Ovo je amandman koji je podnela Demokratska stranka Srbije, da isto lice ne može biti više od dva puta birano za rektora ili prorektora. U skladu sa zakonima koji važe za predsednika države i sve ostale, nelogično je da neko može doživotno da vrši neku funkciju. Mi smo za to da ako predsednik države ne može biti više od dva puta biran, zašto bi mogao biti biran rektor. Isto važi i za dekana. Vlada Republike Srbije dala je amandman u gotovo istovetnom tekstu. Taj amandman je prihvaćen na Odboru, tako da smo mi u principu saglasni sa amandmanom koji je dala Vlada. Radi se o istovetnom amandmanu, samo je drugačiji red reči i zbog toga mi odustajemo od našeg amandmana.
Konstatujem da je amandman na član 101, koji je podnela grupa narodnih poslanika, povučen. Na član 101. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bora Stanimirović i Živodarka Dacin. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman prvno moguć. Reč ima narodna poslanica Živodarka Dacin.
Poštovano predsedništvo, gospodine ministre, poštovane kolege narodni poslanici, u ime poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije prof. dr Bora Stanimirović i ja smo podneli amandman na član 101, koji u Predlogu zakona glasi: "Izbor rektora i prorektora obavlja se bez konkursa, na dve godine, iz reda redovnih profesora koji su u radnom odnosu sa punim radnim vremenom na jednom od fakulteta". Naš predlog je da se posle ovoga doda sledeća rečenica "Isto lice može biti birano na funkciju rektora, odnosno prorektora najviše dva puta uzastopno". Jednostavno, želeli smo da se napravi ovo ograničenje, prosto zbog činjenice što može da bude dvostruka opasnost: za onoga koji bi imao neograničenu moć da bude rektor ili prorektor, jer su moguće zloupotrebe o kojima je ovde bilo dosta reči; uz to zbog čega odvajati jednog stručnog čoveka od osnovne delatnosti i od nastave. S druge strane, mislili smo zbog čega na ovaj način ne dati šansu i drugim ljudima, koji se mogu moždabolje pokazati u tom poslu; a ukoliko ne, da onaj koji je bio u dva mandata rektor ili prorektor može u nekom kasnijem periodu biti ponovo biran. S obzirom na činjenicu i na obrazloženje da je Vlada dala amandman na ovaj isti član 101, sa kojim smo mi saglasni, jer je zapravo osnovna ideja zadovoljena, u ime poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije povlačim ovaj amandman. Ako mi dozvolite, iskoristila bih istovremeno priliku, da se ponovo ne javim, pošto je apsolutno identičan član i identično objašnjenje za član 109, sa ispravkom, a ovog puta se odnosi na dekane i prodekane, da u ime poslaničke grupe povlačim i ovaj amandman.
Konstatujem da je narodna poslanica Živodarka Dacina povukla amandman na član 101. Na član 102. amandman je podnela narodna poslanica Gordana Pop-Lazić. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 102. definiše izbor i razrešenje rektora univerziteta i predviđa da je to u nadležnosti saveta univerziteta, a da kandidate za rektora predlaže nastavno-naučno, odnosno nastavno-umetničko veće fakulteta i instituta u sastavu fakulteta. Treći stav ovog člana je protivrečan sam sebi i prilično konfuzan, u praksi praktično nesprovodljiv, jer kaže da kandidate za prorektora predlaže kandidat za rektora iz reda redovnih profesora. U praksi će se desiti da postoji više kandidata za rektora. Ko će od tih kandidata za rektora predložiti prorektora? Poslanički klub SRS je svojim amandmanom, sledeći koncepciju i poštujući Ustav Republike Srbije, pre svega član 58. koji kaže da su svojina i rad osnove upravljanja i učešća u odlučivanju, predložio da rektora univerziteta imenuje i razrešava osnivač; prorektora univerziteta imenuje i razrešava rektor, jer su to njegovi neposredni saradnici, u praksi imamo prorektora za nastavu, za finansije; a prorektor student se imenuje iz reda studenata na period od dve godine. Po nama, treba do kraja sprovesti koncept po kome univerzitetom upravlja osnivač. Gospodine ministre, u obrazloženju Predloga zakona, iako ste juče u više navrata žargonskim jezikom branili ovaj zakon, a to govori o vašem nivou obrazovanja i kulture, u jednom momentu kao profesor Pravnog fakulteta rekli ste, braneći stav Vlade - zakonodavac je hteo to i to. To već ne možemo da vam oprostimo. Zakonodavac je Skupština Republike Srbije, a ne Vlada Republike Srbije. Kakav ministar, takav i Predlog zakona. Ali, u obrazloženju zakona, gde se, naravno, napada Zakon o univerzitetu iz 1998. godine i gde se tvrdi da je njime ukinuta autonomija univerziteta iako, naravno, pogrešno tumačite autonomiju univerziteta, kažete da je osnivač univerziteta i fakulteta bila Vlada. Nije Vlada, nego država Srbija. Univerzitete i fakultete finansiraju građani ove države, puneći budžet ove države. Oni svoje pravo odlučivanja prenose na nas, narodne poslanike i posredno preko nas na Vladu. Zato Vlada u ime građana, praktično, treba da upravlja univerzitetom kao jednom institucijom od nacionalnog značaja. Zbog toga je vaš koncept i prilaz uređivanju upravljanja univerzitetom pogrešan. Ako pogledamo čitav ovaj zakon, koji je prilično kontradiktoran i nedorečen, videćemo da niste mnogo toga menjali u odnosu na zakon iz 1998, ali ste se vratili, kada je u pitanju upravljanje, na 1992, pa i mnogo godina unazad. Kažete da je to jedna od pogubnih novina, jer su ranije univerziteti i fakulteti bili samostalna pravna lica bez izrazitih upravljačkih ovlašćenja Vlade. Ko će, kada se ovaj zakon donese, ako se donese, upravljati univerzitetima i fakultetima? Ko će biti kriv ako univerziteti i fakulteti ne budu radili onako kako treba, ako zaposleni, odnosno profesori budu nezadovoljni, ili ako studenti budu nezadovoljni? Vlada je oprala ruke, ona više nije odgovorna za stanje na univerzitetu. Da li je to rektor - nije ni rektor. Da li je to dekan - nije. To su kolektivni organi, saveti univerziteta ili saveti fakulteta. Tamo gde je kolektivna odgovornost, znamo iz prakse, nema odgovornosti. Zato, gospodo profesori i gospodo studenti, da znate da ubuduće možete da se bunite koliko hoćete, niko vam neće biti kriv do ove skupštine koja je ovakav zakon donela, ako ga donese.
Da li se još neko javlja za reč? Ministar prosvete, gospodin Gašo Knežević.
Izvinjavam se svim poslanicima ako mi se omaklo ovo što se spočitava. Nije bila frojdovska greška, bio je običan lapsus linguae. Znam ko je zakonodavno telo, nego sam se možda, sedeći ovde sa vama, saživeo malo sa vama. Ono zbog čega sam se javio, to je da intervenišem da nije nemoguće zakonsko rešenje. Zakonsko rešenje je veoma moguće, jer rektor predlaže svoj tim prorektora i svako od takmaca ulazi sa sopstvenom ekipom u izborni proces.
Reč ima zamenik predsednika poslaničke grupe SRS, narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Slušajući ova obrazloženja, ispada da biramo predsednika Amerike, pa kandidat za predsednika predlaže kandidate koji će činiti neki njegov tim. Međutim, članovi 101, 102. i 103. u velikoj meri odslikavaju želju predlagača zakona da sve liči na nešto, a da ne bude to na šta nama liči, odnosno da se sve zavije u jednu lepu oblandu i da prođe i u javnosti, posebno među građanima koji su glasali za DOS i kojima su davana potpuno drugačija obećanja u predizbornoj kampanji. Da vas podsetim, članom 102. predviđeno je da rektora i prorektora bira i razrešava savet univerziteta. Kada je DOS želeo da dođe na vlast i kada se predstavljao građanima Srbije, formulisao je jedno obećanje i rekao - izbor rektora, dekana, nastavnika i saradnika biće u isključivoj nadležnosti naučno-nastavnih veća fakulteta i instituta, u čiji sastav će ulaziti svi zaposleni nastavnici, saradnici i istraživači; pa tako kad se bira nastavnik, o njemu odlučuje izborno veće koje čine svi nastavnici ili saradnici u rangu onoga ko se bira ili u višem rangu. Kad se bira rektor i kada se bira prorektor, onda ga bira savet univerziteta. U tom savetu univerziteta imate samo po dva predstavnika fakulteta u sastavu univerziteta, po jednog predstavnika instituta u sastavu univerziteta, imate jednu desetinu od broja tih predstavnika iz studentskog parlamenta i jednu četvrtinu tih predstavnika u ime osnivača, u ovom slučaju Vlade Republike Srbije, iako je obećanje DOS-a bilo da će predstavnici Vlade biti potpuno isključeni iz procesa odlučivanja na univerzitetu i neće biti zastupljeni ni u jednom njegovom rukovodnom telu. Kako će to Vlada da odredi četvrtinu članova saveta univerziteta, a da to ne budu predstavnici Vlade i da Vlada preko njih ne bude zastupljena u rukovodnom telu? Odnos prema prorektoru i studentu prorektoru pokazuje koliko vi u stvari obmanjujete i same studente. Prorektor se bira na dve godine, a student prorektor na godinu dana. Prorektora bira savet univerziteta a studenta prorektora studentski parlament. Čim spustite nivo koji odlučuje o nekome, spuštate i nivo njegove važnosti. Onaj koga nije izabrao savet univerziteta ne može da bude jednako važan kao onaj koga je savet izabrao. Onaj koga je izabrao studentski parlament, po proceduri koja nam ovde uopšte nije dostavljena, zato što ćemo sada imati studentski parlament univerziteta i studentski parlament svakog pojedinačnog fakulteta, pa uopšte ne znamo ko će odlučivati, prvo, o sastavu studentskog parlamenta univerziteta, a onda kako će taj studentski parlament univerziteta odlučiti o sastavu svojih članova iz saveta univerziteta. Sve u svemu, da se izbegnu rešenja iz 1998. godine, pribeglo se rešenjima koja su mnogo ružnija, mnogo više samoupravljačka od onih rešenja iz 1998. godine. Ovo je ponižavanje osnivača univerziteta. Osnuj nam univerzitet da te posle ponižavamo, da ti pokažemo koliko si nam malo vredan, nama samo trebaju tvoje prostorije, tvoj inventar, tvoj novac, da se univerzitet finansira, a mi koji to nemamo, imamo samo pameti da taj univerzitet vodimo na način da uopšte nećeš moći u to vođenje univerziteta da nam se mešaš. SRS takva rešenja nikada neće moći da prihvati. Nikada neće bežati od odgovornosti. Odgovornost vođenja univerziteta ne može da padnena zaposlene na univerzitetu i jednog dana kada dođe do haosa neće biti krivaca u Vladi Republike Srbije, a kriva je Vlada Republike Srbije. Ovo što regulišete ovim predlogom zakona treba da finansiraju svi građani Srbije. (Predsednik: Vreme.) Završavam. Građani Srbije će tražiti ko je odgovoran ako situacija na univerzitetu ne bude takva kakva oni žele da bude. Onda nema sakrivanja iza saveta, naučnih veća, izbornih veća, onda će da odgovara onaj ko je trebalo da upravlja univerzitetom, a svesno je od toga pobegao zato što samo u Beogradu ima 50.000-60.000 studenata koji ponekad umeju da preokrenu i političku situaciju.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 35, protiv 106, uzdržanih nema, nije glasao 41, od ukupno 182 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 102. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Toma Bušetić, Žarko Obradović, Branko Ružić, Slobodan Tomović i Milan Stanković. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite, reč ima narodni poslanik Toma Bušetić.
Dame i gospodo narodni poslanici, grupa poslanika SPS-a je predložila izmenu 102. člana. Da bi bilo jasnije, u ovom članu se kaže da rektora i prorektora bira i razrešava savet univerziteta, da kandidate za rektora predlaže nastavno - naučno veće, odnosno nastavno - umetničko veće fakulteta i instituta u sastavu univerziteta. Po nama je sporan upravo ovaj treći stav gde se kaže - kandidate za prorektora predlaže kandidat za rektora iz reda redovnih profesora. Smatramo da ovo rešenje nije logično, da kandidate za prorektora može da predloži rektor, a ne kandidat za rektora. Jednostavno, izbor rektora ne treba povezivati sa izborom prorektora na ovaj način, jer šta biva ako savet univerziteta izabere prorektora, a ne rektora, a novi kandidat za rektora predloži drugog kandidata za prorektora i tako redom. Mislim da je ova primedba veoma umesna i da ovaj naš amandman treba prihvatiti.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? Da, izvolite, narodni poslanik Bora Stanimirović.
Dame i gospodo, kolega Bušetić je potpuno u pravu kada insistira da se ovo ne prihvati i traži da se prihvati amandman koji je podneo poslanički klub Socijalističke partije Srbije. Ovde se radi o jednoj praktičnoj stvari - prilikom izbora prorektora i rektora svi fakulteti određenog univerziteta predlažu kandidate, a to nije isto kao i na fakultetu. Predlažu kandidate, znači, i za prorektore i za rektore. Može doći 20 kandidata i više, može na izboru biti tri rektora i tako dalje. Mislim da je bolje, pravilnije svakako, jer ćemo u suprotnom izazvati takvu konfuziju da se može desiti ono što je kolega Bušetić malopre rekao - da se izabere prorektor, a da se ne izabere rektor. Zašto u paketu? To je dobro, to može biti jedan tim u proizvodnji, u fabrici, ali ovde je, polazeći od same strukture, od toga da je zajednica univerziteta u stvari zajednica svih fakulteta na određenoj regiji, sigurno mnogo teže izvršiti izbor rektora i prorektora na ovakav način. Zato predlažemo - prvo izabrati rektora, a ondamože rektor da predloži, na osnovu predloga nastavno - naučnih većafakulteta, određena lica koja će, ili biti izabrana ili neće. Ukoliko se on ne slaže sa kandidatima, ukoliko ne budu izabrani zapravo, ne mora da obavlja tu funkciju. Mislimo da je daleko celishodnije i daleko bolje, manje konfuzijebibilo, manje problema, normalno bi se izbor vršio na univerzitetu ukoliko bi se prvo birao rektor, tj. prvo da skoči pa onda da kaže hop, a ne da predlaže ceo tim,na osnovu čega. Drugo, juče smo, ne razmišljajući, napravili previd usvajajući ovaj amandman profesora Simonovića na član 98, gde nastavnicima na univerzitetu prestaje radni odnos sa 65. godina. Šta dalje? Molio bih da Odbor za prosvetu ili Vlada ili Ministarstvo napravi neku prelaznu odredbu,čime bi se omogućilo da ljudi koji su započeli ovu školsku godinu - da, ali mora u zakonu, u zakonu ne stoji, da se na neki način to evidentirajasno - rade do kraja školske godine. Hvala lepo.
Za reč se javio ministar prosvete, gospodin Gašo Knežević.
Na ovo drugo pitanje konkretan je odgovor, piše u zakonu, normalno je do okončanja školske godine, svi profesori idu u penziju oktobra tekuće godine, upravo kada okončaju školsku godinu. Što se tiče drugog, rektori i prorektori se biraju kao tim, a da li će njihov izbor biti sociometrijska kategorija ili će na neki drugi način do njega doći, tonije moj problem. To je problem ljudi koji biraju, odnosno koji su takmaci za izbore.
Da li se još neko prijavljuje za reč? Izvolite, narodni poslanik Čedomir Jovanović, predsednik poslaničke grupe DOS.
Gospođo Mićić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, pokušaću da unesem malo više činjenica u ovaj amandman, s obzirom da se već nekoliko puta ponavlja ta vrsta inicijative kojom se sumnja u sposobnost kandidata za rektora i u eventualno loše posledice i činjenice da zapravo kandidat za rektora predlaže i kandidate za prorektore. Vratimo se u poziciju u kojoj se nalaze ljudi koji treba da izaberu rektora -na osnovu čega, na osnovu kojih kriterijuma će se oni odlučiti za osobu koja će voditi jedan univerzitet? Da li možda na osnovu njegovog plana rada, na osnovu onoga što on želi da uradi na univerzitetu;koji su najkonkretniji dokazi, argumenti kojima se takve njegove ideje mogu materijalizovati u jednom vremenskom periodu od onog standardnog mandata. Dakle, kada rektor nastupa pred ljudima koji će ga izabrati, on predlaže kandidate za prorektore, osobu koja će se baviti finansijama univerziteta, odnosno osobu koja će se baviti nastavom na univerzitetu. Ti ljudi su zapravo ljudi koji promovišu ideju koja se etablira na univerzitet u periodu koji je predviđen ovim zakonom, dakle, u periodu redovnog mandata. Ako mi unapred sumnjamo u sposobnost kandidata za rektora, pitam vas u čemu je logika, s obzirom da se time suspenduje jedna vrsta prava koja je sama po sebi superiorna u odnosu na sve no što je do sada rečeno. U prethodnom zakonu se univerzitet tretira kao preduzeće, pa se u članu 109. kaže - rektor ima ovlašćenje direktora preduzeća, a malopre smo čuli da fakultet ili univerzitet nisu proizvodna hala gde se može postaviti direktor, pa onda potom taj direktor konsultovati u politici koju će voditi. Slažem se sa tom konstatacijom, ali to je potpuno drugačije od dosadašnje prakse. Dakle, kandidat za rektora treba da predloži svoj plan, a taj plan se između ostalog prepoznaje i u kandidatima za prorektore, bilo da je reč o osobi koja će se baviti finansijama univerziteta ilinastavnim planom. Tek pošto ti ljudi zajednički kao tim nastupe, mogu dobiti podršku. Sve drugo je zapravo degradiranje univerziteta, jer ukoliko ne verujemo u sposobnost ljudi koji će izabrati rektora i onih koji se kandiduju za rektora, hajde onda da postavimo pitanje da li nam i trebaju univerziteti? Mislim da nam trebaju i da mi zbog toga nemamo realnih razloga za takvu vrstu osporavanja uloge rektora i ljudi koji će ga birati.
Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovde se radi o izbornom sistemu. Nigde u Predlogu zakona ne piše da mi biramo rektorat, da biramo rektora i prorektore, odnosno savet univerziteta da ih bira sa liste. Piše posebno da savet bira rektora i posebno da savet bira prorektora. Možete da dođete u apsurdnu situaciju da bude izabran prorektor, da ne bude kandidat za rektora koji ga je predložio za prorektora i da prorektor mora da odlučuje hoće li ostati prorektor ukoliko bude izabran neko drugi za rektora. Ta lista nije vezana. Ili će sada, iako je izabran, iako savet ima poverenje u njega, da kaže - neću da budem prorektor zato što niste izabrali prorektora sa kojim sam povezan. To je moglo da se reši u zakonu i na taj način. Moglo je da se kaže - savet univerziteta bira listu, izbornu listu, pravi se izborna lista koju sačinjava kandidat za rektora. Na izbornoj listi su kandidat za rektora i kandidati za prorektore. To onda uopšte ne predstavlja suštinu autonomije univerziteta. Time se degradiraju određeni ljudi. Svako može da bude kandidat za prorektora. Svako, i da ne bude vezan za kandidata za rektora. Zašto bi bio vezan? Mislite li da će kandidat za rektora da poznaje nekoliko hiljada nastavnika koji dolaze u obzir za prorektora. Ko će onda da pravi listu? Hoće li to biti kadrovske kombinatorike u okviru koalicije koja vlada? Hoće, znam da hoće, pa će jedan biti iz jedne stranke, drugiiz druge, a treći iz treće. To tako treba reći ovde. Onda nije autonomija, onda nema veze sa autonomijom. Mislim da treba obaviti izbor rektora, a posle toga da rektor predloži kandidate za prorektore. Ne znači da će on da padne ako mu ne budu izabrani prorektori. Možda će savet univerziteta da traži najkvalitetnije, možda savet univerziteta sumnja u kvalitet kandidata za prorektora, a izabraće ga zato što želi ovog rektora. Dobićete onda mnogo loše rešenje na univerzitetu. Moguće je da vi kao predlagači sada o tome ne želite da razmišljate, ali imaćete taj problem sigurno kada dođe do izbora na univerzitetu.
Po Poslovniku? Narodni poslanik Bora Stanimirović, replika.
Slažem se sa onim što je ministar malopre rekao i to je u redu da nastavnici koji pune 65, odnosno 67 godina ove školske godine, s obzirom na ovu novinu koju smo ovde uveli, oni rade do kraja školske godine. To piše u zakonu. Međutim, mi smo juče usvajajući amandman profesora Simonovića taj stav brisali, a to je član 98. stav 2. koji glasi: "Radni odnos nastavnika koji je navršio 65 godina života može se izuzetno i na osnovu obrazloženog predloga Veća fakulteta produžiti, a najduže do kraja školske godine u kojoj je navršio 67 godina života". Mi smo taj stav brisali i zamolio bih da se tu nešto preduzme. (Gašo Knežević, sa mesta: Imate prvi stav koji kaže - do kraja školske godine.) Prvi stav kaže do 65 godina. Mi imamo ljude koji imaju 66 i 67 godina, kojima je ranije produženo. Šta sa njima? (Gašo Knežević, sa mesta: Naravno da će ostati.) Ostaće, ali .....
Pošto više nema prijavljenih za reč o ovom amandmanu, stavljam na glasanje amandman. Za 51, protiv 51, uzdržan jedan, nije glasalo 42, ukupno 185 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 103. amandman je podneo narodni poslanik Predrag Stojanović. Vlada i Odbor za prosvetu su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 103. amandman je podneo narodni poslanik Branislav Blažić. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Izvolite, reč ima narodni poslanik Branislav Blažić.
Dame i gospodo, u članu 101, 102. i 103. u stvari se pokazuju koncepcijske razlike između SRS, s jedne strane i DOS-a kao predlagača ovog zakona, sa druge strane, pre svega bazirane na onome šta je lična odgovornost, šta su obaveze, prava, a i ovlašćenja pojedinca koji se nalazi na pojedinim mestima, pre svega ovde po pitanju rektora univerziteta. Zbog toga sam ovim amandmanom hteo da ukažem da se DOS ne pridržava koncepcije za koju se deklarativno zalaže. Kada smo donosili Zakon o lokalnoj samoupravi i kada je u pitanju izbor predsednika opštine, onda je bila takva koncepcija da je DOS ukazivao na potrebu da pojedinac ima ovlašćenja ali i odgovornost. Ovde je sada jedna sasvim druga koncepcija, da rektor univerziteta praktično nema ovlašćenja i nisu do kraja definisana sva njegova prava i obaveze. Ovde rektor univerziteta rukovodi univerzitetom, a statut donosi savet univerziteta. Prema tome, ima nešto što je kontradiktorno u funkcionisanju nečega što bi trebalo da bude kada pojedinac na vrlo odgovornom mestu treba za to i da ima ovlašćenja. Postavlja se otvoreno pitanje, ako dođe do određenih problema, ovde do kraja nije definisano ko će biti odgovoran za neke probleme na univerzitetu. To je nešto sa elementima samoupravljanja, sa elementima kolektivne odgovornosti, do kraja nije definisano. Zbog toga sam ovim amandmanom član 103. potpuno promenio i jasno do kraja definisao koje su nadležnosti i obaveze rektora univerziteta.
Da li se po ovom amandmanu još neko prijavljuje za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 53, protiv 110, uzdržanih nema, nije glasalo 24, ukupno 187 narodnih poslanika. Konstatujem daNarodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanik Nataša Jovanović podnela je amandman, sa ispravkom, kojim predlaže da se posle člana 103. doda novi član 103a. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Narodna poslanica Nataša Jovanović nema pravo na reč, pošto joj je oduzeta reč. Narodna poslanica Gordana Pop-Lazić takođe nema pravo na reč, pošto ovo ovlašćenje ne prihvatam, jer nije blagovremeno, po članu 38. Možete da pročitate, naravno. Tražili ste da primenjujem striktno Poslovnik. Da li neko drugi želi reč? (Poslanik Stamenković traži reč.) Ne možete da dobijete reč. Pošto nema prijavljenih za reč, stavljam na glasanje amandman. Za 45, protiv 102, uzdržanih nema, nije glasalo 40, ukupno 187 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 104. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Toma Bušetić, Žarko Obradović, Branko Ružić, Slobodan Tomović i Milan Stanković. Vlada i Odbor za prosvetu su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je i ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 104. amandman je podneo narodni poslanik Srboljub Živanović. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Podnosilac amandmana nije prisutan. Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 50, protiv 107, uzdržanih nema, nije glasalo 30, od ukupno 187 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 104. amandman je podneo narodni poslanik Bratoljub Janačković. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Bratoljub Janačković.
Uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici, u ime dela poslanika Nove demokratije i u svoje lično ime podneo sam desetak amandmana, sa ambicijom da predloženi zakon o univerzitetu, koji je nesporno korak napred ka jednom pravom reformskom zakonu, popravim. S obzirom da je Vlada odbila sve amandmane, u prvom momentu sam se osećao dosta loše, misleći da sam promašio temu i da razgovaramo na dva različita jezika, za koje nemamo prevodilaca. Međutim, posle načelnih diskusija i rasprava, sa uvaženimministrom Kneževićem čini mi se da smo se usaglasili i da ipak govorimo jednim jezikom. Iz tih razloga sam prethodne amandmane povlačio ili odustajao od njih, jer smo se svi ovde dogovorili da je to jedan prelazni zakon i da će prave reforme univerziteta tek uslediti. Elem, svim predloženim amandmanima, pa i ovim na član 104, pored toga što je ovim amandmanima i ovim zakonom o univerzitetu vraćena autonomija i dobrim delom dato onima koji rukovode procesom obrazovanja da o tome i odlučuju, hteo sam da idem korak dalje; pa, pored toga što se na različitim segmentima uglavnom bira i razrešava, a u konkretnom slučaju se radi o savetu, pored toga što biraju i razrešavaju, da uvedemo i jedan institut koji se zove samovrednovanje, samoocenjivanje i odgovornost za donošenje odluka, u kojima oni sami učestvuju i kreiraju. Stoga je suština tog amandmana bila da savet jednom godišnje razmatra izveštaj o ostvarivanju i oceni kvaliteta nastavnih planova i programa osnovnih, magistarskih i doktorskih studija; jednom u dve godine da razmatra i da ocenu usklađenosti nastavnih planova i programa sa naučnim dostignućima, na predlog veća univerziteta. Obrazloženje Vlade je biloda amandman ne treba prihvatiti, jer u oblasti univerzitetskog obrazovanja predstoji reforma, u sklopu koje će se institucionalizovati postupak i uslovi samovrednovanja i vrednovanja institucija i nastavnih planova i programa. I posle ovog, opet govorim, zaista iskrenog i poštenog obrazloženja Vlade, smatram da smo se mi i po tom pitanju usaglasili i ubuduće ću, da bih parlament učinio efikasnijim, odustajati od sledećih amandmana, jer je njihova suština zapravo bila da se ide možda malo pre vremena korak više ka reformi univerziteta. Ali kažem, s obzirom da smo se već usaglasili da je to proces koji nema ni početka ni kraja, da je to jedan cilj koji je uvek u beskraju, da su svi predloženi zakoni, ne samo ovaj zakon o univerzitetu, zapravo stalno podložni dopunama i izmenama, prihvatiću i ovakvo obrazloženje Vlade i ubuduće neću obrazlagati amandmane. Hvala.
Da li ste povukli amandman?
Da.
Konstatujem da je amandman na član 104. povučen. Narodni poslanik Lazar Marjanski podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 104. doda novi član 104a. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč. Ima reč narodni poslanik Lazar Marjanski.
Dame i gospodo, gospodine ministre, znam da amandman nije prihvaćen, ali ću ga obrazložiti. Verovatno mnogi ovde koji brane amandmane nisu zaradili u privredi pare. Izneću vam svoj amandman vi ćete verovatno razmisliti i videćete ko je u pravu. Naime, predložio sam da se posle člana 104, u kome se govori o savetu univerziteta, kao član 104a doda: "Upravni odbor univerziteta: donosi statut univerziteta, odlučuje o korišćenju sredstava univerziteta, usvaja finansijski plan, godišnji obračun i izveštaj o poslovanju univerziteta, razmatra pitanja studentskog standarda, donosi godišnje programe rada i planove razvoja". Sve ovo treba da bude u skladu sa zakonom. Evo o čemu je reč; po meni, reč "savet" kazuje - to je savetodavno telo, koje nema odgovornost. Vidite ovako, osnivač u jednom preduzeću, u ovom slučaju osnivač univerziteta je Vlada, mora da ima upravne i izvršne organe, kao što je upravni odbor, nadzorni odbor, kako bi kontrolisao rad univerziteta. Zamislite da u privredi jedan osnivač nema kontrolu preko svojih izvršnih organa. Smatram da treba razdvojiti dve stvari - interes osnivača, o kome sam govorio, i interes nauke, gde bi saveti predlagali osnivaču, preko svojih organa, da usvoje doktorske disertacije itd. Osnivač mora da ima svoj interes, da zaštiti svoja sredstva. Jer, znamo da sredstva dobijaju iz budžeta. Kako se puni budžet - iz privrede, poljoprivrede itd. Ministre, jedan dinar u poljoprivredi i u privredi je kao 100 dinara iz budžeta. Zaraditi jedan dinar u privredi i poljoprivredi - juče smo videli, bile su barikade, seljaci su stavili barikade - izuzetno je teško, izuzetno je krvavo. Najlakše je dobiti pare iz budžeta i trošiti ih. Ne kažem da trošite tuđe, alitroše se sredstva onoga ko puni taj budžet. Taj koji puni budžet, taj mora da ima kontrolu nad tim sredstvima, mora da zna gde su pare utrošene, mora da zna koliko treba, ako treba da se smanji - da se smanji, a to jedino može preko nadzornog organa i upravnog odbora. Jer, upravni odbor krivično, moralno i materijalno odgovara pred zakonom, a savet ne. Po našem zakonu saveti ne odgovaraju. Jedan upravni odbor, ako donese pogrešnu odluku u jednoj firmi, koja je na štetu te firme, on krivično odgovara, a savet ne odgovara. Zato vas molim da prihvatite ovaj amandman. Mislim da je suština u nadzornim i upravnim odborima, znači da osnivač ima svoju kontrolu nad ostalima. Hvala.
Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 48, protiv 97, uzdržanih nema, nije glasalo 39, od ukupno 184 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 105. amandman je podneo narodni poslanikMoroljub Veljković. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li ovlašćeni predstavnik predlagača želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Moroljub Veljković.
Ako je šta od sadašnje vlasti tako žučno kritikovano i napadano u prethodnom periodu, onda je to bio Zakon o univerzitetu. Taj zakon je svakako imao svoje manjkavosti, ali je sadržavao opšte principe. Oni su imali reformski karakter u odnosu na prethodno samoupravno iskustvo. Tu se, valjda, svi slažemo. Pre svega, tu mislim na jasno definisanje prava i obaveza osnivača, odnosno države, jer je država vlasnik univerziteta. Drvlje i kamenje ste u to vreme, kao tadašnja opozicija, sasuli na taj zakon. Simpatično je bilo gledati u to vreme, posebno na lokalnim televizijama, kritičare tog zakona, gde 90% njih nije ni pročitalo zakon, a velika većina njih nije ni prošla pored fakulteta, odnosno univerziteta. Šablon je bio apsolutno isti - postojeći Zakon o univerzitetu guši autonomiju univerziteta. I, dođoste na vlast. Bez obzira što ste u preizbornoj kampanji obećavali da za sve oblasti, maltene za sve, društvenog života imate gotova reformska rešenja, na ovaj zakon smo čekali pune dve godine. Iskreno sam mislio i nadao se da ćemo posle toliko vremena dobiti takav zakon, takvo zakonsko rešenje o univerzitetu, da bi praktično cela Evropa trebalo da zanemi. Dve godine je, znači, bilo potrebno ovoj vladi da podnese gotovo zakonsko rešenje o univerzitetu koje je obećala, da bi nam ministar sada ovde rekao da je to opet neko privremeno rešenje. Posebno sam bio u tom uverenju i mislio tako, imajući u vidu činjenicu da se na čelu tog tima za izradu ovog reformskog zakona o univerzitetu nalazi jedan takav kapacitet kao što je gospodin Gašo Knežević.
Gospodine Veljkoviću, ovo nije načelna rasprava o zakonu o univerzitetu. Imate amandman na član 105. koji se odnosi na veće univerziteta.
Gospođo Mićić, vi ste tendenciozni i zlonamerni. Pričam o svom amandmanu i pravim uvod da bih obrazložio svoj amandman. Vi, bogami, dobijate šansu da prevaziđete i onog čuvenog Radomana Božovića, sa takvim vašim ponašanjem. Pustite me, molim vas, da završim i obrazložim svoj amandman.
Lepo vam kažem da se vratite na temu dnevnog reda.
O čemu pričam? Ne pričam o konjima. Pričam o zakonu o univerzitetu i svom amandmanu. Međutim, šta smo dobili ovim novim predlogom zakona? Evo, da pitamo i studente gore sa galerije, da li je to najavljena reforma univerziteta. Da li je ovo to? Mislim da ovo predloženo rešenje to nije. Vlada je jednostavno napravila kombinaciju Kardeljevog univerziteta i postojećeg rešenja, uz neka dodatna rešenja koja su još restriktivnija po stvarnu autonomiju univerziteta. Član 105. je tipičan primer. Vlada u članu 105. predlaže da veće univerziteta čine dekani fakulteta, direktori instituta i - po jedan redovni profesor sa svakog fakulteta u sastavu univerziteta. Srpska radikalna stranka svojim amandmanom predlaže da veće univerziteta čine po jedan predstavnik fakulteta u sastavu univerziteta, iz reda redovnih profesora. Šta će u veću dekan fakulteta i direktor instituta? Da li se to priprema privatizacija državnih univerziteta? Da li se to stavlja šapa? Potpuno je jasno da su, na posredan način, i dekan i direktor instituta Vladini ljudi. Šta će Vladini ljudi u veću univerziteta, ako se stvarno ova vlada zalaže za punu autonomiju univerziteta. Međutim, očito je da je to zalaganje deklarativno. Ono je trebalo da posluži u predizbornoj kampanji. Ono sada treba da zamaže oči univerzitetskoj javnosti. Ova vlada, kao i prethodna, tu moram da se složim doduše, jasno iskazuje želju da na posredan način kontroliše univerzitet. Ovom promenom, koju mi predlažemo, mi sugerišemo parlamentu da stvarno krenemo ka punoj autonomiji univerziteta. Dalje, Vlada kaže, u članu 105, da su rektori i prorektori članovi veća po funkciji. Mi svojim amandmanom isto to kažemo: da, rektor i prorektor su članovi veća po funkciji, ali dodajemo - da nemaju prava odlučivanja. Ako stvarno želimo punu autnomiju univerziteta, očito da bi ovakvim rešenjem dali pun doprinos ostvarenju tog cilja. Na kraju, Vlada predlaže... (Predsednik: Vreme.) ... završavam... ... da rektor univerziteta bude predsednik veća po funkciji. Mi predlažemo da se način izbora predsednika i članova veća univerziteta utvrđuje statutom univerziteta. Nema valjda logičnijeg rešenja, ako stvarno težimo ka toj autonomiji. Znači, izneo sam predloge Vlade i... (Predsednik: Upozoravam vas na prekoračenje vremena.) ... Završavam. (Predsednik: Već ste to rekli.) ... pozivam vas, ako stvarno težite punoj autonomiji univerziteta, da podržite naše predloge, uz opasku da nas gleda univerzitetska javnost i ovi momci i devojke gore sa balkona.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 49, protiv 95, uzdržanih nema, nije glasalo 38, od 182 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 106. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jakov Stamenković, Dragiša Popović i Anita Beretić. Vlada i Odbor za prosvetu su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 106. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Golub Rajić i Đura Lazić. Vlada i Odbor za prosvetu su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 106. amandman je podneo narodni poslanikPetar Jojić. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li ovlašćeni predstavnik predlagača želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo narodni poslanici, Srpska radikalna stranka je, između ostalog, podnela amandman na član 106, predlažući ovom domu da umesto ovih 15 odredaba i normi koje su predviđene u članu 106. bude upravo sedam. Ovaj zakon, dame i gospodo, nije bio adekvatno izložen naučnoj i stručnoj javnosti, inače bi bio znatno bolji no što je predloženo. Posebno želim da istaknem da se nije vodilo dovoljno računa ne samo o sličnim zakonima u svetu, nego čak ni o istim zakonim u državama Evropske unije. Sve se, prema Predlogu ovog zakona, čini da se obesprave studenti i da sve puca preko njihovih leđa. Studenti na univerzitetu i fakultetu nisu konstitutivni deo tih ustanova i značajan faktor njegove aktivnosti u nastavnom procesu. Zato Srpska radikalna stranka smatra da studenti moraju imati veća prava, obaveze i odgovornosti u ovom predlogu zakona, što znači da studenti imaju pravo da daju mišljenje. A šta to znači da studenti imaju pravo da daju mišljenje - kada to nikoga ne obavezuje. Studentski predstavnici ne ulaze u sastav veća univerziteta i fakulteta, a to se vidi iz predloženih odredbi članova 105. i 113, iako su nadležnosti ovih tela značajne za život i rad studenata i univerziteta, odnosno fakulteta, kako je to predviđeno u članovima 106. i 114. Za izbor asistenta - pripravnika, od koga se kasnije ostvaruju sva zvanja nastavnika, treba obavezno predvideti kao uslov - znanje bar jednog svetskog jezika od značaja za naučnu, odnosno umetničku oblast za koju se bira, jer se kasnije proizvode i ostvaruju sva zvanja koja su u prosveti i na univerzitetu potrebna. A, osim toga, trebalo je predvideti i jednu ocenu, koja bi trebalo da bude 9 ili 8,5, da neki kriterijumi budu ispoštovani, mada to predviđa član 71. To treba da se precizira u vidu jedne odredbe, da to nekoga obavezuje na fakultetu. Nastavni planovi i programi moraju biti, prema mišljenju Srpske radikalne stranke,usaglašeni između fakulteta u okviru naučne, odnosno umetničke oblasti, a isto tako treba da budu usaglašeni i udžbenici i druga učila iz kojih se spremaju predmeti za polaganje ispita. Na našim fakultetima i univerzitetima vladaju šarenilo i haos u tom pogledu. Srpska radikalna stranka, pored navedenog, smatra da treba predvideti obaveznu saradnju univerziteta i fakulteta u vezi sa izradom nastavnih planova i programa i u vezi sa pisanjem udžbenika i drugih učila. To bi znatno povećalo kvalitet nastave, brzinu studiranja i olakšalo bi studentima da pojedine predmete polažu na isti način i po jednakim uslovima, bez obzira na kom fakultetu studiraju i bez obzira o čijem se udžbeniku po kome polažu radi. Neki profesori sa drugog fakulteta ne priznaju udžbenike i na taj način uskraćuju elementarna prava našim studentima. To bi u znatnoj meri smanjilo troškove studiranja, odnosno troškove koje u vezi sa tim snose studenti, što nije bez značaja i za državu i za studente. Sadašnje stanje na fakultetima pokazuje takve drastične razlike po pitanju planova i programa, a posebno u vezi sa udžbenicima, da se običan čovek zgražava nad ovim stvarima.To je umnogome prepušteno pojedincima ili grupama na fakultetima, koji preko toga stiču materijalne koristi, a sve preko leđa studenata. Obaveza saradnje univerziteta i fakulteta u pomenutom smislu smanjila bi sve to na jednu meru koja bi bila razumna, i u skladu sa autonomijom univerziteta, a studentima bi se umnogome pomoglo da uče ono što je od značaja za nauku i struku i da ne uče iz brojnih udžbenika, napisanih na hiljade stranica u cilju sticanja materijalne koristi pojedinih profesora. Ovako, to je viša autonomija, da ne kažem volja i samovolja pojedinaca ili njihovih grupica, opet radi sticanja materijalne koristi, ali preko leđa studenata. Kao primer bih uzeo Pravni fakultet u Beogradu; mnogi od vas su studiralni na tom fakultetu i polagali finansije i finansijsko pravo. Pokojni Miša Petrović predavao je ovu oblast i njegova knjiga je iznosila oko 300 stranica, a danas imate knjigu koju piše čovek na fakultetu, profesor, sa oko 1.000 stranica. Ista je situacija i sa Istorijom države i prava, imate tri udžbenika. Zatim, imate Rimsko pravo, isto tako više udžbenika, 1.000 stranica. Dakle, ne vodi se dovoljno računa o sadržaju i o stvarima koje su bitne za nauku, studenta i struku u praksi. Danas se takmiče profesori kako će i na koji način da ostvare što veći biznis, da napišu na hiljade stranica udžbenika. To je neprihvatljivo i zbog toga Srpska radikalna stranka smatra da reforma na fakultetu ovim predlogom zakona neće biti ostvarena i da je ovo samo jedan pokušaj da se stvori privid da se u ovoj oblasti nešto radi, ali od reforme nema ništa. Dakle, reforma podrazumeva da se napiše jedan dobar zakon koji će važiti za duži vremenski period, a ne kako nam je ministar Gašo Knežević rekao da je ovo privremeni zakon i tranzicija je u pitanju, pa eto da donesemo ovakav kakav jeste. Neprihvatljivo je za Srpsku radikalnu stranku da se ovakvi predlozi zakona donose na jedno kratko vreme, a znate da dolaze sledeći izbori i umesto da pišemo dobre i dugotrajne zakone, uvodimo praksu da ih svaka buduća vlast koja dođe mora menjati, što je apsolutno neprihvatljivo sa stanovišta Srpske radikalne stranke.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 48, protiv 98, uzdržanih nema, nije glasalo 37, ukupno 183 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 107. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jakov Stamenković, Dragiša Popović i Anita Beretić. Vlada i Odbor za prosvetu su prihvatili ovaj amandman,Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 107. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Vučić. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Podnosilac amandmana nije prisutan. Za reč se javio narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Članom 107, odnosno onom odredbom koju bismo želeli da izbrišemo amandmanom, predviđeno je da veće univerziteta daje saglasnost na odluku fakulteta o izboru u zvanje nastavnika i saradnika. Naravno, član je opširniji, pa obuhvata i ono sa čime smo mi saglasni, a to je saglasnost na predlog teme doktorske disertacije i na referat o podnetoj disertaciji. Ali, postavljeno je pitanje predlagaču zakona zašto mora veće univerziteta, koga čine dekani fakulteta i direktori instituta i po jedan redovni profesor sa svakog fakulteta, da verifikuje odluku izbornog veća fakulteta, koga sačinjavaju svi nastavnici ili saradnici, ako se radi o izboru saradnika dotičnog fakulteta. Šta je sada to veće univerziteta, po kom će osnovu veće univerziteta davati saglasnost na izbor nastavnika na određenom fakultetu? Hoće li odlučujući stav o tome dati dekan tog fakulteta i onaj profesor koji je predstavnik tog fakulteta u veću univerziteta? Hoće li to možda biti način da dekan fakulteta poništi odluku izbornog veća svog fakulteta, ukoliko se sa njom nije složio kada je nastavnik biran, ali je bio preglasan od strane izbornog veća, od strane svih profesora? Šta ako dekan na veću univerziteta predloži da veće ne da saglasnost na izbor nastavnika koga je izabralo izborno veće njegovog fakulteta, i savet univerziteta poništi izbor i vrati dekanu da ponovi čitavu proceduru izbora nastavnika. Zašto to? Ne obezbeđuje se samo autonomija univerziteta. Obezbeđuje se i autonomija fakulteta. Zar nije to izborno veće, koga čine svi nastavnici na pravnom fakultetu, dovoljan filter da jedan saradnik bude izabran ili ne? Zašto da o izboru jednog saradnika odlučuje čak i veće univerziteta? Zar za taj savet mudraca ne postoji neka ozbiljnija tema o kojoj bi trebalo da odlučuje i koju bi trebalo da razmatra? Slažemo se, ko želi da čuva nivo univerziteta, ako je to veće univerziteta neka odlučuje o disertacijama, o referatima, ali nemojte da odlučuje o tome da li je izborno veće fakulteta (a vi tako predlažete da se obavlja izbor nastavnika i saradnika) merodavno da izbaere pravog nastavnika ili saradnika ili ne. Mogao bih da se složim sa tim kada bi dekan birao nastavnika, pa da onda veće univerziteta o tome odlučuje. To bi po meni bio neki prihvatljiv postupak, zato što dekan može da bude neko ko se sa ličnošću kandidata ne slaže, ali ako ga izabere izborno veće, a trudili ste se da tu budu svi oni koji mogu da odlučuju, zašto to sada prepuštati veću univerziteta, a ja mislim ponovo samovolji dekana tog fakulteta koji je predstavnik fakulteta u veću univerziteta.
Za reč se javio narodni poslanik Bora Stanimirović, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS.
Dame i gospodo, ovaj amandman kolege Nikolića ima potpuno razloga da bude prihvaćen. Ako se zna kako se vrši izbor nastavnika, kako se dolazi do tog izbora, a sa druge strane ako se pogleda sastav nastavno-naučnog veća univerziteta gde ulaze i dekani i po jedan nastavnik neke struke, onda je stvarno suvišno da univerzitet o tome odlučuje. Koji su razlozi? Nastavno-naučno veće određuje, odnosno katedra nastavno-naučnog veća predlaže raspisivanje konkursa za određene predmete, predlaže komisiju nastavno-naučnog veća fakulteta, bira stručnu komisiju koja će pisati referat za izbor određenog nastavnika ili asistenta, svejedno. Onda, ljudi koji su stručni i najstručniji u toj oblasti, pre svega na katedri, odlučuju o izboru, odnosno nastavno-naučno veće fakulteta donosi odluku o izboru nastavnika. Šta može više reći nastavno-naučno veće univerziteta, ovako koncipirano, gde ulaze dekani, rektori i prorektori koji su iz raznih drugih struka, da li može meritorno odlučivati o izboru nastavnika. Mislim da je to previše. Što se tiče doktorskih disertacija, to je u redu, jer se radi o jednom naučnom stepenu koji je i te kako potreban. Zbog toga predlažem da se ovaj amandman prihvati.
Reč ima ministar, gospodin Gašo Knežević.
Gospodine Stanimiroviću, zaboravili ste da smo mi već usvojili član 87. Ovo je vezan član za član 87. Ako ovaj amandman usvojimo, opet će univerzitet u poslovniku, u pravilniku da reguliše to pitanje. Ovo je potpuno normalna posledica usvajanja prethodnog člana.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman na član 107. Za 51, protiv 97, uzdržanih nema, nije glasalo 37, ukupno 185 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 108. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Jovanović i Đura Lazić. Vlada i Odbor za prosvetu su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 108. amandman je podneo narodni poslanik Velimir Simonović. Vlada i Odbor za prosvetu su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 108. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Odbor za prosvetu je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 108. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Nikolić. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Mislim da smo mi već dovoljno obrazlagali koncepciju univerziteta i fakulteta, koju bismo želeli da ostvarimo svojim amandmanima, a koju ćemo svakako ostvariti i pre nego što ovaj zakon stupi na snagu, pošto će demokratske promene u zemlji uslediti mnogo brže nego što ih vi očekujete, tako da bih mogao da se zahvalim predlagaču što zakon neće odmah stupiti na snagu. Na taj način neće morati da se troši papir na "Službeni glasnik", koji bi bio štampan te noći. Potpuno je jasno šta treba da budu organi na fakultetu. Ne dekan i savet fakulteta, nego dekan, upravni i nadzorni odbor. Savet fakulteta je radnički savet fakulteta, pojačan predstavnicima studentskog parlamenta i pojačan predstavnicima osnivača. Ni jedni ni drugi nisu zastupljeni toliko da je njihov glas uopšte bitan. Ni jedni ni drugi, čak ni udruženi, ne bi mogli da daju većinu koja bi odlučivala na fakultetu. Znači, organi na fakultetu biće 14 predstavnika fakulteta, 12 koje bira veće fakulteta i dva predstavnika koja biraju ostali zaposleni. To je već viđeno rešenje iz 1992. godine. Strahovito ste ga napadali dok ste bili u opoziciji i iznosili primere kako o tome šta će da se radi na univerzitetu odlučuju zaposleni sa nižom stručnom spremom, zato što treba i dvoje takvih da budu. Sada su ubačena i dva predstavnika studentskog parlamenta fakulteta i šest predstavnika osnivača. Vi ovde kažete da mandat članova saveta fakulteta traje dve godine. Mislim da ovi predstavnici koje daje studentski parlament, imaju mandat godinu dana i to je trebalo razdvojiti. Fakultet mora da posluje u skladu sa zakonima. Mora da se zna ko odlučuje i ko odgovara. Nema kolektivnog upravljanja fakultetom. Ni zemljoradničkom zadrugom ne može kolektivno da se upravlja, kamoli jednim fakultetom. Mora da postoji glava, odgovoran čovek, onaj ko će na sebe preuzeti i prava i odgovornosti, onaj ko će u javnosti predstavljati taj fakultet. Zašto kad čitamo istoriju našeg Beogradskog univerziteta ili našeg fakulteta, uvek čitamo ko je bio dekan u tom periodu; zato što je dekan fakulteta onaj po kome se prepoznaje fakultet, a dekan univerziteta onaj po kome se preopoznaje univerzitet; on predstavlja, simbolizuje taj fakultet. Sada mu ubacujete jedno telo skupljeno na način koji ste vi predvideli, sigurno će biti i birano na taj način, a onda će to da liči na sistem upravljanja koji je u ovoj našoj zemlji potpuno propao. U privredi je pokušano na taj način da se vlada, pa nam je privreda otišla potpuno u ofsajd, dok se neko nije dosetio da ovlasti jednog čoveka da brine, da odgovara, da rukovodi. Tako bi to trebalo da bude i ovde. Ako finansiramo fakultet, da odredimo upravni odbor na tom fakultetu, a upravni odbor da predlaže kako će fakultet da se razvija, u kom smeru, dekan da bude tu, da bude direktor tog fakulteta. Zašto se stidite to da kažete, zar je to ružna reč? Ako je ružna, zašto niste rekli menadžer fakulteta. Tu reč strašno volite, menja ovu koju koristim vrlo rado. Zašto ne direktor? Pokušavamo da izbacimo samoupravljanje sa fakulteta, ne autonomiju fakulteta, onu koja mora fakultetu da se obezbedi. Ali, samoupravljanje morate iz društva da izbacite. Da bi izašlo iz društva, mora da izađe iz mozgova. Ako to ne mogu vaši stari kadrovi, nađite mlađe kadrove koji samoupravljanjem nisu zadojeni, pa neka oni napišu predlog zakona o univerzitetu, koji će biti dovoljno prihvatljiv i za vlast i za opoziciju.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 55, protiv 98, uzdržanih nema, nije glasalo 28, ukupno 181 narodni poslanik. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 109. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Čolić. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Dragan Čolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 109. menja se i glasi: "Dekan je poslovodni organ fakulteta. Dekan ima prava i dužnosti direktora preduzeća, ako ovim zakonom nije drugačije određeno. Fakultet ima jednog ili više prodekana u skladu sa statutom fakulteta. Fakultet ima i studenta prodekana." Treba do kraja sprovesti koncept po kome fakultetom upravlja osnivač. Ovim zakonom predlagač nije jasno definisao prava, dužnosti i obaveze dekana, koji je u suštini direktor preduzeća. Zakon o radu govori i reguliše gore navedene obavezeza rukovodeće organe, što je i dekan u konkretnom slučaju.DOS-ovska vlast očigledno ne primenjuje odredbe iz Zakonao radu, te se iz toga može protumačiti da je najviši zakonodavni organ izvršna vlast, ministar sporta i prosvete, Gašo Knežević. On, poput Čede Jovanovića, kada je u koliziji sa zakonom, nalazi rešenje i primenjuje sebe. Poslanička grupa SRS ovim amandmanom želi, iako je to veoma teško, da popravi ovaj zakon i da dekanu pripadaju ovlašćenja koja ima i direktor preduzeća, jer u stvari fakultet i univerzitet su preduzeća koje formira osnivač. Predlagač zakona koncept ovog predloga vidi kao Zakon o udruženom radu iz 1992. godine, istovremeno govori o reformama,a prepisuje već postojeći zakon iz prošlih vremena. Oseća se velika nostalgija za samoupravljanjem, za nekim prošlim vremenima. Predloženi zakon o univerzitetu neće studentima doneti ništa bolje, osim prazne teorije i sna o nekoj autonomiji univerziteta i fakulteta. Nemoćno izgleda ministar Gašo Knežević u pokušaju da babu putem belila prikaže mlađom. Vreme je da se sa DOS-ovskog dućana laži skine firma istine i da univerzitet dobije ono što mu pripada.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Stavljam amandman na član 109. na glasanje. Za 47, protiv 98, uzdržanih nema, nije glasao 33, od ukupno 178 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanici Bora Stanimirović i Živodarka Dacin zajedno su podneli, pa zatim povukli iz procedure amandman na član 109. Na član 110. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Odbor za prosvetu je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 110. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Lemajić, Milan Radulović, Bojana Aleksić, Dragoljub Vojinović i Vladimir Andrić. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, s tim što je Odbor za prosvetu konstatovao da je amandman po svojoj suštini istovetan sa prethodnim amandmanom Vlade, koji je postao sastavni deo Predloga zakona. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Izvolite, reč ima narodna poslanica Bojana Aleksić; amandman na član 110, obrazloženje.
Ovde je očigledno u pitanju greška jer amandman DSS-a nije ni sličan sa amandmanom Vlade, odnosno sa zakonskim rešenjem koje je ponuđeno. Naime, član 110. se odnosi na izbor dekana fakulteta. Po Predlogu zakona koji nam je Vlada dala, savet fakulteta je taj koji bira dekana. Savet fakulteta čine 14 predstavnika fakulteta,od kojih 12 bira veće i dvoje po izboru zaposlenih; dva predstavnika studentskog parlamenta, mada je prosvetni odbor usvojio amandman po kome će studentski parlament imati četiri predstavnika; i šest predstavnika osnivača, kako je dao u prvobitnom Predlogu zakona, ali je takođe prosvetni odbor usvojio amandman po kome će biti četiri predstavnika osnivača. Međutim, mi u DSS-u smatramo da to nije dovoljno ukoliko se zalažemo za suštinsku autonomiju univerziteta, za koju smo svi zajedno kao DOS u predizbornoj kampanjitoliko tražili da se vrati. Po nama jedini nosioci suštinske autonomije univerziteta jesu profesori, a to znači nstavno - naučno veće. Zbog toga smatramo da je jedino logično da nastavno - naučno veće bira dekane fakulteta. Kada je reč o rektoru, mogli ste da primetite u članu 102, mi nismo uložili amandman i nema analogije između izbora rektora i izbora dekana, jer rektor se nalazi na čelu univerziteta i logično je da i predstavnik osnivača, odnosno Vlade, odnosno države, kaoneko ko daje pare, ima barem neku minimalnu kontrolu. Zbog toga smo bili saglasni da savet univerziteta bira rektora. Kada je reč o dekanu i kada je reč o fakutletima, to je nešto gde ipak treba dati punu slobodu nastavno - naučnom veću i fakultetima, jer se radi pre svega o nastavno - naučnom procesu. S obzirom da mi je poznato da je i sam ministar imao dileme oko ovog našeg amandmana, pozivam sve one koji se zaista zalažu za suštinsku autonomiju univerziteta, a toliko su o tome pričali u predizbornoj kampanji, da ovom prilikom ispune bar jedno od datih predizbornih obećanja.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? (Da.) Reč ima ministar Gašo Knežević i narodni poslanik Dejan Mihajlov, kao predsednik poslanike grupe DSS-a.
Prvo, jedno objašnjenje. Vi ste, gospođo predsedavajuća, pročitali ono pošto se amandman DSS-a sastoji iz dva dela, a u jednom je identičan sa usvojenim predlogom Vlade, tako da je to greška u kucanju materijala koji je kod vas. Dva puta, da. Drugo je ovo pitanje ko zapravo bira dekana, da li to čini veće ili savet? DSS zauzima stanovište da i izbor mora da sezavrši u okviru kolektiva, odnosno da ne izlazi pred druge organe, ma kako oni bili sastavljeni, ukoliko su nešto iznad samog kolektiva, odnosno iznad izbornog veća. Mada dilema svakako postoji, mišljenje predlagača je da na izvestan način ipak razdvojimo ove dve funkcije i da pružimo šansu da se i savet izjasni o ličnosti dekana, makar se sastav saveta u dobrom delu podudarao sa sastavom izbornog veća, a izborno veće ima tu apsolutnu vlast, jer ono predlaže kandidata savetu. Savetne može da ide van predloga izbornog veća. Ako izborno veće ima više od jednog, onda bi eventualno moglo da se otvori pitanje da savet odlučuje, ali ako izborno veće ima samo jednog, onda je savet vezan odlukom izbornog veća. Dakle, mi ostajemo kod negativnog stava uodnosu na predloženi amandman.
Rečima narodni poslanik Dejan Mihajlov, predsednik poslaničke grupe DSS-a.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo uvaženi poslanici, možda je ovo rešenje u ovom trenutku prereformsko pa ne može da bude prihvaćeno, jer ono ide u pravcu suštinske autonomije fakulteta u ovom slučaju, gde bi dekana birali isključivo profesori, jer on treba na najbolji mogući način da organizuje sprovođenje nastavnog procesa i uopšte da organizuje život na fakultetu. Ne vidim zašto postoji otpor da profesori budu ti koji će birati nekoga od svojih kolega da bude dekan. Zašto treba opet neko sa strane da se meša. U savetu fakulteta postoji jedan dobar deo onih koji nisu članovi i nisu nastavnici. Taj odnos je otprilike 14:10 i tu jednostavno postoji mogućnost da nekada ne bude do kraja ispoštovano ono što jeste volja profesora i što jeste volja fakulteta. Zato smatramo da oni treba, što se tiče ovog rešenja, koje se možda nekima čini opasnim u ovom trenutku, onima koji žele da zadrže kontrolu nad izborom dekana, da jednostavno prihvate amandman DSS-a i da na taj način pokažu svoju pravu nameru, svoju pravu voljuda fakultet postane oaza gde država neće imati nikakav uticaj, niti na izbor profesora, niti na izbor onoga koji će uređivati taj rad. Jednostavno, time da damo svoj doprinos u uspostavljanju pune autonomije, a ako ne na samom izboru rektora, gde će to raditi savet univerziteta, a što i jeste dobro, onda bar da na fakultetu dekana biraju smao profesori, da na taj način profesori budu zadovoljniji izboromi da oni sami snose odgovornost za dekana koga izaberu, a ne da se stalno posle toga kaže da im je taj neko nametnut i da nisu bili za njega, već da preuzmu odgovornost. Pa, jednostavno, da oni biraju nekoga, prvoga među jednakima, koji će biti dekan fakulteta.
Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, pa narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Poslanička grupa SRS neće glasati za ovaj amandman zbog toga što je naša koncepcija izbora dekana potpuno drugačija. Poslaničkoj grupi koja u radu na Predlogu zakona učestvuje samo toliko da obrazloži svoje amandmane i da glasa isključivo za njih, savetujem da čitaju i ostale amandmane. Pre samo pet minuta, na naš amandman da izvan fakulteta ne ide izbor nastavnika fakulteta, glasali su protiv. Sada traže da izbor dekana ne ide izvan fakulteta. Mora da postoji neki princip. Nije princip ko je podneo amandman, nego je princip kako amandman izgleda. Nije princip, glasaćemo za zakon ako prihvatite naše amandmane, nego je princip glasaćemo za zakon koji je dobar.
Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Gospođo Čomić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, mislim da smo dužni da kao poslanička većina obrazložimo uskraćivanje podrške ovom amandmanu. Pomenuta je autonomija univerziteta i konstatacija da bi ovakvim zakonskim predlogom ta autonomija univerziteta bila ugrožena u onom njenom delu u kome se zapravo najkonkretnije radi, u procesu izbora dekana. Po Predlogu zakona dekana bira savet fakulteta, ali, na isključiviji predlog nastavno - naučnog veća. Dakle, ne na predlog bilo koje druge institucije ili pojedinca izvan tog fakulteta, već na isključivi predlog nastavno-naučnog veća, koji čine nastavnici i saradnici fakulteta. Dakle, tom zaštitnom komponentom onemogućeno je ugrožavanje tog procesa, imenovanje odnosno kandidovanje dekana. Što se tiče izbora dekana, kada bi usvojili ovaj amandman mi bi inaugurisali "autonomiju" u jednom delu, u onom delu u kome se ona tiče suverenosti nastavno-naučnog veća. Šta se dešava sa studentima, da li autonomija univerziteta podrazumeva autonomiju profesora i oduzima to pravo i slobodu studentima? Savet fakulteta čini 14 predstavnika fakulteta, četiri predstavnika studenata i četiri predstavnika osnivača odnosno Vlade, koji ne moraju biti činovnici Vlade, već ljude koje će Vlada imenovati. To je znači odnos 14:8. Ni na kakav način, tajno je glasanje, ne može se ugroziti autonomija univerziteta ukoliko se izbor dekana digne na nivo saveta fakulteta i time omogući aktivna uloga studentima i ne kontrolna, već takođe aktivna uloga onim licima koja će se pojaviti u savetu fakulteta kao predstavnici fakulteta. Mislim da moramo povesti računa i o amandmanima i o zakonima u načelu, koje smo već usvojili. Ovim bi tako nešto bilo dovedeno u pitanje. Konačno, što se tiče reformi, slažem se da se možemo sporiti o svemu tome, ali više od reformi je nula. Možete biti za reforme ili protiv reformi, ali ono što je više od reformi je nešto što zapravo u ovom trenutku ne postoji i nema veze sa ovim. Dakle, molim vas da pažljivo pročitate ovaj član zakona i da vidite amandmane koje smo do sada usvojili, da razmislite o zakonu koji smo usvojili u načelu i da shvatite da bismo ovim doveli upitanju ulogu studenata u procesu izbora dekana, da bismo doveli u pitanju ulogu osnivača i da ničim ne bismo afirmisali autonomiju univerziteta, jer jasno kandidata za dekana predlaže isključivo stručno telo fakulteta, dakle nastavno-naučno veće. Istovremeno, predstavnici fakulteta imaju potpunu većinu u savetu fakulteta i uz činjenicu da se izbor dekana vrši procesom tajnog glasanja ispoštovani su svi oni kriterijumi koji su preduslov autonomije.
Narodni poslanik Dejan Mihajlov, replika na izlaganje narodnog poslanika Tomislava Nikolića, prepoznavanje. Izvolite.
Kao prvo, skrenuta nam je pažnja da tu ima nekih nedoslednosti. Potpuno su različite stvari, gospodine Nikoliću. Pre svega, na izbor profesora odnosi se jedan deo, a ovo je deo o izboru organa upravljanja fakulteta. Izbor profesora potvrđuje najstručniji deo na univerzitetu koji popularno zovu senat, a ovo je organ upravljanja i to su različite stvari; nemojmo mešati struku odnosno izbor profesora sa načinom izbora organa koji upravljaju fakultetom. Što se tiče tih koje predlaže Vlada, koji će birati dekana i sve ostalo, to će biti stručni ljudi. Evo, pročitaću vam neka imena koja su sada članovi saveta nekih fakulteta i Beogradskog univerziteta i videćete da to nisu ljudi koji su stručni za taj posao, već su jednostavno tu po političoj funkciji. Evo, u Upravnom odboru Beogradskog univerziteta sedi Savićević, koji je predsednik "Geneks grupe"; onda Milutin Popivoda, direktor "Autotrenda" u Zemunu. Znači, to su ljudi koji nisu baš stručni za te poslove i takvih ima puno po raznim savetima. Biće ponovo ljudi koji nisu stručni i koji mogu politički da utiču na izbor dekana. Zato je naša namera išla u smeru da profesori sami biraju svog dekana i da time oni odlučuju na koji će način da se upravlja fakultetom, a ne da neko iz Vlade ili neko drugi stavlja te ljude po političkoj podobnosti koji će uticati na izbor dekana.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? Da, narodni poslanik Bora Stanimirović.
Poslanici SPS-a podržaće ovaj predlog zakona, a ne amandmana, jer ima za to više razloga. Malopre smo čuli, a prvo kada se radi o dekanu, to može u nekim drugim uslovima, u neko drugo vreme, kada budemo doneli neke druge zakone, kada budemo imali recimo direktora fakulteta kao menadžera itd, a gde će dekan biti samo stručno lice. Ako se zna da u savet, pored nastavnika, pored radnika fakulteta, ulaze i studenti, amandman eliminiše radnike i studente, a omogućava samo nastavnicima da biraju dekana, jer direktor u ovom odnosu snaga još uvek je direktor fakulteta. Znači, on je za sve zaposlene. To je jedan od glavnih argumenata zbog čega treba podržati ovaj stav koji je predložila Vlada. Hvala.
Reč ima ministar Vlade, gospodin Gašo Knežević.
Prvo sam hteo, istine radi, da kažem jednu činjenicu: u pravu je gospodin Mihajlov kada kaže da je Miki Savićević član - jeste. Nije ga Vlada postavila, univerzitet ga je izabrao, to je bitna razlika. Vlada nikoga nije nametala.
Narodni posalnik Dejan Mihajlov, osnov za repliku? (Dejan Mihajlov: Pomenut sam.) Izvolite.
Dobro. Ima takvih primera. Evo, recimo gospodin Labus je član Upravnog odbora Medicinskog fakulteta. Jednostavno, mi hoćemo da se izbegne upliv politike i svih onih koji su bliski politici u izbor dekana na fakultetu, i to je jedina naša namera. Da li će njih da predlaže neko drugi, dajte da se tu izbegne upliv politike. To je valjda nešto što nas vodi autnomiji univerziteta.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? (Ne.) Ako ne, stavljam amandman na glasanje. Za 61, protiv 97, uzdržan jedan, nije glasalo 27, od ukupno 186 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 110. amandman je podneo narodi poslanik Predrag Čanović. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, s tim što je, kao i u prthodnom slučaju, Odbor za prosvetukonstatovao da je amandman, po svojoj suštini, istovetan sa amandmanom Vlade, koji je postao sastavni deo Predloga zakona. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? Reč ima narodni poslanik Predrag Čanović.
Poštovani narodni poslanici, član 110. Predloga zakona o univerzitetu govori o tome ko predlaže, a ko bira i razrešava dekane fakulteta. Tu se eksplicitno kaže da dekana predlaže veće fakulteta, a bira ga i razrešava savet fakulteta. Mi principijelno, kao poslanička grupa SSJ, tu nemamo ništa protiv, međutim, našim amandmanom predlažemo da se u ovom članu, posle stava 3. doda stav 4. koji glasi: "Za dekana fakulteta isto lice može da bude izabrano najviše u dva mandata uzastopno". Naime, smatramo da većina fakulteta ima dovoljno stručnih kadrova, koji bi mogli da obavljaju funkciju dekana, tako da nije neophodno da isto lice vrši funkciju dekana u više od dva mandata uzastopno. Na kraju bih samo rekao da, kada Vlada prihvati neki amandman u potpunosti ili delimično kroz svoj amandman, ipak bi to trebalo navesti u obrazloženju, a ne da to predstavlja isključivo kao svoj amandman. Poslaničkoj grupi SSJ se to desilo kad je bio u pitanju amandman na član 39, evo i sada na član 110. Hvala.
Dužnost mi je, po članu 84. stav 2, da podsetim poslanike da smo glasanjem usvojili amandman na član 110. koji glasi: "Isto lice može biti izabrano za dekana, odnosno prodekana najviše dva puta". Da li se povodom amandmana narodnog poslanika Predraga Čanovića još neko javlja za reč? (Ne.) Ako ne, stavljam amandman na glasanje i molim narodne poslanike da se izjasne. Za 43, protiv 99, uzdržanih nema, nije glasalo 28, od ukupno 170 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 110. amandman je podneo narodi poslanik Goran Cvetanović. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Reč ima narodni poslanik Goran Cvetanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, Srpska radikalna stranka je podnela amandaman na član 110, gde se apsolutno sva tri stava razlikuju od člana 110. predloženog zakona. U prvom stavu dekana fakulteta bira i razrešava savet fakulteta. Amandmanom SRS je to promenjeno i on glasi: "Dekana fakulteta imenuje i razrešava osnivač na period od dve godine iz reda profesora fakulteta." Ono što je zaista bitno, to je upravo uloga osnivača. Ako je u Predlogu zakona dato da savet čine predstavnici osnivača, i to jedna četvrtina od ukupnog broja predstavnika fakulteta i instituta, znači negde oko 25%, zaista nema ni malo osnova, niti argumenata člana, da osnivač, koji uloži velika materijalna sredstva i angažuje eminentne stručnjake da predaju na nekom privatnom univerzitetu, ne može da odlučuje i da postavlja dekana. To je zaista neprimereno i smatramo da je bitno da se promeni osnivač, jer SRS se upravo zalaže da se do kraja sprovede koncept po komeuniverzitetom upravlja osnivač. U stavu 2. kandidata za dekana predlaže veće fakulteta - tu je promenjeno, da dekan fakulteta stupa na dužnost na osnovu akta o imenovanju. U stavu 3. člana 110, kako u Predlogu zakona stoji, kandidat za dekana predlaže kandidate za prodekana, iz reda nastavnika fakulteta, a amandmanom SRS promenjeno je da dekan bira prodekane iz reda nastavnika fakulteta, po postupku propisanom statutom fakulteta, na period od dve godine. Radi se upravo o tome da se osnivač maksimalno uvažava i poštuje i prosto je neverovatno da se u Predlogu zakona osnivač potpuno drugačije posmatra. Zbog toga se postavlja pitanje - zbog čega je univerzitet, odnosno fakultet čiji je osnivač Republika,u donošenju nastavnih planova nezavisan i od ministra prosvete, a univerzitet, odnosno fakultet, čiji je osnivač pravno ili fizičko lice, nije? Zbog toga SRS postavlja pitanje - da li je sloboda naučnog, odnosno umetničkog i obrazovnog rada, stvaralaštva i autonomije u obavljanju delatnosti univerziteta i njihovih članova garantovana članom 4. Predloga zakona ako zavisi od statuta osnivača? Obrazloženje Vlade za neprihvatanje amandmana zaista je vrlo specifičnoi zbog toga što su, počev od amandmana na član 100 (gospodin Ljubomir Kragović je podneo amandman), pa do člana 110, obrazloženja potpuno ista. Čak, kad su u pitanju privatni univerziteti, Vlada obrazlaže da se ne prihvata da isti statut imaju državni i privatni fakulteti, jer privatni univerziteti nemaju dovoljno dugu tradiciju kod nas. Recimo, Univerzitet "Braća Karić" već deset godina funkcioniše na našim prostorima, tako da ne znam koji je tovremenski period adekvatan da bi određeni univerziteti mogli da budu priznati, kada njihove diplome bez nostrifikacije mogui na drugim univerzitetima, odnosno u drugim državama da se priznaju? Tu je potrebno da sam ministar da odgovor na to pitanje - koliki je taj vremenski period; jer očigledno za ministra određeni vremenski period da se adaptira za prelazak sa nemačke marke na 20.000 evra ne predstavlja nikakav problem, tako da se on tu adaptira i za par sedmica. Srpska radikalna stranka će baš zbog tih argumenata i te kako imati mnogo razloga da dopuni taj predlog za izglasavanje nepoverenja ministru prosvete i sporta, Gašu Kneževiću, od 30. maja 2001. godine. Hvala.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? (Ne.) Ako ne, stavljam amandman na glasanje i molim narodne poslanike da se izjasne. Za 40, protiv 98, uzdržnih nema, nije glasalo 34, od ukupno 172 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanik Bratoljub Janačković je svoj amandman na član 110. povukao iz procedure, čime on prestaje da bude predmet rasprave. Na član 110. amandman su podneli narodni poslanici Toma Bušetić, Žarko Obradović, Branko Ružić, Slobodan Tomović i Milan Stanković. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Toma Bušetić.
Dame i gospodo narodni poslanici, grupa poslanika SPS je predložila izmenu ovog člana, koji glasi: "Dekana fakulteta bira i razrešava savet fakulteta. Kandidate za dekana predlaže veće fakulteta". Sporno je što "kandidat za dekana predlaže kandidate za prodekana iz reda nastavnika fakulteta". Mi smatramo da dekan treba da predloži kandidate za prodekane. To je priča od pre sat vremena, vezana za rektore, izbor rektora i prorektora, a isto i ovde izbor dekana ne treba vezivati sa izborom prodekana na ovaj način. Šta biva ako savet fakulteta izabere prodekana, a ne izabere dekana, a novi kandidat za dekana predloži drugog kandidata za prodekana, i tako sve "Jovo nanovo". Znate, u savetu fakulteta nekome će se svideti kandidat za dekana, a neće kandidati za prodekane, i obrnuto. Ne bih o ovome govorio, jer ste malopre naš predlog odbili, ali neko od predlagača je rekao, pre pola sata, da su dobri kandidati za prorektora ili dobri kandidati za prodekana glavna preporuka za izbor rektora, odnosno dekana. Znate, po ovom ispada da su prorektori ili prodekani, da su te funkcije važnije od funkcija dekana ili rektora, što nije istina. Jednostavno, kandidat za dekana treba da ima, pre svega, najbolji program i najviše stručne i ljudske kvalitete, a ne samo dobar tim; u smislu dobrog tima od malopre, kada je bilo reči o rektorima, a sada je reč o prodekanima. Mislim da bi o ovome trebalo razmisliti, mada je očigledno da vi to nećete da uradite.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč. Izvolite, reč ima narodni poslanik Bora Stanimirović, predstavnik poslaničke grupe SPS.
Dame i gospodo, ministre, problem je kao i kod rektora, samo što je sada situacija nešto bliža rešenju koje mi praktično nudimo. Naime, ako već želimo da ostvarimo nešto bolje, nešto savremenije, onda je dekan taj, što je moglo biti predloženo u zakonu, iako nemamo takav amandman, koji bira svoj tim, kao što je to slučaj u firmama, kao što je to svuda tako. Ako kolektiv ima poverenja u dekana, onda će on, svakako, imati pravo da izabere svoj tim, jer on prilikom izbora od strane saveta predlaže program na osnovu koga nastavno-naučno veće, odnosno savet fakulteta vrši izbor dekana. Ako je to tako, onda je pravo rešenje da dekan ima pravo da izabere tim sa kojim će raditi.
Pošto se više niko ne javlja za reč, stavljam na glasanje amandman. Za 47, protiv 92, uzdržan jedan, nije glasalo 30, od 170 narodnih poslanika. Konstatujem daNarodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Imamo predloge za dodavanje novog člana. Narodni poslanikVeroljub Arsić podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 110. doda novi član 110a. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li ovlašćeni predstavnik predlagača želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo poslanici, Srpska radikalna stranka je podnela amandman kojim predlaže da se posle člana 110. doda član 110a, koji bi glasio: "Dekan razrešen dužnosti raspoređuje se na poslove nastavnika u zvanju u kome je biran na fakultetu". Želja SRS je bila da jedan, u suštini, vrlo loš Predlog zakona, bar u onom tehničkom smislu, dotera da liči na zakon. Vlada je ovaj amandman odbila, uz pomalo čudno obrazloženje - iz člana 109. ovog istog predloga zakona, u stavu 3 piše: "Izbor dekana obavlja se bez konkursa, a dve godine, iz reda profesora koji su u radnom odnosu sa punim radnim vremenom na fakultetu".Samim tim je nov član koji sam predložio nepotreban, jer se to podrazumeva. Sada mi nije jasno šta se to podrazumeva. Hoće li dekan i dalje biti dekan ili će biti profesor? Ili, ako se postavi pitanje - šta ako dosadašnji profesor, a novi dekan predaje neki ozbiljniji i teži predmet, za koji je potrebno više sati nastave, da li će moći da obavlja kvalitetno dužnost dekana; ili obrnuto, da li će moći da obavlja kvalitetno dužnost profesora; hoće li biti obavezan da predaje ili neće? Ništa se od svega ovoga ne podrazumeva ovim zakonom i ništa nije obavezujuće. Postavlja se pitanje: ko će trpeti - da li fakultet ili studenti? Kada gospodin ministar Gašo Knežević koristi ovaj izraz - podrazumeva se, u njega imam najmanje poverenja da uopšte, što god da napiše, a nije napisano u zakonu, mogu da prihvatim kao neku činjenicu; pogotovu što, od kada je postao ministar, koristi duple standarde u svom radu, tako da može da se podrazumeva ako mu je dekan po volji ili ne mora da se podrazumeva ako nije, jer to u zakonu, gospodine ministre, ne piše. Isto tako se podrazumeva, gospodine ministre, da možete jednog dana podneti ostavku, pa se podrazumeva, u domenu teorije, da može doći gori ministar na vaše mesto, pa neće da podrazumeva ono što vi podrazumevate. Hvala.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 42, protiv 96, uzdržanih nema, nije glasalo 32, od 170 narodnih poslanika. Konstatujem daNarodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanikStevan Kesejić podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 110. doda novi član 110b. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li ovlašćeni predstavnik predlagača želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Stevan Kesejić.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman koji sam podneo u ime poslaničke grupe SRS odnosi se na ovlašćenja dekana na fakultetu. Naime, sam zakon je potpuno konfuzan. On je, u stvari, pokušaj da se izvrše reforme na fakultetu i pod izgovorom autonomije fakulteta pokušava se na mala vrata uvesti samoupravljanje. Znači, jedna nostalgija iz prošlih vremena. I, nimalo nas ne čudi, jer kad vidimo ko su predlagači, to su u stvari reciklirani komunisti, koji žele da urade ono što do sada mnogi nisu uspeli da urade do 2002. godine. Po ovom konceptu koji predlaže Vlada, nema odgovornosti, nema ovlašćenja pojedinaca. Naime, želi se uvesti nekakva kolektivna odgovornost, ničije - svačije, i na taj način se želi, u stvari, pokušati izbeći odgovornost kada Dosovci budu predavali vlast. Znači, Vlada će pokušati da prevaljuje krivicu na ovaj ili onaj savet itd. Zbog toga poslanici SRS insistiraju i na ličnim ovlašćenjima i na ličnim odgovornostima, kako bi reforma zaista bila prava, jer to ste u predizbornoj kampanji obećavali. Ovaj zakon, u stvari, a na to se odnosi i ovaj moj amandman, liči na "gemišt", odnosno špricer, kako mi kažemo, nitÄ je vino nitÄ je voda i ne zna se zaista ni ko pije ni ko plaća. Možda ministar sporta Gašo Knežević zna ko pije, ali narod ne zna kome se plaća. Zbog toga poslanička grupa Srpske radikalne stranke predlaže da se ovim amandmanom jasno preciziraju ovlašćenja dekana, tako da dekan predlaže statut fakulteta, odgovara za ostvarivanje obrazovne umetničke i naučne delatnosti, predlaže osnove poslovne politike na fakultetu, izvršava odluke upravnog odbora, podnosi godišnje izveštaje, pokreće inicijative itd. Dakle, ovim konkretnim amandmanom dovele bi se stvari na svoje mesto i jasno bi se precizirala ovlašćenja dekana na fakultetu. Na ovaj način, kako predlagač u članu 110. ne govori o konkretnim ovlašćenjima dekana, već pokušava da izbegne da se mogu prozvati svi oni učesnici na fakultetima i na univerzitetima koji su odgovorni i koji na određeni način treba da imaju svoja ovlašćenja prilikom vođenja institucija u kojima su zaposleni. Zbog toga predlažem poslanicima DOS-a da prihvate ovaj amandman koji sam predložio, naravno bez Milke jer ona ništa ne može da prihvati izuzev jedne stvari, i da na taj način popravimo ovaj zakon, koliko je moguće.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 43, protiv 84, uzdržanih nema, nije glasalo 47, ukupno 174 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 111. amandman je podneo narodni poslanik Miroslav Hristodulo. Vlada i Odbor za prosvetu su prihvatili ovaj amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, te konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 111. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić.
Nastojanje Srpske radikalne stranke da svojim amandmanima jasno precizira i na neki način ispravi sve ono što nije dovoljno precizirano u ovom zakonu očito je u većem delu bez uspeha, iz prostog razloga što je volja većine da ovaj zakon ne bude samo zakon tranzicije privremenog roka trajanja ili reformski zakon, oko čega se spori DOS-ova većina nego da bude zakon kontinuiteta. Ovo je, gospodo, bez obzira koliko vi izbegavali to i koliko ne naglašavali tu činjenicu, zakon kontinuteta političke i svake druge sličnosti ove vlasti sa onom vlašću koja je donosila zakone u kojima je osnova bilo samoupravljanje. Naime, sve ono što je nedefinisano i nedovoljno jasno u ovom zakonu praviće probleme u budućnosti. Tako i član 111. koji treba da definiše koja je uloga, kako i na koji način se bira savet fakulteta. Mi sugerišemo da se uloga onoga koji će upravljati fakultetom jasno u ovom zakonu definiše pored te uloge i načina izbora. Vlada predlaže da savet bude organ koji će upravljati fakultetom, mi srpski radikali predlažemo da to bude čisto, kristalno jasno, da to bude upravni odbor, koji će ovaj posao da obavlja. Predlažemo da se na jedan određeni način promeni ovo, iz prostog razloga što i sam predlagač kaže da će biti u savetu fakulteta 14 članova: a od toga će 12 članova saveta birati veće fakulteta; dva člana su iz redova zaposlenih; sada čujemo da su, nakon usvajanja amandmana, četiri predstavnika studentskog parlament; i četiri predstavnika Vlade, osnivača. To u zbiru sačinjava 22 i to je paran broj. Osnovno pravilo prilikom donošenja i konstituisanja svakog organa je da se poštuje neparnost. Šta ćete ako bude rezultat 11:11? Ako ste hteli toliko da podilazite studentima, trebalo je da im date pet članova ili bilo kome da povećate broj članova da bude neparan broj. Drugo, ovako i na ovaj način nisu definisani ni prava, ni obaveze, kako osnivača tako i zaposlenih. Gledajte, gospodo, vi tvrdite sa ove govornice, iz usta ministra, da će ovaj zakon trajati do 2010. godine kao tranzicioni zakon. Neće vam narod dozvoliti toliko da budete, ali šta ćete reći - gospodo, kada budete ispunjavali svoje obaveze kao osnivač, a u ovom slučaju Vlada, da li ćete reći zaposlenima na fakultetima - srazmerno učešću u odlučivanju toliko ćemo vas i finansirati. Hoćete li onda reći proporcionalno učešću predstavnika Vlade kao osnivača toliko ćete i novca dobijati, a ostatak do 100%, gospodo, koliko odlučujete toliko i obezbedite sredstava. Izlaziti sa tvrdnjom - dok samministar, ili u tom stilu, neće tako biti; to je suviše neozbiljno. Znajte, gospodo, da ubrzo slede promene u Srbiji, bez obzira koliko se vi opirali tome da ne bude izbora, narod će vas naterati na to i sami ste za to krivi. Gospodo, izjednačavate u ovom,a i u drugim članovima prava i obaveze, privatne i državne fakultete. Vi kažete, ako je Republika osnivač, onda delegira Vlada četiri člana u savet. Gde vam je za privatne fakultete? Hoće li privatnik da finansira fakultete, a vi ćete ovim zakonom da mu nametnete ko će da donosi odluke na tom fakultetu, ko će da odlučuje. Gde to ima, gospodo? Gde ste to sreli? Gde ste to na tom Zapadu, kada ste išli da uzimate pare i da se stručno usavršavate, sreli da država koja je osnivač fakulteta prepusti nekom drugom upravljanje? Gde ima takav primer, navedite bilo koji primer, pa i od ovih tranzicionih zemalja, koje uvek uzimate kao svetli primer.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 45, protiv 94, uzdržanih nema, nije glasalo 37, ukupno 176 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Molim narodne poslanike, bez obzira da li su predstavnici ili predsednici, ako imaju primedbu na redosled amandmana da izvole za govornicu i da kažu.
Dame i gospodo, preskočen je amandman na član 110. Podneli su ga prof. Bora Stanimirović i mr Živodarka Dacin. Prema tome, mi jesmo malopre diskutovali o tom članu, kada smo diskutovali o izboru rektora, ali mora da se glasa.
Podnosioci amandmana na član 110. su sledeći: Vlada Republike Srbije; zajedno narodni poslanici Nenad Lemajić, Milan Radulović, Bojana Aleksić, Dragoljub Vojinović i Vladimir Andrić; narodni poslanik Predrag Čanović; narodni poslanik Goran Cvetanović; narodni poslanik Bratoljub Janačković, koji je povukao amandman iz procedure; narodni poslanici Toma Bušetić, Žarko Obradović, Branko Ružić, Slobodan Tomović i Milan Stanković. Posle toga, član 110. je bio predmet predloga narodnog poslanika Veroljuba Arsića, koji je imao predlog za dodavanje novog člana. To je ono što imam kao amandmane koji su u proceduri. (Nataša Jovanović: I Stevan Kesejić.) I narodni poslanik Stevan Kesejić. Rekla sam, bez obzira što kršite Poslovnik i dobacujete iz klupe, da imate amandmane na član 110, a zatim podnosioci amandmana kojima se predlaže dodavanje novih članova iza člana 110, što nije amandman na član 110, što bi narodni poslanici trebalo da znaju. Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, povreda Poslovnika.
Samo da ne bi bilo zabune: poslanička grupa SPS podnela je dva amandmana na član 110. Oba amandmana ušla su u proceduru. Trebalo je da budu zaustavljena na pisarnici od strane činovnika koji pregleda amandmane, koji je po Poslovniku dužan da upozori predlagača da amandman ne može da bude u proceduri zato što je poslanička grupa već podnela jedan. Vi ste to propustili. Amandmani su otišli Vladi Republike Srbije. Vlada Republike Srbije izjasnila se o oba amandmana. Ako je već tako, trebalo je da bar jednom rečenicom kažete danas - na član 110. poslanička grupa SPS podnela je još jedan amandman, koji ne može da bude predmet odlučivanja na ovoj sednici zato što poslanička grupa, po jednom ludačkom poslovniku koji ste usvojili, može na jedan član samo jedan amandman da podnese.
U delu podsećanja narodni poslanik Tomislav Nikolić je u pravu. Jedna poslanička grupa ne može da stavlja dva ista amandmana. Ja bih kao predsedavajući dala informaciju da je informacija stigla do mene. Znači, podnošenje amandmana od strane poslaničke grupe prvo ne treba da se desi u poslaničkoj grupi, a onda ne treba da se desi u Službi Skupštine, a nikako ne bi trebalo da se desi na samoj sednici Skupštine. Ova dva prekršaja su učinjena. Narodni poslanik Tomislav Nikolić je u pravu, ali je izbegnut treći prekršaj. Informacija koju sam dobila iz Službe odnosi se na članove 14. i 69. stav 3, ne odnosi se na član 110. Molim vas da uvažite da je put ovih amandmana bio takav i molim sve poslaničke grupe da poštuju Poslovnik i podnose amandmane u skladu sa Poslovnikom. Na član 112. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Toma Bušetić, Žarko Obradović, Branko Ružić, Slobodan Tomović i Milan Stanković. Vlada i Odbor za prosvetu su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 112. amandman je podneo narodni poslanik Predrag Čanović. Vlada i Odbor za prosvetu su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 112. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Vučurović. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Podnosilac amandmana nije u sali. Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 31, protiv 90, uzdržanih nema, nisu glasala 54, od ukupno 175 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 112. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Lemajić, Milan Radulović, Bojana Aleksić, Dragoljub Vojinović i Vladimir Andrić. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milan Radulović.
Poštovani poslanici, kao što ste videli, član 112. određuje nadležnosti saveta fakulteta, koji, između ostalog, pod tačkom 6, "bira i razrešava dekana i prodekana fakulteta". Mi smo predložili da se ta tačka briše, iz jednog jednostavnog razloga. DSS je i u načelnoj raspravi i u amandmanima jasno istakla svoj osnovni princip: osnovni princip u uređivanju univerziteta jeste autonomija. Po našem shvatanju autonomija univerziteta se ogleda, pre svega, u tome kakav je odnos između upravnih i stručnih organa na univerzitetu. Mi smatramo da stručni organi na univerzitetu treba da imaju najveća ovlašćenja i da u hijerarhijskoj lestvici budu blago iznad upravnih organa. Dekan ima nedefinisan status. On je istovremeno i upravnik fakulteta i predsednik veća, odnosno predsednik stručnog organa. Međutim, načelo da je stručni organ najvažniji na univerzitetu, doći će do izražaja tekonda kada i u upravnim organima - a tako će biti već u sledećem zakonu - ne bude nikoga osim ljudi sa univerziteta. Ne može niko da delegira svoje predstavnike da upravljaju univerzitetom ako dosledno poštujemo načelo autonomije. Gospodin Nikolić je tu imao jednu dilemu - kako smo mi predložili stav da izbor profesora potvrđuje senat, odnosno veće univerziteta. To je jednostavno rešenje. Veće univerziteta, odnosno senat, najviši je organ na univerzitetu; čine ga samo redovni profesori, i on mora da ima glavna ovlašćenja u struci. Svako mora da prođe taj filter koji predstavlja senat univerziteta. Veće fakulteta je nešto niži organ zato što ga čine svi nastavnici. Međutim, veće fakulteta ima pravo da bira svog dekana. Nema razloga da dekana bira savet. Savet ima svoje nadležnosti. Normalnije je da veće bira dekana. Uzgred rečeno, u ovoj tački jasno su došle do izražaja dve koncepcije o tome šta je autonomija univerziteta, ali, čini mi se, i dve političke orijentacije. Vladina većina - koja Vladu podržava bezrezervno, čak i onda kada Vlada, a čini to sve češće, reciklira i restaurira komunističke i neokomunističke zakone - na jedan način shvata autonomiju univerziteta, a DSS i autonomiju univerziteta i reforme shvata u jednom, rekao bih, izvornom vidu. Naime, mi smatramo da se ne mogu stari zakoni reciklirati. Gospodin predstavnik poslaničke grupe DOS čita nama lekciju kako, ako savet bude birao dekana, onda neće moći studentski parlament da učestvuje u tom poslu. Mi nemamo običaj da se bavimo demagogijom i da se udvaramo studentima. Mi smo rekli u načelnoj raspravi da je pravo studenata da imaju fakultativne predmete. Pravo je studenata da imaju slobodu istraživanja; pravo je studenata da imaju jednosemestralne predmete; pravo je studenata da imaju više ispitnih rokova; pravo je studenata da im univerzitet garantuje da ćeznanja i zvanja koja steknu na univerzitetu u Srbiji biti istovetna sa zvanjima na bilo kom evropskom univerzitetu. Pravo je studenata - umesto da izvlače tri pitanja na ispitu, (pa znaju, ne znaju) - da budu bodovani i da bodovi koje su skupili u toku jedne godine, da važe na univerzitetu u Solunu, u Budimpešti, u Londonu, Nišu i Sarajevu. To su relna studentska prava. To je onoza šta se mi zalažemo. Kakvu korist imaju studenti od toga što će učestvovati u izboru dekana? Zašto bi se studenata ticalo i u čemu je njihov suštinski interes ko je dekan? Njihovi suštinski interesi su ova pitanja koja samnapred nabrojao, a ne da biraju dekana; pri tomnemaju ni moći da suštinski utiču na taj izbor. Dakle, treba razlikovati stvarne interese studentske od onoga što je demagogija, što je povlađivanje studentima i krivotvorenje njihovih autentičnih interesa. Autentičan studentski interes je da ima slobodu istraživanja i da mu univerzitet garantuje i organizuje takvu nastavu da će on tu slobodu moći delotvorno, konstruktivno, kreativno da iskoristi, kako bikada završi studije znao gde je i zašto je studirao.
Na osnovu člana 84. Poslovnika stav 2, zbog zabeleški u stenogramu, nakon prikupljenih informacija dajem objašnjenje za malopređašnju primedbu, podnetu od strane predstavnika poslaničke grupe SPS-a, gospodina Bore Stanimirovića. Narodni poslanik Bora Stanimirović je uz narodnu poslanicu Živodarku Dacin potpisao da se amandman podnet na član 110. Predloga zakona o univerzitetu odnosi na član 109. i kao takav je ušao u proceduru. Dakle, nije bilo greške ni na Vladi ni u Skupštini. Nakon toga je narodna poslanica povukla taj amandman. Molila bih narodne poslanike da sva svoja prava, dužnosti i obaveze ispunjavaju i da se onda obraćaju Narodnoj skupštini sa zamerkama. Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje i molim narodne poslanike da se izjasne.
Za 56, protiv 81, uzdržanih nema, nije glasalo 40, od ukupno 177 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 112. amandman je podneo narodni poslanik Bratoljub Janačković koji je amandman i povukao u toku današnje rasprave. Narodni poslanik Vitomir Plužarević podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 112. doda novi član 112a. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li narodni poslanik Vitomir Plužarević želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi srpski radikali podneli smo amandman na član 112. kako bi koliko - toliko smanjili samoupravne tokove ovog zakona koji su evidentni u celom zakonu. Ovaj naš amandman se odnosi na VI poglavlje koje reguliše organe upravljanja i stručne organe, između ostalog i savet fakulteta, gde predlažemo dodatni amandman 112a koji glasi: "Nadzorni odbor fakulteta ima pet članova i imenuje ga i razrešava osnivač. Dva člana nadzornog odbora iz stava 1. ovog člana imenuje se iz reda zaposlenih na fakultetu. Mandat članova nadzornog odbora iz stava 1. ovog člana traje pet godina, počev od dana konstituisanja". Baza ovog zakona je model iz 1992. godine; ta baza upućuje da se vraćamo na samoupravne tokove koje ste osudili i za koje ste u više navrata pominjali da nisu u skladu sa tom čuvenom Evropom. Evropa se odlepila od samoupravnih tokova. Evropa poštuje samo profit i način da se on na što lakši način stekne, tako da Evropa neće prihvatiti ovaj samoupravni Zakon o univerzitetu. Zašto da dekana birate po samoupravnom principu? Pominje se vraćanje autonomije univerziteta i to nije tačno. Kako ta autonomija da se sprovede u delo kada su univerziteti još čvrsto vezani za državu? Zakon o univerzitetu je po izjavi gospodina Gaša Kneževića, tranzicionog karaktera. Gde su vam sada kod ovog zakona eksperti? Nema ih nigde. Navodno nema politike u ovom zakonu, a on je ceo protkan DOS-ovskim nitima koje su vrlo tanke. Ovaj zakon je u nizu donetih zakona kratkog karaktera i neće izdržati svoj zamišljeni put. Zašto je po rečima gospodina Gaša Kneževića toliko gorčine u zakonu iz 1998. godine? Nema u njemu baš toliko gorčine da ministar mora prvo da uzme šećer, pa onda posle nešto drugo, kako bi ublažio gorak ukus tog zakona. Kako to da ova vlast ne može da predloži jedan dobar zakon koji se neće menjati za duži vremenski period, no je preuzela odredbe zakona iz 1992. Sklon sam da poverujem da su ovaj zakon radili diletanti, a ne eksperti i stručnjaci, jer takvih u DOS-u nema. Koje to hvatanje sa Evropom zastupate, kad njime regulišete i retroaktivnost? Ovaj zakon nisu prihvatili ni rektori, ni dekani, ni studenti. Zašto ga nisu prihvatili? To se vidi iz svih ovih rasprava koje traju već nekoliko dana i vidi se iz velikog broja amandmana koje su podneli i studenti i dekani. Čak i sama Vlada nije zadovoljna ovim predlogom, pošto je stalno grejala ovaj zakon i u toku kaljenja isti ispravljala brže - bolje nekim svojim amandmanima. Srpski radikali neće prihvatiti ovaj zakon.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 47, protiv 95, uzdržanihnema, nije glasao 31 od 173 poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanik Slobodan Janjić podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 112. doda novi član 112b. Vlada i nadležni odbori nisu prihvatili ovaj amandman. Izvolite.
Nisam vas čuo da li je Vlada prihvatila, pa je sastavni deo zakona ili da obrazlažem?
Izvolite, obrazložite vaš amandman.
Predložio sam član 112b koji glasi: "Nadzorni odbor fakulteta: 1) vrši nadzor nad zakonitošću rada organa fakulteta; 2) vrši nadzor nad poslovanjem fakulteta; 3) obavlja i druge poslove utvrđene zakonom." Koncept SRS je da su organi fakulteta dekan, upravni odbor i nadzorni odbor. Ovim amandmanom se preciziraju nadležnosti nadzornog odbora. Ako država finansira rad fakulteta, ako ga u stvari finansiraju građani iz poreza, taksi, carine itd, oni su to svoje pravo upravljanja preneli na Vladu koja samo raspodeljuje tako ubrana sredstva. Skupština, odnosno narodni poslanici usvajanjem budžeta odlučuju o tome koliko će sredstava opredeliti za te namene. Zato je i logično da Vlada preko upravnog odbora inadzornog odbora vrši upravljačka prava i nadzor nad zakonitošću radaorgana fakulteta. Vi, međutim, vraćate samoupravljanje na fakultet, mada je to u suštini privatizacija fakulteta kroz jedan određen klan članova saveta fakulteta.Fakultet kao obrazovna ustanova ne može biti prepušten sam sebi, s obzirom da je od nacionalnog interesa, a pogotovo ako u tim savetima budu birani ljudi kao ministar, gospodin Gašo Knežević, koji imaju krizu nacionalnog identiteta na momente samo. Ne znam da li kod vas fakulteti postoje zbog studenata ili studenti i fakulteti da bi dekani i rektori primali plate. Ono što se događalo juče izgleda da će se ponoviti danas. Jedno ustaško kopile je juče popodne posetilo Beograd da bi se uverilo da se ova država još uvek.........
Gospodine Janjiću, upozoravam vas da se vratite na temu dnevnog reda.
Ovo je tema i u pitanju su studenti i naša deca, moglo je da dođe juče do krvoprolića i to mora sprečiti. To kopile je prisustvovalo i predsedništvu DOS-a.....
Gospodine Janjiću, pošto se ne pridržavate mog upozorenja, izričem vam prvu opomenu.
Gospođo Nataša, vama kažem da ovde postoji Ustav, ovde postoji poslanička legitimacija i u njoj lepo piše da poslanik za svoje izraženo mišljenje ne može da bude kažnjen. To piše na prvoj strani ove legitimacije koju i vi imate, i držite se Ustava i toga.
Naravno.
Pri tom je reklamirano na svim TV stanicama kako je došla grupa mladih ljudi iz Novog Sada da prelepljuju plakate srpskog junaka i patriote Radovana Karadžića.....
Gospodine Janjiću, ponovo se ne držite teme dnevnog reda, i upozoravam vas ponovo.
To je sve reklamirala televizija da bi izazvala sukob mladih ljudi iz Beograda....
Izričem vam i drugu opomenu, na osnovu Poslovnika Narodne skupštine.
Da je to organizovala vlast, jasno je svima, jer su mediji to reklamirali pet sati ranije, tj. pre početka prelepljivanja plakata, očekujući sukob.
Gospodine Janjiću, oduzimam vam reč. Molim vas da napustite govornicu. Da li se o ovom amandmanu još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi prijavljuje za reč (Da.) Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, ne znam zašto gospođi Mićić toliko smeta narodni poslanik SRS....
Gospodine Nikoliću, molim vas, dobili ste reč kao zamenik predsednika poslaničke grupe da obrazložite amandman koji je podneo narodni poslanik Slobodan Janjić i molim vas da se pridržavate nekih pravila ponašanja koja su sadržana u Poslovniku.
Da li to po vama samo ja sada zaslužujem da mi se obratite, a ne poslanik koji dobacuje iz sale.
A vi ne dobacujete?
Sada? Pa evo me za govornicom.
Kada sedite tamo vi i vaši poslanici ne dobacujete?
Dobacujem koliko god mogu.
Dobacujete, vidim, evo trenutno, evo čistog dokaza, evo pogledajte narodnog poslanika Slobodana Janjića, kome je inače oduzeta reč, nastavlja da dobacuje. A što bi moglo da vam pređe u meru udaljenja.
Mene samo interesuje zašto vam toliko smeta odbrana Radovana Karadžića koju pokušava Slobodan Janjić ovde da ....
Znate šta, uopšte neću da raspravljam ovde sa vama o temama koje nisu na dnevnom redu, niti vi imate pravo da ovde promovišete neke vaše stavove po nekim drugim temama.
.... pokušaj sprečavanja sukoba na beogradskim ulicama između onih koji lepe jedne plakate i onih koji lepe druge.
Gospodine Nikoliću, imate dve opomene i znate da je sledeće oduzimanje reči.
Samo me ne plašite, ne plašite me, bar u ovoj sali niko ne može da me uplaši, molim vas. Izašao sam da zaštitim narodnog poslanika poslaničke grupe kojoj i sam pripadam; da imate iste aršine prema svima, nikada ne bih izašao. Vi isključivo narodne poslanike SRS opominjete i sprečavate da govore na način na koji žele da govore. Zapamtite jednom, u ovoj skupštini narodni poslanik ima pravo da govori na način na koji on želi. On time oslikava sebe, svoju poslaničku grupu i deo građana koji su ga birali i hteli da on takav bude u ovoj Narodnoj skupštini. Ovo nije mesto gde se mi prevaspitavamo. Ovo je mesto gde mi iznosimo svoje stavove.
Slažem se, gospodine Nikoliću, vi ste dobili trenutno reč da govorite o amandmanu, molim vas da pređete na temu dnevnog reda.
Molim vas da mi ne dobacujete dok sam za govornicom. Zalažete se za autonomiju fakulteta i univerziteta. U tome želimo da vam pomognemo. Zalažemo se za autonomiju narodnog poslanika, onoga koga je birao narod, zalažemo se samo za jednu sitnicu, da pet minuta govori za ovom govornicom, da mu se niko ne meša, neka govori šta god hoće.
Ne može, nije po Poslovniku.
Ma neka govori, on je narodni poslanik, ljudi. To može da se kaže u diktaturi, to može da se kaže na nekom drugom mestu. U ovoj skupštini narodnom poslaniku ne može da se kaže - ne možete da govorite o tački dnevnog reda na način na koji vi hoćete. To ne može da se kaže poslaniku, zato što je on predstavnik naroda, zato što je to narod ovde. Pustite vi taj poslovnik. Taj poslovnik kaže da poslanička grupa podnosi amandmane. Pitajte profesora Pravnog fakulteta postoji li termin poslanička grupa u Ustavu Republike Srbije ili postoji termin narodni poslanik i da li narod predstavlja poslanička grupa ili narodni poslanik? To je naše organizovanje ovde, interno organizovanje. Ono što piše u Ustavu ovo ne može da pogazi, a posebno ako vi donosite na način koji uopšte nije propisan u Ustavu. Zato vas molim, gospođo Mićić, na ivici smo, da više ne možemo da trpimo ovo što radite u Narodnoj skupštini [[žagor u sali]] Ili budite na tom mestu kao jedan od ravnopravnih ili se sa tog mesta sklonite da dođe neko ko je razumniji. Osam godina sam bio opozicioni poslanik u Skupštini Srbije. Činio sam vlastima možda i više nedaća nego vama ovih dana. Bila je diktatorska vlast, kako vi tvrdite; predsednik Skupštine Dragan Tomić za vas je bio pojam demokratije. Neka je on bio socijalista, nekad možda nije ni znao šta je demokratija, on je demokratski vodio sednice Narodne skupštine. Učite se malo, učite se na dobrim primerima, a ne na lošim.
Ovo je bila još jedna zloupotreba prava narodnih poslanika, tako što je reč da govori o amandmanu iskoristio za ličnu promociju i promociju svoje stranke, što mi nismo bili dužni da slušamo. Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje isti. Ko je na ivici može da padne. To je opasno. Za 43, protiv 99, uzdržanih nema, nije glasalo 27, ukupno 169 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 113. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Odbor za prosvetu je prihvatio ovaj amandman,Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 114. amandman je podneo narodni poslanik Dragoljub Stamenković. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite, reč ima podnosilac amandmana, narodni poslanik Dragoljub Stamenković.
Dame i gospodo narodni poslanici, članom 114. Predloga zakona preciziraju se ovlašćenja odnosno poslovi koje treba da obavlja veće fakulteta. Tamo je u nekih 15 tačaka navedeno ono što po mišljenju Vlade, odnosno predlagača i onih koji su radili na Predlogu zakona treba da obavlja ovaj organ. Smatramo da su to prevelika i nepotrebna ovlašćenja i dosledno, kao kada smo bili na vlasti, pa tako i sada, branimo onaj koncept za koji smatramo da je bio valjaniji - predlažemo da radi određene poslove, koji su sadržani u amandmanu SRS, koji obrazlažem. Najlakše je kad si u poziciji tražiti najviša prava za one na koje se zakon odnosi, tražiti najveće plate za one na koje se zakon odnosi i tražiti sve maksimalno i liberalno. Ali, ozbiljna politička stranka na isti način, kada je na vlasti i kada je u opoziciji, zastupa svoje političke ideje i svoj program. U skladu sa tim, mi tražimo da veće fakulteta ima sledeće nadležnosti - daje mišljenje o predlogu statuta fakulteta; donosi nastavni plan i program osnovnih, specijalističkih, magistarskih i doktorskih studija po odsecima, grupama ili smerovima; donosi nastavni plan i program stalnog stručnog obrazovanja i usavršavanja; donosi program naučnih istraživanja, odnosno umetničkih projekata fakulteta; utvrđuje mere za podsticanje razvoja izrazito uspešnih i darovitih studenata;najmanje jednom godišnje razmatra izveštaj o ostvarivanju programa naučnih istraživanja, odnosno umetničkog rada i obavlja i druge poslove, utvrđene ovim zakonom i statutom fakulteta. O pitanjima iz svoje nadležnosti veće fakulteta odlučuje većinom glasova ukupnog broja članova. Ovim preciziramo nadležnosti veća, ne dajemo ni prevelika, ni premala ovlašćenja, nego ona ovlašćenja za koja smatramo da su potrebna i neophodna za obavljanje tih poslova. Iznenadilo me zalaganje jednog narodnog poslanika,pripada pozicionoj političkoj grupaciji, a podneo je veći broj amandmana, da te amandmane povlači, jer je čuo Vladu koja kaže da možda ima određenih nedostataka, nedorečenosti, i nesavršenosti u ovom predlogu zakona, jer se tek očekuje reforma visokoškolskog obrazovanja. Mislim da je danas trebalo da dođe taj reformistički zakon, jer je u predizbornoj kampanji DOS-a rečeno da ima preko 200-300 zakona koji se odnose na reforme svih segmenata života u Srbiji, da je dovoljno samo izabrati DOS i da će doći ti zakoni.Nažalost, vidimo da se radi "na parče, na krpicu, na po malo", nema se vremena za čekanje. I, a propo onoga da Mikija Savićevića, rođaka i klijenta gospodina Batića, nije predložila Vlada nego ga je birao fakultet, upravo na to i mi obraćamo pažnju - znate, Vlada kao osnivač, Narodna skupština, građani Republike Srbije, učestvuju u finansiranju rada fakulteta i univerziteta, pa i o takvim ljudima moramo povesti računa, da neko ko je nepodoban za rad ili saradnju na univerzitetu nikada više ne bude izabran. Zamislite šta se može desiti, zamislite da sutra i Zabunovića predlože za člana saveta fakulteta (to je onaj što je sa čarapom na glavi upao u Carinu).
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi prijavljuje za reč o ovom amandmanu, (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 36, protiv 95, uzdržanih nema, nije glasalo 30, od ukupno 161 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo se približili vremenu za pauzu, određujem pauzu do 15,00 časova. [[Posle pauze - 16,05.]] Poštovane dame i gospodo, molim vas da radi utvrđivanja kvoruma ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da imamo kvorum i da možemo da nastavimo rad. Na član 114. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Lemajić, Milan Radulović, Bojana Aleksić, Dragoljub Vojinović i Vladimir Andrić. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li ovlašćeni predstavnik predlagača želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Bojana Aleksić. Molim vas da malo pričekamo da poslanici zauzmu mesta, da vas ne ometaju u izlaganju (poslanici SRS ulaze u salu).
U članu 114. nabrajaju se ovlašćenja nastavno-naučnog veća. Jedno od tih ovlašćenja, po mišljenju nas iz Demokratske stranke Srbije, trebalo je da bude i izbor dekana i prodekana; to i jeste bio amandman DSS, kao posledica amandmana na član 110, u kome to i predlažemo. Ponovila bih još jednom, mi smo se zalagali za to da nastavno-naučno veće, kao nosilac autonomije univerziteta, bira i dekana. Nažalost, naš amandman na član 110. nije prihvaćen i koristim ovu priliku da izrazim naše razočarenje zbog neprihvatanja tog amandmana, pošto je to bilo jedno od predizbornih obećanja DOS-a. Sada mi ne ostaje ništa drugo nego da povučem ovaj amandman na član 114. Kao što rekoh, on je bio samo posledica amandmana na član 110.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? Izvolite, reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Moram da ponovim princip zbog koga poslanici SRS ne mogu da prihvate amandman koji je podnet na član 114. Usvajanjem tog amandmana bi... (glasovi - amandman je povučen).
Gospodine Nikoliću, izvinjavam se, ali narodni poslanik Bojana Aleksić je povukla amandman. Konstatujem da je amandman na član 114. povučen. Na član 114. amandman je podneo narodni poslanik Bratoljub Janačković; takođe je povučen. Narodni poslanik Božidar Vujić jednim amandmanom je predložio da se naziv Poglavlja VII i član 115. brišu. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li ovlašćeni predstavnik predlagača želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Božidar Vujić.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman SRS na član 115. Predloga zakona o univerzitetu, koji sada tu pred Skupštinom i pred vama obrazlažem, pokušaj je SRS da poboljša, u svakom slučaju, ovaj loš zakon o univerzitetu, pa sledstveno tome i ovaj član. Osim što je pokušaj i izraz je dobre namere SRS da ono što ste vi tako transparentno rekli - reforme i samo reforme, kako volja pretočite u ovaj zakonski projekat koji je daleko od svega toga, daleko od reformi. Ako već upotrebljavate reč reforme, onda kao član SRS ne mogu da shvatim da reforme- koje ste tako najavljivali u predizbornoj kampanji i zbog čega velika većina građana, želeći da do tih reformi dođe, da dođe bolje sutra za ovu Srbiju, vama poveri glas - ne sprovodite na opštu dobrobit stanovništva Srbije. Ovo su reforme samo u tom smislu što jedan zakonski projekat, do danas važeći, donesen 1998. godine, vraćate na zakonski projekat iz 1992. godine. Čak to - transparentno, što je vama svojstveno, ni ne tajite. Vraćate na nešto što, blago rečeno, može da zvuči kao samoupravni model. Uostalom, ne čudi to. Od velike većine članova Vlade, a još manje od velike većine članova ovde prisutnih poslanika DOS-a, na delu je samo revanšizam poraženih snaga tzv. Osme sednice Saveza komunista Srbije, ali od toga najveću štetu ima narod. Ono što ste vi govorili da je bila tiranija prošle vlasti, da su se pobednici Osme sednice iživljavali nad vama i narodom, sada to isto vi radite tom narodu, ali vraćate onima koji su vas porazili na toj Osmoj sednici. Ovo ni u kom slučaju nije reformski zakon, ni u kom slučaju nije dobar zakon, a to nije samim tim ni ovaj član; i zato, kao član SRS, predlažem da razmislite da li je dobro da se vraća nešto što je bilo svojstveno prošlim vremenima, a vi kažete da ste donosioci te demokratizacije u društvu, da ste nosioci reformi. Ono što se predlaže članom, a što SRS predlaže amandmanom da se briše, jeste nešto što se nekada zvalo komitet, vi sad to lepo nazvaste - Republički savet za razvoj univerzitetskog obrazovanja. Što se ne prikažete narodu onakvim kakvi jeste. Nazovite to slobodno univerzitetski komitet bivših, presvučenih i komunista u srcu. Ostanite dosledni sebi, kako ste to bili i 1988. i pre...
Molim vas da se držite teme dnevnog reda. Dobili ste reč da obrazložite svoj amandman.
Gospođice predsedavajuća, tek smo počeli da radimo popodne, a vi se ne koncentrišete dovoljno na rad ove skupštine i ne pratite. Pričam o članu, pričam o amandmanu na ovaj član, koji je podnela SRS i pričam sledstveno tome i o samom zakonskom projektu ovog vašeg komunističkog predloga, kojim uvodite samoupravljanje, a to što vi ne pratite nisam ja kriv. Promenite marku piva. Dakle, amandman koji je podnela SRS odnosi se na to da morate da shvatite; ne znam kako ćete to uspeti, ali vi to morate zbog svih onih birača zbog kojih ste dobili glasove i od kojih, na prvim narednim izborima, nećete dobiti. Ako hoćete u Evropu, ako hoćete demokratizaciju odnosa u društvu, ako hoćete pravo, evropsko, moderno obrazovanje, pa samim tim i zakon o univerzitetu, onda zaboravite vreme komiteta. Ako zaboravite vreme komiteta i zaboravite to da samo vlada i vi kao vlast trenutno možete da odlučujete o svemu, onda možemo, jednog dana, a to, na žalost, neće moći sa vama, da dobijemo pravi zakon o univerzitetu. Na sva usta za ovom govornicom, u protekla tri dana, nadležni, resorni ministar sporta, gospodin Gašo Knežević, pričao nam je da je vreme da univerzitet počne da uživa autonomiju... (Predsednik - prekoračili ste vreme) ... završavam. Evo, da treba da uživa slobodunaučno-nastavnog i obrazovnog, umetničkog i svakog drugog slobodnog rada na univerzitetu. Ovo što vi uvodite, da vlada određuje deset članova u Republički savet, ono što vi uvodite da će vlada imati stalni nadzor nad tom, kako vi to kažete, nazovi transparentnom autonomijom fakulteta, neće moći nikako. Ovaj amandman je za to da se to popravi. Vi to nećete moći, ali u svakom slučaju, zbog toga, zbog svih ostalih zakona koji ni u kom slučaju nisu reformski, nećete više dobiti poverenje građana na prvim narednim izborima, a tada ćete da vidite kako će narod o vama da glasa.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? Izvolite, reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Bilo bi dobro kada bi narodni poslanici, koje ovde čekamo po sat i više vremena da stvore kvorum, imamo strpljenja i živaca da ih čekamo, imali živaca da tih 30 ili 40 sekundi, koliko predlagač amandmana duže govori od predviđenog vremena, kad bi i oni pokazali strpljenje koje pokazujemo mi koji svakog dana po tri sata uzaludno čekamo da sednica ili počne ili da se nastavi posle pauze.
Molim vas da se vratite na temu dnevnog reda.
Zanimljivo je da nam Vlada nudi Predlog zakona o univerzitetu i da nam nudi član 115, 116, 117. i 118. kojima se bezmalo potpuno odriče univerziteta, kao da je univerzitet vruć kesten, kao da je univerzitet nešto šugavo i Vlada gleda da se toga što pre otarasi, da ne bi, ni na koji način, uticala na ono što se na univerzitetu dešava ili što bi na univerzitetu moglo da se dešava. Kako drugačije tumačiti predlog da se formira republički savet za razvoj univerzitetskog obrazovanja, koji će sačinjavati rektori, prorektori i deset članova koje imenuje Vlada. Najpre, ako ste želeli u potpunosti da sprovedete princip da se studenti pitaju za sve, kako to da nema studenta - prorektora u sastavu ovog republičkog saveta za razvoj univerzitetskog obrazovanja? To je jedno pitanje. Drugo pitanje je šta će onda da radi Minsitarstvo prosvete: ako će veće mudraca da utvrđuje predlog uslova za početak rada i obavljanja delatnosti univerziteta; ako će ono da odlučuje o materijalnom položaju univerziteta i učešća u društvenom proizvodu; ako će ono da sagleda i odlučuje o razvoju i kapacitetima univerzitetskog obrazovanja; ako će da odlučuje i razmatraučešće univerziteta u ostvarivanju programa naučno-istraživačkog rada od značaja za Republiku, a ne od značaja za univerzitet; ako će čak i da obavlja neke druge poslove, za koje kažete da su u skladu sa zakonom, a ovde nisu navedeni i to uvek predstavlja opasnost šta li je to još što će biti u skladu sa zakonom. Šta će onda da rade zaposleni u Ministarstvu prosvete, pa čak i u Ministarstvu za nauku i tehnologiju? Šta će da rade, kada će sve savet mudraca, sastavljen od rektora i prorektora, da razmotri i reši? Šta je od interesa za Republiku, rešava savet za razvoj univerzitetskog obrazovanja. Ne savet za razvoj Republike, ne ekonomski savet, koji bi odlučivao koliko je učešće u društvenom proizvodu, nego savet za razvoj univerzitetskog obrazovanja preuzima poslove o kojima mora da brine Vlada Republike Srbije. To su joj ustavne nadležnosti i u pravu su potpuno svi oni poslanici koji inače govore i misle, a neće ovde da kažu, da je to ponovo neki komitet. Mi imamo tih saveta koliko hoćete: savet za razvojpoljoprivrede, savet za selo, savet za ovo, savet za ono i ko njih šta pita, ali sam očekivao kako će da izgleda telo. Sve skupljate i nastavnici će biti u jednom telu, dekani u drugom i kako li će da izgleda telo u kome će biti rektori, i što i oni ne bi bili u nekom telu, i evo nađoste formulaciju, nađoste modus da to bude republički savet za razvoj univerzitetskog obrazovanja. Kažete - postojao je 1992. godine, ali nikada nije bio toliko u funkciji da se njegovo učešće oseti. Kako da se oseti? Da radi poslove koje treba da radi Vlada? Mislim da je ovo ponovo, sada već ima četiri člana, obmana za one koji su tražili da univerzitet i fakultet budu potpuno autonomni i da su ove formulacije jedva skrpljene u pet tačaka, šta će da radi taj republički savet. Ovo će da liči na onu komisiju koja je pre 15 - 20 godina trebalo da napiše tekst i note za novu himnu naše države, izašla sa nekoliko predloga i nikada nijedan predlog nije bio usvojen. Uostalom, ko podnosi račune ovom savetu ili kome podnosi račune ovaj savet? Niti ima prava, niti ima odgovornosti i još će i sam da donese poslovnik o svom radu, koliko da se još više zavije.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 48, protiv 118, uzdržan jedan, nije glasalo 17, ukupno 184 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član116. amandman je podneo narodni poslanik Ljubomir Kragović. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Izvolite, imate reč.
(Narodni poslanik ćuti za govornicom.) (Predsednik: Vreme.) Vreme je izuzetno teško, ali za Srbe u Kosovskoj Mitrovici. Na kraju ovog mog izlaganja želim da pozdravim sve studente i profesore sa fakulteta u Kosovskoj Mitrovici, koji su stali uz srpski narod i svakodnevno organizuju opravdane proteste Srba protiv terora koji se sprovodi nad srpskim narodom na Kosovu i Metohiji.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 41, protiv 95, uzdržanih nema, nisu glasala 52, ukupno 188 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 117. amandman je podneo narodni poslanik Zlatan Jovanović. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Zlatan Jovanović.
Dame i gospodo, amandman koji sam podneo briše član 117. Predloga zakona. Ovaj amandman je logična posledica prethodnih amandmana na ovaj sedmi deo - Republički savet za razvoj univerzitetskog obrazovanja. Interesantno je obrazloženje Vlade Republike Srbije što ne prihvata SRS na ovo poglavlje: "Amandman ne treba prihvatiti, jer u sklopu jačanja autonomije univerziteta u odnosu na državu upravo je Predlogom zakona pojačana uloga Republičkog saveta za razvoj univerzitetskog obrazovanja, koji je bio predviđen i u Zakonu o univerzitetu iz 1992. godine". Očigledno da je jedini argument ove vlade, odnosno Ministarstva prosvete, zakon iz 1992. godine. Ova vlada sebe naziva reformskom, međutim, ako je suditi po ovom predlogu zakona, ova vlada pre će biti reakcionarna nego reformska, jer je za nju, otprilike, ovaj zakon iz 1992. godine sveto pismo i on se ne sme menjati. Amandmani SRS na ovaj deo su logična posledica ideje SRS da se sa univerziteta izbaci samoupravljanje i da ovaj savet ne postoji kao jedno stalno i posebno telo iznad Vlade, odnosno Ministarstva. Interesantno je kako se u članu 118. definišu nadležnosti ovog saveta. Naime, po članu 118. ovaj savet ima sledeće nadležnosti: "1) utvrđuje predlog uslova za početak rada i obavljanja delatnosti univerziteta, odnosno fakulteta; 2) materijalni položaj univerziteta i fakulteta i učešće univerzitetskog obrazovanja u društvenom proizvodu; 3) razvoj i kapacitete univerzitetskog obrazovanja; 4) učešće univerziteta u ostvarivanju programa naučnoistraživačkog rada od značaja za Republiku; 5) obavlja i druge poslove u skladu sa zakonom". Sve ovo što sam pročitao, a što su nadležnosti ovog saveta, u stvari su nadležnosti Ministarstva prosvete. Nije mi sada jasno šta će raditi Ministarstvo prosvete ako postoji ovaj savet i ako se ovo usvoji, a očigledno da će se usvojiti. Mislim da ne bi trebalo oduzimati Ministarstvu prosvete njegove ingerencije i nadležnosti i davati ih nekom telu koje će biti van kontrole Vlade, odnosno Ministarstva. Ako se ovo usvoji i ako se ovaj savet izglasa, onda se postavlja pitanje čemu uopšte Ministarstvo prosvete, na šta će se svesti njegova uloga u ovom društvu.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 51, protiv 118, uzdržanih nema, nije glasao 21, ukupno 190 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 118. amandman je podnela narodna poslanica Gordana Pop-Lazić. Vlada i nadležni odbori nisu prihvatili ovaj amandman. Da li želite reč?
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa SRS, kao što ste već čuli iz izlaganja mojih kolega, tražila je brisanje poglavlja sedam Predloga zakona o univerzitetu i u okviru toga, po proceduri, svakog člana, i 115. i 116. i 117, koji se odnose na savet za razvoj univerzitetskog obrazovanja, iz razloga što nam i sam predlagač u obrazloženju nije rekao zašto se uopšte Vlada odlučila da osnuje jedan ovakav savet, za koji ne možemo da kažemo da je bilo kakav organ, jer to nije. On iz samog naziva očigledno ima neku savetodavnu funkciju, pa je to neki pomoćni organ Ministarstva prosvete. Takođe, iz naziva vidimo da bi trebalo da utiče na razvoj univerzitetskog obrazovanja. Iz člana 118, koji govori o nadležnostima ovog saveta, mi vidimo da to u stvari nije to, jer pod tačkom - 1) "utvrđuje predlog uslova za početak rada i obavljanja delatnosti univerziteta, odnosno fakulteta". Šta je to? To su oni minimalni tehnički uslovi koje mora da ima. Recimo, zgrada budućeg fakulteta, broj profesora ili broj fakulteta da bi se osnovao univerzitet i tome slično, a to je sve regulisano nekim drugim podzakonskim aktima ili će Vlada morati da donese takve pravilnike. Pod tačkom - 2) "utvrđuje materijalni položaj univerziteta i fakulteta i učešće univerzitetskog obrazovanja u društvenom proizvodu". Sve to Vlada može da dobije od organa univerziteta i nije morala iz tog razloga da obrazuje ovakav jedan savet. Pod - 3) "razvoj i kapaciteti univerzitetskog obrazovanja". Takođe stručna služba Ministarstva prati kapacitete univerziteta i pojedinih fakulteta, u neposrednom kontaktu sa rektorima ili dekanima. Ovo je zaista potpuno deplasirano da se jedan organ, ako tako uopšte može da se nazove, koji više predstavlja, lepo je primetio gospodin Tomislav Nikolić, savet mudraca, bavi ovako mizernim stvarima. Ono što je najvažnije, a što bi ovaj savet trebalo da radi, to je ono što stoji u članu 13. ovog zakona - "daje saglasnost na elaborat o opravdanosti osnivanja fakulteta ili univerziteta, ukoliko osnivač nije Vlada". Mi smo, ako se sećate, dali amandman i na ovaj član, smatrajući da privatni osnivači, privatna pravna lica i fizička lica treba da budu u istom položaju kao i država kada je osnivač fakulteta ili univerziteta, pa ako ona ne mora da podnosi nikakav elaborat ili ne pravi elaborat, da to ne treba da uradi ni taj koji ima novac i ima mogućnosti da osnuje fakultet ili univerzitet. Imajući u vidu ko će sačinjavati ovaj savet,što je rečeno, u članu 116, može se desiti da to budu isti mudraci kao oni što trenutno sede u Saveznom ustavnom sudu, čije odluke će sigurno biti predmet istraživanja pravnika koji drže do struke; taj sud je na zahtev SRS i još nekih podnosilaca, razmatrao da li pojedine odredbe Zakona o ekstraprofitu mogu da bude retroaktivne i doneo odluku da nema odluke. Ubeđena sam da će mnogi naši pravnici da se pozabave takvim jednim stavom najvišeg suda u ovojzemlji, koji je sebi dozvolio da donese odluku da nema odluke. Ko je to, ko u ovoj državi može da ima odluku, ako nema recimo ustavni sud? Eto, takve mi ljude imamo u ustavnom sudu, a verovatno će, nažalost, slični biti rektori i dekani. Malo je onih koji su, poput 50 profesora Pravnog fakulteta, digli glas protiv donošenja neustavne Uredbe o izručenju, bivšeg predsednika ove države Haškom tribunalu.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 48, protiv 110, uzdržanih nema, nije glasalo 27, od ukupno 185 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 118. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Lemajić, Milan Radulović, Bojana Aleksić, Dragoljub Vojinović i Vladimir Andrić. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li želite reč? (Ne.) Da li neko od podnosilaca amandmana želi reč? (Ne.) Da li neko drugi od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 55, protiv 79, uzdržanih nije bilo, nema 51, od ukupno 185 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanik Bratoljub Janačković podneo je amandman na član 118, koji je u prepodnevnom delu sednice povukao. Konstatujem da je taj amandman povučen. Na član 122. amandman je podneo narodni poslanik Branislav Blažić. Vlada i Odbor za prosvetu su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 130. amandman je podneo narodni poslanik Miloš Nešović. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite, reč ima narodni poslanik Miloš Nešović.
Uvaženo predsedništvo, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, ispred poslaničke grupe SPS-a, podneo sam amandman na član 130. Predloga zakona o univerzitetu. Član 130. govori o obavezama Republike da obezbeđuje sredstava fakultetu, odnosno univerzitetu čiji je osnivač, i to za materijalne troškove poslovanja, amortizaciju i investiciono održavanje, plate radnika u skladu sazakonom, opremu, obavljanje naučno - stručnog rada itd. Predložio sam da se između tačaka 3) i 4) ubaci - "rešavanjestambenih pitanja zaposlenih". Miznamo da na fakultetu ostaju najbolji studenti, studenti koji imaju prosek ocena 10 i znamo da je za njihovo napredovanje potreban veliki rad naučno istraživanje pisanje radova da bi postigli uspeh, postali docenti, vanredni profesori i redovni profesori a na kraju se dešava danam profesori sa fakulteta odlaze u penziju bez rešenog stambenog pitanja. Mislim da bismo na ovaj način, imperativom zakona, jasnim naglašavanjem, iskazali spremnost Vlade da ovo goruće pitanje sistematično i sistemski regulišemo. Zaista rešavanje stambenih pitanja na univerzitetu ne postoji, što pokazuje krajnju neodgovornost i nebrigu osnivača prema nauci, razvoju nauke i ukupnoj stvaralačkoj baštini, jer je ovde u pitanju osnovni egzistencijalni uslov. Molim poslanike da se izjasne za ovaj amandman. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? Narodni poslanik Bora Stanimirović, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS.
Amandman gospodina Nešovića je prihvatljiv iz više razloga. Prvo što se radi pre svega o mladim kadrovima, a cilj je nauke pre svega da najsposobniji ostanu na univerzitetu. Međutim, šta se u praksi dešava? Dešava se da je standard tih asistenata - pripravnika, pa i asistenata magistara daleko slabiji negošto je standard samih studenata; oni, kao redovni studenti koji se finansiraju iz budžeta, mogu da koriste razne kredite, stipendije, a pre svega studentske domove i onda je mnogo lakše da studiraju nego kada završe. Njihovi problemi nastaju tek posle diplomiranja. Mi iz SPS smo pre nekoliko godina pokrenuli akciju i počeli izgradnju stanova za univerzitetske nastavnike, ali pre svega za mlade talentovane asistente, koji predstavljaju perspektivu svakog fakulteta, odnosno univerziteta. Ukoliko želimo da ih zadržimo, nije dovoljno što ćemo im možda povećati platu nešto više, ona je za sada onakva kakva je, ali je stan upravo najvažnija mogućnst da se mladi stručnjaci opredele da ostanu u zemlji. Zbog toga i predlažem da se iz ovog člana 134, kako je i predviđeno, deo sredstava umanjuje fakultetima koji sami stvaraju neke prihode na osnovu člana 130, a ovde se pre svega, doduše na osnovu Vladinog amandmana, misli na materijalne troškove, pa da se izdvoji za investicije. U tom slučaju, mogao bi da se izgradi jedan broj stanova za mlade asistente, odnosno za mlade nastavnike;to bi bila šansa da oni mogu da rade i da u svojoj struci postignu daleko više. Hvala lepo.
Pošto više nema prijavljenih za reč, stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 40, protiv 104, uzdržanjedan, nije glasalo 38, od ukupno 183 poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 133. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Vlada i nadležni odbori nisu prihvatili ovaj amandman. Da li se neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? Izvolite. Narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Ovaj amandman najbolje bi obrazložila Nataša Jovanović, ali ste joj oduzeli reč, blagovremeno za vas. Ovaj amandman bi odlično obrazložio i Ljubomir Kragović, vama bi takva naša obrazloženja najviše odgovarala i trudite se da pribegnemo takvom načinu obrazlaganja amandmana. Da vas podsetim o čemu se ovde radi. Predlagač zakona, Vlada Republike Srbije, koja je osnivač određenog broja univerziteta u Republici Srbiji, propisuje članom 133. da univerzitet odnosno fakultet čiji je osnivač Republikaodređuje visinu školarine za studente koji plaćaju školarinu i visinu naknade za pojedine usluge i radnje koje vrši univerzitet odnosno fakultet. Ne pominje se univerzitet, odnosno fakultet, čiji osnivač nije Vlada Republike Srbije, privatni univerzitet ili fakultet. Upućuje nas tom odredbom da autonomiju od osnivača obezbeđuje samo za univerzitet i fakultete čiji je osnivač Vlada. Znači, ako su građani Srbije uložili novac u osnivanje univerziteta, Vlada koja brine o novcu građana Republike Srbije kaže: vi koje smo mi osnovali potpuno autonomno odlučujte kolika će biti visina školarine, kolika će biti visina naknade koja će se plaćatiza usluge koje vi obavite; vi koje su osnovala privatna lica moraćete sa privatnim licima da regulišete kolika će biti visina nadoknade, to vi nećete moći sami. Postavlja se pitanje - zašto? Svi oblici svojine su ravnopravni, svi oblici organizovanja fakulteta i univerziteta su ravnopravni. Zašto fakultet koga je osnovala Vlada Republike Srbije sam utvrđuje visinu školarine, a fakultet koje je osnovalo privatno lice mora da ima sporazum sa privatnim licem kolika će biti visina školarine. Šta se tu štiti? Novac privatnog lica? Zašto se ne štiti novac građana Republike Srbije poveren Vladi i prosleđen univerzitetu? Sami znate, sledećim odredbama zakona određujete visinu finansiranja proporcionalno visini ostvarenih prihoda. Nije svejedno koliko će ostvariti sami univerziteti, a koliko će morati da se nadoknađuje iz budžeta. Ovim amandmanom, koji je podnela Nataša Jovanović, izjednačavaju se uslovi. Ne možete sada okvire da postavite fakultetu koji je u privatnom vlasništvu i da kažete: za tebe se nismo ni borili, ni za tvoju autonomiju, govorili smo o autonomiji na ovome što narod plaća, a tebe plaća privatnik, ti ima da ga pitaš koliko će to da bude. Ne možete to njemu da kažete, a da dekanu fakulteta koji je osnovala država kažete: izvoli dogovaraj se u okviru fakulteta koliko će da bude školarina, koliko će da koštaju vaše usluge, vi ste autonomni i Vlada u taj posao neće da se mešta. Vlada u taj posao mora da se meša. Kao što su vas iznenadili neki fakulteti čim ste preuzeli vlast, pa su odjedanput 4-5 hiljada maraka odredili za upis na neke fakultete, pa ste morali to da vraćate. Tako će vas iznenaditi ponovo kada bude prošao ovaj zakon o univerzitetu. Vi valjda morate da razmišljate o tome da sva ta deca koja upisuju fakultet glasaju, da glasaju njihovi roditelji i njihova rodbina. Mislite o tome.
Hvala. Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 38, protiv 103, uzdržanih nema, nije glasalo 37, od ukupno 178 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 133. amandman je podneo narodni poslanik Miroslav Hristodulo. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite.
Članom 133. Predloga zakona predviđa se da univerzitet odnosno fakultet čiji je osnivač Republika utvrđuje visinu školarine za studente koji plaćaju školarinu, visinu naknade ostalih usluga itd. Naš predlog, koji smo podneli u ime Socijaldemokratske unije i Socijaldemokratije do nedelje, a od nedelje Socijaldemokratske partije, predviđa da se ta školarina utvrdi po pribavljenom mišljenju studentskog parlamenta univerziteta odnosno fakulteta. Znači, suština jeu tome da mi smatramo da legitimni predstavnici studenata imaju pravo da daju svoje mišljenje o visini školarine koju plaćaju i ostalih usluga koje im se pružaju. Ne predviđamo da ovo mišljenje bude obavezujuće, ali može dati dobar odgovor na pitanje šta studenti hoće, šta neće ili ne mogu, a to pitanje je često u prošlosti ostajalo bez jasnog odgovora prilikom rigoroznih poskupljenja koja su se ponekad dešavala. Zahvaljujem.
Hvala. Da li se još neko javlja za reč? Izvolite, reč ima ministar prosvete, gospodin Gašo Knežević.
Mislim da će fakulteti da određuju visinu školarine prema određenim parametrima. Studentske organizacije odnosno studenti nemaju to pitanje u svom delokrugu prava i obaveza. To je razlog zbog čega smo odbili ovaj amandman.
Hvala. Stavljam na glasanje amandman. Za 11, protiv 91, uzdržano dvoje, nije glasalo 70, ukupno 174 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 134. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Odbor za prosvetu je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je amandman Vlade postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 134. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Jovanović. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Dragan Jovanović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 134. kojim sam predložio da se iznos sredstava koji se ostvaruje po osnovu člana 130. ne umanjuje za deo prihoda koju fakulteti ostvaruju sopstvenim radom od polaganja stručnih ispita, nekih vrsta školarina, prijave ispita i ostalog. Zato sam dao šire obrazloženje. Verovatno je to destimulisalo rad onih fakulteta koji značajne prihode ostvaruju na ovaj način. Video sam da je Vlada pažljivo čitala i da je obrazloženje bilo dobro, jer je Vlada u svom obrazloženju neprihvatanja amandmana koji sam dao na član 134. rekla, da su ova rešenja identična rešenjima koje je dala Vlada u svom amandmanu. Sve bi to bilo dobro da ne postoje faktografija i dokumentacija da sam amandman predao 6. marta,a da je Vlada svoj amandman dala 23. marta. To u velikoj meri pokazuje da se nastavlja stara praksa ove vlade, koja slovi za demokratsku vladu. Ne bi me možda ni čudilo da je na čelu te vlade gospodin Janjić kao radikalan čovek, to me mnogo ne bi ni zapanjilo. Ali, od jedne demokratske vlasti koja stalno za sebe priča da je demokratska, nedopustiv je, bar u parlamentarnom životu Evrope na koji se stalno pozivamo, ovakav odnos prema narodnim poslanicima, bili oni iz pozicije, ili opozicije. Ali, ovde je naglašeno kroz višegodišnju praksu, naročito prema poslanicima opozicije, da se ne prihvataju amandmani poslanika koji su dostavljeni sedam dana pre amandmana Vlade. Mislim da to vređanarodne poslanike, da vređa i Narodnu skupštinu i da ne smemo da nastavimo sa takvom praksom, bez obzira da li se radi o amandmanima pozicije ili opozicije. Mislim da uvek treba da bude čast Vladi i Skupštini da prihvate amandman narodnog poslanika, kada on dođe sedam dana pre amandmana Vlade, da tu nema ničega štetnog, ničeg ružnog, samo možda nečija sujeta biva pogođena. Mislim da sa ovakvom praksom treba da prekinemo i najviše sam se zbog toga javio. Inače, zadovoljan sam prihvaćenim rešenjem. Hvala.
Ima reč narodni poslanik Slobodan Janjić, replika. (Poslanik Slobodan Janjić stavlja na govornicu slike Radovana Karadžića i Ratka Mladića.)
Ipak je ovo srpski parlament i srpski junaci mogu da budu tu, ako vama ne smetaju ove petokrake dole, koje su nosili vaši roditelji, ove junake ne može da pomakne niko, dok sam ovde. Ja ih nosim i u srcu, i u rukama. Kada ovo ne bude više srpski parlament, nego bude Rajhstag i predsedava Eva Braun, možda oni neće biti tu. Ali, tada ćemo ih odneti sa sobom, a vi ih nećete isprljati. A vama, gospođo predsedavajuća, da kažem - to da li sam demokrata ili nisam rekli su građani meni i vama sinoć na terasi hotela "Moskva". Sedeliste vi u svom i ja sam sedeo u svom društvu. Vama su prilazili građani i najpogrdnijim uvredama karakterisali vaše ponašanje u Skupštini, a meni su aplaudirali. Mislim da je to merilo za ponašanje poslanika u ovoj skupštini. Hvala.
Da li se povodom amandmana na član 134. još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi prijavljuje za reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 38, protiv 81, uzdržanih nema, nije glasalo 50, od ukupno 169 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 136. amandman je podneo narodni poslanik Sroboljub Živanović. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Srboljub Živanović.
Podneo sam amandman na član 136. stav 1. tačka 3) - reči "izborno veće" zamenjuju se rečima "dekan". Obrazloženje - u glavi DžI Predloga zakona predviđene su za koje univerzitet, odnosno fakultet i odgovorno lice njima velike kazne za prekršaj. Kazna se kreću od 25 do 70.000 dinara. Ovde nije regulisano ko će biti sudija za ocenu veličine prekršaja i za izricanje kazne. Opet vladajuća oligarhija na fakultetu želi da sakrije svoje malverzacije i nedozvoljene radnje. Zakonom iz 1992. godine otvaraju se vrata nemoralnim profesorima, što vama odgovara. Od vaših saradnika, gospodine ministre Gašo Kneževiću, čuo sam da izjavljuju - dobro se držimo u Skupštini. Ne znam za šta se vi držite, ali vaša stručna objašnjenja ovoga zakona su smušena i vrlo nestručno pripremljena. Kada ste pre neki dan sa predsednikom Vlade posetili fakultete i studentske domove, tada ste razgovarali sa jednim od najboljih studenata na Ekonomskom fakultetu, Divnom Perić. Pitali ste je kojoj stranci pripada, ali je niste pitali kako ta devojka sa svojim studentskim primanjima živi, odnosno kako je izdržavaju roditelji, jer je njen roditelj postao tehnološki višak u fabrici u kojoj je radio zahvaljujući vašim reformskim zakonima. I pre nego što bih napustio ovu govornicu, predsedniku Skupštine postavio big dva pitanja - kako se drugim imenom mogu nazvati pojedinci, da se opišu, kao lopovi, kriminalci, mafijaši i ubice, a da se pri tom ne dobije opomena? Jer, prilikom konstituisanja Vlade rečeno je da će njen rad biti transparentan, javan i da će sve radikalne kritike ova vlada prihvatiti. Od kako je konstituisana ova skupština, slušamo samo od predstavnika DOS-a toliko uvredljivih reči o prethodnoj vlasti i o pojedincima, ali svi oni koji su govorili o tome nisu dobili opomenu, jer su želeli transparentno da prikažu negativnost rada prethodne vlasti. Zato želim da u ovom parlamentu budemo svi ravnopravni, kako vladajuće partije, tako i sadašnja opozicija. Nadam se da će predsednik Skupštine uvažiti ova moja postavljena pitanja i da će dati adekvatan odgovor na njih, vrlo pozitivan. Hvala.
Da li narodnom poslaniku odgovara da kao predsedavajuća dam odgovor ili hoćete da sačekate predsednika Skupštine? (Poslanik Srboljub Živanović, sa mesta: Ne.) Konstatujem da narodni poslanik pravi razliku između predsedavajućih i ne zna da predsedavajući ima sva prava, obaveze i dužnosti koje mu poveri predsednik Skupštine. Žalosno je da nismo ravnopravni kod narodnih poslanika. Da li se još neko javlja za reč? Reč ima ministar Vlade, gospodin Gašo Knežević.
Nikada u životu ne postavljam ljudima pitanje - koje ste partije vi član? To mi se ne dešava, a najmanje to radim sa studentima.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? (Ne.) Ako ne, stavljam amandman na član 136. na glasanje i molim narodne poslanike da se izjasne. Za glasalo 35, protiv 84, uzdržanih nema, nije glasalo 49, od ukupno 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 139. amandman je podneo narodni poslanik Lazar Marjanski. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Reč ima narodni poslanik Lazar Marjanski.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman koji sam podneo na član 139. imao bi smisla da su članovi ovog zakona od 111. do 118. potpuno ili delimično promenjeni. Tražio sam da se član 139. briše, iz više razloga. U prepodnevnom delu sednice sam izneo da je u okviru brojnih saveta, studentskih parlamenata, veća itd, mnogo ljudi koji treba da budu plaćeni. Liči mi na "već viđeno". Sigurno bi bilo pametnije da se ta sredstva usmere na neki fond siromašnih ili najboljih studenata, koji će sigurno od toga imati koristi, oni i celo naše društvo, nego da sve ovo što se radi bude toliko plaćeno, sa toliko mnogo veća, parlamenata itd. Mišljenja sam da ovaj član treba ukinuti i iz tih razloga sam rekao da se malo rastereti privreda, a verovatno će Ministarstvo pronaći put i metod da prebaci pare namenjene tim ljudima, najboljim studentima, koji su materijalno neobezbeđeni, da to njima bude kao nagrada, ili nekakva pomoć, a od toga će svi imati koristi.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 34, protiv 79, uzdržana dva, nije glasalo 52, od 167 narodnih poslanika. Konstatujem daNarodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 140. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Toma Bušetić, Žarko Obradović, Branko Ružić, Slobodan Tomović i Milan Stanković. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li ovlašćeni predstavnik predlagača želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Milan Stanković.
Poštovano predsedništvo, kolege i koleginice poslanici, gospodine ministre, u ime poslaničke grupe SPS podneo sam amandman na član 140. Predloga zakona. Ovim članom je u prvom stavu predviđeno da mandat rektora, prorektora, dekana i prodekana, imenovanih do stupanja na snagu ovog zakona, traje do 30. septembra 2002. godine. U drugom stavu je predviđeno da savet univerziteta, odnosno fakulteta u roku od 30 dana od dana konstituisanja može da razreši imenovana lica iz prvog stava ovog člana i izvrši izbor novog rektora, prorektora, dekana, odnosno prodekana. Mi smo predložili ovim amandmanom da mandat rektora, prorektora, dekana, odnosno prodekana traje najduže do 30. septembra u prvom stavu, a u drugom stavu da se reči "za period do 30. septembra 2002. godine" brišu. Smatramo da je to potrebno, jer ne treba duplo raditi isti posao. Praktično da oslobodimo savet univerziteta, odnosno fakulteta da radi taj posao u ovoj godini dva puta. Smatramo da je amandman potpuno smislen i predlažem Narodnoj skupštini da ga prihvati.
Da li se još neko javlja za reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Bora Stanimirović, predstavnik poslaničke grupe SPS.
Dame i gospodo, ovaj amandman treba prihvatiti iz više razloga. Prvo, on govori da unapred određivati koliko će neko ostati na funkciji znači raditi mimo zakona. To nije prvi put. Ovi dekani, odnosno rektori imenovani su negde novembra 2000. godine ili početkom 2001. godine i još tada se znalo da će ostati do 30. septembra 2002. godine. Ako se zna da su to uglavnom bili ljudi koji su najviše napadali Zakon o univerzitetu, koji su govorili da je to necivilizacijski zakon, da je to zakon koji ukida autonomiju i koji su najviše kritikovali ministra zbog toga što ima pravo da određuje i imenuje rektore i dekane, čim su došli do te funkcije za njih je taj zakon postao najbolji. Zar se nije moglo reći da će oni ostati na funkciji do usvajanja novog zakona. Predlog jednog ovakvog sličnog zakona mi smo dobili početkom prošle godine i to je tada imalo smisla uopšte razmatrati. Sada, doduše, ne vidim da ovaj amandman ima smisla, s obzirom da se radi o tome da dok sve ovo stupi na snagu, za mesec ili 60 dana, kako je gospodin Stanković rekao, redovni izbori će se obaviti do juna meseca, sa važnošću od 1. oktobra, ali ne bi bilo dobro da se u međuvremenu izvrši izbor dekana, kako je predloženo u zakonu, a da taj izbor ponovo važi do 30. septembra. U tom slučaju bi došlo do dupliranja. Zbog toga, ipak, predlažem da se ovaj amandman prihvati i da se taj član briše.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 31, protiv 92, uzdržanih nema, nije glasalo 38, od 161 narodnog poslanika. Konstatujem daNarodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 140. amandman je podneo narodni poslanikMiroljub Veljković. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li ovlašćeni predstavnik predlagača želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Miroljub Veljković.
Za razliku od prethodnika, ne predlažem da se briše ceo član, već u ime poslaničke grupe SRS predlažem da se u članu 140. briše stav 2. Vlada nam je u tom stavu 2. člana 140. predložila da savet univerziteta, u kome, po našem mišljenju, glavnu reč vode Vladini ljudi, znači može odmah nakon konstituisanja, odnosno po usvajanju ovog zakona, da razreši imenovana lica, tj. rektora, prorektora, dekane i prodekane i pre isteka njihovog mandata, koji traje do 30. septembra 2002. godine. Znači, to je ta blaga lustracija, termin koji je upotrebio ministar prosvete Gašo Knežević, koja će nastupiti po usvajanju ovog zakona. Hajde malo da pojasnimo narodu šta znači taj termin - lustracija. To bi, pojednostavljeno rečeno, bila seča ideoloških protivnika na univerzitetu ili još jednostavnije rečeno "ako nisi u DOS-u letiš sa fakulteta bez obzira na stručne i pedagoške kvalitete". Onaj, da vas podsetim, nenarodni režim pre vas je bio mnogo tolerantniji od vas. On se nije tako surovo obračunavao sa ideološkim protivnicima na univerzitetu. A taj isti Gašo Knežević je u tom periodu bio prvi profesor na univerzitetu. Zatim, da vas podsetim, Veselinov, Labus, Hiber i da ne nabrajam dalje. Znači taj nenarodni režim nije se obračunavao sa ideološkim protivnicima. To je konstatacija. Međutim, kada bolje razmislim, i ovaj postojeći, mnogo napadan, Zakon o univerzitetu nije bio baš neki zakon kada nije uspeo da Gašu Kneževića izbaci sa univerziteta. Takođe nije tačno da i ova vlast nije tolerantna. Evo, Gašo Knežević kaže da će biti sprovedena blaga lustracija. Zamislite, termin - blaga lustracija. On je time uputio jasnu poruku univerzitetskim profesorima: " malo ću vam progledati kroz prste ukoliko biste se učlanili, recimo, u Građanski savez Srbije i moći ćete da zadržite radno mesto". Prvo nam je Batić to uradio i sredio pravosuđe, tako što je sve nosioce pravosudnih funkcija učlanio u njegovu partiju, a sada bi i Gašo to da uradi na univerzitetu. Sreća je da nemamo ministra zdravlja, inače za pretpostavku bi bilo da bi svi zdravstveni radnici sada bili obučeni u žuto. Podsetio bih vas, gospodo, da niste tako pričali kada ste osvajali vlast. Sasvim drugu pesmu ste pevali. Pričali ste da naće biti političkog revanšizma itd. Međutim, sada najavljujete za početak blage lustracije itd. Zarad budućnosti univerziteta i opšte budućnosti naših unutrašnjih političkih odnosa predlažem vam da stav 2. člana 140. brišete, odnosno prihvatite ovaj amandman. Neće nam valjda ceo DžDžI vek biti vek političkog revanšizma? Na političkoj sceni Srbije vaš opstanak na vlasti, ajde da kažem da se meri danima, a ne satima; i šta bi trebalo nova sledeća vlast, a za očekivati je vlast srpskih radikala, da uradi. Ponovo da vrši seču ideoloških protivnika na univerzitetu i da proganja? Predlažem da jednom uredimo da jedini kriterijum za izbor profesora na univerzitetu budu njegovi stručni i pedagoški kvaliteti. Je lÄ se razumeš ti u to? Ti se ni u šta ne razumeš. (Nenad Boganović: Ne znaš šta pričaš.) Da završimo jednom za svagda sa političkim revanšizmom na univerzitetu prihvatanje amandmana Srpske radikalne stranke.
Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Ima više razloga i mogao je da se izjasni ministar i ranije. Da vidite da nisam isti kao vi.
Reč ima ministar gospodin Gašo Knežević.
Zarad našeg unutrašnjeg razumevanja, ali ne samo zbog toga, nego i zbog nekih drugih razloga, prihvatam ovaj amandman u ime Vlade.
Da li narodni poslanik želi sada reč? Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Razumem razlog zašto je ovaj amandman prihvaćen, a vi ne razumete. Sadržan je u obrazloženju koje sam hteo da ponudim; pa sve te dekane, rektore, sva ta izabrana i imenovana lica vi ste postavili i kud njima odrediste da ih posmenjujete do 30. septembra; i njima tada ističu mandati. Vi ste preuzeli vlast, vi ste te ljude postavili po Zakonu iz 1998. godine i trebalo je da prihvatite amandman, odnosno nije trebalo ovo ni pisati. Oni ljudi koje ćete proganjati obuhvaćeni su u članovima 141, 142. i 143. i tu vi nećete prihvatiti amandmane, a ovo meni ne predstavlja ništa što ste prihvatili ovaj amandman. Nije se ni odnosilo ni na koga koga biste proganjali. Niste valjda ludi svoje ljude da progonite?
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Sa konstatacijom da je u ime Vlade njen predstavnik, ministar prosvete i sporta, gospodin Gašo Knežević prihvatio amandman na član 140, ali da Odbor za prosvetu nije prihvatio ovaj amandman, dok Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, Narodna skupština je obavezna da se o amandmanu izjasni. Stavljam na glasanje amandman. Za 102, protiv 25, uzdržan jedan, nije glasalo 30, ukupno 158 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila ovaj amandman. Na član140. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Lemajić, Milan Radulović, Bojana Aleksić, Dragoljub Vojinović i Vladimir Andrić. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Nenad Lemajić.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, da bih objasnio amandman koji je poslanička grupa Demokratske stranke Srbije dala na član 140, moram podsetiti na suštinski stav Demokratske stranke Srbije o autonomiji univerziteta. Mi se zaista zalažemo za pravu, punu i suštinsku autonomiju univerziteta. Smatramo da tu autonomiju treba dati struci. Nosilac te autonomije na univerzitetu treba da bude struka, a to znači fakulteti i katedre. Da bismo to zaista uradili, dali smo ove amandmane. Koncept našeg predloga u centar autonomije stavlja katedre i fakultet. Koncept koji je dao predlagač, odnosno Vlada u centar autonomije univerziteta stavlja samu instituciju univerziteta. To je, naravno, moguće, ali mi mislimo da je naš koncept dosta bolji. Zašto? Zato što se u ovom konceptu krije opasnost, a na neki način i stvara pravni okvir da se posredno autonomija univerziteta ugrozi. Lično verujem da do toga neće doći zato što su odnosi na univerzitetu takvi da je praktično nemoguće, bez obzira na raznorazne političke pritiske, danas ostvariti presudni uticaj nekih tela van samog univerziteta. S druge strane, mislimo da je to rešenje loše. S obzirom da je ovaj naš amandman vezan sa amandmanom na član 110, a da je taj amandman odbijen, u ime grupe podnosilaca povući ću ovaj amandman, jer prosto kada je već odbijen na član 110. onda nema potrebe da ga podnosimo na član 140.
Konstatujem da je u ime podnosilaca narodni poslanik Nenad Lemajić povukao amandman, čime on prestaje da bude predmet rasprave u pojedinostima. Na član 141. amandman je podneo narodni poslanik Predrag Stojanović. Povredu Poslovnika, po Poslovniku, može da istakne predsednik ili predstavnik poslaničke grupe. Narodni poslanik Tomislav Nikolić, povreda Poslovnika.
Zamolio bih vas da pročitate Poslovnik, koji je vrlo jasan kada se govori o amandmanima. Najpre se raspravlja o amandmanima koji predlažu da se određeni član briše, pa zbog toga ćete amandman ljubimca da ostavite za kasnije, a prvo ćemo da raspravljamo o amandmanima koji predlažu da se čitav član briše.
U sinopsisu za današnji rad sednice Narodne skupštine amandman na član 141. je na strani 157, a na strani 158. je sledeći podnosilac i sledeći amandman na član 141. Dakle, s obzirom na taj sinopsis na strani 156. je amandman na član 140. Na član 141. amandman je podneo narodni poslanik Predrag Stojanović. Vlada i Odbor za prosvetu su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Zakonodavni odbor je izvršio pravno-tehničku redakciju u stavu 7. ovog amandmana, koju je Odbor za prosvetu prihvatio, a sa kojom su se saglasili podnosilac amandmana i predstavnik predlagača na sednici Odbora za prosvetu. Konstatujem da je ovaj amandman, sa pravno-tehničkom redakcijom Zakonodavnog odbora, postao sastavni deo Predloga zakona. (Tomislav Nikolić: Povreda Poslovnika.) Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić. (Tomislav Nikolić: Hoću prvo da stavite na glasanje da li je povređen Poslovnik.)
Dame i gospodo, pošto je učinjena gruba povreda Poslovnika, molim gospođu Čomić da nam pročita treći stav člana 138. Poslovnika, a onda ću da nastavim.
Narodni poslaniče, dobili ste reč za obrazlaganje amandmana. Izvolite, obrazlažite svoj amandman.
Vi ste povredili Poslovnik.
Narodna skupština se izjasnila o povredi Poslovnika.
Nije se izjasnila o ovome što ja predlažem.
Izvolite, obrazlažite svoj amandman, pošto nemate pravo, po Poslovniku, na isticanje povrede Poslovnika.
Ne možemo tako da radimo.
Takav nam je Poslovnik.
Vi ste grubo povredili Poslovnik.
O tome se Narodna skupština izjasnila.
Molim vas da pročitate treći stav člana 138.
Imate vreme za obrazlaganje amandmana.
Neću više doći na Skupštinu, verujte mi. (Tomislav Nikolić: Povreda Poslovnika.)
Izvolite.
Vi ste grubo povredili Poslovnik, ponašajući se kao Haški tribunal - u toku rasprave utvrđujete pravila. Narodni poslanik Velimir Simonović izašao je za govornicu i podneo predlog Narodnoj skupštini da vi pročitate član Poslovnika za koji on tvrdi da je prekršen. Vi morate da stavite makar na glasanje da Skupština donese odluku da li će njegov predlog biti prihvaćen ili ne. Svaki narodni poslanik ima pravo da podnese predlog Narodnoj skupštini. Gospodin Simonović je podneo predlog da vi pročitate jedan član Poslovnika za koji on tvrdi da je povređen, a šef poslaničke grupe ne želi da ga uzme u zaštitu. Hoću da mi ovde sada glasamo za predlog, a s obzirom na to da i sami vidite da je sala potpuno prazna, da li tražite da uredim predlog da se utvrdi kvorum ili ćete konačno jednom utvrditi da li imamo kvorum za rad ili ne.
Stavljam na glasanje predlog narodnog poslanika Tomislava Nikolića da se čita odredba člana 138. stav 3. Molim vas da se izjasnite o predlogu narodnog poslanika Tomislava Nikolića. Za 76, protiv 42, uzdržan jedan, nisu glasala 32, od ukupno 151 narodnog poslanika. Po predlogu narodnog poslanika Tomislava Nikolića predsedavajući čita stav 3. člana 138. "Kad predlog zakona sadrži odredbe za koje se predviđa povratno dejstvo, prilikom glasanja o tim odredbama Narodna skupština će posebno odlučiti da li za to povratno dejstvo postoji opšti interes". Ispunjen je predlog koji je dao narodni poslanik Tomislav Nikolić u ime narodnog poslanika Velimira Simonovića, koji po Poslovniku može da da predlog, ali ne u direktnoj komunikaciji sa predsedavajućom. Da li narodni poslanik Petar Jojić želi reč? (Želi.)
Dame i gospodo narodni poslanici, treba brisati sve članove Zakona koji se odnose na preispitivanje izbora saradnika i nastavnika u zvanja obavljenih po Zakonu od 1998. godine, jer bi to bilo neustavno i nezakonito, odnosno protivno pravdi i pravičnosti. Izbori i zasnivanja radnog odnosa izvršeni su definitivno po tada važećem zakonu i oni se mogu dovesti u pitanje samo u skladu sa Ustavom i zakonom iz tog perioda. U suprotnom, to bi bilo retroaktivno dejstvo ovog zakona, što je, kao što sam rekao, apsolutno neustavno. Prema odredbi člana 117. Ustava SRJ zakoni, drugi propisi i opšti akti ne mogu imati povratno dejstvo. Samo pojedine odredbe zakona, ako to zahteva opšti interes utvrđen pri njihovom donošenju, mogu imati povratno dejstvo. Dakle, samo pojedine odredbe. Prema odredbi člana 121. Ustava Republike Srbije zakoni, drugi propisi ili opšti akti ne mogu imati povratno dejstvo. Samo se zakonom može odrediti da pojedine njegove odredbe, ako to zahteva opšti interes utvrđen u postupku donošenja zakona, imaju povratno dejstvo. Odredbom stava 3. ovog člana Ustava Republike Srbije kažnjiva dela utvrđuju se i kazne za njih se izriču prema zakonu, odnosno prema drugom propisu koji je važio u vreme izvršenja dela i određene radnje, osim ako je novi zakon, odnosno propis blaži za učinioca, što je u konkretnom slučaju trebalo imati u vidu i primeniti. Prema tome, očigledno je namera predlagača da se ovaj zakon retroaktivno primeni od 1998. godine, što je, kao što sam rekao, protivno Ustavu Savezne Republike Jugoslavije, a istovremeno i Ustavu Republike Srbije. Posebno treba brisati odredbe u vezi pokretanja i vođenja disciplinskog postupka protiv zaposlenih na univerzitetu i fakultetu, koji su navodno pravili zloupotrebe položaja ili prekoračivali nadležnosti, odnosno ovlašćenja po Zakonu o univerzitetu iz 1998. godine. To je pravna besmislica, ako se pođe od uvek važećeg pravila o tome da nastupa zastarelost i pokretanja i vođenja postupka posle isteka određenog roka (čak i za krivična dela), koji se računa uvek od dana kada je radnja učinjena. S obzirom na vreme koje je prošlo, vođenje i pokretanje disciplinskog postupka je već apsolutno zastarelo, o čemu inače organi i sud vode računa po službenoj dužnosti. Uostalom, ako bi se postupak inače mogao pokrenuti i voditi zato što vreme za nastupanje zastarelosti još nije isteklo, onda bi se to činilo po tada važećim propisima, a nikako da se to predviđa ovim zakonom. Uz sve to, ovaj predlog zakona je očigledno sračunat, na to da se izvrši osveta prema nekima i to verovatno iz političkih i drugih razloga, a uvek sa krajnjim ciljem da se odstrane kao nepoželjni sa fakulteta oni koji su u to vreme po važećim propisima birani. Zato je to i politički neprihvatljivo, a u suprotnosti je sa Ustavom i međunarodnim pravom. Zakon o radu iz 2001. godine ne predviđa ustanovu preuzimanja u radni odnos, pa bi iz tog razloga trebalo brisati tu mogućnost za fakultete, predviđenu u čl. 89. ovog zakona. Uz to treba reći da je izbor u zvanje (i zasnivanje radnog odnosa) moguće regulisati i drugačije na pojedinim univerzitetima, odnosno fakultetima, te bi putem te inicijative bili izigrani i mnogi drugi propisi u vezi sa tim, na primer propisi o tome kada prestaje radni odnos po sili zakona ili bi mogli da se izbegnu strožiji uslovi u vezi sa izborom ili dužinom vremena izbora određenih lica na fakultetima. Očigledno da predlagač ovog zakona nije vodio računa o posledicama ako se ovaj zakon bude usvojio. Svako ko je biran po ovom zakonu iz 1998. godine ostao bi bez posla. Svi ispiti na fakultetu koje su studenti polagali, pred tim profesorima, morali bi da budu poništeni. Svi zaposleni bi, dakle, morali da vrate lične dohotke, svima bi se morao poništiti radni staž i bila bi im ukinuta i oduzeta sva prava koja im inače po Ustavu i zakonu pripadaju, kao stečena prava.
Upozoravam vas na prekoračenje vremena, gospodine Jojiću.
Sve ovo ne može biti izvršeno... molim?
Prekoračili ste vreme.
Hvala lepo, završavam odmah. Što se tiče odredaba iz člana 4. gde se predviđa nepovredivost univerziteta, njegovih prostorija, to je u suprotnosti sa odredbama Zakonika o krivičnom postupku, jer Zakonik o krivičnom postupku predviđa da su organi unutrašnjih poslova ovlašćeni da pronađu počinioce krivičnih dela, da ih privedu nadležnim organima, da prikupe podatke i dokaze i u tom slučaju imaju pravo da uđu i na fakultet. Hvala lepo.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? Izvolite, narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, sada ulazimo u onaj najtamniji deo Predloga zakona o univerzitetu, u naš četvrti krug primedaba na ovaj predlog zakona, ulazimo u stvari u srž, u osnovne motive za donošenje Zakona o univerzitetu čiji dosadašnji sadržaj predlagača uopšte nije mnogo ni interesovao, njega interesuju odredbe od člana 141. do kraja. O čemu se radi? Sasvim je jasno da po Ustavu Savezne Republike Jugoslavije samopojedine odredbe zakona, ako to zahteva opšti interes, utvrđen pri njihovom donošenju, mogu imati povratno dejstvo. Član 141. Predloga zakona, bez obzira na to što je usvojen amandman na taj član, ima odredbe koje imaju povratno dejstvo, a Narodna skupština je propustila da utvrdi da odredbe člana 141. imaju povratno dejstvo i da opšti interes zahteva da se taj član donese, iako ima povratno dejstvo. Kako to član 141, čak i uz amandman koji je prihvaćen, ima povratno dejstvo? To je jasno već iz prvog stava člana 141, a on glasi, da kažem to zbog javnosti, ne zbog vas: "Postupci za izbor nastavnika i saradnika koji su sprovedeni u vreme važenja Zakona o univerzitetu iz 1998. godine podložni su preispitivanju." U normalna vremena takvu odredbu ne bi trebalo ni pisati, pa naravno da su svaki postupak i svaka odluka podložni preispitivanju. Zašto zakonodavac, odnosno predlagačzakona (evo, ja sada nasedam na priču o zakonodavcu) apostrofira da su neki postupci podložni preispitivanju? Zato što suprotekli rokovi za preispitivanje i zato što je stavom 5. amandmana, koji je pisao profesor Pravnog fakulteta, predviđeno da se ponovni postupak vodi prema odredbama ovog zakona. E, sada treba neko da objasni građanima Srbije ako su načinili neko delo ili ako je neki postupak urađen pozakonu, kako to da se ponovni postupak vodi po novom zakonu? To vam je kao kada biste prošli kolima na zeleno svetlo, na semaforu, a u međuvremenu se zakon promeni,pa kažu - od sada je zabranjeno na zeleno svetlo da se prolazi, a onda se milicionar seti da ste u vreme važenja zakona kada je moglo da se ide na zeleno svetlo vi prošli, podnese prijavu i kaže - po novom zakonu ti nisi imao pravo pre dve godine da prođeš nazeleno svetlo. To je ludilo. Niste umeli da nađete formu kojom biste rekli - nije postojao zakon iz 1998. godine. Postojao je. Ovde sam čuo da je donet na nedemokratski način, a donet je u Narodnoj skupštini Republike Srbije po postupku koji je predviđen za donošenje zakona. Nije sadržavao odredbe o povratnom dejstvu kao ovajdemokratski zakon o univerzitetu koji vi nama sada nudite. Član 141. usmeren je protiv svih onih koji su učestvovali u donošenju Zakona o univerzitetu i trebalo bi sada mi, koji smo bili republički poslanici 1998. godine, kada idemo ulicom da osećamo sramotu zašto je u to vreme Narodna skupština donela ovakav zakon o univerzitetu. A, ko je taj ko može narodnom poslaniku da kaže - stidi se zbog onoga kako si glasao u skupštini. Nema tog čoveka. Glasaš po savesti, po ubeđenju i imaš na to pravo i to pravo ti je garantovano Ustavom. Ne može Narodna skupština, može pojedinac na ulici meni da kaže - sramota, sram te bilo za ono što si uradio u Skupštini, kao što je sinoć grupa građana to rekla predsedniku Narodne skupštine. To je naša sudbina, mi smo izabrani da budemo javne ličnosti. Ali, ne možete vi poslanici poslanicima koji su pre vas sedeli u ovim klupama da kažete - sram vas bilo, doneli ste Zakon o univerzitetu. Donet je Zakon o univerzitetu, važio je. Prestaće da važi negde krajem aprila.
Upozoravam vas na prekoračenje vremena.
Završavam. Prestaće da važi negde krajem aprila kada ovaj zakon stupi na snagu. Ako hoćete da ponavljate postupke završene po onom zakonu, trebalo je da utvrdite opšti interes pri donošenju člana 141. Zakona o univerzitetu. Jednog dana, jednog lepog dana ove godine imaćemo ponovo Ustavni sud Srbije. Žao mi je samo što profesori Pravnog fakulteta ovde izlaze i neće da nam kažu da građani Srbije više nemaju najvišu pravnu zaštitu, nemaju kome da se obrate kada se donese neustavan zakon.
Samo jedna kratka informacija za gospodina Nikolića. Znači, nakon rasprave i odlučivanjem o amandmanima na član 141. predviđeno je da Narodna skupština odluči o postojanju opšteg interesa za povratno dejstvo odredaba člana 141, ali je prvo potrebno odrediti tekst člana 141. znači, prvo treba proći raspravu u pojedinostima, vrlo jednostavno, vrlo logično, a onda se glasa da li postoji opšti interes. Glasaćemo o tome. Da li želi reč narodni poslanik Velimir Simonović? (Da.)
Dobili smo jedan kratak dopis juče ili danas od Odbora za prosvetu, u kome piše da je utvrdio da stavovi 1, 4, 9, 10, 11. člana 141. i stav 2. člana 142. imaju povratno dejstvo i ocenio da za to povratno dejstvo postoji opšti interes. Znači, Skupština se mora prvo izjasniti da postoji opšti interes i onda da glasamo o tim amandmanima. Šta bi se dogodilo da mi prihvatimo ove članove zakona gde imamo povratno dejstvo, a na kraju Skupština kaže - ne, ne, to ne važi, nećemo zakon sa povratnim dejstvom. Vi ste, dakle grubo prekršili Poslovnik i zbog toga, gospođo, ne želim više da učestvujem u raspravi o ovom zakonu.
Dobro. Hvala. Predlog po Poslovniku, Pal Šandor.
Poštovana predsedavajuća, stvar je sledeće prirode: bilo bi logično da smo krenuli od najdaljeg predloga, a to je da se briše član. S obzirom da je usvojen amandman našeg kolege koji kaže da se član briše i menja u drugom sastavu, u drugom tekstu, svi ostali amandmani koji su podneti na prvobitni tekst koji je Vlada dala postaju bespredmetni. Predlažem da se onda, s obzirom da ne postoje amandmani na tekst koji je dao gospodin Stojanović, rasprava prekine, jer bespredmetna je bilo kakva rasprava o tekstu na koji nema amandmana. Možemo samo da odlučujemo o onome što nam je ostalo, pošto je amandman gospodina Stojanovića postao sastavni deo zakona, pa nam ostaje samo da odlučujemo o tome da li prihvatamo to povratno dejstvo ili ne. S obzirom da je tajtekst izmenjen time što je amandman gospodina Stojanovića prihvaćen, svi ostali amandmani koji se odnose na tekst Vlade su u stvari bespredmetni. Nema smisla voditi raspravu o onome što je već izmenjeno. Prema tome, predlažem da tu raspravu uopšte ne vodimo. Inače, da je usvojen samo delimično taj tekst ili da ste konstatovali da smo krenuli od najdaljeg predloga a to je da se briše taj član, rasprava bi imala smisla. Pošto je sastavni deo zakona.....
Krenuli smo od tog amandmana i piše član, gospodine Šandor.
Vi niste bili unutra. Prema tome, pošto smo promenili taj član 141. time što je usvojen tekst gospodina Stojanovića, svi ostali amandmani koji su podneti ne odnose se na taj tekst i postaju bespredmetni. Ono što nam ostaje jeste da prekinemo tu raspravu, da glasamo o ovome da li prihvatamo ta povratna dejstva ili ne. Inače, sva ostala priča koja se odnosi na taj član 141. je priča o tekstu koji je podnela Vlada, a taj tekst ne postoji, jer je prihvaćen amandman gospodina Stojanovića. Hvala.
Znate šta, jedino je moguće da podnosioci amandmana na član 141. povuku svoje amandmane, a mi nismo ovlašćeni da ocenjujemo da su oni bespredmetni, pogotovo kada se već nalaze u proceduri. Po Poslovniku? Po amandmanu? Reč ima predsednik poslaničke grupe DOS, narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Gospođo Mićić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, pomenuću vam samo dva imena, neću ići dalje, a ukoliko želite mogu to da učinim i u replikama - ime dekana Filološkog fakulteta Marojevića i ime dekana Elektrotehničkog fakulteta Teodosića. Potom ću vam citirati član 91. Zakona o univerzitetu iz 1998. godine: "Dekan vrši izbor u zvanje i na radno mesto nastavnika odnosno saradnika". Zatim ću vam pomenuti član 86. Zakona o univerzitetu o kome danas razgovaramo i citirati sledeći stav - izbor kandidata u zvanje nastavnika i saradnika obavlja izborno veće fakulteta koje čine svi nastavnici fakulteta, a u slučaju da je reč o izboru asistentskog zvanja i saradnici fakulteta. Zatim ću citirati sporni član 141: "Odluke u postupcima o izboru ostaju na snazi ako u roku od 60 dana od dana stupanja na snagu ovog zakona, izborno veće fakulteta donese istovetne odluke, najmanje običnom većinom glasova...". Pitam Skupštinu Republike Srbije da li ona misli da su pojedinci u društvu u kome danas želimo da vršimo promene isti oni pojedinci koji su uništavali ovu zemlju u oblasti univerziteta 1998. godine [[žagor u sali]] i da li ova skupština misli da jedan Marojević, jedan Teodosić, partijski činovinici na univerzitetima, mogu deliti diplome mimo volje izbornog veća i mimo volje nastavnika. Što se tiče retroaktivnosti ovog člana, ta retroaktivnost zapravo funkcionalno ne postoji. Nikakve se odluke ne donose retroaktivno. Izborno veće, po proceduri utvrđenoj po ovom zakonu, samo će preispitati odluke o imenovanju nastavnika odnosno saradnika fakulteta koje su donosili pojedinci. Ako mislite da Skupština Republike Srbije na univerzitetu treba da odlučuje o imenovanju u zvanje nastavnika odnosno asistenata, onda zapravo ponavljate grešku koju je ova skupština učinila 1998. godine kada je rekla da jedan čovek na sebe preuzima ulogu koju je imalo nastavno - naučno veće. Primer Medicinskog fakulteta - 500 imenovanja u zvanje nastavnika odnosno asistenta, 256 je u skladu sa zakonom, a sve ostalo je mimo zakona i zakonski definisane procedure. Danas imamo Medicinski fakultet koji ne može više primiti nijednog asistenta, nijednog nastavnika zbog toga što je protivzakonito uzurpirano mesto koje je bilo namenjeno njima. Da li takvo stanje treba da podržimo ili treba da ovlastimo nastavnike i asistente da još jedanput provere da li je poštovana logika partije ili logika univerziteta. Imajući u vidu sve ono što se dešavalo 1998, 1999. i 2000. godine, unapred otvoreno kažemo da mnogo više verujemo u tezu da je univerzitet bio partijska ćelija, preduzeće onih koji su bili na vlasti, od onoga što je zapravo trebalo da bude. Dakle, kada govorimo o retroaktivnosti, nje zapravo nema. Oni ljudi koji su polagali ispite kod takvih profesora, odlazili na predavanja kod takvih asistenata, ne snose odgovornost za tako nešto. Odgovornost je na Skupštini koja je tada donela zakon i na dekanima koji su taj zakon primenili, kršeći pravila zdravog razuma. Dakle, diplome neće biti poništavane, zvanja neće biti oduzimana, ukoliko su stečena u procesu koji mi naknadno ocenimo legitimnim. Kada kažem mi, mislim na nastavno-naučno veće, izborna veća, a ne na Skupštinu. Mi nemamo pravo da podržimo takvo stanje. Moramo uneti promene na univerzitet, promene koje će biti sprovedene u duhu zakona, zakona koji će poštovati zdrav razum, a nikako zakona koji će podržati stanje, jer je stanje loše. Oni koji su ovaj zakon doneli, vrlo dobro to znaju, jer su se u međuvremenu sami odrekli ljudi koje su tamo postavili. Setite se stanja na Filološkom fakultetu, setite se meseci koji su protekli u protestima a ne u predavanjima. Na kraju je Vlada Republike Srbije, odnosno Upravni odbor Beogradskog univerziteta doneo odluku o promeni dekana Filološkog fakulteta, jer drugačije nije bilo moguće. Tada su popustili i danas samo treba da stavimo tačku na jedan sramni period naše univerzitetske istorije koji će se sasvim sigurno crnim slovima ispisivati u istorijskim knjigama koje će analizirati stanje na našim univerzitetima.
Vi tražite - šta? Po kom osnovu? Nemate pravo na repliku, niste spomenuti uopšte, niti partija, niti kao poslanik. Molim vas da napustite govornicu, zaista ne mogu da vam dam pravo na repliku. (Bora Stanimirović: Kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe.) Da, to da. Narodni poslanik Bora Stanimirović kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS, po amandmanu, a ne po pravu replike. Izvolite.
Dame i gospodo, govoriću o amandmanu, samo ću pomenuti ono što je rekao gospodin Jovanović. Na osnovu dva primera, dva dekana, dva fakulteta, donosimo čitav jedan zakon. Ova Narodna skupština ovom retroaktivnošću, ostrašćenošću pravi daleko veću grešku nego Skupština iz 1998. godine. Pročitaću samo ovo vezano za član 141. o čemu je gospodin Jovanović govorio, gde se kaže: "Pojave strane biću univerziteta proistekle iz primene ovog zakona su brojne i do danas nisu sve evidentirane (strašno). Ovde će biti navedene one koje su tipične: masovno prisustvo naoružanih lica na fakultetima - od pojedinih nastavnika izabranih ili radno angažovanih neposrednom primenom ovog zakona, preko parapolicijskih odreda obezbeđenja dekana..." itd. Molim vas, to ostaje za istoriju. To neće biti sramota za Skupštinu iz 1998, ali će biti sramota za ovu skupštinu, jer na osnovu dvaprimera koja je gospodin Jovanović pomenuo, potpuno poistovećujemo celu Srbiju; bacamo ljagu na sve univerzitete Srbije. Hvala.
Ima reč narodni poslanik Tomislav Nikolić, povreda Poslovnika.
Moram po ko zna koji put da upozorim predsednika Narodne skupštine da odobrava i prećutkuje povrede Poslovnika, koje načini predsednik poslaničke grupe DOS. Načinjene su dve povrede Poslovnika, a povređen je član 101. stav 1. i 3. Najpre: "Narodni poslanici su dužni da poštuju dostojanstvo Narodne Skupštine". Gospodin Jovanović nam je ovde citirao, i na osnovu toga stvorio čitavu priču, jednu odredbu koja više uopšte nije u Predlogu zakona o univerzitetu. To je bila odredba - peti ili šesti stav člana 141 - koja je poništena amandmanom koji je Vlada prihvatila, i nema više toga što je gospodin Jovanović ovde citirao. To je poništeno stavom 1. i 2. amandmana koji je podneo poslanik Stojanović, a to je da su postupci podložni preispitivanju. Nema više te odluke koja je stupila na snagu,pa da se preispituje. To je jedna stvar. A druga stvar, da sam ja ovde izašao i da sam pominjao imena nekoga iz DOS-a, ko nije narodni poslanik i ko nije ovde u sali, verovatno bih odlukom vaše većine do sada izgubio reč i bio izbačen iz sale. Gospodin Jovanović je izašao i pominje imena naših građana, redovnih profesora univerziteta. Ne ulazim u to kakvi su oni dekani bili, ali bi trebalo bar ministar prosvete da kaže - izvinite, nije ovo mesto na kome će se ljudi pominjati po zlu, postoje njihovi fakulteti, postoji univerzitet, stručna javnost, osude od strane DOS-a su već izašle u javnost za ove tri godine. U Skupštini, draga moja gospođo Mićić, po stavu 3. člana 101. zabranjeno je iznošenje činjenica i ocena iz života drugih lica. Ali, to je zabranjeno samo srpskim radikalima a štite se samo lica koja pripadaju DOS-u. Svako ko ne pripada DOS-u ovde može da bude izveden na stub srama, žigosan, ispljuvan, namazan katranom i perjem, samo zato što nije u DOS-u. Vama ne pada na pamet, vi čavrljate za predsedničkim stolom kada govori predsednik poslaničkog kluba DOS-a, da ne biste morali da kažete - jeste, čula sam, ali ne smem njemu da kažem da je povredio Poslovnik. Ne možete ljude po imenu ovde da prozivate, ako nisu tu i ako ne mogu da repliciraju, ili možda možemo svi, ali onda svi - sve, a ne srpski radikali ne mogu ni reč da progovore o drugima, a gospodin Jovanović pominje dekane. Kakvi su da su, to su, gospodine Jovanoviću, profesori univerziteta. Vi i ja o tome ne bismo mogli da diskutujemo.
Gospodine Nikoliću, dužna sam da vam dam odgovor. Prvo, uopšte niste u pravu. Možemo da proverimo stenografske beleške. Vi sebi dajete za pravo da možete, recimo, da pričate o DOS-ovskom režimu i da kritikujete sve, a ne dozvoljavate istovremeno da neko drugi pomene prethodni režim, koji je trajao deset godina, a vi ste za nešto što traje 14 meseci mnogo više mimo teme govorili. Ovim završavamo današnji rad. Nismo glasali po ovom članu 141. To ćemo nastaviti sutra. Prijatno. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Prve sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2002. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, sednici prisustvuje 149 narodnih poslanika. Molim vas da, radi utvrđivanja kvoruma, ubacite identifikacione kartice u vaše poslaničke jedinice. Konstatujem da imamo kvorum i možemo nastaviti rad. Narodni poslanik Dragan Marković - povreda Poslovnika? Izvolite.