Hvala uvažena predsedavajuća. Reklamiram povredu Poslovnika u članu 103. u vezi sa članom 107. Obraćam se formalno vama zato što još uvek vi predsedavate ovim zasedanjem koje je bez ikakvog obrazloženja prekinuto još pre 80 dana. Dakle, 80 dana ovaj saziv ruši dostojanstvo ovog parlamenta i ovaj saziv ruši dostojanstvo građana koje mi ovde predstavljamo. Saziv u kome imate apsolutnu većinu. U ovoj zemlji je postalo nepojmljivo da se nešto uradi sistemski, da se nešto uradi bez pompe i bez nekakve skandalizacije. Prošlo je 123 dana od izbora do danas. Za to vreme smo mi ovde mogli da uradimo mnogo posla. Između ostalog mogli smo da kao parlament formiramo anketni odbor koji bi se bavio utvrđivanjem odgovornosti za propuste koji su doveli do gubitka života i ugrožavanja zdravlja građana. Još nismo utvrdili odgovornost za greške koje su nastale u prvom i drugom talasu virusa Korona, a već smo ušli bez parlamenta u ovaj treći najavljeni talas. Mogli samo, ali vi niste dozvolili. Podsećam vas da su gradovi Sandžaka bili na najvećem udaru virusa Korona i da je zdravstveni sistem u katastrofalnom stanju. Za svo ovo vreme mogli smo da pronađemo odgovorne, da kaznimo odgovorne i da spremno dočekamo taj treći talas. U čemu je problem? Zašto onda niste dozvolili da se prema predlogu, koji smo kao parlamentarna stranka dali Aleksandru Vučiću, da se izbori održe 6. septembra, najranije 6. septembra i da se nakon toga krene u formiranje Vlade? Zbog takvog neodgovornog pristupa vi ste doveli građane u opasnost. Zar su izbori bili važniji od života građana? Ne, bili su važniji očigledno rezultati, a izbori vidimo da još uvek nismo sproveli rezultate.
Poštovani gospodine, prekoračili ste vreme u govoru.
I skupštinska većina je prekoračila vreme u formiranju Skupštine i Vlade.
Nisam povredila odredbe člana 103. i 107. Poslovnik je u svemu uređen prema zakonu i Skupština se vodi prema zakonu i Poslovniku. Da li žele cenjeni poslanici da se izjasne o ukazanoj povredi Poslovnika? (Da.) Reč ima Đorđe Milićević.
Uvažena predsedavajuća, povreda Poslovnika i odmah ću vam reći na početku, ne tražim da se Narodna skupština u danu za glasanje izjasni o ukazanoj povredi Poslovnika, član 27. Molim vas da ovu sednicu vodite tako da zaštitite dostojanstvo i ugled Narodne skupštine Republike Srbije. To što neko ima potrebu da na početku jedne važne i izuzetno značajne sednice, ne samo za parlament, parlamentarizam, već za Srbiju i za građane Srbije, jer ovo je sednica koja se tiče budućnosti Srbije i budućnosti svakog građanina Srbije, ima potrebu nešto da kaže da bi izneo određene političke kvalifikacije, molim vas da to ubuduće nedozvoljavate. Zloupotreba epidemiološke situacije, pa onda nekakva neodgovornost, pa onda nekakva skandalizacija, iako su rezultati kada je reč o Koroni vidljivi, iako smo imali prilike o svemu tome da razgovaramo ovde u parlamentu. Ako ste imali potrebu da bilo šta kažete, onda ste to trebali tada da uradite, a ne da imate danas naknadno pamet. Ni sa čim se ne kasni i vi to jako dobro znate i trebali ste da skrenete pažnju prethodnom govorniku na rokove o formiranju Vlade. Dakle, Vlada će biti formirana pre jasno zakonom i Ustavom definisanih rokova. Dakle, potreba za prisustvom u javnosti je vidljiva, ali nemojte da dozvolite na ovako jeftin način neko pokušava da politički profitira i da politički bude prisutan, dajte da se vratimo dnevnom redu, mislim da je pred nama jedan izuzetno važan dan, dan važan za parlamentarizam, ali ponavljam, važan za budućnost Srbije i za građane Srbije. Zahvaljujem.
Hvala. Obaveštavam vas da sam, u skladu sa članom 9. Poslovnika Narodne skupštine, primila jedan predlog kandidata za predsednika Narodne skupštine. Predlog vam je dostavljen. Kao što ste videli, za predsednika Narodne skupštine predložen je narodni poslanik Ivica Dačić, izabran sa Izborne liste Ivica Dačić – Socijalistička partija Srbije, Jedinstvena Srbija - Dragan Marković Palma. Podsećam da, prema članu 9. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, predstavnik predlagača može da obrazloži predlog. Da li predstavnik predlagača želi da obrazloži predlog kandidata za predsednika Narodne skupštine? Narodni poslanik Đorđe Milićević, obrazložiće dati predlog.
Uvažena predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, želim najpre da vam čestitam na izboru i želim posebno da čestitam kolega iz SNS na apsolutnoj pobedi na parlamentarnim izborima. Želim na samom početku ovog zasedanja i nastavku Prve konstitutivne sednice da svima nama poželim uspeha u jednom izuzetno važnom i značajnom, rekao bih, zajedničkom poslu. Demokratija se, dame i gospodo, ostvaruje na izborima, ne na ulici, već na izborima. Parlamentarna demokratija podrazumeva višestranački sistem. Građani su imali jasnu priliku da na parlamentarnim izborima kažu šta misle o političkim strankama, šta misle o programima političkih stranaka. Više od 20, ispravite me ako grešim, koalicija i političkih stranaka je učestvovalo na parlamentarnim izborima, a na odgovornim i ozbiljnim političkim opcijama je uvek da prihvate jasno demokratski izraženu volju građana, ma koliko im se ta volja građana u određenom trenutku možda i ne sviđala. Želim da verujem da ove poštapalice, i to želim da kažem na početku današnjeg zasedanja, ove poštapalice koje uglavnom svi koristimo na početku diskusije – uvaženi, poštovani, da to nećemo koristiti samo kao odraz rekao bih lažnog međusobnog poštovanja, već da će period koji je pred nama biti period i trpeljivosti, međusobne tolerancije, uvažavanja, poštovanja i strpljenja. To ne zavisi samo od može želje, to neće zavisiti ni od nadam se budućeg predsednika Narodne skupštine Republike Srbije, to neće zavisiti ni od rukovodstva Narodne skupštine koju budemo danas izabrali zajedno, mislim na potpredsednika i na sekretare, to će zavisiti od svih nas. Dakle, svih 250 poslanika je odgovorno za funkcionisanje ili ne funkcionisanje Narodne skupštine Republike Srbije. Građani od nas očekuju odgovoran i ozbiljan odnos. Verujem da nećemo imati situaciju kakvu smo imali, ja se nerado vraćam u prošlost i uvek želim da gledam u budućnost, ali moram da pomenem da ne želim da verujem da ćemo imati situaciju kakvu smo imali u prethodnom sazivu. Pa da zbog nekakvog navodnog bojkota parlamenta, a razlog tog bojkota je nemogućnost za demokratskim sučeljavanjem mišljenja i demokratskom raspravom. Nemamo jedan deo poslaničkih grupa, naravno da to nije razlog, niko nikada u ovom parlamentu u prethodnom sazivu, a i u sazivima od 2012. godine do danas nije želeo da spreči demokratskoj sučeljavanje i mišljenja, i demokratsku raspravu. Ali, suština je u tome da je neko politički dovoljno anemičan, pa da kroz takav vid rasprave ne može da pokaže svoju snagu. To je, dame i gospodo narodni poslanici, uvažena predsedavajuća klasična nemoć. Dakle, ovde nije potrebna snaga sile, već snaga argumenata. Mi smo mnogo puta do sada, tokom prethodnog saziva, kao poslanički klub govorili o tome da poslanik nije jak onoliko koliko je fizički snažan i onoliko koliko može glasno da govori ili da lupa o poslaničke klupe. Samo primitivni ljudi koji nemaju argumente to čine. Poslanik je jak koliko su mu jaki argumenti. Ponavljam, ne snaga sile, već snaga argumenata. Parlament je glas naroda, mesto gde mi, legitimno izabrani predstavnici građana, razgovaramo o alternativama kako da dođemo do najkvalitetnijih rešenja koja će biti u najboljem interesu građana Srbije. Ključna reč u svemu tome, mislim da je reč pristojnost. Pristojnost znači da najpre iz javnog diskursa izbacimo sve ono što je negativno kako bi imali normalnu komunikaciju, kako bi imali normalni dijalog u parlamentu. Ali, isto tako, pristojnost znači čestito, pošteno i odgovorno obavljati posao za koji su nam građani dali mandat i legitimitet, obavljati ga odgovorno, ozbiljno, ali i snositi odgovornost za ono što je rečeno. Dakle, pristojnost, ali ujedno uvažavati i princip odgovornosti. Mislim da je vladajuća koalicija od 2012. godine do danas u tom smislu napravili veliki iskorak u parlamentarnoj demokratiji, jer do te 2012. godine, znate, u Srbiji su svi za nešto bili krivi, a niko nije snosio odgovornost. Dame i gospodo narodni poslanici, uvažena predsedavajuća, čast mi je i privilegija da danas u svojstvu predlagača, kao predstavnik Poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije, naravno, uz veliku zahvalnost svima vama, jer da nije vaših potpisa ne bih bio u mogućnosti da danas budem predstavnik predlagača, pre svega kolegama iz Srpske napredne stranke, kolegama iz Partije ujedinjenih penzionera Srbije, našim predizbornim koalicionim partnerima iz Jedinstvene Srbije, SDPS-u, manjinama, kolegama iz Srpskog patriotskog saveza, sam u mogućnosti da govorimo o Predlogu kandidata za predsednika Narodne skupštine Republike Srbije. Želim odmah da kažem zašto sam rekao posebna zahvalnost kolegama iz Srpske napredne stranke. Nije ovde, dame i gospodo, reč o matematici i brojkama i ne govorimo mi o tome da je nekome potreban neki broj poslanika da bi se formirala parlamentarna većina i da bi se formirala Vlada Republike Srbije, to je SNS mogla da učini i bez koalicionih partnera. Ne bih na taj način, kako to neki pokušavaju da čine u javnosti, pojednostavi razgovore koje je predsednik Republike i predsednik SNS vodio sa parlamentarnim strankama u Srbiji, jer to su razgovori koji se ne odnose na to ko ima kakve afinitete i ko će koji resor voditi, to nije spisak lepih želja. To su razgovori koji se tiču budućnosti Srbije i to su razgovori koji se tiču budućnosti svakog građanina Srbije. Što se tiče poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije, gospodin Marković će govoriti, ali nadam se da se neće naljutiti, jer naš stav je bio potpuno isti po tom pitanju, mi smo odmah nakon izbora rekli da smo ponosni na sve ono što smo radili zajedno sa Srpskom naprednom strankom i našim koalicionim partnerima u prethodnom vremenskom periodu. Kada kažem ponosni, pre svega mislim na ojačan i osnažen međunarodni ugled Srbije, na sve ono što smo radili na nacionalnom, državnom, ekonomskom i političkom planu, i da smatramo da je to jedan dobar osnov za nastavak saradnje i da želimo da kao predizborna koalicija damo svoj doprinos očuvanju političke stabilnosti koja je potvrđena na parlamentarnim izborima, ali isto tako nacionalnom i državnom jedinstvu, imajući pre svega na umu izazove i teškoće sa kojima će se Srbija suočavati u periodu koji je pred nama. Nikada u koalicionim odnosima nije postojao ni jedan problem. Ona ključna pitanja, nacionalna, državna, politička i ekonomska, rešavali smo konsenzusom. Dakle, ovde je reč o uverenosti i ispravnosti ideja u koje verujemo, za koje se zajedno zalažemo i ciljeva koje želimo zajedno da ostvarimo. Dozvolite mi da se vratim na ono što je danas ključna stvar, a to je obrazlaganje Predloga kandidata za predsednika Narodne skupštine Republike Srbije, gospodina Ivice Dačića. Prvi put u novijoj istoriji, voleo bih da me neko ispravi ako grešim, ali prvi put u novijoj istoriji na političkoj sceni Srbije predsednik jedne političke stranke, političke stranke koja je na političkoj sceni Srbije punih 30 godina i za tih 30 godina je relevantan politički činilac, je kandidat za predsednika Narodne skupštine Republike Srbije. Čovek koji ima dugogodišnje političko, dugogodišnje parlamentarno iskustvo i nije slučajno što je, on nama vrlo često kaže nemojte da govorite o tome, i ja znam da ću posle ovog govora da pretrpim kritike od njega, ali ja ću to danas reći, nije slučajno što je diplomirao na Fakultetu političkih nauka sa prosečnom ocenom 10 kao najbolji student i što nerado govori o tome, jer to je samo potvrda da sve ono što zna i ume želi da stavi u službu svojih građana i svoje države. Od samog početka svoje karijere obavljao je važne partijske funkcije, ali i značajne funkcije u zakonodavnoj i izvršnoj vlasti Republike Srbije. Bio je poslanik, izvinite ako grešim, ali mislim 30 godina parlamentarnog života? (Ivica Dačić: 28.) Dakle, 28 godina. Najpre poslanik u Skupštini Savezne Republike Jugoslavije, potom poslanik u Skupštini Srbije i Crne Gore, a zatim i poslanik u Narodnoj skupštini Republike Srbije, gde je vodio i neke od ključnih i značajnih resora u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Bio je predsednik Vlade Republike Srbije, ministar unutrašnjih poslova i ministar spoljnih poslova. Sve svoje dužnosti obavljao je uspešno, ostavio tragove svoga rada. U svim sektorima kojima je upravljao ostavljao je značajne tragove, značajne rezultate, kako u pogledu organizovanosti i stvaranja kvalitetnih zakonskih okvira, tako i u pogledu doprinosa tih sektora, pre svega kada govorimo o napretku Srbije. Kao ministar unutrašnjih poslova, sproveo je značajne reforme i unapredio položaj policije, formirao Sektor za vanredne situacije. Srpska diplomatija na čelu sa Ivicom Dačićem, uz ogromnu podršku i koordinaciju predsednika Republike Aleksandra Vučića, ali i celokupne Vlade Republike Srbije, osujetila je pokušaje onih koji su želeli da bez Srbije reše pitanje južne srpske pokrajine i diplomatskim tokovima vrati Srbiju na mesto koje joj objektivno pripada. Osamnaest država je povuklo odluku o prihvatanju nezavisnosti tzv. Kosova. Danas je, ponavljam, ojačan i osnažen međunarodni ugled i međunarodni imidž Srbije. To ne dolazi samo od sebe, za to je potreban veliki rad, trud, posvećenost i energija kakvu su imali i predsednik Srbije i ministar spoljnih poslova tada i prvi potpredsednik Vlade Ivica Dačić, ali ponavljam i celokupna Vlada Republike Srbije. Verujem da onog trenutka kada bude izabran, a ne sumnjam u to, za predsednika Narodne skupštine Republike Srbije nastaviće da se bavi parlamentarnom diplomatijom, koja je takođe od velike važnosti i velikog značaja za Srbiju. Ogromno državničko i političko iskustvo, posvećenost, patriotizam, tolerantnost, komunikativnost kojom se odlikuje Ivica Dačić verujem da su garant da će i dužnost predsednika Narodne skupštine Republike Srbije uspešno obavljati u korist Srbije i u interesu građana Srbije. Potpuno sam ubeđen da će parlament na čelu sa Ivicom Dačićem, rukovodstvom, mislim na potpredsednike koje budemo izabrali, sekretarom kojeg budemo izabrali danas, uspeti da na najbolji mogući način da odgovore na pitanja koja se postavljaju pred parlament kao najviši organ zakonodavne vlasti i da će raditi u najboljem interesu građana. Potpuno sam ubeđen da će parlament biti simbol demokratičnosti, efikasnosti, transparentnosti i javnosti u radu. Moram da kažem nešto o čemu nisam želeo danas da pričam, ali vidim da je to tema u javnosti, pa prosto zarad javnosti i zarad građana Srbije moram i o tome nekoliko rečenica. Nadam se da mi nećete zameriti. Vidim potrebu pojedinih, nazovite političkih opcija, da onog trenutka kada je predsednik Srbije i predsednik SNS najavio da će kandidat za predsednika Narodne skupštine Republike Srbije biti gospodin Ivica Dačić vidim potrebu pojedinih nazovite opozicionih političkih stranaka da degradiraju i minimiziraju ulogu predsednika Narodne skupštine Republike Srbije. Ne minimiziraju oni samo njegovu ulogu, nego minimiziraju na taj način i ulogu svih nas, svih koji smo dobili, ponavljam, legitimitet i mandat da obavljamo jedan odgovoran i ozbiljan posao u interesu građana. To mogu, znate, samo politički diletanti koji ne shvataju formalnopravni značaj i ulogu predsednika parlamenta, kao između ostalog i to da je on akter u nekoliko tema koje su postavljene kao prioriteti. To su isti oni, podsetiću vas, koji su do vlasti i privilegija želeli da dođu bez izbora, oni koji sve vreme pozivaju na nekakvu promenu izbornih uslova, iako ti izborni uslovi, vi jako dobro znate, nisu menjani od 2008. godine, pozivaju na promenu izbornih uslova, izbornih pravila, a od svega toga prave farsu, zamajavaju javnost, jer jako dobro znaju da iz te bezizlazne političke situacije u tom trenutku imaju samo jedan put, a to je očajnički i gubitnički put – bojkot izbora, koji je doživeo propast. To su oni koji su rekli ili su zahtevali, kada smo vodili međustranački dijalog, kada smo razgovarali na Fakultetu političkih nauka, i toliko koliko su spremni na uopšte dijalog, to su oni koji su rekli – ili 42 zahteva ili bojkot. To nije način da sa nekim razgovarate i da vodite dijalog ako želite da dođete do kompromisnog rešenja, na šta je u tom trenutku bila spremna vladajuća koalicija. Oni koji su shvatili da nije potrebno da učestvuju u razgovorima i međustranačkom dijalogu jer je dovoljno da se sa svojim prijateljima sastanu u hotelskim lobijima, to je bilo daleko značajnije od onoga što smo svi mi zajedno ovde u sali radili, razgovarali u institucijama sistema, o izbornim uslovima, o svim pitanjima koja se tiču izbora i bili spremni i pokazali spremnost da promenimo sve ono što smatramo da može da poboljša izborne uslove u Srbiji. Oni koji nisu shvatili da snižavanje cenzusa sa 5% na 3% je zapravo zbog njih, jer tih 5% je za njih bilo nedostižno, a mi smo sa tih 3% želeli zapravo da oživimo parlamentarni život, da vratimo život u parlament, da se dijalog i politika vode u parlamentu, a ne na ulici i da imamo reprezentativnije javno preslikano mnjenje ovde u parlamentu. Nažalost, i tih 3% je za njih bilo nedodirljivo i nedostižno. Znate kako, oni hrabri o izborima uvek pričaju onda kada izbori prođu, a onda kada predsednik Republike i predsednik SNS kaže – oročićemo Vladu Republike Srbije i imaćemo izbore 2022. godine, oni postavljaju pitanje – a zašto, čemu? Pa čekajte, dogovorite se sami sa sobom. To me podseća na onaj period kada su odlučili da bojkotuju parlament i kada su svi imali samo jedan jedinstven stav, a to je raspisivanje vanrednih parlamentarnih izbora. Kada su shvatili ne da ne mogu da predstavljaju alternativnu vladajućoj koaliciji, već da se postavlja pitanje da li mogu politički da prežive, onda su prešli na druge političke floskule i druge političke formulacije. Ali da ne pričam danas previše o njima, vratiću se na temu i vratiću se na ono zbog čega smo danas tu. Još jednom, želim svima vama da zahvalim na podršci koju ste pružili svojim potpisom kandidatu za predsednika Narodne skupštine Republike Srbije Ivici Dačiću. Verujem da ćete u danu za glasanje to i potvrditi. Verujem da u ovom parlamentu možemo da uspostavimo jedan normalan dijalog, normalnu komunikaciju, u najboljem interesu građana Srbije. Verujem u budućnost Srbije i verujem u one ciljeve koje je definisao predsednik Republike, a i predsednik Narodne skupštine, zajedno sa svima nama je tu da pomognemo u realizaciji tih ciljeva. Zahvaljujem.
Molim cenjene poslanike, imamo jedno kratko saopštenje. Poslanička grupa „Aleksandar Vučić – Za našu decu“ za predsednika poslaničke grupe određen je narodni poslanik dr Aleksandar Martinović, a za njegovog zamenika narodni poslanik Vladimir Orlić, menja se i određuje narodni poslanik Sandra Božić. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika, član 56. stav 4. Poslovnika. Saglasno članu 9. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres o Predlogu kandidata za predsednika Narodne skupštine. Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Molim gospodina Dragana Markovića da se javi.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, želim i ja na početku da vam čestitam na mandatima, da čestitam, pre svega, na rezultat koji je postigla vladajuća većina proteklih godina, odnosno, od 2012. do 2020. godine. Odmah na početku bih govorio o predloženom kandidatu za predsednika Narodne skupštine Republike Srbije, i mogu da vam kažem da naša koalicija SPS-Jedinstvena Srbija, je počastvovana ovim činom da predsednik Republike i predsednik najveće parlamentarne stranke, gospodin Aleksandar Vučić, predložio Ivicu Dačića za predsednika parlamenta. Imajući u vidu da je Aleksandar Vučić, veliki perfekcionista u pozitivnom smislu, i posle toliko godina saradnje predložio Ivicu Dačića, kao drugog čoveka u ovoj državi, to znači da je Ivica Dačić opravdao sve ono što se zove saradnja između Aleksandra Vučića i gospodina Ivice Dačića. Poštovane dame i gospodo, mnogo toga što sam ja hteo da kažem rekao je gospodin Đorđe Milićević, ali ne mogu da ne kažem, da 2008. godina, je bila godina kada je Ivica Dačić SPS-JS, doneli smo odluku da napravimo proevropsku vladu, i kako bi spasili Srbiju od daljeg propadanja, i nismo pogrešili, velik broj investitora je tada dolazio i otvarao fabrike u Srbiji, ali posebno je veliki uspeh kada smo napravili sa SNS 2012. godine koaliciju o političkoj saradnji. Da jedna takva koalicija na političkoj sceni traje osam godina, to je retkost u političkoj istoriji od kad višestranački sistem postoji u Srbiji, mislim na koaliciju SPS-JS i SNS. Kada je u pitanju današnji kandidat za predsednika Skupštine, on ima ogroman rezultat i bilo mu je veoma teško da obiđe toliko zemalja, on je obišao pojedine zemlje za koje građani Srbije prvi put su čuli da postoje, i da te zemlje, kažu – evo, mi ćemo da povučemo priznanje o nezavisnosti KiM. Zajedno sa predsednikom Vučićem uspeli su da smanje, da kosovski Albanci više nemaju većinu u institucijama gde se odlučuje o sudbini građana Srbije i o Srbiji. Ono što je, mogu slobodno da kažem, najveća pobeda, da su kosovski Albanci izgubili kada su tražili da, ja neću reći tzv. Kosovo. Jer, da vam kažem, to mi smeta kad neko kaže tzv. Kosovo, tzv. nezavisno Kosovo, a ne tzv. Kosovo i Metohija je sastavni deo Srbije i da koristimo termin, onaj koji pripada nama kao političarima i da vam kažem da su oni tada, kosovski Albanci izgubili kada su podneli zahtev da uđu u Interpol. Poznato je šta bi se dešavalo Srbima na KiM i da bi to vratilo Srbiju unazad, ne znam koliko godina. Vi znate da u međunarodnim odnosima ne poznaje se međunarodno pravo dato nekim aktima, tamo se poštuje većina glasova, stavi se na glasanje i mi smo, zato što nismo imali, evo, Dule se sekira da li će biti direktor, bićeš Dule, bićeš, dobro si radio, ja ti garantujem. Ne morate da aplaudirate za Duleta, ali imamo grejanje od kada Dule direktor „Srbijagasa“, imamo grejanje jel, od 2008. godine. Hvala gospon Dule. Tako da kandidat današnji, dame i gospodo, gospodin Ivica Dačić će biti pravi predstavnik srpskog parlamenta i on ima najveće iskustvo. Ja sam pre neki dan rekao, ostalo mu je još da bude predsednik Skupštine i predsednik Srbije. I on i ja smo se složili da predsednik Srbije treba da bude i u narednom vremenskom periodu gospodin Aleksandar Vučić, a mi da mu pomažemo. Da mu pomažemo na način kao do sada što smo mu pomagali. Vi znate da su meni nuđene ministarske funkcije i Aleksandar Vučić mi je nudio i gospodin Tadić, ali ja sam hteo da pokažem da mi ne treba fotelja i da mi ne treba pozicija ministar da bi nešto dobro radio za Srbiju. Mnogo zemalja sam i ja obišao i uvek kada sam odlazio u neku zemlju informisao sam predsednika Srbije Aleksandra Vučića i naravno mog koalicionog partnera i ministra inostranih poslova, gospodina Ivicu Dačića. Ovaj parlament će se razlikovati od drugih parlamenata, odnosno od drugih saziva. Zašto? Narod je, dame i gospodo, izabrao prave predstavnike. Mi ne možemo da kažemo kakva je bila blokada medija, kako oni drugi zbog blokade medija nisu mogli da uđu u parlament. Pa, ima nešto što se zove društvene mreže. Molim vas, hajde da radimo anketu koliko ljudi od 18 do 35 godina gleda tv i čitaju novine. Manje od pet posto, a ovi drugi su vodili kampanju preko društvenih mreža, mislim na opoziciju i tu su pisali sve i svašta i nisu imali tu priliku da im građani daju poverenje kako bi ušli u parlament. Strašno sam ljut na Aleksandra Vučića, zašto on u drugom delu izborne kampanje dozvolio da oni koji nisu izašli na izbore ne treba da nose, da overi notar, potpisano lice koje daje svoj glas za kandidaturu te partije, a mi smo morali da idemo kod notara. Vi koji sedite ovde, kod notara i da se čeka red kod notara i da ljudi možda izgube u manjim gradovima gde postoji jedan notar ili dva notara sa sto hiljada stanovnika, treba pet sati da izgubi da čekajući u redu čovek da saglasnost, odnosno svoj potpis za neku partiju i tako dalje. I to im je bilo malo. Ali, ja kao čovek iz privrede, mnogo godina i mogu da kažem malo poznajem i taj medijski posao, novinarski, zašto su napustili parlament u izbornoj kampanji i pred izbore ako drugi program RTS-a prenosi sve ono što govore poslanici u ovom parlamentu. Tako da ih mnogo ne žalim. Građani Srbije su dali poverenje onima koji veruju, a rekao je i Đorđe, da se ja ne ljutim, nisam mogao da ukapiram zbog čega, možda zato što si uzeo deo od teme o kojoj sam ja hteo da govorim, ali naravno da se ne ljutim. Zašto kažu vanredni izbori za godinu i po dana? Pa, ljudi, prvi put da čujem da opozicija ne želi izbore. Godinu i po dana imate vremena da vodite kampanju od vrata do vrata, od kuće do kuće, preko društvenih mreža i to je valjda dobro da građani ocene rad sadašnje većine. Ne, kaže, možda ćemo mi da bojkotujemo ponovo i tako dalje. Moram, s vremena na vreme da se vratim na Ivicu, pošto ja ne pišem govore i možda sam jedini političar koji ne piše govore i ne spremam se za sednice. Juče sam imao neke delegacije i uopšte nisam razmišljao o tačkama dnevnog reda, ni o današnjoj tački, ni o budućem vremenskom periodu, uvek govorim iz zdravog razuma i na osnovu iskustva koje ja imam, ali, kada je bio ministar policije Ivica Dačić, od tada pa nadalje prvi put se preseklo da se ne tuku radnici koji traže svoja prava na ulici, nekada neko zaveden, nekada neko sa pravom, neke organizacije, a znamo kako je to bilo do 2008. godine, odnosno za vreme dok je on bio ministar policije, i ne samo za vreme dok je bio ministar policije, za vreme dok je obavljao funkciju ministra inostranih poslova. Putin je dao priznanje Ivici Dačiću za dobru prijateljsku saradnju između srpskog i ruskog naroda. Nije to malo priznanje. On je rekao da ovo priznanje deli sa građanima Srbije, a očigledno da oni koji procenjuju, a zove se Vladimir Putin, teško i retko kada mogu da naprave grešku. Vi znate da su srpski predstavnici teško mogli da imaju kontakt sa papom i sa Svetom stolicom, a kada je Ivica Dačić imao prijem kod pape, sedeo je do Svete stolice, odnosno pored pape. Znate, da papa stavi jednog bivšeg komunistu, sadašnjeg socijalistu, pored sebe da sedi, to je očigledno neko veliko priznanje koje je dao ne samo Ivici Dačiću nego i srpskom narodu i svima onima koji žive u Srbiji. Koja je prednost i vrednost Ivice Dačića? Zato što sve ono što je govorio tamo gde se odlučuje o sudbini srpskog naroda, govorio je i u Srbiji, a posebno kada je bila sednica na Savetu bezbednosti. Dobro znate koje je termine koristio, jedna dama tamo koja je napala Srbiju i srpski narod i prvi put su građani čuli ono što mi koristimo kad je velika nepravda, a vi znate šta, da ja to ne ponavljam danas, i da je predstavljao Srbiju na veoma visokom nivou. On je potpisnik Briselskog sporazuma. Šta to znači? To znači da ono što je potpisao, zajedno sa Aleksandrom Vučićem, traže i da se realizuje. Ali, moramo da priznamo rad i predsednika Srbije i ministra inostranih poslova za sve ono što se dešavalo u poslednjem vremenskom periodu. Laž je da će sada Nemačka da povuče priznanje o nezavisnosti Kosova i Metohije, da će Makron, predsednik Francuske, itd, bez obzira što Makron voli Srbiju i dok je bio u Srbiji znate da mu je bila ruka na srcu, itd, ali, u povratku u Pariz, priča je ostala ista. Nije lažno da je Angela Merkel rekla svojim preduzetnicima, vlasnicima velikih kompanija – idite u Srbiju, ulažite, tamo postoji bezbednost i sigurnost kapitala. Danas 60 i nešto hiljada građana Srbije radi u tim nemačkim fabrikama. I ne samo u nemačkim fabrikama, već i u nekim drugim fabrikama. Ivica Dačić se razlikovao od drugih ministara inostranih poslova koji su kad su negde putovali spavali u skupocenim hotelima i da vam ne pričam koje su to pare, to vi mnogo bolje znate od mene, bavili ste se tom statistikom, a Ivica Dačić je skroman čovek. On je na moru bio za ovih 12 godina pet puta i to sam ga ja vodio u Grčku, i to tamo gde je najjeftinije, u Paraliji, gde svi jedu giros i Ivica i ja jedemo giros sa ljudima. Dok nije postao ministar inostranih poslova imao je jedne pantalone, samo da vam kažem, odnosno dva para – jedne one što nose električari pa stavljaju šrafciger u džep i onda je bila kritika njegovih savetnika i kažu – ej, bre, čoveče, ne predstavljaš ti samog sebe i jedva smo ga naterali da kupi tri odela. To je istina. Njegova deca su skromna, porodica. Pravi predstavnik srpskog domaćina. Zato puno hvala Aleksandru Vučiću koji je doneo takvu odluku da Ivica Dačić bude predsednik srpskog parlamenta. Šta je još važno? Važno je da mi iskoristimo te kontakte, te prijateljske odnose sa nekim velikim zemljama, a i sa afričko-arapskim državama, jer tamo, u Africi, nije bitno kako se zove država, ali vredi glas kad se podigne u institucijama gde se glasa za Srbiju, i da on iskoristi, zajedno sa predsednikom Srbije, Aleksandrom Vučićem, tu poziciju koju je imao nekada i ta prijateljstva. Smejali su se Ivici Dačiću, kažu – vidite, on peva. Ljudi, ja bih voleo da znam da pevam, ali ne znam. Kad ti dođe gost, a mnogo večera sam organizovao, 15 stranih investitora otvorili su fabrike u Jagodini, od 15 njih 10 kad dođu i kažu – nećemo, ja ih samo ubedim da prenoće dve noći kod mene i oni su moji i Božiji. I da vam priznam, više puta sam zloupotrebljavao Ivicu Dačića da dođe, da otpeva, da priča sa tim ljudima. Kad mi idemo u kampanju, on je jedini političar koji je rizičan od korone, da ne prenese na druge, a u stvari sam ja dobio koronu a on nije. On se ljubi sa svima redom kad izlazimo, kad ulazimo, i uvek kasnimo. Ne kasnimo mi što smo kasno ustali, nego zato što ga voli narod. Kad sam kod korone, i to je isto zasluga ove vlasti, da mi u okruženju smo država koja ima najmanji broj zaraženih. Ja sam imao koronu i trajala je 40 minuta, kao i moja supruga i moj sin. Kako 40 minuta? Tako što sam 40 minuta imao temperaturu. Posle toga – ništa. I nisam publikovao, jer ja nisam za to da političari imaju dupli imunitet, da imate onaj imunitet koji se zove pasoš i zdravstveni imunitet. Mogu da vam kažem da mi je drago što sam preležao koronu, ali moramo da vidimo kako da manje plašimo narod, jer ukoliko se nastavi ovako, svakog dana po pet sati na svim televizijama da se priča – umro Pera, Mika, Žika, ujutru kad ustanete prvo pipate ženu za čelo, ako imate ženu, ili žena pipa vas za čelo, decu, unuke, itd. Psihološki najmanje 30% ćemo imati problem sa građanima. Treba samo jednom, i to pet minuta. Pre neki dan sam gledao konferenciju nekih lekara, sat i 45 minuta. Hvala njima, nemam ja ništa protiv njih, ali sat i 45 minuta! Ja vam garantujem da sad i moja majka, koja je rođena 1938. godine, može da vam priča o koroni pola sata. Poruka je da nosimo maske, ali, život mora da ide dalje, ljudi. I u ekonomskom smislu ako mi sada nastavimo da tako radimo onda se građani Srbije plaše, ne odlaze na posao zato što će možda da dobiju koronu i tako dalje. Kad sam kod korone, da vam kažem da u Jagodini 36 dan da niko nije zaražen. Ima još gradova u Srbiji, naravno, gde nema korone. Struka je u pravu kada kaže – treba izbegavati velike skupove, tačno je to. Znači, da izbegavamo velike skupove, da nosimo maske, ali deca moraju da idu u srednju školu. Imam petoro đaka u kući, jednu nedelju idu u školu, drugu nedelju ne idu. Čekajte ljudi, kakav onlajn? Svi smo mi išli u neku školu. Ja sam najviše voleo kada dođu drva da nosim drva i da izgubim dva časa, a i vi koji sedite ovde. Sada deca prvi put kažu – hoćemo da idemo u škole. Ako 98% roditelja kaže – hoću da mi dete ide u školu, pa roditelj je najodgovorniji za svoje dete i ako u školama nemamo veliku pojavu virusa korone da deca idu svakog dana u školu. Kako to idu u vrtić? Kako idu u osnovnu školu, a ne mogu u srednju, hoće to neko da mi objasni? Naravno da ne može niko da mi objasni. Znači, ja ovo ne govorim kao političar. Ja imam dvanaestoro članova porodice. Svi živimo u jednoj kući. Imam petoro unučadi i znam šta su emocije, znam šta je realnost. Isto tako svako od nas kaže - mladi da nas naslede itd. Pa, ko će da nas nasledi ako oni dve godine i kako se govori da će biti ova korona i u narednom vremenskom periodu, da ćemo da uđemo i u 2021. godinu? Oni će dve godine nastave da izgube. Ne ulazeći u ono što su deca navikla da idu na ekskurziju itd, hajde to smo im zabranili, ali da idu u školu, moraju da idu u školu. To je na neki način i moj apel, nije zloupotreba ove teme, jer ako bi pričao samo o Ivici Dačiću…
Vreme. Ja vas molim da budete u okvirima. predviđenim…
Završavam. Dozvolite mi samo još jednu rečenicu, dve rečenice, tri, četiri, pet, jer ovo je tema gde je malo 20 minuta. Trebali smo da glasamo da bude dva puta po 20 minuta i ne samo za izbor predsednika Skupštine, nego i za izbor Vlade itd. Da samo kažem nekoliko rečenica o Vladi i završavam. Vlada je imala dobar kontinuitet i dobre rezultate i treba da nastavi u tom smeru. Mi ćemo podržavati i ono što radi predsednik Aleksandar Vučić i ono, naravno, što se zove predsednik Skupštine, da redovno dolazimo na sednice, da ne ličimo na „one“. Pazite, ovde sada ima 230 poslanika koji primaju plate, morate da dolazite na posao, gospodo, to ti je radno mesto. Na posao svi koji primaju platu u Parlamentu, svakog dana na posao. Hvala.
Ima reč narodni poslanik, Šaip Kamberi.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodn poslanici, ispred parlamentarne grupe Ujedinjena Dolina i SDA Sandžak, se izjašnjavam protiv kandidature predloženog kandidata za predsednika Narodne skupštine. Pre svega, nas niko nije konsultovao o predloženom kandidatu, niti o novoj Vladi o kojoj se priča i za čije formiranje saznajemo više iz sredstava informisanja. Ovo je jedan od praktičnih razloga zašto nećemo. Politički razlog zašto nećemo glasati za predloženog kandidata jeste da je on pripadao političkoj eliti koja je izazvala krvave ratove na tlu bivše Jugoslavije, čije posledice i danas sagledavamo, a posebno se odnose na manjene koje su i dalje u nepovoljnom položaju u Republici Srbiji. Gospodin Ivica Dačić se često puta tokom svoje političke karijere izjašnjavao mržnjom prema pripadnicima različitih manjina, a u zadnje vreme je evidentna činjenica da u javnosti, čak i u nastupima na televiziji, priziva na zataškavanje zločina koji su počinjeni na kosovskim Albancima i na negiranje zločina koji su tamo počinjeni. Takođe, on poziva na to da se ne razotkriju eventualne masovne grobnice koje postoje u Srbiji i zbog toga neće dobiti naš glas. Kao ministar unutrašnjih poslova, dok je vodio taj resor, poznato je da je pokrenuta inicijativa o brisanju, odnosno pasivizaciji prebivališta građana, čime se direktno uticalo da u opštinama Preševske doline, Bujanovac, Preševo i Medveđa i u opštinama Sandžaka, dođe do smanjenja broja stanovništva i direktnog uticaja na strukturu stanovništava, odnosno demografsku strukturu stanovništva tih opština. Kaže se da će gospodin Ivica Dačić biti predsednik srpskog parlamenta. Po onome što se ovde vidi, ovde postoje i drugi. Po toj činjenici predsednik parlamenta bi trebalo da izražava jedinstvo narodnih poslanika i poslaničkih grupa. Ukoliko se neko izjašnjava da pripada samo određenoj naciji, onda on ne predstavlja jedinstvo parlamenta i zato neće dobiti naš glas. Samo da se nadovežem na nešto što je ranije već rečeno, a koje se slavi kao uspeh, opoziv priznavanja „republike Kosovo“, vi možete to oceniti kako hoćete, ja ću samo da citiram jednog stranog diplomatu koji kaže da je to „pucanj u svoje noge“. Dakle, iz razloga koje sam izneo naša poslanička grupa će glasati protiv izbora predloženog kandidata. Hvala. (Ivica Dačić: Javljam se za reč.) (Đorđe Milićević: Javljam se za reč.)
Reč ima narodni poslanik Đorđe Milićević. Izvolite.
Male tehničke komplikacije, ali gospodin Dačić ima, kako je to sistem pokazao, duplikat kartice, pa obzirom da dok tehnička služba ne reši taj problem, dozvolite da ja kao predstavnik predlagača, na to po Poslovniku imam pravo, da se javim na izlaganje malopređašnjeg kolege koji je rekao razloge zbog kojih poslanička grupa, kojoj pripadam, neće glasati za gospodina Dačića kao predsednika, kandidata za predsednika Narodne skupštine Republike Srbije. To je njegovo legitimno pravo, ali dozvolite, moje legitimno pravo je da se ne složim sa razlozima o kojima je on govorio. Govorio je o političkim razlozima, jer su manjine u nepovoljnom položaju. Da su manjine u Narodnoj skupštini Republike Srbije u nepovoljnom položaju, on danas ovako ne bi govorio u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Da li Srbi ovako kao manjine mogu da govore u bilo kojem parlamentu u regionu? Videli smo primere kako prolaze kada govore i kada imaju kritički osvrt, ali mi se nećemo tako ponašati. Mi se prema manjinama ponašamo onako kako smo se ponašali i u prethodnom periodu. Naš cilj je mir, stabilnost, prosperitet, dogovor, saradnja. Žao mi je što to kolega nije shvatio. Ali, ono što je žalosno je kada nemate nijedan argument, vi onda prizivate prošlost i prizivate nekakve avete prošlosti. Dragi kolega, iz prošlosti i od prošlosti se ne živi. Iz prošlosti se izvlače pouke i afirmiše se ono što je dobro. Žao mi je što ste ostali u prošlosti, jer ako ostanete u prošlosti, nećete imati ni sadašnjost, nećete imati ni budućnost, ali to je vaša stvar. Na nama je da gledamo u budućnost. U čemu je to gospodin Dačić konkretno i lično učestvovao da bi vi na ovakav način njega danas kvalifikovali u Narodnoj skupštini Republike Srbije, pred građanima Srbije i pred parlamentom Srbije? Ja ću vam reći, a da ne budem grub, najblaže rečeno – licemerno. To da li je vas neko pozivao na razgovor, da li ste vi ljuti ili ne, pa nemojte da se obraćate gospodinu Dačiću i nemojte da se obraćate nama. Da li je gospodin Dačić govorio zastrašujuće o zločinima nad kosovskim Albancima? Ne, nikada. Gospodin Dačić se uvek zalagao za istinu, a istina uvek mora da bude osnov za iznalaženje kompromisnog rešenja. Gospodin Dačić je taj koji je potpisao Briselski sporazum. Gospodin Dačić je taj koji je poveo dijalog, dijalog, koji bi vodio do kompromisnog i pravičnog rešenja koji će biti prihvatljiv za obe strane. Pozivate na jedinstvo u parlamentu, ja nemam ništa protiv. Uvek smo jaki onoliko koliko smo jedinstveni. Ali, koliko mene pamćenje služi, vi pripadate poslaničkoj grupi Sulejmana Ugljanina. Jel ja grešim? Jel ja grešim? Grešim? Ne pripadate poslaničkoj grupi gde su poslanici Sulejmana Ugljanina? Da li pripadate poslaničkoj grupi gde su poslanici Sulejmana Ugljanina? Moje pitanje je vrlo konkretno. Predsedavajuća, da li vi možete da mi odgovorite da li kolega koji je maločas govorio pripada poslaničkoj grupi kojoj pripadaju poslanici Sulejmana Ugljanina? Mogu li da dobijem odgovor na to pitanje da bih nastavio diskusiju, jer imam pravo kao predstavnik predlagača? Branko, možete li vi da mi odgovorite na to pitanje? Da li kolega koji je maločas govorio pripada poslaničkoj grupi kojoj pripadaju poslanici Sulejmana Ugljanina? Jel toliko teško dobiti odgovor na pitanje? Recite mi kako se zove poslanička grupa po kom osnovu se javio gospodin, kako se zove poslanička grupa, koje političke partije pripadaju toj poslaničkoj grupi? Prosto i jednostavno. Dajte mi odgovor na pitanje. Ništa nelogično nisam pitao. Samo pitam, da bih mogao da nastavim da govorim, jer kada već govorimo o nejedinstvu i manjinama, imam nešto da kažem…
Gospodine, ja vas molim, vi pripadate…
Ja znam kome pripadam, moj predsednik je tu, a tu je i moj predizborni koalicioni partner. Ja sam u sigurnim rukama. Ali, pitam kome pripada kolega koji je maločas govorio, kojoj poslaničkoj grupi, da bih znao da nastavim svoju diskusiju.
Kolega pripada Ujedinjenoj dolini SDA Sandžaka.
Branko, molim vas, odgovorite mi pitanje. (Branko Marinković: Iako nemam prava po Poslovniku, poslanik pripada poslaničkoj grupi Ujedinjena dolina SDA Sandžaka.) Znači, SDA Sandžaka? Znači, Sulejmana Ugljanina, jel tako? E, sad, pošto govorimo o nejedinstvu, pošto govorimo o poštovanju manjina, a to sve govorimo u Narodnoj skupštini Republike Srbije, a mi smo dovoljno tolerantni i kulturni da saslušamo, onda ja želim da nastavim svoju diskusiju u tom pravcu, jer na to imam pravo kao predstavnik predlagača. Sada, da vas podsetim, tragikomično je da je taj Sulejman Ugljanin od 2000. godine do 2016. godine aktivno učestvovao u političkom životu Srbije, obavljao značajne državne funkcije, u političkom životu Srbije, obavljajući tada značajne državne funkcije i u aktuelnom skupštinskom sazivu njegova stranka je imala poslaničke mandate, a desilo se da govori o nekakvoj okupaciji Sandžaka od strane Srbije i traži rešavanje statusa Sandžaka. Jel ja grešim? Jel to tako bilo u Srbiji? Recite mi. Da se podsetimo, gospodin Ugljanin je bio narodni poslanik u više saziva Narodne skupštine, ministar u Vladi, koje su se zalagale za teritorijalnu celovitost i državni suverenitet i integritet Republike Srbije. Jel ja grešim? Sve vreme dok je bio ministar zadužen za regionalni razvoj, od 2008. do 2014. godine, dok je upravljao Kancelarijom za nedovoljno razvijena područja je bio član Upravnog odbora Fonda za razvoj Republike Srbije, govorio je da je Srbija naša zemlja. Ja kažem i danas, Srbija jeste naša zemlja. Srbija jeste i zemlja svih vas, ali nemojte na ovakav način da se ponašate, jer nije korektno i nije u duhu tolerancije. Danas razotkrivate svoje pravo lice, zaboravljajući da je Raška oblast bila srce srednjovekovne srpske države. Kao što je jedne godine, mislim prošle godine, pozvao Bedžeta Pacolija, takozvanog ministra spoljnih poslova samoproglašene države Kosovo, da u svojstvu zamenika premijera i ministra spoljnih poslova republike Kosovo prisustvuje sednici Nacionalnog veća Bošnjaka i na taj način javno priznao tu samoproglašenu državu, tako sada još dalje nastavlja sa kršenjem zakona i Ustava države Srbije, pozivajući međunarodnu zajednicu što ne štiti Sandžak od Srbije. Na ovaj način, ja nemam ništa drugo da kažem, osim da pokušava da destabilizuje situaciju u Raškoj oblasti, izmišljajući probleme. Svesni smo da gospodin Ugljanin, koji u vreme obavljanja visokih funkcija u državi Srbiji nikada nije postavio pitanje Sandžaka. Gospodine Dačiću, vi ste bili ministar, ispravite me ako grešim, da li je nekada bilo postavljeno pitanje Sandžaka? Ma, vi vičete jeste meni to već deset godina, ali ja to nikada nisam čuo javno. To što vi meni kažete u prolazu, ja to ne prihvatam. Sada, u stvari, želi medijsku pažnju zarad sticanja političkih poena. Ja nemam ništa protiv. Ne mislimo da mu treba posvetiti preteranu pažnju, ali mi samo pitamo da li takvo ponašanje nadležni organi treba da tolerišu ili konačno da na adekvatan način reaguju, kao kad se pojavite na onoj konferenciji za štampu, pa u svojstvu lekara pričate o maskama sa punim pravom, eto čisto da bi bili politički prisutni. I vi meni sada, posle svega ovoga, pričate o manjinama u Srbiji, pričate o nama, pričate o nepoštovanju, pričate o Ivici Dačiću koji zastrašuje manjine u Srbiji, koji zataškava nekakve zločine, pa nemojte molim vas. Pozvao sam vas na početku, možemo i ovako da razgovaramo i možemo da nastavimo, ja nemam ništa protiv, nemam apsolutno ništa protiv, ali dajte da imamo jedan prag tolerancije. Ovaj parlament je uvek poštovao i negovao manjine. Ovaj parlament je dozvoljavao, nema sekretara, tu je pomoćnik sekretara, neka me ispravi ako grešim, da se predstavnici manjina obraćaju na svom jeziku, jel tako Branko bilo? Nikada nismo postavljali to pitanje i nemojte da skrećete sa teme, i nemojte na ovakav način da govorite loše o Srbiji u Narodnoj skupštini Republike Srbije, jer ima nas koji vam to nećemo dozvoliti. Nećemo vam dozvoliti da na ovakav način narušavate ne samo Srbiju i Srbiju, ali i dostojanstvo i ugled Narodne skupštine Republike Srbije i dostojanstvo i ugled svakog poslanika Narodne skupštine Republike Srbije. Zahvaljujem.
Ima reč Enis Imamović, po Poslovniku.
Hvala, uvažena predsedavajuća. Ja bih pre nego što krenem u obrazlaganje povrede Poslovnika, pokušao od vas da zatražim odgovor na pitanje po kom osnovu je govorio prethodni govornik, da li je dobio repliku ili kao ovlašćeni predlagač, evo da vam olakšam? (Đorđe Milićević: Ne morate vi. Ja ću da mu obrazložim, pošto nije naučio Poslovnik.) Poslanika nisam pitao. Pitao sam predsedavajuću.
Predlagač je odgovorio gospodine.
Kako? Po kom osnovu?
Kao predlagač.
Znači, dobijao je reč kao predlagač. U redu. Dakle, kada je dobio reč kao predlagač o tački dnevnog reda koja kaže – izbor predsednika Narodne skupštine Republike Srbije, valjda je trebao da govori o izboru za predsednika Skupštine Republike Srbije. Koliko sam mogao da čujem, on je ovde izneo razne frustracije, kao uostalom i svi činioci ovog režima kojima se u svakoj situaciji priviđa ime Sulejmanu Ugljaninu. Sulejman Ugljanin nije u ovom parlamentu, još uvek nije kandidat za predsednika Narodne skupštine Republike Srbije, ali kada to bude, onda će moći da se govori o njemu. Što se tiče ustavnih načela, što se tiče ustavnosti zahteva koje Sulejman Ugljanin traži od ove države, a to je formiranje nove autonomne pokrajine Sandžak, to omogućuje Ustav Srbije u članu 182. stav 3. i kada Sulejman Ugljanin i njegova stranka traže da se Sandžak definiše kao nova autonomna pokrajina, i te kako poštuje Ustav, i te kako radi po Ustavu i ustavnim ovlašćenjima, a zadatak Narodne skupštine i narodnih poslanika jeste da menjaju i da traže izmenu Ustava. (Predsedavajuća: Poštovani gospodine, isteklo je vreme.) Pokušavao sam od vas da dobijem odgovor i nisam govorio puna dva minuta.
Poštovani gospodine, želite li da se Narodna skupština o ovome izjasni? (Enis Imamović: Želim, naravno, pošto je drastična povreda Poslovnika.) Reč ima Ivica Dačić.
Zahvaljujem. Javio sam se pošto sam spomenut, a u funkciji narodnog poslanika, šefa poslaničkog kluba i kandidata za predsednika Narodne skupštine Republike Srbije. Pošto je gospodin Kamberi izneo nekoliko kvalifikacija koje bih želeo da prokomentarišem, ali ne mogu da ne kažem i to, Đorđe Milićević je to malopre spominjao, želim samo da ga usmerim na pravu stranu, nije Sulejman Ugljanin bio samo u nekoj drugoj vladi, bio je u Vladi čiji sam bio predsednik. Bilo je dobro da budete u Vladi čiji sam predsednik, tada ste glasali za mene, a sada nije dobro da glasate za mene za predsednika Narodne skupštine. Kakva vam je to argumentacija? Nema tu argumentacije, ali meni to uopšte nije bitno i zato molim da smirite tonove zato što nema razloga za to, šta ima razloga da se oko toga raspravljamo. Što se tiče Kamberija i njegovih zahteva, pa on je proglasio, on je meni rekao da sam nepoželjan za dolazak u Bujanovac, a kada sam bio ministar unutrašnjih poslova, kada je ubijen policajac. Toliko o tome. Da li sam ja kao ministar unutrašnjih poslova smanjivao broj Albanaca koji tamo žive? Ne, mi smo vodili akciju protiv lažnih prebivališta. Znate, ako u Medveđi imate, ili u nekom drugom mestu, na jednoj adresi po 10, 20 prijava boravka, onda je reč o zloupotrebi. (Predsedavajuća: Potrošili ste vreme, gospodine.) Samo još jednu rečenicu. To što neko govori da je ovo srpski parlament, kako to da u celom svetu ne postoji francuski, nemački, italijanski, austrijski, rumunski, mađarski parlament, albanski parlament, a smeta vam samo kada kažete srpski parlament? Ovo je parlament građana Srbije i svih političkih stranaka. Prema tome, molim i Đorđa Milićevića da se više ne javlja za reč… (Đorđe Milićević: Moram da mu objasnim.) Znam ja to sve. Ja ovde 30 godina polemišem sa istim ljudima o tim pitanjima i uopšte me to ne tangira.
Hvala. Reč ima Šaip Kamberi.
Zahvaljujem. Nivo tolerancije koji se sada ovde pokazuje valjda mi daje za pravo da govorim na svom maternjem jeziku, na albanskom jeziku, ali ću opet biti tolerantan pa ću govoriti na jeziku koji razume većina. Ako negiranje ratnih zločina, prikrivanje eventualnih masovnih grobnica nije dovoljan razlog, onda ovo društvo stvarno ima ogroman problem. Pozivate me da gledam unapred. Međutim, ja ne znam nijedno društvo na ovom svetu da je išlo napred dok nije sagledalo svoju represivnu prošlost. Morate se suočiti sa tom prošlošću da bismo mogli govoriti o nekoj demokratiji. Biće ovde vremena do 22. aprila 2022. godine da u detaljima govorimo i o integraciji Albanaca Preševske doline i Bošnjaka. U izveštajima govori o tome i visoki komesar i savetodavni komitet Okvirne konvencije, ali i izveštaj o progresu dosta, i koliko ima Srba na Kosovu integrisanih. Kada je reč o toleranciji samo da napomenem ovde. Na Kosovu postoje ministri srpske manjine koji izvršavaju te ministarske dužnosti, ali kada ih pitate javno ne priznaju državu Kosovo. Ima li tu tolerancije ili nema? Dakle, motiv prikrivanja ratnih zločina i prikivanja eventualnih masovnih grobnica kosovskih Albanaca je dovoljan motiv za nas da ne glasamo za to. Hvala.
Reč ima Đorđe Milićević.
Moram da pitam predsednika prvo da li smem da se javim? On mi je rekao da se ne javljam. Rekao mi je da budem kratak, pa ću iskoristiti svoje pravo kao predlagač. Dakle, ne negira ovde niko žrtve. Ja sam maločas rekao da se mi zalažemo za istinu, jer je istina jedini osnov za iznalaženje kompromisnog i pravičnog rešenja. Toliko o toleranciji. Vi govorite o integrisanju Srba, a gde to Srbi treba da se integrišu u srpskoj državi i o kakvoj vi to integraciji govorite? Govorite o nekakvim frustracijama, ja sam shvatio samo vaše frustracije iz jednog prostog razloga, jer ne možete da shvatite da više niste deo vladajuće koalicije i da od onog trenutka kada niste deo vladajuće koalicije i kada nemate svoj predsednika ili lidera ili šta vam je već u Vladi Republike Srbije vi pričate nešto drugačiju priču. Nemam ja nikakvu frustraciju. Čoveka nikada nisam ni video, niti poželim da ga vidim, ali za mene je vrlo interesantno kada on govori kao predsednik Nacionalnog veća Bošnjaka, a kada govori kao predsednik SDA. Voleo bih prosto da to definišemo i da definišemo još jednu stvar. Ja sam predstavnik predlagača, gospođo predsedavajuća, i kao predstavnik predlagača mogu da se javim u svakom trenutku. Pošto mi je predsednik rekao da se više ne javljam ja se ovom pitanj8u više neću javljati, jer i on sam kaže već jako dugo vodio ovakvu vrstu polemike i vidi da ona nema kraja, jer nema razumevanja sa druge strane. To u potpunosti shvatam i zahvaljujem vam se.
Reč ima Enis Imamović. Replika.
Hvala, uvažena predsedavajuća. Sada ću govoriti po osnovu replike, s obzirom da je spomenuto ime stranke, ime predsednika stranke u kontekstu njegovog učešća u Vladi sa tadašnjim premijerom Ivicom Dačićem. Pred sobom ima Koalicioni sporazum koji je potpisao Ivica Dačić, između ostalo i Aleksandar Vučić u kome su u 13 tačaka spominje Sandžak, ekonomski razvoj Sandžaka, decentralizacija Srbije i svi aspekti koji trebaju da dovedu do regionalizacije Srbije, a Sandžak do statusa nove autonomne pokrajine. Dakle, Sporazum je potpisan 28. januara 2013. godine. Na njemu se nalaze potpisi dr Sulejmana Ugljanina, Aleksandra Vučića i Ivice Dačića i on se tiče učešća SDA Sandžaka u Vladi. S obzirom da tadašnja Vlada nije uradila ništa po pitanju Sporazuma i tačaka Sporazuma koji su potpisani, SDA Sandžaka je izašla iz te Vlade i više nije bila članica te vladajuće većine. Dakle, vrlo prosto. S obzirom da Đorđe Milićević možda nije upoznat sa detaljima tog sporazuma, ja ću vrlo rado, u kolegijalnom duhu, biti voljan da mu ustupim Koalicioni sporazum kako bi se malo bolje edukovao o stavkama koje je njegov predsednik, a današnji kandidat za predsednika Narodne skupštine potpisao - Sporazum koji se isključivo tiče učešća SDA Sandžaka kao regionalne manjinske stranke i čiji je zadatak bio zaštita interesa svih građana Sandžaka, unapređenje života građana Sandžaka, decentralizacija Srbije i definisanje Sandžaka kao buduće autonomne pokrajine u Republici Srbiji. Uostalom, u tom programu SDA Sandžaka i mi ovde poslanici SDA Sandžaka smo dobili podršku birača na izborima i po tom osnovu se mi nalazimo u ovom parlamentu i čitava naša borba u ovom i svim budućim sazivima ticaće se definisanja Sandžaka kao nove autonomne pokrajine u skladu sa Ustavom i međunarodnim pravom ove države i svim ratifikovanim međunarodnim sporazumima koje je Republika Srbija potpisala. O daljem našem ….
Hvala. Vreme je.
Molim?
Hvala. Vreme.
Hvala vama.
Reč ima Branimir Jovanović.
Hvala presedavajuća. U ime poslaničke grupe SDPS želim da čestitim mandat svim narodnim poslanicima, da čestitam svim političkim partijama koje su ušle u parlament na dobrom izbornom rezultatu i što će imati predstavnike u ovom domu i na taj način predstavljati svoje birače. Siguran sam da ćemo u narednom periodu raditi u interesu građana Srbije na najbolji mogući način. Pred nama je rasprava o izboru predsednika parlamenta i to je veoma važno mesto u sistemu institucija Srbije, posebno u ovakvom organu kao što je najviši zakonodavni organ, Skupština Srbije, jer rad predsednika parlamenta na dobar način usmerava i rad čitavog saziva i rad ostalih poslanika. Poslanička grupa SDPS podržala je kandidata Ivicu Dačića za predsednika Narodne skupštine i verujemo da će on u ovom mandatu profesionalno i u skladu sa zakonom i u skladu sa Poslovnikom obavljati kvalitetno svoj posao. Ovu uverenost zasnivamo pre svega na tome što gospodin Dačić ima jedno izuzetno političko iskustvo. U prethodnim vladama bio je i premijer i ministar inostranih poslova i ministar unutrašnjih poslova. Takođe ima mnogo vremena provedenog u poslaničkim klupama, tako da mu je vrlo poznat rad Skupštine, odnosno način na koji funkcioniše organizaciona struktura parlamenta. Nadam se da će on pre svega efikasno organizovati rad Skupštine, da ćemo imati sednice na kojima ćemo voditi kvalitetnu raspravu o svim pitanjima koja budu na dnevnom redu, da će omogućiti razmenu stavova, nekada i sučeljavanje stavova i da će kao rezultat te diskusije uvek biti jedna dobra pravna norma, neka zakonska rešenja koja će regulisati na najbolji način određene društvene oblasti kod nas. Ono što očekujem pod broj jedan od budućeg predsednika Skupštine to je da ne dozvoli da u Skupštini bude neprimerenog obraćanja poslanicima i kada govorim o tome moram da se osvrnem na prethodni period. Bilo je u prethodnim godinama, mogu slobodno reći, prethodnim decenijama neprimerenog govora u ovoj Skupštini, bilo je i u prethodnom sazivu, mogli smo se uveriti, neprimerenog ponašanja, nasilnog ponašanja i u samom domu i ispred parlamenta i neki poslanici koji sada i ne sede u ovoj sali su na taj način, na jedan ružan način predstavili i sebe i svoje političke stranke i svoje birače, koje predstavljaju na kraju krajeva. Zbog toga predsednik Skupštine budući mora da kontroliše raspravu u plenumu, da se rasprava ne pretvori u vređanje političkih neistomišljenika, da sankcioniše adekvatno neiznošenje neistina. Razumljivo je da svaka stranka ima svoje ideje, svoju ideologiju, ali i te ideje i taj program mogu da se iskažu na jedan primeren način, adekvatan način bez vređanja političkih suparnika. Ovo sve govori iz dva razloga. Najpre što želim da iskažem stav i očekivanje poslaničke grupe SDPS da će kandidat za predsednika Skupštine stvoriti jedan adekvatan ambijent u kome ćemo raditi. Drugo, ne moram više da naglašavam koliko je važno da se sačuva dostojanstvo Narodne skupštine i siguran sam da ćemo na kraju ovog mandata svi mi zajedno moći da se pogledamo u oči i moći da kažemo da smo kvalitetno obavili posao i da smo sačuvali ugled Skupštine Republike Srbije. Parlament je ogledalo političkog života u Srbiji, ogledalo naše političke scene i moramo da budemo svesni da ne smemo da izneverimo očekivanje ljudi koji su glasali za nas i koji su nas doveli da sedimo na ovom mestu. Naša obaveza je da sačuvamo kredibilitet ove institucije i da kada se ubuduće govori o parlamentu Republike Srbije da to uvek bude u pozitivnom kontekstu. Uloga predsednika Skupštine se ne svodi samo na predsedavanje u plenumu. To je jedan širok opseg nadležnosti i u skladu sa tim predsednik Skupštine ima i veću odgovornost, bar za nijansu veću nego što imamo mi narodni poslanici. Podsetiću da u skladu sa zakonom i u skladu sa Poslovnikom, predsednik Skupštine osim što saziva sednice, osim što daje predlog dnevnog reda i brine o radu u samoj Skupštini, da on predstavlja ovu instituciju u zemlji i u inostranstvu. U skladu sa tim mogu reći da ne smemo potceniti spoljnu politiku, odnosno aktivnosti Skupštine na polju spoljne politike. Tu pre svega mislim na parlamentarnu diplomatiju. Gospodin Dačić je bio inostranih poslova i veoma dobro razume koliko je danas važno da ovaj dom da svoj doprinos boljem pozicioniranju Srbije u jednim složenim međunarodnim okolnostima u vremenu kada vodimo pristupne pregovore sa EU, kada se vodi dijalog sa Prištinom. Nije ni to lak posao. Mi ćemo verovatno narednih dana formirati skupštine delegacije i u njima će biti predstavnici različitih političkih stranaka. U nastupu na međunarodnom polju, u međunarodnim institucijama praksa jeste da političke stranke artikulišu neke ideje i interese tih partija iz kojih dolaze, tako da će pred predsednikom Skupštine biti jedan zadatak da uobliči tu spoljnu politiku koja mora biti na istom nivou kao što je spoljna politika Vlade Republike Srbije. Obzirom na većinu koju imamo u parlamentu, ne sumnjam da ćemo izabrani gospodina Dačića za predsednika Parlamenta. Od njega očekujem da na najbolji način predstavlja Skupštinu, da objektivno, nepristrasno vodi sednice, da bude prvi među jednakima. Želim mu uspeh u radu i nadam se da će na jedan dostojanstven način da vodi ovu Skupštinu kao jednu centralnu zakonodavnu instituciju. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Balint Pastor.
Uvažena predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Dačiću, dozvolite mi gospodine Dačiću da svoje obraćanje ispred poslaničke grupe SVM počnem citatom koji sam tu rekao 26. jula 2012. godine. Vi se gospodine Dačiću sigurno sećate šta se dešavalo 26. jula 2012. godine, kada je izabrana vaša Vlada. Tada sam ja svoje skupštinsko obraćanje počeo jednim citatom, onako u polušali, ali možda i nije šala. Da ponovim citat – ko bi rekao čuda da se dese pa Miljacka mostove odnese. Ko je pomislio pre nedelju dana da ćemo danas raspravljati o Ivici Dačiću kao kandidatu za predsednika Narodne skupštine? Mislim da nas takvih nije bilo. Niko nije pomišljao da će Ivica Dačić biti predsednik Narodne skupštine u Dvanaestom sazivu. Očekivali smo da će Ivica Dačić biti deo Vlade, da će biti ministar, ali nismo očekivali da će biti na čelu Narodne skupštine RS. Odmah želim da kažem, da neko ne misli da sam sve ovo rekao u negativnom kontekstu, da mi SVM podržavamo izbor Ivica Dačića za predsednika Narodne skupštine i mislimo da je to jedno odlično rešenje. Dozvolite mi da obrazložim zbog čega poslanička grupa SVM smatra da je izbor Ivica Dačića za predsednika Narodne skupštine odlično rešenje. Sada će se prvi put desiti u istoriji višestranačja u Srbiji, nakon 1990. godine da će na čelu Narodne skupštine biti narodni poslanik koji je ujedno i predsednik jedne političke stranke. To svakako govori o tome da je funkcija predsednika Narodne skupštine druga po važnosti u državi, ne samo po Ustavu, nego da i unutar vladajuće većine smatramo da je to mesto izuzetno bitno. Doduše, zarad tačnosti, da kažem da je i gospodin Predrag Marković bio počasni predsednik jedne političke stranke, kratko, u vreme dok je predsedavao sednicama Narodne skupštine, ali biti počasni predsednik i biti predsednik jedne političke stranke nisu iste stvari. Sa druge strane, gospodin Dačić ima političko iskustvo dugo skoro tri decenije i sve vreme je bio ili narodni poslanik ili savezni poslanik dok je postojala još SRJ, odnosno državna zajednica Srbija i Crna Gora ili je bio deo izvršne vlasti u svojstvu predsednika Vlade, prvog potpredsednika Vlade, jedno kratko vreme i zamenik predsednika Vlade dok je ta funkcija postojala, ministar unutrašnjih poslova i ministar inostranih poslova. Jedno takvo bogato političko iskustvo sigurno doprinosi tome da on postane uspešan predsednik Narodne skupštine. Sa druge strane ono što mi smatramo izuzetno bitnim, dobro je da bude neko na čelu parlamenta ko ima višedecenijsko poslaničko iskustvo, jer jedna je stvar političko iskustvo, a druga je stvar kada to političko iskustvo u sebi sadrži i iskustvo narodnog poslanika. Da podsetimo javnost, prema Ustavu suverenost potiče od građana koju oni vrše pomoću slobodno izabranih predstavnika. Građani su 21. juna doneli svoju odluku o tome ko će biti u Narodnoj skupštini, koje stranke, koji poslanici će postati slobodno izabrani predstavnici građana Republike Srbije. Tu odluku svi mi moramo da poštujemo i parlament ima centralnu ulogu u ustavnoj arhitekturi Republike Srbije, pošto je i najviše predstavničko telo i jedini zakonodavni organ u Republici Srbiji, a pored toga i ustavotvorni organ. Zbog toga je izuzetno značajno da na čelu parlamenta bude osoba koja ima bogato političko iskustvo, koja je predsednik jedne političke stranke, ne jedne, nego druge najveće političke stranke, druge najuticajnije političke stranke trenutno u Republici Srbiji i sve ovo sigurno može doprineti tome da Narodna skupština u skladu sa Ustavom ima jaču ulogu nego što je to bilo u proteklim periodima, ne govorim o prošlom mandatu ili o pretprošlom, nego govorim o periodu od usvajanja ovog Ustava, možemo da govorimo i o periodu od ponovnog uvođenja višestranačja, krajem 90-ih, odnosno početkom 1991. godine. Gospodinu Dačiću želim uspeh u interesu svih nas, i želim da kažem da na nas iz Saveza vojvođanskih Mađara sigurno može da računa, da ćemo mi kao i do sada dostojanstveno zastupati interese svih građana Republike Srbije, a prvenstveno onih građana zahvaljujući čijim glasovima smo postali narodni poslanici i čijim glasovima je SVM, naša poslanička grupa postala četvrta po broju članova u Narodnoj skupštini Republike Srbije, što se nikad ranije nije dešavalo. Da kažem dve rečenice, doduše nismo još stigli do te tačke dnevnog reda, ali je podeljen materijal, pa da se ne bih javljao pošto obično nema rasprave povodom izbora potpredsednika Narodne skupštine, da me izuzetno raduje što će Narodna skupština imati dvoje potpredsednika iz reda pripadnika nacionalnih manjina. To će biti gospođa Elvira Kovač ispred SVM i to će biti gospodin Muamer Zukorlić. To se nikad ranije nije dešavalo da će Narodna skupština imati dvoje potpredsednika iz reda pripadnika nacionalnih manjina. Šta-više, ja sam malo gledao statistiku i podatke iz prošlosti. Do sada je Narodna skupština u prethodnih 11 saziva ukupno imala tri potpredsednika iz reda nacionalnih manjina to je bio gospodin Ištvan Išpanović, bio je gospodin Esad Džudžo, u to vreme Esad Džudžević i bila je gospođa Judita Popović. Od 1991. godine do današnjeg dana sada će Narodna skupština imati dvoje potpredsednika iz reda pripadnika nacionalnih manjina. Znači, još jednom da ponovim, poslanici Poslaničke grupe SVM će glasati za izbor gospodina Dačića, kao i za izbor predloženih potpredsednika kandidata za potpredsednike Narodne skupštine. Hvala.
Reč ima gospodin Žarko Obradović.
Poštovana predsedavajuća, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, kao ovlašćeni predstavnik Poslaničke grupe SPS dozvolite mi da i ja kažem nekoliko reči o ovoj današnjoj taksi dnevnog reda, odnosno predlogu da Ivica Dačić bude kandidat za predsednika Narodne skupštine Republike Srbije. Pre toga, dozvolite mi da i ja čestitam svim političkim strankama koje su učestvovale na proteklim parlamentarnim izborima i koleginicama i kolegama koje predstavljaju te stranke danas u parlamentu. Želim da izrazim zadovoljstvo SPS, kako poslaničke grupe tako i članova SPS, što je naš predsednik Ivica Dačić kandidat za predsednika Narodne skupštine Republike Srbije. Socijalistička partija Srbije je druga politička stranka po svojoj snazi na političkoj sceni Srbije i po broju poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije, ali naravno taj predlog ne bi mogao dobiti podršku ovde u parlamentu da predsednik Aleksandar Vučić nije predložio Ivicu Dačića za predsednika. U ime poslaničke grupe ja mu se na tome zahvaljujem, kao i SNS i svim ostalim poslanicima koji su svojim potpisima podržali ovaj predlog. Reč je o iskusnom čoveku koji ima bogatu prošlost iza sebe. Mnogi ljudi znaju onaj deo njegove aktivnosti u izvršnim organima vlasti, manje u parlamentu. Mislim da je Ivica Dačić prava osoba za ovo mesto, jer biti prvi čovek parlamenta najvišeg zakonodavnog tela Srbije, institucije koje predstavlja volju naroda i gde se čuje glas naroda, mesto koje jeste centar političkog života gde se donose odluke važne za Srbiju, jeste važno. Ivica Dačić je čovek koji ima bogato iskustvo u radu parlamenta. On je bio poslanik različitih saziva Skupštine dugo godina pre, ali ono što malo ljudi zna i što nije deo njegove biografije, ovde bar javno pomenuti, jeste njegovo učešće u parlamentarnim delegacijama. Ja mislim da je to jako važan deo njegove biografije, parlamentarne delegacije su važan deo aktivnosti Narodne skupštine Republike Srbije i biće izuzetno važni i u godinama koje dolaze. Ivica Dačić je bio i član delegacije Interparlamentarne unije u nekim prethodnim sazivima ovog parlamenta i to je važno pomenuti zato što i te delegacije predstavljaju deo politike, ne samo Narodne skupštine, nego ukupne državne politike. Ivica Dačić je bio član delegacije Narodne skupštine Republike Srbije u parlamentarnoj Skupštini Saveta Evrope. Ja sam imao retko zadovoljstvo, 2007. godine januara meseca, da kao član naše delegacije budem prisutan u Strazburu kada je na parlamentarnoj Skupštini naša delegacija govorila o planu Martija Ahtisarija o Kosovu i jedan od retkih koji je mogao uživo da čuje govor Dačića o tom planu i način na koji je on branio državne i nacionalne interese. Aplauz koji je dobio na otvorenoj sceni od prisutnih poslanika parlamentarne Skupštine Saveta Evrope za mene je bio najbolji dokaz, potvrda, način na koji se brane državni i nacionalni interesi. Ono što javnost zna više, to je njegova aktivnost u Savetu bezbednosti Ujedinjenih nacija, gde je on kao ministar inostranih poslova iznosi stavove Republike Srbije o Kosovu. O tome ću reći nešto kasnije. Želim da kažem još jedan deo, da pomenem još jedan deo njegove aktivnosti koji je javnosti nepoznat. Još početkom devedesetih godina Ivica Dačić je u ime naše partije bio glavni pregovarač u razgovorima unutar parlamenta između vlasti i opozicije o stvaranju uslova učešća na izborima. U to vreme, verujte mi, nije bilo ni malo jednostavno, bez obzira koju partiju predstavljate, a kamoli vladajuću, biti u situaciji da na taj način se razgovara o svemu onome što je važno za politički život Srbije. Ivica Dačić za sebe često zna da kaže da je on čovek iz naroda i mislim da je parlament, to je naravno tačno, jer on prenosi glas građana Republike Srbije i mislim da je parlament najbolje mesto gde se ta volja naroda može iskazati. Mislim da parlament naravno čeka značajan posao. Važna institucija u kojoj se predstavnici, pored predsednika Republike, ovo je jedina institucija u Republici Srbiji čiji se predstavnici biraju neposredno. Zato je važno da prvi čovek tog parlamenta bude jedan od građana Republike Srbije, jer parlament ne razmatra samo zakone, on donosi odluke koje su od značaja za život građana Republike Srbije. Nije ovde reč samo o Vladi, o njenom izboru ili izboru drugih nosilac javnih funkcija u Srbiji, ovde je reč o tome da je parlament mesto, centar političkog života u Srbiji. Moram reći da je za mene parlament najvažnija institucija. Moram takođe reći, i sebe radi i poslanika koji su bili u prethodnom sazivu, mislim da je parlament u prethodnom sazivu odlično radio, da je gospođa Maja Gojković odlično vodila parlament, ali znate, kada se u javnosti svodi percepcija i namera određenih poslanika da parlament ne radi ili se izazivaju incidenti da bi se stvorila takva slika o parlamentu, onda je teško tu sliku promeniti. Mislim da je predlaganje Ivice Dačića za ovo mesto odlična stvar, jer on ima bogato iskustvo parlamentarnog rada u parlamentu, bogato iskustvo kao član parlamentarnih delegacija i mislim da će on na pravi način voditi ovaj parlament. Ivica Dačić ima znanje, Ivica Dačić ima iskustvo, Ivica Dačić je poznat kao tolerantan čovek, ima osećaj za rad parlamenta, uvažava poslanike, naravno one koji poštuju Poslovnik Narodne skupštine Republike Srbije, i zna kako se ovaj posao radi. Ivica Dačić je ostavio iza sebe brojne rezultate radeći u izvršnoj vlasti. Ne pominjem to samo kao posao dok je bio predsednik Vlade Republike Srbije ili ministar unutrašnjih poslova, nego i kao ministar inostranih poslova. Zahvaljujući državnoj politici Republike Srbije, Ivica Dačić je vodeći Ministarstvo spoljnih poslova Vlade Republike Srbije uspeo da ubedi 18 država da povuku ili suspenduju priznanje tzv. nezavisne države Kosovo. Znate kako, poštovane koleginice i kolege, uz ono što radi predsednik države, ovo je bio najjači diplomatski uspeh naše države i najbolji znak da se bez Srbije ne može rešavati kosovski problem koji je naš krucijalni problem i da se Srbija mora uvažavati, da se sa Srbijom mora razgovarati ako se želi pravedno i trajno rešenje kosovskog pitanja. Ovo pominjem i u kontekstu jedne rečenice koju smo čuli danas od jednog poslanika, a vezano za navodno Dačićevo skrivanje istine o devedesetim godinama. Naprotiv, i ovde u Narodnoj skupštini Republike Srbije, u svim raspravama koje su vođene u Narodnoj skupštini Republike Srbije, ali još više u parlamentarnim delegacijama ili u Savetu bezbednosti UN, Dačić je uvek tražio istinu, istinu i o devedesetim i istinu o onome što se dešavalo posle devedesetih, istinu i o bombardovanju i istinu šta se dešavalo na Kosovu i Metohiji posle dolaska civilne i vojne misije UN. Ivica Dačić je potpisao Briselski sporazum. Tu je bila potrebna velika politička hrabrost da bi se potpisao jedan takav dokument, jer je u to vreme on, kao predsednik Vlade i čovek koji je to potpisao, anatemisan u javnosti da radi protiv državnih interesa Republike Srbije. Vreme je pokazalo da je reč o važnom dokumentu za Srbe na Kosovu, izuzetno za nas kao državu jako važnom i pokazalo se da Srbija stvarno želi da razgovara, da se taj problem reši i da se nađe rešenje. Zašto Briselski sporazum u delu formiranja zajednica srpskih opština nije ispunjen? To je pitanje. Zašto Priština 48 sporazuma koji su u međuvremenu zaključeni nije sprovela? To je pitanje. Zašto OVK ne daje na raspolaganje svoju dokumentaciju vezano za zločine koji su počinjeni na Kosovu i Metohiji? To je pitanje. To su pitanja koja postavlja Ivica Dačić, koja ja danas vama ovde pominjem i to je najbolji dokaz načina na koji je on radio i radi svoj posao. Potpuno sam ubeđen da će parlament sa Dačićem i u budućim vremenima odgovoriti izazovima koji predstoje. Predsednik Vučić je najavio nove izbore. To se retko dešava, ali moram reći i da je tu reč o velikoj političkoj hrabrosti. Prvi put u modernoj istoriji Srbije se dešava da se na početku formiranja jedne vlade najave novi izbori. Svi će imati mogućnost da se adekvatno spreme i nadam se da nećemo imati situaciju da neko učestvuje u radu parlamenta ili želi da bude učesnik pregovora o unapređenju situacije u Srbiji, uključujući i izborne uslove, a bojkot najavi kao vid političke borbe sa namerom da sebi obezbedi neku političku korist. Nema od toga političke koristi, ima samo štete. One stranke koje to žele imaju sada sasvim dovoljno vremena da ovde u parlamentu Republike Srbije kažu šta misle, da podnesu bilo koju inicijativu. Potpuno sam ubeđen da će naići na razumevanje Ivice Dačića, ali i parlamentarne većine, pošto znam da parlamentarna većina tako misli. Svako će imati mogućnost da kaže šta želi i, naravno, da stvorimo uslove da i buduća situacija u Srbiji bude bolja. Vlada će podnositi mnoge zakone i mi ćemo raditi. Potpuno sam ubeđen da će Ivica Dačić kao predsednik Narodne skupštine Republike Srbije odgovoriti svim potrebama i poslanika i javnosti Narodne skupštine. Ubeđen sam, poznavajući Ivicu Dačića, da će se on brinuti o dostojanstvu Narodne skupštine Republike Srbije, da će svaki poslanik dobiti mogućnost da govori, naravno u skladu sa Poslovnikom, a da će on na pravi način biti glas Narodne skupštine u javnosti Republike Srbije. Potpuno sam ubeđen da Narodna skupština, ako mogu reći figurativno, prelazi u prave ruke. Znam da je ovaj predlog svojim potpisima podržalo 233 narodna poslanika Narodne skupštine Republike Srbije, mislim više nego ikad u ovih 30 godina parlamentarnog života, i to je nešto što govori o kandidatu Ivici Dačiću, kandidatu za predsednika Narodne skupštine. Zahvaljujem se svim onim poslanicima koji su svojim potpisima podržali ovaj predlog i zahvaljujem se unapred na glasanju koje nas očekuje. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Mira Petrović.
Poštovana predsedavajuća, uvažene kolege i koleginice, prvo bih želela da, u ime poslaničke grupe PUPS „Tri P“, pozdravim sve stare i nove kolege koji se nalaze sada sa nama ovde u parlamentu. Mislim da je to jako važno, zato što prosto parlament odlučuje o budućnosti svih nas, a naročito mladih generacija i drago mi je da je mnogo mladih i novih ljudi trenutno u ovom novom sazivu. Što se tiče Predloga za predsednika Skupštine, gospodina Ivice Dačića, mi iz PUPS „Tri P“ smatramo da je odlukom da se gospodin Dačić kandiduje, odnosno predloži za predsednika Skupštine, da je time i naš predsednik Aleksandar Vučić, kao i svi mi poslanici, odnosno poslaničke grupe koje smo dale podršku, da je time trebalo da se u stvari osnaži ova Skupština, da se dovođenjem predsednika partije zaista vrati i težina i dostojanstvo koje ova Skupština treba da ima. O gospodinu Dačiću neću mnogo pričati, mi se svi znamo prilično dugo ovde. Što bi rekli, znamo se i iz dobrih i iz loših vremena. Ne nedostaje mu političko znanje, ne nedostaje mu poslaničko znanje, ne nedostaje mu ni politička veština, koju je uvek imao, ali mislim da ono što je najvažnije, a na čemu mi iz Poslaničke grupe PUPS „Tri P“ insistiramo, to je na dostojanstvu Skupštine, na pristojnosti, na razumevanju i toleranciji. Mislim da je zaista, pored svih znanja i veština koje gospodin Dačić ima, tolerancija, koju ja lično poznajem, zaista nešto što će u ovoj Skupštini puno značiti svima nama. Mi smatramo da treba da postoji ozbiljna opozicija, ali ozbiljna opozicija. U međuvremenu, za ovih godinu i po dana, kada imamo prilike do novih izbora da se svi pokažemo, mi očekujemo da ćemo svi zajedno biti korektivni faktor za sve zakone koji u ovu Skupštinu treba da uđu i koji treba da se donesu i da ćemo svi zajedno raditi upravo na onome na čemu Skupština i treba da radi, a to je na poboljšavanju svih uslova za život građana Srbije, koji su nas, između ostalog, i izabrali da sedimo ovde. Ono što je važno, to je da treba svi da damo zaista sve od sebe. Pred nama su teška vremena, a iza nas su, ja se nadam, teža nego što nas čekaju. Moram zaista da iskoristim priliku, ovo nije ženska solidarnost, da se zahvalim i našoj bivšoj predsednici Maji Gojković, ne znam da li je tu, nije, ali da je zaista u teškim vremenima i teškim okolnostima uspešno vodila prošli saziv. Nama je korona poremetila sve. Koliko god se slagali ili ne slagali oko toga, ali činjenica je da je ta korona ceo svet pokorila i da se ni ne zna šta nas čeka. Pored tog nekog ekonomskog oporavka, do koga smo konačno došli uz toliko truda i rada svih nas zajedno, sada nas ponovo ta korona sapliće, ali se nadam da ćemo mi svi zajedno i znanjem i umećem predsednika Skupštine, a i našim zajedničkim trudom svih poslanika ovde, uspeti da se izvučemo iz problema koji nas čekaju i rešimo zaista ključne i bitne stvari za građane Srbije, svi iz znamo, neću ih pominjati, od teme Kosovo koja je broj jedan, pa na dalje. Tako da, mi očekujemo da ćemo ovde imati dobru zajedničku saradnju i da ćemo moći da rešimo probleme, vrlo jasne probleme svih građana Srbije koji ih najviše tište, a to su i sigurne plate i sigurne penzije i bolji standard i, na kraju krajeva, neka nova zakonska rešenja koja će nas utemeljiti. Mislim da je ta naša evropska perspektiva upravo u tom nekom dovođenju svih tih zakona i zakonskih okvira koji će nas više i pre odvesti do Evrope. Tako da se nadam da ćemo dobro sarađivati. Naravno, mi ćemo kao poslanička grupa PUPS-3P podržati predlog za gospodina Ivicu Dačića za predsednika, kao i sve predloge koje smo svi zajedno ovde dali i svima zajedno želim uspešan rad.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović.
Zahvaljujem se, gospođo predsedavajuća. Poslanička grupa SNS će podržati kandidaturu gospodina Ivice Dačića za predsednika Narodne skupštine, imajući u vidu njegovo veliko političko iskustvo i dobre rezultate koje je postigao kao ministar inostranih poslova u Vladi Republike Srbije. Poslanička grupa SNS će u ovom sazivu Narodne skupštine da se bori za šest osnovnih ciljeva. To su ciljevi o kojima je govorio pre dva dana predsednik SNS i predsednik Republike gospodin Aleksandar Vučić. Tih šest ciljeva biće okosnica programa politike i nove vlade Republike Srbije, na čelu sa gospođom Anom Brnabić. Dakle, tih šest osnovnih ciljeva su sledeći. Pre svega, vodićemo brigu za zdravlje građana u uslovima epidemije korona virusa koja je pogodila ne samo Srbiju, ne samo Evropu, nego nažalost i ceo svet. Nastavićemo borbu za očuvanje vitalnih srpskih, nacionalnih i državnih interesa na Kosovu i Metohiji. Ta borba će biti teška. Ta borba je teška zato što se borba za Kosovo i Metohiju vodi već više od 200 godina, u veoma teškim i nepovoljnim uslovima za srpski narod. Ne bi bilo korektno i ne bi bilo pošteno kada bismo za sve probleme na Kosovu i Metohiji, a mi smo Srbi tome skloni, optužujemo samo one koji su bili na vlasti pre nas. Ti problemi datiraju još od 19. veka, od formiranja Prve prizrenske lige, pa formiranja Druge prizrenske lige, pa formiranja Treće prizrenske lige, pa masovnog proterivanja Srba sa Kosova i Metohije u toku Drugog svetskog rata, pa zabrane povratka Srbima kolonistima na Kosovo i Metohiju koju je donela nova komunistička vlast 1945. godine i proces konstantnog iseljavanja srpskog naroda sa Kosova i Metohije od 1945. godine pa do kraja osamdesetih godina i nažalost tragedija koja je pogodila Srbe na Kosovu i Metohiji 1999. godine, sa NATO bombardovanjem, sa masovnim egzodusom. Ta tragedija, nažalost, traje i dan-danas. Možemo da kažemo da su Kosovo i Metohija danas, nažalost, za većinu Srba jedan veliki koncentracioni logor, u kome se Srbima krše elementarna ljudska i manjinska prava, da ne govorim o tome da se od 2013. godine nije formirala zajednica srpskih opština, iako je prištinska administracija tu obavezu preuzela na sebe, a Evropska unija bila garant sprovođenja Briselskog sporazuma. Tako da je borba za Kosovo i Metohiju nešto što nas očekuje u narednom periodu. Ta borba će biti teška. Sa ovog mesta želim da poručim predsedniku Republike i budućoj Vladi da će u poslaničkoj grupi SNS imati sigurnog i pouzdanog partnera kada je reč o borbi za ovaj deo teritorije Republike Srbije. Treća veoma važna tačka politike koju ćemo da vodimo u ovom parlamentu i politike koju će da vodi i predsednik Republike i Vlada Republike Srbije jeste odlučna, bespoštedna borba protiv organizovanog kriminala, protiv korupcije, protiv mafije, bez obzira na bilo kakva politička, lična ili neka druga svojstva ljudi koji se time bave. Jednostavno hoćemo srpsko društvo koje će biti potpuno bezbedno, koje će biti lišeno u najvećoj mogućoj meri organizovanog kriminala i korupcije i tu će predsednik Republike i Vlada Republike Srbije imati sigurnog i pouzdanog partnera u poslaničkoj grupi SNS. Četvrti, veoma važan cilj SNS u Narodnoj skupštini, u Vladi Republike Srbije biće borba za očuvanje nezavisne pozicije Republike Srbije u međunarodnoj zajednici. Predsednik Republike je o tome mnogo puta govorio. Mi želimo da postanemo sastavni deo Evropske unije i mi se tog cilja ne odričemo. Pri tome želimo da zadržimo apsolutnu nezavisnost u vođenju naše spoljne politike, u kreiranju naše ekonomije, u našoj borbi za Kosovo i Metohiju. Očekujemo od svih zemalja u svetu da budu ako ne prijatelji, a onda makar korektni partneri Republike Srbije. Želimo da od zemalja koje su nam nekada bile neprijatelji napravimo, ako je ikako moguće, saveznike i prijatelje, a ako ne, onda makar države, a radi se o velikim svetskim silama, koje će makar početi da razumeju interese srpskog naroda, interese Republike Srbije i naravno da produbljujemo ionako dobre i prijateljske odnose sa zemljama koje su nam i do sada bile od velike pomoći, ne samo kada je u pitanju borba za Kosovo i Metohiju, nego i kada je u pitanju borba protiv korona virusa. Tu pre svega mislim na naše prijatelje iz Ruske Federacije i Kine. No, u svakom slučaju, mi želimo da Srbija ostane nezavisna država, ne želimo da bude deo bilo kog vojnog ili političkog saveza, ne želimo sukobe ni sa kim u svetu, ali ćemo umeti na najbolji mogući način da zaštitimo naše državne i nacionalne interese. Kada to kažem, ne mislim samo na interese građana Republike Srbije nego na ceo srpski narod koji živi na prostoru bivše Jugoslavije, jer je činjenica, hteli to neki da priznaju ili ne, da danas u Aleksandru Vučiću, predsedniku Republike Srbije, i Srbi iz Republike Hrvatske i Srbi iz Federacije Bosne i Hercegovine i Srbi iz Crne Gore i naravno Srbi sa Kosova i Metohije vide apsolutno svog predsednika, vide čoveka koji će da brine i o njima, i o njihovim interesima, i o njihovim pravima. Činjenica je da položaj srpskog naroda u Hrvatskoj, da položaj srpskog naroda u Federaciji Bosne i Hercegovine, da položaj srpskog naroda u Crnoj Gori nije nimalo jednostavan, veoma je delikatan, veoma je težak, ali bi svi ti problemi bili mnogo veći da nije bilo mudre i promišljene politike Aleksandra Vučića koji je uspevao u teškim vremenima da pronalazi mostove saradnje i linije komunikacije i sa onima sa kojima objektivno nije jednostavno da se razgovara, ali sa kojima morate da razgovarate, ne zbog sebe, nego zbog Srbija koji žive u bivšim jugoslovenskim republikama, a čiji je položaj, kao što sam rekao, bio težak ili je težak još uvek. Peti cilj poslaničke grupe SNS i peti cilj nove Vlade Republike Srbije biće nastavak reformskih procesa u svim oblastima društvenog života, i kada je u pitanju ekonomija i kada je u pitanju obrazovanje, a posebno kada je u pitanju vladavina prava i reforma našeg pravosuđa, zato što želimo da u ovim oblastima postignemo one standarde koji postoje u najrazvijenijim državama sveta, pre svega u državama Evropske unije, jer se pokazalo da su to dobri standardi koji su pre svega dobri za građane. Mi te standarde želimo da dostignemo, ne zato da bi nas neko pohvalio u nekom svetskom centru moći, nego zato što verujemo da građani Srbije zaslužuju da žive isto onako kvalitetno, isto onako dobro kao što žive i građani u Velikoj Britaniji, građani u Nemačkoj, građani u Francuskoj, Italiji i u svim drugim razvijenim zemljama. Šesti cilj, možda i najvažniji, jer nijedan od ovih ciljeva ne bi bio moguć da nema tog šestog cilja, a to je dalji rast srpske ekonomije. Predsednik Republike Aleksandar Vučić je rekao da je cilj da u 2021. godini imamo rast od 6%, da ovu godinu završimo, ako je moguće, sa nultom stopom rasta, što je veliki uspeh, imajući u vidu svetsku ekonomsku krizu koja se pojavila zbog pandemije koronavirusa i ako u tome uspemo, a ja sam siguran da hoćemo, Srbija će zaista biti lider ne samo u regionu zapadnog Balkana, nego lider u Evropi po stopi privrednog rasta. To samo pokazuje da ćemo insistirati na svim onim poslovima na kojima smo insistirali od 2014. godine, a to je jedna promišljena fiskalna politika, monetarna politika, to je privlačenje novih investicija, domaćih i stranih, otvaranje novih radnih mesta i to je ono što je omogućilo, ta jaka ekonomija, da Srbija u poslednjih nekoliko godina pre svega vojno ojača, da postanemo ponovo jedna respektabilna vojna sila, ne sila koja želi bilo koga da napada, ne sila koja želi da sprovede agresiju prema bilo kojoj državi ili prema bilo kom narodu, nego sila koja ima zadatak da brani građane Republike Srbije od bilo koga koji bi eventualno pokušao da atakuje na državne granice Republike Srbije, ali i da brani srpski narod od onih koji su sproveli 1995. godine zločinačke akcije „Bljesak“ i „Oluja“ i koji misle da je tako nešto ponovo moguće. I, naravno, da brani srpski narod na Kosovu i Metohiji, jer i tamo ima usijanih glava koji misle da treba proterati i ono malo Srba sa Kosova i Metohije koji su tamo ostali. Ta vojna moć bazirana je na jakoj srpskoj ekonomiji. To nisu razumeli oni koji su bili na vlasti do 2012. godine. Oni su smatrali da je ekonomija sredstvo za lično bogaćenje, a ne da društvo bude jako i ne da vam vojna moć bude jaka. Aleksandar Vučić je dobro razumeo da je jaka ekonomija važna za građane, važna za podizanje životnog standarda, ali da je isto tako važna i za nabavku najsavremenije vojne opreme i tehnike, jer, kao što vidite, bez obzira na sve idealističke koncepcije o svetu bez ratova, ratovi su, nažalost, realnosti modernog sveta. Srbija mora biti spremna da brani svoje interese, mora biti spremna da brani svoje državne granice, mora biti spremna da bude garant mira, bezbednosti u regionu, a pre svega za Srbije koji su ostali da žive u republikama bivše Jugoslavije. Ono što takođe želim da kažem ovom prilikom jesu stalni napadi onih kojih trenutno nema u ovom parlamentu, zato što su oni sami izabrali da ovde ne sede, a to je da Narodna skupština Republike Srbije nije legitimna, zato što njih nema, te samozvane elite. Dakle, nekoliko procenata građana Republike Srbije okupljenih u savez koga vodi Dragan Đilas, ti ljudi su se proglasili elitom. Oni ni po čemu nisu elita, ali su se proglasili elitom i ta elita je odlučila da bojkotuje izbore koji su održani 21. juna. Samo da vas podsetim, ti izbori su održani pod uslovima koji su bili teški jedino za Srpsku naprednu stranku, jer smo prethodno usvojili set zakona koji su svi do jednog bili u korist opozicije i svi do jednog bili protiv interesa SNS. Mi smo ti koji smo uveli u srpsko zakonodavstvo pojam funkcionerske kampanje. Ministri SNS su bili ti koji u radno vreme, to sad deluje pomalo smešno ali samo da podsetim građane Srbije, to su bili zahtevi opozicije na koje smo mi pristali, jer se nismo plašili suda građana na izborima, ministar iz SNS nije smeo da spomene SNS, nije smeo da spomene Aleksandra Vučića u radno vreme. Mi smo to prihvatili. Mi smo prihvatili da se spusti cenzus sa 5% na 3%, iako je to objektivno išlo na štetu SNS. Mi smo bili ti koji smo omogućili opozicionim političkim partijama da potpise overavaju u opštinskim i gradskim upravama, da ne moraju da idu kod javnih beležnika. Mi smo bili ti, da podsetim građane Srbije, koji su pooštrili, koji su pojačali nadležnosti Agencije za borbu protiv korupcije. Naravno, opet, neću da kažem na štetu, ali ta borba protiv korupcije je uvek bila zamišljena tako da se spreči korupcija unutar SNS. O korupciji u redovima Dragana Đilasa niste smeli ništa ni da kažete, kao što ne smete da kažete ni dan-danas. Ono što posebno želim da istaknem to je laž koja se provlači već godinama u Srbiji, a naročito je bila izražena u toku predizborne kampanje, ona je i danas prisutna u javnom mnjenju, a to je da u Srbiji vlada medijski mrak, da je taj medijski mrak uveo Aleksandar Vučić i da zbog toga nema uslova za fer i demokratske izbore, iako je činjenica, statistički dokazano, da najveći broj štampanih i elektronskih medija iz dana u dan radi protiv Aleksandra Vučića a za Dragana Đilasa, odnosno za one koji su odlučili da bojkotuju izbore. Nisu nam verovali kada smo rekli da je, recimo, list „Danas“, glasilo, jedan propagandni bilten Dragana Đilasa. Onda su nam objavljivali karikature, da smo Hitleri, da smo Gebelsi, objavljivali su najgore moguće tekstove o ljudima koji sede ovde u Narodnoj skupštini, o Aleksandru Vučiću da se i ne govori, toga je bilo svakodnevno i evo, od 1. januara 2021. godine, Dragan Đilas je i formalno vlasnik „Danasa“. Da ne govorim o televiziji N1, da ne govorim o svim mogućim medijima koji su 24 sata vodili besomučnu kampanju protiv Aleksandra Vučića i protiv SNS. To je bila tako strahovita kampanja koja može da se poredi samo sa medijskom harangom koja je vođena na hrvatskoj televiziji 1991. godine, kada ste 24 sata imali konstantnu propagandu protiv Srbije, protiv srpskog naroda, protiv Jugoslovenske narodne armije, kada se govorilo o velikosrpskoj hegemoniji, o agresiji, o nekim srbo-četnicima koji hoće da stvore veliku Srbiju. Ta atmosfera stvorena je ponovo u Srbiji 2019. i 2020. godine, ali ovoga puta glavna meta je bio Aleksandar Vučić. Kažite mi jedan medij, odnosno pokažite jedan medij, bilo štampani bilo elektronski, koji je u Vučićevim rukama ili koji radi za Aleksandra Vučića. Svi rade za Dragana Đilasa. I oni su odlučili i pored svega toga da ne izađu na izbore, jer su znali da ne da ne mogu da pobede na izborima, nego da ne mogu da pređu ni taj famozni cenzus od 3%. I onda su odlučili da bojkotuju izbore. I kad su završeni izbori, onda su hteli da obesmisle ovaj parlament, da kažu da ovaj parlament nije legitiman zato što nema opozicije. Apsolutno je legitiman, zato što je narod glasao za sve vas koji ovde sedite, a oni su sami izabrali da ih ovde nema. Dakle, niko ih nije terao na bojkot. Bojkot je legitimna stvar, ali nemojte da kukate i nemojte da plačete zbog posledica vaše odluke. To je vaša odluka da ne sedite u Narodnoj skupštini. To pokazuje da ne cenite građane Srbije, da vas nije briga šta oni misle, da ne uvažavate Narodnu skupštinu kao najviši državni i politički organ Republike Srbije i pokazuje, na kraju krajeva da niste nikakva elita, da ste bili i ostali ljudi koji su radili i koji dan danas rade isključivo protiv interesa građana Srbije i protiv Republike Srbije kao države. Ali da se više njima ne bavim, oni su otišli u prošlost. Želim da poručim još jedanput sa ovog mesta i time ću da završim. Poslanička grupa SNS će biti pouzdan partner i predsedniku Republike, Aleksandru Vučiću i novoj Vladi Republike Srbije u borbi za ostvarenje ovih šest osnovnih ciljeva, a o svakom od ovih ciljeva moje uvažene kolege iz poslaničke grupe govoriće nešto više. Hvala vam.
Prelazimo na listu prijavljenih govornika. Reč ima narodni poslanik, Misala Pramenković.
Uvažena predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, ja bih na početku iskoristila priliku da svima, lično u svoje, kao i u ime stranke Pravde i pomirenja čestitam izbor za narodne poslanike i da svima poželim uspešan rad. Na dnevnom redu je jako važno pitanje, pitanje važno za same građane, za nas narodne poslanike, naposletku važno za samu državu, a to je izbor predsednika Narodne skupštine. Ono što mi u stranici Pravde i pomirenja očekujemo od budućeg predsednika Narodne skupštine jeste korektan i konstruktivan odnos, naravno prema svim poslanicima, ali posebno prema poslanicima koji predstavljaju manjinske zajednice, odnosno manjinske narode u Republici Srbiji, a prema poslednjem popisu manjina u Srbiji ima negde oko jedne trećine, što je jako značajno i nije uopšte zanemarljiv broj. Smatramo da to predstavlja pravo bogatstvo ovog društava. Sa druge strane, od predsednika Narodne skupštine očekujemo da bude prvi među jednakima. Dakle, da pokaže principe demokratije i parlamentarizma, praktično u svome radu. Ono što će realno biti možda otežavajuća okolnost kada govorimo o ova dva značajna principa jeste svakako nedostatak jake opozicije. Dakle, jaka opozicija jeste najbolji korektiv vlasti, odnosno onima koji su na određenoj poziciji. Ono što bi smo kao manjinska stranka konkretno tražili od budućeg predsednika Narodne skupštine jeste da se promeni prag, odnosno granica u pogledu formiranja poslaničkih klubova, sa pet na tri poslanika. Zbog čega ovo tražimo? Iz prostog razloga što tretman manjinske stranke nemaju isti sa većinskim strankama ni prilikom samoga cenzusa, odnosno na izborima, pa je nelogično da imamo isti tretman kod formiranja poslaničkih klubova, jer smatramo da se tako naše pravo u pogledu, da kažemo konstruktivnijeg učešća u radu parlamentu opstruira, jer smo onda u situaciji da imamo manju minutažu da govorimo i ostala prava koja za sobom svakako povlači i sam poslanički klub. U nadi da će ovaj parlament, dakle 12. saziv ovog parlamenta biti politička arena, u kojoj ćemo sučeljavati argumente, ali uz poštovanje jedni drugih, prvenstveno kroz poštovanje ljudskoga dostojanstva, a na taj način poštovanje samoga parlamenta. Zahvaljujem vam.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vladan Glišić.
Poštovano predsedništvo, poštovani kolege narodni poslanici, protivim se izboru gospodina Ivice Dačića, za predsednika Narodne skupštine Republike Srbije. To je normalno s obzirom da sam jedan od retkih opozicionih poslanika u ovom sazivu. To je normalno i zato što se već 30 godina borim u politici protiv SPS, na čijem je čelu gospodin Ivica Dačić. Međutim, to nisu pretežni razlozi zašto se protivim ovom predlogu. Pretežni razlozi su to što u trenutku kada trpimo velike pritiske kao država i kao narod da se odreknemo borbe za očuvanje KiM u sastavu naše Republike čoveka koji je postigao 18 otpriznavanja kao ministar spoljnih poslova, povlačimo na jednu protokolarnu funkciju. Pored toga što se sa gospodinom Ivicom Dačić u mnogim stvarima ne slažem, on je postigao veliki uspeh u Ministarstvu spoljnih poslova. Taj uspeh je prvi uspeh koji smo imali posle dvanaest godina povlačenja pred pritiscima da se odreknemo Kosova i Metohije. Kada je postigao taj uspeh mi ga povlačimo na jednu funkciju koja formalno-pravno jeste treća u državi, ali u trenutku kad je usled izbornih devijacija došlo do toga da ova Skupština više liči na partijski kongres SNS i njenih prijatelja, ja mislim da je to očigledno da bi ulogu predsednika Narodne skupštine mogao da obavlja i neko drugi koji ima mnogo manje političko iskustvo, mnogo manje svoje međunarodne kontakte kakve ima Ivica Dačić, koji bi mogli da nam pomognu na mestu na kom je do sada bio u odbrani naših nacionalnih interesa. Ako je dosadašnja i buduća premijerka Vlade Srbije, gospođa Ana Brnabić zaslužila taj mandat da bude i dalje premijer mislim da je gospodin Ivica Dačić mnogo više zaslužio da bude ministar spoljnih poslova. Posle Vašingtonskog sporazuma povlačenje onoga koji je u tom timu bio najuspešniji u borbi za odbranu Kosova i Metohije, na protokolarnu funkciju predsednika Narodne skupštine dovodi u pitanje spremnost ove Vlade da nastavi borbu za očuvanje Kosova i Metohije u sastav Republike Srbije na onaj način na koji je to radila u prethodnom periodu, kao opozicija koja nije destruktivna i ne zanemaruje državni interes smatram da ovo unosi zebnju i stavlja sumnju na vašu spremnost da nastavite da se žestoko suprotstavljate otimanju Kosova i Metohije od Republike Srbije. To je razlog zašto glasam protiv, a mislim da je posledica toga da ste uopšte mogli da nađete poziciju da Ivicu Dačića povučete i dovedete na situaciju jedne protokolarne funkcije to što ste na neki način izbornim devijacijama doveli do toga da funkcija predsednika Narodne skupštine Republike Srbije nije onako važna kao što je nekada bila. Ne kažem da je to uradila Srpska napredna stranka sama, ne kažem da to nisu radile mnoge stranke pre vas, mi već trideset godina ne možemo da nađemo odgovarajući izborni proces koji ne vrši deformaciju izborne volje naših građana, mi već trideset godina imamo potpuno pogrešan model medijskog sistema u kome je svaka opoziciona stranka spremna da se bori za medijske slobode dok ne dođe na vlast, a onda zaboravlja šta je tražila. To je isto situacija sa Srpskom naprednom strankom, pri čemu istini za volju moram priznati da ste u zadnjoj fazi bili spremni na neke izborne ustupke i to pozdravljam i nadam se da ćete ispuniti obećanje da nastavite u tom pravcu. Ono što nijedna od političkih stranaka ni vlasti, ni opozicije, već trideset godina neće da kaže jeste činjenica da naš partijski model je izvor sve korupcije u političkom sistemu, partijski model masovnih stranaka sa neprikosnovenim liderima je partijski model koji uništava naš parlamentarizam i obesmišljava višepartijski sistem i polako klizimo u jednopartijski politički model. Zato ću se zalagati za promenu izbornog sistema, i za promenu medijske slike Srbije i medijskog sistema u Srbiji, ali još bitnije, za promenu partijskog modela. Srbija mora da svojim zakonskim sistemom ukine masovne stranke i onemogući liderske manipulacije. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, nije ovo kongres ni jedne partije, ovo je Narodna skupština Republike Srbije u kojoj sede narodni poslanici, izabrani od strane građana Republike Srbije i oni su nosioci suvereniteta građana koji su bili na izborima. To odmah da raščistimo. Niti je Srbija partijska država, niti jednopartijska. Političke stranke su nosioci demokratskog društva i to odmah da raščistimo. To što su neke jače ili slabije, to je problem rukovodstva, programa i načina političke borbe. I nemojte da bude uvek da je neko drugi kriv za nečiji neuspeh. Učestvovao sam na mnogim izborima. Pobeđivali smo i gubili smo i kada smo gubili nismo tražili krivca u drugom, nego u sebi, gde smo to pogrešili, šta treba da ispravimo, kako da poboljšamo rezultat. Da li treba reformisati demokratski sistem? Možemo, ali ovde, a ne kako što je to bilo 5. jula kada je neko pokušao da ponovi 5. oktobar 2000. godine, pa je pokušao da uđe u Skupštinu i da je ponovo zapali, valjda da ne bismo sedeli danas ovde, pa su rešili da bojkotuju, da paljevinama, provalama, nasilnim putem preuzimaju vlast. Pa red je da mi koji smo poslanici, bez obzira da li podržavamo Vladu ili ne, da li podržavamo izbor za predsednika Skupštine ili ne, bar jedinstveno kažemo – nećemo u tome da učestvujemo. Skupština jeste predstavničko telo, u njoj se donose zakoni. Da li neko želi da prizna pod kakvim smo uslovima sve u proteklih nekoliko godina donosili zakone, šta je bilo to što je Narodnu skupštinu i narodne poslanike, ne mogu da kažem, primoralo, ali pod jednim znakom moranja da donosimo zakone koji čak i nisu popularni, a donosili smo ih? Nije bilo lako započeti reformu privrednog i ekonomskog sistema 2014. godine, koju je tada započeo Aleksandar Vučić. Mogu reći da je bilo vrlo hrabro tako nešto uraditi. Tada su se mnogi koji su Srbiju doveli do one pozicije da privreda više ne postoji, a da se država finansira isključivo iz kredita, napadali model reformi koje je sprovodio Aleksandar Vučić. Nisu se samo borili u Skupštini političkim sredstvima, nego pokušavajući da na bilo koji mogući način potpuno unište dostojanstvo Narodne skupštine Republike Srbije, isti oni koji su i uništavali privredu i ekonomiju Republike Srbije na čelu sa bivšim predsednikom Republike Srbije Borisom Tadićem, Draganom Đilasom i Šolakom, da je čak i poslanicima u ovoj sali prećeno da neće proći dobro, ako glasaju za te zakone, da su narodni poslanici bivšeg režima pokušavali fizički da se obračunavaju sa nama da ne bi mogli da sprovodimo ekonomske reforme. Pa, hajde onda jednom da Narodna skupština bude mesto gde nećemo da pričamo o nasilju, o političkim različitostima - da, o različitim modelima rešavanja problema - može, ali samo više da ne pričamo o nasilju, a bili smo svedoci ovde unazad nekoliko godina kakvo je sve nasilje jedna manjina, predstavljena od strane bivšeg režima, vršila nad narodnim poslanicima koji nisu mislili isto kao oni. Godine 2014. javni dug Republike Srbije bio je preko 74 ili 75%, a stopa nezaposlenosti preko 27% i morale su da se sprovode određene mere koje nisu baš bile popularne. Neki su te mere nazvali pljačkom, bivši režim, a nije bila pljačka to što su doveli državu do toliko velikog javnog duga i toliko razorene privrede, to nije bila pljačka? To su bile „okolnosti“. I unazad, već evo šest godina, program reformi koje je započeo Aleksandar Vučić sprovodi se i dan danas. Neko će da kaže - ali to možda može i brže, možda može i bolje ili možda ne vidimo. Prvi ozbiljan test ekonomskih reformi koje je sprovodio Aleksandar Vučić od 2014. godine jeste baš ova korona kriza. Nađite mi privredu u okruženju koja tako žilavo i tako dugo odoleva ovoj pandemiji koja je zadesila čitav svet. Kada se granice zatvaraju, kada se uvode danas u zapadnoj Evropi u EU policijski čas, kada ljudi ne idu na posao, da naša privreda održi jedan nivo privredne aktivnosti koji garantuje da će da opstane u jednoj ovakvoj krizi. Da postavimo pitanje, da li bi zdravstveni sistem koji smo zatekli od Borisa Tadića, Dragana Đilasa i Šolaka mogao da izdrži pandemiju korona virusa, koja nas je zadesila od proleća ove godine? Ja tvrdim da ne bi. Ja tvrdim da ne bi i imam zebnju šta bi bilo da su oni ostali na vlasti. Verovatno bi umirali po ulicama, a oni malo više srećniji u bolnicama koje nemaju respiratore sa lekarima koji nemaju tehničke mogućnosti da pruže zdravstvenu zaštitu građanima Republike Srbije. E takvu smo državu bili nasledili 2012. i 2014. godine. Možemo da pričamo i o monetarnoj politici. Narodna skupština je između ostalog promenila i Zakon o Narodnoj banci. Taj zakon, prva inicijalna promena Zakona o Narodnoj banci nije bila predložena niti od Narodne banke, niti je bila predložena od Vlade Republike Srbije. Predložili su je narodni poslanici. U trenutku kada je po novom zakonu izabran za guvernera gospođa Jorgovanka Tabaković, dinar je bio 119,80. To je bilo 5. avgusta 2012. godine. Koliki je danas kurs evra? Ili da napravim poređenje, 5. avgusta 2008. godine, kada je kurs evra bio 78 dinara, pa su Đilas, Tadić, Šolak nazidali do 119,80, naravno sa „Deltalendom“, da nešto možda ne propuste. Sad, nemojte kolege narodni poslanici da mešate stvari. Možda jesmo do 2012. godine imali narodne poslanike koji su glasali za zakone koji su bili isključivo protiv građana Srbije i isključivo u korist tajkuna. Evo, ja ću samo jedan zakon da vam spomenem – Zakon o deviznom poslovanju. Donet je da bi bili amnestirani svi koji su se bavili špekulativnim radnjama na finansijskom tržištu i ne bi odgovarali i otišli u zatvor. To su bili tajkunski poslanici iz bivšeg režima koji su i ovde nasiljem pokušavali da zaustave donošenje zakona koji su urušavali jednu imperiju koju su tajkuni uspostavili u Srbiji do 2012. godine. Tu i leži sva težina jednog narodnog poslanika i njegov suverenitet koji su mu građani podarili. Nije tu u pitanju da li će poslušati svoju političku stranku ili ne, nego da li će raditi isključivo u interesu svojih građana, istih onih građana koji su ga birali. Unazad, evo već šest godina, Narodna skupština donosi zakone isključivo u korist građana koji su birali narodne poslanike. Možete da ne verujete, možete da odmahujete glavama, ali danas je BDP Republike Srbije 46 milijardi evra. Kada smo došli bio je ispod 35. Možete isto tako da ne verujete, samo pogledajte koliko je kilometara auto-puteva izgrađeno, koliko je novih fabrika otvoreno. Da je nama stopa nezaposlenosti na istorijskom minimumu otkad Srbija postoji, ispod 8%. Mnoge zemlje zapadne Evrope i EU bi danas htele da imaju rezultate koje ima Srbija. Takvi narodni poslanici danas ovde sačinjavaju jednu većinu u Narodnoj skupštini. Glasaćemo isključivo u korist građana Republike Srbije. Što se tiče kandidata za predsednika Narodne skupštine, ja sam sasvim siguran i uveren da je gospodin Ivica Dačić spreman da nastavi kao predsednik Narodne skupštine sve one reforme koje je Aleksandar Vučić započeo 2014. godine, pogotovo iz razloga što je u tim reformama i kao ministar i kao prvi potpredsednik Vlade učestvovao od 2014. godine do danas.
Reč ima narodni poslanik Aleksandra Tomić.
Uvažena predsedavajući, poštovane kolege poslanici, izbori održani 21. juna pokazali su želju građana Srbije da ih u teška vremena, kakva su zadesila ne samo Srbiju, nego i ceo svet, vodi Aleksandar Vučić i Srpska napredna stranka, kao vodeća stranka na političkoj sceni, koja je preuzela odgovornost od 2012. godine za mnoge teške trenutke, kada su bile u pitanju i ekonomske reforme zemlje i pravne promene koje su se dešavale, kada su u pitanju uopšte promene u samoj politici i spoljnoj i unutrašnjoj politici Srbije, jer to je najbolji pokazatelj kada imate dobre odnose i sa istokom i sa zapadom da se mnogo toga promenilo od 2012. godine do danas. Teška vremena su danas vreme kada govorimo o svetskoj pandemiji koja je izazvana Koronom, odnosno Kovidom-19, teška vremena su i ona vremena kada govorimo o velikim pritiscima nakon velikih političkih potresa na svetskoj političkoj sceni, kada su u pitanju pritisci rešavanja odnosa Beograda i Prištine. Teška vremena su i danas kada govorimo o posledicama pandemije Kovid-19, kada govorimo o samoj ekonomiji, i sprovedenim ekonomskim reformama od 2012. godine koje su počele da daju jako dobre rezultate kada je u pitanju Srbija. Zbog toga je Vlada Republike Srbije, na čelu sa Aleksandrom Vučićem, 28. decembra 2019. godine, napravila jedan plan dugoročni, koji je nazvala „Srbija 2025“, u kome je dala sebi i postavila zaista visoke ciljeve koji bi trebali da predstave strateška ulaganja od 14 milijardi evra u sve sfere društvenog života. Jednostavno, pokretanjem ekonomije i završetkom svih strateških projekata, kada je u pitanju infrastruktura, pokretanje iz oblasti zaštite životne sredine, nauke, trebala je, jednostavno, da da pun zamajac i razvoju takozvanih neprofitnih delatnosti, pogotovo kada je u pitanju izgradnja škola, bolnica, kojima je trebalo je, u stvari, da Srbija krene u visoke stope rasta preko 5% godišnje. Međutim, u martu mesecu bili smo svi svesni toga šta se desilo i šta je zadesilo svet. U tom trenutku, Vlada Republike Srbije, na inicijativu predsednika države, gospodina Vučića, je sprovela i donela odluku da sprovede kako zdravstvene mere, da bi zaštitila živote građane Srbije, tako i ekonomske mere, koje su trebale da spreče sunovrat ekonomija koje su karakteristika sada najrazvijenijih država ne samo EU, veći svetske ekonomije. Ono što se pokazalo je da su te mere dale rezultate, da je Srbija najmanje pala kada je u pitanju ekonomski pad svetskih ekonomija, da je Srbija imala najbolje rezultate u junu mesecu. I Evropska komisija je, inače, u julu mesecu zaista potvrdila na osnovu svih istraživanja koje je sprovela da je Srbija taj pad, koji je zatekao sve ekonomije, u stvari, predstavila kao jedan od svojih najvećih karakteristika kada je u pitanju ekonomija. Podsetiću vas da je mnogo toga uradila kada je u pitanju ekonomija, ne samo što je dala tri lična dohotka u vreme kada je privreda stajala svim onim privrednim subjektima, kojih je bilo preko 235 hiljada koje je prijavilo svoje zaposlene, a koje nije otpuštalo radnike, u vrednosti minimalnog ličnog dohotka. Zatim je, povrh svega toga, kada se i to završilo, uvidela da bi postigla svoj potpuni zamajac u razvoju, odnosno rastu, da bi smanjila sav onaj pad globalne ekonomije, odobrila još dva lična dohotka, minimalna lična dohotka u vrednosti od 60%. Tako da smo došli do toga da je preko milion ljudi primilo iz budžeta Srbije tu podršku, da je preko 6,2 miliona ljudi primilo ekonomsku podršku u tzv. 100 evra, kojima su se mnogi smejali, a onda se ispostavilo da je ta ekonomska mera dala zaista jako dobre efekte kada je u pitanju razvoj te unutrašnje tzv. trgovinske potrošnje, zatim, da je preko 314 hotela koje je doživelo zaista velike troškove kada je u pitanju sam turizam primilo od države podršku od milijardu i 247 miliona dinara i da na kraju imamo, ono što je najznačajnije, preko 108 kompanija se javilo da primi 10 hiljada i otvori novih radnih mesta kada su u pitanju mladi i srednjoškolci i deca koja su završila fakultete. Prema tome, država se zaista okrenula ka različitim sektorima u kojima je videla velike probleme. Da ne pričamo o tome da su zdravstveni radnici zaista s razlogom imali povećanja plata, da su penzioneri primili jednokratne pomoći i da se na sve mislilo u ovom trenutku. Evropska komisija je pre manje od mesec dana objavila da je Srbija porasla, prema istraživanju, svoj indeks poslovnog raspoloženja i sam taj indeks iznosi 7,1, a da je za samo mesec dana se popeo za 1,9, čime je želela da kaže da postoji optimizam kada su u pitanju investicije u Srbiji. Zbog toga mi danas imamo najveći stepen, preko dve milijarde evra stranih direktnih investicija, koje je pokazalo da su ljudi i van granice Srbije spremni da investiraju u Srbiju, jer je smatraju za jednu stabilnu državu sa stabilnom ekonomijom, ali i stabilnim političkim okruženjem, jer pogotovo posle potpisivanje Vašingtonskog sporazuma se pokazalo da Srbija ne samo da ima dobre odnose sa EU i sa Ruskom Federacijom i sa Narodnom Republikom Kinom, nego jednostavno, otvara novo poglavlje kada su u pitanju odnosi sa SAD. Znači, ovo je jedan pokazatelj da ovi programski ciljevi koje je postavio Aleksandar Vučić, predlažući Anu Brnabić za premijerku, i te programske ciljeve koji podrazumevaju brigu za zdravlje ljudi, zatim, borbu za očuvanje integriteta i prava Srba koji žive na teritoriji Kosova i Metohije, zatim, deo koji se odnosi na borbu protiv mafije i borbu protiv organizovanog kriminala i korupcije, koji je jedan od naših najvažnijih ciljeva od ovog programa, pokazuje da bez ubrzanih reformi kojima smo se opredelili i kao država i kao Vlada, a i ovaj parlament, jednostavno, treba to da podrži, pokazuje da su očuvanje nezavisnosti odluka koje donosimo kao političari zaista jedan od naših najvažnijih ciljeva kojima treba da stremimo ne samo sada, nego i u budućnosti, jer smo se teško izborili kao država za ovu poziciju. Na kraju, ono što je za nas od velikog značaja, to je da danas, kada biramo predsednika parlamenta iz redova koji nije predložila SNS, ne smem a da ne pomenem da u vreme kada je gospođa Maja Gojković vodila ovu Skupštinu smo mnogo toga prošli. Prošli smo od onog vremena kada su neki pripadnici dela opozicije, koji su sebe smatrali za najvažnije u ovom društvu, pokazali kako ne treba da izgleda lice Srbije, kada su fizički napadali Maju Gojković, ne samo kao predsednika Skupštine i predstavnika SNS i politike Aleksandra Vučića, već kao i ženu, fizički pokušali da se obračunavaju u nedostatku očito svojih argumenata. Jednostavno su hteli da ceo rad, koji je ovde postojao od 2012. godine, koju je vodila SNS, negde zatru i stave pod tepih, a moramo da kažemo da je mnogo toga učinjeno zaista na razvoju parlamentarizma. Pre svega, treba reći da nikada nismo bežali od toga da razgovaramo i taj otvoreni politički dijalog da pokrenemo, zahvaljujući predsednici koja je otvorila vrata parlamenta i, na kraju krajeva, predložila da četiri zakonska rešenja idu kroz izmene i dopune zakona, kada je u pitanju uopšte otvaranje bilo kakvih prava za pripadnike opozicije, a koji su govorili da jednostavno ne postoji demokratija u Srbiji. Demokratije je bilo isuviše, toliko da su, kada su sve zahteve koje su tražili dobili, jednostavno rekli da ne žele da izađu na izbore, jer su znali da ni te zahteve, koje smo usvojili, a to je da tri procenta bude cenzus za prelazak na izborima nisu sposobni da pređu, pokazali da jednostavno sve ono o čemu govore ne stoji i zbog toga građani Srbije nisu ni želeli na prethodnim izborima da daju podršku neodgovornim političarima i onima koji su hteli da daju podršku upravo sede danas ovde u parlamentu. Treba reći da je parlament Srbije do dana današnjeg od 2012. godine mnogo toga uradio kada je u pitanju parlamentarna demokratija, a pogotovo kao kruna svega i rada svih delegacija je došla ta koju je vodila predsednica parlamenta, a to je da je 141. zasedanje Interparlamentarne unije održano upravo u Beogradu, da je prisustvovalo preko 250 država, od toga 78 predsednika parlamenata se sastalo sa predsednicom parlamenta, a da su ostali poslali sve svoje visoke delegacije i da je po prvi put Srbija predstavljena kao primer dobrih praksi kad je u pitanju parlament Srbije. Ovo govorim, ne samo zbog građana Srbije, da podsetim da je ovako nešto zaista moguće ukoliko radite, nego i zbog novih poslanika kojima želim da kažem da svaki odbor ima svoj rad i da svaki odbor jednostavno treba da teži, da postiže i da povećava tu lestvicu u kojoj treba da postavlja sebi visoke ciljeve, a očito smo se mi danas kao politička stranka, na čelu sa predsednikom i naše stranke, ali i države, opredelili da postižemo visoke lestvice, pokazali smo da je to moguće. Moguće je ukoliko zaista želite da pokažete dobru saradnju i sa drugim parlamentima. U vreme predsedavanja SNS ovim parlamentom smo otvorili zajedničke parlamentarne komitete sa Ruskom Federacijom, sa Narodnom Republikom Kinom i sa Grčkom. Prema tome, pokazali smo da sa državama koje su nam zaista prijateljski nastrojene možemo otvoreno da razgovaramo u parlamentarnoj debati o svemu. Znači, o svemu kada su u pitanju podrška parlamenata, podrška države, podrška ekonomije, a da šest strateških ciljeva, koji su jednostavno postavljeni ispred nas ovde, su program kojim ćemo se voditi u budućnosti. Znači, mi smo kao koalicione partnere izabrali sve one stranke koje se nalaze ovde u parlamentu. Želimo da i pretpostavljamo da će i gospodin Ivica Dačić, koji će biti izabran na mesto predsednika parlamenta, podržavati takođe ovaj program koji je postavljen ispred nas, jer je ispred nas budućnost naše dece i budućnost Srbije koja ne samo da zavisi od toga kako ćemo se ponašati kao odgovorni političari, već kako ćemo se ponašati kao predstavnici građana koji su nas ovde birali. Zbog toga ćemo u danu za glasanje podržati predlog SPS. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marija Jevđić.
Zahvaljujem. Poštovana predsedavajuća, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, mnogo puta sam govorila u ovom visokom domu, ali danas mi je izuzetna čast što mogu da ispred poslaničke grupe JS govorim o predlogu za izbor predsednika Narodne skupštine Republike Srbije, a kada znamo da je taj kandidat Ivica Dačić, onda ćete razumeti tu veliku čast. O Ivici Dačiću smo danas mogli da čujemo mnogo, da je jedan od najboljih državnika koje je Srbija imala, da je kroz rad ministarstava koje je vodio, jedino i isključivo za sve građane Republike Srbije i za zemlju Srbiju, ostavio značajne rezultate u svim resorima i podjednako učestvovao u donošenju i uređenju propisa iz tih oblasti. Ivica Dačić je čovek koji je uspeo da održi kontinuitet stranke na čijem čelu se nalazi i da budu standard na političkoj sceni Srbije, ali, pre svega, Ivica Dačić je čovek, čovek iz naroda koji se kroz svoju bogatu političku karijeru nije promenio. Ostao je dosledan i partiji i građanima koji su mu davali bezuslovnu podršku kroz sve periode kroz koje je naša zemlja prolazila. Svedoci smo da je uz veliko zalaganje Ivice Dačića i, naravno, predsednika Srbije Aleksandra Vučića mnogo zemalja povuklo i odpriznalo tzv. republike Kosovo. Siguran sam da će i sa mesta predsednika Narodne skupštine Republike Srbije nastaviti da radi za interes svih građana Republike Srbije, za Republiku Srbiju, naravno, uključujući i našu južnu pokrajinu Kosovo i Metohiju. Mislim da će mesto predsednika Narodne skupštine za njega biti izazov, ali ne i nepoznanica, s obzirom da je Ivica Dačić dugogodišnji narodni poslanik i čovek sa bogatom političkom karijerom. Mesto predsednika Narodne skupštine Republike Srbije je čast za svakog državotvornog političara. Pošto imam malo vremena, s obzirom da će ovoj temi govoriti moj kolega Života Starčević, na samom kraju želim da kažem da će poslanička grupa JS bezuslovno podržati izbor predsednika Ivice Dačića za predsednika Narodne skupštine Republike Srbije i da će svi poslanici JS, kroz svakodnevni rad u Narodnoj skupštini, biti otvoreni za saradnju i podršku budućem predsedniku, jer samo ujedinjeni možemo odgovoriti na sve izazove koji nas očekuju u narednom periodu. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Sandra Božić.
Zahvaljujem predsedavajuća. Poštovane kolege narodni poslanici, dame i gospodo pokraj malih ekrana koji ste danas sa nama u ovom prenosu, imamo danas jedinstvenu priliku da zapravo sagledamo, da ovim predlogom SNS, predlogom gospodina Ivice Dačića na mesto predsednika parlamenta, šalje jednu jasnu i sasvim sigurno nedvosmislenu poruku u javnosti, a to je da je SNS, kao i mnogo puta do sada, najvažniji državni interes, da se nikada nećemo povoditi pojedinačnim i partikularnim interesima, već isključivo interesima naših građana i svemu onome što su oni u prethodnom periodu, kao odgovornost, preneli na nas, svojim poverenjem koje su dali na izborima toliko puta. Ono što je danas jako važno naglasiti, a moje kolege su već govorile o tome, jeste upravo da sagledamo činjenično o čemu ćemo govoriti u narednom periodu u ovom domu, a na šta nas obavezuju građani svojim poverenjem i svim onim što Srbije ispred sebe danas ima kao izazove. Tih šest ciljeva koji će biti buduća politika Vlade, ali i politika koja će se voditi upravo ovde u najvišem zakonodavnom telu, u Domu Narodne skupštine, je nešto na šta smo obavezani poverenjem toliko puta u prošlosti, poverenje građana Srbije, jer građani Srbije kada vam daju takvu vrstu poverenje zapravo vam govore da žele da njihove probleme rešavate, ne žele da njihova deca nasleđuju probleme koje su njihovi roditelji i bake i deke imali. Na nama je ta velika odgovornost da pristupimo rešavanju tih problema, da ne dozvolimo da naša deca upravno nasleđuju iste. Takođe, vrlo je važno upravo danas ovde reći i nekoliko činjeničnih stvari, preko kojih se u ovoj raspravi zaista ne može preći, a to je kakva je zapravo politika koja nas čeka ovde u parlamentu. To je zapravo politika kontinuiteta, politika dobrog iskustva. Zaista moram reći da parlamentarna istorija ovog doma je zaista burna, široka i u vremenu od kako je SNS odgovorna, i imala je odgovornost na čelu ovog doma, vrlo odgovorno vrši svoju funkciju i svoju dužnost koju ovaj dom kao zakonodavni i kao najviši ima i na šta nas obavezuje. Isto tako moram reći da taj put parlamentarne istorije koji smo prošli u prethodnom periodu nije bio nimalo lagan. Čak šta više, čini mi se da u prethodnom periodu, pogotovo u periodu mandata u kojem je ovim domom predsedavala gospođa Maja Gojković ni najmanje nije bio lak. Iako smo ovde doneli niz različitih dokumenata, vrlo dobrih zakona, vršili smo raznorazne političke, mogu slobodno reći, i ustupke, dogovarali se, otvarali se za dijalog, unapredili parlamentarnu demokratiju i sasvim sam sigurna da je i gospođa Maja Gojković u tom periodu u kojem je predsedavala gotovo šest i po godina ovim domom imala izuzetnu i jednu presudnu ulogu u unapređenju parlamentarne demokratije, unapređenju svih onih momenata koji su doprineli do toga da mi danas sedimo u ovom domu i živo raspravljamo i raspravljaćemo naravno o svim problemima koji se tiču naših građana, građana Republike Srbije. Međutim, pored vrlo dobrih zakona, pored i unapređenja izbornih uslova u nekom periodu vrlo kratkom koji je iza nas, imali smo priliku u ovom domu da napravimo određene ustupke, imali smo priliku čak i da određene zakone koji su svakako unapredili dijalog, ali i pokazali i to na koji način SNS vidi dijalog u parlamentu, kada je u mnogo navrata upravo predloge koji su dolazili od strane opozicije uvažavala i upravo su se ovde ti zakoni uobličavali i mi kao vladajuća stranka u ovom slučaju i na ovoj strani sale smo dizali ruku i glasali za upravo ove predloge zakona. Jedan od takvih jeste i zakon o 40% zastupljenosti žena na svim listama. Mislim da upravo zahvaljujući tome, a znam da iako je to bila inicijativa opozicione i jedne liderke u tom ženskom polju, gospođe Gordane Čomić, sasvim sam sigurna i vrlo pouzdano znam da je inicijativa potekla i od žena iz SNS koje svakako nisu imale potrebu, iako su već imale 40% žena u svojoj poslaničkoj grupi, insistiraju na ovom zakonu, ali su se potrudile da zbog svih drugih žena koje učestvuju u političkom životu, zbog svih onih koje nisu uspele da svoje lice pokažu, da budu vidljive u političkom procesu, u svojim manjim strankama, pomognu da ovim zakonom budu vidljive i danas taj rezultat upravo imamo ovde, preslikan u ovom domu i u ovom parlamentu, i iskreno, iako kažem da predsedavanje i uopšte politika parlamenta je bila uspešna za vreme mandata gospođe Maje Gojković, znam i bili ste svedoci, javnost je svakako bila tu da svedoči i svim neprijatnim, nedoličnim situacijama koje smo imali priliku ovde od strane dela opozicije da gledamo, ali i ne samo ovde u plenarnoj sali, već i ispred Narodne skupštine Republike Srbije gde smo zaista gledali primere jednog ogoljenog fašizma, nedoličnog za bilo kakvu parlamentarnu debatu i političku borbu u ovom domu, ali svakako i u bilo kom drugom, pa da kažem, i u običnom životu. Trudimo se i trudićemo se naravno da unapredimo parlamentarnu diskusiju, da uvažimo različita mišljenja i upravo to i činimo. Isto tako, imali ste priliku da čujete pre dva dana našeg predsednika Srbije, Aleksandra Vučića, o tome da ćemo se oko ovih šest ciljeva i principa, koji su pred nama, u narednom periodu zaista ujediniti svi kompletno. Dakle, ne samo da će to biti ciljevi Vlade, nego će to biti nešto što će se oslikavati i na parlament i na sve ostale državne organe i institucije u sistemu vlasti koji će se potruditi da sve ono o čemu su i moje kolege govorile, a tiče se pre svega prevencije, odnosno borbe sa Kovidom 19, sa kojim se borimo i danas i u prethodnih sedam meseci, nastavimo uspešno upravo onim pravcem kojim smo krenuli da ne usporimo napredak Srbije, pogotovo ekonomski napredak u svakom smislu koji je začudo, jer u svetu ne vidimo da su prilike sjajne i vidimo da svetske ekonomije zaista padaju u nekim procentima koji su prilično visoki od 6% do 15%, a videli ste i videćemo do kraja godine da je Srbija apsolutno ne samo lider u regionu, već je Srbija po ekonomiji, po ukupnim parametrima broj jedan u Evropi. To je ono što će nas zaista obavezati da i dalje radimo vredno i za to se pre svega zahvaljujemo građanima Republike Srbije jer su poverovali, jer su praktično poslušali političare, političare koji su ozbiljni ljudi, koji ozbiljno vode ovu državu i nisu se obazirali na manipulacije i na sve ono što su imali prilike da čuju u prethodnom periodu od dela opozicije i kvazi političara. Kada vam narod da ovakav vid podrške vi niste u situaciji, kako je to ispravno i predsednik Srbije Aleksandar Vučić u svom obraćanju javnosti pre dva dana i rekao, nemate otvorenu kartu da radite šta hoćete i šta vam je volja. Vi imate obavezu da radite ono što su građani od vas prenošenjem svoje suverenosti zahtevali. To je njihova budućnost. To je rešavanje svih problema koji se tiču njihove dece, koji se tiču napretka Srbije i jako mi je velika čast i zadovoljstvo što danas ovde u ovom domu možemo da razgovaramo i razgovaraćemo o unapređenju tih odnosa, unapređenju ekonomskih parametara i da ćemo se svi zajedno potruditi da Srbija svakako ostane na ovom putu, a građani su prepoznali vrlo dobro ono što su videli svojim očima, a videli su izgrađene pruge, videli su izgrađene fabrike, izgrađene puteve, videli su nova radna mesta, videli su da Srbija čak i u vreme korona virusa, kada, kažem, cela svetska ekonomija pada i doživljava kolaps takoreći stoji čvrsto na nogama neće zabeležiti u nekom narednom periodu pad. Znam da ekonomisti i da nije ispravno reći pozitivna nula, ali ta nula u ovom trenutku zaista izgleda vrlo pozitivno. Nadam se da ćemo u budućem periodu ovde uspeti da održimo nivo dijaloga koji smo imali i u prethodnom periodu rada parlamenta, da ćemo ga unaprediti na svaki mogući način. Sasvim sam sigurna da će poslanička grupa kojoj pripadam truditi apsolutno. Što se tiče izbora predsednika Narodne skupštine sigurna sam da su pravi ljudi upravo na pravom mestu. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Samir Tandir.
Poštovana predsedavajuća, radno predsedništvo, koleginice i kolege narodni poslanici, koristim ovu priliku da svim narodnim poslanicima i strankama koje su ušle u parlament čestitam i da poželim srećan rad. Danas raspravljamo o izboru predsednika Skupštine Republike Srbije. To je i de fakto i de jure treća pozicija u državi Srbiji i jako je važno koja osoba obavlja tu funkciju. Kandidat Ivica Dačić nesporno ima veliko političko i diplomatsko iskustvo. Ono što mi kao Stranka pravde i pomirenja od njega očekujemo jeste da Kabinet predsednika parlamenta bude otvoren za sve narodne poslanike, da parlament bude arena gde ćemo suočavati stavove, argumente, činjenice, gde se neće dešavati nemile scene koje smo u nekim prethodnim mandatima imali priliku da gledamo. Očekujemo da predsednik Parlamenta bude suštinski servis svim narodnim poslanicima ali i suštinski servis svim građankama i građanima koji u Republici Srbiji žive. Suštinski očekujemo da neke stvari koje su jako važne za demokratske procese u Republici Srbiji pokrenemo sa mrtve tačke. Koleginica Pramenković je govorila da preko 30% građanki i građana u Republici Srbiji su pripadnici manjinskih zajednica, a da ih jako malo ispod 5% ima zastupljenih u Narodnoj skupštini Republike Srbije i to je nešto što moramo suštinski menjati u narednom periodu i pozicija predsednika Parlamenta je tu ključno bitna. Ono što takođe očekujemo jeste da shodno Zakonu o izboru narodnih poslanika nešto slično primenimo i u Skupštini, jer je neprihvatljivo sa pozicije suštinske demokratije i vladavine prava da i manjinske stranke moraju da imaju poslaničke klubove od pet poslanika. Očekujemo da kroz jedan dijalog sa predsednikom Parlamenta menjamo Poslovnik i da za manjinske stranke ta razina bude smanjena na tri narodna poslanika. Ono što moram da podsetim, nažalost, jeste na nedavne izjave koje je gospodin Dačić dao, a koje se tiču Bošnjaka, Muslimana i nekih od simbola islama kao što je džamijski minaret. Te izjave su sa pozicije javnog diskursa i jednog uljudnog obraćanja apsolutno neprihvatljivi. Ja očekujem da sa pozicije predsednika Narodne skupštine takve izjave više nećemo imati zato što su kroz te izjave, možete da se ne slažete sa nekim, ali ne možemo da vređamo kolektivitete. Kroz te izjave uvredu su osetili svi Muslimani u Republici Srbiji, a to su naši građani i građanske. Ovakav stav bi zauzeo i da se radi o naravno bilo kojoj drugoj verskoj skupini. Takođe, što se tiče situacije u regionu, što se tiče situacije i u BiH, tu nam se stavovi razlikuju. Mi smatramo da pomirenje u regionu zapadnog Balkana, na prostoru bivše Jugoslavije, kako god hoćemo, nemamo alternativu i da je suštinski odnos, dobar odnos između Bošnjaka i Srba, Srba i Bošnjaka važan za taj proces. Što se tiče poslanika stranke Pravde i pomirenja - akademik Muamer Zukorlić podržaćemo izbor novog rukovodstva Skupštine Srbije. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Darko Laketić.
Poštovana predsednice, uvažene kolege narodni poslanici, dakle mi danas govorimo o izboru predsednika Narodne skupštine Republike Srbije, ali suštinski govorimo o kontinuitetu jedne politike koju predstavlja i vodi predsednik Republike Aleksandar Vučić. Naime, mi danas govorimo o tome koliko je Srbija uspešnija u odnosu na Srbiju 2012. godine ili ranije. Danas govorimo o tome koliko je veći nacionalni dohodak, danas govorimo o tome koliko je veća briga prema vojsci, briga prema obrazovanju, briga prema policiji, prema zdravstvu. Upravo u tom svetlu govoriću o stvarima koje su za nas naprednjake najznačajniji ciljevi. Govoriću najviše o tome na koji način država treba da brine o zaštiti stanovnika, zdravstvenoj zaštiti stanovnika i na koji način je odgovorila u nekim nepogodama i različitim epidemiološkim okolnostima, kakva je i ova kriza sa Kovidom 19. Krenuću redom, od nečega što smatram elementarnim, a elementarno za svog zdravstvenog radnika i za mene kao lekara, jeste medicinska oprema. Zašto to kažem? Zato što sam danas izuzetno ponosan zbog toga što se država Srbija nije suočila sa nedostatkom medicinske opreme. Dakle, ličnim angažovanjem i predsednika Aleksandra Vučića i njegovim međunarodnim autoritetom, uspeli smo da svu neophodnu opremu, a ne govorim samo o maskama i rukavicama, već i o zaštitnim odelima, o respiratorima, nabavimo na vreme i ne doživimo katastrofu kakvu su doživele neke druge zemlje. Ovo je posebno značajno zato što su tržišni uslovi za promet ovih dobara jako loše i samim tim možemo reći da je uspeh još veći. Ono što je takođe značajno, a pomenuo bih, jeste upravo stanje vezano za medicinsku opremu, ne samo u okolnim zemljama, već u visoko razvijenim zemljama zapadne Evrope i SAD. Reći ću vam, a imam mnoštvo kolega, prijatelja, koji nisu samo odavde, a rade u tim zdravstvenim sistemima, da su se suočavali sa ogromnim problemima, da su očajnički tražili i vapili za medicinskom opremom. Reći ću vam da su od sopstvenih lekarskih odela, od raznorazne opreme medicinske i nemedecinske pokušavali da naprave priručna sredstva koja bi ih zaštitila od transmisije zarazne bolesti. Srećna okolnost je i ne samo srećna okolnost, već briga rekao bih, odgovornost i znanje što država Srbija nije došla u tu situaciju. Ono što je takođe bitno, jeste da smo imali dovoljno respiratora. Reći ću vam jednu dramu sa kojom su se suočavale kolege u inostranstvu. Drama da jedan zdravstveni radnik koji je naučio da pomaže obolelom mora na svojim plećima da iznese odluku ko će da živi, a ko da umire, koga će da isključi sa respiratora, a koga će da uključi. To se dešavalo u visoko razvijenim zapadnim zemljama takođe. Citiraću i guvernera Njujorka, Endruja Kuoma koji se požalio da se savezne države, zajedno sa federalnom Vladom utrkuju za nabavku opreme, ali na taj način što su podizali cenu jedni drugima. Citiram - to je kao da ste na i-beju, sa 50 drugih država koje licitiraju za respiratore, rekao je on. Time bih stavio tačku na sve zlurade i zlonamerne komentare koji su se pojavljivali sa vremena na vreme vezano za ovu temu. Drugi veoma značajan segment pružanja zdravstvene zaštite u ovim novonastalim epidemiološkim okolnostima jeste upravo i masovno i adekvatno testiranje građana na Kovid 19. Moram vas informisati gospodo narodni poslanici, kao i građane koji gledaju ovaj prenos, da se Srbija nalazi na petom mestu u Evropi po broju testiranih lica na 100.000 pacijenata. Ispred nas su samo Italija, Nemačka, Švajcarska i Austrija. I ovde je predsednik Republike dao svoj nemerljiv doprinos. Lični kontakt i lično prijateljstvo sa gospodinom Si Đinpingom doveli su do toga da mi imamo dve super laboratorije "Vatreno oko", jednu u Beogradu, jednu u Nišu, koje imaju neverovatan kapacitet, zajedno 4.800 testova dnevno, odnosno rezultata na testove. To je nešto što je državu Srbiju stavio u redu rekao bih, najmoćnijih država u ovom segmentu. Peti u Evropi po broju testiranih, rekao bih da je veliki uspeh za nas. Ne bih zadržao samo na ovome, treći segment ove naše priče, ovih naših ciljeva jeste upravo zdravstvena infrastruktura. Treći segment pre svega znači ulaganje u zdravstveni sistem. Trenutno se rekonstruišu bolnice u Prokuplju, zatim u Loznici, Smederevskoj Palanci, Aranđelovcu, počinje izgradnja, negde je već počela izgradnja i obnova bolnica u Vranju, Pirotu, Kikindi, Pančevu, Ćupriji. Svaki od ovih projekata je vredan otprilike između 25 i 30 miliona evra. Gospodo, to su kapitalni projekti. Ali, ono što želim reći jeste da upravo to dugujemo našem narodu. To je nešto što je bilo zaista neophodno da se uradi. Obilazeći te centre u nekom ranijem periodu zaista mogu reći da je naša zdravstvena infrastruktura bila zapuštena. Posebno ću se osvrnuti na medicinski centar u Prokuplju. Zašto? Zato što je medicinski centar u Prokuplju sagrađen još za vreme SFRJ, dakle za vreme bivše države, ali izgrađen samo u sivoj fazi. Godine 1989. je praktično ostavljen u toj sivoj fazi i do prošle godine ni jedan jedini dinar nije uložen u taj objekat. Od prošle godine je krenula rekonstrukcija, sada se završava prva faza, krećemo već intenzivno u drugu fazu rekonstrukcije ovog centra. Zašto sam ovo pomenuo? Zato što je zdravstveni centar u Prokuplju paradigma, obrazac kako se bivša vlast odnosila prema zdravstvenom sistemu, na kraju krajeva kako se odnosila prema građanima ove zemlje. Takođe, rekonstruisan je „Dragiša Mišović“, rekonstruisana je Infektivna klinika, deo KBC „Bežanijska kosa“, VMC „Karaburma“. Što se tiče kliničkih centara, znate da je Klinički centar u Nišu takođe završen. Klinički centar u Beogradu, Klinički centar Srbije se završava idućeg septembra, iduće godine. To su kapitalni projekti koji život znače. Podsetiću vas i dužan sam da vas podsetim da je 2004. godine tadašnja vlast na sva usta se hvalila kako će za osam godina da završi sva četiri klinička centra. Dogovoren je i kredit kod Evropske investicione banke. Naime, po tom planu, za tih osam godina je trebalo da se završi sve, dakle i Klinički centar u Nišu, u Beogradu, Kragujevcu i Novom Sadu. Naravno, nije se odmaklo više od obećanja. Ono što je još žalosnije jeste da su godinama ta sredstva ležala na računu Evropske investicione banke, a sredstva koja su povučena, nažalost, država je platila kamatu zato što nisu iskorišćena u to vreme. Eto, to je odnos i briga bivše vlasti, a ovo je odraz i briga sadašnje vlasti ne samo o zdravstvenoj zaštiti, već o svakom građaninu uopšte, jer suština rada sadašnjeg zdravstvenog sistema jeste pacijent u središtu zdravstvenog sistema. To je suštinska stvar za svakog medicinara. Danas mi slušamo te ljude koji zlonamerno komentarišu izgradnju kovid bolnica, rekonstrukciju medicinskih centara, gde se nalazi, naravno, zamerka - zašto se to radi, zašto toliko? Radi se toliko zato što je sistem ostavljen u katastrofalnom stanju. Uz to, svako ulaganje u zdravstveni sistem, svako ulaganje u bilo koji objekat, u bilo koju opremu se uvek višestruko vrati kroz zdravlje stanovništva. Ponosan sam i srećan i zadovoljan zato što smo krenuli sa izgradnjom novih kovid bolnica. Te kovid bolnice sada imamo skoro završene, skoro pripremljene. S druge strane sutra će naići neki drugi virus, neka druga potreba za zdravstvenim objektima, za zdravstvenom opremom u koju se sada obilato ulaže. Nikad nije na odmet imati dovoljan broj bolesničkih kreveta, ne samo u intenzivnoj i poluintenzivnoj nezi, već uopšte. To je moj stav i neka se javi neko ko misli suprotno da razmenimo mišljenja. Ono što, takođe, želim da vam kažem jeste da Srbija ulaganjem u zdravstveni sistem prikazuje moć, prikazuje sposobnost da može da odgovori zadacima kao nikada do sad. Ono što, takođe, želim da vam kažem jeste da ulaganje u zdravstveni sistem, ne mislim ovde samo na građevinsku infrastrukturu, mislim na ulaganje u opremu i, naravno, u kadrove u koje se takođe intenzivno ulaže, znači jedan preduslov za opstanak zdravstvenog kadra, pre svega visokoškolskog, ali i srednjoškolskog u našem ustanovama. Hvala još jednom na pažnji.
Reč ima narodni poslanik Snežana Paunović.
Zahvaljujem predsedavajuća. Uvaženi članovi predsedništva, poštovane kolege, najpre ću kao i sve moje kolege čestitati svima nama na novom mandatu i poželeti nam uspeh u radu u periodu koji je ispred nas. Danas, kao što smo već čuli, biramo rukovodstvo Skupštine Srbije i na moje veliko zadovoljstvo imam čast da govorim o predsedniku svoje partije, ali najpre o svom prijatelju. Da se ne radi o Ivici Dačiću, bilo bi mi teško da govorim posle Žarka Obradovića i Đoleta Milićevića, ali govorimo o čoveku o kome može dugo da se priča, jer je njegova biografija kompleksna. Čuli smo pohvale, čuli smo i kritike. Moram na početku da kažem da nećemo uspeti da ga pohvalimo svi mi koji imamo potrebu i razlog onoliko koliko njemu u prilog ide jedna diskusija koja je danas probala da ga minimizira. Ne zbog toga ko govori, nego kada u negativnom kontekstu govori o Ivici Dačiću neko ko ima ambiciju da naruši suverenitet i teritorijalni integritet Srbije, onda je glavna preporuka za Ivicu upravo to, on je pretnja jer će biti čuvar ova dva vrlo važna državna interesa. Dakle, ako bih krenula da elaboriram tu diskusiju umanjila bih vrednost ove sednice. Neću to da radim. Zahvaljujem se na ovoj divnoj preporuci, sve što vama smeta za Srbiju je dobro, znači da je Ivica Dačić idealno rešenje. Vratiću se na predsednika SPS i budućeg predsednika Skupštine Srbije i njegovu biografiju, ne na način što ću čitati, ne na način što ću naglasiti da je bio najbolji student, ni sam ne voli to da radi, već ću reći da sve te epitete koje Ivica ima upotpunilo je političko iskustvo i činjenica da je u proteklih 30 godina Ivica Dačić uvek bio neko ko se u interesu Srbije i za račun Srbije i njenih građana suočavao sa najtežim izazovima koji su pred njom bili. Proteklih 30 godina nisu bile lake, prekalilo ga je vreme i prekalili su ga problemi prekalile su ga tuđe ambicije da naruše ono što on najviše voli, a to je svoju državu. Najveći zakonodavni organ Srbije nije nevažan. To je drugo po veličini funkcija, govorimo o predsedniku Skupštine Srbije koja predstavlja zakonodavnu vlast kao jednu od tri postulata sadržana u Ustavu Srbije. Dakle, zahvaljujem se i koalicionim partnerima koji su uprkos velikoj većini koju imaju, pružili ruku saradnje i socijalistima dozvolili da kao zajednički tim pomognemo u sprovođenju onoga što će biti najpre zakonodavna vlast. Čulo se ovde i da je Ivica radio dobar posao kao ministar spoljnih poslova i da je šteta što je prekinut u tom delu. Ja ne mislim da je prekinut, ja mislim da je podignut na viši nivo. Ovo kažem, ne zbog nas koji sedimo u sali, nego zbog građana i građanki Srbije koji me slušaju, objašnjavajući da nema ovde nikakve istine u malicioznim izjavama koje čujemo od ljudi koji se valjda zovu opozicija, ne znam kako se to danas tretira u Srbiji. Nema ovde nikakvog poniženja ni za socijaliste, ni za Ivicu. Ivica Dačić je dobio drugu po veličini funkciju i po važnosti, ne po veličini, izvinjavam se, u Srbiji i to je samo kontinuitet politike koja je pokazala da ima apsolutno poverenje građana Srbije koja se meri sa preko 80%. Sve ostalo su maliciozne pretpostavke, spinovi i pokušaji da se od svih nas zajedno, a ima nas mnogo, napravi jedna grupa, interesna najpre, koja ne znam na šta sve liči, čuli smo da ličimo i na neki partijski kongres. Ne, ličimo na predstavnike i jesmo predstavnici naroda koji nam je dao poverenje da u njegovo ime očuvamo najpre suverenitet i teritorijalni integritet. Sigurna sam da ono što je jedan od kolega naveo kao eventualnu Ivicinu manu, ili nešto što ne očekuju, a to je neki komentar, koji lično verujem da je izvučen iz konteksta, nećemo čuti u Skupštini, ja sam sigurna da nećemo. Ivica nije čovek čiji su manir uvrede, Ivica nije čovek koji voli da se svađa. Ivica je čovek koji, pre svega, voli svoju državu. Neće mu biti lako i nije ovaj zadatak lak, ali, koliko sam čula sve kolege i sve poslaničke grupe, pomoći će mu u radu, uključujući i poslanike SPS. Želim, najpre kao i bivši poslanik, ali možda više od toga i kao žena u parlamentu, da se zahvalim predsednici Maji Gojković, u čijem smo mandatu uradili mnogo, ali ću naglasiti samo jednu stvar, ne zato što je najvrednija ili zato što su ostale manje vredne, nego ću naglasiti Zakon o 40% žena, za koji se najpre izborila lično. Možda jesmo svi pomalo pomogli, ali mišljenje i stav predsednice parlamenta u tom trenutku je bio presudan. Hvala vam na saradnji, hvala vam na onome što smo imali priliku da mi kao mlađi naučimo od vas i čvrsto verujem da će sve mlađe kolege ili kolege koji su prvi put poslanici imati šta da nauče od nas koji nešto malo iskustva imamo, a ima i onih koji imaju mnogo. To je još jedan od razloga zbog koga je jako važno što će predsednik parlamenta biti Ivica Dačić, jer se od njega najbolje uči i šta je parlamentarizam i šta je politika. Ne želim ovim rečima hvale da zaista umanjim vrednost bilo koga, ali ćete me razumeti. Možda prvi put, posle ne kratkog staža poslaničkog u ovoj diskusiji, imam blagu tremu, to za mene nije manir, ali ja ovde govorim o nekome ko uživa zaista moje i veliko poštovanje i veliko poverenje. Kada govorite o prijateljima, onda je obično najteže da govorite. Ono što je jako važno i što verujem da je mišljenje svih građana Srbije koji su ukazali poverenje sada već izvesno vladajućoj većini koja će se i kroz Vladu vrlo brzo uspostaviti u Srbiji, to je da je Ivica Dačić čovek za koga čak i ako niste glasali ne možete da ga ne poštujete i ne volite. On je čovek koji se ne mrzi. U tom smislu, suvišno je da sada kažem da će SPS glasati za svoj predlog, ali ću reći još jednom, hvala najpre na poverenju svima vama koji ste potpisima podržali ovakav predlog, a onda hvala i predsedniku Republike Srbije na poverenju ukazanom i socijalistima i Ivici Dačiću kao starom saradniku. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Maja Gojković.
Zahvaljujem se, predsedavajuća. Mislila sam da ćete prvo odrediti pauzu, te ne znam koliko ću uopšte imati vremena da se obratim poslanicima Narodne skupštine Republike Srbije, ali vi me slobodno prekinite, jer na predsedavajućem je da određuje kako će izgledati tok sednice. Oklevala sam da li da se javim ili da se ne javim danas, jer očigledno je da će velika većina narodih poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije podržati izbor za prvog među jednakima, za predlog koji smo potpisali, odnosno za gospodina Ivicu Dačića, ali mislim da je stvar političke kulture da dosadašnji predsednik Narodne skupštine kaže nekoliko rečenica, jer mogao bi zlonamerni deo javnosti, kao što to najčešće i rade, da ćutanje možda na neki drugi način protumače. To je nešto sa čime će se suočiti i neko ko će za par sati i biti predsednik parlamenta, sa mnogobrojnim predrasudama, sa podmetanjima, sa mnogobrojnim lažnim vestima i tumačenjima kako se ovde u parlamentu radi, od onih koji parlament nisu videli ni na fotografijama, a kamo li živeli ovim životom. Neverovatno simbolično, danas je šest i po godina kako sam predsednik Narodne skupštine Republike Srbije, pa red je da se osvrnem i na nekoliko diskusija i da kažem šta smo mi zaista radili ovde u parlamentu, a ne kakav smo utisak ostavili u pojedinom delu javnosti Republike Srbije, koji je odlučio da jednostavno ne učestvuje na ovim izborima i sami sebe diskvalifikovali iz političkog života Srbije. Jer, kada vi nemate poslanike u Narodnoj skupštini Republike Srbije, to znači da vam i nije stalo toliko da predstavljate deo građana koji su vaši politički istomišljenici. Imala sam izuzetno zadovoljstvo i čast da budem u dva mandata predsednik Narodne skupštine Republike Srbije. Veliku podršku sam imala među poslanicima, kako onih koji podržavaju rad Vlade Republike Srbije, to se popularno kaže vladajuće većine, iako se ne slažem sa tim izrazom, ali i velikim delom opozicije. O tome se nikada u javnosti nije govorilo, jer mi imamo opoziciju koja je više vredna i koja je manje vredna izgleda u pojedinim medijima, pa i nekim krugovima van naše države. Ja mislim da opozicija koja učestvuje na izborima, bori se za svoj glas i čije će se mišljenje čuti manje-više i u ovom parlamentu jednako vredi kao i oni koji su našli neki svoj put. U prvom mandatu sam imala podršku čak i poslanika koji su se danas opredelili da ne glasaju za naš predlog u ovom sazivu i ja se zahvaljujem poslanicima Enisu Imamoviću i Šaipu Kamberiju što su mi dali šansu da u prvom mandatu pokažem da li sam ja dovoljno dobar političar da vodim parlament Republike Srbije i da li imam iste kriterijume prema jednima i prema drugima. Politička floskula je da se predsedniku parlamenta govori da je on neko ko određuje kako će se ponašati 250 poslanika i kako će izgledati duh ovog parlamenta. Ja kažem da jedan lasta ne čini proleće. Vi vodite sednice, pripremate sednice, trudite se da sve protekne u najboljem demokratskom tonu, ali svih 250 poslanika je odgovorno za to kakvu mi sliku šaljemo u javnost, kako se mi ponašamo i na koji način komuniciramo jedni sa drugima i da li imamo političkog sluha da čujemo jedno i drugo mišljenje, ali ne sluha za uvrede i ne sluha za ono što se dešavalo u prošlom sazivu. Ne može niko da kaže da sam kao predsedavajući koji je predstavljao ovde dve trećine parlamenta, mislim na to da su glasali za mene, sam izazvao to da mu upadnu poslanici poslaničke grupe Dveri u kabinet i maltretiraju ga i fizički i psihički i da pokušavaju da me tuku. Ne može da se kaže da je dobro što je deo javnosti kojima ja politički ili SNS nije čaša čaja koju piju svako jutro, da kažu – pa, to je u redu, zato što je ona član te i te stranke. Time kažem da smo mi svi pomalo krivi za sliku koja postoji o parlamentu Republike Srbije u jednom delu javnosti koji hoće da nas čuje. Ima i onih koji neće da nas čuju i oni su posegnuli u svojoj političkoj borbi za ulicom, za bakljama koje su ovde palili. Moram da vas podsetim ili da vam kažem ono što ne znate, pošto sam ležala u bolnici i bolovala od Kovida, da sam ja tu noć zaboravila na svoju bolest i zvala zaposlene da sklanjaju slike i umetničke vrednosti iz ovog parlamenta, jer je meni stalo do toga. Meni je stalo da nam se ne desi ono što nam se kao usputna pojava desilo 5. oktobra 2000. godine, a da ovde nestanu umetničke vrednosti iz ovog istorijskog zdanja, ne zbog mene nego zato što to pripada građanima Srbije. I ova zgrada pripada građanima Srbije i ovaj parlament pripada građanima Srbije. Izuzetno je važno da se svi zajedno ovde izborimo za to da nas poštuju građani Srbije, da mi ne budemo interesantni medijima samo kada se desi nekakav odvratan incident, tuča, psovanje, glupe i besprizorne šale na račun jedni drugih i na skrnavljenje i na sve ono što se dešavalo u proteklih nekoliko meseci ispred zgrade, a to nije fizički ispred zgrade, to je građanima Srbije u njihovim očima Narodna skupština Republike Srbije simbol demokratije u svakom demokratskom društvu, da se izborimo našim radom, našom ozbiljnošću, ovde, da nas svi gledaju znatno drugačije. Da žalim za nekim ko neće da učestvuje na izborima bilo bi neiskreno. Političar sam 30 godina, jednako kao i kandidat, gospodin Ivica Dačić, za ovo prestižno mesto i ne žalim ni za kim, jer mi smo politička konkurencija i neka se ponaša ko kako hoće. Neko misli da treba ovde da uđe uz pomoć glasova građana Srbije, a neko misli da treba ući silom ili da će ih neko ugurati ovde i obezbediti im vlast u ovoj državi. To je jedna velika prošlost. Mnogobrojni izazovi očekuju predsednika parlamenta Republike Srbije. Smeta mi politička nepismenost kada kažu – a, sada će biti lako, skoro da nema opozicije. Opozicije će biti u parlamentu. Opoziciju treba slušati, bez obzira da li sedi u klupama ili će krenuti nekim drugim putem i biće velikih, velikih pritisaka na sve nas ovde u državi i u parlamentu da se radi onako kako neko drugi zamišlja da treba da se radi u našem zdanju. Učestvovala sam u nekoliko okruglih stolova, učestvovala je većina vas koji ste ovde i drago mi je da smo učinili značajne pomake u prošlom periodu i da smo doneli nekoliko zakona u kojima smo unapredili demokratski rad parlamenta i izbore koje sada već imamo iza nas. Nisu učestvovali oni koji nisu učestvovali ni u dijalogu, nego su se sa predstavnicima EU nalazili na nekim drugim mestima i znalo se već unapred da oni neće da učestvuju na izborima ne zato što nešto nije u redu, nego su vrlo dobro znali da imaju izuzetno malu podršku građana Srbije i da verovatno ni 3% cenzusa ne bi osvojili, što bi bila jedna opšta politička sramota za njih. I tu imam razumevanja. Ne znam kako bi onda komunicirali sa tim delom društva koji zbog nečega nije zadovoljan sa ovom vlašću? Imaju pravo na to. Kažem, jedan čovek nije Skupština, prema tome, ne treba da se očekuje da će jedan čovek uspeti da promeni neke velike stvari, nego nam više ide na ruku da pojedini političari nisu više u ovom zdanju, a oni su pravili tu atmosferu nasilja, haosa, psovanja, vređanja i predsedavajućeg i predsednika Narodne skupštine, pa su oni pribegavali čak i fizičkom nasilju nada mnom u kabinetu, gde je jedan deo društva koji za sebe kaže da je građanska Srbija ćutao. Svet oko mene je takođe deo našeg društva koji može da kaže za sebe da je građanski deo Srbije bio zgrožen onim ćutanjem ili onim omalovažavanjem najave nasilja na našim ulicama koje se desilo evo tu nedavno. Koleginici se zahvaljujem, Sandri Božić, Aleksandri Tomić i Snežani Paunović što su napravile osvrt i dale mi veliki kompliment, koje nisam baš često slušala u šest i po godina, da sam dobro vodila ovaj parlament, ne samo ovde u ovom zdanju, nego smo radili zaista mnogo stvari. Prihvatam da Dačić nije čovek koji voli da se svađa, ali mi je delovalo malo kao da koleginica kaže da ja volim da se svađam. Ne volim da se svađam, zaista, i nikada nisam bila ta koja je započinjala bilo kakvu svađu, nego sam se trudila da napravim red ovde, što nije lako, jer ovde se nalazi opozicija, ovde je glavni politički okršaj. Nije politički okršaj u nekim drugim segmentima politike i na drugim mestima i ovde je vidljivije naše političko neslaganje i pogrešno shvatanje dijaloga koje partije treba da sprovode u političkom životu naše države i druge. Ali, da vas utešim, nije ni u drugim parlamentima ništa lepše i ništa idiličnije, možda na neki drugi uvijeniji način saopštavaju jedni drugima isto ovo što se dešavalo i ovde. Samo da pohvalim zaista, zahvalna sam svim poslanicima iz prethodnih saziva što su dali veliku podršku prilikom donošenja zakona o većoj prisutnosti manje zastupljenog pola, odnosno žena ovde u parlamentu i sada nas ima preko 40% i time smo pokazali da je bilo dijaloga sa opozicijom koja je želela dijalog, neću da svojatam taj zakon. Taj zakon je predložila, izmene i dopune, poslanica iz DS, došla je ovde, razgovarali smo kao najveća partija u državi sa predsednikom naše stranke, sa predsednikom države Aleksandrom Vučićem, koji je samo pitao – zašto ne 50% žena zastupljenih na listama političkih stranaka? Mi smo kao ozbiljna stranka sa našim koalicionim partnerima krenuli u ovu reformu društva i radujem se tome što će u Vladi Republike Srbije više biti žena dobrih političara, ne žena kao žena, nego žena koje su dobri političari i moći će da vode određene resore u toj budućoj Vladi. Takođe važan segment parlamentarne diplomatije koji smo ponovo postavili na svoje mesto, dok su nas neki kritikovali po ulicama Beograda i nekih drugih koji su brinuli o nama, 141. zasedanje Interparlamentarne unije, prve posle onog Titovog perioda u godini kada sam se rodila, 2.500 poslanika iz čitavog sveta koji su Srbiju izabrali kao dobar primer parlamentarne prakse. Meni je jednako važno šta će da kažu o nama oni u čijem društvu težimo da budemo jednog dana ravnopravni članovi, ali mi je izuzetno važno kada dođu dva predsednika oba doma parlamenta Indije ili Narodne Republike Kine ili kada dođu sve zemlje iz našeg okruženja, na najvišem nivou predstavljene, kada bude od 150 delegacija 78 predsednika parlamenata. Pa imali su oni nešto važnije da rade u tom trenutku i odlučili su da je najvažnije da u tom momentu budu prisutni u Beogradu i mi smo bili predsedavajući tog zasedanja. Nešto što je Darko Laketić zaboravio, što bih zamolila budućeg predsednika da ne zaboravi da uradi, a interesuje sve građane Srbije, bez obzira koju političku opciju podržavaju ili kom narodu pripadaju, potpuno je svejedno da li su Srbi, Hrvati, Albanci, Bošnjaci, Mađari, ko god, je sigurno zainteresovan da se nastavi rad Komisije koja istražuje posledice bombardovanja, agresije NATO pakta nad Srbijom 1999. godine, posledice po zdravlje ljudi i životnu sredinu naše države i kako umiru italijanski vojnici koji su boravili i službovali na teritoriji Kosova i Metohije i Nemci vode sporove. Sa tim odborima i komisijama smo mi uspostavili odličnu saradnju, znači to su članice NATO pakta, oni mogu da vode tu borbu, možemo i moramo i mi ovde u državi, da dođemo do istine, da vidimo koliko je bilo uzročno-posledičnih veza i kako umiru Srbi, umiru Hrvati, umiru i Albanci i Bošnjaci, koji su boravili na toj teritoriji. Ovo je nadnacionalan stvar, boriti se za zdravlje ljudi i boriti se za zdravu životnu sredinu. Eto, to bi moja molba bila da se u tom pravcu krene i dalje, predsedniku parlamenta Republike Srbije, kao i svima nama ovde u parlamentu, želim dobar, uspešan rad, kakav smo imali i u proteklih šest i po godina i ponosna sam na to šta smo uradili. Ponosna sam na to kako je izgledao naš parlament, i u prethodnom periodu, jer ne dam da neko drži lekcije o tome, a ovaj parlament je spaljivao i izbacivao čitave poslaničke grupe, a mislim da je jedna od poslanica tu, koja može to da posvedoči, jer je ostala jedna jedina, u sali i borila se za interese svoje stranke, možda čak i dva meseca i oni koji su spajali po 250 tačaka dnevnog reda, donosili budžet 31. decembra do, ne znam 23 časova, da nam čitaju o tome i drže lekcije, kako jedan parlament treba da izgleda. Jedan smo, od najboljih parlamenata u svetu i to smo dobili kompliment na 141. zasedanju Interparlamentarne unije. Hvala.
Reč ima narodni poslanik, Života Starčević.
Uvažena predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, želim na početku, kao što i red nalaže, da svima vama čestitam na dobijenim mandatima u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Siguran sam da ćemo u narednom periodu donositi dobre zakone i dobre odluke, imati efikasne i konstruktivne diskusije i kao što rekoh ti dobri zakoni, dobre odluke će omogućiti nastavak uspešne borbe za očuvanje teritorijalnog integriteta i suvereniteta naše zemlje, omogućiće uspešan nastavak ekonomskog razvoja naše zemlje, omogućiće uspešnu borbu protiv epidemije Kovida-19, ali na način na koji nećemo dozvoliti da stane život, već na način koji će sa jedne strane obezbediti sigurnost i zdravlje građana, a sa druge strane obezbediti i da život, u uslovima pandemije, teče na što normalniji način. Kao što je, maločas predsednik JS, Dragan Marković Palma, rekao poslanička grupa JS, sa zadovoljstvom se podržati izbor, gospodina Ivice Dačića, za predsednika Narodne skupštine Republike Srbije. Ne samo iz razloga što je, Ivica Dačić naš koalicioni partner već 12 godina, ne smo zato što je Ivica Dačić, uspešno radio na istaknutim mestima u državi Srbiji, bio je uspešan i premijer i ministar unutrašnjih i ministar spoljnih poslova. Ne samo zato što je, Ivica Dačić jedan mudar, iskusan političar, već i zato što je Ivica Dačić jedan dobar čovek i tolerantan čovek. Mislim da sve to, gospodina Ivicu Dačića kandiduje da bude dobar predsednik Narodne skupštine i dobar izbor za predsednika Narodne skupštine i dobar za Srbiju. Mislim da se tom činjenicom rukovodio i predsednik države i predsednik stranke koja ima najviše narodnih poslanika u ovom parlamentu kada je kandidovao Ivicu Dačića za ovu visoku državnu funkciju. Naime, ovde se vodila diskusija i u javnosti da postoje funkcije koje su niže i više. Jednostavno svi znamo u političkoj teoriji da svaku državu čine tri osnovna stuba vlasti, a to su zakonodavni, izvršni i sudski i da su svi podjednako važni. Mislimo da će izborom Ivice Dačića za ovaj parlament ali i izborom narodnih poslanika, narod je poslao jasnu poruku na prethodnih parlamentarnim izborima kojim pravcem želi da naša država ide. Da ćemo imati jako stabilan taj zakonodavni stub vlasti i da je stabilnost naše države jako bitna i da sve odluke koje donosimo i koje ćemo donositi ići će u tom pravcu. U nekim medijima pojedinci želeći da diskredituju Ivicu Dačića u stvari su omalovažavali poziciju ovog visokog doma, omalovažavali parlament, omalovažavali Ustav Republike Srbije i omalovažavali Republiku Srbiju, jer na taj način kritikujući i omalovažavajući bitne institucije u našoj državi, oni pokazuju samo jednu stvar, a to je da su im lične ambicije bitnije od bilo koje institucije države i od same države. Jedinstvena Srbija u svom političkom delovanju uvek se jasno zalagala za političku ekonomsku i sveukupnu društvenu stabilnost u društvu. Mislimo da će i izbor Ivice Dačića za predsednika Narodne skupštine Republike Srbije biti korak u pravcu te stabilnosti sveukupne. Ovom prilikom želim prosto Ivici Dačiću da poželim uspešan rad u budućnosti i svima nama u ovom parlamentu i da nastavimo da radimo na dobrobit Srbije i građana Srbije. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Milovan Drecun.
Poštovana predsedavajuća, kolege poslanici, danas biramo predsednika Narodne skupštine u ovom sazivu. Neću govoriti o njemu jer je dobro poznat, dugo je na javnoj i političkoj sceni, a posebno ne treba da ga predstavljamo nakon onog slikovitog prikaza za kolege, uvaženog kolege Palme. Ja ću se više koncentrisati na ono što će u narednom periodu svakako biti jedna od najznačajnijih tema kojom ćemo se kao poslanici zajedno sa našim predsednikom Narodne skupštine baviti u narednom periodu. Reč je naravno o našoj južnoj pokrajini. Kosovo i Metohija je pitanje od strateškog značaja za budućnost države Srbije i celokupnog srpskog naroda i za kvalitet i za boljitak svih građana koji žive ne samo u Republici Srbiji nego i posebno u regionu. Zato je rešavanje Kosmetskog problema na jedan miran dugoročno održiv kompromisan način vitalno i nacionalno i državno pitanje. Osnova politike koja je vođena u prethodnom periodu i koja će se nastaviti u narednom je nepodeljeno jedinstvo i zajedničko delovanje srpskog naroda na Kosovu i Metohiji i njegovih političkih predstavnika i države Srbije. To je temelj. Bez tog temeljnog stuba politike najpre prema Kosovu i Metohiji ne bi bilo nikakvih rezultata. U minulom periodu koji smo ispratili kao prethodni saziv Narodne skupštine, a posebno Odbor za Kosovo i Metohiju suočili smo se sa brojnim rizicima od obespravljenosti srpskog naroda na Kosovu i Metohiji, njegove veoma loše bezbednosti, terorizma, upada parapolicijskih albanskih snaga na sever Kosova, etnički motivisanih napada na pripadnike srpskog naroda, pokušaja dovršavanja etničkog čišćenja, otimanja imovine, ubistava poput ubistva Olivera Ivanovića, pa preko taksi, neispunjavanja prvog Briselskog sporazuma, posebno zajednice srpskih opština, međunarodne kampanje Prištine u članstvo u međunarodnim organizacijama, do blokade razgovora u Briselu. Priština je jednostranim potezima u minulom periodu obesmišljavala nastavak svakog razgovora i normalizaciju odnosa dve strane, a to je praktično sprovodila najčešće kroz neizvršavanje i opstrukcije obaveza iz dijaloga, donošenje zakona kojima se otima imovina Srba i Republike Srbije u pokrajini, ugrožavanje demokratskih i ljudskih prava srpskog naroda i posebno njihove lične imovinske bezbednosti. Nad Srbima u pokrajini se vrše gotovo svakodnevni akti zastrašivanja i nasilja, sprovode se brojna ograničenja njihove slobode kretanja i protiv njih vode fingirani sudski postupci koji imaju za cilj sprečavanje povratka, dalje etničkog čišćenja i ugrožavanje ostanka Srba na prostoru KiM. Ne vidim da će se ovi rizici po opstanak bezbednost srpskog naroda na KiM u narednom periodu izgubiti, da će nestati. Naprotiv, čini mi se da će se pojačavati zbog izvesnih trendova koji se već vide u ponašanju Prištine. Uprkos svim tim izazovima i rizicima sa kojima smo se suočili, Beograd je uporno nastoja da dođe do razgovora sa Prištinom da se sedne za sto i da se svi problemi reše na jedan miran način, ali postizanjem kompromisa. Sa druge strane nismo imali odgovor koji smo očekivali. Izostala je iskrena posvećenost Prištine pregovorima, videli smo potpuno odsustvo bilo kakve spremnosti na kompromis od strane Prištine. Došlo je do zastoja u razgovorima između Beograda i Prištine kada su uvedene takse u jesen 2018. godine. Tek 20 meseci kasnije nakon što je pod uticajem Vašingtona prekomponovana politička scena u Prištini imali smo nastavak tih razgovora koji su možda na prvi pogled i obećavali da nešto može da se uradi, dogovorena je agenda, dogovorena su dva paralelna koloseka. Međutim, vidimo da kada je u pitanju realizacija ZSO, Priština odmah odustaje od svega toga. Uprkos svim ovim problemima koje smo imali u razgovorima sa Prištinom Beograd je uspeo da jednom veoma dinamičnom, inovativnom, krajnje konstruktivnom politikom koja je bila usmerena ka rešavanju problema, a ne ka generisanju novih problema i prepreka za razgovor i moguće dogovore postigao veoma značajan rezultat. Na međunarodnom planu 18 zemalja koje su priznale Kosovo kao nekakvu državu je povuklo priznanja, sprečeno je članstvo u više međunarodnih organizacija, ako se ne varam u sedam, osam organizacija, uključujući ono što je možda i najvažnije članstvo u UNESKO i u Interpol. Beograd je uspeo da, tamo gde je možda bilo najteže napravi veoma dobar politički prodor, a to su odnosi sa SAD koje nesumnjivo silom svog oružja stoje iza samoproglašene države Kosovo i to najviše preko Sporazuma o ekonomskoj normalizaciji odnosa koji je postignut u Vašingtonu. Ono što je najvažnije u politici koja je vođena i koju ćemo voditi u narednom periodu, kada je u pitanju naša južna pokrajina jeste puna podrška države Srbije opstanku srpskog naroda na KiM. Bez te podrške Srbi ne bi mogli da opstanu na KiM, već bi bio dovršen proces etničkog čišćenja. Ja samo hoću da podsetim na deo onoga što je država Srbija uradila da pomogne opstanku jačanja bezbednosti i svaku drugu perspektivu pored ekonomske koja je najvažnija srpskom narodu na KiM. Izgrađeno je više hiljada stambenih jedinica za interno raseljena lica, povratnike, socijalno ugrožena domaćinstva. Izgrađen je zdravstveno rekreativni kompleks „Rajska Banja“ u Banjskoj, finansirana je izgradnja rekonstrukcija i sanacija desetina kilometara puteva i ulica, mostova, nadvožnjaka. Uređene su deponije, rekonstruisana je vodovodno kanalizaciona mreža, infrastrukturno su uređeni tereni, objekti za sportske namene. Programima razvoja poljoprivrede podržano je preko 1.300 poljoprivrednih domaćinstava, što je za opstanak Srba na KiM za njegovu ekonomsku perspektivu od posebnog značaja. Izgrađene su i opremljene dve pivare na teritoriji opštine Zvečan. Projekat izgradnje povratničkog naselja „Sunčana Dolina“ na lokaciji Mali Zvečan finansiran je da bi se stvorili uslovi za život i rad skoro 1500 ljudi oko 350 porodica, unapređen je rad svih medija u sastavu Mreže Most. Danas na Kosovu i Metohiji po planu i programu Ministarstva prosvete, nauke i tehnološkog razvoja Republike Srbije radi ukupno 103 škole, 68 - osnovnih, 35 - srednjih. Na teritoriji AP KiM imamo 17 predškolskih ustanova i 40 izdvojenih odeljenja predškolskih ustanova. U sastav Univerziteta u Prištini sa privremenim sedištem u Kosovskoj Mitrovici nastava se obavlja na deset fakulteta i tri visoke škole strukovnih studija. Postoji studenski centar za smeštaj studenata. Na teritoriji AP KiM funkcionišu dva kliničko-bolnička centra. Jedan zdravstveni centar je u Gnjilanu, dva doma zdravlja. Dodeljuje se svakodnevna pomoć porodicama povratnika, pruža se pravna zaštita srpskom narodu. To su rezultati koji su omogućili, da dalje ne nabrajam opstanak srpskom narodu na Kosovu i Metohiji. Svakako da rezultati koji su postignuti u dijalogu uprkos tome što su se pojavljivala različita tumačenja od toga da je potpisivanjem prvog Briselskog sporazuma Beograd navodno priznao samoproglašenu državu Kosovo su potpuno drugačiji. Iz čitavog procesa političkog dijaloga moguće je izvući nekoliko glavnih zaključaka koji ne mogu da budu osporeni nikakvim dnevnim politikanskim izjavama. Prvi zaključak je da je Republika Srbija odabirom mirovnog principa za aktivno i posvećeno angažovanje u pregovorima napravila svojevrsno strateško iznenađenje. Politički dijalog je u svakom smislu radio za interese srpske strane koja je u periodu pregovora uspela da očuva mir na prostoru pokrajine, što nam je najvažnije za opstanak srpskog naroda. Kako god bili složeni, i čak neproduktivni i pojedini periodi u dijalogu činjenica je da tokom trajanja intenzivnijih razgovora nije bilo ozbiljnijih bezbednosnih kriza ili one koje su se pojavljivale poput upada parapolicijskih albanskih snaga na sever Kosova su veoma brzo bile rešavane. Treći zaključak odnosi se na činjenicu da je angažovanje Republike Srbije i političkom dijalogu očigledno uspelo da delimično amortizuje jedan beskompromisan, nepovratan stav onih koji podržavaju nezavisnost Kosova. Oni sve češće traže da su u pregovorima nađe sveobuhvatno trajno rešenje za pitanje Kosova i Metohije i od čega je jasno da oni više ne smatraju da je takozvana kosovska nezavisnost, naprosto završena stvar od gotove stvari, od završenog pitanja, uspeli smo da ponovo na dnevni red stavimo pitanje Kosova i Metohije. To je moglo da se uradi jednom mudrom politikom koja je u prvi plan stavila miran način rešavanja svih, pa i najtežih sporova. Stav je bio mnogih, uključujući vodeće zapadne sile da je pitanje Kosova i Metohije rešeno jednostranim proglašenjem nezavisnosti i da Srbija mora da se sa time saglasi, pa čak i da sama pomogne ostvarivanje efektivne vlasti Prištine nad celom pokrajinom. Albanci su želeli da zloupotrebe Prvi Briselski sporazum nadajući se da će uzeti ono što im odgovara, da će uspeti da uspostave punu kontrolu nad Severom Kosova, a onda odustati od formiranja zajednica srpskih opština. Četvrti zaključak koji može da se izvuče, a vezan je za razgovore koje je Beograd imao sa Prištinom u celom minulom periodu je da je Republika Srbija u osnovi uspela da u potpunosti zaštiti svoj interes u pokrajini i u kontekstu evropskih integracija, bez davanja suštinskih ustupaka. Uprkos kritikama vezanim za navodnu predaju srpskih institucija na Severu Kosova, na tom prostoru Srbi trenutno dominiraju u svim političkim, policijskim i pravosudnim institucijama i ta njihova dominacija je priznata i od Prištine i međunarodnog činioca. Mnogo se vremena potrošilo oko toga da li je Srbija Prvim Briselskim sporazumom priznala samoproglašenu državu Kosovo i mnogi su govorili da jeste. Mi smo tvrdili da su ti razgovori i postignut dogovor bili u statusno neutralnom okviru. Ko je govorio istinu, a ko je lagao? Može sada lako da se vidi. Ako je prvim Briselskim sporazumom Beograd priznao lažnu državu „Kosovo“, pa zato predstavnici te lažne države „Kosovo“ sada traže da u nastavku razgovoru u Briselu se razgovara isključivo o priznanju „Kosova“ od strane Srbije. Toliko, čisto zbog javnosti, da shvate ko im govori istinu svih ovih godina, ko ih obmanjuje zbog nekih svojih političkih trikova i poena. I konačno, istinski povratak Republike Srbije u procesu odlučivanja o Kosovu i Metohiji, i na Kosovu i Metohiji, koji je počeo 2013. godine sa razgovorima u Briselu, a koji je sproveden na angažovanje o političkom dijalogu, doneo je opipljive i značajne koristi srpskom narodu u našoj južnoj pokrajini, o čemu sam već izneo neke podatke. Dakle, paralelno sa razgovorima sa Prištinom kojima smo pokušali da rešimo neka veoma bitna pitanja, jačali smo i borili se za opstanak i perspektivu srpskog naroda na Kosovu i Metohiji. Istovremeno su nam ti razgovori otvorili put da poboljšamo odnose sa nekim zapadnim zemljama, posebno sa Vašingtonom. U tom smislu, postizanje sporazuma o ekonomskoj normalizaciji odnosa, ne samo da je otvorilo put da se realizuju neki infrastrukturni projekti za koje smatramo da su veoma značajni za sve ljude koji žive i na teritoriji Republike Srbije i u nekim susednim zemljama, ne samo zato što je otvoren put i da naša južna pokrajina učestvuje u ideji „mini Šengen“ zone, već je zato što mislimo da je ekonomski napredak nešto što može u budućnosti da dovede do relaksacije političkih napetosti i da stvori možda jedan novi politički ambijent u kome bi se mnogo mirnije razgovaralo i u kome bi bilo spremnosti za kompromis i na strani Prištine. Preko Vašingtonskog sporazuma Beograd je uspeo da u značajnoj meri unapredi svoje bilateralne odnose sa Vašingtonom i da u narednom periodu obezbedi, posebno ako bude ostala sadašnja administracija u Beloj kući, obezbedi poštovanje naših interesa i razumevanje naše pozicije od strane Vašingtona. Prvi put smo sada posle Vašingtonskog sporazuma u poziciji da možemo da kažemo da u odnosima sa najvećom silom na svetu, više nismo puki predmet kome će se samo diktirati, nametati i ucenjivati, sada smo subjekat u tim odnosima i to je ogroman napredak. Za taj napredak je veoma bitan Sporazum o ekonomskoj normalizaciji odnosa. Nažalost, čekaju nas veliki izazovi, naročito u dijalogu. Pre toga, samo hoću da vam kažem da sam u svojstvu predsednika Odbora u prethodnom sazivu za Kosovo i Metohiju, koji vodim već osam godina, formirao Radnu grupu koja se bavila prikupljanjem činjenica i dokaza o zločinima koja je počinila teroristička zločinačka formacija „oslobodilačka vojska Kosova“, sa nemarom da pomognemo rad specijalizovanog tužilaštva i specijalizovanih sudskih veća, i u tome smo napravili veoma, veoma značajne pomake i čak dobili u pisanoj formi zahvalnost tadašnjeg specijalizovanog tužioca. Mi ćemo nastaviti da radimo na tom planu, jer rešavanje zločina i sudbine nestalih ne može da bude jednostrano. Put ka pomirenju vodi ka utvrđivanju pune istine, bez obzira ko je počinio zločine, bez obzira na nacionalnost zločinaca. Ako želimo da zatvaramo taj ogroman ponor koji postoji između Srba i Albanaca, moramo da rešimo i pitanje nestalih osoba i da utvrdimo istinu o zločinima koji su počinjeni. Ponavljam, to ne može jednostrano da se radi, a da se samo jedna strana okrivljuje za to. Trenutno stanje u dijalogu između Beograda i Prištine po meni je u fazi duboke kome. Ja ne vidim perspektivu za nastavak ovih razgovora zbog ponašanja Prištine. Najnovija izjava takozvanog „premijera“ u Prištini, Hotija, da neće biti sporazuma ako nema priznanja i ako nema sporazuma onda će oni vratiti takse, ne ostavlja ni malo prostora za postizanje bilo kakvog kompromisnog rešenja. Samo da vas podsetim da su oni da bi u startu minirali nastavak razgovora usvojili platformu za dijalog sa Beogradom, koji ima tri principa: 1) O teritorijalnom integritetu Kosova se ne pregovara, 2) Sukob Kosova i Srbije treba da se okonča kroz sporazum o normalizaciji odnosa i recipročnom priznanju, 3) Sporazum da bude u skladu sa „ustavom“ Kosova i ne sme da bude međuvlasti. Govori o nekakvoj ratnoj šteti, o stolici u UN, ne podržava se model dve Nemačke, da pet zemalja EU treba da prizna samoproglašenu državu „Kosovo“. Ova platforma je protiv dijaloga i vidimo da čitava sada aktuelna pozicija Prištine proizilazi upravo iz ove platforme. Priština hoće da onemogući nastavak razgovora sa Beogradom po svaku cenu i da zato prebaci odgovornost na Beograd i neće da formira zajednicu srpskih opština, već hoće da pitanje zajednice srpskih opština, odnosno njenog formiranja, da se ubaci u eventualno sporazum o sveobuhvatnoj normalizaciji, a taj sporazum ako bi i bio postignut, on bi bio realizovan tek kada bi Beograd priznao samoproglašenu državu „Kosovo“ – znači nikad. To znači da nikad ne može da se realizuje zajednica srpskih opština. Naš stav je da prvo mora da se realizuje zajednica srpskih opština onako kako je dogovoreno, a dogovoreno je sa izvršnim nadležnostima, a onda može da se razgovara o postizanju sveobuhvatnog sporazuma. Na kraju, poštovane kolege, pošto će pitanje Kosova i Metohije biti od izuzetnog značaja, želim sve da vas podsetim na Rezoluciju, koju je usvojila Narodna skupština Republike Srbije, o osnovnim principima za političke razgovore sa privremenim institucijama samoupravljanja na Kosovu i Metohiji, 13. januara 2013. godine. Ovo što ću vam sada, samo delove, čitati to je okvir iz koga mi ne možemo da izađemo i to je poruka i mene kao poslanika i smatram i nas kao Skupštine da treba da bude poruka i Prištini i međunarodnoj zajednici, da izvan ovog okvira nije realno očekivati bilo kakve ustupke države Srbije. U želji da ostvari dugoročni državni nacionalni cilj, očuvanje celovitosti državne teritorije, suvereniteta, ekonomski razvoj, zaštitu političkih ekonomskih i bezbedonosnih interesa Republike Srbije na području Kosova i Metohije, polazeći od toga da svako rešenje bilo opšteg ili nekog posebnog pitanja o privremenom, prelaznom ili konačnom statusu Kosova i Metohije, o položaju Srba u pokrajini ili o zaštiti srpskog, verskog i kulturnog nasleđa mora da bude u skladu sa Ustavom Republike Srbije i Rezolucijom Saveta bezbednosti UN 1244. To je granica. To je crvena linija ispod koje ne možemo da idemo. Republika Srbija u skladu sa međunarodnim pravom, Ustavom i voljom građana ne priznaje i nikada neće priznati jednostrano proglašenu nezavisnost Kosova. Cilj razgovora je stvaranje uslova za srpsku zajednicu i sve druge nacionalne zajednice na Kosovu i Metohiji kojima se garantuje sigurnost i puna zaštita ljudskih prava. Vlada Republike Srbije se ovlašćuje i obavezuje da u nastavku dijaloga o rešavanju tehničkih i političkih pitanja sa predstavnicima privremenih institucija samouprave u Prištini i predstavnicima međunarodne zajednice, buduće sporazume postižu u skladu sa stavovima, osnovnim ciljevima ove rezolucije, nastojeći da se sa predstavnicima PIS u Prištini postigne sveukupan dogovor o kome se sada govori. Sve nadležnosti koje kao rezultat pregovora budu poverene privremenim institucijama samouprave u Prištini biće potvrđene ustavnim zakonom i prenete organima AP Kosovo i Metohija. Predstavnici Republike Srbije će kroz pregovore težiti iznalaženju sporazumnog i sveobuhvatnog rešenja za Kosovo i Metohiju. Republika Srbija spremna je da učini dodatne ustupke radi prevladavanja trenutnog stanja u odnosima između srpskog i albanskog naroda. Istovremeno, Republika Srbija nije spremna da čini dodatne ustupke koji bi mogli da dovedu do ugrožavanja njenih državnih i nacionalnih interesa. Republika Srbija pristupa dijalogu sa PIS u Prištini svesna značaja koji bi postizanje obostranog prihvatljivog rešenja za Kosovo i Metohiju imalo u kontekstu dalje i ubrzane integracije čitavog regiona zapadnog Balkana u EU. Ova rezolucija i njome utvrđeni pravac, smernice i ciljevi državne politike obavezujući su za sve državne organe i organizacije i mogu biti izmenjeni jedinom novom rezolucijom Narodne skupštine Republike Srbije. Dakle, poštovane kolege imamo okvir za ono sa čime ćemo se suočiti u narednom periodu, a to je rešavanje kosmetskog problema. Verujem da ćemo uspeti da postignemo potrebno jedinstvo i da se suočimo sa tim trenutno najznačajnijim pitanjem za budućnost i države Srbije i srpskog naroda. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vesna Ivković.
Zahvaljujem. Uvažena predsedavajuća, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, ovih dana u medijima kruži jedna vest, jedno od najvećih iznenađenja po njima - na političkoj sceni je nova pozicija, odnosno funkcija lidera SPS Ivice Dačića. Ne znam zašto je ova vest iznenađujuća, jer svima je poznato kakvog je kalibra državnik i političar Ivica Dačić. Uostalom ova funkcija je po našem Ustavu, Ustavu Republike Srbije, po važnosti odmah ispod predsedničke funkcije. Njegovo prihvatanje kandidature, odnosno prihvatanje Ivice Dačića je još jedan dokaz da je velikoj većini u SPS i našem Ivici Dačiću nisu bitne funkcije i fotelje, već napredak i boljitak, kao i državni interes Srbije koji je ispred političkog interesa. Ako neko zna, ume i može da vodi najviše zakonodavno telo, to je naš lider Ivica Dačić. Poseduje on više decenijsko iskustvo kao i rezultate ostvarene u učešću i rukovođenju u različitim organima izvršne i zakonodavne vlasti u Republici Srbiji. Da ih ne nabrajam, moje kolege su već dosta pričale o njima. U resorima koje je vodio postigao je zavidne rezultate posebno u oblasti spoljne politike gde je branio državne i nacionalne interese Srbije i svojom mudrom diplomatijom uticao da 18 zemalja povuku priznanje Kosova. Trideset godina na političkoj sceni i te kako ga kvalifikuje za ovu funkciju. Uostalom, zahvaljujući mudroj politici Ivice Dačića na čelu SPS i naša partija je postala rasadnik kvalitetnih kadrova, ima nivo u kontinuitetu trajanja. Na kraju, još jednom bez sumnje, izabraćemo, nadam se, čoveka koji je školovan i iskusan političar koji će dobro voditi dijalog u ovom visokom domu i zalagati se za ugled i integritet Skupštine. Uverena sam da će parlament na čelu sa Ivicom Dačićem raditi transparentno, demokratično i odgovorno, a sve u interesu građana Republike Srbije. Zahvaljujem i želim svima nama uspešan rad.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković.
Zahvaljujem uvažena predsedavajuća. Dame i gospodo narodni poslanici, danas završavamo proces konstituisanja Narodne skupštine izborom predsednika Skupštine, potpredsednika, generalnog sekretara, kao i članova radnih tela Narodne skupštine čime ispunjavamo prvenstveno obaveze koje su sadržane u Ustavu Republike Srbije, kao i u Zakonu o Narodnoj skupštini. Želim posebno da naglasim da se ovaj proces odvija u zakonom predviđenom roku, te da je Ustavom definisan rok u kome Skupština mora biti konstituisana. Zašto ovo naglašavam? Zato što se u određenim medijima, to su uglavnom oni mediji sa tajkunskim predznakom, vodi izvesna kampanja, a ja bih rekao čitava histerija o tome kako se tobože suviše odugovlači sa ovim poslom, te zašto do sada nije izabrana Vlada Srbije, te zašto do sada nije izabran predsednik Skupštine itd. Paradoks je u tome što isti oni koji pokušavaju, bezuspešno pokušavaju da osporavaju legitimitet parlamenta, pa vode kampanju u tom pravcu, sad, isti oni svakodnevno kukaju kako i zašto do sada nije izabran predsednik Narodne skupštine i kako i zašto do sada nije izabrana Vlada Srbije. Još veći paradoks, predsedavajuća, je da se upravo oni koji su bojkotovali parlamentarne izbore danas najviše bave istim tim parlamentom i radom tog istog parlamenta. Uplašili se izbora, pobegli od izbora, uplašili se izbornog rezultata, sakrili si iza ideje bojkota, bojkotovali parlamentarne izbore i na sreću bojkot je propao, izbori su bili uspešni i danas ćemo da kukamo o tome kada će da se izabere Vlada Srbije, kada će da se konstituiše parlament Srbije. Ti licemeri bi trebalo da znaju da je donošenje ovako, da kažem, odgovornih odluka proces koji zahteva i vreme, ali i strpljenje, oprez, ali i političku zrelost. Izazovi koji su pred Srbijom nalažu da se uloži dodatna pažnja i potpuna posvećenost ne bili došli do najboljih mogućih rešenja kada je reč o konstituisanju Narodne skupštine i izboru Vlade Srbije. Upravo zbog tih izazova koji su pred nama, definisani su ciljevi o kojima je govorio predsednik Srbije Aleksandar Vučić, a koje moramo ostvariti u narednom periodu i nastavak započetih reformi i borba za interese Srbije i očuvanje srpskog naroda na Kosovu i Metohiji i borba protiv korona virusa i očuvanje političke stabilnosti i nastavak ekonomskog rasta Srbije. Ono što bih posebno apostrofirao, a to je borba protiv kriminala i korupcije. Žestoka i beskompromisna borba protiv korupcije i svih oblika kriminala, naročito organizovanog kriminala je nešto što predstavlja osnovni preduslov za ekonomski rast Srbije i svako dalje napredovanje Srbije na svim poljima. Nulta tolerancija prema korupciji i obračun sa organizovanim kriminalom, sa onima koji su pljačkali i pljačkaju Srbiju svu visoko na listi prioriteta SNS, vladajuće većine u Narodnoj skupštini i buduće Vlade Srbije. Niko u Srbiji nema pravo da pljačka imovinu građana i da za to ostane nekažnjen. Nijedan kriminalac ili tajkun ne sme biti zaštićen i neće biti zaštićen ili van domašaja pravosudnih organa, jer je to preduslov za dalji razvoj Srbije i za budućnost naše dece. U okviru sistematske borbe koju vodimo kada je reč o borbi protiv korupcije, u okviru suzbijanja organizovanog kriminala i terorizma, mi smo postigli ozbiljne rezultate, i to više niko ne pokušava da ospori, niti neko spolja, niti niko iole ozbiljan od domaćih političkih činilaca. Za poslednje nešto više od dve godine, podneto je više od 15.000 krivičnih prijava, od čega je gotovo 2.000 optužnica, više od 1.000 imamo osuđujućih presuda, a više stotina lica je zaključilo sporazum o priznanju krivice. Pokrenuti su brojni postupci protiv raznih oblika funkcionera, protiv nosilaca pravosudnih funkcija, protiv direktora javnih preduzeća, protiv raznih rukovodilaca, protiv pojedinih predsednika opština. Tužilaštvo za organizovani kriminal podiglo je nekoliko desetina optužnica, kada pričamo o tzv. visokoj korupciji. Osnovana su i četiri posebna antikorupcijska odeljenja pri tužilaštvima i sudovima, a u Ministarstvu unutrašnjih poslova je formirano posebno antikorupcijsko odeljenje koje tesno sarađuje sa svim ostalim sistemima u tom lancu borbe protiv korupcije. Uveren sam da će ova borba biti intenzivirana u narednom periodu, a da ćemo rezultate osetiti u vrlo bliskom vremenskom periodu. Srpska napredna stranka, na čelu sa Aleksandrom Vučićem, je dobila apsolutnu podršku građana na prethodnim izborima i upravo ta podrška građana nas obavezuje da dosledno sprovodimo ideje, politiku i program stranke koji su građani prepoznali i za šta su građani i glasali na izborima. Želeo bih, predsedavajuća, na samom kraju, samo par reči o dijalogu u našem društvu, zato što smo mi kao Srpska napredna stranka pokazali spremnost da vodimo dijalog uvek i na svakom mestu. Učestvovali smo u političkom dijalogu i sa parlamentarnim i, da kažem, sa vanparlamentarnim političkim strankama i pokazali na delu da želimo i da smo spremni da usvojimo tuđe predloge. Pokazali smo spremnost da reformišemo izborne uslove i učinimo ih najboljim ikada do sada. Smanjili smo cenzus, o čemu je pričao i šef naše poslaničke grupe, na 3% i direktno sebi, na taj način, smanjili broj poslaničkih mandata. Ali, bez obzira na to, ponosan sam na ono što smo uspeli da uradimo, jer kada smo mi bili opozicija, tadašnja vlast je radila jedino, samo i isključivo za sebe i tu je ta suštinska razlika između nas i njih. Danas želimo da unesemo još dijaloga svuda u našem društvu, pa i u Narodnoj skupštini i to će se videti i videće se vrlo brzo i videće se i po sastavu radnih tela Narodne skupštine, ali i po aktivnostima skupštinskih odbora, značajnijim i dinamičnijim nego ikada ranije. Poslanici će biti još aktivniji i prisutniji u narodu. Više će još razgovarati sa građanima svuda i na svakom mestu, jer to je ono što su građani tražili i to je ono zbog čega je narod glasao za listu Aleksandar Vučić – „Za našu decu“. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Enis Imamović.
Hvala, uvažena predsedavajuća. Poslanici SDA Sandžaka neće podržati izbor Ivice Dačića za predsednika parlamenta. Sa aspekta građana, njegov izbor nas vraća u devedesete godine, kako simbolično, tako i faktički, što je upravo dokaz da je suočavanje sa prošlošću ono što je neophodno ovom društvu, ali iskreno, ozbiljno i činjenično suočavanje sa prošlošću. Sve ono što bi mi sa aspekta Bošnjaka imali da kažemo o Ivici Dačiću kao kandidatu za predsednika parlamenta rekao je on sam u svojim ksenofobnim izjavama na račun Bošnjaka i na račun Bosne i Hercegovine. Svaki put kada bi se neko na takav način u Beogradu bavio Bošnjacima i Bosnom, rezultati su bili genocid i drugi ratni zločini i takva retorika, rekao sam, i ponoviću još nekoliko puta, nas vraća u devedesete. Simbolika je tako htela da je upravo jedan od tih ratnih zločina počinjen na današnji dan, 22. oktobra pre 28. godina, u Sjeverinu je oteto, mučeno i ubijeno 17 Bošnjaka, civila, građana ove zemlje koji su tog dana išli autobusom na posao, a oteti su, mučeni i ubijeni samo zato što su bili Bošnjaci. Opet ponavljam da nas retorika koju sprovodi Ivica Dačić vraća u devedesete, u vreme kada su Bošnjaci Sandžaka bili žrtve organizovanog državnog terora. Ni taj zločin, kao ni brojni zločini nad Bošnjacima Sandžaka do danas nisu rešeni. I vidimo da se upravo takva retorika danas oživljava baš od strane kandidata za predsednika parlamenta. U vreme kada nevine žrtve tog zločina 28 godina nakon nemaju rešen status civilnih žrtava rata, kada njihove porodice ne znaju šta se dešava sa njihovim posmrtnim ostacima, kada ne znaju ko je odgovoran za njihovo ubistvo, mi raspravljamo o kandidatu za predsednika parlamenta koji tu retoriku vraća u parlament. Zato, na današnji dan posebno, pozivam i zadržaću se na ovoj simbolici. Nakon ovoga zaista nema potrebe da kao legitimni predstavnici Bošnjaka bilo šta kažemo o kandidatu za predsednika parlamenta. Želim samo da uputim poziv i ostalim predstavnicima Bošnjačkog naroda u ovom parlamentu da posebno na današnji dan uskrate podršku Ivici Dačiću. Toliko smo barem dužni žrtvama i njihovim porodicama. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović, Poslovnik.
Hvala. Reklamiram odredbu Poslovnika iz člana 107. koja se odnosi na dostojanstvo Narodne skupštine. Poštovana predsedavajuća, želim da skrenem pažnju Narodnoj skupštini Republike Srbije da već drugi put danas u toku dana čujemo optužbe koje su nesuvisle i koje se odnose na kandidata za predsednika Narodne skupštine Republike Srbije koje nemaju nikakvog smisla. Pravo je svakog poslanika da kaže šta misli, ali ako poslanik koji govori ne poštuje dostojanstvo Narodne skupštine, onda stvarno ne znam šta čovek da misli, a kamoli da kaže. Naša prošlost je takva kakva jeste i svako u toj prošlosti ima svoje mesto i nama kao poslanicima Narodne skupštine i ljudima sa iskustvom se može verovati ili ne verovati i o umešanosti ili ne. Ali, govoriti o Ivici Dačiću u kontekstu događaja koji su bili devedesete godine, na način na koji je govorio poslanik, je stvarno uvredljivo i nema nikakvog smisla. A da bih verovao poslaniku na reči, i to ispitivanje prošlosti, evo, i danas je gospodin Dačić pomenuo da je gospodin Ugljanin bio član Vlade u kojoj je Ivica Dačić bio predsednik. Nisam čuo ni tada, ni posle da je kazao ijednu reč o Dačiću u kontekstu u kojem ga je čula danas Narodna skupština. Sramota je od poslanika na ovako značajnoj sednici, kada se bira prvi čovek parlamenta Republike Srbije, govoriti na takav način o tom čoveku, ne pominjati događaje, u redu, to je njegovo pravo, ali pominjati Ivicu Dačića u tom kontekstu stvarno nema smisla. Nije tačno i jeste povreda dostojanstva Narodne skupštine Republike Srbije. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Đorđe Milićević.
Da, kao predstavnik predlagača. Očigledno imamo potrebu da u 2020. godini se ipak vraćamo u devedesete, i to ne željom kandidata za predsednika Narodne skupštine Republike Srbije, već željom onih koji na taj način pokušavaju da politički profitiraju. Dakle, sa aspekta građana Ivica Dačić vraća u devedesete godine. Šta je to danas Ivica Dačić u parlamentu rekao da bi se moglo protumačiti da je na bilo koji način Srbiju želeo da vrati u devedesete godine? Koja je to rečenica? Izvucite stenogram, recite mi kojom rečenicom je kandidat za predsednika Narodne skupštine Ivica Dačić vratio Srbiju u devedesete godine? S druge strane, pominjanje događaja, to je legitimno pravo i tu je profesor doktor Žarko Obradović u potpunosti u pravu. Zločin, svaki zločin, mi smo mnogo puta do sada rekli, mi smo ovde u parlamentu usvajali Deklaraciju o Srebrenici i rekli smo da se klanjamo svim žrtvama i da svaka porodica zaslužuje istinu, ali ja postavljam pitanje – a šta je sa srpskim žrtvama? Ja nisam čuo da je bilo ko od kolega koji danas pominje žrtve, koji pominje zločine, ni na jedan način pomenuo nijednu srpsku žrtvu, iako poštujem sve. Da li porodice srpskih žrtava zaslužuju istinu? Ja ne sporim, ako je bilo dešavanja 90-ih treba da konačno dođemo do istine i mi smo se za to uvek zalagali, ali šta je to podstakao Ivica Dačić danas, na koji način je Ivica Dačić podstakao danas i prethodnih dana da o tome govorimo? Pominje se BiH. U kom kontekstu? Zato što je Ivica Dačić insistirao da BiH kaže jasan stav – priznajete li ili ne priznajete samoproklamovanu državu Kosovo? Kakve to veze ima sa žrtvama? Sa druge strane, 90-te, a danas je 2020. godina, mislite li vi da možete da prevarite građane? Ne možete. Građani su i 2020. godine rekli šta misle o politici i Aleksandra Vučića i šta misle o politici Ivica Dačića, govorim o tim 90-tim godinama. Srpska napredna stranaka je apsolutni pobednik izbora parlamentarnih u Srbiji, a Ivica Dačić kao nosilac liste SPS predstavlja političku opciju zajedno sa JS koja je druga po snazi politička opcija na političkoj sceni Srbije. Ni na jedan način, niti je bila namera da se podgrevaju strasti. Naprotiv, rekao sam da je cilj mir, stabilnost, dobrosusedski odnosi, pomirenje, prosperitet i pokušati da iznađemo da vidimo šta je to zajednički interes u svemu ovome, ali da na ovakav način govorite u trenutku koji je veoma važan za srpski parlamentarizam, sednici koja je veoma važna za srpski parlamentarizam, kada biramo predsednika parlamenta, kada biramo rukovodstvo parlamenta, a vi pokušavate politički da profitirate na ovako jeftin, ciničan, licemeran način to ne govori o Ivici Dačiću, to samo govori o onima koji sve vreme to pokušavaju da učine danas ovde u parlamentu. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, žalim nad žrtvama u Sjeverinu. Žalim zato što sam i sam imao gubitke u tom ratu. Demokratija u jednoj zemlji se ceni pre svega po pravu koje imaju nacionalne manjine u toj zemlji. Ja sam onaj koji se 90-ih zalagao da ta prava budu veća. Bio sam protiv rata. Čak sam imao i zajednički poslanički klub sa poslanicima iz Raške, Muslimanima, a kasnije su postali Bošnjaci. Imao sam zajednički klub u vreme najžešćih ratova, tek toliko da pokažem koji je moj otpor tom ratu i tim žrtvama. Žalim zbog Sjeverina. Zbog Sjeverina je osuđen Dragutin Dragićević na 20 godina, Đorđe Šević na 15 godina, Oliver Krsmanović na 15 godina, Milan Lukić je izručen Haškom tribunalu. Mislim da su malo kažnjeni zato što su osramotili srpski rod i srpsko ime. To ne znači da nam manjine danas imaju manja prava. Hajde da se prisetimo zločina na Svetog Nikolu u Jošanici koji su počinili vojnici armije BiH, verovatno Bošnjaci. Ubijeno je 56 ljudi, od toga 21 žena i troje dece do deset godina starosti. Niko nije ispaštao. Molim Bošnjake čiji glas vredi 35% više nego moj, jer je to neka vrsta pozitivne diskriminacije, da ne zaborave i tu činjenicu i da snažno zatraže da zločinci njihovog imena i njihovog roda kažnjeni na isti način na koji ja tražim da budu kažnjeni i oni koji su već kažnjeni. Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da je to sarajevska priča, priča o tome koja podriva samu BiH. Ako vi kažete da je Republika Srpska genocid, vi je u stvari terate iz sastava BiH. Ne teram je ja. Ne tera je čak ni Milorad Dodik sa čijim se stavovima nekada ne slažem. Teraju je upravo oni iz Sarajeva koji su dali pravo sebi da izaberu predstavnika Hrvata i koji non-stop tvrde kako je Republika Srpska genocid. Možemo mi da okrenemo priču. Mogu ja da kažem da je u Srebrenici počinjen genocid ali nad Srbima zato što je 1991. godine i 1992. godine u Srebrenici živelo 2.000 Srba, a jula te nesretne 1995. godine ulaskom srpske vojske u Srebrenicu zatečena je jedna osoba srpske nacionalnosti, starica Đuka od 80 godina. Šta da kažemo o Zalazju gde je zaklan sudija? Šta da kažemo o Naseru Oriću? Zašto nekada oni ne kažu da i Nasera Orića treba osuditi kao što ja kažem da je ove trebalo osuditi još više jer su osramotili srpsko pleme i srpsko ime? Toliko o tome. Ono što želim da kažem je da demokratija nije, povodom izbora gospodina Dačića ili druga Dačića, opoziciji da preporučim, imperijalni proizvod. Ona se ne da naterati spolja, naturiti. Ona mora da nikne iznutra. Oni su se opredelili za nešto drugo i danas sastav ove Skupštine nisu izabrali samo oni koji su glasali i birali, već i oni koji to nisu učinili na ovaj ili onaj način, svojom voljom i na nagovor Dragana Đilasa i Šolaka. Onaj ko ne izađe na izbore on daje svojevrsno nepotpisano ovlašćenje onome ko izađe na izbore da u njegovo ime odluči na koga će preneti svoj suverenitet i narod je tako odlučio. Ovaj sastav oslikava raspoloženje onih koji su izašli na izbore, ali i raspoloženje onih koji nisu hteli da izađu na izbore i time su napravili ovakav sastav Narodne skupštine. Niko za to nije kriv sem onih koji su preporučivali i koji su u jednom delu bili poslušani. Nemamo mi problem sa opozicijom. Mi imamo problem sa Šolakovim i Đilasovim biznisom. Da li sam ja, gospodine Milićeviću, na to upozoravao u zadnje dve godine? Rekao sam i po pitanju REM da tu navodnog pomirenja sa opozicijom nema. Šta oni žele? Oni žele da naprave takav medijski pejzaž da do promena pod pritiskom spolja dođe iznutra, da se Srbija ne može srušiti spolja ako se ne nađe neko ko može pomoći iznutra. Oni pozivaju na svojevrsni sukob. U sukobu nas samih sa sobom u tom sukobu sigurno gubimo mi i zato oni traže hleba bez sejanja. Nema hleba bez pšenice. Danas seljaci verovatno završavaju žetvu kukuruza i pokušavaju da zaseju. Nema hleba bez semena. Ako želite da jedete ukusan hleb morate zahvaliti onome ko je posejao pšenicu. Ako hoćete da jedete zrelu voćku, morate da zahvalite onome ko je to zasadio. Izbori su svojevrsna setva i sađenje. Ono što smo posadili to je niklo i sa tim izlazimo mi pred narod i narod pred nas. Mi moramo štititi narod. Zato smo izabrani. Posebno moramo štititi siromašnije, one koji su ostali bez posla, slabo plaćene itd, koji su ostali bez dostojanstva, bez svojih porodica itd. I to ima razne moralne konsekvence. Tu ima mnogo toga što se desilo. Mnogo droge, zbog toga što ljudi nisu imali biznis nego taj, mnogo je kriminala niklo zbog ovih kriminalaca koji sebe nazivaju elitom. Oni imaju 24 ne registrovana kanala, oni pričaju o tome da nema slobode medija. Ja tvrdim da su mediji u Srbiji preslobodni. Zamislite zemlju u kojoj imate 24 lažna prekogranična kanala. Od toga svi pripadaju Šolaku i Đilasu, koliko puta sam vas na to upozoravao? Imali ste, rekao sam vam šta ćete imati pred Skupštinu. Imali ste devet kamera postavljenih, rekao sam da su to mediji koji treba da dovedu do revolucije, jer oni na drugi način ne mogu da osvoje vlast. Može revolucija, ali svake revolucije dokaz je 2000. godina. Posle toga nikne ništavna neka birokratija i nikne siromaštvo koje je neizdrživo za gledanje. Mi to ne možemo dopustiti. Pogledajte koliko ide reklama na tim medijima. Ja sam brojao. Samo za jednog filma, ide 20 minuta, to je 1.200 sekundi samo po pet evra, šest hiljada evra za dva sata, puta 30 dana 180 hiljada samo na jednom filmu, puta 12 meseci, tri miliona, puta 24 kanala, sad su i na Foksovim kanalima počeli da puštaju srpske reklame. Zamislite u Americi idu srpske reklame. To je kriminal koji REM prećutno gleda zato što ovi kukaju, stalno kako nema slobode medija, kukaju da bi Šolak i Đilas pljačkali pretplatnike SBB, Totala itd. Zato je povika i na "Telekom". Oni su tražili bojkot izbora, nemamo mi problem sa opozicijom, imamo problem sa jednom bandom na čijem čelu je Šolak i Đilas. Mi sa njima, u obračun sa mafijom treba da izađemo na kraj. Treba da vlada, mi smo zakonodavci. Ali se mi moramo starati da zakon bude sproveden, da nadziremo, ne da ga mi sprovedemo, već se moramo kao predstavničko telo, kao zakonodavni organ starati da zakone koje smo doneli i budu sprovedeni. Zakon o elektronskim medijima, Zakon o oglašavanju, Konvencija o prekograničnim kanalima, to mora da se poštuje. U suprotnom, to rađa mafiju. Medijsku mafiju koja ruši vlast. Ovde mora da vlada sila zakona, a ne zakon sile. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Milenko Jovanov.
Jovanov, poštovana predsedavajuća nisam Jovanov. U pravu je gospođa Maja Gojković kada kaže da samo onaj ko ne zna mnogo o političkom životu može da kaže da će posao predsednika Parlamenta biti lak. Ništa na kraju krajeva u životu, ako ćete da radite ozbiljno i odgovorno nije lako. Ali, će posao predsednika Parlamenta u ovom sazivu i u narednom periodu svakako biti drugačiji. Biće drugačiji zato što u sali neće biti čudni čovek koji voli da priča sa kamenom za koji se posle ispostavi da je kamen za kupus. Koji pokuša državnom zastavom da razvali vrata i provali u Skupštinu u kojoj je poslanik. Neće biti tog fašističkog čopora koji je čupao mikrofone uz urlanje na predsednicu Skupštine, koji je upadao u kabinet, zavrtao ruku, valjda da bi iskazali svoj demokratski potencijal ili da bi pokazali kako oni vide državu, kako oni vide demokratiju, kako oni vide funkcionisanje parlamenta. Neće biti ni onog dugogodišnjeg predsednika Pokrajinske vlade Vojvodine, poznatom po tome da je deci sa smetnjama u razvoju suštinski oteo novac za njih namenjen, koji je obeležio svoj nastup u ovom parlamentu tako što je psovao majku poslanicima sa druge strane. Neće biti ni svih onih likova koji su ovde bili da bi štitili poslove ljudi o kojima je sada govorio kolega Rističević. I to im je bio jedini zadatak, suštinsko urušavanje države Srbije, gde god i kako mogu i borba za pozicije svojih gazda, finansijera, poslodavaca, zovite to kako hoćete. Dakle, kada Srbija podigne svoju namensku industriju, oni u holu ovog doma pokrenu seriju gluposti i seriju napada ne bi li ta namenska industrija počela da gubi korak i jedini rezultat njihovog ludila je to što Srbija izgubi poslove koje je već dobila u korist nekih koji te poslove nisu dobili, iz susedne Bugarske. To je njihov rad, to je rezultat njihovog ponašanja ovde. Tih ljudi, odlukom naroda, u ovoj sali više nema. Ne mogu da prihvatim kritike ili stavove, zovite to kako hoćete, da je ovo partijski kongres SNS ili da Skupština liči na partijski kongres SNS iz prostog razloga što partijski kongres SNS broji više od 5.000 ljudi, pod jedan. Pod dva, narod odlučuje koliko će ljudi da sedi i iz koje partije u ovom domu. Svako od nas pojedinačno time što zaokruži broj na glasačkom listiću i ništa više od toga, to šta želimo intimno, to je druga stvar, ali narod je taj koji će da odluči da li će ovde da bude 120 poslanika SNS, 20 poslanika SNS, 150 poslanika SNS ili nijedan poslanik SNS. Mi ne možemo da budemo odgovorni zbog toga što je unutar tajkunskog klana Đilasa i Jeremića došlo do borbe za prevlast, došlo do borbe za to ko će da bude šef te organizovane grupe, pa pošto nisu mogli drugačije da razreše tu bitku, oni su rešili da ne izađu na izbore i tako sve druge uključivši i onog što priča sa kamenom, nateraju da ostanu bez sredstava za finansiranje i da za svaku stvar koja im treba i sa ispruženom rukom dolaze kod njih da im oni udele neki dinar, da im oni udele neki evro za neki račun, za neku akciju, za ono ili za ovo. Kakve to veze ima sa nama? Šta smo mi tome doprineli? Njihova unutar koaliciona, ako se to još uvek zove koalicijom, priča, njihovo međusobno otimanje glasanje, njihovo međusobno preuzimanje stranačkih kadrova, njihovo međusobno preuzimanje opštinskih odbora, dovelo je dotle da su zaključili da je za njih bolje da na izbore ne izađu, jer će to da im garantuje apsolutnu prevlast u odnosu na druge političke stranke iz tog bloka. I uspeli su u onome što su planirali, evo nisu ovde. Ja im se zahvaljujem na tome i iskreno im želim da nastave sa svojom politikom. Oni ovih dana kažu da je to pobednička politika, ja ih molim da nastave da pobeđuju, da pobede 2022. godine i da ponovo ne izađu na izbore, ponovo da ostanu kod kuće, jer je to najbolje za Srbiju. Sa druge strane i rezultat koji će narod da im da, neće biti mnogo drugačiji. Što se tiče partijskog modela, koliko se sećam, nešto sam malo učio o tome, ako grešim, voleo bih da me neko ispravi, nije nemoguće, da postoje masovne političke partije, a nasuprot njima, koliko se sećam postoje kadrovske političke partije i osnovna razlika je nastala u tome što su te masovne nastale uglavnom kao leve političke opcije koje su učlanjivale veliki broj ljudi, jer su se izdržavale od njihovih članarina. Sa druge strane, kadrovske su finansirane od strane tajkuna, industrijalaca itd. Ako je nekakva zamerka SNS što je masovna politička stranka, odmah da vam kažem da nikada nećemo postati tajkunska stranka i nikada SNS neće finansirati tajkuni. Nikada. Ima ovih tajkunskih stranaka i evo vidite, kadrovskih, probranih, lažne elite koja danas objavi u svojim novinama kako naprednjaci dogovaraju i otimaju državnu zemlju u Bačkoj, Sremu i Baranji. Ne znam da li ti ljudi znaju gde se Baranja nalazi, znam da je Baranja 1918. godine proglasila priključenje Kraljevini Srbiji. Na moju veliku žalost, posle 1945. godine neki ljudi su crtali granice drugačije, pa je ta Baranja ostala u Hrvatskoj i sad mi nije jasno kako elita to misli da objasni. U svakom slučaju, za izlet parlamenta isključivo je odgovoran narod u Srbiji. Tako je bilo i tako će biti. Niko drugi, ni stranci, ni tajkuni, ni bilo ko treći. Isključivo i jedino narod. Ono što je važno i što sam želeo da ponovim, gospodin Martinović je o tome govorio, dakle, pred nama su važni izazovi, pred nama su teške odluke, pred nama su vrlo teška vremena uzrokovana, pre svega, Kovidom koji je doveo do toga da u celom svetu ekonomija stagnira ili pada. Oni koji mogu da govore o stagnaciji su srećni i to su srećne ekonomije, uglavnom pada. Mi imamo sreću u tome što zahvaljujući odlukama koje su donete u prethodnom periodu naša ekonomija se uspešno bori sa onim što je današnji izazov. Dakle, borba protiv korone, borba za Kosovo i Metohiju, o čemu je govorio kolega Drecun, za zaštitu interesa Srbije na Kosovu i Metohiji, borba protiv kriminala i korupcije i da konačno tom zlu i toj pošasti stanemo nogom za vrat, očuvanje vojne neutralnosti Srbije kao nečega čime se Srbija ponosi i što ljubomorno čuva i zato jačamo našu vojsku, zato pokušavamo da vrlo jasno pošaljemo poruku svakome ko bi eventualno pokušao da utiče na to da Srbija promeni svoj kurs kažemo da to neće biti jednostavno i lako, zato nastavljamo reforme, zato se borimo za dalji rast ekonomije. Svemu tome partner mora da bude i srpski parlament. Možda se to nekome ne sviđa što ga zovem srpski, ali ja ne znam kako bih ga drugačije zvao. Dakle, Skupština je ta kroz koju moraju da prolaze reformski zakoni, u kojoj će se raspravljati i razgovarati o modelima koji su pred nama, gde ćemo svi zajedno pokušati da nađemo najbolja rešenja i da ta rešenja na kraju primenimo. Što se tiče samog kandidata za predsednika Narodne skupštine Republike Srbije, nije u sali, ali ne sumnjam da će se dobro snaći sa mikrofonom. Hvala.
Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. stavu 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18 časova zbog potreba da Narodna skupština što pre razmotri tačke iz dnevnog reda ove sednice. Krajnji je rok. Dragi i poštovani narodni poslanici, pre nego što nastavimo rad molim vas da Narodna skupština u skladu sa članom 279. Poslovnika konstatuje ostavku člana Vlade. Primili ste ostavku člana Vlade Ivice Dačića, dobili smo u materijalu, na funkciju prvog potpredsednika Vlade i ministra spoljnih poslova. Na osnovu člana 153. Ustava Republike Srbije, člana 23. stav 2. Zakona o Vladi i člana 270. Poslovnika Narodne skupština, Narodna skupština konstatuje da je Ivica Dačić podneo ostavku na funkciju prvog potpredsednika Vlade i ministra spoljnih poslova i da mu je danom konstatacije te ostavke prestao radni odnos u Vladi. Pošto na listama poslaničkih grupa nema više prijavljenih za reč, pre zaključivanja pretresa pitam vas da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? Reč ima narodni poslanik Đorđe Milićević.
Zahvaljujem, uvažena predsedavajuća. Maločas sam želeo da iskoristim, ali bilo bi da smo se dogovorili, kolega Rističeviću, pa nisam koristio pravo na repliku, ali sada želim da kažem ono što sam mislio. Ali, pre toga, kao predstavnik predlagača samo nekoliko rečenica. Dozvolite. Kolega Jovanov je potpuno u pravu kada kaže da je sramno da neko na današnjoj sednici kaže da ovaj parlament liči na kongres SNS. Ovaj parlament je oslikana izborna volja građana. Svidelo se to nekome ili ne, građani su 21. rekli jasno šta misle o političkim opcijama, šta misle o koalicijama. Rezultat tih izbora je vidljiv danas u parlamentu. Svako drugo tumačenje i svaka druga konstatacija je narušavanje dostojanstva i ugleda Narodne skupštine Republike Srbije. Ono što želim da kažem jeste da i pored svega mislim da smo imali jednu konstruktivnu raspravu i da ta rasprava pre svega potvrđuje spremnost da se sačuva dostojanstvo i da se sačuva ugled Narodne skupštine Republike Srbije i da je ona potvrda spremnosti svih poslanika da kroz dijalog dolazimo do onoga o čemu sam već govorio, a to su najkvalitetnija zakonska rešenja koja će biti u najboljem interesu građana Srbije. Jer, kao što sam rekao, dijalog je od izuzetne važnosti i značaja, dijalog treba i mora, i dijalog i politika, moraju da se vode u parlamentu, a ne na ulici. U parlamentu ima mesta za one za koje su to građani procenili na izborima. Želim da zahvalim još jednom kolegama koji su svojim potpisima podržali kandidaturu predsednika za predsednika Narodne skupštine Republike Srbije, gospodina Ivice Dačića. Želim da zahvalim i onim kolegama koji su rekli da ne žele i da neće glasati za Ivicu Dačića kao kandidata za predsednika Narodne skupštine Republike Srbije, prosto to je njihovo legitimno pravo i to je demokratija i ne bi bilo dobro da uvek svim mislimo isto, jer kada bi svi mislili isto, ne bi mislili dovoljno. Govorilo se danas, kolege iz SNS, kolega Martinović mislim da je počeo, govorio je vrlo precizno i jasno šest principa o kojima je govorio predsednik Republike. Mislim da je to od izuzetne važnosti i značaja. Mislim da svako od nas poslanika treba da bude spreman da učini sve što je u njegovoj moći da pomogne u realizaciji tih šest principa, jer to je, ponavljam, od izuzetne važnosti i značaja za budućnost Srbije i za budućnost svakog građanina Srbija. Neko je rekao da nije funkcija predsednika parlamenta kakva je nekada bila. Ja sam u uvodnom izlaganju rekao da mi se čini da jedan deo opozicije pokušava da bukvalno od onog trenutka kada je najavljeno da će Ivica Dačić biti kandidat za predsednika Narodne skupštine Republike Srbije, minimizira i degradira ulogu i funkciju predsednika Narodne skupštine Republike Srbije, iako ne shvatajući da to nije treća, nego druga funkcija po važnosti i da će on shodno temama koje su postavljene biti akter brojnih tema koje su od velike važnosti i značaja. Naravno da kolege koje su postavile pitanje nemaju dilemu, kabinet predsednika Narodne skupštine Republike Srbije biće otvoren uvek za sve poslanike i ne delimo ih na poslanike pozicije i poslanike opozicije i ne delimo ih po tome da li pripadaju bošnjačkoj nacionalnoj manjini ili nekoj drugoj manjini. Svi smo poslanici Narodne skupštine Republike Srbije i važno je da to shvate i kolege koje su maločas govorile. Naravno da ćemo pokrenuti demokratske procese sa mrtve tačke. Neko je rekao da to nije danas tema, ali moram da pomenem, neko je rekao, da li slučajno, da li zlonamerno, da će Srbija priznati nezavisnost Kosova i Metohije. Ja ne znam da li još neko u Srbiji veruje u takvu konstataciju, da li jedan građanin Srbije danas, nakon onoga što se dešavalo tokom razgovora predsednika Srbije sa predsednikom Trampom u Vašingtonu, veruje u takvu konstataciju i nakon onako ostavljanja po strani one famozne tačke 10. Zar nikome nije jasno da to što će neko da vrši pritisak na Srbiju da prizna nezavisnost Kosova i Metohije, da je to čisto gubljenje vremena? Iako smo mesecima unazad imali prilike da slušamo iz različitih opozicionih krugova, nazovite opozicionih krugova, da će predsednik Aleksandar Vučić prihvatiti i priznati nezavisnost Kosova i Metohije. Evo, pokazalo se, pokazalo se konkretno u Americi, u direktnom razgovoru sa predsednikom Sjedinjenih Američkih Država Donaldom Trampom. Kolega Rističeviću, potpuno ste u pravu, govorili ste o tome, govorio sam i ja, govorili smo i tokom rasprave o medijima ovde u parlamentu, govorili smo o slobodi medija, umnogome se slažemo, slažemo se u tome kako pojedini opozicioni krugovi vide slobodu medija, i ja sam mnogo puta do sada rekao, znate kako to izgleda, kukate o medijima u medijima, a slobodu medija gledate tako – ako ste prisutni u medijima onda je medijska slika savršena, a ako vas nema u medijima onda je medijska slika katastrofalna. Izvinite, kako da vas ima u medijima ako bojkotujete izbore i ako ste vanparlamentarna stranka? Hoćete li da mi objasnite gde to, u kojoj evropskoj državi neko ko ne učestvuje na parlamentarnim izborima dobija medijski prostor? Recite mi samo jedan primer i ništa više. Ne interesuju njih izborni uslovi, naravno, kolega Rističeviću, njih interesuje samo nekoliko stvari, a to su mediji, javni servis, REM i RTS, kako bi ponovo mogli da kreiraju psihološku svest građana. I tu ste u potpunosti u pravu. Na samom kraju imam obavezu da, kao neko ko je u prethodnom sazivu imao izuzetno dobru saradnju sa predsednicom Narodne skupštine Republike Srbije Majom Gojković, zahvalim na svemu onome što je u prethodna dva mandata učinila za parlament, što je pokušavala da sve vreme uspostavi jedan dijalog na relaciji pozicije i opozicije, što je imala razumevanje za to, a opet što jedan deo opozicije nije imao razumevanje za to, to nije vaša greška. Potpuno je prirodno i logično bilo da prihvate vaš poziv još na početku prošle godine, pa ako postoje problemi, o svemu tome smo mogli da razgovaramo ovde u parlamentu. Nisu nam bili potrebni mentori. Hvala vam, gospođo Gojković, na saradnji i na svemu onome što smo zajedno, nadam se, uspeli da učinimo u prethodnom vremenskom periodu i ja koliko sam mogao kao vaš potpredsednik. Takođe koristim priliku da se zahvalim i uvaženim kolegama Marinkoviću i Arsiću, sa kojima sam imao sjajnu saradnju, nadam se da ćemo tu saradnju nastaviti sada kroz poslaničke klubove. Na samom kraju, još jednom koristim priliku da vas pozovem da potvrdimo ono što je već potvrđeno potpisima, a to je 233 potpisa, da glasamo za kandidata za predsednika Narodne skupštine Republike Srbije i da svi zajedno krenemo u realizaciju onoga što je ključno, a to je vrlo jasno i precizno definisano šest principa, šest ključnih tačaka, i program 2020–2025, jer to je budućnost Srbije. Mnogima smeta što Srbija danas jeste ekonomski jaka, mnogima smeta što Srbija danas ima jasnu perspektivu razvoja, ali neka oni kritikuju, kritika zarad kritike ostaje bez političkih poena, a samo su rezultati primetni i vidljivi. Zahvaljujem.
Zaključujem pretres o predlogu kandidata za predsednika Narodne skupštine. Saglasno ovlašćenju iz člana 9. stav 5. Poslovnika, utvrđujem listu kandidata za predsednika Narodne skupštine na kojoj je samo jedan kandidat, i to Ivica Dačić. Pošto je Narodna skupština obavila pretres i pošto je, saglasno članu 9. stav 5. Poslovnika, utvrđena lista kandidata za predsednika Narodne skupštine, podsećam vas da, prema članu 10. stav 1. Poslovnika, pre pristupanja izboru predsednika Narodne skupštine, Narodna skupština treba da odluči da li će se glasati tajno ili javno. Ako Narodna skupština odluči da se glasa javno, glasa se prozivkom narodnih poslanika (član 10. stav 2. Poslovnika). Predlažem da se izbor predsednika Narodne skupštine obavi javnim glasanjem – prozivkom narodnih poslanika. Stavljam na glasanje predlog da se izbor predsednika Narodne skupštine obavi javnim glasanjem – prozivkom narodnih poslanika. Zaključujem glasanje: za – 217, protiv – dva, uzdržanih – nema, glasalo – 219, nije glasalo – 10, od ukupno 229 prisutnih narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova, odlučila da se izbor predsednika Narodne skupštine obavi javnim glasanjem – prozivkom narodnih poslanika. Prelazimo na odlučivanje. Pošto je Narodna skupština odlučila da se izbor predsednika Narodne skupštine obavi javnim glasanjem, glasanje treba da obavimo prozivkom narodnih poslanika, član 10. stav 2. Poslovnika. Pre prelaska na glasanje prozivkom, podsećam vas da je članom 131. Poslovnika uređen postupak sprovođenja javnog glasanja - prozivkom, i da, shodno toj odredbi, generalni sekretar, odnosno zamenik generalnog sekretara Narodne skupštine, proziva narodne poslanike po azbučnom redu prezimena. Svaki prozvani narodni poslanik izgovara reč – „za“, „protiv“ ili „uzdržan“. Predsedavajući ponavlja ime i prezime narodnog poslanika koji je glasao i njegovu izjavu, odnosno utvrđuje da je odsutan i da ne želi da glasa. Generalni sekretar, odnosno zamenik generalnog sekretara Narodne skupštine zapisuje izjavu narodnog poslanika ili njegovu odsutnost, uz njegovo ime i prezime na spisku. Pre nego što pređemo na glasanje, podsećam vas da je prema članu 104. stav 1. Ustava Republike Srbije, utvrđeno da Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika bira predsednika Narodne skupštine, što znači da je za predsednika Narodne skupštine izabran narodni poslanik koji je dobio većinu glasova svih narodnih poslanika. Stavljam na glasanje predlog da se za predsednika Narodne skupštine izabere poslanik Ivica Dačić. Pristupamo glasanju prozivkom narodnih poslanika.
Avramov Andrijana – za; Alavanja Slobodan – za; Aleksić Zagorka – za; Andrić Svetozar – za; Arsić Veroljub – za; Atlagić prof. dr Marko – za; Acković Dragoljub – za; Bajatović Dušan – odsutan; Bajrami Arđend – odsutan; Bakarec Nebojša – za; Banđur Miloš – za; Barišić Dragana – za; Baroš Nenad – za; Bačevac Muamer – za; Beloica Ana – za; Bećiri Nadije – odsutna; Bečić mr Igor – za; Birmančević Boban – za; Bogatinović Žarko – za; Bogdanović Marko – za; Božić Sandra – za; Bojanić Zoran – za; Bošković Mladen – za; Branković Minčić Dragana – za; Broz Josip – za; Bulatović Slaviša – za; Vasiljević Bratimir – za; Veinović Nevena – za; Veljković Jelisaveta – za; Veljović Danijela – za; Viček Anamarija – za; Vlahović Sonja – za; Vojinović Nikola – za; Vujadinović Milimir – za; Vujičić Danijela – za; Glišić Vladan – protiv; Gojković Maja – za; Grahovac Vladimir – za; Grbić Maja – za; Grujić Mladen – za; Dabić Đorđe – za; Davidovac Tijana – za; Dačić Ivica – za; Dačić Milica – za; Dmitrović Radomir – za; Dragišić prof. dr Zoran – za; Drecun Milovan – za; Đukanović Vladimir – odsutan; Đurić Marko – odsutan; Đurić Nevena – za; Đurica Milan – za; Erić Ninoslav – za; Žarić Kovačević Jelena – za; Životić Ilija – za; Zagrađanin Vladan – za; Zeljug Marko – odsutan; Zukorlić Muamer – za; Ivanović Nataša – za; Ivković Vesna – za; Ilić Milan – za; Imamović Enis – odsutan; Jakovljević Biljana – za; Janković Tomislav – za; Janošević Stanislava – za; Janjušević Krsto – za; Jevđić Marija – za; Jevtović Viktor – za; Jevtović Vukojičić Milanka – za; Jeftić Branković Sanja – za; Jovanov Milenko – za; Jovanović Aleksandar – za; Jovanović Branimir – za; Jovanović Jadranka – za; Jovanović Marija – za; Jovanović Nataša – za; Jokić Mihailo – za; Joković Sandra – za; Joksimović Nemanja – za; Jolović Nikola – za; Jugović Aleksandar – za; Jugović Bratislav – za; Juhas Atila – za; Kamberi Šaip – odsutan; Kapelan Rajko – za; Karanac Jasmina – za; Karadžić Ana – za; Karić Dragomir – odsutan; Kebara Luka – za; Kesar Dejan – za; Kiš Nandor – za; Knežević Vesna – za; Kovač Elvira – za; Kovačević Borisav – za; Kovačević Goran – odsutan; Kolundžija Jovan – za; Komlenski Đorđe – za; Kondić Miroslav – za; Kosanić mr Đorđe – za; Kostadinova Nevenka – za; Krajinović Marijana – za; Kralj Dubravka – za; Krišanov Vesna – za; Krkobabić Milan – odsutan; Krkobabić Stefan – za; Krstić Nenad – za; Kučević Selma – odsutna; Lazić Nikola – za; Laketić Darko – za; Lakić Sanja – za; Langura Janko – za; Leković Marija – za; Linta Miodrag – za; Ljubišić Nataša – za; Maksimović Sofija – za; Malušić Ljiljana – za; Marinković Vladimir – za; Marić Ljubomir – za; Maričić Vladica – za; Marković Aleksandar – za; Marković Vesna – za; Marković (Dragoslava) Dragan – za; Marković (Milomira) Dragan – za; Marković prof. dr Predrag – za; Marković Uglješa – za; Martinović dr Aleksandar – za; Matejić Ilija – za; Matić Veroljub – za; Matović Rajka – za; Mačužić Puzić Maja – za; Mijatović Jelena – za; Mijatović dr Milorad – za; Miletić Milija – za; Milić Svetlana – za; Milić Goran – za; Milićević Đorđe – za; Milojević Milosav – za; Milojčić Velibor – za; Miljanić Ana – za; Mirković Aleksandar – za; Mirčetić Vuk – za; Mitrović Nenad – za; Mićin Žarko – za; Mihailović Jelena – za; Mihailović Vacić Nataša – za; Mladenović Marko – za; Mrdić Uglješa – za; Mrkonjić Milutin – za; Nedeljković Olivera – za; Nedimović Branislav – za; Nedović Vesna – za; Nikolić Ivana – za; Nikolić Milica – za; Nikolić Slađana – za; Obradović prof. dr Žarko – za; Obradović Jasmina – za; Obradović Jelena – za; Obradović Marija – za; Obradović Milica – za; Orlić dr Vladimir – za; Ocokoljić Violeta – za; Pavlović Marković prof. dr Aleksandra – odsutna; Pavlović Nebojša – za; Pajkić Lav Grigorije – za; Palalić Gojko – za; Palalić Jovan – za; Pantić Pilja Biljana – za; Parezanović Marko – za; Pastor dr Balint – za; Paunović Snežana – za; Pek Zoltan – za; Pekarski Goran – za; Perić Đuro – za; Petković Tihomir – za; Petrović Ljubo – za; Petrović Mira – za; Petrović Olja – za; Petrović Snežana – za; Pešić Ana – za; Pešić Olivera – za; Pilipović Tamara – za; Popović Ivana – za; Popović Milena – odsutna; Pramenković Misala – za; Pupin Košćal Justina – za; Pupovac Adrijana – za; Raguš Marina – odsutna; Radin Milan – za; Radinović Dragana – za; Radović Dijana – za; Radosavljević Nikola – za; Rajić Predrag – za; Rakić Katarina – za; Rakonjac dr Ljubinko – za; Ranković Vesna – za; Ribać Ivan – za; Rističević Marijan – za; Savić Milan – za; Sakić Milijana – za; Spasić Branimir – za; Spasojević Goran – za; Srbljanović Stefan – za; Sretenović Jelica – za; Stambolić Vesna – za; Stanojlović Velibor – za; Starčević Života – za; Stević Zvonimir – za; Stjepanović Vesna – za; Stojilković Momir – za; Stojković Dušica – za; Stojmirović prof. dr Ljubiša – za; Stošić Dejan – za; Stošić Hadži Milorad – za; Subić Milenka – za; Tandir Samir – za; Tarbuk Duško – za; Tasić prof. dr Goran – za; Tasovac Ivan – za; Tvrdišić Radovan – za; Terzić Miloš – za; Tišma Smilja – za; Todorović Đorđe – za; Todorović Marija – za; Todorović Sonja – za; Tomić dr Aleksandra – za; Tomić Željko – za; Tomić Zoran – za; Tončev Novica – za; Torbica Bojan – za; Ćosović Samira – za; Ujhelji Akoš – za; Unković mr Slavenko – za; Uri dr Emeše – za; Urošević Milan – za; Fehratović Jahja – odsutan; Fila Toma – za; Filipović Nenad – za; Filipović Srbislav – za; Filipovski Dubravka – za; Fremond Arpad – za; Hodžić Mirsad – odsutan; Čamagić Aleksandra – za; Čarapić Ana – za; Čotrić Aleksandar – za; Šapić Aleksandar – odsutan; Šormaz Dragan – odsutan; Šukalo Adam – za. (Dušan Bajatović: Mogu li da glasam?) (Narodni poslanici poslaničke grupe SNS u glas: Ne može.) (Dušan Bajatović: Što ne može? Mogu li da glasam?)
Obaveštavam narodne poslanike za malo strpljenja dok se saberu rezultati, da se odmorimo malo svako na svom mestu. [[Posle pauze]] Poštovani narodni poslanici, pošto smo obavili glasanje za izbor predsednika Narodne skupštine prozivkom, zaključujem glasanje i saopštavam rezultate glasanja: od 226 narodnih poslanika koji su pristupili glasanju za kandidata za predsednika Narodne skupštine, glasalo je 225 narodnih poslanika, protiv – jedan narodni poslanik, uzdržanih od glasanja – nema takvih lica, nula rezultat. Na osnovu našeg glasanja kao narodnih poslanika, konstatujem da je kandidat Ivica Dačić dobio većinu glasova svih narodnih poslanika i da je Narodna skupština za predsednika Narodne skupštine izabrala narodnog poslanika Ivicu Dačića. Dozvolite mi da, u vaše i u svoje lično ime, čestitam gospodinu Ivici Dačiću na izboru za predsednika Narodne skupštine Srbije, sa željom na ostvarivanju rezultata rada boljih nego li što smo ovih godina imali. Valjda će proći korona, pa ćemo moći bolje i više da radimo. Molim predsednika Narodne skupštine da preuzme predsedavanje sednicom Narodne skupštine.
Dame i gospodo narodni poslanici, želim da se najiskrenije zahvalim svima vama koji su podržali moj izbor na visoku dužnost predsednika Narodne skupštine Republike Srbije. Takođe, želim da kažem i onima koji nisu glasali ili su bili protiv da je ovo Narodna skupština svih građana i svih poslanika i da jedino što tražim od svih poslanika, to je da imamo međusobnu toleranciju za različita mišljenja, uz uvažavanje političkih razlika, sa željom da radimo u najboljem interesu budućnosti Srbije i naših građana. Isto tako, želim da se zahvalim, najiskrenije, predsedniku Republike Srbije i predsedniku najveće stranke, Srpske napredne stranke, Aleksandru Vučiću, koji nije morao da napravi takav predlog, imajući u vidu izborne rezultate, ali uvažavajući naše zajedničke ciljeve i zajedničku političku borbu koju smo imali ovih osam godina, zahvaljujem mu se na njegovom predlogu da budem predsednik Narodne skupštine Republike Srbije. Za svakog državotvornog političara to je najveća čast biti na čelu najvišeg predstavničkog tela i nosioca ustavotvorne i zakonodavne vlasti u Republici Srbiji. Mi našu vlast ovde crpimo iz narodne volje i narodnog poverenja i zato želim da kažem da naš zadatak će narednom periodu biti da doprinesemo političkoj stabilnosti i jedinstvu u Srbiji, da samo ujedinjena Srbija može da odgovori izazovima koji nas čekaju i da u skladu sa tim moj zadatak, kao onoga ko predstavlja Narodnu skupštinu, jeste da pomognem da Skupština štiti svoj ugled, svoju ulogu, svoj integritet, svoje dostojanstvo i da naravno na najbolji mogući način ostvarujemo svoju najvišu zakonodavnu i ustavotvornu vlast u našoj zemlji. Zato se još jednom zaista zahvaljujem na vašoj velikoj podršci, što ste potpisali kandidaturu za moj izbor i što ste glasali. Želim da se zahvalim Smilji Tišmi koja je predsedavala kao najstariji poslanik. Želim to posebno da istaknem, ne zato što je ona bila na mojoj izbornoj listi, jer ona i nije članica SPS, ona je bila na čelu i dalje je na čelu Udruženja dece logoraša iz Nezavisne Države Hrvatske. Ne znam da li je ikada u istoriji dete logoraš iz ustaških logora predsedavalo Narodnom skupštinom Republike Srbije. Ona je sa 91 godinom, izvinjavam se, Smiljo, što sam rekao godine, možda sam pogrešio malo, pokazala mnogo više energije, želje i volje da radi u interesu Srbije ne samo rukovodeći radom ove Skupštine u proteklom periodu, nego učestvujući zajedno sa mnom kao ministrom spoljnih poslova u kreiranju prve izložbe o ustaškim logorima u zgradi UN posle Drugog svetskog rata. Nije joj bilo teško da to radi i u ovim godinama i zato zaista želim da joj se najiskrenije zahvalim što je izgurala i ovaj posao koji je možda za nju bio drugačiji, nego što je ona radila u svom životu, mada se i ona bavila, ona je bila poslanik pre 60 godina. Ja se tad nisam rodio. I bila je zamenik gradonačelnika Beograda Đurice Jojkića. Takođe, želim još jednom da, naravno, kažem, ja sam već rekao da sam prvi put došao u Skupštinu 1992. godine i bio sam poslanik u svim mandatima u Saveznoj skupštini, od tada, i kasnije u Skupštini Republike Srbije. Za mene je ovo povratak kući, odnosno u zavičaj, kao kad neko tako može da kaže. Ja ovo tumačim kao veliku čast. Vi znate da sam ja bio i predsednik Vlade Srbije i ministar unutrašnjih poslova i ministar spoljnih poslova i prvi put predsednik Vlade i zamenik predsednika Vlade. Predsednik Narodne skupštine je najviša funkcija koju sam do sada obavljao. Meni je posebna čast i trudiću se maksimalno da zajedno sa svima vama ostvarimo naš mandat uspešnim, pre svega u interesu svih građana Srbije, a ne samo poslaničkih klubova koje mi zastupamo. Zato mi je drago da su glasali za mene i Broz i Kralj. Malo se šalim, naravno, ali trebaće mi vremena da se naviknem na tehniku, jer kada sam bio poslanik glasalo se ručno i zato, uz to izvinjenje, dozvolite mi da, izvinjenje zato što će mi trebati više vremena za navikavanje na ovu tehnologiju, pređemo dalje na realizaciju dnevnog reda. Prelazimo na tačku 3. dnevnog reda - IZBOR POTPREDSEDNIKA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE Pre nego što pređemo na izbor potpredsednika Narodne skupštine Republike Srbije, podsećam vas da je članom 14. Poslovnika Narodne skupštine propisano da Narodna skupština utvrđuje broj potpredsednika na predlog predsednika Narodne skupštine. Saglasno navedenoj odredbi i obavljenim konsultacija sa predstavnicima poslaničkih grupa, predlažem da Narodna skupština utvrdi da u ovom sazivu ima šest potpredsednika. O ovom predlogu ćemo se izjasniti pre prelaska na glasanje o predloženim kandidatima. Obaveštavam vas da sam, u skladu sa članom 15. Poslovnika Narodne skupštine, primio predlog za šest kandidata za potpredsednike Narodne skupštine. Predlog kandidata za potpredsednike Narodne skupštine vam je uručen. Kao što ste videli i sami, za potpredsednike Narodne skupštine predloženi su narodni poslanici: - dr Vladimir Orlić, izabran sa Izborne liste ALEKSANDAR VUČIĆ - ZA NAŠU DECU, - Stefan Krkobabić, izabran sa Izborne liste ALEKSANDAR VUČIĆ - ZA NAŠU DECU, - Radovan Tvrdišić, izabran sa Izborne liste ALEKSANDAR ŠAPIĆ, POBEDA ZA SRBIJU, - Marija Jevđić, izabrana sa Izborne liste IVICA DAČIĆ - Socijalistička partija Srbije, Jedinstvena Srbije - Dragan Marković Palma, - Elvira Kovač, izabrana sa Izborne liste Savez vojvođanskih Mađara - Ištvan Pastor i - Muamer Zukorlić, izabran sa Izborne liste Akademik Muamer Zukorlić - Samo pravo, Stranka pravde i pomirenja, Demokratska partija Makedonaca / Akademik Muamer Zukorlić - Samo pravo - Stranka pravde i pomirenja, Demokratska partija Makedonaca / Akademik Muamer Zukorlić - Samo pravo - Stranka na pravda i pomirenije - Demokratska partija na Makedoncite. Pošto, prema članu 16. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, predstavnik predlagača ima pravo da obrazloži predlog, želim da pitam predstavnika predlagača da li želi da obrazloži predlog kandidata potpredsednika Narodne skupštine? (Ne.) Gospodin Martinović, kao predstavnik predlagača, se izjasnio da ne želi da obrazloži predlog. Podsećam vas da, shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika, a u skladu sa članom 96. stav 4. Poslovnika. Saglasno članu 16. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres o predlogu kandidata za potpredsednike Narodne skupštine. Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Pošto na listama poslaničkih grupa nema prijavljenih za reč, pitam da li ćele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? (Ne.) Zaključujem pretres. Kao što sam najavio, pre nego što pređemo na izbor potpredsednika Narodne skupštine, potrebno je da Narodna skupština prethodno utvrdi broj potpredsednika Narodne skupštine. Stavljam na glasanje predlog da Narodna skupština utvrdi da ima šest potpredsednika. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Zaključujem glasanje i saopštavam: ukupno je glasalo 228 poslanika, za – 220, protiv – nula, uzdržano – nula, nije glasalo – osam. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova donela odluku da ima šest potpredsednika. Nastavljamo rad i prelazimo na izbor potpredsednika Narodne skupštine. Dozvolite mi da, saglasno članu 16. stav 5. Poslovnika, utvrdim listu kandidata za potpredsednike Narodne skupštine, i to po azbučnom redu prezimena. Prema podnetim predlozima, utvrđujem sledeću listu kandidata za potpredsednike Narodne skupštine Republike Srbije: 1. Muamer Zukorlić, 2. Marija Jevđić, 3. Elvira Kovač, 4. Stefan Krkobabić, 5. dr Vladimir Orlić, 6. Radovan Tvrdišić. Podsećam vas da, prema članu 17. stav 1. Poslovnika, pre pristupanja izboru potpredsednika, Narodna skupština na predlog predsednika odlučuje da li će se glasati tajno ili javno. Ako Narodna skupština odluči da se glasa javno, glasa se prozivkom narodnih poslanika. Predlažem da se izbor potpredsednika Narodne skupštine Republike Srbije obavi javnim glasanjem, odnosno prozivkom narodnih poslanika. Stavljam na glasanje ovaj predlog i molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaključujem glasanje i saopštavam: ukupno je prisutno 229 poslanika, za – 224, protiv – jedan, nije glasalo – troje. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova odlučila da se izbor potpredsednika Narodne skupštine Republike Srbije obavi javnim glasanjem, odnosno prozivkom narodnih poslanika. Pošto je Narodna skupština odlučila da se izbor potpredsednika Narodne skupštine obavi javnim glasanjem, u tom slučaju je član 17. stav 2. Poslovnika propisano da ako Narodna skupština odluči da se glasa javno, glasa se prozivkom. Prema odredbi člana 17. stav 3. Poslovnika, glasati se može najviše za onoliko kandidata koliko se i bira potpredsednika i to između kandidata čija su imena navedena na listi kandidata. Pre prelaska na glasanje prozivkom, podsećam vas da je članom 131. Poslovnika utvrđen postupak sprovođenja javnog glasanja prozivkom i da shodno toj odredbi generalni sekretar, odnosno zamenik generalnog sekretara proziva narodne poslanike po azbučnom redu prezimena, narodni poslanici koji pristupaju glasaju izgovaraju puno ime i prezime kandidata za koje glasaju, predsednik ponavlja ime i prezime narodnog poslanika koji je glasao i njegovu izjavu, odnosno utvrđuje da je odsutan ili da ne želi da glasa, generalni sekretar, odnosno zamenik generalnog sekretara zapisuje izjavu narodnog poslanika ili njegovu odsutnost uz njegovo ime i prezime na spisku. Napominjem da Narodna skupština, prema članu 104. stav 1. Ustava Republike Srbije, bira potpredsednike Narodne skupštine većinom glasova svih narodnih poslanika. Imajući to u vidu, stavljam na glasanje predlog da se za potpredsednike Narodne skupštine izaberu: 1. Muamer Zukorlić, 2. Marija Jevđić, 3. Elvira Kovač, 4. Stefan Krkobabić, 5. dr Vladimir Orlić, 6. Radovan Tvrdišić. Molim generalnog sekretara, odnosno zamenika generalnog sekretara da obavi prozivanje narodnih poslanika po azbučnom redu prezimena i evidentira njihovo izjašnjavanje. Pristupamo glasanju prozivkom narodnih poslanika.
Avramov Andrijana – za; Alavanja Slobodan – za; Aleksić Zagorka – za; Andrić Svetozar – za; Arsić Veroljub – za; Atlagić prof. dr Marko – za; Acković Dragoljub – za; Bajatović Dušan – za; Bajrami Arđend – odsutan; Bakarec Nebojša – za; Banđur Miloš – za; Barišić Dragana – za; Baroš Nenad – za; Bačevac Muamer – za; Beloica Ana – za; Bećiri Nadije – odsutna; Bečić mr Igor – za; Birmančević Boban – za; Bogatinović Žarko – za; Bogdanović Marko – za; Božić Sandra – za; Bojanić Zoran – za; Bošković Mladen – za; Branković Minčić Dragana – za; Broz Josip – za; Bulatović Slaviša – za; Vasiljević Bratimir – za; Veinović Nevena – za; Veljković Jelisaveta – za; Veljović Danijela – za; Viček Anamarija – za; Vlahović Sonja – za; Vojinović Nikola – za; Vujadinović Milimir – za; Vujičić Danijela – za; Glišić Vladan – glasate za Radovana Tvrdišića, a za ostale uzdržan; Gojković Maja – za; Grahovac Vladimir – za; Grbić Maja – za; Grujić Mladen – za; Dabić Đorđe – za; Davidovac Tijana – za; Dačić Ivica – za; Dačić Milica – za; Dmitrović Radomir – za; Dragišić prof. dr Zoran – za; Drecun Milovan – za; Đukanović Vladimir – za; Đurić Marko – odsutan; Đurić Nevena – za; Đurica Milan – za; Erić Ninoslav – za; Žarić Kovačević Jelena – za; Životić Ilija – za; Zagrađanin Vladan – za; Zeljug Marko – odsutan; Zukorlić Muamer – za; Ivanović Nataša – za; Ivković dr Vesna – za; Ilić Milan – za; Imamović Enis – odsutan; Jakovljević Biljana – za; Janković Tomislav – za; Janošević Stanislava – odsutna; Janjušević Krsto – za; Jevđić Marija – za; Jevtović Viktor – za; Jevtović Vukojičić Milanka – za; Jefić Branković Sanja – za; Jovanov Milenko – za; Jovanović Aleksandar – za; Jovanović Branimir – za; Jovanović Jadranka – za; Jovanović Marija- za; Jovanović Nataša – za; Jokić Mihailo – za; Joković Sandra – za; Joksimović Nemanja – za; Jolović Nikola – za; Jugović Aleksandar – za; Jugović Bratislav – za; Juhas Atila – za; Kamberi Šaip – odsutan; Kapelan Rajko – za; Karanac Jasmina – za; Karadžić Ana – za; Karić Dragomir – odsutan; Kebara Luka – za; Kesar Dejan – za; Kiš Nandor – za; Knežević Vesna – za; Kovač Elvira – za; Kovačević Borisav – za; Kovačević Goran – odsutan; Kolundžija Jovan – za; Komlenski Đorđe – za; Kondić Miroslav – za; Kosanić mr Đorđe – za; Kostadinova Nevenka – za; Krajinović Marijana – za; Kralj Dubravka – za; Krišanov Vesna – za; Krkobabić Milan – odsutan; Krkobabić Stefan – za; Krstić Nenad – za; Kučević Selma – odsutna; Lazić Nikola – za; Laketić Darko – za; Lakić Sanja – za; Langura Janko – za; Leković Marija – za; Linta Miodrag – za; Ljubišić Nataša – za; Maksimović Sofija – za; Malušić Ljiljana – za; Marinković Vladimir – za; Marić Ljubomir – za; Maričić Vladica – za; Marković Aleksandar – za; Marković Vesna – za; Marković (Dragoslava) Dragan – za; Marković (Milomira) Dragan – za; Marković prof. dr Predrag – za; Marković Uglješa – za; Martinović dr Aleksandar – za; Matejić Ilija – za; Matić Veroljub – odsutan; Matović Rajka – za; Mačužić Puzić Maja – za; Mijatović Jelena – za; Mijatović dr Milorad – za; Miletić Milija – za; Milić Svetlana – za; Milić Goran – za; Milićević Đorđe – za; Milojević Milosav – za; Milojčić Velibor – za; Miljanić Ana – za; Mirković Aleksandar – za; Mirčetić Vuk – za; Mitrović Nenad – za; Mićin Žarko – za; Mihailović Jelena – za; Mihailović Vacić Nataša – za; Mladenović Marko – za; Mrdić Uglješa – za; Mrkonjić Milutin – za; Nedeljković Olivera – za; Nedimović Branislav – za; Nedović Vesna – za; Nikolić Ivana – za; Nikolić Milica – za; Nikolić Slađana – za; Obradović prof. dr Žarko – za; Obradović Jasmina – za; Obradović Jelena – za; Obradović Marija – za; Obradović Milica – za; Orlić dr Vladimir – za; Ocokoljić Violeta – za; Pavlović Marković prof. dr Aleksandra – odsutna; Pavlović Nebojša – za; Pajkić Lav Grigorije – za; Palalić Gojko – za; Palalić Jovan – za; Pantić Pilja Biljana – za; Parezanović Marko – za; Pastor dr Balint – za; Paunović Snežana – za; Pek Zoltan – za; Pekarski Goran – za; Perić Đuro – za; Petković Tihomir – za; Petrović Ljubo – odsutan; Petrović Mira – za; Petrović Olja – za; Petrović Snežana – za; Pešić Ana – za; Pešić Olivera – za; Pilipović Tamara – za; Popović Ivana – za; Popović Milena – odsutna; Pramenković Misala – za; Pupin Košćal Justina – za; Pupovac Adrijana – za; Raguš Marina – odsutna; Radin Milan – za; Radinović Dragana – za; Radović Dijana – za; Radosavljević Nikola – za; Rajić Predrag – za; Rakić Katarina – za; Rakonjac dr Ljubinko – za; Ranković Vesna – za; Ribać Ivan – za; Rističević Marijan – za; Savić Milan – za; Sakić Milijana – za; Spasić Branimir – za; Spasojević Goran – za; Srbljanović Stefan – za; Sretenović Jelica – za; Stambolić Vesna – za; Stanojlović Velibor – za; Starčević Života – za; Stević Zvonimir – za; Stjepanović Vesna – za; Stojilković Momir – za; Stojković Dušica – za; Stojmirović prof. dr Ljubiša – za; Stošić Dejan – za; Stošić Hadži Milorad – za; Subić Milenka – za; Todorović Đorđe – za; Todorović Marija – za; Todorović Sonja – za; Tomić dr Aleksandra – za; Tomić Željko – za; Tomić Zoran – za; Tončev Novica – za; Torbica Bojan – za; Ćosović Samira – za; Ujhelji Akoš – za; Unković mr. Slavenko – za; Uri dr Emeše – za; Urošević Milan – za; Fehratović Jahja – odsutan; Fila Toma – za; Filipović Nenad – za; Filipović Srbislav – za; Filipovski Dubravka – za; Fremond Arpad – za; Hodžić Mirsad – odsutan; Čamagić Aleksandra – za; Čarapić Ana – za; Čotrić Aleksandar – za; Šapić Aleksandar – odsutan; Šormaz Dragan – za; Šukalo Adam – za;
Sačekaćemo samo nekoliko minuta da se saberu rezultati, odnosno prebroje glasovi. Pošto smo obavili glasanje, zaključujem glasanje i pristupam utvrđivanju rezultata. Predloženi kandidati dobili su sledeći broj glasova, Muamer Zukorlić, Marija Jevđić, Elvira Kovač, Stefan Krkobabić, i dr Vladimir Orlić 224 glasa. Radovan Tvrdišić, zbog ovog jednog glasanja, 225. Pošto su kandidati dobili većinu glasova svih narodnih poslanika, konstatujem da su izabrani za potpredsednike Narodne skupštine. Dozvolite da im u vaše i u svoje ime čestitam na izboru i molim ih da zauzmu svoja mesta pored predsednika Narodne skupštine. Želim da se zahvalim najmlađim poslanicima na dosadašnjem trudu. Dame i gospodo narodni poslanici, prelazimo na četvrtu tačku dnevnog reda – PREDLOG ZA IMENOVANjE GENERALNOG SEKRETARA NARODNE SKUPŠTINE, u skladu sa dnevnim redom. Kao što znate, koji je propisan najvišim ustavnim i zakonskim aktima naše zemlje, na Prvoj sednici se vrši izbor svih ovih organa i lica i vrši verifikacija mandata. U skladu sa tim, primili ste predlog predsednika Narodne skupštine da se za generalnog sekretara Narodne skupštine imenuje Veljko Odalović. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč, ukoliko žele, sa redosledom narodnih poslanika. Otvaram pretres o predlogu kandidata za imenovanje generalnog sekretara Narodne skupštine. Ja kao predlagač ne želim da obrazlažem, imajući u vidu da je Veljko Odalović već bio generalni sekretar Narodne skupštine, čini mi se od 2008. do 2012. godine. Koliko imam ovde uvid, nema prijavljenih. Pošto nema prijavljenih, pitam da li žele reč predsednici, odnosno šefovi grupa, ili neko ko još nije iskoristio pravo? Ako ne, zaključujem pretres i pre prelaska na glasanje podsećam vas da je prema članu 21. stav 3. Poslovnika generalni sekretar Narodne skupštine imenovan ako je za predlog glasala većina od ukupnog broja narodnih poslanika, znači, po istom principu kao što se birao predsednik ili potpredsednici. Stavljam na glasanje predlog da se za generalnog sekretara Narodne skupštine imenuje Veljko Odalović. Molim vas da se izjasnite. Zaključujem glasanje i saopštavam da je glasalo ukupno 224 narodnih poslanika, za je glasalo 217, nije glasalo sedam narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova od ukupnog broja narodnih poslanika, imenovala Veljka Odalovića za generalnog sekretara Narodne skupštine. Dozvolite mi da, u vaše i svoje ime, čestitam Veljku Odaloviću na imenovanju za generalnog sekretara Narodne skupštine. Molim generalnog sekretara da preuzme dužnost i zauzme svoje mesto. Čestitam, Veljko. Nastavljamo dalje. 5. tačka dnevnog reda – IZBOR ČLANOVA RADNIH TELA NARODNE SKUPŠTINE. Primili ste Predlog odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije. Pre otvaranja jedinstvenog pretresa, želim da vas podsetim na onu staru odredbu o tome koliko časova imate za diskusiju, odnosno raspravu. Molim poslaničke grupe da se prijave za diskusiju, ako to žele, odnosno da prijave za reč narodne poslanike ukoliko to žele. Otvaram jedinstveni pretres u skladu sa članom 192. stav 3. Poslovnika. Pošto sam ja predlagač, ja nemam potrebe da obrazlažem sve ove predloge zato što, kao što znate, svi ovi predlozi su deo dogovora između poslaničkih klubova i poslaničkih grupa. Na osnovu već tradicionalnih načina kako se utvrđuje broj odbora i mesta koje pripadaju predsednicima odbora, odnosno članovima odbora, političkim strankama, odnosno klubovima, shodno broju poslanika koji su dobili na izborima. U skladu sa tim nema potrebe da to obrazlažem i još jednom pošto nisam dobio nikakvo obaveštenje da ima zainteresovanih za raspravu, zaključujem pretres. Pre toga da pitam da li možda šefovi ili predstavnici poslaničkih grupa ili neko još ko nije iskoristio pravo želi reč? (Ne) Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres, a pre prelaska na odlučivanje podsećam vas da na osnovu člana 24. Poslovnika o Predlogu odluka o izboru članova i zamenika članova Odbora Narodna skupština odlučuje u celini, javnim glasanjem. Članovi i zamenici članova Odbora su izabrani, ako je za Predlog odluke glasala većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izboru članova i zamenika članova Odbora Narodne skupštine Republike Srbije, u celini. Molim da pritisnete odgovarajući taster. Zahvaljujem. Zaključujem glasanje. Ukupno je glasalo 224. Za je glasalo 220, nisu glasala četiri narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova od ukupnog broja narodnih poslanika usvojila Predlog odluke, u celini. Povodom ukazivanja narodnih poslanika na povrede Poslovnika Narodne skupštine, podsećam vas na odredbu člana 103. stav 6. Poslovnika prema kojoj ako i posle objašnjenja predsednika Narodne skupštine, odnosno predsedavajućeg, narodni poslanik smatra da je povreda učinjena, može zahtevati bez prava na obrazlaganje da se Narodna skupština bez pretresa o tome izjasni u danu za glasanje. Saglasno tim odredbama Poslovnika, prelazimo na odlučivanje. Narodni poslanik Enis Imamović, na sednici 22. oktobra 2020. godine, u 10 časova i 25 minuta ukazao je na povredu člana 103. Poslovnika, a u vezi sa članom 107. Poslovnika Narodne skupštine. Molim da Narodna skupština odluči da li su povređeni određeni članovi Poslovnika i molim vas da pritisnete odgovarajući taster. Zahvaljujem. Zaključujem glasanje: ukupno je glasalo 220, za je glasalo tri, protiv – 40, nije glasalo 177 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština je većinom glasova odlučila da nisu povređeni navedeni članovi Poslovnika. Narodni poslanik Enis Imamović, na sednici 22. oktobra 2020. godine, u 11 časova i 37 minuta ukazao je na povredu Poslovnika ne navodeći član na koji se povreda odnosi. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen Poslovnik. Zahvaljujem. Zaključujem glasanje: ukupno je glasalo 218, za je glasalo nula, protiv – 16, nije glasalo 202 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen Poslovnik u ovom slučaju. Dame i gospodo narodni poslanici, pošto je Narodna skupština obavila razmatranje i odlučivanje o svim tačkama dnevnog reda ove sednice, saglasno članu 102. Poslovnika, zaključujem Prvu konstitutivnu sednicu Narodne skupštine Republike Srbije i želim odmah da vas obavestim da shodno prethodnim dogovorima koje smo imali sa SNS, predviđeno je da sutra bude dostavljen od strane poslaničkog kluba, odnosno poslaničkih klubova koji će činiti taj predlog, Predlog zakona o ministarstvima i eventualno i druga odgovarajuća akta kako bismo mogli što pre da pristupimo formiranju nove Vlade Republike Srbije, odnosno pre te sednice o izboru Vlade, moramo da održimo još jednu sednicu na kojoj bi se odlučivalo o Zakonu o ministarstvima. Kako smo razgovarali, najverovatnije će ta sednica biti održana u subotu, tako da molim sve poslanike da imate to u vidu, a u toku sutrašnjeg dana ćete imati puniju informaciju. Takođe želim da obavestim sve članove Kolegijuma koji postoji po Poslovniku, a Kolegijum koliko sam ja pročitao čine predsednici poslaničkih klubova i potpredsednici Narodne skupštine, želim da vas obavestim da ću zakazati sednicu Kolegijuma pre sednice parlamenta u subotu. Još jednom zahvaljujem što ste nam ukazali poverenje i zaključujem sednicu. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram Prvu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2020. godini. Molim vas da najpre saslušamo himnu Republike Srbije. (Intoniranje himne.) Zahvaljujem. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 155 narodnih poslanika. Sada je više, ali to je bila evidencija od pre pola sata, otprilike. Takođe, hteo bih da vas zamolim, želeo bih da naše sednice počinjemo tačno u 10.00 časova, kako je i predviđeno. To znači da tačno u 10.00 časova budete tu kako bismo imali kvorum za rad, zbog toga što ja ne ulazim u salu dok me ne obaveste da postoji kvorum. U svakom slučaju, takođe bih hteo da kažem da ćemo se truditi da uvedemo određena pravila, kada je pauza u toku dana, koliko se radi, da imate na raspolaganju, da možete da planirate radni dan. Podsećam vas da je članom 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine predviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine prilikom utvrđivanja dnevnog reda postoji ako je na sednici prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Zamolio bih vas, radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, da ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Hvala. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno u ovom trenutku 212 narodnih poslanika. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema, utvrđeno da postoji većina od ukupnog broja narodnih poslanika, da postoje uslovi za rad Narodne skupštine u smislu člana 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine. Saglasno članu 86. stav 2. i članu 87. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam ovu sednicu sazvao u roku kraćem od roka utvrđenog u članu 86. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine i izuzetno za subotu, dakle mimo dana utvrđenih u članu 87. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, zbog potrebe da Narodna skupština što pre razmotri predloge akata iz predloženog dnevnog reda. U sazivu ove sednice koji vam je dostavljen sadržan je predlog dnevnog reda sednice. Pre utvrđivanja dnevnog reda, saglasno članu 92. stav 2. i članu 93. Poslovnika Narodne skupštine, potrebno je da Narodna skupština odluči o predlozima za stavljanje na dnevni red akata po hitnom postupku i predlogu za spajanje rasprave. Sto šezdeset sedam narodnih poslanika poslaničke grupe „Aleksandar Vučić – za našu decu“ je predložilo da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o ministarstvima koji su podneli Narodnoj skupštini 23. oktobra 2020. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje. Hvala. Glasalo je ukupno 214 narodnih poslanika, za – 209, pet narodnih poslanika nije glasalo. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik dr Aleksandar Martinović je predložio da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog odluke o prestanku funkcije i imenovanju u Republičku izbornu komisiju, koji je podneo Narodnoj skupštini 23. oktobra 2020. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje. Hvala. Glasalo je 214 narodnih poslanika, za – 211, troje narodnih poslanika nije glasalo. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila ovaj predlog. Generalni sekretar Narodne skupštine predložio je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red predlog za imenovanje zamenika generalnog sekretara Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podneo Narodnoj skupštini 23. oktobra 2020. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje. Hvala. Ukupno je glasalo 216 narodnih poslanika, za – 213, nije glasalo troje narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik dr Vladimir Orlić na osnovu člana 92. stav 2, člana 157. stav 2. i člana 192. Poslovnika Narodne skupštine predložio je da se obavi zajednički, načelni, jedinstveni pretres o sve ove tri tačke dnevnog reda: Predlogu Zakona o ministarstvima, Predlogu odluke o prestanku funkcije i imenovanju za RIK i predlogu za imenovanje zamenika generalnog sekretara Narodne skupštine. Da li narodni poslanik želi reč? (Ne.) Hvala. Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje: ukupno je glasalo – 218, za – 214, četvoro narodnih poslanika nije glasalo. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Pošto smo se izjasnili o predlozima za stavljanje na dnevni red sednice akata po hitnom postupku i predlogu za spajanje rasprave, na osnovu člana 93. stav 3. stavljam na glasanje predlog dnevnog reda u celini. Po Poslovniku je glasanje 15 sekundi, zato čekam. Hvala. Zaključujem glasanje: glasalo je ukupno 218, za – 214, četvoro narodnih poslanika nije glasalo. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova utvrdila dnevni red Prve sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine u 2020. godini, u celini. Prelazimo na rad po utvrđenom dnevnom redu sednice. D n e v n i r e d Predlog Zakona o ministarstvima; Predlog odluke o prestanku funkcije i imenovanju u Republičku izbornu komisiju i Predlog za imenovanje zamenika generalnog sekretara Narodne skupštine Republike Srbije. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički, načelni, jedinstveni pretres, o predlozima akata iz dnevnog reda po tačkama jedan, dva i tri, a pre otvaranja zajedničkog, načelnog i jedinstvenog pretresa, podsećam vas da prema članu 97. Poslovnika Narodne skupštine ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe ukoliko to nisu već učinile da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanik, u skladu sa članom 96. stav 4. Poslovnika. Saglasno članu 157. stav 2. i članu 192. Poslovnika, otvaram zajednički, načelni, jedinstveni pretres o: Predlogu Zakona o ministarstvima, koji je podnelo 167 narodnih poslanika poslaničke grupe „Aleksandar Vučić - za našu decu“, Predlogu odluke o prestanku funkcije i imenovanju u Republičku izbornu komisiju, koji je podneo narodni poslanik dr Aleksandar Martinović i Predlogu za imenovanje zamenika generalnog sekretara Narodne skupštine, koji je podneo generalni sekretar Narodne skupštine. Da li predstavnik predlagača, odnosno predlagači žele reč? Ne, predlagači su da podsetim, gospodin Martinović, i Odalović, oni ne žele reč. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč?