništa od onoga što ste obećavali. Postoje, zaista neki radovi koji su u Beogradu aktuelni, na koje mi nemamo primedbe, niko normalan ne bi trebao da ima primedbe na sve ono što je očigledan razvoj grada, na sve ono što je očigledno da će doprineti, ne samo Beogradu, nego imidžu cele naše države. To, svakako nije za kritiku, niti mi reda radi bilo šta ikada kritikujemo. Ovaj konkretan član o kojem ja sada govorim je amandman o kojem govori se odnosi na mesne zajednice. I ovo jeste za ozbiljnu kritiku. Govorili smo u načelnoj raspravi, a ja ću sada ponoviti i malo proširiti tu temu. Vi ste ovde nama rekli da se ovaj zakon usklađuje sa Zakonom o lokalnoj samoupravi i nije sporno da ste vi u Zakonu o lokalnoj samoupravi predvideli da ćete na ovaj način rešavati, odnosno birati savete mesnih zajednica, ali je nedopustivo. Vi nas vraćate kada je u pitanju izbor za savete mesnih zajednica, a vi nas vraćate, ne znam koliko desetina godina unazad. Gde je tu demokratska procedura, prvo treba imati mesne zajednice u određenim gradskim opština u Beogradu, to je takođe pitanje? Šta će nam mesne zajednice u Starom gradu, u Savskom vencu, u centralnim delovima? Šta će nam mesne zajednice tamo gde se svi poslovi završavaju u sedištu opštine, a tamo u opštinama u lokalnim gradskim opštinama, koje su udaljenije od centra, u tim selima se mogu otvarati mesne kancelarije. Suština je da ljudi koji žive u tim delovima Beograda, odnosno u svim delovima Beograda, a i u svim delovima Srbije treba da svoje osnovne potrebe, vezane za funkcionisanje lokalne samouprave rešavaju u svojoj opštini, odnosno u svojoj mesnoj kancelariji. Dakle, to je jedna tema da li trebaju mesne zajednice ili ne, što se nas tiče uglavnom ne trebaju, ali ono kako ste vi sad predvideli, da savete mesnih zajednica birate na nekakvim zborovima građana, davno prevaziđeno. Na zborovima građana koji će sazivati predsednik opštine. E, sad vi zamislite, pitala sam vas i pre neki dan, zamislite da gradonačelnik Novog Sada, Vučević, sazove zbor građana Novog Sada da se biraju saveti mesnih zajednica i da li možete da zamislite nekog srpskog radikala, pa i demokratu, ligaša, socijalistu, da dođe na zbor građana koji zakazuje Miloš Vučević. Naravno da neće niko doći. Doći će partijski aktivisti, ovaj primer sam uzela slučajno, to važi za svaku opštinu, za svaku lokalnu samoupravu. Doći će aktivisti te stranke i oni će između sebe izabrati savet mesne zajednice, a taj savet mesne zajednice, gospodine ministre, služi će za pranje para. Opštine sve lokalne samouprave imaju nekakve fondove iz kojih na volšeban način, zapravo, finansiraju lokalne kampanje. I, to je javna tajna, ili se formiraju neka udruženja građana sa nekim lepim nazivima – plavi jorgovan, crvena ruža, lepe žene, itd. onako neutralan naziv, i onda, čim se završe izbori, određena sredstva toj nevladinoj organizaciji, tom udruženju se prebacuju sredstva, a onda se ta sredstva dele onima koji su delili pakete po kućama, koji su nosili propagandni materijal, itd. Sad to usavršavate preko mesnih zajednica. Vaše mesne zajednice će završavati tu vrstu poslova, tako da će ljudi u opštinama, funkcioneri u opštinama biti oslobođeni toga, niko neće moći da kaže da funkcioneri opštinski na taj način utiču na birače, ali će to zato raditi preko svojih 10 mesnih zajednica, svojih deset saveta mesnih zajednica, tamo će se, kao što je već to počelo uveliko, tamo će se deliti ne samo propagandni materijal, nego će se tamo deliti i paketi hrane i naočare i meriće se pritisak i preporučivaće prodavačice iz kineskih prodavnica lekove za visok ili nizak pritisak. Dakle, sve ono što se zaista i do sada dešavalo. Zato mi mislimo da, ako već hoćemo negde imati savete mesnih zajednica, treba da budu birani kao što je to bilo i pre ovog Zakona o lokalnoj samoupravi, da se biraju na tajnim izborima, u skladu sa propisom koji reguliše izbor odbornika u lokalnim samoupravama. Takođe je bitno ovde da se podsetimo da ste ovaj zakon predložili po hitnom postupku zato što će građani, ako se ovaj zakon ne donese po hitnom postupku, pretrpeti nesagledive posledice jer im se neće završiti postupak legalizacije objekata. Ljudi moji, da li je moguće da ovako nešto možete i da napišete? Legalizacija objekata nije makla od početka već 20 godina otkad se počelo, od kada su vlade počele da se bave tim. Nema ministra iz te oblasti koji nije dolazio pred Narodnu skupštinu sa Predlogom zakona o legalizaciji, o planiranju i izgradnje gde je to bilo obuhvaćeno, o ozakonjenju, najnoviji Zoranin, to je neki fensi naziv itd, ali ništa se nije uradilo. Legalizacija je bila svojevremeno na nivou gradskih opština kada je Beograd u pitanju, pa je onda nekom palo na pamet da se sve to skoncentriše na nivo grada Beograda, pa su onda kamioni prevozili inače ovako velike debele predmete zato što svaki zakon je imao neki rok gde se tražilo od građana da plate novu taksu i da obnove zahtev, a oni kada dođu na šalter da obnove, kažu –da, ali opet donesite izvod ovaj, izvod onaj i to se slaže jedno na drugo i to su vam sada, kažem vam, jedno pola metra visoki svaki od predmeta za legalizaciju. Sada, pošto niste ni na nivou grada ništa uradili, ponovo to vraćate na nivo gradskih opština. Opet kamioni sada idu u suprotnom pravcu. Sada se opet prevoze ti predmeti i opet se traže mesta u pisarnicama. Opet se premeštaju ljudi, vraćaju, dovode, odvode i opet od tog posla neće ni biti ništa. Podsećam da su 2018. godine bile poslednje izmene ovog Zakona o ozakonjenju koji je donet 2015. godine i te 2018. godine je propisano i usvojeno ovde da svaki objekat koji ne bude legalizovan u roku od pet godina od dana stupanja na snagu tog zakona, koji je pre godinu dana nastupio na snagu, ako ne bude legalizovan za pet godina, doneće se rešenje o rušenju. Vi sada, zamislite, godinu dana dangubite, godinu dana nema legalizacije u Beogradu, nema legalizacije u Srbiji, a teče peščani sat, teče vreme ljudima kojima ste zapretili da ako za pet godina, ne njihovom krivicom, ko zna koliko ljudi je došlo na šalter da dobiju rešenja o legalizaciji, da završe ovaj posao, ali nema. Predmet je možda na onom mestu, možda na onom, možda tamo, možda ovamo i posao se ne radi, a godina dana je već prošla od onog roka od pet godina gde ste vi zapretili, odnosno Zorana Mihajlović da će se rušiti objekti koji ne budu za pet godina legalizovani. Vi sada kažete da će ovaj zakon to rešiti. Daj Bože! Evo, kada bismo znali da će ovaj zakon rešiti zaista i to u tom roku od danas, pa još za četiri godine da će stvarno rešiti problem legalizacije, i mi bismo glasali za ovaj zakon, ali neće. Ne može ga rešiti, kada je Zakon o ozakonjenju, kao što su bili svi prethodni koji su tretirali legalizaciju, takvi da traže od svakoga nemoguća akta da bi mogao objekat da se legalizuje, a nikada nije nijedna vlast htela da prihvati deo odgovornosti zbog nelegalno izgrađenih objekata, odnosno objekata izgrađenih bez građevinske dozvole. Teško je reći da je nelegalan objekat neki gde je neka kuća porodična koju je čovek napravio na svojoj parceli, deo parcele, moja građevinska parcela, deo iza kuće je bašta. U međuvremenu se oženio sin, udala ćerka, stigli unučići, proširila se porodica i ljudi ne mogu da žive u toj manjoj kući, čak i ako nije mala, i sada neće valjda da šalje članove porodice u podstanare ako ima iza svoje kuće plac na kome može izgraditi još dve kuće? Ode u opštinu - dobar dan, dobar dan, šta mi treba da gradim kuću, spreman sam da podnesem sve da dobijem građevinsku dozvolu, a gde, tu, a ne može tu da se dobije građevinska dozvola, zašto, zato što opština, odnosno grad Beograd nisu uradili regulacioni plan. Gde je onda odgovornost tog čoveka koga je muka, ali u pozitivnom smislu, naterala da pravi kuću za proširenu porodicu na svojoj sopstvenoj parceli bez dozvole zato što mu je ne date, a ne date mu je zato što već decenijama niste u stanju da uradite regulacione planove za pojedine opštine, odnosno za lokalne samouprave i za gradske opštine itd. Ako je sve to tako, onda ste u Zakonu o legalizaciji trebali predvideti malo više fleksibilnosti. Sigurno 98% izgrađenih objekata može da se legalizuje, a tih 2% može biti sporno, ali zašto tolike… to su već milioni objekata koji nemaju građevinsku dozvolu i još sada kaže – ne može ni struja da se priključi. Zamislite, čovek napravio kuću bez dozvole? Dobro, nije u redu, treba da ima dozvolu. Napravio kuću bez dozvole i ne može priključiti struju? Pa, da li tu ima mozga neko ko je to predlagao? Dakle, ova malo šira priča nema veze konkretno sa ovim zakonom kada su u pitanju uslovi za legalizaciju, ali je obmana i prevara i narodnih poslanika i građana Srbije kada kažete – građani Beograda, evo sada ministar i skupštinska većina i Vlada Srbije vam kažu kada se usvoji ovaj zakon o glavnom gradu da ćete vi moći po hitnom postupku rešiti sve svoje nelegalne objekte i da ćete dobiti rešenja o legalizaciji. To vam ovde piše, a mi vam tvrdimo da to, nažalost, neće biti tako. Mi bismo voleli da hoće, ali nažalost to neće biti tako. Vi sada imate situaciju da ljudi ne mogu da vrše pravni promet, ne mogu da prodaju kuće zato što nemaju dozvolu, a tek posebna priča i onaj ko eventualno uz dobru proviziju… Da li vi znate kolika je provizija da se dobije rešenje o legalizaciji? Deset hiljada evrića. Deset hiljada evrića da bi se dobilo rešenje o legalizaciji, a ovi što imaju zgrade sa stanovima za prodaju, za više stanova, tu je vrednost jednog stana vrednost rešenja za legalizaciju. Sada kada se nekome jako žuri da proda kuću iz nekog razloga ili stan, on mora to da plati da bi dobio to rešenje o legalizaciji da bi prodao kuću, jer nelegalizovanu ne može da proda, što je takođe neverovatno. Ako sam ja spremna da prihvatim rizik da kupim objekat koji nema građevinsku dozvolu, a podnet je zahtev za legalizaciju, zašto bi neko štitio mene i ne dozvolio mi da to kupim? Dakle, sve vam je onako nakaradno postavljeno, a ovaj zakon još zbog nečeg ne valja. Ne valja zbog toga što ste predvideli i novo javno preduzeće u gradu Beogradu koje će gazdovati građevinskim zemljištem. Pričala sam to dva, tri puta u toku ove rasprave, ali to baš mora da se ponovi. Beograd ima direkciju koja se bavi građevinskim zemljištem i izgradnjom Beograda. U toj direkciji, to ljudi iz grada Beograda odlično znaju, sede stručni ljudi, ljudi koji znaju svoj posao, koji godinama, decenijama, zapravo, rade taj posao i vama to nije dobro. Vi ćete sada kroz javno preduzeće, opet ću ponoviti, da zaposlite stranačke kadrove, da zaposlite ljude koji nemaju odgovarajuću spremu, da zaposlite ljude koji su formalno negde dobili diplomu i koji misle da zato što mu piše na diplomi da je prostorni planer, on stvarno misli da zna nešto u toj struci da uradi, a on, naravno, nema pojma ni šta je prostor, ni šta je plan, jer je radio neki svoj posao za koji je bio osposobljen posle svoje trogodišnje škole, lepo radio posao, ništa sporno, ali vi ste mu omogućili da postane nešto diplomirano i to nešto diplomirano će sutra biti direktor ovog javnog preduzeća, pa će zapošljavati svoje ljude za šefove u raznim odsecima. Šta će se onda dešavati? Onda ćete lepo da raspolažete iz kabineta raznih, da raspolažete građevinskim zemljištem, da kažete - doći će ti taj i taj, daj mu to i te podatke za tu i tu parcelu, i onda će, naravno, da ta bespravna gradnja bude veoma opasna, koja će formalno možda čak i zadovoljiti neke uslove i to će biti saradnja sa tajkunima, to će biti korupcije, tu će biti svega i svačega što Beogradu i Beograđanima ne treba. Dakle, ministre Ružiću, ovo je poslednji čas, ali još nije kasno, povucite ovaj predlog zakona, lepo malo odmorite, pa na redovno zasedanje na jesen predložite nam kompletan Predlog zakona o glavnom gradu, sa svim onim što ste danas čuli, sa svim onim što vi znate kao čovek iz Beograda, kao čovek iz lokalne samouprave, znate šta su sve problemi, pa onda sve lepo probleme da sublimirate u jedan predlog zakona sa rešenjima, a ne ovako sa još većim produbljivanjem problema. Hvala.
Reč ima ministar gospodin Branko Ružić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Vrlo kratko. Dakle, naravno da je taj skepticizam koji čujemo s vremena na vreme nešto što može da bude i plodotvorno da bismo ukazali na činjenično stanje i da vidimo šta su modaliteti kako neke stvari da popravimo. Upravo na tom tragu mislim i da je predlog ovih izmena i dopuna Zakona o glavnom gradu. Činjenica da ćemo rasteretiti to usko grlo koje postoji i sprečiti na svaki način nepravilnosti, vi ćete to nazvati nekim koruptivnim aktivnostima, ja bih rekao nepravilnosti i da prosto otvorimo mogućnost da se i građevinske dozvole i legalizacija ili ozakonjenje na neki način u preraspodeli posle između grada i gradskih opština decentralizuje i da omogućimo da to ide mnogo brže, valjda je brzina suština čitave ove priče. Niko ovde nije rekao da će ovaj zakon dovesti do toga da se svi ovi problemi reše, i to nigde ne piše, ako se ne varam. Ali, mislim da otvara jednu veliku mogućnost da se ovi problemi rešavaju na jedan brži način. Ovo upravo jeste refleks onoga što vidimo u praksi i čega smo svi svesni. Možemo mi na to da gledamo iz vizure vlasti, iz vizure opozicije, živimo u Beogradu, znamo kakvi problemi egzistiraju i zato je ovakav predlog i iznet pred vas kao predstavnike nosilaca suvereniteta ove države. Što se tiče mesnih zajednica i izbora Zakona o lokalnoj samoupravi, odnosno izmenama i dopunama Zakona o lokalnoj samoupravi, koji je takođe usvojen u ovom domu, jasno kaže da će se Zakonom o glavnom gradu regulisati procedura izbora članova saveta mesnih zajednica. Ako želimo da na jedan, rekao bih, ozbiljan način sagledavamo ono što je predloženo, ovde zaista nema mesta tolikoj dozi kritike. Dakle, predsednik skupštine jeste onaj koji će sazivati zbor građana, ali građani samo predlažu dupli broj u odnosu na ukupan broj članova saveta mesnih zajednica i nakon toga skupština se u skladu sa svojim Poslovnikom izjašnjava, dakle, odbornici glasaju o tim članovima saveta mesnih zajednica. Takođe, na tragu onoga, i tu se slažem sa prethodnim govornikom, da ne bude govornicom… (Vjerica Radeta: Ipak si slušao. Činilo mi se da nisi.) Naravno da sam slušao. Dakle, tu bih se složio da postoje realni pokazatelji da možda u nekim urbanim sredinama nema potrebe za postojanje mesnih zajednica, ali to će svakako biti predmet razmatranja na Skupštini grada Beograda i siguran sam da grad Beograd, shodno sposobnosti svih čelnika, će iznedriti rešenje koje je adekvatno upravo tom realnom životu u kome živimo. Nije isto kada živite na Vračaru, Starom gradu ili u Lazarevcu, Barajevu, Sopotu, Obrenovcu itd. Tako da, evo, ja sam zaista želeo, zbog toga što zaista čitav dan ulažete jedan veliki napor da obrazložite svoje amandmane. Mislim da je bio red da pokušam da odgovorim na neke od ovih zaista suvislih kritika. Hvala vam.
Reč ima koleginica Vjerica Radeta, pravo na repliku.
Vrlo kratko. Nismo mi, ministre Ružiću, skeptici. Mi smo samo realni ljudi. Mi znamo, a znate i vi kakvo je zaista stanje na terenu. Znamo mi da se mesne zajednice biraju na osnovu zakona, saveti na osnovu Zakona o lokalnoj samoupravi. Mi vam i govorimo, tada smo vam govorili da to nije dobro rešenje, a sada smo vam govorili kako to izgleda u praksi. Imate na Jutjubu klip, evo, da vam ja ne pričam. Rekla sam vam pre neki dan. U Kuršumliji biraju u mesnoj zajednici savez mesne zajednice, u domu kulture, vrata otvorena, unutra 20-ak ljudi biraju, predlažu članove saveta. Prolaze trojica komšija i kažu – zdravo komšija, šta radiš, a onaj predsedavajući kaže – e, piši, eno ga Branko, eno ga Marko, eno ga Janko, upiši i oni su za. Dakle, karikira se nešto što ne treba da bude tako. Te mesne zajednice, ako već postoje, treba da budu mesto kancelarija otvorena za svakog ko živi u toj mesnoj zajednici. Sada to nije tako, neće biti ni po ovom zakonu. To su ispostave stranaka koje su na vlasti. Ne možete me ubediti nikako da je to drugačije, a pitajte i vaše aktiviste sa terena, pa tamo gde niste vi vlast ili gde vaši nisu u dobrim odnosima sa skupštinskom većinom, pitajte ih da li mogu ući u mesnu zajednicu. Ne mogu. Kažem vam, ispostave gde se sakupljaju potpisi, gde se falsifikuju potpisi, gde se deli izborni materijal, gde se dele paketi hrane itd, a biraju se na taj način da će ljudi koji tamo sede i dalje nastaviti tako da rade.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković.
Zahvaljujem. Apsolutno neprihvatljiv amandman iz onih razloga koje je i ministar malopre izneo. A, ono što je posebno neprihvatljivo, to je i usmeno obrazloženje prethodnog govornika, reći ću, da mi ne zameri, a to je da ovaj zakon treba povući, da ovaj zakon ništa dobro ne donosi itd. Mislim da ovaj zakon upravo jeste zakon koji će omogućiti bolje funkcionisanje grada Beograda, gradskih opština, efikasnije zadovoljenje potreba i interesa građana i jednom rečju bolji život svih građana Beograda. Ono sa čime se slažem, to je da Beograd ne treba zaista posmatrati kao centar Beograda ili, kako ste to rekli, krug dvojke i sa tim se, iako i sam dolazim iz centra Beograda, iz tog kruga dvojke, sa tim se slažem. Upravo zato i donosimo ovaj zakon, da bi decentralizovali Beograd, da bi poboljšali položaj prigradskih opština, da bi ojačali njihove nadležnosti i njihova ovlašćenja i da bi u budućnosti doveli do toga da svaka prigradska opština bude primamljiva za život podjednako kao i centralna gradska opština, da svaki građanin Beograda bude apsolutno ravnopravan i jednak i da ima iste uslove kao i onaj u centru Beograda. Ovim zakonom dajemo veća ovlašćenja i nadležnosti tim prigradskim opštinama. Urbanistički planovi van plana generalne regulacije, pomenuli smo već osnivanje javnih komunalnih preduzeća, mogućnost da izdaju građevinske dozvole do 5.000 kvadrata, kada je reč o tim prigradskim opštinama, legalizacija do 3.000 kvadrata. Legalizaciju ste naročito pominjali, pa bih ja s tim u vezi isto nešto rekao, kada je reč o legalizaciji. Prvo, slažem se da je svojevremeno došlo do zagušenja, mislim da je jedan od prethodnih govornika upotrebio taj termin, zagušenja Sekretarijata za poslove legalizacije, ali to zagušenje je rezultat Đilasove centralizacije Beograda, Đilasove izmene Statuta grada Beograda. Tada je to sve centralizovano u jedan sekretarijat koji se bavio poslovima legalizacije, pa i takav zagušen Sekretarijat za legalizaciju je uspeo da reši 25.600 predmeta za ove tri godine, odnosno od donošenja Zakona o ozakonjenju. To je 16 puta više nego prethodna vlast, odnosno u prethodnom periodu, 16 puta više takav zagušen Sekretarijat za poslove legalizacije. Država je prihodovala u budžet na ime ozakonjenja u Beogradu milijardu i 300 miliona dinara i to je su fakti. To je činjenica, dakle. Pet hiljada novih prijava poreza na imovinu. Ovo su sve konkretni benefiti rada Gradske uprave i gradske vlasti oličene u SNS. Ako ovo zapravo imamo u vidu, onda možemo da zamislimo koliko će efikasnije biti ako rasteretimo taj Sekretarijat za legalizaciju. Ako poverimo gradskim opštinama malo manje, prigradskim opštinama malo više, koliko će onda ceo sistem efikasnije funkcionisati i koliko ćemo omogućiti efikasniji rad Gradske uprave i gradskih organa. Iz svih ovih razloga želim da pozovem da odbijemo ovaj amandman i da damo podršku Predlogu zakona o glavnom gradu.
Zahvaljujem. Reč ima koleginica Dušica Stojković. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine Arsiću. Apsolutno se slažem sa svojim kolegom Aleksandrom Markovićem da je reč o amandmanu koji nikako ne možemo prihvatiti. Prosto više je razloga za to. Ja bih želela sve narodne poslanike, a pre svega i sve građane Republike Srbije, sve Beograđane da podsetim na suštinu izmena koje je više od godinu dana, na kome je više od godinu dana radilo ministarstvo, ali i čelni ljudi iz grada Beograda. Suština izmena se upravo tiče procesa decentralizacije, prenošenje nadležnosti sa Republike na Grad Beograd, kao i Grada Beograda na opštine, odnosno izmenom statuta Grada Beograda koji, videla sam iz medija, da će se uraditi novi statut do kraja juna ove godine, i sa opština na mesne zajednice, a to je nešto o čemu ovaj amandman govori. Ja sam zaista pažljivo slušala narodnu poslanicu koja je podnela amandman koji zaista je iznela niz neistina. Pre svega, govorila je o tome da je Beograd sveden na beogradski distriht, i ja prosto sa tim ne mogu da se složim. Beograd je administrativni centar. U Beogradu živi više od dva miliona stanovnika. Beograd je otvorio širom vrata za sve investitore, turiste, studente i prosto apsolutno nije distriht. Distriht govori da je nešto zatvoreno, da je nešto klaustrofobično. Naša prestonica je otvorena za sve studente, mlade ljude, stare ljude, bez obzira na pol, rasu, finansijsku situaciju, materijalni status i ostalo. Takođe, prethodna govornica je govorila da se ovde ne priča dovoljno, da se samo priča o krugu dvojke. Evo ja dolazim iz kruga trojke, iz gradske opštine Rakovica i prosto nikada se u mojoj opštini nije toliko ulagalo koliko se ulagalo u ove četiri godine. Do sada smo imali situaciju, tome može da vam posvedoči državni sekretar gospodin Bojan Stević kakvi su to budžeti bili gradskih opština u prethodnom periodu kada je neko drugi vladao gradom i Republikom, kako se novac dobijao, o tome zaista najbolje opisuje izveštaj pokojne Verice Barać, koja je govorila da se zahvatalo kako je ko hteo, da su mediji bili zatvoreni i da je 25% odlazio na reklame iz budžeta Republike Srbije. Znači, oni za građane budžeta lokalnih opština apsolutno nisu marili. Takođe, govorili ste o tome da imamo određene delove bez kanalizacija, bez asfalta, bez vodovoda. Tako je, slažem se sa vama to je faktičko stanje na terenu, ali želela bih da vas pitam ko je do takve situacije doveo? Ko nas je uveo u takvo u stanje? Mi smo u Beogradu imali virtuelne projekte, propale projekte. Znači, možete da uzmete mapu svih 17 opština, sedam prigradskih i deset gradskih, i da idemo od opštine do opštine da navodimo sve one primere propalih projekata koje su imali samo za cilj isisavanje novca iz grada, iz gradskih opština koje apsolutno ničemu nisu koristili - od "Pazl zgrade" na Voždovcu, makete Terazija na Novom Beogradu, podzemnih kontejnera, rekonstrukcije Bulevara Kralja Aleksandra i mnogih drugih. Nemam dovoljno vremena poslaničkog kluba pa vam iznesem šta je sve radilo to propalo preduzeće na nivou grada Beograda. Govorili ste o tome da ne vidite razvoj Beograda. Ja bih mogla da kažem da ste vi onda kratkovidi. Možete da odete u bilo koji deo Beograda i da vidite da se Beograd zaista razvija, menja iz dana u dan. Govorili ste o tome da se ovde ne radi ni o kakvoj suštinskoj decentralizaciji, to je ono što mi želimo da promenimo. Mi smo imali od 2008. godine na ovamo neku vrstu piramide, da je Dragan Đilas zajedno sa DS, tadašnjom koalicijom na vlasti u Beogradu apsolutno sve izmene statuta, Zakona o glavnom gradu išao u pravcu tzv. centralizacije. Prigrabio je sve apsolutno za sebe i svitu oko sebe. Otuda nas i ne čude ove brojne afere koje su ostale i koje dan danas naša policija i naši nadležni državni organi, organi koji se bave pravosuđem i te kako procesuiraju. Mi svakoga dana u medijima možemo da vidimo kako je neki bivši državni sekretar, neki bivši pomoćnik gradonačelnika optužen i procesuiran za korupciju i zloupotrebu službenog položaja. Rekli ste da te kancelarije ne funkcionišu, da mesne zajednice moraju kancelarije u kojima građani moraju dobiti odgovore. Želim da vas upoznam sa sledećom činjenicom - rukovodstvo Gradskog odbora SNS u Beogradu svakog dana komunicira sa svojim sugrađanima. Mi u Gradskoj opštini Rakovica zaista svakog vikenda imamo zborove građana, uvažavamo mišljenja naših sugrađana i to nisu nikakvi politički skupovi. Mi ne dovodimo tu naše političke aktiviste. Mi dovodimo, apsolutno pozivamo sve građane koji žele da iznesu neki predlog, sugestiju, pitanje, problem kako brže i efikasnije može da se reši problem u njihovom naselju, kako bi se unapredio kvalitet života svih delova Beograda. Nama su isti i građani koji žive u Resniku, Kneževcu, Jajincima, Besnom Foku, kao i oni što žive na Vračaru, Starom gradu i Savskom vencu. Po tome se mi kao SNS i te kako razlikujemo od prethodnika koji su vodili ovaj grad. Prosto kod nas nema građana prvog i drugog reda, odnosno kao što ste vi naveli građana iz kruga dvojke. Nama su svi građani podjednako važni i mi želimo da pokažemo zaista suštinsku brigu o problemima svih naših građana bez obzira iz kog dela Beograda ili Srbije dolaze. Takođe, govorili ste o tome da imamo veliki broj problema sa legalizacijom, sa podnetim zahtevima za ozakonjenje. Zaista sa tim mogu da se složim, ali zvanični podaci Sekretarijata za legalizaciju govore o tome da je u prethodnih 30 godina Sekretarijatu ostavljeno u amanet 250 hiljada predmeta, da je u roku od tri godine 23 hiljade predmeta do kraja 2018. godine rešeno. Podsetiću svoju prethodnu koleginicu i sa sledećim informacijama - mi smo kao SNS i te kako radili na tome da olakšamo proces legalizacije, da približimo proces ozakonjenja građanima, da nema više korupcije. Uveli smo različite oblike digitalizacije. Vezali smo brojne baze. Imamo elektronsku građevinsku dozvolu. Po tome smo zaista lideri u Jugoistočnoj Evropi. Doveli smo do tzv. E katastra. Zašto štrajkuju građani? Zašto štrajkuju radnici u Katastru? Zato što više nema korupcije, nema više mita da se neki predmet izvadi iz zapećka i da se stavi da bude prvi. To je ona sa čim se ponosimo i to su naši rezultati. Takođe, nisam toliki pesimista kao što je bila prethodna govornica kada je reč o prenošenju procesa legalizacije, odnosno usklađivanje sa Zakonom o ozakonjenju objekata i prenošenjem nadležnosti ka gradskim opštinama, odnosno ono što nas očekuje to je izmena statuta koja će prateći ove izmene i dopune Zakona o glavnom gradu to i te kako omogućiti. Vama je jako važno, to je suština procesa decentralizacije, da vi čekanje na šalterima, odlazak do centra grada, odlazak do Sekretarijata za legalizaciju, odlazak do Katastra vi zapravo u vašoj opštini tamo gde građani žive omogućite kroz te tzv. uslužne centre gde na jednom mestu, vi ne maltretirate građane da idu od jednog do drugog šaltera, i da ih sačekuju administrativni radnici koji će stalno iznova tražiti da fali jedan papir. Ne, mi smo olakšali legalizaciju, ona je sada moguća u par koraka i mi ćemo sve te predmete iz Sekretarijata za legalizaciju prebaciti u svih 17 Beogradskih opština, sedam prigradskih i 10 gradskih, na taj način što ćemo olakšati i približiti proces legalizacije krajnjim korisnicima, a to su građani, vlasnici koji su podneli zahteve za ozakonjenje svojih stanova, kuća, garaža, poslovnih objekata. Takođe, prethodna govornica je govorila o tome da ona smatra da će izmena ovog zakona, jako važnog Zakona o glavnom gradu, koju smatram da je ministarstvo uradilo zaista dobar posao, reč je o dobrim rešenjima koja se nalaze pred nama narodnim poslanicima, da će zaposliti određeni stranački kadrovi. Želela bih da kažem da je država sada ozdravila i jako se radujem i ohrabruje ova informacija koja je došla, u medijima saopštenje Ministarstva za rad, gospodina ministra Đorđevića, koji je rekao da se razmatra da od januara 2020. godine se ukine zabrana zapošljavanja u državnim organima. To je dobra vest, to znači da je država ozdravila, da imamo novca, da možemo da radimo na profesionalizaciji našeg kadra, da možemo da zapošljavamo neke mlade ljude koji su završili fakultete, škole u našoj zemlji, a ne da celog života budemo klaustrofobični, pesimisti i prosto populizam ne donosi ništa novo. Populizam može da donese par nekih jeftinih političkih poena, ali dugoročno populizam se ne maže na hleb i ne može građanima doneti apsolutno ništa dobro. Zahvaljujem.
Pravo na repliku, po Poslovniku Nataša Jovanović. Izvolite.
Pažljivo sam slušala koleginicu Stojković i ona je dva puta ponovila istu reč vezujući za govor gospođe Vjerice Radeta, jer je uglavnom njena diskusija bila usmerena na izlaganje moje koleginice. Ono što je na početku rekla je zaista frapantno, pa ja se javljam, eto da odbranim dostojanstvo Skupštine i da njoj kao diplomiranom politikologu, pretpostavljam, pošto je gospođa i član jedne međunarodne delegacije Parlamentarne skupštine OEPS-a, da mora da poznaje neke od stranih jezika. Nije tu ova Filipovska, ona baš ništa o tome ne zna. Dakle, da mora da zna šta znači reč „distrikt“ i kada neko kao što je diplomirani pravnik Vjerica Radeta kaže ministru Ružiću da izgleda da ovaj zakon pravi od Beograda distrikt, to nije nikakva, kao što vi rekoste, zatvorenost i klaustrofobija. Gospođo Stojković, ako ste ikada bilo gde putovali po svetu, ako poznajete i evropske gradove, valjda ste išli na ta zasedanja, treba da znate da je to jedna prostorna celina upravnog okruga, nekada sreza, između dva svetska rata. Neka vas pouči gospodin Martinović. Pa je bio Kikindski distrikt, pa je posle rata napravljen na prostoru bivše BiH distrikt Brčko. Dakle, sad moram stvarno da vas edukujem, jer ste išli na to i tendenciozno da budete zluradi na ono što je govorila koleginica Radeta. Dakle, misli se na to da je određeni stepen nadležnosti, koji nije baš upodobljen sa Ustavom i Zakonom o lokalnoj samoupravi, ovim dat gradu Beogradu i u tom kontekstu je govorila koleginica Radeta. Dakle, mi koji vrlo dobro znamo kako funkcioniše lokalna samouprava, jer nije ona nastala ni kad ste se vi rodili, ni ja, već mnogo pre i ne vezuje se za samoupravu i za komunizam, kako to neki pogrešno misle, već su radikali u mom rodnom Kragujevcu zajedno sa socijalistima Svetozara Markovića, jel tako, kolega Jovanoviću, jel tako, kolega Ružiću, to označili kao početak stvaranja nečega što će iz sreskih oblasti izvući te gradove, odnosno, kako su oni tada nazivali, pošto je Kragujevac i pre toga i postao i prestonica moderne Srbije. Ali, ja stvarno ne mogu sad, niti imam vremena, niti hoću da zadržavam, ni vas, predsedavajući, da držim ovde neki politički čak. Zaista je bilo jako neprimereno da na početku, ako ste imali spremljeno to sve za Đilasa, Jeremića, šta vi radite u Rakovici, odakle ste, kakvi su uspesi, da kažete da je neko klaustrofobičan i da je distrikt reč, odnosno značenje za nešto je zatvoreno. Po tom vašem razmišljanju onda je i glavni grad Velike Britanije jedna zatvorena celina, jer ima nekoliko desetina distrikta, kao i mnogi drugi gradovi u svetu. Ali, pošto putujete, naučićete nešto.
Koleginice Jovanović, pretpostavljam da je u pitanju član 107. (Nataša Sp. Jovanović: Tako je, član 107.) Član 107, dobro da raspravimo. Ja mislim da niste lepo razumeli koleginicu Dušicu Stojković, da ona nikako nije pogrešila. Znate šta, koleginice Jovanović, pre nego što vas pitam da li želite da se izjasnim… (Nataša Sp. Jovanović: Ne.) Znači, samo sam hteo da zamolim narodne poslanike da u toliko bogatstvu srpskog jezika i srpskih reči, u Narodnoj skupštini Republike Srbije koriste srpske reči. Ništa više. Jedan apel. Znači, ne. Ne. Koliko je meni poznato, vi ste uporno govorili da koleginica nije razumela jednu stranu reč koju je izgovorila vaša koleginica. Ja sada apelujem na sve poslanike da u tolikom bogatstvu srpskih reči, u Narodnoj skupštini koriste iste. Da li želite da se Skupština u danu za glasanje izjasni?
Ne, ne želim.
Zahvaljujem. Pravo na repliku, koleginica Vjerica Radeta.
Jesam li i vaša koleginica? Ja sam šokirana. Vi ste malopre rekli da sam ja Natašina koleginica, a da od svih vas nisam. Jesam li vaša? Vi ste predsedavajući gospodine Arsiću. Stvarno ne pratite sami sebe.
Izvinite koleginice Radeta, nisam bio precizniji. Vaša koleginica iz poslaničke grupe, a kada sam vas prozvao, koleginica Vjerica Radeta, mislio sam na koleginicu Narodne skupštine.
Nemojte da me prekidate, samo pokušavam da vam skrenem pažnju da vodite računa da ne bih sada i po Poslovniku i o tome govorila. Ovo što je govorila naša koleginica iz poslaničke grupe SNS, tako se kaže Arsiću, jedna jedina rečenica iz celih njenih desetak minuta je istina, a to je rečenica populizam se ne maže na hleb, a odnosi se na celu onu populističku priču koju je ona ovde ispričala. Ko je kriv zašto u Beogradu nešto ne funkcioniše? Ko je kriv, ko je ostavio ovakvo ili onakvo stanje u Beogradu, u ovom delu Srbije, u onom delu Srbije? Ljudi moji, dete koje se rodilo pre sedam godina, u međuvremenu je naučilo slova, krenulo u školu, promenilo način života. Vi ste toliko vlast i nemate više moralnog prava da pominjete da vi nešto niste uradili zato što vam je neko ostavio. Možete da pričate šta ste zatekli pa šta ste vi uradili da toga više ne bude, ali ne možete da kažete da vi na isti način tretirate sve ljude koji žive u Beogradu, bez obzira da li su u centru ili su negde na periferiji u nekoj gradskoj opštini. Jel znate kako se živi u tim gradskim opštinama? Pogledajte, prošetajte. Deset minuta pada kiša, ne možete proći nijednom ulicom, osim glavnih centralnih ulica. Kišnu kanalizaciju niste u stanju da je napravite ili da je napravljena, da je očistite da barem kišna voda ode. Znaju ljudi kako sve to izgleda. Hvali se koleginica e-katastrom, to je ona ustanova kojoj može da se pristupi elektronski, ali koja zamislite, ne radi od novembra prošle godine jer je u štrajku. Stvarno ima čime da se hvali. Baš ste onako postigli. Koleginica je dobro primetila da imam problem sa vidom, ali nisam kratkovida, nego dalekovida. Ona je rekla da sam kratkovida, ne nosim naočare, ali zato što čitam, a ne da bih u vas gledala. Niste dobro to rekli. Ali to što ste mislili u tom smislu u kome ste rekli, to je svakako uvreda, znate. Ali, od vas se može svašta očekivati i ja sam uverena da to nije zlonamerno. Niste vi ni svesni šta izgovarate, kao što ne znate šta je distrikt, tako ne znate ni što ste rekli da sam ja kratkovida. Vama se čini da ja ne vidim dobro šta vi od silne lepote radite u Beogradu i u Srbiji. Ne radite draga koleginice, tako reći, ništa. Radite po nešto, vidi se to po nešto, ali kada je glavni grad u pitanju, izvolite do Obrenovca, do Sopota, vi ste beše iz Rakovice, jel iz Rakovice, do vaših rakovičkih sela, do iskopane Rakovice, dođite do crkve u Rakovici, ako je moguće. Dakle, obiđite, pa da vidite šta ste vi to uradili. Lepo je što se radi „Beograd na vodi“, lepo je što se sprema gondola, lepo je što se uređuju centralne ulice, lepo je što doterujete Knez Mihajlovu, sve je to lepo, ali mi vam uporno ponavljamo, mora više da se radi i u ostalim delovima Beograda. Nedopustivo je 2019. godine da postoji ijedan centimetar Beograda bez kanalizacione mreže, a ima i bez kanalizacione i bez vodovodne mreže. Kišnu kanalizaciju, kao što već rekoh, to nema ni 5% Beograda u onim delovima gde je to potrebno da barem ljudi ne gaze, posle dve kapi kiše, da ne mogu da pređu preko ulice. Dakle, to je ono što se očekuje od vas. Što se tiče legalizacije, opet, vi ste zatekli šta ste zatekli, pa između svaka dva Zakona o legalizaciji, kako god se ti zakoni zvali, između svaka dva zakona desi se bar 50 hiljada bespravnih objekata. To je razumljivo, zato što se ne vrše legalizacije. Hoćete vi sada da potvrdite ili da tvrdite ovde, draga koleginice, da kako je Zorana predložila zakon, vi ga usvojili, da više ništa nije bespravno ozidano u Beogradu, nego sve ste ono zatekli od onih zlih pre vas. Što se toga tiče, isto je. Ne krivimo u tom smislu ni vas ni njih u tom smislu što se gradi, krivimo republičku vlast koja nije uradila propise kako Bog zapoveda i koja nije omogućila lokalnim samoupravama da izdaju građevinske dozvole. Nema tu nikakve razlike. Ako mi pokažete, evo vašu opštinu, Rakovica je mesto i dan danas gde se najviše bespravno gradi, a zna se i ko gradi bespravno, ali neću to zbog nekih drugih razloga sada da kažem. Ako vi znate, kažite, ali ne, ne bi vam to bilo baš pametno. Dakle, i ne samo Rakovica, ali Rakovica jeste to mesto gde najviše bespravno zida poslednjih 10 godina. To je i dalje nastavljeno istim tempom kako je i bilo, i u ostalim delovima. Ne zameram ljudima koji to rade. Zašto bih zamerila ljudima koji prave kuće, zato što, malopre sam rekla, zato što su im se proširile porodice, a odu u opštinu tamo ne mogu da im daju e-građevinsku dozvolu. E-građevinska dozvola, koleginice draga, podrazumeva 17 papira, pa kada se tih 17 parira sakupi i donese na šalter onda se stvarno dobije e-građevinska dozvola. Dakle, nemojte da pričate kao da mi nemamo pojma, kao da smo mi pali s kruške u ovu Narodnu skupštinu, znamo mnogo više nego vi, zato što ste vi uljuljkani u vlasti, pa ne obilazite. Možda da ste neki među vama, koji su bili vlast, koji su bili opozicija pa su vlast, oni znaju kako to funkcioniše, a vi koji ste došli u stranku koja je odmah preuzela vlast, vi ste uljuljkani i mislite da se jede sve što leti, mislite da sve što vam se kaže na partijskom sastanku stvarno tako, da je sve šareno, lepo. Nije. Radite vi da bude što je moguće bolje, a to što vi pričate da je sada, pa to se ne može postići ni za 50 godina, sve i najbolje da bi se radilo. Budite malo realni, i zapamtite, naučite šta je distrikt.
Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 90. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da na osnovu člana 101. stav 1. Poslovnika prekidam rad ove sednice zbog održavanja 22. Posebne sednice Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu, koja je sazvana za ponedeljak, 27. maj 2019. godine, sa početkom u 16 sati. U skladu sa članom 101. stav 5. Poslovnika, obaveštavam vas da će Šesta sednica Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2019. godini biti nastavljena u sredu 29. maja 2019. godine, sa početkom u 10 sati. Zahvaljujem.