Zahvaljujem. Uvaženi predsedniče, predsedništvo, predsednice Vlade, članovi Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, da bi se razumela dinamika pregovaračkog procesa između Republike Srbije i EU, moramo se podsetiti nekoliko stvari. Najpre da je u Strategiji proširenja uz Izveštaj o napretku Republike Srbije o evro-integracijama za 2015. godinu zaključeno, između ostalog, da je ključni princip politike proširenja fokus na fundamentalna poglavlja. Dakle, da se među prvima otvaraju, a među poslednjima zatvaraju fundamentalna poglavlja 23 i 24, koja su uz poglavlje 35 u slučaju Republike Srbije tzv. blokirajuća poglavlja. U novoj metodologiji procesa proširenja, jačanja procesa pristupanja, kredibilna EU perspektiva za zapadni Balkan, naglašava se da će fundamentalna poglavlja u budućim pregovorima imati još važniju ulogu i posebno se ističe da bi verodostojnost procesa trebalo pojačati još snažnijom fokusiranošću na fundamentalna poglavlja, na suštinske reforme koje su nužne za uspeh na putu naše zemlje ka EU. Druga stvar koje moramo da se podsetimo je da se uspeh pristupanja meri ne samo brojem otvorenih, već i brojem zatvorenih poglavlja. Nova metodologija proširenja naglašava da se, iako je važno konkretnije podsticati i nagrađivati reforme, napredak u reformama, u određenim situacijama može se, nažalost, pribeći i merama koje bi proporcionalno sankcionisale svaku ozbiljnu ili dugotrajnu stagnaciju ili čak nazadovanje u sprovođenju reformi ispunjavanju uslova pristupnog procesa. Nova metodologija, je ono što mi pozdravljamo okrenut ka budućnosti. U to će se programu podsticati transformacija privreda Zapadnog Balkana, funkcionalne tržišne privrede koje se mogu u potpunosti integrisati u jedinstveno tržište EU, stvarati nova radna mesta i mogućnost za preduzetnike, poboljšati poslovno investiciono okruženje, podstaći vladavinu prava i zaustaviti odliv mozgova. Ono čega se treba još podsetiti je da se u Zagrebačkoj deklaraciji, koja je usvojena ove godine 6. maja, na Samitu EU i Zapadnog Balkana, navodi da kredibilitet posvećenosti Zapadnog Balkana, evropskim integracijama, između ostalog zavisi i od jasne komunikacije sa javnošću i sprovođenja neophodnih reformi. Dakle, u povećanju efikasnosti pristupnog procesa veliku ulogu će imati strateška komunikacija. Od presudne je važnosti informisati sve društvene aktere o vrednostima evro integracija i značaja reformi. Zbog toga je i održavanje prvi put plenarne sednice od izuzetnog značaja. U godišnjem izveštajima će se u budućnosti jasnije i konkretnije ocenjivati upravo politička komunikacija. Da krenem od izveštaja. U prvom pasusu Izveštaja Evropske komisije se navodi da će tempo pristupnih pregovora Republike Srbije i EU zavisiti od napretka vladavine prava i normalizacije odnosa sa Kosovom koje su ključne za taj proces. Uz ocenu da se napredak u vladavini prava, nažalost napredak u vladavini prava nije tako brz i efikasna kao što se moglo očekivati od zemlje koja je počela pristupne pregovore u Izveštaju se ukazuje da Srbija mora hitno da ubrza i produbi reforme, posebno nezavisnosti pravosuđa, borbi protiv korupcije, slobodi medija, procesuiranju ratnih zločina i borbi protiv organizovanog kriminala. Dakle, u domenu političkih kriterijuma i vladavine prava. Dobra vest je da se u paketu proširenja konačno izraz „aksešen“ ili pristupanje pojavljuje 43 puta na 66 stranica. Budući da se proteklih godina nažalost u brojnim dokumentima EU uglavnom koristio izraz perspektive pridruživanja. U kojoj su meri ove teme, dakle, vladavina prava i nova metodologija važne za obe pregovaračke strane govori podatak da se izraz - vladavina prava u dokumentu paket proširenja pominje 39 puta na 66 stranica i da su u zajedničkom programu predsedavanja Savetom EU. Nemačka, čije predsedavanje traje od 1. jula do kraja ove godine, Portugalija, koja preuzima predsedavanje početkom sledeće godine i Slovenija, koja predsedava u drugoj polovini sledeće godine, potvrdile izuzetan značajno evropsku perspektivu Zapadnog Balkana i naglasile da je njihov cilj da se proces proširenja na region temelji na ojačanoj metodologiji koji je uobličila Evropska komisija. I da pričamo o ocenama. Kao što je poznato, a želela bih sve nas da podsetim, 2015. godine u odnosu na prethodne izveštaje utvrđena je, uvedena je nova metodologija ocenjivanja stanje i napredak u određenim oblastima se ocenjuju na dve skale na petovalentnim skalama. Analitičari su izračunali da je prosečna ocena koju je Srbija dobila u Izveštaju Evropske komisije za ovu godinu 3,03, za prošlu godinu je bila 2,95, za 2018. 2,82, 2017. godinu 2,96, dok je 2015. godine kada je uvedena nova metodologija ova ocena bila 3,15. Ukoliko pokušamo da uporedimo, da napravimo uporednu analizu, vidimo da izveštaj za 2020. godinu dominantna ocena stanja, umerena pripremljenost, ocena, naime, ocena umerena pripremljenost je data za 22 pregovaračka poglavlja od 35. U izveštaju za prošlu 2019. godinu je ova ocena data za isti broj istih pregovaračkih poglavlja. Dobar nivo pripremljenosti u izveštaju za 2020. godinu je utvrđen za šest poglavlja, dok je u prošlogodišnjem izveštaju, dakle u izveštaju za 2019. godinu ocena dobra pripremljenost data za pet pregovaračkih poglavlja. U poslednja dva godišnja izveštaja slabije od osrednjeg, dakle ocenom izvestan nivo pripremljenosti je ocenjeno stanje pripremljenosti u pet poglavlja, Poglavlje 11. poljoprivreda i ruralni razvoj 23. pravosuđe, osnovna prava 24. pravda slobode i bezbednost, 27. životna sredina i klimatske promene, 33. finansijske i budžetske odredbe. Što se tiče druge ocene, znači ne stanja već napretka u ovim oblastima, u izveštaju za 2020. godinu dominanta je ocena i izvestan napredak koja je data za 14 poglavlja. Vidljiva je značajna razlika između ovogodišnjeg i prošlogodišnjeg izveštaja kada je ocena izvestan napredak data za čak 20 poglavlja. Ograničen napredak je ocena data za 11 poglavlja. Inače, ocena ograničen napredak se zapravo prvi put pojavila prošle 2019. godine kada je data za pet poglavlja. Ohrabrujuće je što ove godine ne postoji ocena, nema napretka ili ti „no progres“ dok je u Izveštaju za 2019. godinu prema oceni Evropske komisije ta ocena bila za tri poglavlja. Izveštaj za 2018. godinu za osam. Izveštaj za 2020. godinu uvodi novu ocenu, jako ograničen napredak za poglavlje 23 i da pričamo o dobrom napretku. Ocena dobar napredak u izveštaju za 2020. godinu o kojem raspravljamo je data za sedam poglavlja, što je svakako ohrabrujuće pozitivan signal jer u prošlogodišnjem izveštaju ocena dobar napredak je data za četiri poglavlja, u izveštaju za 2018. za dva, a za 2016. godinu za četiri. Da pričamo šta je sve Vlada Republike Srbije za vrlo kratko vreme od svog formiranja do sada učinila upravo i koje preporuke Evropske komisije je ispunila kao što je to i deo koji je uradila i Narodna skupština Republike Srbije. U Izveštaju Evropske komisije se konstatuje da je ustavna reforma pravosuđa obustavljena do posle izbora 2020. godine, da je time ozbiljno se uticalo na usvajanje zakona koji treba da garantuju nezavisnost pravosuđa. Na tragu ovih preporuka Evropske komisije za 2020. godinu nova Vlada Republike Srbije na svojoj desetoj sednici podnela je predlog za promenu Ustava Republike Srbije. Prateći preporuke da važeći Ustav ostavlja preveliki prostor uticaju zakonodavne, izvršne vlasti na izbor nosilaca pravosudnih funkcija, predloženim ustavnim promenama postupa se u skladu sa Sporazumom o stabilizaciji i pridruživanju sa SSP kojim se predviđa da će Srbija naročito biti usredsređena na jačanje nezavisnosti sudstva i poboljšanje njegove efikasnosti. Postupa se na ovaj način i u skladu sa tačkom 14. pregovaračkog okvira koji naglašava da će Srbija u procesu usklađivanja svog zakonodavstva sa pravnim tekovinama EU obezbediti potpuno sprovođenje reformi, ključnih reformi i propisa, naročito u oblasti vladavine prava, uključujući i reformu pravosuđa. Evropska komisija u svom izveštaju konstatuje da je Srbija usvojila novu medijsku strategiju koja je izrađena na transparentan i inkluzivan način, identifikuje glavne izazove povezane sa slobodom medija u Srbiji. Shodno preporukama iz ovoga Izveštaja Evropske komisije Vlada Republike Srbije je ponovo na spomenutoj Desetoj sednici usvojila Akcioni plan za sprovođenje medijske strategije i Vlada je donela odluku o formiranju Radne grupe za bezbednost i zaštitu novinara i Radne grupe za praćenje sprovođenja ovog Akcionog plana za sprovođenje medijske strategije. Što se tiče normalizacije odnosa sa Kosovom, Komisija je u izveštaju ocenila da je Srbija pokazala spremnost, predanost i angažman u obnovljenom procesu dijaloga, ali da treba da ulaži dodatne značajne napore i da doprinese uspostavljanju povoljnog okruženja kako bi se omogućilo sklapanje sveobuhvatnog pravno obavezujućeg sporazuma sa Kosovom. Da citira, izveštaj – takav sporazum je hitan i presudan kako bi Kosovo i Srbija mogli da napreduju svako na svom evropskom putu i Srbija bi trebalo da nastavi da podržava i sprovodi sve prošle sporazume o dijalogu, navodi se u izveštaju. Podsećam, da u opštoj poziciji EU u delu pregovarački okvir načela na kojima se zasnivaju pregovori stoji da ovaj proces treba postepeno do kraja pristupnih pregovora da dovede do sveobuhvatne normalizacije odnosa. Dakle, tu stoji postepeno, do kraja pristupnih pregovora, a ne hitno. U oblasti osnovnih prava Evropska komisija je ocenila da je u Srbiji uspostavljen zakonski i institucionalni okvir za poštovanje temeljnih prava, ali je potrebno da pojača institucije ljudskih prava, garantuje njihovu nezavisnost, uključujući alokaciju neophodnih finansijskih i ljudskih resursa, kao i da postupa po njihovim preporukama. S toga je dobro da smo ovih dana imali i raspravu o izveštajima nezavisnih regulatornih tela i da se ozbiljno bavimo njihovim preporukama. Potrebno je da Srbija pojača mere zaštite prava lica, koja su izložena diskriminaciji, da ih ne nabrajam, uključujući naravno i osobe sa invaliditetom i druge ranjive pojedince, da aktivno vodi istragu i osuđuje zločine iz mržnje, da osigura izuzetno značajnu implementaciju zakonodavstva, koja se tiče nacionalnih manjina, a koja će obezbediti vidljiv napredak u efektivnom ostvarivanju prava pripadnika nacionalnih manjina u celoj zemlji. Implementacija manjinskog akcionog plana i relevantnog zakonodavstva mora da vodi opipljivom napretku i efektivnom ostvarivanju prava pripadnika nacionalnih manjina, uprkos zakonskoj obavezi da se etnički sastav stanovništva mora uzeti u obzir, u praksi još uvek postoje problemi, nacionalne manjine su i dalje podzastupljene u javnoj administraciji i da se malo bavim spoljnom politikom. U izveštaju se navodi da je usklađenost Srbije sa zajedničkom spoljnom i bezbednosnom politikom EU 2019. godine bila 60% i da Srbija mora da pojača napore, kako bi postepeno uskladila svoju spoljnu i bezbednosnu politiku sa evropskom, u periodu do prijema u EU. U preporukama iz Izveštaja Evropske komisije, ukazuje se da usklađivanje Srbije sa spoljnom politikom EU, da je i dalje na niskom nivou, a Vlada Srbije se poziva da stavi veći naglasak na objektivno, pozitivno i nedvosmisleno obaveštavanje o EU, koja je glavni politički i ekonomski partner Srbije. Fokus EU, kao što je poznato, na dugoročnom, socijalno-ekonomskom oporavku Zapadnog Balkana i zbog toga ova komisija predlaže do devet milijardi evra fondova IPA 3 za period od 2021. do 2027. godine, radi jačanja investicionog kapaciteta ovog regiona. Ekonomski i investicioni plan za Zapadni Balkan, treba da pojača regionalnu integraciju, da približi Zapadni Balkan jedinstvenom tržištu. Plan za Zapadni Balkan obuhvata 10 oblasti, među kojima su: transport, infrastruktura, čista energija, životna sredina, digitalna budućnost, privatni sektor i socijalni kapital. U Izveštaju se ocenjuje da Srbija mora da ojača efikasnost, nezavisnost i transparentnost parlamenta, da se bavimo malo i Narodnom skupštinom, uključujući ulogu prerogativne parlamentarne opozicije, kako bi se obezbedili mehanizmi kontrole koji su neodvojivi deo demokratskog parlamenta. Evropska komisija ocenjuje da novi saziv Narodne skupštine treba da nastavi međupartijski dijalog koji će se naravno nastaviti početkom sledeće godine, uz posredovanje Evropskog parlamenta, kako bi se unapredili parlamentarni standardi i postigao širok partijski i društveni konsenzus, u reformama vezano za put u EU. Ispunjen, i to moram da naglasim da je posle prvog dela međupartijskog dijaloga pre izbora, ispunjeno dosta preporuka, zaključaka Trećeg međupartijskog dijaloga, a između ostalog, u ovoj Narodnoj skupštini pre nekoliko dana je usvojen Kodeks ponašanja narodnih poslanika, kao što sam rekla, Akcioni plan za sprovođenje medijske strategije, formirane su radne grupe za bezbednost i zaštitu novinara i radne grupe za praćenje sprovođenje Akcionog plana, za sprovođenje medijske strategije. Još pre godinu dana, tačnije 23. decembra 2019. godine kao ispunjenje zaključaka preporuka dijaloga, usvojene su izmene i dopune Zakona o finansiranju političkih aktivnosti, izmene i dopune Zakona o javnim preduzećima, o sprečavanju korupcije i Agenciji za borbu protiv korupcije. Takođe, Narodna skupština je izabrala i nadzorni odbor i to je bila jedna od preporuka koji sprovodi opšti nadzor nad postupcima političkih stranaka kandidata i sredstava javnih informisanja u toku izbornih aktivnosti. Da pokušam da zaključim, u ovom uvodnom obraćanju sam se zaista trudila da pričam o određenim delovima izveštaja, takav kakav jeste. Velika je stvar, ogromna je stvar što uz saradnju sa Vladom Republike Srbije, Odbor za evropske integracije, trenutno rukovodstvo Narodne skupštine Republike Srbije i svi mi smo se pripremili za nešto što zaista nikada nismo radili, naime, čak ni sam Odbor za evropske integracije jedno vreme nije raspravljao o izveštaju. Prošle godine jeste, pre nekoliko godina nismo i kada je izveštaj objavljen 6. oktobra mi nismo imali još novu Vladu, ni sam odbor, nismo bili konstituisani, ali zbog toga smo pre desetak dana imali sednicu odbora na kojoj smo pozvali gospodina ambasadora Sema Fabricija koji nam je predstavljao izveštaj, imali smo izuzetno kvalitetnu raspravu i na osnovu te rasprave smo formulisali zaključke o kojima ćemo danas ovde raspravljati. Ja se zaista zahvaljujem predstavnicima delegacije EU u Srbiji koji su prihvatili poziv, bez obzira na kratkoću vremena. Ne želim sada da otvaram diskusiju, ali mi je izuzetno žao što predstavnici Nacionalnog konventa nisu prihvatili taj predlog, pozivajući se na pandemiju, a i na to što mi njih na sednicu Odbora nismo pozivali, a zapravo ih pozivamo kada raspravljamo o pregovaračkim pozicijama, dok na primer na plenarnu sednicu Nacionalnog konventa, naš Odbor za evropske integracije nije dobio poziv. Zaista svima želim izuzetnu i kvalitetnu raspravu i zahvaljujem se i predsednici Vlade i ministarki za evropske integracije, ministru spoljnih poslova i ministru za ljudska, manjinska prava, društveni dijalog, što će nadam se, ceo dan provesti ovde sa nama i da ovo uvodno izlaganje zaključim jednom zanimljivom konstatacijom. Kada govorimo o brzini i uslovima evrointegracija, podsećam da je rimski imperator Trajan doneo Dekret i to je bilo negde, 2. vek naše ere, pre 1.800 godina, da stranac koji u tri uzastopne godine ispeče dovoljnu količinu hleba, može dobiti sva prava rimskog građanina. Ja sam lično, a i svi verujem, članovi Odbora i većina nas, jer sada imamo Narodnu skupštinu gde je posvećenost evropskim integracijama stopostotna, ubeđena da su svi građani Republike Srbije u prethodnih, najmanje šest godina, ako govorimo samo od 2014. godine do danas, ispekli dovoljnu količinu hleba i treba da zavređuju sva prava evropskog građanina. Zahvaljujem.
Hvala. Da ne bi bilo zabune, ja sam pozvao i predstavnike Nacionalnog konventa, a dobili smo odgovor koji u principu, zahvaljuju se na pozivu i kažu da ne mogu zbog pandemije, a sa druge strane nisu zadovoljni što ne mogu da učestvuju u radu Skupštine, a ne da sede na Galeriji. Znači, ja stvarno ne želim sada da ulazim u debatu oko toga i tačno se zna kako funkcioniše Skupština i mi ne možemo sada ovde da budemo debatni klub i da u Skupštini mogu da učestvuju ili neko ko nije predviđen za ekonomiju Poslovnikom. U tom smislu, mi smo pokazali našu dobru volju i želju i ja se zahvaljujem i Elviri i Odboru za evropske integracije, zato što je imao dovoljno strpljenja i što smo pronašli način kako da zakažemo i održimo ovu sednicu. Smatram da je ta sednica veoma bitna i da daje jednu jasnu političku poruku koju treba da pošaljemo sa ove sednice, ne samo za naše građane, već i za one koji pišu ove izveštaje i pripremaju za sledeće godine. Predsednica Vlade se javila, izvolite.
Hvala, poštovani predsedniče. Dobar dan svima. Želim da se u ime Vlade Republike Srbije zahvalim na inicijativi da se po prvi put u Narodnoj skupštini Republike Srbije organizuje diskusija u plenumu o Izveštaju o napretku koji je Evropska komisija dala za Republiku Srbiju. Takođe, želim da izrazim zadovoljstvo što će ovo sada postati jedna redovna praksa. Mislim da smo i mi kao zemlja u ovom trenutku u toj fazi naših evropskih integracija da je važno da se i u Skupštini i u plenumu raspravlja o ovom izveštaju, da toj diskusiji prisustvuje ili većina Vlade ili svakako svi najrelevantniji ministri i ja kao predsednica Vlade, da čujemo od vas kao zakonodavne vlasti šta je to što dalje možemo da radimo i koje su stvari na kojima treba da insistiramo, da vam damo dodatne informacije o tome šta je to što radimo, kako planiramo da radimo u budućnosti i kako vidimo dalje naše evropske integracije, odnosno brzinu naših evropskih integracija. Vlada koju vodim je svakako proevropska. To je bilo potpuno jasno i u ekspozeu koji sam imala čast da predstavim pred vama poštovani narodni poslanici, evropske integracije ostaju strateški prioritet Republike Srbije i jedan od najvažnijih zadataka kojima se bavi Vladi Republika Srbije. Tu moram da kažem da je sasvim jasno da evropske integracije ne zavise isključivo od rada i napora Ministarstva za evropske integracije. Evropske integracije se prožimaju kroz sve ono što mi radimo kao Vlada, kroz svaki naš, ali bukvalno pojedinačno svaki naš resor i sve ono što radimo na dnevnoj osnovi. Mi smo do sada, kao što je i rekla poštovana narodna poslanica, do sada smo otvorili 18 poglavlja, dva poglavlja su privremeno zatvorena i imamo pet pregovaračkih poglavlja spremnih za otvaranje, odnosno Srbija je dostavila partnerima iz EU pregovaračke pozicije za još pet poglavlja. Svaki izveštaj o napretku, kao izvršna vlast detaljno analiziramo. U principu, ja se redovno sastajem i sa ambasadorom EU u Srbiji, kao i sa svim ambasadorima zemalja članica EU, da razgovaramo o Izveštaju o napretku, ali isto tako da razgovaramo i o onim stvarima koje su važne pred sam Izveštaj o napretku na kojima mi radimo. Uvek smo u potpunosti da odgovaramo na sva njihova pitanja i to je praksa sa kojom će se nastaviti. Kao što sam jednom već rekla, od samog izveštaja i ocena u tom izveštaju, ono što je nama još važnije su preporuke u tom izveštaju, zato što je to nešto na čemu mi treba da radimo u vremenu pred nama, pa tako je situacija i sa ovim izveštajem o kojem ćemo danas diskutovati. Što se tiče brzine evropskih integracija mi se zaista trudimo da radimo najbrže, ali, istovremeno, i najkvalitetnije što možemo. Postoje dva načina, kao što smo to videli i u nekim zemljama koje su pre nas postale članice EU, postoje dva načina da vodite vaše evropske integracije. Jedno je čista suštinska brzina. Da vidite šta je to šta treba da ispunite da bi se otvarala, odnosno, zatvarala poglavlja i štiklirate te sve stvari koje treba da uradite i zakone koje treba da donesete, i strategije koje trebate da donesete i to završavate na jedan formalno-pravni način. Postoji drugi način za koji ja duboko verujem da ga je izabrala Vlada Republike Srbije i sve vlade od 2014. godine, pa na ovamo, a to je da suštinski menjate stvari. To je da ne donosite zakone samo radi zakona koji se onda ne implementiraju i da ne pišete strategije samo radi strategija, već da promislite o tome, uradite to i implementirate. Da sve što radimo na našem evropskom putu na kraju rezultira u tome da imamo jednu evropsku Srbiju. To sam rekla i u svom ekspozeu. Ono što mi možemo da uradimo i za šta smo odgovorni, to je da u svakom smislu standarda, vrednosti, načina na koji radimo stvari, na koji se ophodimo jedni prema drugima imamo jednu evropsku Srbiju. Da li će i kada Srbija kao takva postati članica EU, na kraju krajeva, zavisi isključivo od volje i političke spremnosti država članica EU, ali, naš je posao da reforme koje implementiramo na našem evropskom putu, te reforme implementiramo da se one odražavaju na kvalitet života građana Republike Srbije Zbog toga kažem i danas da sve reforme koje mi imamo na tom našem evropskom putu, mi, pre svega, radimo zbog građana Republike Srbije, zbog naroda u Srbiji, ali i zbog privrede u Republici Srbiji, a onda, svakako, i zato da bi postali članica EU. Ali, te dve stvari su jednake. Te reforme će rezultirati u boljem kvalitetu života građana, te reforme, svakako, neophodno da nas dovedu i do tog dana kada ćemo postati član EU. Što se tiče daljeg napredovanja ka EU, rekla bih da mi sa nestrpljenjem očekujemo tačno kako će se primeniti nova metodologija. Naravno, ministarka Joksimović će moći mnogo bolje i više o tome da priča od mene, ali je nova metodologija za koju je Republika Srbija rekla da je prihvata, će nama omogućiti da umesto pojedinačnih poglavlja, koje onda otvaramo i zatvaramo, otvaramo čitave klastere. Ja mislim da to ima mnogo više smisla. Takođe, mislim da će to biti mnogo bolje i lakše za naše građane da isprate, zato što njima poglavlja, kao poglavlja, su suviše administrativni i ne znače ništa. Klasteri su oblasti, pa ćete znati kada otvorimo čitavu oblast na čemu zaista radimo, kakvi su rezultati i mislim da će generalno proces pristupanja EU biti mnogo bliže našim građanima, što je stvarno izuzetno važno. Mislim da će kroz proces otvaranja čitavih klastera i naše evropske integracije ići dosta brže. Ono što je važno da kažem danas, a to je da je svakako ekonomski deo, mislim, ja kada gledam to, meni naše evropske integracije, realno, počivaju na tri stuba, ili tri najvažnije reforme. Jedno je ekonomija, i tu smo mi najviše i uradili i najdalje dogurali i to se zaista ne dovodi u pitanje u okviru izveštaja o napretku, ni jednom tu, i dobijemo najviše pohvala, što smo, na kraju krajeva, i bez daljnjeg, zaslužili, to je stvar koja je faktička, lako proverljiva, crno na belo, tako da tu nemamo zaista nikakav problem, ali na tome smo realno, od 2014. godine, i najviše radili. Druga oblast, ili drugi stub je stub reforme javne uprave i tu smo prilično daleko dogurali. Mi smo tu izabrali da idemo na reformu koja se suštinski svodi na uvođenje elektronske uprave u Republici Srbiji u svim domenima, ja mislim da samim tim i ova oblast već ulazi u onu treću oblast, kojom moramo mnogo više da se bavimo u budućnosti, a to je oblast vladavine prava, zato što elektronska uprava koju je izabrala Republika Srbija i kojom se zaista posvećeno bavi, pored efikasnosti donosi transparentnost u sve sfere javne uprave, na republičkom nivou, pokrajinskom nivou ili lokalnom nivou, a ta transparentnost, zaista, u praksi i suštinski, znači borbu protiv korupcije. Treći stub, vladavina prava. To je ta oblast o kojoj toliko često slušamo. Mi ćemo se kao Vlada Republike Srbije i u ovom mandatu posebno baviti ovim. Kao signal, hvala narodnoj poslanici Kovač, što je, takođe, to prepoznala. Čini mi se da smo i u ovih prvih nekih mesec i po dana od formiranja Vlade Republike Srbije uz ogromnu podršku vas, poštovani narodni poslanici, ovog Doma, uradili, dali ste jasan signal da će ovo biti jedan od fokusa Vlade Republike Srbije. Rekla bih vam samo neke od stvari iz oblasti vladavine prava koje su završene. Dakle, mi smo 26. novembra 2020. godine objavili GREKO preporuke. To je bila jedna od stvari koje smo trebali da uradimo i to smo uradili. Posebno sam zahvalna kao predstavnik izvršne vlasti na tome što je Skupština Republike Srbije usvojila Kodeks ponašanja narodnih poslanika i što ste u tome i usvojili amandmane koji su predloženi od strane Agencije za borbu protiv korupcije. Samim tim, mi smo uklonili tu jedinu GREKO preporuku koja je bila u potpunosti ne ispunjena. Dakle, sve ostale su bile ili ispunjene ili delimično ispunjene. Ova je bila potpuno neispunjena, tako da očekujem da će i u GREKO izveštaju to biti evidentirano, u naredno izveštaju. Takođe, velika zahvalnost vama, poštovani narodni poslanici u ovom domu, što ste u izuzetno brzom roku nakon konstituisanja Skupštine izabrali Poverenika za zaštitu ravnopravnosti, kao i što ste izabrali nove članove Državnog veća tužilaca, Visokog saveta sudstva, više predsednika sudova širom Srbije, čime se rešava pitanje v.d. statusa u sudovima, predsednika i člana Komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki. Dakle, to je sve ono gde smo i mi, na kraju krajeva, kao izvršna vlast, gde nam je bila potrebna i posvećenost vaša i ja vam se na tome zahvaljujem i radujem se daljem nastavku saradnje Vlade Republike Srbije i Skupštine Republike Srbije kako bi pokazali da jeste vladavina prava ono što je nama fokus u ovom trenutku. Što se tiče slobode medija, meni je posebno drago da kažem da je resorni ministar, odnosno ministarka i potpredsednica Vlade Maja Gojković odmah po preuzimanju resora povukla sve zahteve za pokretanje postupka pred sudom protiv medija ili novinara koji su ranije bili pokrenuti. To je ukupno devet postupaka. Pored ovoga, povukla je i pet krivičnih prijava podnetih Tužilaštvu protiv predstavnika medija. Sa veb stranice Ministarstva kulture i informisanja je skinula sva ona saopštenja kojima se prethodno ministarstvo raspravljalo direktno sa medijima, što zaista nije bilo primereno. Ja kao predsednica i te Vlade dugujem, u stvari, izvinjenje za to. Vlada je usvojila Akcioni plan za implementaciju medijske strategije, formirala Radnu grupu za praćenje sprovođenja Akcionog plana. Ta Radna grupa je već imala prvi sastanak i dalje sada radi. Formirala je Vlada i Radnu grupu za zaštitu i bezbednost novinara. Prvi sastanak je i tu održan 17. decembra. Ja sam rekla da ću kao predsednica Vlade jednom mesečno da se viđam sa predstavnicima Radne grupe za bezbednost i zaštitu novinara, da vidim šta mi još dodatno možemo da uradimo, zato što znam da smo posvećeni ovome i ne želim da se ovo dalje prepusti floskulama, nego želim zaista da i ovde činjenično utvrdimo šta su bili propusti, koliko ima napada, kakve su vrste uvreda, šta je radilo sudstvo, koliko je u tome do zakonodavne i izvršne vlasti, a koliko do sudske vlasti. Realno, mislim da na sudsku vlast ne možemo da utičemo. Možemo da joj pružimo podršku, možemo da vidimo šta je potrebno da budu efikasniji, ali zaista nekako životno mi je stalo da u mandatu ove Vlade ovo pitanje razrešimo i da to ne budu više prazne priče i floskule, nego da vidimo u brojevima, zajedno, i predstavnici Vlade i predstavnici medija i sudske vlasti, šta je to sa čim baratamo i kako rešavamo ove probleme. Imala sam prvi sastanak 23. decembra, da razgovaramo o ovim stvarima. Sledeći sastanak je već zakazan za 29. januar. Na kraju krajeva, mislim da i ovo komunicira jasnu spremnost Vlade Republike Srbije da na ovome radi na jedan drugačiji način. Što se tiče izbora i izbornih uslova, i to je u okviru vladavine prava. Imala sam video sastanak sa delegacijom ODIR-a i OEBS-a o nastavku saradnje na unapređenju izbornih uslova. Mi smo formirali ponovo Radnu grupu za unapređenje izbornih uslova, odnosno za implementaciju ODIR preporuka. Radna grupa je imala prvi svoj sastanak 25. decembra, tako da dalje radimo na ovome. Ponovo, ovo je nešto što je u interesu ne samo Republike Srbije, već u interesu i vladajuće stranke i vladajuće koalicije. Dakle, zaista što bolji izborni uslovi, na kraju krajeva, to veći legitimitet ove vlasti. Moram i ovde jasno i glasno da kažem da se ja ponosim time kakvi su izborni uslovi bili na ovim poslednjim izborima 2020. godine i jasno i glasno da kažem da su izborni uslovi ove 2020. godine mnogo, mnogo, mnogo bolji nego izborni uslovi koji su bili 2012. godine, recimo, da je sloboda medija u Republici Srbiji 2020. godine neuporediva sa slobodom medija 2011. i 2012. godine, da je to nebo i zemlja, da smo mnogo uradili, ali takođe i da se složim sa time da moramo još mnogo više da uradimo i da ćemo na tome nastaviti da radimo. Ovo su neke od stvari koje smo uradili u oblasti vladavine prava za samo ovih nekih mesec i nešto dana i nastavljamo dalje da radimo na ovome ovim tempom i u saradnji sa našim partnerima iz EU. Što se tiče druge tačke od koje zavisi brzina i uspeh naših evropskih integracija, dijalog sa Prištinom, zaista tu mislim da ne postoji ni jedna jedina stvar koja može da se spočita ni Vladi Republike Srbije, ni predsedniku Republike Srbije Aleksandru Vučiću koji predvodi ovaj dijalog. Republika Srbija je pokazala ovde jednu vanrednu spremnost za ovaj dijalog, otvorenost za dijalog, veliku fleksibilnost i veliku hrabrost. Tu smo, za stolom. Dijalog i brzina dijaloga zavisi, čini mi se, nažalost, samo i isključivo od te druge strane. Za tango vam je potrebno dvoje. Priština, ukoliko je spremna za dijalog, mi smo tu, za stolom, čekamo da razgovaramo. Ovo je, još jednom, ne važno samo zbog naših evropskih integracija, nego je važnije od naših evropskih integracija. Ovo je važno za Srbe, bezbednost Srba na Kosovu i Metohiji, za stabilnost ne samo u Republici Srbiji, već u čitavom regionu. Kad kažem u Republici Srbiji, tu naravno mislim na AP Kosovo i Metohija i čitav region i ovo je nešto čemu smo mi posvećeni. Velika zahvalnost i ovom prilikom predsedniku Aleksandru Vučiću zato što vodi ovaj dijalog, zato što je pokazao spremnost i hrabrost i zato što je najveći deo ovog teškog tereta preuzeo na sebe i time Vladu oslobodio da radi mnoge druge stvari koje se tiče dnevnog kvaliteta života građana Republike Srbije. Za dijalog ostajemo otvoreni, za dijalog ostajemo spremni. To smo pokazali nekoliko puta i to ćemo nastaviti da pokazujemo. Konačno, samo još jednu stvar da kažem u vezi sa dijalogom. Ono na čemu ćemo nastaviti da insistiramo je zajednica srpskih opština. Ne možemo ići dalje u nove sporazume ukoliko Priština ne implementira ni prve sporazume koje su potpisali. Mislim da je to jedina ozbiljnost koju treba da očekujemo od ljudi sa kojima imamo dijalog. Konačno, zahvalnost našim partnerima iz EU. Pre svega tu moram da istaknem dve osobe. To je komesar za proširenje Oliver Varhelji, koji je zaista pravi prijatelj Srbije i Zapadnog Balkana i pravi, čini mi se, čovek za to mesto zato što na najbolji mogući način gradi poverenje između ne samo Srbije, već čitavog Zapadnog Balkana i EU i čovek koji na najkonkretniji mogući način pomaže i nama i ostalima na Zapadnom Balkanu da se približimo EU. Naše približavanje EU, odnosno naša integracija u EU čini mi se da bi za EU trebalo da bude jednako važno koliko su i za nas, jer, na kraju krajeva, i od njih zavisi neka stabilnost i bezbednost u okviru same EU, ali i snage same Unije, tako da se nadam da i sve države članice na to tako gledaju. Druga osoba, svakako, predsednica Evropske komisije, gospođa Ursula fon der Lajen, sa kojom na najbolji mogući način komuniciramo i predsednik Aleksandar Vučić i ja, koja je zaista, takođe, jedna žena koja je kao predsednica Evropske komisije rekla da Agenda proširenja ostaje jedan od ključnih prioriteta EU, odnosno Evropske komisije u mandatu koji ona ima. To je nama mnogo značilo i nadamo se, na kraju krajeva, da u 2021. godini vidimo zajedno sa novom metodologijom jednu mnogo bolju brzinu pristupanja putem ovih klastera. Hvala vam, još jednom, na svoj vašoj podršci. Radujem se što ovo danas nekako otvaramo i novu eru u našim evropskim integracijama i time što u i ovom domu diskutujemo u plenumu o Izveštaju o napretku. Hvala.
Zahvaljujem predsednici Vlade, gospođi Ani Brnabić. Prelazimo na predsednike, odnosno predstavnike poslaničkih grupa. Kao što znate, reč dobijaju obrnuto proporcionalno broju članova poslaničke grupe, tako da pravo da prvi dobije reč, a prijavio se, ima potpredsednik Narodne skupštine Muamer Zukorilić. Izvolite.
Dame i gospodo, poštovani predsedavajući, poštovani predstavnici Vlade, narodni poslanici, u ime narodnih poslanika Stranke pravde i pomirenja izražavam veliko zadovoljstvo što smo danas u prilici da raspravljamo o ovom izveštaju, što zapravo pokazuje novi kvalitet ili novi iskorak u kvalitetu rada Narodne skupštine, gde se, zapravo, odlučujemo, i nadam se da će to biti praksa i po pitanju drugih izveštaja ovog značaja, gde se odlučujemo da se na ovom nivou zapravo suočimo sa svim onim što stoji u tome izveštaju, bilo da su u pitanju dobre stvari, dobre ocene, ili da su u pitanju određene primedbe. To je jako važno. U tom pogledu, tema evropskih integracija ove zemlje je jedna od najvažnijih političkih tema ovih već duže godina. Iako nemamo više sporan stav u pogledu većinske vlasti ovde, uključujući i samu Vladu, dakle, imamo vrlo jasno opredeljenje, koje je poslednjih godina nesporno potvrđeno, ne samo u deklarativnom, teorijskom smislu, već i u praktičnom ponašanju, u zakonodavnom i svakome drugome pogledu, ali to i dalje ne znači da je ova tema pojednostavljena i da evrointegracije ove zemlje mogu da idu tako nesmetano. Zapravo, i dalje to jeste tema oko koje mi imamo podeljenu javnost i samo je pitanje gde se nalazi ta crta, da li je malo više onih koji podržavaju evropske integracije ove zemlje ili gube volju na tome putu, pa se protive tim integracijama. Ono što je činjenica jeste da je ta podeljenost uglavnom na nekakvim ekstremnim relacijama, a nikada istina ne stanuje na ekstremima. Uvek je istina negde na sredini. Zato i ovoj temi, po nama, treba prići rasterećeno, ne da budemo samo od onih koji kažu – mi podržavamo sve što se tiče evropskih integracija, bespogovorno i bezuslovno, bez toga da uopšte upitamo šta to znači, šta su dobre, a šta su loše strane, kao što nije dobro ni da se bude protiv svega bezuslovno i, takođe, bez polemike o tome. Istina, kao što rekoh, najčešće ili uvek stanuje negde na sredini. Ona je uvek relativna i uvek imamo prostora da razgovaramo i sa onima koji su bezuslovno za i sa onima koji bezuslovno protiv. Dakle, bez obzira što više nemamo problem kada je u pitanju većinski politički stav, to uopšte ne znači da ne treba da razgovaramo, pa čak da imamo i mi određene primedbe, da čujemo primedbe koje nam dolaze od Evropske komisije, ali isto tako, da i mi imamo određene primedbe i upite. Imamo pravo na određena pojašnjenja, kao što imamo pravo i na određene posebnosti. Dakle, EU je unija, unija ne monolitnosti, niti etničke monolitnosti, niti konfesionalne monolitnosti, niti kulturološke monolitnosti. Možda je ekonomski tu najlakše postići neki stepen monolitnosti, ali zapravo je to unija različitosti. To je od izuzetne važnosti da uvek znamo, i podvlačimo, a to je isto tako od izuzetne važnosti za nas ovde, u našoj zemlji, ovde u Srbiji, ovde na Balkanu, gde postoje donekle izraženije neke posebnosti, posebno u kulturološkom smislu, u duhovnom smislu, u etičkom smislu. Zato zastupam taj, da kažem, stav sredine, gde podržavamo evropske integracije i nemamo dilemu da li je to politički pravac ove zemlje. Ali, isto tako, želimo iskoristiti sve mogućnosti u samom konceptu evrointegracija, jer ideja EU je krenula i etablirana, uspostavljena je na principu reconciliation, na principu pomirenja, a sama reč pomirenje i sam pojam pomirenje zapravo govori o tome da se radi o strukturi dubokih razlika. Upravo unija znači približiti i pomiriti te različitosti. Svakako da to u zapadno-evropskom smislu i uopšte u evropskom smislu, pre svega, podrazumeva duboke razlike, političke, n Isto tako, taj princip ima i svoje detalje, odnosno svoje nijanse. I u njemu se isto tako krije i naša šansa da mi ovde, mi Balkanci, mi u Srbiji, građani Srbije, Srbi, Bošnjaci, Albanci, Mađari, i svi drugi, da ih ne nabrajam, isto tako želimo i hoćemo imati mesto u EU, ali razumejući EU kao veoma komotnu kuću, kao veoma komotan prostor, prostor koji će svima nama omogućiti da naše etničke, verske, duhovne i pre svega etičke različitosti i uverenja komotno ostvarujemo i komotno afirmišemo u toj evropskoj kući. Dakle, mislim da nedovoljno koristimo tu mogućnost, zapravo, zapadajući u matricu krajnosti, u matricu jesi li za evropske integracije, e onda, ako si za, nemaš pravo da pitaš ništa, nego ti si za, ćuti, primenjuj šta ti se god kaže, kako ti se god naloži, ili obrnuto. Dakle, ta matrica mislim da nam smanjuje prostor, da te svoje posebnosti. Balkan jeste deo Evrope i to je nesporno, ne samo geografski, već i kulturno-civilizacijski, ali kulturološki on ima svoje posebnosti. Nikad se neću pomiriti da je slika Balkana samo ovo što nam se dešavalo zadnjih sto godina ili devedesetih godina, ti krvavi ratovi i zločinci. Nažalost, i to je deo našeg Balkana. Ali, Balkan ima mnogo više od toga da ponudi. Balkan je i Antička Grčka i sva kultura Antičke Grčke, koja predstavlja jedan od postulata Evrope. Balkan je i Rim i sva civilizacija Rima koja je još jedan postulat Evrope, ali je isto tako, Balkan i sva ona specifičnost i posebnost koja je još u srednjem veku imala elemente međusobne komunikacije naroda u toj civilizaciji srodnosti i civilizaciji različitosti. Dakle, Balkan, eto, takav Balkan, koji možda nije uhvatio najbolji korak u 20. veku, verovatno zbog pustoši, antiteizma i svega onoga što je bilo u raskoraku sa duhom Balkana. Previše smo izgubili i da je bog dao sreće da smo još tada krajem osamdesetih, devedesetih pristupili EU, jako mnogo bismo sačuvali i ne bismo se sada ovim bavili i ne bismo imali stotine hiljada mrtvih među žrtvama, skoro milione raseljenih itd. To, naravno, ne možemo povratiti. Ali, zato možemo izvući velike pouke. Pouke koje treba da izvučemo jesu zapravo – dabogda se nikada ne ponovilo. Ali se ne može ostati na tome „dabogda“. Mi moramo učiniti to sa svoje strane, svakako pre svega u našim relacijama. Da bismo postigli tu sredinu, tu zlatnu sredinu o kojoj govorim, da bismo zapravo te krajnosti onih koji su evrofanatici, kako se to kaže, ili protivnici EU, smanjili, jer naš uspeh neće biti samo u tome da ispunimo procedure, naravno da su procedure nužne ali one nisu jedine, one nisu ključ naših evrointegracija, evo, svelo se to na vrlo mali deo neispunjenih procedura. Mi ćemo to ispuniti, ali se postavlja pitanje – šta su očekivanja građana? Šta će se desiti posle? Ako govorimo o nekakvim evrofanaticima kod građana, koji su bezuslovno za EU, da li se pitamo zašto su za EU? Mnogi zato što uopšte ne razumeju šta će se dobiti tom EU, već misle da onog trenutka kad uđemo u EU, da ćemo imati nemačke ili skandinavske plate. Šta će se desiti posle toga kad uđemo u EU i ne dobijemo nemačke ili skandinavske plate? Trebaće jako mnogo vremena da ih dobijemo i to neće zavisiti od procedura, verujte. To će zavisiti od suštinskog našeg odnosa, ne prema standardima EU zato što su standardi EU, već prema standardima ljudskim, civilizacijskim, organizacionim, državnim, državotvornim i prema standardima uređenja našeg društva. Tu je ono na šta bismo mi trebali da jače okrenemo naše strelice, i u političkom i u medijskom smislu. Nisam siguran čak ni da svi narodni poslanici ovo razumeju na pravi način. Jednostavno, padamo u tu atmosferu loših učenika, gde imamo neke nastavnike iz EU koji su nama zadali zadatke i ukoliko ovo ispunite dobijate dvojku i vi ste prešli u sledeći razred. U toj dvojci nema selameta, nema uspeha. Nisam siguran da je to ono što mi zapravo želimo. Dakle – da procedure, evo, hoćemo da ih ispoštujemo. Neka imamo primedbe, i treba neko da nas podseća. Ali, naša energija treba da bude usredsređena na suštinu, odnosno na stvarne standarde, ali ne na način da nam je to nametnuto, već na način da to treba da uradimo zbog nas. Ja sam pre dve noći konačio, boravio 24 sata kod svojih roditelja na selu kod Tutina. Mi nismo imali struje 24 sata. Ja sam bio 24 sata. Ta sela, većina sela oko Novog Pazara, Tutina i Sjenice nemaju struju preko tri dana, zato što je pao sneg 10 cm. Molim vas, recite mi, gde to na kugli zemaljskoj može da se uruši elektro-mreža zbog 10 cm snega? Dakle, nije problem u 10 cm snega, problem je u nekom zapostavljanju sistema, u ovom slučaju elektro-distribucije. Zamislite – nema struje, fiksni telefoni su daljinski premošteni što znači da nema ni telefona, ne rade mobilni telefoni, nema vode. Znači, ja sam 24 sata bio u tom mraku pa sam sada došao ovamo, ali građani stotinu sela su i dalje ostali u tom mraku, ni danas nema struje. Ilustraciju pravim, iako to nije tema. Znači, kako da objasnim sada tom građaninu u pešterskom selu, tutinskom, sjeničkom ili pazarskom, svejedno, da smo mi blizu ulaska u EU? Dakle, ovu proceduru ćemo lako otkloniti, ali to sa čime se naš građanin suočava u određenim delovima ove zemlje je zapravo ono što treba da bude naša stvarna borba u pogledu ispunjenja uslova, odnosno u pogledu podizanja vodostaja kvaliteta našeg kulturnog i civilizacijskog kvaliteta. Prema tome, naša obaveza ovde sa naše strane jeste da ispunimo ove standarde. Proceduralno, kažem, lako ćemo ih ispuniti, ostalo ih je još malo. Suštinski i kvalitativno, mislim da nam treba još više truda i to na onom konceptu o kome deklarativno takođe govorimo, kao što je ravnomerni regionalni razvoj itd. Ali, suštinski tu imamo vrlo jake raskorake i moramo se potruditi da to bude zapravo naš prilog ulasku u EU. Isto tako, i sa strane EU i Evropske komisije smatram da mora biti više sluha. Mora biti više sluha za našu različitost, pogotovo kada su u pitanju duhovni principi, etički principi. Ne može se nijedan građanin EU osećati kao neko ko treba neki kliše da ispuni. Smisao svih zakonodavstava sveta jeste sklad ili korak sa tradicijom. Gde god se desilo u ljudskoj istoriji da su zakoni bili u raskoraku sa tradicijom tog naroda, tradicijom tog čoveka, to su bili loši zakoni. Oni su proizvodili nered. Oni su proizvodili kolaps. Da, Evropska unija je istorijski primarno hrišćanska, ali se pitam da li je sada hrišćanska? Bio sam 2003. ili 2004. godine na jednoj raspravi kod Milana u Kadenabiji, kada je otvorena bila tema, tada kao verski poglavar, evropskog ustava. Imali smo nekoliko dana vrlo temeljitu raspravu upravo po ovom pitanju. Dakle, po pitanju samoga duha Evrope. Šta je duh Evrope? Da li je to hrišćanski duh Evrope? Kao musliman bih voleo da je to hrišćanski duh. Odmah da vam to jasno kažem, jer bi mi taj duh bio bliži od onoga ultraliberalnog, ultralevičarskog, ultramaterijalističkog duha, koji niti je hrišćanski, niti je muslimanski, niti je židovski. Balkan je tu još slojevitiji. Dakle, mi ovde imamo preplitanje i antičke Grčke i Rima i islamske kulture i civilizacije, potom imamo i preko Španije i Andaluzije islamsku civilizaciju koja je tamo bila preko 700 godina, pa imamo činjenicu da su Sorbonu osnovali muslimani, ako niste znali, i još mnogo, mnogo takvih primera što nije manjkavost Evrope, nego bogatstvo Evrope. Zapravo Evropa treba da nastavi tim putem, pa da nama Balkancima, ali i svima nama koji smo po nečemu drugačiji, konfesionalno, duhovno, etički, podvlačim etički, ne može nam se praviti etički kliše. Tamo gde se pokuša nametati etički kliše, to će kad tad pući. To neće uspeti. Evropska unija u svojoj definiciji to nema, ali u praksi birokrata nisam siguran. Nekako nam se u toj praksi i medijski nameće da moramo biti svi po jednom etičkom i kulturnom obrascu. Ne, to ne možemo. Sve što je obrazac, pogotovo administrativni, niti je etika, niti je kultura. Etika je ono što pulsira u mom srcu, ono u šta verujem. Sve što mi se nametne nije etika. To je pendrek, to je neka vrsta represije. To nam ne treba. To neće doneti dobro niti Evropi, a pogotovo našoj zemlji. Kada su u pitanju primedbe, neću reći da mi je drago da postoje ove primedbe, ali ono što mi jeste drago jeste činjenica da su narodni poslanici Stranke pravde i pomirenja protekli mandat zapravo fokus svojih diskusija imali na ovim pitanjima. Pitanje kvaliteta rada Narodne skupštine je jedno od najznačajnijih pitanja u ovoj zemlji. Da, tu postoje nijanse. Jedna od tih nijansi je bila i etički kodeks i čestitam narodnim poslanicima u Narodnoj skupštini što su tako ažurno ovo pitanje rešili i vrlo kvalitetno, verujem. To je, kažem, iz onog paketa nijansi. Naravno, i mnoge druge nijanse ćemo mi ovde popraviti, ali suština kvaliteta rada parlamenta će biti u poziciji parlamenta. Parlament, Narodna skupština je najviše zakonodavno predstavničko i nadzorno telo ove zemlje. Gospodo narodni poslanici, nemojte se nadati da će neko doći iz Brisela ili iz nekih drugih struktura ove vlasti da vam na zlatnom poslužavniku ponudi taj status. Ne, neće. U politici i općenito u ovim relacijama pravo je nešto za šta se morate izboriti. Prema tome, gospodo narodni poslanici, vi ćete biti to kada odlučite da budete to. Ako budete dorasli poziciji, odnosno statusu narodnog poslanika u sva tri smisla, onda ćete biti to. Prema tome, ukoliko se budete izborili u ovoj zemlji da izvršna vlast ovde podnosi izveštaje, da vam odgovara, da ih birate, razrešavate, pozivate na odgovornost i kontrolišete, onda ćete vi biti ono što treba da budete i nemojte očekivati da će vam u tome pomoći EU, niti bilo ko. Mi se za to moramo izboriti. Naravno, kada je u pitanju vladavina prava, moram kazati da smo jako puno učinili pogotovo u zakonodavnom smislu i drago mi je, evo na Kolegijumu i drugim prilikama naše komunikacije, ne vidim protivljenje i drago mi je da imamo volju, da zakonodavstvo i u tom pogledu do kraja usavršimo. Ali, ono što će ostati praksa upravo jeste primena i pogotovo ravnomerna primena. Dokle god mi budemo tamo u nekom Novom Pazaru, u nekoj Sjenici, u nekom Tutinu, imali sudije, tužioce koji dobiju zadatke od kriminalaca, kriminalnih klanova ili lokalnih političara, džaba nama ovde sve što ćemo upeglati u zakonodavnom smislu, džaba nam sve procedure koje ćemo ispuniti u pogledu zahteva Evropske unije. Zato moramo imati više snage da pravosudne organe istrgnemo iz kandži kriminala, da ne dopustio da tamo, evo najnovija praksa je imamo vladavinu 20 godina jedne vlasti u Sjenici koja je opustošila narod, gde su revizori ustanovili da su milioni pokradeni, zloupotrebljeni. Mi sada ovih dana imamo Osnovni sud u toj Sjenici, staje na stranu onih koji su to radili, pokušava da omete novu vlast. Zašto? Pa zato što su 20 godina pripadali istom organizovanom kriminalu i organizovanoj družini. Moramo imati odlučnosti da i te uglove, daleke uglove ove zemlje, zapravo zaštitimo od tih pošasti tim obračunom, vraćanjem kriminala u šahte, u podzemlje, mi ćemo ispuniti sve uslove i moći da zapravo budemo u Evropskoj uniji sa sve svojim duhovnim, etičkim i drugim kulturno civilizacijskim posebnostima, ali naravno deleći one prave univerzalne evropske vrednosti, ne samo ove moderne i problematične, već sve one na kojima je zapravo celokupna ljudska civilizacija izgradila svoju kulturnu i duhovnu tradiciju. Hvala vam.
Hvala puno. Tačno 19 i 54, taman sam se bio spremio da kažem. Hvala. Idemo dalje. Sledeći po veličini grupe, Enis Imamović. Izvolite.
Hvala, uvaženi predsedniče. Uvaženi članovi Vlade, koleginice i kolege, poštovani gosti, SDA Sandžaka pozdravlja donošenje izveštaja Evropske komisije o napretku Srbije za 2020. godinu. Kao parlamentarna stranka već punih 30 godina se upravo i borimo za Evropske i NATO integracije Srbije. Aktivni smo učesnici svih demokratskih procesa u zemlji i time dajemo svoj doprinos i jasno opredeljenje da sve svoje političke ciljeve i sve probleme za koje smatramo da trebaju biti rešeni, rešavamo unutar institucija sistema, osuđujući upotrebu sile i nasilja za dostizanje političkih ciljeva. Smatramo da je dobro što se parlament opredelio da u plenumu razmatra izvešta Evropske komisije o napretku Srbije. Međutim, tvrdimo da je u ovaj proces trebalo krenuti mnogo obazrivije, trebalo krenuti sa najširim mogućim društvenim dijalogom, naročito zbog činjenice da je ovo prvi put da razmatramo zaključke u plenumu. Dakle, trebalo je usaglasiti izveštaje iz prethodnih godina, trebalo je doneti zaključke kojima bismo se osvrnuli i na njih, na napredak između tih izveštaja i na kraju za zaključke i preporuke koje donosi ovaj poslednji izveštaj. Ja zbog svega toga želim na samom početku da kažem da mi nećemo podržati ove zaključke, nismo učestvovali u njihovom donošenju na Odboru za evropske integracije, niti ćemo u nastavku ovog procesa učestvovati u njihovom donošenju u plenumu. Nismo hteli ni na koji način da donosimo zaključke koji ne uvažavaju suštinske kritike Evropske komisije na napredak Srbije u njenim evropskim integracijama. Dugo smo razmišljali i da li da pokušamo da predložimo amandmane na ove zaključke i doneli smo odluku da ih ne predlažemo zbog toga što nismo hteli da naši amandmani postanu instrument za političke obračune sa neistomišljenicima u ovoj Skupštini. Svaki izveštaj Evropske komisije predstavlja važan parametar po kojem se meri napredak neke zemlje, u ovom slučaju napredak Srbije u njenim evropskim integracijama i implementaciju preporuka kada je u pitanju politički, društveni i javni život u našoj zemlji. Posebno kada su u pitanju manjinske zajednice, Izveštaj o napretku predstavlja izuzetno važan instrument, izuzetno važan mehanizam. Manjinska pitanja se sagledavaju u okviru pregovaračkog Poglavlja 23. U okviru tog pregovaračkog poglavlja nalazi se i poseban deo tog Akcionog plana, to je Manjinski akcioni plan, koji se odnosi upravo na manjine i taj manjinski akcioni plan sa aspekta Bošnjaka je nelegalan, nelegitiman i mi ga ne priznajemo. Ne priznajemo ga iz razloga što on ignoriše sve one suštinske probleme na koje su ukazivali legitimni predstavnici Bošnjaka u radnoj grupi prilikom pisanja tog Akcionog plana. Bošnjaci u Srbiji imaju veliki broj problema i nerešenih pitanja. Naš je cilj bio da u okviru tog akcionog plana uvrstimo rešavanje svih tih pitanja i nagomilanih problema. Oni su od strane radne grupe na najgrublji način izbačeni i mi smo zbog toga napustili rad u toj radnoj grupi i nismo dali legitimitet takvom Akcionom planu. Prilikom pravljenja svakog izveštaja Evropske komisije, prikupljaju se značajni podaci i iz drugih evropskih mehanizama, iz drugih institucija na tom evropskom nivou, u prvom redu Veća ministara i njegovih mehanizama, primarno, Okvirna konvencija za zaštitu nacionalnih manjina i Evropska povelja o regionalnim i manjinskim jezicima. Mi smo sa zabrinutošću primili brojne negativne ocene koje je Srbija dobila u ovom izveštaju i zato želim da u ovom uvodnom obraćanju iznesem ključne probleme na koje je morala Skupština obratiti pažnju u svojim zaključcima. Najpre, sam sistem zaštite manjina u Republici Srbiji pokazuje brojne nedostatke već u svom korenu, a koren su zakonska rešenja, zakoni. Mi smo 2018. godine doneli izmene i dopune Zakona o pravima i slobodama nacionalnih manjina koji je donesen 2002. godine. Doneli smo izmene i dopune Zakona o nacionalnim većima nacionalnih manjina iz 2009. godine. Međutim, te izmene su bile isključivo kozmetičke prirode. Nisu se bavile suštinskim pitanjima. Ono što tada niste hteli da slušate prilikom naše diskusije i prilikom amandmana koje smo podnosili na te predloge zaključaka, našlo se u ovom Izveštaju. Zakon iz 2002. godine više ne odgovara aktuelnoj situaciji, ne odgovara trenutnoj situaciji u kojoj žive nacionalne manjine u Republici Srbiji i ne uvažava njihove specifičnosti, njihove posebnosti i zato je potrebno doneti potpuno novi zakon, novi krovni zakon koji će uvažavati ove specifičnosti. Pored toga što je on uopšten i što ne uvažava te specifičnosti, on ni ne uređuje to polje, taj sistem zaštite i unapređenje individualnih kolektivnih prava manjina, niti pruža adekvatan odgovor za uključivanje manjina u društveni život. To konstatuje ovaj izveštaj. Srbija nikada nije sprovela svoju obavezu donošenja novog zakona, tog novog krovnog zakona kojim bi se uredio položaj nacionalnih zajednica i kojim bi se definisala uloga nacionalnih manjina u sveukupnom razvoju društva u Srbiji. Koja je uloga nacionalnih manjina? Šta konkretno manjine doprinose ovde? Sad je trenutno takav odnos prema manjinama kao prema nekom stranom telu koje ili će samo nestati ili treba ukloniti. Izmene Zakona o nacionalnim većima nacionalnih manjina su dodatno obesmislile ovaj organ manjinske samouprave. Organi koji se biraju na direktnim izborima danas nemaju ovlašćenje da donesu nijedno obavezujuće mišljenje ni na jednu odluku državnih organa, pa i one odluke koje suštinski zadiru u identitetska pitanja. Ako se vratimo na Poglavlje 23, u tom akcionom planu Srbija se obavezala da donese novi Zakon o zabrani diskriminacije. To naravno da danas nije učinila. Umesto toga imamo RTS za koji se utvrdi da je grubo prekršio, da je izvršio diskriminaciju prema Bošnjacima, da je grubo prekršio odredbe člana 6. i člana 24. važećeg Zakona o diskriminacije i nikom ništa. Ovo je dokaz da je ovakav sistem zaštite nacionalnih manjina načelan, da je formalan, da nije dovoljan, da on ne pruža adekvatne mehanizme za zaštitu i unapređenje nacionalnih prava. On ne nudi ni kazne za one koji te zakone očigledno krše, ograničavaju, pa čak i osporavaju. Jedan od važnijih segmenata u ovom izveštaju takođe je i pitanje neprocesuiranih ratnih zločina iz 90-ih godina i dalje nemamo kazne za počinioce masovnih otmica u Sandžaku i ubistava, u prvom redu otmica u Sjeverinu i Štrpcima. Ovaj izveštaj takođe jasno i nedvosmisleno ukazuje na nepoštovanje presuda međunarodnih sudova, Međunarodnog suda za bivšu Jugoslaviju u Hagu, i ovde se pored pravosnažnih presuda i dalje negira genocid u Srebrenici, i dalje veličaju ratni zločinci i to od strane najviših zvaničnika, najviših institucija, uključujući i Narodnu skupštinu. Ne procesuiraju se zličini ni na drugim narodima, Albancima i Hrvatima. U ovom izveštaju takođe je naglašeno da postoji veliki problem suočavanja sa prošlošću osude ratnih zločina, sude ratnih zločinaca, izražavanje pijeteta prema žrtvama, da postoji problem u politici sećanja. Ovde se osuđeni ratni zločinci i dalje slobodno bave javnim poslom, slobodno se bave politikom. To potvrđuje ovaj izveštaj, a Narodna skupština ignoriše. U samom izveštaju konstatovana je i ogromna razlika u nivou ostvarivosti prava nacionalnih manjina na teritoriji AP Vojvodine i u ostatku Srbije, pa je nivo ostvarivosti prava nacionalnih manjina u AP Vojvodine na daleko većem nivou nego što je to slučaj u ostatku Srbije. Govorimo o istoj zemlji, govorimo o istim zakonima i ovo je dokaz koliko je uvođenje novih autonomnih pokrajna zapravo neminovnost ne samo sa aspekta ostvarivanja prava nacionalnih manjina, nego i sa aspekta ostvarivanja osnovnih građanskih prava. To uvođenje srednjeg nivoa vlasti predstavlja smanjivanje jaza, smanjivanje distance na relaciji građanin - država. Ekonomska situacija nacionalnih manjina je konstatovana takođe ovim izveštajem, da je izuzetno loša. Područja tradicionalno naseljena Bošnjacima, Albancima, Hrvatima i Romima se suočavaju sa kontinuiranom nerazvijenošću. Ovakvu situaciju uočile su i evropske agencije, evropske komisije zadužene za praćenje i monitoring etničke diskriminacije, najpre u izveštajima Evropske komisije protiv diskriminacije, protiv rasizma i netolerancije. Tako se jedan od glavnih problema u četiri izveštaja, objavljena za Srbiju u periodima 2007, 2011, 2014. i 2017. godine, ističe nesrazmerna zaposlenost manjina u državnim organima sa javnim ovlašćenjima, u pravom redu policije su sva tužilaštva itd. i to je posebno izraženo kod Albanaca, Hrvata, Bošnjaka i Roma. U poslednjem izveštaju ove komisije protiv rasizma iz 2017. godine po prvi put se ukazuje na problem nerazvijenih područja koja tradicionalno naseljavaju nacionalne manjine. Evropska agencija posebno apostrofira da se nezaposlenost u ovim područjima kreće između 60 i 70%. I dalje ne postoje mere koje bi jasno upućivale kako da se ovaj problem reši. U prilog tome govori i Treće i Četvrto mišljenje o sprovođenju Okvirne konvencije za zaštitu nacionalnih manjina za Srbiju koja u evaluaciji članka 15, koji se direktno tiče socioekonomskog položaja, ukazuje kako se područja koja tradicionalno naseljavaju nacionalne manjine se suočavaju sa kontinuiranom nerazvijenošću i nezaposlenošću. Komitet eksperata je ukazao na činjenicu da same privremene mere nisu dovoljne, da je potrebno napraviti sistem koji će dati adekvatan odgovor na ovakvo stanje i na ovakve uslove života u kojima žive pripadnici nacionalnih manjina. U prvom redu to je uključivanje u državne organe sa javnim ovlašćenjima. Dakle, smatramo da Narodna skupština u svojim zaključcima posebnu pažnju treba posvetiti ovim pitanjima i uspostavljanju jasnih i efikasnih mehanizama za zaštitu i unapređenje individualnih i kolektivnih prava manjina, za poštovanje međunarodnih presuda, presuda međunarodnih sudova, jasnih rokova za donošenje Zakona o pravima i slobodama nacionalnih manjina, Zakona o nacionalnim većima, Zakona o zabrani diskriminacije, unapređenje vladavine prava i jednakosti pred zakonom, unapređenje slobode govore, slobode izražavanja, slobode medija i kako da zajedno svi dođemo kao društvo do uslova za slobodne, fer i demokratske izbore. Po nama zaključci koje Narodna skupština donosi su morali dati odgovore na ova pitanja i mi zbog toga ih nećemo podržati. Nećemo učestvovati dalje u njihovom donošenju. Hvala.
Zahvaljujem. Predlagač Elvira Kovač. Izvolite.
Zahvaljujem. Najlakše je izgovarati tvrde rečenice, biti u opoziciji, kritikovati, a ne nuditi nikakvo rešenje. Kao što sam spomenula u svom uvodnom izlaganju kada smo na Odboru za evropske integracije razgovarali o zaključcima tamo se otvorila slična rasprava i tamo sam u svojstvu predsedavajuće pokušala da odgovorim i sada ću učiniti isto. Lično sam kao predsednica Odbora za evropske integracije, uvažavajući zaista sve narodne poslanike članove Odbora, među njima je i prethodni govornik, najavila nedelju, 10 dana ranije, odmah čim smo na Kolegijumu Narodne skupštine Republike Srbije razgovarali o tome, da se planira ova plenarna sednica i tražili smo poslovničku mogućnost kako da je organizujemo. Zapravo bi bilo nekako logično da je ovo predlog zaključaka povodom razmatranja Izveštaja Evropske komisije Odbora za evropske integracije, ali za ovo ne postoji poslovnička mogućnost, pošto se ovo zaista radi prvi put ikada. Tada se već otvorila rasprava koja je bila, dobro, neophodna, mi smo zanimljiv, interesantan, značajan Odbor i onda smo pokušali da formulišemo ove zaključke oko kojih nije bilo veće rasprave, već je tada izjavljeno da će biti amandmana i ovo je jedinstvena rasprava i svi smo vi do poslednjem momenta očekivali te amandmane, koje bi možda predlagač ili ti predstavnik predlagača, prihvatio i bio bi sastavni deo ovog teksta. Ovaj tekst nije toliko loš, pa zbog javnosti da objasnim te neke delove, a onda ne samo kao predstavnica nacionalne manjine, ali kao neko ko se zaista bavio ovim pitanjima, odgovorim na skandalozne optužbe. Znači, ja zaista ne želim da branim Vladu Republike Srbije, već samo da objasnim neke činjenice. U zaključcima konkretno stoji, ako citiramo recimo, samo prvi ili peti, znači, suština je da se sve preporuke, svi kriterijumi moraju ispuniti. Znači, cilj svih nas je da što pre Srbija uđe u EU i ne možemo mi sad pisati zaključke od nekoliko strana. Sve to se podrazumeva. U potpunosti je poznato šta je u Akcionom planu dvadesettrojka, dvadesetčetvorka, šta je u posebnom Akcionom planu za manjine, možda su neki zaboravili da je Vlada Republike Srbije donela revidirani Akcioni plan za dvadesettrojku, dvadesetčetvorku u julu ove godine, svesna toga da smo u kašnjenju i promenjeni su određeni rokovi. S toga, i malopre spomenut Zakon o zabrani diskriminacije. Znači, pridržavamo se, to se očekuje negde, ne znam prvi, drugi kvartal, ne znam sad napamet, sledeće godine. Ali, da se vratimo na kako je to kada ste predstavnik nacionalne manjine koja se trudi da probleme detektovane na terenu reši i kada ste predstavnik nacionalne manjine, koja glasno, jasno viče, a ne nudi rešenje. Znači, ako želite da rešite probleme tih ljudi koje zastupate morate da imate predlog rešenja, saradnju, komunikaciju. Upravo to je rađeno u prethodnom periodu. Činjenica je da EU nema AKI, koji se tiče upravo ove teme, i zbog toga je ogroman uspeh i neverovatna stvar što imamo poseban Akcioni plan za manjine i u tome je, ako mogu tako da kažem i Vlada Republike Srbije, Vlada Republike Mađarske i SVM puno radio da mi to jednostavno imamo. Taj poseban Akcioni plan za manjine, on je od preporuka, upravo malopre spomenute „advajzeri kansil“ koja prati kako Konvencija Saveta Evrope o manjinama se primenjuje. I tu je tačno definisano šta treba da se uradi. Između ostalih su bile obaveze, donošenje iliti izmene i dopune Zakona o zaštiti prava i sloboda nacionalnih manjina, Zakona o nacionalnim savetima nacionalnih manjina. Znači, ne možemo reći da su oni doneli kozmetičke promene. Oni su doneti tako što su pozvani svi nacionalni saveti nacionalnih manjina. Postoji koordinacija nacionalnih saveta nacionalnih manjina, neverovatan broj, znači mislim da bi sada Suzana Paunović mogla tačno da kaže, ali broj tih aktera, učesnika koji odgovaraju za izvršenje posebnog akcionog plana za manjine je nekoliko desetina, mislim da je 60 i nešto, možda i više, znači posebni delovi. Ne može se nešto uraditi transparentnije i vidljivije. Naravno, ono što je SVM u proteklom periodu uradio je nuđenje rešenja. Ako smo videli da određenim zakonima treba nešto poboljšati amandmanima, predložili smo amandmane, tačno objasnili predstavnicima, tada je to bilo u delokrugu Ministarstva za državnu upravu i lokalnu samoupravu, i na taj način su se određeni problemi, upravo i ta proporcionalna zastupljenost pripadnika nacionalnih manjina rešila bar zakonski. Sada treba da pojačamo tu primenu. Posle toga je bilo neophodno doneti uredbe, znači donesene su uredbe od strane Vlade, s toga zaista smatram da su, kako da kažem, kritike, ne želim da koristim jače izraze, ali nisu na mestu, pa sam smatrala da je neophodno radi javnosti objasniti i stvari vezano za regulisanje prava i sloboda pripadnika nacionalnih manjina. Naravno, da ima još posla, ali najveći deo posla se tiče implementacije, ja mislim da se zaista možemo pohvaliti time, bez toga da preterano iskreno hvalim Vladu Republike Srbije kao deo koalicije, ali je neverovatno što je urađeno u proteklom periodu zahvaljujući otvorenosti i razumevanju. S toga, mislim da se rešenje nalazi u tome da ako mislite da nešto ne valja, predložite konstruktivno, na primer u ovom slučaju amandmane, ili nešto konkretno, ali ja mislim da u zaključku 1. i 5. stoji to o čemu se govorilo. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima Gordana Čomić.
Zahvaljujem. Dugujem odgovore na primedbe, opaske, komentare i kritike narodnog poslanika Enisa Imamovića i počeću sa najlakšim, sa vašim opaskama o razlici kako je to u Vojvodini, kako je to na teritoriji cele Srbije i podeliću sa vama anegdotu iz mog života. Ranih 90-ih ovih prazničkih dana, ne božićnih, nego uskrsnih sam bila u Kruševcu i desilo se tada da se poklapaju datumski Uskrs koji slavi i Rimokatolička crkva i Uskrs koji slavi Pravoslavna crkva. I, rekla sam – e, šteta ove godine samo jedan Uskrs i ljudi oko mene su me gledali nerazumevajući šta pričam. Zato što je mnogo bolje kada imaš dva Uskrsa, jer dva puta ideš u goste, dva puta dobiješ kolače, dva puta dobiješ poklon. Dva Božića moraš da imaš. Kako kaže jedan vrsni novinar – u Srbiji sezona Božića i Uskrsa u Vojvodini vam je ilustracija za samoobavezivanje da poštuješ i uvažavaš onog drugog i da razumeš koliko je bogatstvo da onaj drugi bude različit. To je primena delom istorije, delom viševekovnog vojvođanskog duha kada nas je puno šarenih i jedini način da živimo skladno je da živimo jedni sa drugima. No, nezavisno od toga, pravo na primenu zakona imaju jednako svi, bez obzira da li žive u Vojvodini ili bilo kom drugom delu Srbije. Onda o primeni zakona. Vaša primedba koja se odnosi na nedostajuće zakone ili predloge zakona po preporukama bila je tema sastanka sa nacionalnim savetima 24. novembra 2020. godine, gde smo predlagali nacionalnim savetima i koordinaciji da do kraja ove godine o najmanje tri teme razgovaramo o otvorimo i društveni dijalog. Prvi je tema popisa 2021. godine, da bude izveden i sproveden tako da nacionalne manjine, nacionalni saveti ne da nemaju nikakve primedbe, nego da razumemo da je to proces koji nama svima treba, da znamo koliko čega ima, koliko ljudi ima, koliko svega, da to bude na jezicima, da bude uz učešće manjina itd. Drugi predlog nacionalnim savetima je da otvorimo dijalog i slušamo rešenja kako će biti sprovedeni izbori 2022. godine. Dakle, da sami nacionalni saveti kažu ovo nam smeta, ovo bismo popravili, ovo na ovakav način itd. i to do kraja 2020. godine. Treće je, predlozi nacionalnih saveta kako da budu zastupljeni na programima javnih servisa, pre svega RTS, pošto RTV ima po zakonu koji važi i za jedan i za drugi javni servis ono što je informativni, kulturni i svaki drugi program manjina. Reprezentativnost pripadnika nacionalne zajednice Ministarstvo će evo do kraja godine i zvanično imati državnog sekretara čija će isključiva nadležnost biti primena prava nacionalnih manjina na lokalnom nivou, pošto je to tamo gde život počinje. Dakle, nije reprezentativnost pripadnika nacionalnih manjina samo broj, on pokazuje da em hoćemo da živimo zajedno, em imamo zakon koji nam omogućava da živimo zajedno, pa onda treba da bude i predstavnika nacionalnih manjina ne samo u administraciji državne uprave, nego u svim sektorima života i nacionalnih manjina koje teritorijalno žive relativno kompaktno i drugih nacionalnih manjina koje su rasute po teritoriji cele Srbije. Imamo jednaka prava, etnička različitost, nacionalno poreklo ne sme biti uzrok i razlog diskriminacije, ne primenjivanje zakona je odgovornost Ministarstva i Vlade, a vi ste tu da kažete kako se ne primenjuje, ako se ne primenjuje. Zakon o zabrani diskriminacije. Radne grupe u Ministarstvu za ljudska i manjinska prava i društveni dijalog za Zakon o rodnoj ravnopravnosti, Zakon o istopolnom partnerstvu i za izmene i dopune ili novi Zakon o zabrani diskriminacije je u toku. Zbog toga što postojeći predlozi podrazumevaju skoro 49% odredbi da se menjaju i onda nam treba jednog društvenog dijaloga da vidimo hoćemo li poštovati jedinstvena metodološka pravila Narodne skupštine pa davati novi predlog zakona ili ćemo ipak ići samo kroz izmene i dopune. I u tome treba da učestvuju nacionalni saveti, ja bih volela da učestvuju i narodni poslanici. Status ratnih zločinaca koji su odslužili svoje kazne po pravosnažnim presudama. Mogu da se složim sa vama da tema ratnih zločina nije tema o kojoj se u Srbiji priča činjenično o kojoj se priča bez strasti i o kojoj se priča u skladu sa kulturom ljudskih prava na kojoj je izgrađen naš Ustav i sve ono što smo iz Ustava posle pretočili u zakone. Ono što moram da vam odgovorim, a mislim da vi to znate, ne postoji propis, ne postoji zakon kojim možete zabraniti licu koje je pravosnažno odslužilo svoju kaznu da se bavi bilo kojim poslom. Kakvu to poruku šalje? To može da bude tema društvenog dijaloga. Razumela sam da će biti inicijativa za društveni dijalog osim onog koje će Ministarstvo graditi. Ja ću vrlo rado videti vaš predlog o tome šta da bude tema, ko da budu učesnici, koliko to da traje, šta da budu preporuke i zaključci i vi ste dobrodošli u Ministarstvo sa takvim predlogom. Poslednja tema koju ste spomenuli je usaglašavanje između Okvirne konvencije o ljudskim pravima Saveta Evrope, onoga kako manjinska prava prati EU i onog što Srbija radi. Mogu samo da se složim sa predsednicom Odbora narodnom poslanicom Elvirom Kovač da je Srbija, ako poredite druge zemlje koje su u istoj fazi pristupanja ili sličnoj i poredite zemlje koje su u regionu ili poredite Evropu uopšte da ne odustajemo od primene zakona o standardima zajedničkog života između pripadnika većine i manjine. To je očitost koja je navela nas u ministarstvu da pokrenemo građenje političke volje da kroz Berlinski proces ili kroz saradnju Odbora za ljudska i manjinska prava zemalja članica Berlinskog procesa pokrenemo taj evropski duh kojim inače menjamo društvo, sa ciljem da se razgovara i usvoji kao zajednički regionalni dokument ondašnja Mala povelja ili Povelja o ljudskim i manjinskim pravima koju je državna zajednica Srbija i Crna Gora donela februara 2003. godine da time kao region govorimo zajedno o jedinstvenom dokumentu kojim želimo sami sebe u regionu da obavežemo na poštovanje manjinskih prava u okviru korpusa univerzalnih ljudskih prava. Ponavljam da ste dobrodošli u Ministarstvo. Razumela sam da ne želite da učestvujete u ovom procesu. To je vaše pravo, koje branim ja lično i institucionalno. Ne želite da učestvujete u Nacionalnom savetu, isto vaše pravo. Bez obzira, ako vaš odgovor bude da ne želite da učestvujete u izgradnji društvenog dijaloga, ja ću opet reći – vaše pravo i, verovali ili ne, ponavljaću poziv u ovoj Skupštini za vaš dolazak i izgradnju dijaloga dokle god i vi i ja budemo u ovoj sali. Hvala.
Hvala ministarka. Reč ima Enis Imamović, replika.
Hvala. Pokušaću da bude izuzetno kratak. Dakle, kada su u pitanju naši predlozi za rešavanje ovih problema, oni su sadržani u rezoluciji za rešavanje statusa nacionalnih manjina u Republici Srbiji koju smo 2. februara 2015. godine predali Narodnoj skupštini na usvajanje. Svi ovi predlozi o kojima govorima smo predlagali i pre sada će već pet godina. Govorimo o njima na svakom mestu. Ovo nije prvi put da se suočavate sa ovim predlozima koje mi iznosimo o promenama zakona, krovnih zakona, o uvažavanju činjeničnog stanja. Rekao sam, amandmane nismo podneli. Rekao sam zašto amandmane nismo podneli. Zato što ne želimo da naši amandmani, iz iskustva koje imamo sa prethodnih sednica ovog saziva, da amandmani koje mi predlažemo, postanu instrument za obračun sa nekim vanparlamentarnim strankama. Jednostavno to nismo hteli. To je naše pravo da odbijemo da na taj način učestvujemo u donošenju ovih zaključaka. Ne kažem ja da su neophodne promene ovih zakona, ovo kaže izveštaj, da zakoni ne uvažavaju stanje u kojem žive pripadnici nacionalnih manjina. Kada je u pitanju koordinacija, postoji koordinacija Nacionalnih saveta nacionalnih manjina, između ostalog ta koordinacija predlaže brojna rešenja, između ostalog bilo je sedam koordinisanih predloga kada su u pitanju izmene i dopune Zakona o Nacionalnim savetima nacionalnih manjina. Ni jedan od tih sedam predloga nije usvojen, a došao je od koordinacije koju čine 22 nacionalna saveta nacionalnih manjina. Na kraju, meni je drago što se nacionalna zajednica koju predstavlja koleginica Kovač, ne nalazi u izveštaju koji kaže da su Mađari nedovoljno zastupljeni u državnim organima sa javnim ovlašćenjima. Međutim, u izveštaju ove komisije o netoleranciji i sprečavanju rasizma za 2004, 2007, 2011, 2014, 2017. godinu stoji da se kontinuirano pripadnici albanske, bošnjačke, hrvatske i romske nacionalnosti suočavaju sa diskriminacijom prilikom zapošljavanja u državnim organima sa javnim ovlašćenjima. To kažu evropski izveštaji, ja prenosim šta kažu evropski izveštaji koji su sastavni deo ovog izveštaja Evropske komisije o napretku Srbije.
Isteklo vam je vreme.
Dakle, to su stalni mehanizmi, stalni evropski mehanizmi koje treba da poštujemo. Hvala.
Hvala, gospodine Imamoviću. Predstavnik predlagača ima uvek pravo da se javi neograničeno, a to je od potpredsednica, Elvira Kovač.
Zahvaljujem se, ali ja ću biti izuzetno tolerantna i trudiću se da uđem u predviđenih dva minuta za repliku. Ne želim direktno da se obraćam nikome, ali samo da razjasnimo. Rezolucija o kojoj se govori je bila u skupštinskoj proceduri, ne znam da li je još uvek u skupštinskoj proceduri, ali je praksa da se povlači i ponovo podnese. Mislim, ovako lično, kao predstavnik nacionalne manjine, da možda ne bi bilo loše da se raspravi o tom pitanju, ali da vam naglasim da ta rezolucija izuzetno liči, što ne mora da bude plagijat, na rezoluciju koju je donela parlamentarna Skupština Saveta Evrope, izvestilac je bio … (ne razume se), izuzetno značajna tako da mislim da možda i možemo o ovoj temi da raspravljamo, a tu nisu konkretna rešenja predložena vezana za Srbiju, već je uopšteno upravo se radi o implementaciji okvirne konvencije Saveta Evrope. Parlamentarna Skupština Saveta Evrope i dalje radi na tom pitanju. Sticajem okolnosti ja sam izvestilac i kada prođe cela ova pandemija i vidimo kako se radi, očekujemo usvajanje još jedne rezolucije. Tako da možemo da otvorimo i tu temu. Drugo o čemu smo pričali je EKRI. Ja nisam bežala od toga, čak sam i u svom uvodnom izlaganju naglasila da bez obzira na dobre zakone, jer od 2014. godine do 2020. godine je na nekoliko zakona podneto i usvojeni su amandmani koji se upravo odnose na proporcionalnu zastupljenost pripadnika nacionalnih manjina u skoro celoj javnoj sferi i izveštaj to konstatuje, znači izveštaj Evropske komisije da, bez obzira na to, još uvek u praksi postoje problemi i opet je implementacija ta koja je značajna. Ja sam naglasila da je zapravo neophodna efikasna primena da bi se adekvatno, znači poboljšanje zahvaljujući ovim zakonima, osetilo i u praksi. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Ministarka Jadranka Joksimović.
Zahvaljujem. Poštovani narodni poslanici, iako je koleginica Čomić u najvećoj meri odgovorila na neke od primedbi prethodno iznetog govora, moram da primetim da je ovde došlo do jednog temeljnog brkanja lončića kada su u pitanju evropske integracije. Samo jedan od segmenata instrumenata kojim se donekle samo, takođe, meri evropski put ili napredak u evropskim integracijama. Mi ovde ne raspravljamo o izveštaju, koliko sam razumela, nego raspravljamo zaključke koje je Narodna skupština tim povodom po prvi put u plenumu donosi. Mislim da je to jako dobra inicijativa, s tim što osećam potrebu da kažem da sam kao ministar, koji je ovu dužnost obavljao u prethodnih skoro pet i po godina, svaki put dolazila, među prvim mojim aktivnostima je bilo pred Odbor za evropske integracije, uvek u punom kapacitetu i sa svim neophodnim dokumentima i saradnicima, da bismo izašli iz te mantre da su evropske integracije proces za neku samoproklamovanu proevropsku elitu, već su evropske integracije proces za celo društvo. To je proces u kojem svako ima svoju ulogu. Meni je žao što vi, poslaniče, doživljavajući se isključivo kroz prizmu nacionalne manjine, doživljavate između ostalog izveštaj i sam proces evropskih integracija kao partikularni instrument za ostvarivanje svojih posebnih partikularnih interesa. Ova godina 2020. je pokazala da je proces evropskih integracija, više nije tema ni brzina, ni daljina, tema je dubina održivosti promena koje će da donesu da cela EU i sve zemlje Evrope budu održivije i ekonomski i zdravstveno, u kontekstu opšte održivog razvoja. Zato je EU donela i novu zelenu agendu i digitalizaciju, kao nove instrumente rasta i održivosti Evrope, uključujući naravno i nas koji živimo u Evropi. Prema tome, politika evropskih integracija je krovna međusektorska politika, u kojoj učestvuje svako ministarstvo, u kojoj učestvuje svaki organ državne uprave, u kojoj učestvuje Narodna skupština, u kojoj učestvuje civilno društvo. Meni je žao što predsednici Nacionalnog konventa danas nisu prihvatili poziv, pozivajući se na tzv, diplomatskim rečnikom rečeno, diplomatsku bolest, jer su time sami sebe lišili ekskluziviteta i privilegija koje kao nacionalni konvent i civilno društvo imaju u procesu evropskih integracija. Što se tiče prava nacionalnih manjina, već je ovde pomenuto da postoji akcioni plan u okviru Poglavlja 23. Poglavlje 23 je sada deo klastera 1 – fundamentalnih prava, gde smo otvorili svih pet od pet poglavlja. Promenjena je metodologija, menjajte terminologiju svi. Ja sam prva promenila. Šta znači akcioni plan za ostvarivanje prava nacionalnih manjina? Inače, 2016. godine je ocenjeno da bi bilo dobro da se donese takav poseban plan. Taj plan ne poznaje niti takvu obavezu nije poznavala ni jedna pristupajuća zemlja, osim Srbije. Smatram to našom prednošću, jer smo pokazali da, pored svega onoga što je tzv. meko pravo u oblasti nacionalnih manjina, a to su sve konvencije koje ste između ostalog i pomenuli i za koje je poslanica Kovač rekla da ne postoji, ne postoji pravni tekovina EU, ali i ne treba da postoji jer je to temeljna vrednost EU, to je temeljna vrednost na kojoj počiva sklop EU. Mi smo ne samo potpisnici svih međunarodnih konvencija, posebno evropskih, već smo zaista iznad nivoa i u zakonodavnom, pa ako hoćete i pravom smislu iznad nivoa mnogih evropskih zemalja. To se konstatuje u svim izveštajima, posebno od 2016. godine na ovamo. Kako to niste videli? Ja imam analizu, ja sam svaki izveštaj u poslednjih deset godina pročitala, i onaj pre 2012. godine, znam ga skoro pa napamet. Ima jedna druga stvar koja se meni zaista ne dopada, a koju uporno vidim da se pušta u cirkulaciju javnog govora, a to je da se promovišu neka kolektivna nacionalna prava. Ne postoje kolektivna nacionalna prava, to je sve suprotno evropskim vrednostima. Evropske vrednosti poznaju isključivo i jedino ljudska prava, dakle ljudska prava i slobode uključujući prava pripadnika manjina, svih manjina, ne samo nacionalnih manjina. Prema tome, nemojte molim vas da pričate o jednoj ideji suprotnoj evropskom duhu o kolektivnim pravima manjina. To ne postoji. Da ne govorim o tome da mnoge evropske države, kada kažem evropske u ovom kontekstu mislim na članice EU, uopšte ne poznaju kategoriju nacionalnih manjina, što mislim da je jako loše i što se odražava na neke procese i unutar EU i među članicama EU. Kao što vidite, odražava se i na pristupni proces onih koji su sada, recimo, trebali da otpočnu pregovore, pa nisu. Mislim na Severnu Makedoniju, Albaniju itd. Ima tu uloge i efekata, između ostalog, i tih problematično rešenih ne samo zakonodavnih, već i različitih načina uopšte zakonodavnog okvira vezano za nacionalne manjine. Prema tome, zaista smatram da se ovakvim pristupom gde posmatrate Izveštaj o napretku ili Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju, pazite, to je samo deo procesa, evropske integracije su krovna međusektorska politika održivog razvoja i to je ova godina dokazala. Ovu su samo instrumenti koji u jednom delu, naravno mere, kao što je neko rekao ovde, i ocenjuju nas, daju nam dvojke, trojke i ostalo, to uopšte nemojte da posmatrate na taj način. Onda se mi ne razumemo oko evropskih integracija kao celine procesa. Društvo i društveni dijalog koji je neko ovde pomenuo oko temeljnih vrednosti EU ili toga da li smo za EU ili nismo, to je prevaziđeno. Nije valjda da se mi bavimo debatom da li smo za EU ili nismo? Šta smo, protiv EU, protiv koncepta? Pa, ko ulazi više u takve debate? Da li ste protiv napretka u onom što jeste civilizacijski domet? Naravno da nismo. Naravno, imamo svoje specifičnosti, kao što je neko rekao, koje su uslovljene sklopom istorijskih događaja, da ne ulazimo i ne vraćamo se stalno u prošlost, ali u svakom slučaju to nije debata. Nije debata da pomirimo više da li smo za EU ili ne, nego kako da svi zajedno budemo održivi, kako da svi zajedno postignemo održivost u Evropi i da ovaj kontinent i mi sve zajedno sa njim, i EU i mi koji smo na putu EU da ovakve krize kakve je ova godina pokazala, ova užasna godina, savladamo na najbolji mogući način. Pazite, koncept EU je nastao kao koncept kojim se uvodi dijalog mira i solidarnosti umesto ratova koji su pustošili evropski kontinent vekovima. Neću da kažem stotinama godina, zaista vekovima. Pa, nije valjda da smo protiv toga? Naravno da smo za to. Samo je sada pitanje kako zajednički da se udružimo u otpornosti. Zato je EU ove godine donela ekonomski investicioni i usvojila podsticajni plan za zapadni Balkan, gde se velika sredstva opredeljuju da bismo se uskladili sa zelenom i digitalnom agendom kao novim ekonomskim politikama održivog razvoja ekonomskog. Zato je nova metodologija. Zato što se videlo da ovaj proces ide jedan korak napred, dva nazad, da li smo otvorili jedno poglavlje ili ne. Molim vas, mi kada smo otvarali po tri-četiri poglavlja godišnje, kritika je bila – nema veze što smo otvorili poglavlje, bitno da ih zatvorimo. Ako ne otvorimo ni jedno, zašto nismo otvorili ni jedno? Pa, to je tako skučen doživljaj evropskih integracija. Evropske integracije su krovna međusektorska politika, zadatak za svakog člana Vlade, za svakog poslanika i za svaku instituciju sistema. Pazite, evropske integracije nisu jednostran proces. Ne prilagođavamo se samo mi. I EU koja prima novu članicu, od svog budžeta do različitih drugih instrumenata, mora da se, naravno, usaglasi i upodobi sa novom članicom. To je dvostran proces. Da ne pričamo koliko politika proširenja, neću da ulazim sada u te teme. Ali, zaista, mislim da ste pogrešno shvatili proces kao partikularni instrument za ostvarenje potreba vašeg, da tako kažem, dela manjinske zajednice koju predstavljate. Meni je žao što postoji toliko podela i među manjinskim zajednicama u Srbiji, između ostalog baš u bošnjačkoj. Održivost se ne temelji na razlikama, nego na združenim i upregnutim snagama. Mislim da je ova godina to pokazala i ja zato verujem da treba da razumemo ovaj proces na pravi način. Ovo je proces održivosti kojim ćemo se mi sa ostatkom Evrope ubaciti u kolosek promena i održivog razvoja. E, sad, da li ima političkih stvari? O tome će biti, verujem, u toku današnje diskusije dovoljno vremena da o tome diskutujemo, ali zaista sam morala oko ovoga da intervenišem. Druga stvar, samo još jedno. Rekli ste oko Saveta nacionalnih manjina. Znate šta, ja razumem da ste vi pričali o srednjem nivou vlasti, ali Savet nacionalnih manjina nije lokalna samouprava, nije organ lokane samouprava. Mora biti vrlo precizno i jasno definisane i uloga i načini rada, a mislim da smo to radili na najbolji mogući način i u tom segmentu već treći izveštaj za redom se ne konstatuje nikakvo ne samo pogoršanje, već se pohvaljuje i zakonodavni okvir i ukupna praksa. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Enis Imamović. Izvolite.
Hvala. Uvaženi predsedniče, uvažena ministarko, moram na početku da vam kažem, razumem vaš žar kojim izlažete, nema potrebe da vičete ovde na nas. Ipak, vi ste ovde gost, mi smo ovde domaćini.
Viče ona na sve, nemoj da se sekiraš.
Pa, neko ima pravo da se usprotivi, neko nema. Ja ne bih voleo da nastavi da viče na mene, voleo bih da nastavimo da razgovaramo u nekom normalnom tonu, kao što ću ja pokušati da objasnim zašto sam se fokusirao na manjinska prava. Uvažena ministarko, ja sam ovde predstavnik jedne manjine, izabran sam na manjinskoj listi. Mene su izabrali pripadnici bošnjačkog naroda da zastupam njihove interese u ovoj Skupštini i ako interesi bošnjačkog naroda u ovoj Skupštini jesu da se ukaže na Izveštaj Evropske komisije koji kažu da su Bošnjaci diskriminisani po određenim poljima i te kako ću iskoristiti svoje pravo i mogućnost da ukažem na te probleme i da tražim da se oni reše u okvirima institucija sistema, između ostalog i u okviru Narodne skupštine u kojoj vi i mi danas sedimo. Kažete da ne postoje kolektivna prava manjina. Ja bih vas pitao šta je jezik? Da li je jezik kolektivno pravo jedne manjine? Šta je kultura? Da li je individualno ili kolektivno pravo? Ministarka, molim vas nemojte me učiti šta su individualna i kolektivna prava. Dakle, pozivam vas, rekao sam da želimo konstruktivno, to što se vama nisu svidele neke stvari koje sam ja rekao, to je politika. Ovo je političko telo. Mi ne možemo da pričamo isto. Mi nismo pripadnici iste partije. Mi nismo pripadnici istih politika. Ovde se biramo, između ostalog, da bi iznosili različito mišljenje i da bi pokušali da to mišljenje ugradimo u akta koja se donose u ovom domu. Šta je sporno? Nadam se da nije sporno to što smo mi izneli i ukazali na delove Izveštaja koje tražimo kao predstavnici, legitimni predstavnici bošnjačkog naroda, da se ugrade u zaključke koje Narodna skupština donosi. Mi ne možemo da učestvujemo u donošenju tih zaključaka ukoliko oni ignorišu naša osnovna individualna i kolektivna prava koja kao narod imamo. Tražimo da poštujete Ustav i zakon svoje države, Ustav i zakone koje ste vi doneli, po kojima se mi ovde biramo i na osnovu kojim mi imamo pravo da koristimo…
Enis, pošto je dva minuta prošlo. Izvinjavam se.
Hvala. Izvinjavam se, predsedniče što sam odužio.
Reč ima predsednica Vlade, Ana Brnabić. Izvolite.
Samo kratko. Dakle, ovde smo više puta čuli da u Izveštaju o napretku koji je dala Evropska komisija piše da su Bošnjaci diskriminisani. Ja molim, i moram zbog građana Republike Srbije da kažem da ovo nije tačno. Znači, da prekinemo, dijalog je odličan. Fenomenalno i mi možemo ovde da raspravljamo o mnogim stvarima, ali ono što nije tačno, nije tačno. Recite mi – na kojoj strani piše u Izveštaju o napretku da su Bošnjaci u Republici Srbiji diskriminisani? Ako išta, Republika Srbija se pohvaljuje nekoliko puta tokom ovih godina za svoj odnos prema nacionalnim manjinama, kao što je i ministarska Joksimović rekla. Dakle, čini mi se da u tome možemo da budemo primer mnogim državama članicama EU koje nemaju definisane nacionalne manjine u okviru svojih država. Nema ljudi koji su nacionalne manjine, tad. Svi su Francuzi ili su Bugari, nema nacionalnih manjina. Ja se ponosim što je Srbija ovakva država. Mislim da je to jačina Srbije, da je ova diversifikacija jačina Srbije. Uvek sam za to da sedimo i da vidimo kako mi to možemo još da pojačamo. Molim vas, dakle, sada kada govorimo o Izveštaju o napretku, ovo nije tačno i uvreda i za one koji su pisali taj izveštaj i za Evropsku komisiju i za sve partnere u EU u Narodnoj skupštini govoriti da nešto piše što ne piše. Dakle, ako piše recite mi na kojoj strani to piše, pa ću se ja izviniti zato što sam ja čitala taj Izveštaj nekoliko puta, posebno te delove gde je iznesena kritika na naš račun. Ja to nisam videla. Onda, ako vi hoćete tako da vodite politiku, opet, kao što je rekla ministarka Čomić, vaše pravo. Mislim da nije korektno prema građanima Republike Srbije, ni prema vašim glasačima da govorite neistinu. Ponovo, i još jednom kada pričamo o demokratiji i dijalogu, znate, ako vi kažete – dugo smo razmišljali da li da predložimo amandmane, ali nismo predložili amandmane. Nismo se slagali sa Radnom grupom koja je radila na izradi manjinskih zakona, napustili smo rad u Radnoj grupi. Nećemo učestvovati u donošenju zaključaka Narodne skupštine. Ljudi, to demokratija nije, to dijalog nije. Akcioni plan za manjine je Akcioni plan koji je demokratski donesen. Na njemu su radile sve nacionalni saveti nacionalnih manjina koji su želeli na njemu da rade. Ne može biti nelegitiman ili nelegalan zato što jedan savet nije hteo, jedan od 23 nije hteo na njemu da radi. Ne može biti. To nije demokratija, ljudi. To je demokratija kako je shvata naša opozicija ili deo naše opozicije, a to je – ako ja nemam većinu, onda to nije demokratija. Ako vi imate većinu to nije demokratija, ako ja nemam, e onda je to diktatura. Ljudi, demokratija je demokratija. Znači, imate većinu, nemate većinu, učestvujete u nekim demokratskim procesima, ne učestvujete u nekim demokratskim procesima. To je isto u redu zato što je to više pravo i svi se borimo za to vaše pravo. Ali, ne možete reći – neću da učestvujem u donošenju zaključaka Skupštine, napustio sam rad Radne grupe, neću da ponosim amandmane i onda kažete – zašto vi mene niste čuli? Zato što ste vi izabrali da se ne čujete. To nije demokratija i nije dijalog. I još jednom u izveštaju ne piše ovo što vi kažete da piše, što je u stvari najvažnija stvar u čitavoj ovoj debati. Hvala vam.
Zahvaljujem se. Reč ima Enis Imamović, replika. Izvolite.
Hvala uvaženi predsedniče. Uvažena predsednice Vlade, dakle, kada je u pitanju pravljenje izveštaja Evropske komisije, ja sam u diskusiji rekao, drago mi je što čujem da ste me u pojedinim segmentima vrlo pažljivo slušali. Žao mi je što niste čuli da se prilikom pisanja svakog izveštaja Evropske komisije prikupljaju podaci od svih na evropskom nivou, u prvom redu podaci od Saveta ministara, odnosno Veća Evrope, kao što je Okvirna konvencija za zaštitu nacionalnih manjina i Evropska povelja o regionalnim manjinskim jezicima, kao što je izveštaj Evropske komisije protiv rasizma i netolerancije koji u izveštajima, u svojim izveštajima u četiri izveštaja 2004, 2007, 2011, 2014. i 2017. godine govori o svemu o čemu sam ja ovde govorio. Dakle, kada razmatramo predloge zaključaka Narodne skupštine ne možemo biti selektivni, zato što se i izveštaj Evropske komisije ne donosi selektivno nego na bazi izveštaja svih evropskih mehanizama. Dakle, evropski mehanizmi, Veće Evrope, Okvirna konvencija za zaštitu nacionalnih manjina, Evropska povelja…. (Ana Brnabić: Gde to piše? Koja strana? Nemojte molim vas da lažete građane Srbije.) Dajte molim vas, pročitajte izveštaj. Pročitale ste izveštaj, možete da nađete. Dakle, imamo da kažem još sledeće, kažete…. (Ana Brnabić: Koja strana u izveštaju?) Molim vas, nemojte da se dovikujemo, voleo bih da održimo nivo rasprave koji je dostojan ove Narodne skupštine. Ima u izveštaju. (Ana Brnabić: Koja strana u izveštaju? Gde to piše u izveštaju?) Dakle, da se ne bismo dovikivali, molim vas, ovde se govori, ukazao sam, između ostalog, i tražio sam od Narodne skupštine, da u svojim zaključcima između ostalog, uvaži sve preporuke, sve izveštaje koji su uticali na pisanje Evropske komisije. U Izveštaju Evropske komisije stoji, ja da vama govorim koja je strana i to, malo je to nepristojno, znate, malo je nepristojno, niste vi meni učiteljica, znate, da bih ja vama odgovarao koja je strana itd, itd. Nisam ovde na vašem ispitu, vi niste ti koji treba mene da ocenjujete. Ja sam taj koji treba vas da ocenjuje. Ja kažem da ste sa aspekta Bošnjaka, pali na ovom ispitu. I te kako je moje pravo da ne učestvujem u raspravi, i te kako je moje pravo da ne predlažem amandmane i da kažem da je način na koji su donešeni ovakvi zaključci nelegitiman. I te kako je naše pravo da kažemo da akt, akcioni plan koji ignoriše sve probleme sa kojima se suočavaju Bošnjaci, da je on za nas nelegitiman. Možda je legitiman za druge pripadnike nacionalnih manjina, ali za nas nije legitiman, zato što su iz njega izbačeni svi suštinski problemi sa kojima se suočava Bošnjački narod u Srbiji. Mi smo tražili da oni budu deo akcionog plana, ukoliko hoćemo da taj Akcioni plan pomogne da se vrati poverenje Bošnjaka u državu i u državne organe sa javnim ovlašćenjima.
Hvala. Isteklo je vreme za repliku.
Neću dalje učestvovati u ovoj raspravi. Dolazimo u situaciju da rušimo svoje dostojanstvo, da rušimo dostojanstvo ljudi koje predstavljamo, tako što se ovde premijerka postavlja kao neka učiteljica. Predsednice, javiću ja kod vas, daću ići, ..pa ću onda odgovarati, pa, me vi onda ocenjujte. Nemojte ovde, molim vas, da glumite učiteljicu, niste vi ni moja učiteljica, ni ničija učiteljica.
Zahvaljujem. Jadranka Joksimović, ima reč.
Zaista, ja ću vrlo kratko, da prekinem ovu debatu, ali nekoliko stvari ste rekli. Prvo, rekli ste da su jezik i kultura kolektivno pravo. Nisu. Oni su činilac zaštićenog položaja nacionalnih manjina, a nisu pravo. Kada već zastupate tu vrstu retorike, onda znajte o čemu pričate. Drugo, vi ste imali jedan mizogeni nastup prema meni, jer ste me oslovili ministarkom, ja nisam Nušićev lik, i nisam supruga ministra, nego sam ministar. Prema tome, to uvedite sebi u vokabular, žao mi je što nemamo debatnu kulturu da saslušamo odgovor, ali dobro. Ako zaista smatrate, evo, nažalost, izašao je narodni poslanik, teret dokazivanja je na vama, zato je od vas premijerka tražila da kažete, na kojoj strani to tačno piše, jer ste izneli nešto što zaista nije istina. Građani odavde, iz ovog parlamenta, iz ove zgrade moraju da čuju istinu, ili makar, ispravne činjenice, a oni neka kreiraju istinu onako kako je blisko njihovim uverenjima i njihovom pogledu na svet. Ali, odavde, činjenice moraju da izađu. Hvala.
Hvala. Elvira Kovač, kao predlagač.
Poštovani predsedniče, predsednice i članovi Vlade, meni je zaista žao što je kolega izašao, ali, eto, tipičan dokaz kako se ovde radi, ne želim da učestvujem, samo hoću da napravim cirkus, žalosno je, što ako izveštavanje medija koji ja ne želim da ulazim, posle ove sednice, koja je izuzetno kvalitetna, vodi se argumentovana rasprava, bude to kako ja mislim da neko viče na mene, i kako se ja isto tako ponašam je, meni će biti skandalozno. Ali, za razliku od nekih da mi vodimo argumentovanu raspravu, i kao što je predsednica Vlade rekla, da ukažemo na kojoj strani je deo o nacionalnim manjinama, pa mi dozvolite, pošto to nije mnogo, nekoliko rečenica, da ono o čemu sam govorila pročitam, pošto je naše Ministarstvo za evropske integracije prevelo Izveštaj, sa engleskog na srpski jezik. Znači, u delu osnovna prava, koja se tiču manjina, ono o čemu smo govorili - zakonski okvir za poštovanje i zaštitu manjina i kulturnih prava, široko uspostavljen i generalno ima podršku u skladu sa Okvirnom konvencijom Saveta Evrope, koje smo govorili, za zaštitu nacionalnih manjina. U svom četvrtom mišljenju tog ( ne razume se), znači, samo da se ne izvrću činjenice, o primeni ove Konvencije, Savetodavni komitet Saveta Evorope utvrdio je primetno odstupanja o zaštiti manjinskih prava između AP Vojvodine i drugih regiona Srbije, preporučujući da se poboljša zaštita prava nacionalnih manjina van Vojvodine. Savetodavni komitet je takođe naglasio potrebu za uspostavljanje održivog okvira i prikupljanje podataka za revitalizacijom međuetničkih odnosa uzimajući u obzir potrebu da se većina u srpskom društvu uključi u integraciju i uključivanje nacionalnih manjina. Sprovođenje akcionog plana za ostvarivanje prava nacionalnih manjina Srbije, relevantnog zakonodavstva, mora da se dovede do konkretnog poboljšanja efikasnog, ono o čemu sam nekoliko puta danas govorila, efikasnog ostvarivanja prava pojedinaca koji pripadaju nacionalnim manjinama, u celoj zemlji, fond za nacionalne manjine povećan je, izrađen je katalog najčešćih albanskih imena i prezimena, kako bi se omogućilo tačno unošenje takvih imena u matične knjige, što je takođe značajno za predstavnike manjine, lokalni saveti za međunacionalne odnose osnovani su u svakoj od 73 opštine, u kojima je takva obaveza propisana zakonom, međutim puna primena njihovog mandata tek treba da se ostvari u nekim opštinama, jer članovi saveta nisu uvek bili imenovani ili se saveti ne sastaju često. Uprkos zakonskoj obavezi, a o ovome sam već govorila, znači da se uzme u obzir etnički sastav stanovništva nacionalne manjine su i dalje nedovoljno zastupljene u državnoj upravi, i to je rečenica. Nigde se ne spominje diskriminacija Bošnjaka ili bilo koga. Vlasti su započele prikupljanje podataka o zastupljenosti pripadnosti nacionalnih manjina, na osnovu amandmana o kojima sam govorila i preuzete obaveze, jer to je osnova da rešimo taj problem. Znači, rešavamo konkretan problem. Na osnovu izmenjenog Zakona o državnim službenicima, tokom vanrednog stanja, Kancelarija za ljudska i manjinska prava, i Ministarstvo za državnu upravu i lokalnu samoupravu, organizovali su informativnu kampanju na 12 manjinskih jezika o preventivnim merama protiv bolesti Kovid 19. Postignut je taj napredak u oblasti obrazovanja, proces pripreme i štampanje udžbenika na jezicima nacionalnih manjina je i doneo pozitivne rezultate, obezbeđeno je dodatnih devet udžbenika na albanskom jeziku, znači, pohvala. Ministarstvo obrazovanja, nauke i tehnološkog razvoja, uvrstilo je 24 novih kompleta udžbenika na albanskom jeziku, u svoj katalog udžbenika za osnovnu školu, da bi se obavio ovaj zadatak, potrebno je više rada, usvojeni su novi nastavni programi za nastavu srpskog kao nematernjeg jezika, što je značajno za sve manjine, naročito za one čiji je maternji jezik, se mnogo razlikuje od srpskog. Objavljivanje udžbenika na jezicima nacionalnih manjina, za upotrebu u srednjim školama i dalje je ograničeno, pristup bogosluženju na jezicima manjina tek treba da bude omogućeno u celoj Srbiji. Javno emitovanje na jezicima manjina još uvek nije dovoljno prošireno, van Vojvodine. Nakon privatizacije medija emitovanje programa na jezicima manjina je i dalje fragilno i zavisno od finansiranja i to je to. Tačno sam citirala to što je rečeno, radi potpunog argumentovanog informisanja javnosti. Zahvaljujem se na pažnji.
Hvala. Idemo dalje na raspravu. Reč ima Dragan D. Marković – Palma. Moram ovo „D“ da naglasim, pošto ima i M. Marković.
Poštovani članovi Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, Izveštaj Evropske komisije je očekivan iz razloga što evropska komisija i pojedine zemlje EU, gledaju kako da zaustave Srbiju na evropskom putu. Oni znaju da ovaj izveštaj nije ovakav kakav je napisan od strane Evropske komisije, da je takav izveštaj, Angela Merkel, zabranila bi dolazak investitora iz Nemačke u Srbiju, gde nemački investitori zapošljavaju 60 i nešto hiljada radnika, Francuska takođe, Italija, da ne govorim o Americi. Kažu da su prekršena ljudska prava, manjinska, ne stoji u Izveštaju. Danas je najbolji pokazatelj da je jedan pripadnik manjinske partije, dama Elvira, odgovorila drugom pripadniku jedne druge nacionalne manjine da nije u pravu. I to je deset puta jače nego mi, političari, ili vi, ministri koji ste davali odgovore. Da ne bude sada – mi imamo poziciju pa ne poštujemo tu nacionalnu manjinu. Nisu u pravu oni. Da su u pravu, Erdogan ne bi promenio svoju politiku prema Srbiji, koja je promenjena za hiljadu posto, u smislu da više Srbiju ne gleda onako kako je gledao ranijih godina, da je Srbija danas nešto drugo i da Srbija zaslužuje, iako Turska nije član EU, da uđe u EU. Kome Srbija da se žali zato što se ne poštuje Briselski sporazum? Makronu? Makron ima posle Angele Merkel najveću moć u Evropi i hoće da nasledi Angelu Merkel. Makron dođe u Srbiju, stavi ruku na srce, braćo Srbi, itd, ali nije se pobunio što je Hrvatska uvela takse za voće i povrće 22 puta veće nego što su bile. A Hrvatska je mesna zajednica Evropskoj uniji. Možda nas on poštuje i ceni i mi ne tražimo da oni promene mišljenje kada je u pitanju nezavisno Kosovo, jer onda ne bi mogli da pravdaju NATO agresiju i bombe koje su padale na Jugoslaviju, ali je moja poruka lična Makronu – gospodine Makron, Srbi su počeli da sumnjaju u Francusku, da Francuska nije prijatelj Srbiji. Žak Širak je bio predsednik kad se bombardovala Srbija. Bernar Kušner je bio prvi civilni predstavnik UNMIK-a na KiM. I onda smo rekli – samo da ode Bernar Kušner, biće mnogo bolje. Došao Hans Hekerup, itd, itd. Znači, Francuska ima veliki uticaj u Evropskoj uniji. Sve smo ispoštovali, to je govorila i ministarka za evropske integracije. Kako to sada, otvorili smo 18 od 35 poglavlja i sada mi nešto ne ispunjavamo uslove? Zašto su bombardovali Srbiju? Kome Srbija da se žali? Jel znate vi da su to plaćene ubice, piloti, koji su bombardovali Jugoslaviju? Svako od vojnika da zakletvu, mi koji smo bili u vojsci, ako treba i život ću dati za svoju otadžbinu. Šta su oni tražili u Jugoslaviji kad su bombardovali Jugoslaviju? Srbija ne sme da odustane od toga da se te plaćene ubice nađu tamo gde im je mesto, u Haškom tribunalu. Politika koju je vodila ova Vlada i predsednik države je doprinela da više oni koji su bili na Interpolovoj poternici da su učinili ratne zločine na Kosovu se ne puštaju kada se negde uhvate u svetu, kao što to je to bilo ranijih godina. Danas su oni sprovedeni u sud koji je napravljen za ratne zločine kosovskih Albanaca sa lokacijom u Hagu. I to je ogroman rezultat međunarodne politike koju vodi ova država. Isto tako, mi stalno imamo neku ucenu i stalno nešto traže od Srbije, kako Srbija navodno nije ispoštovala. A zašto su nas bombardovali? Zbog Račka. Da li je ijedan osuđeni u Hagu imao u optužnici Račak? Nije. Kao što su Markale izmišljene, pa je bombardovana Republika Srpska zbog pijace, gde su i žrtvovali svoje sunarodnike samo da prikažu Evropi i svetu kako su oni ugroženi. Kažu – eto, opozicija nema pravo kao što to imaju pravo neke druge partije, itd. Nije tačno, ljudi. Ali, pazite, ako se ta opozicija nekada takmičila u prvoj super ligi, pa su ispali u drugu ligu, pa su ispali u srpsku ligu, pa u zonu, danas se nigde ne takmiče. I oni hoće da imaju delegata u zajednici prvoligaša! Gde to ima? Pa, kako predsednik države, predsednik Vlade, ministri, da razgovaraju sa nekim ko se ne takmiči? Da se vratim ponovo da koristim sportski termin, to je isto kao neki klub koji je bio u prvoj super ligi, ispao je i više se ne takmiči i stalno pravi sačekušu onima koji postižu visoke rezultate. E, to radi ova opozicija. Znači, oni ugrožavaju slobodu kretanja građana Srbije, napadaju institucije. Jel stoji to u ovom Izveštaju? Ne stoji. Znači, za ovaj Izveštaj možemo slobodno da konstatujemo da je zlonameran i da nije onakav kakav je napisan, jer oni nemaju materijalne dokaze da li su tu ugrožena manjinska prava. Nisu. Ugrožena su manjinska prava onima koji navodno nisu u vlasti. Ja se vrlo dobro sećam kada je Sulejman Ugljanin imao funkciju, nazivao je Srbiju majkom, ovo je majka Srbija, a danas nije u vlasti i on sad misli da okači neku etiketu Srbiji kako Srbija loše radi, ne poštuje manjinska prava, itd. I sve to, dame i gospodo, nije tačno. Mi moramo da vidimo kako ćemo u narednom vremenskom periodu da se ponašamo. Evropi i tim moćnim državama smeta i to što je predsednik odlazio i borio se za respiratore, za bolesne. Uopšte mi nije jasno zašto su nam zamerili što smo se prvo zahvalili Kini? Pa, Kina je prva poslala pomoć. Posle smo se zahvalili i ostalim zemljama EU. I to su nam stavili kao primedbu. Da ne pročitam tri puta, ne bih verovao, dame i gospodo. Dalje, ne slažem se sa terminom – ovaj komesar za proširenje je dobar. Svi su oni dobri. Ja sam čak jednog i upoznao, grlili smo se, brate, vi Srbi svaka vam čast, itd. Ali, personalna promena ne menja globalnu politiku nad Srbijom. To moramo da znamo. Kada je bila inauguracija predsednika Srbije Tomislava Nikolića, bio je Štefan File. Ja kažem – ljudi, sad idemo napred, došao je ovaj, priznao je ovu vlast. Šta su izveštaji? Ništa. Ništa. I mi moramo da razgovaramo u Briselu. Vi znate da tamo ne razgovaraju Beograd i Priština, nego tamo razgovara Beograd, nekoliko zemalja EU i Amerika. To građanima Srbije moramo da kažemo. I nije tu nemoć u našim predstavnicima koji predstavljaju Srbiju, nego je nadmoć nad onima, odnosno u rukama onih koji su bombardovali Srbiju i onih koji žele i danas da nam kroje kapu, alu ne mogu kao nekada. Srbija je danas mnogo ekonomski jača nego što je bila pre. To njima smeta. Jer, kada imate ekonomsku moć, onda se javlja nezavisnost u smislu da morate da slušate nekoga iz Evrope da vam komanduje šta ćete vi kao međunarodni priznata država da radite i koga da slušate. Ova Vlada i predsednik slušaju građane Srbije. Pazite, oni su tražili ultimatum, stalno neke ultimatume su postavljali Srbiji - da mi više ne možemo da obilazimo one države koje žele da povuku priznanje o nezavisnosti KiM i zabranili Dačiću da odlazi u te zemlje i, naravno, rekli predsedniku Srbije, Aleksandru Vučiću, ne znam da li su rekli i predsednici Vlade, a nisu se setili da zaustave obilazak Albanaca, i oni su kupovali priznavanje nezavisnosti KiM od nekih drugih država. I kad su izgubili tu, e, jedna mala Srbija pobedila Nemačku, Francusku, Veliku Britaniju, Ameriku, na glasanju, kada je bilo u pitanju da li će da Kosovo, ja neću reći takozvano Kosovo, i tu molim, ministre, nije to takozvano Kosovo, možemo da kažemo „takozvano oteto“, ali Kosovo je srpsko, i nisu dali, odnosno nisu imali većinu da uđu u Interpol. To je naša velika pobeda. Od tada pa nadalje, mi ćemo imati dosta problema, ali smo svesno to uradili. Da smo tada izgubili, svaki drugi Srbin koji je rođen na KiM našao bi se na listi Interpola i onih koji su branili srpski narod. Tako da, dame i gospodo, Srbija ima jedan munjeviti razvoj. I kada pogledamo zemlje u okruženju da smo mi čak dva, tri puta jači od tih zemalja. Njima smeta što se Srbija i vojno naoružava, ali mi ne kupujemo naoružanje da bi nekoga napali, nego da branimo Srbiju ukoliko nas napadnu naše komšije. Retoriku koju koristi Hrvatska, BiH, pa ta retorika se dobija od nekoliko država da napadaju Srbiju i političari ti iz tih država žele da politički profitiraju na tome, da ponovo svađaju narod, kao ovaj Sulji što je danas govorio. Pa, dosta je više narodu ratova, hoće da rade. Mi nikada ne možemo da zaboravimo ono što je bilo i što se dešavalo i ratove prethodne, ali narod hoće, i bošnjački i srpski, da radi, čak i albanski narod, ali te militantne retorike i termine ponovo vraćaju jedan, drugi, treći, peti narod koji je nekada činio Jugoslaviju, da dolazi u iskušenje kako, eto, Srbija ponovo nešto ne da, ponovo Srbija ti smeta itd. Pa, koga Srbija dira? Pa, ja nisam čuo ni jednog ministra, ni predsednika države da nešto prvi napadne neku državu iz okruženja, osim da smo im kulturno odgovarali. Pa, gde ćete kulturnije, ode Vučić da obiđe Srebrenicu i jedva živu glavu izvukao? A, posle nekoliko dana došao je sin od Alije Izetbegovića, Izetbegović i on ga vodio Knez Mihailovom, ljudi, Knez Mihailovom, gde ni jednu ružnu reč nije imao od strane građana koji su ga tada videli na toj lokaciji. Srbija je za miroljubivu politiku, Srbija je da čuva ono svoje i neće više, siguran sam, da se desi da nam neko od spolja nešto naređuje šta ćemo da radimo. Moramo da konstatujemo i da najveći broj stranih investitora, kada su u pitanju zemlje na Balkanu, dolaze u Srbiju. A, kako da komentarišemo i kako da pravimo zaključak da fabrike iz Nemačke dolaze u Srbiju? To ne možemo da objasnimo. Zemlja koja je najrazvijenija u Evropskoj uniji, koja ima neku drugu kulturu, a mi Srbi ne valjamo, pazi bogati, ne valjamo. Pa, što si došao u Srbiju ako ne valjamo? Ni jedan nije otišao iz Srbije, ni jedan investitor koji je doneo kapital nije otišao iz Srbije zbog nepoštovanja ugovorenih obaveza. I danas ima na čekanju veliki broj tih investitora, čekaju da prođe ovo zlo, kako bi došli da otvaraju fabrike i da zapošljavaju ljude. Ja sam, dame i gospodo, mnogo država obišao i hteo sam da pokažem da mi ne treba ministarske funkcija da obilazim države i primljen sam na najvišem nivou. Ja sam bio jedini političar koji je bio na inauguraciji Donalda Trampa u Americi. Tamo sam tada video kako izgledaju grobovi onih koji su poginuli za vreme agresije nekih zemalja gde su bila ratna žarišta. To su prirodna cveća itd. I njihova familija, deca i unuci, primaju pare od tih koji su bombardovali Srbiju. Pa, kako vas nije sramota da te pare trošite, a vaši očevi i dedovi bombardovali i ubijali civile? Šta su krivi građani Varvarina, kada je pala bomba na most u Varvarinu i poginulo preko 15 civila, od toga sedmoro dece, na dan vašara? Šta su krivi oni u Nišu, gde su padale kasetne bombe i bombe sa osiromašenim uranijumom? Danas u Srbiji svaka peta žena danas, tada devojčica, ne može da iznese trudnoću, upravo zbog NATO pakla, ne NATO pakta, NATO pakla. I to nikada nećemo da im zaboravimo. I sve smo ih primili ljudski i te koji su stisli dugme da se bombarduje Jugoslavija i Srbija, u cilju da hajde, šta je bilo, bilo je, ne možemo da zaboravimo, ajmo da sarađujemo u narednom vremenskom periodu. Kome Srbija da se žali za sve to? Da li je starija Rezolucija 1244 ili Briselski sporazum? Gde se donela Rezolucija 1244? Na Savetu bezbednosti, 15 zemalja čini Savet bezbednosti, pet su u stalnom sazivu, bez konsenzusa tih pet zemalja nema promene ni jedne rezolucije. Kina i Rusija nikad neće dozvoliti da se promeni ta rezolucija. I koju mi danas poštujemo? Srbi poštuju i jednu i drugu, Albanci i međunarodna zajednica i oni koji su pisali te tekstove ne poštuju. Kome da se žalimo, jel ima neka adresa da saznamo i da kažemo – odgovorite vi nama na ta pitanja? Zašto kasni formiranje Zajednica srpskih opština na Kosovu i Metohiji? Jesmo li mi krivi za to? kažu – nije po Ustavu. Po kom bre Ustavu? Pa, šta je sve po srpskom Ustavu to što ste oteli Srbiji? I ko je odgovoran za to? Tamo na pregovorima tekst je uvek čekao predstavnike Srbije, a predstavnici Srbije su se borili maksimalno koliko su mogli da nešto urade. Malopre kad je govorila gospođa ministarka, ona ne može da govori o toj temi nja nja nja, nego tonalitetom koji priliči i odgovor koji priliči na način gde su iznete laži. I to ne može niko da zameri. Mi moramo pravu sliku da pošaljemo svetu, da pitamo Makrona, koji kaže – braćo Srbi, vi ste moja braća, hajde gospodine Makron, pogledaj ovaj izveštaj, jel ovaj izveštaj stvaran ili ne, a šta ste vi radili vašim „žutim prslucima“ koji su šetali Parizom i nekoliko gradova u Francuskoj? Tukli ste ih. A, policija nije tukla one koji su ušli u instituciju koja se zove RTS, možda je malo guranje bilo. Šta su tražili ti koji nisu parlamentarni da uđu u Skupštinu? Znate šta, rekao sam pre četiri, pet dana, postoje sindikati, reprezentativnost postoji. Pa, prijatelju, nisi reprezentativan. Reprezentativnost je da imaš 3% i preko 3%, a mi ćemo imati za sledeće izbore da formiraju i Beograd na vodi, Jedan od milion. Ja ću sad da predložim, evo, i Radio moravski plićak da se formira partija i da tražimo prijem kod predsednice Vlade, predsednika Skupštine, da učestvuju oni, da budu neko ko može da učestvuje u dijalogu. Pa, gde ćete veće popuštanje nego što je popustila ova država u izbornoj godini? Nikad se to nije dešavalo, da se smanji cenzus od 5% na 3% u izbornom vremenskom periodu. Mi, SNS i još neke partije sakupljali potpise, gde je overavao notar, a ovi drugi, koji nikada ne bi mogli da sakupe potpise kod notara, dozvoljeno im je da preko lokalnih samouprava sakupljaju potpise kod matičara. I, šta sad? Sad smo opet nešto krivi. Tako da, dame i gospodo, ovaj Izveštaj Evropske komisije uopšte za mene ne vredi ništa, osim da žele da nam kao zatvore vrata ili kao da nas uplaše od nečega, a nemaju šta da nas uplaše i nemaju od čega da nas uplaše, jer sve što smo radili, radili smo po zakonu. Koliko smo to zakona doneli u parlamentu kako bi ušli u EU? Neki zakoni možda i štete budžetu naših građana, ali su nam obećali da uđemo u EU još pre 10 godina, pet itd. Na kraju, da završim, pošto mi je isteklo vreme. Da poželim srećnu Novu godinu građanima Srbije, da Vladi poželim puno uspeha i da se bore za ono za šta su im građani dali poverenje. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministarka Jadranka Joksimović. Izvolite.
Pa, evo, meni je drago da sam čula poslanika i predsednika poslaničke grupe gospodina Markovića, jer ovo pokazuje pluralizam u razmišljanjima o evropskim integracijama, EU itd. Kad vas slušam, poslaniče Markoviću, ja imam utisak kao da ste vi nešto antievropski raspoloženi, a ja lično mislim da ste vi puno doprineli promociji evropske ideje time što su vam bili dobri domaćini i Beč i Paralija i svuda gde ste išli sa privrednicima i poljoprivrednicima, posebno iz vašeg kraja, ali i iz svih regiona Srbije. Mislim da je to bio pravi način i da ste vi u praksi pokazali da prepoznajete vrednost članstva Srbije u EU. Da li postoje neka politička trvenja i razlikovanja, sigurno da postoje. Mislim da je ono o čemu ste govorili i što sami sebi kažete, ne možete da objasnite kako to da nemačke kompanije, francuske kompanije, austrijska, italijanske itd. dolaze u Srbiju. Između ostalog, zato što je Srbija na evropskom putu. Između ostalog, zato što svaka ozbiljna kompanija, kada pravi i reputacioni rizik jedne zemlje za njihovu investiciju, za njihov kapital, i te kako vodi računa, kao što biste i vi kao privatnik sigurno uradili kada negde investirate, da li je ta zemlja zemlja u kojoj se poštuje vladavina prava. Vladavina prava znači i poštovanje privatnog kapitala i, na kraju krajeva, zaštita privatnog kapitala, što je jedna od najvažnijih evropskih vrednosti. Inače, retko kad o tome pričamo, ali imovinska prava su neprikosnovena i sveta prava u evropskoj, da kažemo, zajednici naroda i u evropskoj istoriji ideja. Prema tome, ja mislim da ste vi, iako ste ovako bili kritični dosta i razumem u delovima zbog čega ste kritični, puno doprineli evropskoj ideji, ja vas smatram proevropskim poslanikom i nastavite čim prođe pandemija da organizujete ove privredne susrete sa EU i da pomažete investicije u Srbiji.
Zahvaljujem. Reč ima Dragan D. Marković, replika. Izvolite.
Zahvaljujem se ministarki. Samo da vam kažem, ja nisam antievropejac, ja sam za ulazak u EU, ali za ulazak u EU bez ucena svakih šest meseci sa novim ucenama. Mi se nismo njima zahvalili EU, da kažemo, ne želimo da uđemo. Moja diskusija je bila - dokle ćete to da radite Srbiji? Čime je Srbija zaslužila? I recite - šta Srbija nije ispoštovala od onoga što ste vi od Srbije tražili u Briselu i ono što stoji u Rezoluciji 1244? Rezoluciju ne priznaju i mi je sada slabo pominjemo, nije više ni važna, ali šta je sa Briselskim sporazumom, i to je moje da pitam. Godine 2008. sam sa Dačićem napravio proevropsku Vladu. Vi tada niste bili proevropski orjentisani, nije ni bitno, ali mi smo napravili proevropsku Vladu. Od tada su počeli da dolaze investitori u Srbiju i ja nijednom, u nijednoj rečenici nisam rekao da naša država ili Vlada ili vi lično loše radite. Moja kritika je prema onima koji su nam obećavali nešto, a lagali nas, ucenjivali nas, još ovo uradite, mi uradimo, a oni prevare Srbiju. Neko od nas to mora da priča. Možda vi ne morate i ministri, ali ja ću da govorim, kao neko ko je predstavnik naroda, šta ja mislim o tome. Znači, rekao sam šta mislim o Makronu, šta mislim o Francuskoj, da globalna politika Francuske se prema Srbiji ne menja. Komesari, nema dobar i loš, svi oni ovde – gde si, sele, brate, odavno se nismo, vi ste najbolji, dobra vam pljeskavica, dobar vam kiseo kupus itd. Šta je njegov izveštaj? Zašto neko od komesara bivših nije stavio primedbu na izveštaj Evropske komisije sada? Nije zato što ne sme. On je činovnik u toj instituciji koja se zove EU. Vi to možda i bolje znate, jer se time bavite, ali ja vam dajem podršku u narednom vremenskom periodu. Da vam ne govorim koja sam sve priznanja dobio i Najevropljanin, i to priznanje su mi nudili 2007. godine. Kakav sam ja Najevropljanin 2007. godine, još se nisam dovoljno civilizovao za Evropu, razumete? Međutim, kako je vreme prolazilo sve je u Evropi i oko Evrope, ali nisam protiv toga da sarađujemo sa Amerikom i sa Kinom, i sa Rusijom, da ne gubimo stare prijatelje, a da pravimo nove, a da ne mogu novi, neću reći prijatelji, ali saradnici danas ucenjuju - hajde ti samnom će da ideš danas na večeru, ali nemoj da povedeš Žarka, jer ga mrzim. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima ministarka Jadranka Joksimović. Izvolite.
Zahvaljujem. Vrlo ću kratko, pošto ste pomenuli da li smo bili evropejci ili nismo. Često se govori o toj Vladi 2008, proevropskoj, ali ono što se zaboravlja, a ja ne zaboravljam, jer sam ipak deo jednog možda politički najstarijeg dela ne samo SNS, nego ste aludirali i na moje članstvo u nekada SRS, a onda ću vas podsetiti zarad javnosti. Srpska napredna stranka, između ostalog, je nastala na jednom polarizovanom odnosu unutar nekadašnje SRS oko prihvatanja Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju u ovom parlamentu. Ja se toga dobro sećam. Dakle, oni koji su stvorili SNS su bili za prihvatanje SSP-a, dakle, Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, i to je proevropsko nasleđe SNS i onih koji su kasnije učestvovali u svemu onome što je urađeno od 2012, a posebno od 2014. godine, otvaranjem pregovora. Urađeno je više nego za 10 ili 12 godina proevropske retorike koja nijednu ozbiljnu reformu, suštinsku reformu nije započela. To treba da se kaže i da se zna. Znači, nije to nikakvo proevropsko opravdanje i legitimacija, nego činjenica, a ja se borim protiv lažnih vesti i ne volim lažne vesti, a posebno ne da izađu iz Narodne skupštine. Pri tome, nisam vas optužila da ste bilo šta lažno rekli, da se razumemo, ne odnosi se na vas, nego na uopšte jednu stalnu priču koju stalno moramo da slušamo u medijima. Što se tiče ucena, verujte ima tu politički veoma teških stvari. Ne bih to nazvala ucenama. Postoje neki kriterijumi koje zemlja mora da zadovolji. Ušli smo u taj proces dobrovoljno. Da li se pomeraju rokovi, da li politika proširenja ima svoje probleme? Potpuno se slažemo, nije to baš tema kakva je bila pre 10 godina i utoliko gore po one koji su zagovarali evropske integracije 2005, 2007. i 2008. godine kada su uslovi bili neuporedivo lakši, nego danas, i kada mnoge zemlje za koje je pitanje da li bi danas uopšte zadovoljile kriterijume ušle u EU, a naše tadašnje proevropske vlasti nisu radile ništa i nisu koristile povoljan trenutak. Od ovih poslednjih šest, sedam godina uradili smo i više nego što je moguće. Negde smo i kasnili, slažem se, uvek sam otvorena za kritiku, ali da smo uradili dosta, uradili smo. Još samo jednu stvar, neću da nastavljam, ali biti proevropski orijentisan je zvučno i lepo i na tome se grade mnoge političke platforme koje su dobijale mnogo glasova godinama u ovoj zemlji, ali je pitanje rezultata. Nije dovoljna samo proevropska retorika i zaklinjati se i meriti ono što se vrednuje, pa kao merimo koliko smo poglavlja otvorili ili koliko smo, ne znam, onog zatvorili. Nije stvar u tome. Stvar je vrednovati ono što je reforma. Stvar je da vrednujemo ono što radimo, a ne da merimo i štikliramo šta smo uradili, a da ne cenimo te vrednosti kojima treba da se bavimo. Samo sam htela da razjasnimo. Nije usmereno ništa konkretno na vas, ali kada pominjete 2008. godinu, da se podsetimo ipak kako se formirala stranačka struktura u Srbiji u to vreme.
Zahvaljujem. Reč ima Dragan Marković.
Gospođo, očigledno vi mene niste razumeli. Ja ne sporim rezultate od 2012. godine i morate priznati da sam deo tih rezultata bez funkcije, iako mi je nudio predsednik Vučić da budem ministar. Rekao sam ne, i to dva puta. Dva puta mi je nudio gospodin Tadić i rekao sam ne. Ne znam zašto toliko širite temu i zašto se svađate sa mnom. Ako sam ja na redu bio, prihvatam. Ako imate tu naviku, ali ja nisam za svađu. Izvinjavam se, ako ste se tu pronašli. Niko vas nije kritikovao što nije otvoreno 35 poglavlja, niko. Samo sam kritikovao one koji su nam obećavali svašta, a nisu ispoštovali ništa. Izvinjavam se, ako ste se nešto pronašli, ali na vas lično nisam mislio, a nisam za svađu. Vi ste dama. Ja bolje znam ko su ljudi u SNS od vas i pre sam ih upoznao i da im ne verujem ne bi ih podržavao. Razumete? A o Izveštaju nemojte vi da mi pričate jer nisam ni u jednoj rečenici rekao nešto da sam smanjio rezultat i uspeh onog što radi ova država, a vama želim puno sreće u narednom vremenskom periodu i borite se. Dama ste i vičite na njih, a nemojte na mene. Tamo na njih da vičete. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milorad Mijatović. Izvolite.
Hvala uvažena potpredsednice. Poštovana predsednice Vlade, poštovani ministri, ja se radujem što u našem parlamentu, parlamentu Srbije, čujemo različite tonove. Pa zato i služe parlamenti da čujemo politička mišljenja različitih političkih partija. Ali, znate, još nešto, mi ovde razgovaramo, razgovaramo na jedan civilizovan način i meni daje nadu da onaj Kodeks o kojem smo raspravljali pre nekoliko dana daje rezultate. Ja u ime poslaničke grupe Socijaldemokratske partije pozdravljam odluku da se Izveštaj Evropske komisije za 2020. godinu stavi u raspravu u plenumu. Znate, mi šaljemo na taj način vrlo značajne poruke. Prvo, poruka je da zaista parlament države Srbije ima strateški cilj da država Srbija bude u članstvu EU, da se Srbija ponaša odgovorno u procesu pridruživanja i da je istinski posvećena integracijama u EU. A zašto to činimo? Pa, činimo zbog činjenice da 64,1% građana Srbije je za članstvo Srbije u EU. Za partiju kojoj pripadam, a to je SDPS, takođe je strateški cilj da Srbija bude članica EU. To smo se i do sada borili u ovom parlamentu, to ćemo činiti i ranije. Znate, bilo je ovde govora da li je ovaj izveštaj pozitivan, nije pozitivan, da li imamo dovoljnu brzinu u pristupanju EU. Ja moram da vam kažem da zaista otvorenih 18. poglavlja, dva zatvorena poglavlja, jeste rezultat. Nismo srećni zbog činjenice da pridruživanje ide dosta sporo. Ponekad i sam imam utisak da nas EU neće, ali ne samo Srbiju, već čitav Zapadni Balkan. Evropska unija, kao što je rekla i premijerka, treba Zapadni Balkan i treba Srbiju, kao što mi u Srbiji i Zapadnom Balkanu trebamo EU. No, mi smo svesni činjenica šta se sve dešava u EU i nadam se da će pojedine članice ipak biti prijemčivije za zemlje Zapadnog Balkana. To je nama veoma važno jer se nalazimo u tom stavu i nalazimo se u situaciji da se prilagođavamo standardima EU. Nama Srbiji, državi Srbiji, trebaju standardi EU, pa zato se i mi menjamo, zato se reformišemo. Ne može niko da kaže da država Srbija zaostaje. Država Srbija 2012. godine i 2020. godine se znatno razlikuju. Samo da naglasim šta smo napravili u ovom periodu. Zar nismo doveli do promena političkog sistema što se ogleda i u javnim upravama, donošenjem zakona itd? Zar nismo korenito promenili ekonomski sistem? Zar nismo promenili infrastrukturu? Imamo nove autoputeve, imamo nove železnice koje će uskoro početi da rade i još nešto, standard građana Srbije je poboljšan. Više plata nije onakva kakva je bila ranije, mi se približavamo EU u tom delu. Istina, nije to još dovoljno, treba još mnogo toga raditi. Samo da naglasim činjenicu da smo imali nezaposlenost 26%, a da je sada ispod 10%. No, znate, ne bih da se olako obećava brzina ulaska u EU. Ne treba se čak ni opterećivati tom činjenicom. Treba da se menjamo, da se reformišemo, da uvodimo te nove standarde. To je dobro za Srbiju. Znate, u Izveštaju stoji da moramo da posvetimo pažnju vladavini prava. Naravno, to je neophodno, to je važno. Dalje, veoma je važno da institucije rade svoj posao nezavisno i u skladu sa Ustavom i zakonom. Naravno, EU i ovaj Izveštaj je potpuno skenirao politički i ekonomski život Srbije. Ocene i stavovi koji su rečeni u ovom izveštaju, znate, oni su rečeni jednim diplomatskim rečnikom. Postoje kritički tomovi, dobro je da postoje. Mi te kritičke tomove moramo dobro proučiti, o njima razmisliti i shvatiti da je to samo jedan ugao gledanja. Mi imamo i drugi ugao gledanja i zato smatram da su zaključci Odbora za evropske integracije odmereni, rečeni su jednim diplomatskim rečnikom i poslanička grupa SDPS će glasati za ove zaključke. U analizi pojedinih delova Izveštaja, ja ću krenuti prvo od Narodne skupštine Republike Srbije. Znate, uvek polazim od činjenice da treba krenuti iz svog dvorišta, krenuti od sebe. Da li je Narodna skupština u ovom periodu postigla odgovarajući napredak? Ja moram reći da jeste. Za to navodim sledeće činjenice. Smanjeno je usvajanje zakona po hitnom postupku, bolje se planira rad, nemamo više 60-70 tačaka dnevnog reda, već se tačno tačke grupišu prema njihovom značaju i prema tome da li ima sličnosti. Postoji znatno dogovaranje šefova poslaničkih grupa. Imamo, već smo imali i jedno javno slušanje gde su bili predstavnici i stručne i naučne javnosti, zatim nevladinog sektora. Formirali smo neformalne grupe "Žensku parlamentarnu mrežu", zatim "Zelenu parlamentarnu mrežu". Najavljujem da ćemo uskoro formirati i "Fokus grupu za kontrolisanje održivog razvoja i sprovođenje Agende 2030". Tu ćemo uključiti nevladin sektor. Smatram da je najveći rezultat koji smo postigli jeste upravo donošenje Kodeksa ponašanja poslanika, jer, kao što vidite, već i na ovoj sednici vidimo veću toleranciju za poštovanje različitih mišljenja. Isto tako očekujem i dalje poštovanje ličnosti i naravno manje zapaljivih govora. Očekujem u narednom periodu i da će početi međustranački dijalog, gde je upravo mesto ovde u Narodnoj skupštini i budite uvereni da ćemo to i uraditi. Najveće rezultate, što nam priznaje i EU u ovom izveštaju postigli smo u ekonomiji. To je činjenica koju ne može niko da ospori. To su rezultati koji su postignuti u finansijskoj konsolidaciji, smanjenju spoljnog duga. Naglašavam, to smanjenje spoljnog duga je bilo do Kovida-19 i da smo kojim slučajem nastavili dalje, mi bi smo došli vrlo brzo i do onog našeg zakonskog uslova 45% BDP. Međutim, pandemija Kovida-19 ne samo Srbiju, već i sve ostale zemlje je naterala da se drugačije ponaša. Mi smo imali rast BDP koji je, kako je počeo, bio bi u narednom periodu, istina u 2020. godini očekujemo pad, ali on će biti najmanji pad koji ćemo imati. Poštujemo fiskalna pravila i ono što je najvažnije, imamo stabilnu i veoma nisku inflaciju. Pored činjenice da imamo pandemiju, vrlo tešku, mi i dalje ulažemo u kapitalne investicije. Ni jednu kapitalnu investiciju nismo stavili u drugi plan. Naprotiv idemo dalje, jer gledamo dalje. Treba živeti i posle ove pandemije i to je ono što želim da posebno podcrtam. Srbija je upravo vodeći računa o Zapadnom Balkanu inicijator i Mini Šengena. Svesni smo činjenice da na ovim prostorima moramo sarađivati, razgovarati, trgovati, živeti zajedno. Mi ćemo biti uvek na ovom prostoru, biće i drugi na ovim prostorima i za sve nas će biti bolje da sarađujemo, da imamo otvorene granice, da se razvijamo, jer ćemo tada svi bolje živeti. Naravno, ovde su date mnoge ocene. Ovde je u raspravi mnogo toga već rečeno. Ja neću to spominjati. Mislim i na javnu upravu, na pravosuđe, na borbu protiv organizovanog kriminala, na korupciju, na prava građana. Znate, tu imaju ocene koje već i naša predsednica Odbora za evropske integracije rekla, to su manje-više diplomatske ocene, neke nisu prijatne. Znate, postignut ograničen napredak, postignut dobar napredak, jako ograničen, izvestan napredak ili dobar ili nema napretka. Nekad nije diplomatski, ali je rečeno i mislim da mi moramo o svim tim ocenama dobro razmisliti, dati odgovarajuće odgovore, a odgovori mogu biti da izmena zakona, menjanje pravila ponašanja, poštovanje onoga što trebamo menjati da bismo bili u ovom procesu pridruživanja što bliže EU. I da se mi ovde puno ne zavaravamo. Odluka kada ćemo postati članica EU jeste politička odluka. To je nama sasvim jasno, čak to stoji u prvom pasusu ovog izveštaja. Naravno, tu je u pitanju vladavina prava i pitanje rešavanje i postizanje tog sveobuhvatnog pravno-obavezujućeg sporazuma sa Kosovom. Znate, sve su ove ocene bile, bar što se tiče EU u velikoj meri diplomatske, ali što se tiče Kosova, moram to da pročitam, a to je: „Srbija treba da učini dalje značajne napore i doprinese postizanju sveobuhvatnog pravno-obavezujućeg sporazuma sa Kosovom. Takav sporazum je hitan i presudan.“ Znate, ovde je manje diplomatije. Ovde je jasno naglašeno šta treba raditi. I bez obzira na ovu formulaciju, ja prihvatam onu ocenu, a to je da treba da razgovaramo, da je Srbija spremna da razgovara, ali za razgovor je uvek potrebno dvoje i potrebna je klima da se dođe do onog rešenja koje nas zaista u ovom trenutku najviše zanima. Naravno, želim u ime Poslaničke grupe Socijaldemokratske partije Srbije da uputim i građanima Srbije, ali i EU sledeće poruke: Srbija je strateški zainteresovana za članstvo u EU, sposobna je da preuzme obaveze koje proističu iz članstva. Znate, sada je usklađenost spoljne i bezbednosne politike već 60%, nije mali procenat. U ovoj fazi pridruživanja naša poruka je – da, mi ćemo i dalje imati strateška partnerstva sa SAD, sa Rusijom i Kinom. Kada budemo članica EU budite uvereni da ćemo slediti sve ono stavove koje bude EU nama propisivala. Ovog strateškog partnerstva u ovoj fazi mi se nećemo odreći. Još nešto, od EU očekujem veoma veliku pomoć. Znam da su donacije, da je trgovinska saradnja sa zemljama članicama EU, da su strane direktne investicije najveće, a dolaze iz EU, ali očekujem veću pomoć. Gde je očekujem? To je na realizaciji Agende 2030 ili ciljeva održivog razvoja. Srbija se nalazi tu u jednoj situaciji da se menja, ali su potrebna značajna sredstva i upravo tu očekujem pomoć. Da li od onih devet milijardi koje su ovde spomenute za čitav Zapadni Balkan? Ali, nama su posebno značajna sredstva u zaštiti životne sredine, u sprečavanju klimatskih promena. Imamo pandemiju Kovida 19. Tu smo postigli dobre rezultate, čak u izveštaju stoji da smo adekvatno reagovali. To puno košta Srbiju, državu Srbiju koja nije bogata zemlja. Za pomoć koju smo dobili mi smo zahvalni i dalje ćemo se boriti posebno u ovoj fazi u kojoj se sada nalazimo, a to je pitanje vakcinacije svih onih grupa koje su osetljive i tu budite uvereni da očekujemo pomoć od EU. Zaštita životne sredine je takođe deo jednog paketa. Ako uredimo našu životnu sredinu, za klimatske promene isto poboljšamo stanje, tada ćemo imati manje ovakvih pandemija, tada ćemo imati zdraviji život i bolji život. Upravo to želimo, jer EU je upravo okvir koji to treba da stvori. Na kraju takođe naglašavam Skupština Republike Srbije, Vlada Republike Srbije upravo je to ovde iskazala da je istinski posvećena integracijama Srbije u EU i za njeno punopravno članstvo. Poslanička grupa SDPS će glasati za sve zaključke Odbora za evropske integracije i u svakom sledećem potezu uvek stati iza onih stavova, onih zaključaka koji će Srbiju reformisati, menjati, učiniti je bolju za život svih građana i da bude punopravna članica EU. Nadam se da će EU u narednom periodu uspeti da prevaziđe svoje unutrašnje probleme i da će biti spremna za prijem novih članova. Srbija je ta koja prva kuca na vrata EU i želi da bude članica EU. Hvala.
Zahvaljujem. Za reč se javila ministarka Jadranka Joksimović. Izvolite.
Zahvaljujem se. Poštovani poslaniče, samo nekoliko informacija u vezi tema koje ste pokrenuli. Što se tiče ciljeva održivog razvoja i Agende 2030, ona je postala deo političkog okvira EU i naša međusektorska politika održivog razvoja i sprovođenja ciljeva održivog razvoja se sprovodi između ostalog kroz proces evropskih integracija. Mi smo imali svojevremeno međuresornu radnu grupu. Međutim, ja očekujem da se to podigne, što se tiče Vlade Srbije, na još viši nivo i podsetiću vas da je temelj naših javnih finansija Program „Srbija 2025“, koji se u dobroj meri zapravo povezuje i umrežava sa ciljevima održivog razvoja i podsetiću vas da je predsednik Republike Vučić prošle godine učestvovao na Generalnoj skupštini UN posvećenoj Dobrovoljnom nacionalnom izveštaju o ciljevima održivog razvoja i Srbija je tada bila jedna od 47 zemalja ukupno u svetu koja je podnela Dobrovoljni nacionalni izveštaj o sprovođenju ciljeva održivog razvoja. Da samo kažem građanima šta je tema ciljeva održivog razvoja. Grupisani u 17 ciljeva to su zapravo sve ono od dostupnosti vode za sve do smanjenja siromaštva, do energetske bezbednosti, do zelene agende, do konkurentnosti, socijalno pravednije društva, rodne ravnopravnosti. Dakle, sve su to teme o kojima svaki dan pričamo i kroz reformski proces evropskih integracija svaki dan radimo i Srbija je tu pokazala zaista liderstvo i u regionu, a mogu reći da je zainteresovana za ovu temu čak i više nego neke članice EU. Pozivam i parlament da se uključi u to. Mislim da je vrlo važno. To je tema za sve. To je tema da nijedan građanin u nijednom delu Srbije ne bude zaobiđen i to je naš cilj i kroz Plan „Srbija 2025“ i mislim da i premijerka Brnabić i predsednik Vučić aktivno rade na tome i mi kao Ministarstvo za evropske integracije da kroz politiku evropskih integracija idemo i na ostvarivanje ciljeva održivog razvoja i mislim da će to biti podignuto i na najviši mogući nivo u institucionalnom smislu i mislim da to apsolutno zaslužujemo. S druge strane, takođe jedna od tema koju ste pomenuli, naravno neću previše o tome, tu je i moj kolega Selaković što se tiče zajedničke spoljne i bezbednosne politike. Vi ste rekli, samo malo da razjasnimo. Vi ste rekli i kada postanemo članica sledićemo politiku EU. Samo da razumete. Suština je kada postanete članica da učestvujete u procesu donošenja odluka. Zato je članstvo važno. Nije to da ćemo slediti šta neko drugi kaže nego ćemo učestvovati sa našim argumentima i našim razlozima, naravno prikloniti se onome što je većina, zato što tako funkcioniše EU, jer drugačije ne bi ni bilo moguće. Zajednička spoljna i bezbednosna politika je tema o kojoj se čak ni u EU danas nije lako postići dogovor. Čak je svojevremeno postojala, još uvek je u opticaju ideja da se zameni odlučivanje konsenzusom u dvotrećinsku većinu, upravu na temi zajedničke spoljne i bezbednosne politike, upravo zato što nije moguće usaglasiti potpuno i do kraja sve geostrateška, geopolitička previranja koja se dešavaju u svetu i koja menjaju prirodu i nekih bilateralnih odnosa, ali i što se tiče multilateralnih platformi. U svakom slučaju samo da napomenem ove godine je Srbija znatno popravila, ajde ako tako možemo da kažemo, produbila u stvari svoje učešće u zajedničkoj spoljnoj i bezbednosnoj politici. Tu se vrlo često govori samo o onome što ste vi pomenuli o strateškom partnerstvu sa Kinom, sa Ruskom Federacijom itd, ali se zaboravlja jedna druga stvar. Briselski sporazum je potpisan svojevremeno i od strane visoke predstavnice za spoljnu i bezbednosnu politiku EU, a to je bila Ketrin Ešton, pa je posle bila Mogerini, sada imamo Borelja, prosto da naši građani razume. Dakle, i Briselski sporazum je deo zajedničke spoljne i bezbednosne politike EU. I Srbija je svoje važno nacionalno pitanje stavila i ugradila u deo pokušaja mirnog rešavanja otvorenih pitanja kroz prizmu zajedničke spoljne i bezbednosne politike. Zato smo toliko glasni kada tražimo od EU da insistira na sprovođenju onoga što nije samo potpisnik predstavnik Beograda i predsednik Prištine, nego i visoki predstavnik za spoljnu i bezbednosnu politiku EU. Dakle, ne samo kao medijator, nego kao potpisnik. U tom kontekstu i to treba da imate kao argument vezano za zajedničku spoljnu i bezbednosnu politiku i naravno učešće Srbije u svim vojnim, ja mislim da sada još uvek aktivno četiri vojne misije i prva zemlja u regionu koja je počela pripremu za učešće u civilnim misijama EU i prva zemlja koja je svoja strateška dokumenta nacionalne odbrane i bezbednosti uskladila sa globalnom strategijom EU. Nekada se to ne čuje dovoljno i samo se čuju kritike vezane za naše odnose sa nekim drugim globalnim silama, ali ovo je vrlo važno da bude pomenuto. Ja se izvinjavam, videla sam da je nekoliko poslanika reagovalo na moju jačinu glasa. Ja pričam pod maskom, a nisam znala da energija glasa ume toliko da uznemiri, pošto nikoga nisam vređala, a sada da li je ton malo jači. Pa dobro, valjda nije energija glasa najveći problem.
Naravno da nije. Za reč se javila ministarka Gordana Čomić.
Zahvaljujem. Dodatna informacija narodnom poslaniku Mijatoviću. Tiče se jednog od tri dijaloga koji će biti organizovano neprekidno vođen za sledećih godinu dana u okviru Ministarstva za ljudska i manjinska prava i društveni dijalog i delimično i odgovor na neprekidne primedbe u izveštajima Evropske komisije o tome da smo mi društvo bez dijaloga. Tamo gde treba da bude dijaloga ima monologa, tamo gde treba da bude razmene o temi ima ogovaranja teme ili ogovaranja ljudi. Dakle, održivi razvoj i Agenda 2030. biće tema za dijalog društveni koji će voditi ministarstvo. Meni će biti jako drago da to bude neprekidno učešće i Narodne skupštine u tom dijalogu, uz ljude iz izvršne vlasti, civilnog društva, struke, građana u najširem smislu, dakle svih onih koji su zainteresovani za neku od tema. Imala sam zadovoljstvo da sa vama poslaniče sarađujem u fokus grupi u prethodnom sazivu Narodne skupštine i želimo da dvonedeljno, mesečno da Srbija razgovara o tome kako želi da izgleda 2030. godine. Koliko to košta? Ko će to da plati? Šta treba da promenimo da bi se saglasili o tome kako želimo da živimo 2030. godine? Bićete dobrodošli i vi i svako ko je zainteresovan da u takvom dijalogu gde se, bez obzira da li se podnosimo ili ne, ali zajedničkim znanjem dolazi do rešavanja problema i povoljne slike Srbije za sve nas za deset godina od danas.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Milorad Mijatović. Izvolite.
Hvala. Zadovoljan sam odgovorima koje sam dobio. Pre svega ću držati za reč ministarku Gordanu Čomić u vezi ciljeva održivog razvoja. Zajedno smo radili u prethodnom mandatu, čak smo i državu Srbiju predstavljali u različitim zemljama. Upravo rezultate koje smo postigli kao Narodna skupština, sada ste ministarka, sada imate mnogo više instrumenata za konkretne akcije i radujem se što je Vlada Republike Srbije prepoznala činjenicu šta znače ciljevi održivog razvoja, a šta znači Agenda 20-30. Isto tako i ministarki Joksimović, ciljevi koji su postavljeni do 2025. i Agenda 20-30 su u korelaciji. Tu nema nikakve suprotnosti. Bolje je da što pre stignemo do određenih ciljeva, da nam Srbija izgleda drugačije. Isto tako, predsednici Vlade želim da naglasim da zaista očekujem da će taj viši nivo sprovođenja ciljeva održivog razvoja biti vrlo brzo vidljiv i budite uvereni da će Narodna skupština zaista pratiti realizaciju tih ciljeva i da ću uvek u svojim diskusijama govoriti šta je urađeno, šta nije urađeno. Želim saradnju, jer mislim da se kroz saradnju može mnogo više postići, nego kroz samu kritiku, ali ćemo raditi. U prethodnom periodu kada smo iznosili rezultate, a i sam sam bio prisutan, jer sam te rezultate iznosi u UN zajedno ministarkom koja je pratila ciljeve održivog razvoja, to je gospođa Slavica Dejanović, smo dobili pohvale iz mnogih zemalja iz UN. Nastavićemo dalje da učinimo bolje, više i kvalitetnije. Hvala na odgovorima.
Zahvaljujem gospodine Mijatoviću. Pre nego što pređemo na sledećeg ovlašćenog predstavnika, želim da vas obavestim o produženju današnjeg rada. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. stavovi 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi posle 18.00 časova, zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akte iz dnevnog reda ove sednice. Reč ima narodna poslanica Rozalija Ekres. Izvolite.
Hvala lepo. Poštovana predsedavajuća, poštovana predsednice Vlade, poštovani ministri, poštovane kolege i koleginice narodni poslanici, pridruživanje EU predstavlja strateško opredeljenje Republike Srbije. U Narodnoj skupštini postoji apsolutna podrška evropskim integracijama. Savez vojvođanskih Mađara kao proevropska, tačnije evro-atlantska stranka se zalaže za ubrzanje pristupa procesa pristupanja Srbije EU, konsolidaciju demokratskih institucija i jačanje vladavine prava. Smatramo da postoji tehnika spremnost i politička zrelost društva za to. Kao što je poznato, Srbija je otpočela pregovore o članstvu početkom 2014. godine, a u decembru 2015. godine otvorena su prva pregovaračka poglavlja. Do sada je otvoreno svega 18 pregovaračkih poglavlja, od kojih su dva privremeno zatvorena. Smatramo da je potrebno ubrzati ovaj proces, jer je Srbija potpuno tehnički, administrativno i stručno spremna za proces pregovora i sprovođenje obaveza koje iz tog procesa proističu. Svesni smo da se EU suočava sa najvećim izazovima od svog osnivanja, kao što su kriza izazvana pandemijom, migrantska i ekonomska kriza, izlazak Ujedinjenog kraljevstva iz Unije nakon 47 godina članstva, kao i klimatske promene. Međutim smatramo da pomenuti izazovi ne isključuju nastavak politike proširenja, već naprotiv ukazuju na potrebu većeg jedinstva integracija. Zapadni Balkan u tom smislu treba posmatrati kao integrativni deo Evrope kao deo rešenja. Zbog čega je Srbija tu gde jeste u ovom procesu? Razlog je, pre svega, taj što države članice nisu zadovoljne kako napreduju reforme i kako Srbija stoji kada su u pitanju vladavina prava, sloboda medija, stanje demokratije. Mi u Savezu vojvođanskih Mađara smatramo da je važno da sagledamo ključne aspekte daljeg napretka Srbije u svetlu novih događaja i izazova u Evropi i šire, ali i razvojne šanse koje su pred nama. Moramo imati u vidu da se stabilnost i saradnja potvrđuju kroz jednu od najuspešnijih politika EU, politiku proširenja. Srbija je posvećena reformskim procesima, aktivno doprinosi inicijativama i sudeluje u politika EU u skladu sa svojim obavezama u procesu evropskih integracija. Dalji proces proširenja je od velikog značaja, kao za zemlje koje teže priključenju, tako i za EU. Dinamika evrointegracija je od izuzetnog značaja i za očuvanje reformskog zamaha kod država kandidata i kao značajan podsticaj dostizanju kriterijuma za članstvo, pre svega u interesu građana regiona. Pregovori nisu automatski proces, već rezultat sprovedenih reformi i od toga zavisiće i naš napredak na putu ka EU. Ključne oblasti reformi ostaju vladavina prava, osnovne slobode, jačanje demokratskih institucija, reforma javne uprave, kao i ekonomski razvoj i unapređenje konkurentnosti. Proces pristupanja je definisan brojnim obavezama i odlukama koje se moraju doneti, a koje zahtevaju snažnu političku volju, sprovođenje reformi i rešavanje sporova sa susedima. Takođe, i EU mora biti kredibilan partner koji će kroz različite mehanizme angažovanja i prisustva u regionu, uključujući i finansijsku podršku, omogućiti da države regiona brže i efikasnije ispunjavaju svoje obaveze. Moraju se postići konkretni rezultati u jačanju vladavine prava i reformi sudstva, borbi protiv korupcije, izgradnji funkcionalne ekonomije koja može da izdrži konkurenciju EU, kao i da se postigne pravno obavezujući sporazum sa Prištinom. Polazeći od suštinske uloge parlamenta u predstavljanju građana, kao i ključnog zadatka u procesima evropskih integracija na nama je, parlamentarcima, da posvećenim radom na reformskim procesima i primenom evropskih standarda u budućnosti učvrstimo temelje demokratije i mira u regionu. Mi u Savezu vojvođanskih Mađara smatramo da razgovor o budućnosti EU treba da bude o daljem proširenju i značajno je da zemlje zapadnog Balkana koje uspešno pregovaraju imaju jasnu perspektivu članstva. Vlasništvo nad reformama je na samoj zemlji kandidatu, kao i u interesu njenih građana, a kvalitet pregovora je daleko važniji od broja otvorenih poglavlja, što ne mora biti nužno merilo uspeha. Politika proširenja mora zadržati mesto ključne evropske politike kao investicija u mir, demokratiju, prosperitet, bezbednost i stabilnost evropskog kontinenta. Sa populacijom od oko 500 miliona stanovnika države EU danas čine najveću zajednicu uspešnih demokratija na svetu, iako u ovoj zajednici postoje različite grupe država od kojih svaka ima svoje karakteristike, istorijske pripadnosti i političke procese njihovo jedinstvo i solidarnost predstavlja temelj sigurnosti njihovih građana. Dosadašnja proširenja EU pokazuju da je proces proširenja dvosmeran. Nove države članice doprinose političkoj stabilnosti i ekonomskom napretku Unije, kao što članstvo u EU doprinosi ekonomskom boljitku i političkoj stabilnosti njihovih građana i država. Zbog toga smo uvereni da samo sa Srbijom, pa i sa celim zapadnim Balkanom kao njenim integralnim delom EU može biti jedinstvena i kompletna. Vrlo je bitna činjenica koju poslanička grupa SVM svakako podržava, je da punopravno članstvo u EU ostaje jedan od ključnih spoljnopolitičkih prioriteta nove Vlade i da na putu ka tom cilju Srbija nastavlja da radi na implementaciji sveobuhvatnih reformi, posebno u oblasti vladavine prava. Jasno je da Srbija u narednom periodu treba da se fokusira na najvažnije i najhitnije reforme, posebno na ispunjavanje prelaznih merila za Poglavlje 23 i 24, što uključuje izgradnju nezavisnog i efikasnog pravosuđa, ustavne reforme, borbu protiv korupcije i organizovanog kriminala. Za EU je u procesu evro integracija Srbije, vladavina prava podjednako važna, kao i rešavanje problema KiM. Akcionim planom za Poglavlje 23 bilo je predviđeno da se Ustava promeni još krajem 2017. godine, a taj predlog je sada ušao u skupštinsku proceduru. Potrebna je i jasna, istinita i sveobuhvatna komunikacija sa građanima o tome u kojoj meri je EU pružila pomoć Srbiji. Mi iz SVM ćemo svakako nastaviti da se zalažemo za ubrzanje procesa pristupanja Srbije EU, konsolidaciju demokratskih institucija i jačanje vladavine prava, efikasnije usklađivanje sa korpusom evropskih pravnih tekovina, zaštitu temeljnih prava i sloboda i posebno ekonomske reforme. Očekujemo da će nova metodologija vratiti kredibilitet politici proširenja, da će se mnogo pravednije vrednovati do sada postignuti rezultati kroz inteziviranje dinamike otvaranja pregovaračkih poglavlja, ubrzati proces pristupanja i učiniti ga predvidivim, a izuzetno značajan segment predstavlja i finansijska podrška kako bi se započete reforme uspešno privele kraju. Ohrabreni rezultatima akcionog plana za ostvarivanje prava nacionalnih manjina iz 2016. godine, zalagaćemo se za donošenje i sprovođenje novog manjinskog akcionog plana za naredni period. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Reč ima Đorđe Milićević. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi predsedniče Narodne skupštine Republike Srbije. Poštovana premijerko Vlade Republike Srbije, poštovani ministri, gospodine Selakoviću, gospođo Joksimović, po prvi put od kada se objavljuje izveštaj Evropske komisije o napretku Srbije na putu evropskih integracija, po ovom izveštaju se raspravlja u plenumu, govori se u plenumu. Mišljenja poslaničke grupe SPS kao nekoga ko je bio i inicijator da se o tome govori u plenumu, a reći ćemo i razlog zašto smo smatrali da je to važno baš u ovom trenutku. Smatramo da je to dobra praksa i da to treba činiti i u narednom vremenskom periodu. Mislim da je i vaše prisustvo, prisustvo premijerke, prisustvo ministara koji su na neki način direktno i vezani za sam izveštaj, odnosno odgovornost i obaveze koje imate unutar Vlade Republike Srbije, su vezane za izveštaj Evropske komisije, predstavljaju pre svega jedan, rekao bih, odgovoran i ozbiljan način na koji mi sagledavamo ovaj strateški interes kao glavni spoljnopolitički cilj, a to je da Srbija postane punopravni član EU. Mislim da je važno da oko ovog za nas važnog i značajnog pitanja konačno čujemo i glas naroda, a glas naroda je parlament. Parlament je glas naroda, legitimno izabrani predstavnici građana. Znate, mi smo nekako stalno u prilici da slušamo predstavnike Evropskog parlamenta, da slušamo predstavnike poslanika iz regiona, ali nikako da čujemo glas naroda ovde u republičkom parlamentu. Sa druge strane, predsednik Srbije kada je sagledao Izveštaj Evropske komisije bio je vrlo konkretan i jasan i rekao je – prihvatam odgovornost, prihvatam odgovornost, ma koliko ove, sada ću parafrazirati, ma koliko pojedine ocene bile tačne, a neke malo po malo, odnosno paušalne i političke, ali prihvatam svu odgovornost. Izbori su tu 2022. godine, pa neka građani opredele kolika je ta odgovornost. Tu odgovornost treba da prihvatimo i svi mi zajedno, i Vlada i predsednik Narodne skupštine i čitava Narodna skupština. Na ovaj način, rekao bih, kroz ovakav vid rasprave mi pre svega želimo da damo jednu jasnu i nedvosmislenu podršku i predsedniku Srbije i Vladi Republike Srbije u jednoj jasnoj i nedvosmislenoj politici, ponavljam, ka realizaciji onoga što jeste strateški interes, što jeste glavni politički cilj, spoljnopolitički cilj, a to je punopravno članstvo Srbije u EU. Imamo, rekao bih, istorijsku šansu. Imamo političku stabilnost, imamo ogromno poverenje i podršku građana, koja je rezultirana na poslednjim parlamentarnim izborima, što je vidljivo i ovde u parlamentu. Uspešno se nosimo sa iskušenjima i rizicima. Sistem funkcioniše kada je najteže, i ne samo da sistem funkcioniše, već ostvaruje jako dobre rezultate. Izvinjavam, sada govorim, koleginice, ako nije problem, voleo bih da me saslušaju i predsednica i ministri. Ne mislim ništa loše, naravno. Dakle, ponoviću, mislim da imamo istorijsku šansu, jer imamo političku stabilnost, imamo ogromno poverenje i podršku građana koja je rezultirana na poslednjim parlamentarnim izborima i vidljiva je ovde po broju poslanika, tako da se uspešno nosimo sa iskušenjima i rizicima. Državno rukovodstvo i predsednik Republike i Vlada Republike Srbije su jasno pokazali da sistem funkcioniše onda kada je najteže, i ne samo da funkcioniše, već da ostvaruje dobre rezultate i dobre pokazatelje. Znate, uvek treba sebi da postavljamo pitanje može li bolje, jer niko od nas nije najbolji i nikada ne treba da polazimo od toga. Dakle, uvek treba sebi da postavljamo pitanje može li bolje. Zato smo rekli, kada ste govorili o ekspozeu, da podržavamo da uvek treba podizati lestvicu, jer to je dobro za budućnost Srbije i to je dobro za budućnost svakog građanina Srbije. Ako ne uspemo u svemu tome, sami smo krivi, znači da nismo svi zajedno dovoljno radili. Dakle, u ovom parlamentu, moram priznati, osećam, ma koliko postojao jedan pokušaj u javnosti da se degradira, da se minimizira, da se na najnegativniji način predstavi parlament i sastav parlamenta Narodne skupštine Republike Srbije, ja u ovom parlamentu vidim jednu novu energiju. Ja u ovom parlamentu vidim nova lica, novu energiju, dinamiku, obrazovane ljude, daleko više koleginica. Priznajem, koleginice su nekada daleko hrabrije, daleko visprenije, daleko mudrije od svih nas. Predsednik mi neće zameriti, prošli put sam rekao pripadnice lepšeg pola, ali, evo, reći ću koleginice. Zadovoljstvo mi je što smo jedan od pet parlamenata, ne govorim o kvotama, zanemarimo kvote, jer ne želim koleginice da merimo po kvotama, koleginice su ovde zato što su stručne, sposobne i imaju određene rezultate iza sebe. Mislim da ovaj parlament ima snage, ima spremnosti, ima sposobnosti i bez obzira da li ti vanredni parlamentarni izbori bili 2022. godine ili ne, ne treba o tome da razmišljamo. Treba da razmišljamo samo u jednom pravcu – dajte da svi zajedno ovde ovu godinu poklonimo našoj državi. Dajte da svi zajedno ovu godinu poklonimo Srbiji i da budemo podrška i predsedniku Srbije i Vladi Republike Srbije u realizaciji onoga što je ključno, a to je šest ključnih tačaka na kojima je baziran i vaš ekspoze, zapravo stubovi ekspozea sa kojim ste izašli pred poslanike Narodne skupštine Republike Srbije. Međutim, EU treba da zna da neke stvari na putu evropskih integracija mi činimo da bi implementirali evropske standarde u naše društvo, da bi bili uređena i pravna država, ali da to ne činimo samo zbog EU, da to činimo zbog nas samih, upravo zbog onoga što sam rekao, da bi bili uređena i pravna država. Ne pregovaramo nikada iz straha, ali se isto tako nikada ne plašimo pregovora. Kažu da treba da uspostavimo stalnu i nesmetanu komunikaciju o prednostima i značaju EU, jer poverenje građana u EU opada, danas je ispod 50%. To je deo koji je sadržan u izveštaju Evropske komisije. To bi značilo da ako bih ja sada 20 minuta ovde u parlamentu, onako jednostavno prevedeno, govorio da sam za evropske integracije i da u potpunosti podržavamo kao poslanički klub evropske integracije, da li bi ti promenilo poverenje građana Srbije? Naravno da ne bi. Dakle, moje lično mišljenje je da je podrška građana veoma važna, jer ona bitno doprinosi uspešnoj implementaciji obaveza koje kao zemlja i Vlada imamo na tom evropskom putu. Podrška EU, po mom mišljenju, ne zavisi samo od toga šta čine političke institucije Srbije, šta činimo mi u Srbiji, već i od toga šta čini briselska administracija kada su u pitanju vitalni interesi države. Želim tu da navedem dva konkretna primera. U ovoj godini nije otvoreno ni jedno poglavlje, a Vlada je vrlo jasno rekla da su postojali osnovi za tako nešto. Sa druge strane, najvažnije pitanje Kosovo i Metohija, međutim, veoma su mlake ili uopšte nema reakcije iz Brisela na primene nasilja na Kosovu i Metohiji prema pripadnicima srpskog naroda ili ogromna opstrukcija pregovaračkog procesa, primena uvedenih taksi. Dakle, mi Briselski sporazum nismo potpisali da bi Srbija bila potcenjena i da bi Srbija bila ponižena. Kada su nas kritikovali zbog Briselskog sporazuma mi smo vrlo jasno rekli – ako niste za pregovaračkim stolom gde se razgovara o nacionalnim i državnim interesima Srbije, vi ne možete apsolutno ni na šta da utičete. Sve dok ste za tim stolom vi možete nešto da kažete. Zato je važno da budemo prisutni i zato je važno da se naša reč čuje. Zato je važno da su svi shvatili da je Srbija danas deo rešenja, da bez Srbije nema kompromisnog i pravičnog rešenja. Prva je stvar to što je Srbija ispoštovalo sve ono što je definisano Briselskim sporazumom, a druga strana nije. Kada govore o vladavini prava, pa, je li to vladavina prava? Ja mislim da nije. Da Priština ne implementira ono što je dogovoreno tokom Briselskog sporazuma, konkretno mislim na Zajednicu srpskih opština kao ključnu stvar, i da stalno to minimizira, da stalno ostavlja po strani i da danas opet dolazimo u situaciju da nemamo sa kime da pregovaramo u Prištini, a Srbija i dalje pokazuje spremnost da razgovara o najtežim pitanjima, zbog generacija pre svega koje dolaze. Dakle, za poverenje je potrebno dvoje. Poverenje zavisi od dve strane, ne samo od jedne strane, ne samo od Srbije i naših političkih institucija, već od dve strane. Izveštaj o napretku, o kojem danas raspravljamo, po mom mišljenju, to je dobar i koristan instrument u savladavanju obaveza koje Srbija ima na putu evropskih integracija. Međutim, ovaj izveštaj nije dovoljno koristan kao što bi mogao biti, pošto je po nekim pitanjima jednostran, a neke ocene, rekao bih, su paušalne i bez argumenata. Mislim da smo to dužni danas da kažemo ovde u Narodnoj Skupštini Republike Srbije. Kratko samo o nekoliko pitanja. Pre svega mislim o borbi protiv korone i o onome što je u Izveštaju naglašeno u negativnom kontekstu kada je reč o onome što je Srbija činila i što je državno rukovodstvo, zajedno sa zdravstvenom strukom, činilo u proteklom vremenskom periodu. Ja želim da kažem da je Srbija blagovremeno i adekvatno odreagovala i da je sprečila najgori mogući scenario, da je sistem, kao što sam rekao, funkcionisao, ostvarivao rezultate i da nije situacija teška zbog Aleksandra Vučića, zbog Vlade Republike Srbije, situacija je teška u čitavom svetu. Čitav svet se suočava sa ovim zdravstvenim izazovom i ovo je borba za budućnost Srbije i za budućnost svakog građanina Srbije. Kritikovali su nas da smo uvodili rigidne mere, a onda su brojne države EU upravo primenile te mere. E sada, što nas kritikuju u Izveštaju Evropske komisije? Kažu da su mere uzrok protesta. Nisu mere uzrok protesta, uzrok protesta je politička konotacija i pokušaj da se politički na tome profitira. Sledeća stvar – nema laži i prevare kada se govori o brojevima i činjenicama. U ekonomiji ne možete da prevarite. Srbija je 700 milijardi dinara ili 6 milijardi evra ili 12,7% BDP od marta izdvojila kao pomoć državi, kao pomoć građanima i kao pomoć privredi u periodu pandemije. Postavlja se pitanje da li je jedna država u Evropi, da li je jedna država u svetu, prihvatila ovoliki teret krize? Stopa rasta naše ekonomije najviša je u Evropi. Šta su danas suštinska pitanja, mi smo o tome već govorili – da li je bilo otpuštanja, da li je bilo zatvaranja fabrika, da li su odustali strani investitori? Nije bilo otpuštanja, nije bilo zatvaranja fabrika, a što se tiče stranih investitora u prvih devet meseci 1,9 milijardi evra, čitav iznos koji je pristigao na Balkan, 60% od toga je došlo u Srbiju. I nije slučajno što „Fajnenšel tajms“ već nekoliko godina unazad Srbiju svrstava kao lidera u privlačenju stranih direktnih investicija. To je ta živa politika. I ta živa politika, rezultat te žive politike o kojoj smo mi govorili jeste upravo i bolnica u Batajnici, jeste upravo i bolnica u Kruševcu. Naš cilj je plan „Srbija 2025“ – prosečna plata u Srbiji 900 evra, prosečna penzija 430 evra. Treća stvar – regionalna saradnja. Kažu da se Srbija mešala u izbore u Crnoj Gori. Na koji način se Srbija mešala u unutrašnja pitanja Crne Gore? Pa, da li je predsednik Srbije pozivao da se glasa za bilo koga na izborima u Crnoj Gori ili su to činili Rama i drugi? Ali, ne pominju Ramu, jel im to odgovara. Nas ne interesuje vlast u Crnoj Gori. Nas interesuje status i položaj naših građana, kojih ima 29%, a ja verujem da ih ima i više, pošto želim da verujem da će doći do novog popisa, ima ih više od 29% i interesuje nas status imovine SPC. Ne postoji međunarodna konvencija koja nam zabranjuje da štitimo našu imovinu. Znate šta je direktno mešanje? To je kada Crna Gora proglasi i prihvati jednostrano proglašenu nezavisnost Kosova i Metohije. E, to je direktno mešanje u unutrašnje pitanje Srbije. I dosta više plašenja u Crnoj Gori Crnogoraca sa srpskim hegemonizmom. Ono što mene zabrinjava kada je reč o Crnoj Gori jeste – zašto se naš ambasador ne vraća? Zašto je on još uvek „persona non grata“? Zašto gospodin Krivokapić kao novoizabrani predsednik Vlade ima jedno mišljenje o Skupštini iz 1918. godine tokom izborne kampanje, a drugo mišljenje nakon izborne kampanje kada je izabran i zašto danas razmišlja hoće li prvo da poseti Prištinu ili će da poseti Beograd? Sledeća stvar – regionalna saradnja. Mi smo simbol novih vrednosti danas u regionu. Pa, vrlo je jasan stav i predsednika i Vlade – mi želimo mir, dobrosusedske odnose i saradnju. Ukoliko postoje pitanja, ona se rešavaju kroz dijalog i nikako drugačije. Mini Šengen je lekovit i najbolji način za čitav region. Konkretnu korist od toga će osetiti građani. Što se tiče KiM, reći ću u jednoj rečenici, o tome će govoriti kolege u nastavku današnje rasprave. Naš stav da će proći ili Kosovo ili EU u Srbiji je nemoguć. To neće proći. Potrebno je kompromisno i pravično rešenje do kojeg se dolazi kroz dijalog. Valjda je to svima jasno nakon razgovora koje je predsednik Srbije imao sa predsednikom SAD u Vašingtonu? Valjda je svima jasno da ako vršite pritisak na Srbiju, samo džabe gubite vreme. Nećete nas naterati da priznamo jednostrano proglašenu nezavisnost KiM. Što se tiče parlamenta, govorim o Izveštaju Evropske komisije, mi smo implementirali najveći deo onoga što je sadržano u Izveštaju Evropske komisije, duplirali vreme rasprave za budžet, nema više po hitnom postupku već redovne procedure, usvojili smo etički Kodeks, javna slušanja, nešto što je izuzetan napredak i što je dobra praksa i što je dobar instrument. Dakle, do nastavka međustranačkih dijaloga će doći odmah iza novogodišnjih praznika, a optuživali su predsednika Narodne skupštine da je protiv međustranačkog dijaloga. Nije protiv međustranačkog dijaloga, samo ova Skupština ima svoju agendu prioriteta, a nju neće određivati kvazi politička elita. Znate šta, novinari su me nedavno pitali – šta očekujete od međustranačkog dijaloga? Ja sam rekao – apsolutno ništa, osim jedne stvari, da pokazujemo spremnost i volju da saslušamo sugestije i predloge. A u kom formatu, na koji način ćemo razgovarati, to ćemo tek videti. Jer, mi danas po registru imamo negde, ispravite me ako grešim, 60 vanparlamentarnih stranaka. Znači li to da ćemo imati idealne izborne uslove ako zadovoljimo svih 60 vanparlamentarnih stranaka? Što se tiče evropskih parlamentaraca, od njih samo očekujemo jedno – da ne dele poslanike na poslanike prvog i drugog reda, da nas ne degradiraju i da sa svima razgovaraju u institucijama sistema, a ne u hotelskim lobijima. Jer, opšti je utisak da su pojedini evropski parlamentarci imali za cilj samo da ohrabre pojedine opozicione opcije da izađu na parlamentarne izbore. Nemojte o tome da nam o tome govore Tanja Fajon, koja je vrlo diskutabilna kada govorimo o narednim pregovorima, koja je kritikovala izlaznost u Srbiji od 50%, a izabrana za evropskog parlamentarca pri izlaznosti od 26%, nije osnovno 26%, nego je izlaznost bila 26%. Danas su se setili funkcionerske kampanje? Zašto se nisu setili funkcionerske kampanje 2008. godine? Zabrinuti za demokratiju i slobodu medija. Nemojte da brinu. Demokratija se u Srbiji ostvaruje na izborima. Zašto se o slobodi medija nisu bavili 2011. godine, kada je sastavljen izveštaj Verice Barać u kojem je izražena ozbiljna zabrinutost za medije u Srbiji. Ja sam to pitanje postavio gospođi Tanji Fajon. Ona kaže, tada nije bila izvestilac, a ja sam joj rekao – bili ste predstavnik Evropskog parlamenta i zašto to kao predstavnik Evropskog parlamenta niste postavili kao pitanje, a danas ste navodno zabrinuti. Dakle, ja mislim da mi ulazimo još u jednu fazu nezapamćenog pritiska i zato smo smatrali da treba baš danas da raspravljamo o ovom izveštaju, jer jaka i stabilna Srbija, Srbija koja ima odlučnost i opredeljenost da štiti nacionalne i državne interese, Srbija koja misli svojom glavom, koja ima svoj stav, koja ima svoje mišljenje, Srbija koja vodi samostalnu spoljnu politiku u najboljem interesu svojih građana, definitivno nekome ne odgovara. Bilo šta da ukažemo, mi bivamo opomenuti. Slušamo evropske parlamentarce koji imaju pravo, samo zato što imaju onaj prefiks – izvestioci, da kažu da je dobra vest što u Srbiji nisu otvorena nova poglavlja. Iz Prištine stalno ratno huškačka retorika da treba …
Đorđe, pošto sam se ja vratio u salu, prošlo je vreme.
Vi ste se vratili, ali imam još 40 sekundi, ja sam sačekao, jer sam sačekao da se koleginica …
Pa nema 40 sekundi, 21.28, ali ajde …
Evo završavam, predsedniče. Ja sam definitivno manjina u ovoj Skupštini.
Nije, nego ti zloupotrebljavaš što sam ja predsednik Skupštine.
Šalim se ja. Dakle, mislim da je jedna opšta hajka na Srbiju i da je vrlo interesantno da tri hrvatska medija u isto vreme, ali u isto vreme izlaze sa istom tezom da je Republika Srpska ratni plen Srbije, da albanski lobisti, srbomrzci koji 20 godina ne menjaju svoju retoriku, pokušavaju kroz kongres da slome kičmu Srbiji i to na dve tačke – Republika Srpska i Kosovo i Metohija. Zbog svega toga, mi smo smatrali da upravo u ovom periodu treba da razgovaramo o ovim važnim pitanjima, kako bi bili vama podrška. Jedan opšti zaključak je da Srbija i Aleksandar Vučić mogu da sprovedu sve, a oni ne mogu. To je smešno i to im je uvek bilo obrazloženje. Inače, u potpunosti podržavamo zaključke i predloge Odbora, kao poslanički klub SPS naravno podržava zaključke predloga Odbora za evropske integracije.
Hvala. Pošto po našem planu, 14 je sati, u skladu sa Poslovnikom, određujem pauzu u trajanju od jednog časa. Sa radom nastavljamo u 15 sati i 15 minuta. Kao što sam rekao juče, mi ćemo danas voditi raspravu i nastaviti tu raspravu u jednom manjem obimu sutra posle postavljanja poslaničkih pitanja, sa ciljem da glasanje bude u prvoj polovini, znači do pauze u 14 časova, sada zavisi od dužine rasprave, 12 sati, 13 sati, i time onda završavamo redovno zasedanje. Hvala vam. Branko me upozorava da sam rekao u 15.15 da je nastavak, ali ja mislim da sam rekao u 15.05 časova. Dakle, u 15.05 nastavljamo. [[Posle pauze]] Poštovani narodni poslanici, nastavljamo sa radom. Primili ste ostavku narodnog poslanika Maje Mačužić Puzić na funkciju narodnog poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije i Izveštaj Odbora za adminstrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja Narodne skupštine povodom razmatranja ove ostavke, koji je utvrdio da je podnošenjem ostavke nastupio slučaj iz člana 88. stav 1. tačka 2. Zakona o izboru narodnih poslanika i predlaže da Narodna skupština, u smislu člana 88. stav 3. i stav 4. istog zakona, konstatuje prestanak mandata ovom narodnom poslaniku. Saglasno članu 88. stav 1. tačka 2. i st. 3. i 4. Zakon o izboru narodnih poslanika, Narodna skupština, na predlog Odbor za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja Narodne skupštine, konstatuje da je prestao mandat, pre isteka vremena na koji je izabrana, narodnom poslaniku Maji Mačužić Puzić danom podnošenja ostavke. Saglasno Zakonu o izboru narodnih poslanika, izvršiće se popunjavanje upražnjenog poslaničkog mesta u Narodnoj skupštini. Sada nastavljamo dalje sa listom predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika. Reč ima narodni poslanik Dušica Stojković. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedniče Narodne skupštine, uvaženi predsednici Vlade, drage kolege narodni poslanici i poštovani građani Srbije, članstvo Srbije u EU je prvi strateški i spoljnopolitički prioritet naše zemlje. Vrednosti oko kojih su se okupile postojeće države članice EU Srbija prepoznaje kao vrednosti koje želi dalje da neguje, a pristupni proces kao priliku za reforme i jačanje evropskih standarda. Evropska unija je danas naš najveći donator i tradicionalno ključni trgovinski partner Srbije, sa oko dve trećine spoljnotrgovinske razmene koja se obavlja sa zemljama EU. Takođe, dve trećine svih stranih ulaganja dolazi iz EU. Srbija je i najveći korisnik kredita Evropske investicione banke sa 4,6 milijardi evra odobrenih sredstava u prethodnih 15 godina i Evropska banka za rekonstrukciju i razvoj je važan investitor u Srbiji. Od 2009. godine uložila je 3,5 milijardi evra uglavnom u infrastrukturu i razvoj finansijskih institucija. Nema sumnje da je Srbija iskreno posvećena daljim i dubljim reformama u našem društvu, kojima zaista pristupa na jedan odgovoran i ozbiljan način. U saradnji sa institucijama EU i njenim članicama nastoji da usvoji i primeni principe najbolje prakse. Reforme koje činimo i danas ovde u Narodnoj skupštini i svih ovih dana, reforme koje čini naša Vlada činimo isključivo zarad koristi i benefita naših građana. Nakon otvaranja prvih poglavlja decembra 2015. godine, reč je o Poglavlju 32, da vas podsetim, „Finansijska kontrola“ i Poglavlje 35 „Ostala pitanja“, Srbija je do sada otvorila ukupno 18 od 35 pregovaračkih poglavlja, s tim što je dva pregovaračka poglavlja privremeno zatvorila, a reč je o Poglavlju 25 koje se odnosi na nauku i istraživanje, kao i Poglavlje 26 koje se odnosi na obrazovanje i kulturu. Narativ ovogodišnjeg izveštaja je rađen u skladu sa novom metodologijom koja podrazumeva ubrzanje reformi, koje zemlje kandidati treba da sprovedu što je pre moguće kako bi se otvarali klasteri. Klasteri će sada biti organizovani po grupama. Pregovori će se otvarati u svim poglavljima iz klastera odjednom, nakon što se ispune merila za otvaranje poglavlja. Tamo gde ne bude bilo ispunjenje specifičnih merila za otvaranje, gde reforme daju rezultate u pogledu ispunjavanja postojećih merila, državi kandidatu će se ostaviti period od godinu dana za realizaciju merila za zatvaranje u zavisnosti od ostvarenog napretka u procesu reformi. Kao što sam rekla, nova metodologija podrazumeva postojanje šest klastera, osim za Poglavlje 34 koje se odnosi na institucije i Poglavlje 35. Na osnovu trenutnog stanja u procesu pristupanja, Srbija je spremna da otvori nova pregovaračka poglavlja. U većini klastera je već otvorila značajan broj pregovaračkih poglavlja, osim u Klasteru 4 koji se odnosi na zelenu agendu i infrastrukturno povezivanje, gde smo predali pregovaračke pozicije za tri od četiri poglavlja. Dinamika sadašnjeg preseka stanja što se tiče klastera je takva da Klaster 1 koji se odnosi na mostove svih pet otvorenih pregovaračkih pozicija od pet pregovaračkih pozicija, plus jedno dodatno Poglavlje 35. Što se tiče Klastera 2, koji se odnosi na unutrašnje tržište, otvorili smo četiri i dve pregovaračke pozicije su predate od ukupno devet pregovaračkih pozicija. Takođe, što se tiče Klastera 3 „Konkurencija, socijalna inkluzija, ekonomski rast“ otvoreno je pet pregovaračkih pozicija, a dve su privremeno zatvorene od ukupno osam pregovaračkih poglavlja. Klaster 4 koji sam već napomenula, „Zelena agenda i infrastruktura“, predate su tri pregovaračke pozicije od ukupno četiri pregovaračka poglavlja. Klaster 5 „Resursi poljoprivrede i koheziona politika“, dva su otvorena od pet pregovaračkih poglavlja. Klaster 6 „Spoljni odnosi“, jedna pregovaračka pozicija je otvorena od dva pregovaračka poglavlja. Mi smo nedavno imali raspravu na Odboru za evropske integracije, gde su bili predstavnici Ministarstva za evropske integracije koji su nam podneli izveštaj o trenutnom stanju u pregovorima Srbije ka članstvu u EU. Mogu da vas izvestim da su predate pregovaračke pozicije za još pet poglavlja, reč je o poglavljima 2,3,14,21. i 27, a da su pregovaračke pozicije za još dva poglavlja, reč je o Poglavlju 28 koje se odnosi na zaštitu potrošača i zdravlja i Poglavlje 10 „Informaciono društvo i medije“, ušle u završnu fazu konsultacija i usaglašavanja sa komentarima Evropske komisije. Iz svega iznetog može da se zaključi da Srbija zaista vodi istinski proces evropskih integracija i da želimo naše društvo i našu državu što pre da uvedemo u jednu evropsku porodicu naroda, kojoj zaista težimo i kojoj pripadamo. Od samog početka evropskih integracija, od kada smo krenuli da otvaramo pregovaračke pozicije, od kada smo otvorili pregovore, zaista se zalažemo za prihvatanje evropskih vrednosti i to zaista nisu prazne priče, jer želimo da istinski implementiramo sve one evropske vrednosti u našem društvu. Da vas podsetim, svaka država koja poštuje set vrednosti koje su definisane u članu 2. Ugovora o EU, a reč je o vrednostima ljudskog dostojanstva, slobode, demokratije, jednakosti, vladavine prava, poštovanja ljudskih prava, uključujući i prava manjina, koja se obavezala da ih promoviše, može da na osnovu člana 49. ovog ugovora podnese zahtev za pridruživanje u EU. Imamo takođe još i dodatne kriterijume, a reč je o kriterijumima iz Kopenhagena iz 1993. godine, koji se odnose na političke, ekonomske i pravne kriterijume i još jedan dodatan kriterijum iz Madrida o postojanju odgovarajućih administrativnih kapaciteta za postepenu i skladnu integraciju. Danas u Domu Narodne skupštine raspravljamo po prvi put u plenarnom zasedanju o zaključcima o Izveštaju Evropske komisije o Srbiji u 2020. godini. Ovaj izveštaj je formalno uručen resornoj ministarki zaduženoj za evropske integracije, još 6. oktobra 2020. godine. Zaista je važno kada čitamo, pošto smo imali danas zaista jednu plodnu raspravu, više od pet sati raspravljamo o zaključcima o Izveštaju Evropske komisije o napretku Srbije u 2020. godine, moramo zaista da taj izveštaj čitamo na različite načine i moramo da imamo jednu širu sliku šta se dešava u ovom trenutku ove 2020. godine i u samoj EU i mnogim zemljama punopravnim članicama EU i šta se dešava u pregovorima koje vodi Vlada Republike Srbije. Najznačajnije poglavlje za Srbiju su svakako napredak u poglavljima 23 i 24, a reč je o poglavljima koja se kod zemalja kandidata prva otvaraju, a poslednja zatvaraju. Tu se navodi da Srbija ima određeni nivo pripremljenosti uz primenu evropskih standarda u ovoj oblasti i da je sveukupno postignut vrlo ograničen napredak. Pozitivni delovi se odnose na mirno rešavanje sporova, na smanjenje broja zaostalih sudskih predmeta u okviru borbe protiv korupcije govori se da Srbija ima određeni nivo pripremljenosti u borbi protiv korupcije. Želela bih sve narodne poslanike da podsetim da je ove godine u septembru mesecu stupio na snagu i počela primena Zakona o sprečavanju korupcije, da smo mi kao Narodna skupština, odnosno, resorni Administrativni odbor sve ovo vreme radili na jačanju kapaciteta ove Agencije za suzbijanje korupcije. Takođe, pozitivno su ocenjeni i Zakon o finansiranju političkih aktivnosti i Zakon o javnim preduzećima u delu koji se odnosi na finansiranje političkih aktivnosti tokom kampanje. Takođe, pozitivne rezultate ostvarila je i primena Zakona o organizaciji i nadležnosti državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala, terorizma i korupcije. Danas smo ovde, na početku današnje rasprave, čuli i pojedine predstavnike opozicionih političkih partija koji su na različite načine tumačili komentare u izveštaju kada je reč o zaštiti prava nacionalnih manjina. Ja želim da istaknem, kao poslanik koji dolazi iz SNS sa liste Aleksandar Vučić – Za našu decu, da je deo zaštite prava nacionalnih manjina, zaista, pozitivno ocenjen i bez bilo kakvih negativnih političkih konotacija u celom onom delu koji vam je moja koleginica, Elvira Kovač iznela, a odnosi se na osnovna prava. Takođe, u Poglavlju 24. Srbija ima određeni nivo pripremljenosti za primenu pravnih tekovina EU o pravdi, slobodi i bezbednosti i da je određeni napredak postignut u pogledu prošlogodišnjih preporuka, posebno u pogledu usvajanja Strategije i Akcionog plana za kontrolu lakog i malokalibarskog oružja gde je Srbija nastavila da unapređuje svoju međunarodnu policijsku saradnju i da značajno doprinosi kao tranzitna zemlja u upravljanju mešovitim migracionim tokovima ka EU igrajući aktivnu i konstruktivnu ulogu i efikasnu sarađujući sa svojim susedima i državama članicama EU. S tim u vezi, u ovaj deo izveštaja za Poglavlje 24. naglašava i značajan Sporazum sa Fronetksom koji je ratifikovan i čiju primenu očekujemo. Sporazum o saradnji između Evrodžasta i Srbije je stupio na snagu u decembru 2012. godine. Takođe, u ovom delu izveštaja istaknuta je i dobro uspostavljena saradnja sa Interpolom i Evropolom. Nivo saradnje sa Agencijom EU za obuku i sprovođenje zakona je zadovoljavajući. Srbija je u junu 2019. godine, uklonjena sa liste finansijskih akcija, FATS zemalja sa strateškim nedostacima u sprečavanju pranja novca i finansiranja terorizma. Reč je o onom zakonu, koji smo mi na jednoj od prethodnih sednica i usvojili, odnosno usvojili smo njegove izmene i dopune, reč je o Zakonu o sprečavanju pranja novca i finansiranju terorizma. I, kada na jedan odgovoran način želite da se posvetite procesu evropskih integracija onda, zaista, morate da pratite sve one preporuke i one međunarodne i evropske standarde koje dobijate od relevantnih međunarodnih i evropskih institucija. Želela bih takođe da istaknem da izveštaj pokriva period od juna 2019. godine do oktobra 2020. godine, i da je on sličan onom izveštaju o vladavini prava iz juna 2020. godine, u pogledu političkih kriterijuma. Mi možemo kada čitamo ovaj izveštaj u celom integralnom tekstu, svih 140 strana prevedenih na srpski jezik, da kažemo da je sa nekim ocenama, možemo da se složimo ili ne, da je on relativno objektivan i da se ne vodi računa i da se ne prepoznaju potpunosti svi oni napori koje je prethodna Vlada Republike Srbije uložila na polju reforme pravosuđa, slobode medija, zaštite novinara, pluralizam i borbe protiv korupcije i organizovanog kriminala. Ja želim sa ovog mesta da podsetim sve građane Republike Srbije da je Vlada na početku ove godine 30. januara 2020. godine, usvojila medijsku strategiju za period od 2020. godine, do 2025. godine, na jedan zaista transparentan i inkluzivan način i koja je definisala na jedan dobar način glavne izazove u pogledu slobode medija u Srbiji. Početkom decembra ove godine, znači pre par dana, usvojen je i Akcioni plan, prvi Akcioni plan za period od 2020. do 2022. godine, koji ima za cilj upravo sprovođenje ove medijske strategije koja obuhvata oblasti koje se tiču unapređenja sistema javnog informisanja, koje garantuje slobodu izražavanje, slobodu medija, bezbednost novinara, medijski pluralizam i osnaženu medijsku profesiju. Iz godine u godinu, rekla bih, u svim ovim prethodnim izveštajnim periodima, ekonomski kriterijumi su zaista na najbolji način ocenjeni i to je najbolje pohvaljeni deo izveštaja i tako je iz godine u godinu. Srbija je postigla određeni napredak i umereno je pripremljena, odnosno ima dobar nivo pripremljenosti u razvijanju funkcionalne tržišne privrede. Takođe, se navodi da je Srbija postigla visok stepen usklađenosti sa pravnim tekovinama u oblasti zaštite evra od falsifikovanja i zaštite finansijskih interesa Evropske Unije. U delu eksterne revizije kvalitet revizorskog rada se kontinuirano poboljšava. Navedeno je da je Srbija zabeležila dobar napredak u oblati politike konkurencije i navodi se da je Srbija dobro pripremljena u oblasti transportne politike i da su nastavljene reforme u oblasti železnice. Takođe, u izveštaju možete da nađete i onaj deo koji nisam čula da su danas poslanici posebno apostrofirali da su pohvaljeni napori i odgovorno postupanje Vlade Republike Srbije tokom pandemije i tokom tog prvog talasa pandemije u Srbiji. Vlada je obezbedila dva paketa finansijske pomoći, ukupne vrednosti 5,7 milijardi evra za podršku privredi tokom trajanja pandemije izazvane virusom Kovid-19. Paketi su sadržali namenska budžetska sredstva za direktne novčane subvencije u privatnom sektoru, za program poboljšanih kredita, ali i za kredite uz garanciju države. Takođe, dodatna finansijska pomoć kroz programe podrške obezbeđena je i za posebno pogođene sektore tokom pandemije poput turizma. Osim toga, Vlada Republike Srbije je isplatila minimalnu zaradu zaposlenima u malim i srednjim preduzećima u Srbiji i odložila plaćanje poreza i doprinosa za socijalno i zdravstveno osiguranje. Svim građanima starijim od 18 godina, ponuđen je gotovinski transfer u iznosu od 100 evra. Godina 2020. je godina izazova, ali i godina evropske solidarnosti, rekla bih. Srbija je dobar primer za predstavljanje solidarnosti i pokazivanje prave solidarnosti na delu. Srbija je tako donirala dva miliona evra na međuvladinoj konferenciji EU, održane u maju 2020. godine, kako bi pomogla razvoju obezbeđivanju javnog pristupa vakcinama, testovima i lekovima namenjenim za borbu protiv bolesti Kovid 19. Prvi kontingent … stigao je u Srbiju i vakcinacija je počela u Srbiji pre nego što je počela u nekim zemljama punopravnim članicama EU. Kada pričamo o građanima, Srbija uvek apostrofiramo koji su to benefiti evropskih integracija. Mi, kao narodni poslanici, kada smo u kontaktu sa građanima zaista možemo da kažemo da su te koristi i ti projekti koje sprovodimo zajedno pod pokroviteljstvom EU u značajna finansijska sredstva EU, zaista vidljivim i na svakom mestu, od obnove škola, porodilišta, univerziteta, mostovi koji nas još više povezuju sa čitavim regionom Zapadnog Balkana, sa Evropom, ali i čitavim svetom. Ne morate u ovom trenutku da budete evrofanatik, ili preterani evrooptimista, i da to vidite i da uočite da se ti pozitivni primeri zaista mogu videti i u nekoj najmanjoj jedinici lokalne samouprave, u nekom malom selu, varošici, ali i u velikim gradovima u Srbiji. Iz Izveštaja se navodi takođe da je još jedan od značajnih benefita koji je uspostavljen u prethodnom periodu, to je usvajanje novog regionalnog sporazuma o romingu i to je ključno postignuće na polju realizacije ciljeva digitalne agende za Evropu. Takođe, dobar napredak je postignut u pogledu prava poslovnog nastanjivanja i slobode pružanja usluga, usvajanjem Zakona o poštanskim uslugama i Zakona o priznavanju profesionalnih kvalifikacija. Želim da istaknem sa ovog mesta da se i sama EU tokom ovog izveštajnog perioda susretala i dalje se susreće sa brojim izazovima, od Bregzita, migrantske krize, usvajanje Finansijskog plana za period od 2021-2027. godine, ali i naglaskom evroskepticima u pojedinim državama članica EU. Inače, evroskepticizam je fenomen sa Britanskog kontinenta. Prvi put je termin evroskepticizam pomenut 1986. godine u jednim britanskim novinama. Prevashodno je uska specijalnost bila da je to isključivo bio fenomen na početku u Velikoj Britaniji, Ujedinjenom Kraljevstvu, međutim, evroskepticizam sada imaju i mnoge zemlje jezgra Evropske unije. Možete naći predstavnike političkih grupacija, političkih partija koje se zalažu za neki, prosto, kritičniji, obazriviji pogled u kom pravcu i kakva je budućnost same Evropske unije i u mnogim zemljama kao što su Francuska, Nemačka, Irska ili druge zemlje punopravne članice Evropske unije. Takođe, rekla bih da je čitav svet, pa i EU i Srbiju, pogodio jedan globalni fenomen kakva je pojava pandemije korona virusa i da smo u tom trenutku zaista svi bili na istom zadatku, sa jedne strane da očuvamo zdravlje ljudi, da se borimo da očuvamo živote ljudi u pandemiji, a sa druge strane, paralelno sa tim, da radimo i na očuvanju i da se borimo za očuvanje radnih mesta. Kao što sam već rekla, 2020. godina je godina evropske solidarnosti. Srbija je pomagala drugim zemljama tokom pandemije korona virusa. Zaista smo poslali pomoć našim italijanskim prijateljima kada im je pomoć bila najpotrebnija. Reč je o pomoći u vidu medicinske opreme koja je namenjena za civilnu odbranu u Italiji. Donacija se sastojala od dva miliona hirurških maski, dva miliona epidemioloških maski, milion zaštitnih rukavica i 100 hiljada skafandera za zdravstvene radnike, uz jednu jasnu poruku – pobedićemo zajedno, hrabro Italijo, Srbija je uz tebe. Ja bih sada ovaj svoj prvi deo današnjeg izlaganja završila. Često su nam te reči ohrabrenja potrebne i rekla bih najpotrebnije u ovom trenutku kada se suočavamo sa jednim ovako opakim neprijateljom. Srbija je zaista primila i značajnu finansijsku pomoć od strane Evropske unije. Ja bih iskoristila priliku sa ovog mesta, kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe Aleksandar Vučić – Za našu decu, da se zahvalim našim evropskim partnerima za sve ono što su činili tokom pandemije. Pozvala bih sve kolege narodne poslanike, bez obzira iz koje političke partije dolaze, da podrže zaključke, da se aktivno uključe u proces evropskih integracija, jer to je onaj zajednički imenitelj koji nam u ovom trenutku nedostaje kako bismo obezbedili zaista ostvarenje sna, a to je da Srbija postane punopravna članica Evropske unije. Zahvaljujem.
Hvala. Idemo na listu narodnih poslanika prema prijavama za reč. Reč ima narodni poslanik Samir Tandir. Izvolite.
Poštovani predsedniče, poštovani potpredsednici, koleginice i kolege narodni poslanici, poštovani ministri, mi danas razgovaramo o Predlogu zaključka povodom predstavljanja Izveštaja Evropske komisije. Mi kao Stranka pravde i pomirenja apsolutno podržavamo put Republike Srbije ka punopravnom članstvu u EU i smatramo da taj put nema alternativu. Želim takođe da istaknem da mi je posebno drago što je ministar inostranih poslova, gospodin Selaković, danas prisutan, uprkos brojnim obavezama i to je dokaz odgovornosti i poštovanja prema Narodnoj skupštini i prema građanima. Želim da mu čestitam na borbi koju on sprovodi u svom portfelju, predstavljajući našu zemlju i sve građane. Jasno je da je naša orijentacija prema EU najznačajniji spoljnopolitički prioritet i da taj put nema alternativu. Svaka čast svim našim saveznicima i prijateljima i na Istoku i na Zapadu, ali mi i geografski i politički i vrednosno pripadamo Evropi i želimo da i formalnopravno budemo članovi evropske porodice naroda. Vrednosti koje baštini EU su vrednosti koje mi imamo i u našoj tradiciji. Ono što nam treba, pogotovo kada je u pitanju naša ekonomija i naša privreda je slobodan protok ljudi i roba, vladavina prava, poštovanje različitosti i jednaka šansa za sve. Analizirajući procenat podrške među građanima evropskim integracijama, vidimo da posle 2000. godine imali smo zaista velika očekivanja i veliki procenat podrške i iz godine u godinu taj procenat varira. Zašto? Zato što su ljudi očekivali preko noći da imamo nemački standard, nemačke puteve i nemačke plate. To se, međutim, ne dešava preko noći i to je jedan proces koji se odvija iz dana u dan, iz godine u godinu. Ono što želim da istaknem jeste zašto je za običnog građanina važna EU. Ukupna trgovina između naše zemlje i EU je 24,9 milijardi evra. To danas iznosi 250 puta više nego 2009. godine. Izvoz je iznosio 11,3 milijarde evra i to za svakog građanku i građanina, bez obzira da li živi ovde u Beogradu, u Vojvodini, u Sandžaku znači sigurnu platu, znači nova radna mesta, znači sigurne penzije i socijalne dodatke. Međutim, ono što hoću da istaknem kada govorim o EU, jeste da niti je tamo sve belo, niti je kod nas sve crno. Želim posebno da istaknem odnos naše države prema migrantima. Želim da istaknem način na koji su se naša država, naša Vlada i naše institucije borile sa tim izazovom i da uporedim način na koji je to radila, na primer, Hrvatska ili neke druge evropske zemlje koje vrlo često nam govore o vladavini prava. Poraz antisemitizma, antislamizma i ksenofobije u EU je zaista zabrinjavajući i mogu da kažem da mi kao društvo tu možemo zaista da budemo jako ponosni. Ono što hoću da kažem sa pozicije pripadnika manjinskog naroda jeste da se u odnosu na neka ranija vremena položaj pripadnika manjinskih zajednica popravlja i to je nešto na čemu treba istrajati i očekujem da ova Vlada da dodatni doprinos tome. Ono što mi kao pripadnici bošnjačkog naroda, ali i sve manjinske zajednice očekujemo jeste da uđemo u dublju implementaciju kada je u pitanju zapošljavanje pripadnika manjinskih zajednica u javnom sektoru, pogotovo kada govorimo o sudovima, tužilaštvu, policiji, javna preduzeća. Mislim da nam je to zaista neophodno. Takođe, imamo jedno veliko otvoreno pitanje koje se tiče dvojnosti rada islamske zajednice. Mi očekujemo da se i to pitanje u sklopu evrointegracija reši na način što ćemo, u skladu sa Zakonom o crkvama i verskim zajednicama, imati jednu tradicionalnu islamsku zajednicu onako kako to vernici muslimani u Republici Srbiji očekuju. Jako je simptomatično. Mi danas govorimo o EU, o evropskim integracijama, ali moram da istaknem da u kraju iz koga ja dolazim, i to je akademik Zukorlić jutros u diskusiji spomenuo, imamo problem sa snabdevanjem električnom energijom. Znači, osim tih evropskih standarda, osim borbe za nova radna mesta, moramo da vodimo računa da jedan građanin, farmer koji živi u nekom selu na Pešteri ili Komaranskom kraju, za njega je EU to da li on ima redovno snabdevanje električnom energijom, kakvo je stanje niskonaponske mreže. Zato koristim ovu govornicu da kažem da nam se približavaju praznici, Nova godina, Božić i svi drugi praznici koji dolaze, da ljudi se vraćaju u unutrašnjost kod svojih roditelja i da je to jedan problem koji urgentno moramo da rešimo. Pozivam sve građane da umesto da prave gužvu po zimskim turističkim centrima, da posete opštine u Srbiji i unutrašnjosti. Ima jako lepih opština kao što su Prijepolje, kao što je planina Zlatar, kao što je Sjenica i Ski centar „Žari“, kao što su Pribojska i Novopazarska Banja. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Jadranka Joksimović. Izvolite.
Zahvaljujem se. Htela sam samo da prokomentarišem kratko. I prethodno mi je malo zaparalo uši kada je koleginica Stojković rekla da evropske integracije i evropska budućnost ostaju neki san koji mi sanjamo. Zaista nisu to pusti snovi, nego aktivna rešenost i politička odluka u koju smo ušli svi i kao Vlada i građani koji su to podržali na više izbornih ciklusa, jer je ovde ranije u prvom diskusije govoreno o tome kako će biti izbori 2022. godine, ali nemojmo da zaboravimo da su bili i ove godine i da su građani vrlo aktivno i vrlo spremno prepoznali ono što jeste boljitak, što ima svoje problem, što nesumnjivo ima i neku svoju cenu, da budemo realni, ali da pogodnosti i privilegije koje idu sa tim statusom imaju smisla i da to Srbiji pravo pripada po svemu onome što mi imamo kao kapacitet za integraciju. Prema tome, nemojmo samo o pustim snovima nego o aktivnoj rešenosti. Što se tiče ovoga što je rekao poslanik Tandir, vezano za podršku evropskim integracijama, znate šta, od 2000. godine smo se naslušali godina punopravnog članstva Srbije 2003, pa 2007, pa 2009, 2011. godine od onih koji su tada vodili proevropsku deklarativnu politiku i koji su za sve probleme, koji su postojali u potpuno devastiranom ekonomskom sistemu i ekonomskoj politici Srbije, govorili da je za to odgovoran Brisel, odnosno zahtevi koji dolaze iz Brisela. Prema tome, neutemeljena obećanja koja su očigledno bila nerealna, plus stalno okrivljavanje Brisela za jednu katastrofalnu ekonomsku politiku koja je dovela do toga da nam je 2012. godine skoro država bila pred bankrotom uzrok su, između ostalog, jednog velikog gubitka poverenja građana Srbije u ono što jeste sam proces. U samom procesu evropskih integracija se dodatno zakomplikovalo time što se od 2015. godine, a to mogu da vam kažem, jer taj proces vodim od 2014. godine, potpuno se promenio odnos značajnog broja zemalja članica EU prema politici proširenja, onda smo dobili udar na evropske integracije sa dve strane. Dakle, s jedne strane onih koji su skeptični zbog svih neispunjenih obećanja, dakle, pre svega u reformskom procesu, s druge strane zbog onoga, to je počelo, da budemo iskreni, početkom i podudaralo se sa migrantskom krizom, kada u Evropi dolazi do jednog talasa skeptičnosti prema politici proširenja i novim državama. U tom smislu, naravno, da proces ima svoje izazove koji se reflektuju i u javnom mnjenju i podršci građana. Međutim, ono što je dobro i evo već ne znam koje po redu istraživanje govori da ipak otprilike polovina građana, kada bi se sutra izjašnjavala za članstvo na referendumu, smatra da je to pozitivna stvar za zemlju i glasala bi za. Da li vide problem u procesu? Vide. I tu je nešto veći procenat onih, odnosno niži procenat onih koji podržavaju sam proces, ali ako se već govori o budućnosti, onda je to uvek iznad 50% i pri tom ima značajan broj neopredeljenih. Prema tome, smatram da je uloga parlamenta da vašu ulogu u procesu evropskih integracija ostvarujete i kroz umrežavanje sa Evropskim parlamentom. Mislim da bi bilo dobro da i parlament, to je samo moje viđenje kao ministra koji se bavi ovim procesom, na konferenciji o budućnosti Evrope koji će biti važna tema za celu EU, i Narodna skupština Republike Srbije trebalo da aktivno učestvuje. Samo još da vam kažem, što se tiče gubitka i pada sistema snabdevanja strujom, vi ste rekli da je to u selima. Pretpostavljam da ste pomenuli ono što ja nazivam Raški i Zlatiborski okrug. Znate šta, ja imam porodičnu kuću na Jadovniku iznad Prijepolje iz 1932. godine i dobro se sećam, kada sam bila dete, i kada padne prvi sneg nestajalo je struje na tim visinama od po 1.500 nadmorske visine i putevi loši, i to i 80-tih i 90-tih itd. Slažem se da tamo treba raditi, ima problema. Isto tako moram da vam kažem da se to dešava svuda u Evropi. Imali smo pre tri godine haos situaciju u Češkoj, ne samo sela nego i gradovi koji su ostajali bez struje. Imali ste čak jedne godine u Njujorku da su ostali bez struje. To su stvari koje nisu ciljane prema bilo kome niti ne daj bože prema stanovnicima nacionalnih manjina, jer tamo žive i Srbi i Bošnjaci i razne druge nacionalne manjine i svi dele iste probleme. Slažem se da treba obratiti pažnju na to, ali ne mislim da je to usmereno na bilo kakvu vrstu dodatnog ograničenja prema bilo kome ko je pripadnik nacionalne manjine. Taj kraj inače ima puno problema, infrastrukture pre svega. Taj kraj je bio jedna monoindustrijska privreda gde je od dve-tri fabrike živelo pet-šest opština i gradova. To sada nije lako prevazići, ali treba više obratiti pažnje. Poznajem kraj, pa znam da to nije usmereno ni protiv koga određeno. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Samir Tandir, replika.
Želim da se zahvalim na odgovoru ministrici Joksimović. Kada kažem Sandžak, apsolutno ne mislim na jednu etničku grupu. Znači, to su opštine, kao što ste kazali Zlatiborskog i Raškog okruga. Mislim da ima problema i u Arilju itd. Zastupam sve građanke i građane koji žive na tom prostoru, i to nije usmereno, kada nema struje ili kada imamo rupu na putu, ni protiv jedne etničke grupe, apsolutno se slažem, jednostavno imamo problem građana koji to definišu vrlo plastično. Znači, vi ste poslanik, vi ste krivi, pa je kriv predsednik Vlade i onda se dođe do predsednika države. Znači, direktora EPS nekog tamo u Užicu, Prijepolju, Kraljevu, Novom Pazaru niko ne poziva na odgovornost. Za njih su država - predsednik, premijer, ministri, predsednik opštine i poslanik ako ga oni poznaju. Znači, da bi taj nivo odgovornosti spustili, da bi malo poveli računa šta se radi i u tim javnim preduzećima, jednostavno ne treba ni Vlada, ni država da preuzima odgovornost, jednostavno daj da vidimo o čemu se tu radi, drugo, da vidimo kakvo je stanje te niskonaponske mreže. Što se tiče EU, moje pitanje je upravo bilo usmereno prema tome, jer mi svi poslanici, koji smo glasali za ovu Vladu, imamo deo odgovornosti i ne želimo da nam neko spočitava da to što je neko pre nas davao nerealna obećanja, što je govorio 2003, 2005, 2007. ili 2010. godine da ćemo ući u EU. Iz tog razloga imamo jedno razočarenje među građanima. Iz tog razloga je bilo moje pitanje da bi malo te neke stvari objasnili i da bi se posložile, da vidimo ko je odgovoran i, naravno, situacija u EU nije kao što je bila 2000. godine i imamo evroskeptične zemlje koje smatraju da neke zemlje zapadnog Balkana ne treba da uđu u EU. Hvala još jednom.
Hvala. Vi ste iskoristili pravo na repliku. Naravno, kada je reč o Sandžaku, vi znate da je sandžak administrativna jedinica iz vremena Osmanlijskog carstva, a bilo ih je na teritoriji bivše Jugoslavije 27. Kada sledeći put govorite o sandžaku, bilo bi dobro da kažete na koji sandžak mislite, da li je novopazarski, da li je neki drugi itd, kada govorimo o istoriji. Uopšte ne mislim da to pitanje treba da postavljate kao što neki drugi postavljaju sa aspekta teritorijalne organizacije Srbije, promene Ustava, zakona. To je pitanje za koje postoji redovna procedura. Inače, ne mislim da je to sa vaše strane bilo zlonamerno postavljeno. Idemo dalje. Reč ima narodni poslanik Vladan Glišić.
Neću podržati ovaj zaključak, i to ne zbog samog zaključka, već zbog toga što je on deo politike – EU nema alternativu. Kada su pre 200 godina naši osnivači moderne državnosti u Marićevića jaruzi, zajedno sa mojim Šumadincima, kretali da stvaraju državu i tada Otomanska imperija nije imala alternativu. Kada su pre 115 godina Srbi odlučili da ne budu deo Habzburške monarhije i njihovog spoljnopolitičkog plana i tad je izgledalo da ta imperija nema alternativu. Znači, briselska imperija, takođe, sada nema alternativu po tome kako nam se predstavlja, pa na kraju i ovaj zaključak i svo podređivanje izveštajima te EU i njene komisije je neka vrsta nečega što se nadovezuje na ono što je predsednik Skupštine lepo rekao, pominjući sandžake, a to je vodanje opanaka. Ne znam da li znate šta je vodanje opanaka, ali naši preci su nekada morali, kada dođu age i begovi u njihovu kuću, da uzmu i vodaju opanke po dvorištu. To poniženje koje su odbili pre 200 godina mnogo liči na ono što danas mi doživljavamo kada Lajčak kaže da će nam on prekrajati Ustav, ovaj Ustav u kome piše da je Kosovo i Metohija u preambuli neodvojivi deo Srbije. Mi svi ovde znamo nešto o čemu ne pričamo, ali ja mislim da treba da se kaže, bar zbog one polovine naših građana koji ne misle da EU nema alternativu, a to je da odluka o tome da li će Srbija biti deo EU ne zavisi od nas i naše volje, da će to oni odlučiti onda kada to njima bude odgovaralo. U ovih 20 godina im nije odgovaralo i zato smo imali neprekidna pomeranja, neprekidna uslovljavanja. Jer, jednostavno, zašto bi oni nas preuzimali na odgovornost, zašto bi morali da nam daju neke beneficije koje daju državama koje su deo EU kad sve svoje interese preko beogradskih vlasti ostvaruju u našoj zemlji, u našoj privredi, u našem narodu, a za to ne moraju ništa drugo da nam daju. Tih devet milijardi koje pominju, koje će uložiti na Balkanu, zapadnom Balkanu, to će otići mnogim državama, pa i nekoj Albaniji, nekoj Makedoniji, državama koje nisu bombardovali, u kojima njihova vojska nije okupirala deo teritorije, pošto NATO je vojska i EU, državama u kojima nisu posejali osiromašeni uranijum. Jer, kada bi neko ko predstavlja Srbiju u razgovorima sa njima rekao – izvinite gospodo, vaša intervencija je bila mimo odluke Saveta bezbednosti. Ona je bila kršenje svih međunarodnih pravila i možda postoji neka obaveza da platite štetu koju ste napravili. Da li bi onda ovih devet milijardi na bilo šta ličilo? Znači, priča o tome da demokratija stanuje u Briselu je laž. Tamo ona ne stanuje, jer je ta demokratija iz Brisela ignorisala makedonski referendum koji nije hteo da prihvati ovo što je urađeno od njihove države. Ta briselska birokratija nije mesto koje vodi računa o socijalnoj pravdi. Znači, u Briselu nema ni socijalne pravde. O tome kako se odnose prema svojim nezadovoljnim građanima gledali smo godinu dana kako francuski policajci na demokratski način objašnjavaju „žutim prslucima“ šta je demokratija i šta je poštovanje tuđeg mišljena i načina da se drugačije misli. Sad kad sve ovo pogledate, vrlo brzo ćemo doći u situaciju da se postavi pitanje – šta ako oni procene da nam treba da za godinu dana mi uđemo u EU i odluče da nas prime? Šta ćemo onda mi da kažemo? Vi iz vladajuće koalicije, pre svega, prijatelji SNS, šta ćete da kažete svojim biračima kada oni budu rekli – čekajte, normalno je, ulazite u EU, ali bez Kosova? Mi do sad kupujemo vreme i vi tu ništa niste drugačiji, ni krivlji nego oni pre vas, ali oni neće nama dati da kupujemo vreme kada oni budu odlučili da postanemo deo EU. Tog trenutka će da kažu da Kosovo ne može da bude deo Srbije. Šta ćemo onda da radimo? Kako ćemo onda da se suprotstavimo, kao što smo se pre 115 godina suprotstavljali u carinskom ratu Austrougarskoj koja nas je izolovala, jer je računala da njena privreda, da Srbija zavisi od njene privrede? Tada smo imali prijatelje koji su nam pomogli da pobedimo u tom carinskom ratu, ali zato što smo bili svesni da dve trećine izvoza i uvoza ne sme da zavisi od jedne neprijateljske sile kakva je danas Briselska unija. Mene samo interesuje, naivno pitanje koje znaju predstavnici naše države, koje poštujem kao predstavnike naše države, bez obzira što se politički sa njima ne slažem – kakav je to osećaj kad dođete pred čoveka koji glumi ozbiljnog čoveka, a predstavlja briselskog diplomatu i kažete mu - vidite gospodine, od 2013. godine do danas, sedam godina, ono što ste vi potpisali niste ispunili u Briselskom sporazumu. Znate, kad bi u nekom privatno-pravnom odnosu sa nekim potpisali neki ugovor i da vas on sedam godina vuče za nos i da vi sa njim pričate, ja pretpostavljam da je to veliko poniženje. Zato što mislim da je vreme da odustanemo od tih poniženja, neću glasati za ovaj Zaključak. Mislim da je vreme da počnemo ozbiljno da razmišljamo šta ćemo raditi onog trenutka kada oni budu odlučili da nas prime bez KiM, sa demokratskim standardima koji su pokazali u odnosu prema Makedoniji, sa onim demokratskim standardima koje su pokazali prema „žutim prslucima“ i da ne postavimo još najstrašnije pitanje, ono što se desilo u Makedoniji vrlo skoro, a to je da su od njih zahtevali, članica EU Bugarska, je od njih zahtevala da okupaciju Makedonije u Drugom svetskom ratu ne zovu okupacijom, nego administrativnim upravljanjem. Šta ćemo kada nama Hrvati, kao članica EU, budu rekli – možete u EU, ali da kažete da ustaše u Zemunu i Sajmištu nisu bili okupatori, nego su bili administratori? Šta ćemo onda da kažemo?
Gospodine Glišiću, morate da završite. Hvala. Reč ima Nikola Selaković. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi gospodine predsedniče. Uvaženi potpredsednici, dame i gospodo narodni poslanici, sa punom pažnjom sam slušao izlaganje svog uvaženog prethodnika i čuo tu dosta stvari sa kojima ne mogu da se složim, čuo onih stvari oko kojih bih mogao i da razgovaram i da možda razvejem sumnju u to da li sam dobro razumeo, ali je vrlo indikativna jedna stvar. Dakle, kada su se naši preci okupili u Marićevića jaruzi u tadašnjem Beogradskom pašaluku, a živelo ih je nešto manje od 400.000 na prostoru gde danas živi blizu tri miliona ljudi, za njih Srbija nije imala alternativu. I dan-danas za nas ovde ništa se po tom pitanju nije promenilo. Srbija nema alternativu. Tako da se ne bih baš složio sa time da njima nije Otomanska imperija imala alternativu. Oni su pokazali da imaju hrabrosti, da imaju čvrstu volju, da znaju zašta se bore i kada smo uspeli u novom veku da obnovimo našu državu slali smo svoje najsposobnije, najtalentovanije mlade ljude da se školuju upravo na zapad. Slali smo ih u Beč, slali smo ih u Pariz, slali smo ih u Berlin, Minhen, tamo ih školovali i vraćali ih u Srbiju da u Srbiji postavljaju sistem i grade državu dobrim delom po zapadnom uzoru, ali jednim dobrim delom po onom srpskom uzoru, gradeći srpsku lokalnu samoupravu, jačajući opštine, jačajući tada selo i seljaka, jer smo bili država koja je bila i ruralna i agrarna zemlja sve do druge polovine 20 veka. Takođe, kada su naši preci severno od Save i Dunava se pobunili protiv uskraćivanja autonomije koja im je bila garantovana, kada su došli u priliku nakon Prvog svetskog rata da se izjašnjavaju, organizovali su izbore za Veliku narodnu skupštinu i na tim izborima ti naši preci priznali su i aktivno i pasivno biračko pravo ženama, što se u nekim zemljama Zapadne Evrope dogodilo pola veka nakon toga. Sve su to ljudi i sve su to dela kojima mi treba da se ponosimo, ali su ti naši preci bili u situacijama neretko da odluke moraju da donose ne samo srcem, već i glavom. Kada su ih donosili glavom, onda su znali i da dobro odmeravaju resurse kojima raspolažu i šta mogu da rade. Naravno, bilo je situacija u kojima nije bilo govora o onome što je stajalo na raspolaganju zato što su podrazumevale apsolutno negiranje našeg dostojanstva, nacionalne časti postojanja. Danas, gledajući sa ove distance, neko kaže da su možda negde grešili, neko da nisu, ali to su stvari na koje mi ne možemo da utičemo. Gledajući u ono što su oni činili, mi možemo da utičemo na ono što činimo danas i na ono što će se dešavati u nekoj bliskoj budućnosti. Mi ne možemo da vratimo više vreme ni 20, ni 25, ni 30 godina unazad pa da sagledamo koliko su, koliko naši roditelji ili neki od naših starijih kolega bili u prilici da čine ozbiljne greške pre tridesetak godina i da dan-danas mi kao narod i kao država ozbiljno ispaštamo zbog toga, ali i to su opet primeri na koje treba da se ugledamo znajući kako ne treba da postupimo u određenim situacijama. Pre 20 godina, Srbija se nije graničila ni sa jednom jedinom članicom EU. Pre 20 godina, tačnije pre 21 godinu, Srbija se nije graničila ni sa jednom jedinom državom, članicom NATO. Prošlo je vreme kada je trebalo iskoristiti tu priliku na drugačiji način. Mi smo danas država koja se graniči sa četiri države, članice EU. Mi smo danas država koja se graniči sa sedam država članica NATO, a ako u to uključimo i da se u BiH nalazi NATO vojska, iako ona nije opredeljena jednoglasno za atlantske integracije, onda shvatamo da smo i tu usamljeni. Mi smo danas država koja 67% svoje industrijske proizvodnje izvozi u zemlje EU. Mi smo danas država koja ekonomski uzdižući Srbiju, jačajući našu državu, podižući životni standard naših građana, povećavajući prosečnu platu, penziju, dovodeći strane investitore se trudimo da zaustavimo odliv naših ljudi, gde, u zemlje EU najvećim delom. Da se razumemo oko jedne stvari - tačno je da je naša državna politika politika pridruženja EU, tačno je da smo mi država koja je u procesu pridruženja, koja je otvorila pregovaračka poglavlja, njih 18, privremeno zatvorila dva, imamo pripremljenih pet, ali je tačno takođe da svako od nas pojedinačno ovde kada bi se pitao mogao bi da navodi koje su to mane i u samim državama članicama EU i u EU kao jednoj vrsti nad državnog saveza. Da li se svi slažemo oko svega? Ne slažemo se. Ima mnogo toga što bismo zamerili, ali činjenica jeste da danas u modernom svetu, u onom delu sveta koji je dostupan Srbiji, ne postoji uređeniji i perspektivniji sistem od toga. To je što se tiče EU i srpskog puta evropskih integracija. Na nama je da poboljšavamo svoj sistem, da ga jačamo, da ga gradimo, da ga osavremenjujemo, ne zbog EU, nego zbog naših građana, zbog naših građana i zbog naše privrede. To je nešto što ćemo, budite uvereni u to, mi kao država od šefa države, predsednika Republike, Vlade do svih institucija našeg sistema nastaviti da činimo. Tu se sada postavlja jedno drugo pitanje, i vi ste govorili, između ostalog o tome, izvinite na direktnom obraćanju, nije ništa uvredljivo, o tome je moj uvaženi prethodnih govorio, postavlja se pitanje cene. Da li će nama da kroji Lajčak Ustav? Ustav Republike Srbije kroje građani Republike Srbije odlučujući i o njegovom donošenju i o njegovim izmenama i o njegovim dopunama. Nijedan pojedinac. Građanin Republike Srbije. Da li je to demokratski princip? Apsolutno. Mislim da tu vrstu demokratskog principa niko ni u EU neće uskratiti, niti napadati. Izrečeno je - evo, sutra da nam kažu odrecite se Kosova i Metohije i bićete primljeni u EU. Prva stvar, to niko ozbiljan u Srbiji niti razmatra niti razmišlja o tome, niti na takav način postavlja stvari. To je prvo i osnovno. Druga stvar jeste što to nikome od njih ne pada na pamet da nam ponudi. Podsetiću sve, pre osam godina za države članice EU, čiji je glas nešto glasniji i jači, tema KiM je bilo pitanje stavljeno ad akta. O tome nisu hteli da razgovaraju. To ih nije interesovalo. Ozbiljnom političkom veštinom državnog rukovodstva to pitanje je ponovo vraćeno za pregovarački sto. Došlo se do Briselskog sporazuma. Tada napadani svi koji su ga potpisali od današnjeg predsednika Narodne skupštine, tada predsednika Vlade, prvog potpredsednika Vlade, današnjeg predsednika Republike. Napadani svi što su ga potpisali. Tada je predsednik Vučić rekao u Leposaviću - jednog dana držaćemo se kao za slamku spasa za Briselski sporazum, kao što pre 25 godina su napadali Dejtonski sporazum, a danas je Dejtonski sporazum garant opstanka, mira i stabilnosti u BiH. Danas se mi pozivamo na to. Uspeli smo da vratimo tu temu na sto, na dnevni red, da nakon Briselskog sporazuma krećemo u njegovo sprovođenje, da Srbija kao država povrati kredibilitet ozbiljnog i odgovornog partnera i na zapadu u zemljama EU, ali i šire od toga. Danas kada vam kažu - znate, morate da pokažete veću posvećenost dijalogu, naravno da će da vam kažu takvo opšte mesto, jer ne mogu da vam kažu jednu jedinu tačku Briselskog sporazuma koju Beograd nije ispunio. Time smo pokazali koliko smo ozbiljni i odgovorni. Da li je taj Sporazum smanjio nivo prava Srba na KiM? Mislim na jednu stvar da treba da budemo ponosni, ne treba mnogo da slavimo, ali da budemo ponosni, taj Sporazum nam je sačuvao mir. Nismo imali ni egzoduse. Nismo imali ni organizovane masovne napade na Srbe i Srpkinje na KiM. Nismo imali izginule. Nismo imali paljenje naših svetinja opet. Sačuvao je mir. Vratio nas za pregovarački sto i počeli smo da razgovaramo o stvarima o kojima su naše pozicije toliko različite, ali pokazali da je dijalog ključ rešavanja problema i ništa drugo. Dakle, tu vrstu dileme pred nas niko ne postavlja. Ima nekih drugih stvari o kojima mi moramo da razgovaramo. Znate, kada govorimo o Srbiji od pre više od dva veka govorimo o teritoriji gde živi u tom trenutku preko 90% naših sunarodnika Srba i oni se bore i za svoj opstanak i za svoju decu i za svoje ognjište i za svoju budućnost, a mi smo na našu veliku žalost na KiM u prethodnih pa skoro 80 godina narod čiji broj stalno iz godine u godinu opada. Znate, to gospodin Glišić nije na takav način prikazao, jer ima ozbiljnosti u njegovim rečima i u njegovoj politici i o njegovoj zabrinutosti, ja to tako gledam, ali nema mesta zabrinutosti dokle ljudi poput predsednika Vučića i SNS ozbiljno i odgovorno odlučuju o Srbiji. Šta je važna stvar? Šta sam hteo da kažem? Neki drugi su govorili – znate, poredeći ovu situaciju sa 1389. godinom, sa Kosovskom bitkom itd. pa u to vreme kada su naši praoci branili državu na KiM, na samom KiM je živelo 98% Srba. Mi danas imamo, ako se ne varam, četiri opštine na KiM, jel tako, u kojima nemamo nijednu jedinu srpsku glavu, nikoga, i ne što nemamo nego što mnogi kojima je lako da govore o ovim stvarima iz Beograda nikada ne bi otišli da žive tamo, nikada. Nisu tamo otišli da žive ni dok smo imali aktivni suverenitet do 1999. godine. Lako je nama da o tome odavde govorimo, ali treba o jednoj stvari da razmislimo veoma dobro. Recimo, u Pasjanu imate momka i devojku koji imaju 21 godinu, odrasli ljudi. Žive u tom većinski srpskom mestu, mestu gde smo uspeli da pre nekoliko godina podignemo bolnicu ni iz čega, na ledini, da napravimo bolnicu, da napravimo porodilište. Ljudi ranije nisu mogli da idu Gnjilane od 1999. godine, a trebalo im je da idu do Vranja, da prelaze administrativni prelaz, procedure i ostalo sve. Dakle, nijedna majka nije mogla da s porodi tu. Vučićeva vlada je tamo podigla porodilište, podigla je bolnicu, zaposlila ljude. Oni danas tamo imaju ozbiljnu negu. Dakle, u tom Pasjanu imate momka i devojku koji imaju 21 godinu. Rođeni su 1999. godine posle odlaska naših snaga bezbednosti. Oni ne znaju šta znači živeti u selu gde imate srpskog policajca ili srpskog vojnika. Danas je kraj 2020. godine, dovedite ih ne u Beograd, u Novi Sad, u Vranje, u Niš, u Kragujevac, a da ne pričam o zemljama EU, da tamo vide kako žive njihovi vršnjaci, o čemu razmišljaju, kako planiraju vreme, gde se kreću. Oni i dalje od Budrige ne mogu da odu. Ne mogu ni u Budrigu da odu. I onda se postavlja jedno pitanje svakome ko hoće ozbiljno i normalno da planira razvoj naše države – šta da ponudimo tim našim mladim ljudima? To više nisu deca, to su ljudi koji izlaze na izbore, koji glasaju. Koju to perspektivu da im ponudimo? Država Srbija se do krajnjih napora trudi da pomogne našem narodu na KiM i da ih zadrži, jer mi osim naših ljudi i naših svetinja dole nemamo jači argument. Dokle god i jedan Srbin ili Srpkinja živi na Kosovu, dotle naša borba ima smisla. Ali, postavlja se pitanje – šta da im ponudite? Kako ja da ubeđujem nekoga da ostane da živi tamo gde niko od nas nije spreman da ode da živi? Je li to u redu? Je li to normalno? Je li to fer? A da pri tom shvatimo da dole 92-93% stanovnika su ljudi koji imaju veoma neprijateljski stav prema našoj državi. Prolazi vreme i neko nas ubeđuje – vreme radi za nas. Ne radi vreme za nas. Koliko god se menjali odnosi snaga među velikima, nama to vreme kruni naš glavni argument na terenu. I onda mi dođemo u Narodnu skupštinu da raspravljamo o ovakvim stvarima, da shvatimo da nam je teško da zadržimo ljude ovde u centralnoj Srbiji, a kamoli ljude na KiM i da govorimo – neko će priznati, neko će menjati Ustav, neko ovo, neko ono. Znate šta, ljudi koji se ozbiljno bave politikom, o takvim stvarima ni ne govore javno. Šta se meri? Meri se ono što se uradi. Meri se ono što jeste konkretan rezultat. A konkretan rezultat je da nas je u ovoj godini za taj 1,5% ali više rođeno dole. Konkretan rezultat je da nam se narod ne iseljava kao što se ranije iseljavao odozdo. Konkretan rezultat je da nemamo etničkih sukoba velikih razmera, da nema paljevina, da nema ubistava. Konkretan rezultat je da smo ove godine uspeli više od 60% stranih investicija na zapadnom Balkanu da dovedemo ovde kod nas, da ovde zaposlimo naše ljude, da ovde povećamo plate, da ovde povećamo penzije i da kažemo – i pored svega ovoga što nas je snašlo u pandemiji Kovida – 19, da će Srbija izaći kao prva po stopi rasta u Evropi. To su stvari koje su izgledale nezamislivo. Mi ćemo sledeće godine, ako stvari nastave tako da se kreću, nadmašiti u BDP Hrvatsku. A podsetiću vas, pre sedam godina, kada smo mi krenuli u ozbiljne mere fiskalne konsolidacije, ta ista nama susedna Hrvatska je primljena u EU. Naš je zadatak da vodimo zemlju put evropskih integracija, da se borimo da od Srbije pravimo uređenije, bolje i stabilnije društvo, da se borimo do kraja da Srbima na KiM osiguramo bezbednost i opstanak, da se borimo za svaku našu svetinju da ne bude ugrožena, da ne prosipamo velike i krupne reči, već da radimo na ostvarenju velikih dela. Ali, za to je potrebno veliko vreme. Ono gde mi imamo problem još uvek, ne kao što je to bilo pre sedam, pre osam, da ne kažem pre 15 godina, jeste da pokušamo da uverimo naše prijatelje i naše partnere na zapadu da ovo više nije Srbija od pre 25 ili 30 godina koju mnogi od njih i dalje imaju u glavi u odnosu prema nama. Naučila je Srbija mnogo toga. Naučili smo mi koji se bavimo politikom mnogo toga. A ako me pitate – šta nema alternativu, Srbija nema alternativu. Sve drugo su promenjive kategorije. Hvala vam.
Hvala. Ministarka Joksimović ima reč. Izvolite.
Hvala. Saslušala sam i mog kolegu Selakovića, on i ja smo možda malo drugačije škole mišljenja, ali ja se slažem samo sa jednim. Jer, ono što ste vi rekli, Glišiću, to je neverovatno. Da vi kažete da je u Marićevića jaruzi, kada je podignut ustanak, da je pokazao da, zamislite, Otomanska imperija nema alternativu. Pa, taj ustanak i svi potonji obrti koje ste vi pobrojali u vašem izlaganju su dokazali da Evropa nema za Srbiju alternativu. I za mene alternativu nema Srbija u Evropi. U tome je možda mala razlika koju mi imamo, ali je suštinski ona ista. Zato što tako čitanje istorijskih procesa, takvo umetanje kulture samo sećanja i upravljanja prošlošću, samo ne vidite adresu i ne znate gde stanuje budućnost, pa se obraćate, zamislite, vi kažete – ta neka Severna Makedonija, ta neka Albanija, pa, kakav je to odnos prema tim zemljama? Jel treba neko sutra da kaže – pa, ta neka Srbija. Ja nikada nisam čula ni Vučića, ni premijerku, ni bilo koga od poslanika da mi govorimo o našim susedima na taj način – neka Albanija, neka Severna Makedonija, neka Bosna i Hercegovina. Pa, mi smo, na kraju, i delili neke istorijske periode, kakvi god oni bili. Ali, ovde se stalno upravlja prošlošću i čitava vaša priča oko rešavanja ili pokušaja nalaženja evropskog rešenja, to je evropsko rešenje, da ne idemo opet u nasilje i krv, zato je Evropska unija i nastala, da spreči to nasilje i krv koja je razjedinila i uništila Evropu vekovima. Zato je Briselski sporazum potpisan i od strane visoke predstavnice za spoljnu i bezbednosnu politiku Ketrin Ešton u to vreme, jer smo mi rešili, i to je naš doprinos miru i stabilnosti, da naše osetljivo, teško, nacionalno pitanje, koje nikome nije ni prijatno ni lako, ni u pregovorima ni u razgovorima, stavimo u službu evropskih instrumenata koji su sačuvali Evropu da od negde početka 50-ih pa do danas ima neprekidan mir, sa izuzetkom, nažalost, našeg regiona koji nije bio u Evropskoj uniji. Ako bismo imali još 30-40 godina mira u Evropi, pa to je sto godina mira u Evropi, to je nezapamćeno u istoriji Evropi. To je cilj evropskih integracija, pored naravno ekonomskog, pored svega onoga što donosi boljitak svakom građaninu Srbiju na bilo kom delu Srbije na kojem živi, kao što je prethodni poslanik o tome govorio. Dakle regionalni razvoj za svakog i boljitak za svakog građanina na bilo kom delu teritorije. Prema tome, takav odnos, ta neka Albanija i neka Severna Makedonija i dovodi do toga da smo mi percipirani i dalje kao neko ko zapravo fingira dobrosusedstvo, ko zapravo fingira sve, jer mi smo zaboga hegemonska Srbija koja sa svima priča na jedan paternalistički način. Ako je Vučić nešto pokazao svojom politikom i nema tu učitavanja nikakvog, to je da je spreman na razgovor, na dogovor da nikoga ne potcenjujemo, da nikoga ne unižavamo, da hoćemo sa svima da razgovaramo, naravno pre svega vodeći računa o sopstvenim interesima, to nije ništa sporno. Ali, Glišiću, vi pričate, moram da vam se ovako obratim, jer se čudim da ste to rekli, kada ovako pričate o Srbiji, našem neevropskom identitetu, kako ste ga predstavili, ja kao da slušam Teofila Pančića i Dežulovića kada mi pričaju o kasabama beogradskim. Prvo, niti to hoću da prihvatim, niti je tako. Jel to ta linija mišljenja koja preko zamišljenog limesa, preko zapada, istoka, Srbiju svrstava i dalje u neevropsku kasabu? Prema tome, mislim da ste na pogrešnoj strani argumentacije i ja se sa tim nikada neću složiti. Srpski identitet je deo kulturne sinteze Evrope i Evropske Unije. Da li ima problema u procesu? Ima. Selaković je o tome dovoljno govorio, objektivni su problemi u EU, ali zaista od vas kao od nekog ko kaže da je patriota, očekujem da budete na liniji onoga što je najbolje u Srbiji, a Srbija je dala mnogo evropskoj baštini u svakom pogledu. U tom smislu nemojte ovo da prihvatite sad kao neku moju strašnu debatu sa vama, nego zaista mislim da treba malo da pomerimo fokus i da vidimo gde stanuje budućnost. Hvala.
Hvala. Vladan Glišić se javio za repliku, samo bih ja želeo da skrenem pažnju da se ne udaljavamo od suštine i toka ove sednice. Nije tema ove sednice ni rad Vlade, ni neke druge naše spoljnopolitičke stvari, niti unutrašnje političke, mi imamo jasan cilj, a to je da razmotrimo izveštaj o napretku Evropske komisije, odnosno naše zaključke Odbora, te bih vas molio da se vratimo na diskusiju što se tiče poslanika, jer nećemo stići da uradimo ono što treba da stignemo imajući u vidu kraj redovnog zasedanja. Ja ću dati, ako gospodin Glišić želi, repliku? Izvolite.
Samo da pojasnim. Uvažena ministarka me nije razumela o par stvari, mada je zanimljiva ova razlika u stavu između nje i ministra spoljnih poslova, jeste nešto zbog čega ja kada se tiče, znate da nisam obožavatelj ni SNS, ni Vlade, nisam ni glasao za nju, ali kada se tiče spoljne politike spreman sam da priznam da je to možda jedina spoljna politika koju u ovom trenutku sada može da se vodi. U tom smislu nisam replicirao ministru, zato što u mnogim stvarima bih se sa njim složio i neke stvari priznajem da se radi kao jedino moguće i da ova priča o tome da mi moramo ići u evropske integracije, kada kažem, evropske mislim na integraciju Briselsku uniju, iz prostog razloga što smo u situaciji da nam dve trećine ekonomske saradnje zavisi od njih i da smo mi sada stvarno, kao neko ko je stavio grlo pod nož razbojniku koji mu je upao u kuću i koji hoće da mu otme nešto, a mi sa pozicije nekoga ko drži grlo na njegovom nožu pregovaramo i znamo da ne smemo baš da mu kažemo sve što bi trebali da mu kažemo o tome kako se ponaša, jer bi mogao kroz te dve trećine ekonomije koja nam je vezana za njih da nam napravi takav haos u zemlji da ne možemo više nikakav oblik suvereniteta da odbranimo. Zbog toga sam i na neki način kao upozorenje poslao to da mi pod hitno moramo da radimo, da se izvučemo iz te zavisnosti od Evropske unije, a to je jedan segment. Ovaj drugi segment tačno pokazuje da uvažena ministarka, pripada jednom drugom krilu protiv koga se ja politički borim, a to je onaj deo koji smatra da je… Pre svega nismo se razumeli u nekoliko stvari. Ja kada sam pominjao Marićevića jarugu, ja sam rekao da je neko tada našim precima govorio da Otomanska imperija nema alternativu, ali oni su svojim činjenjem pokazali da Srbija nema alternativu. Druga stvar, kada sam pominjao Makedoniju i Albaniju, nisam ih uopšte pominjao u pežorativnom smislu, već sam hteo da naglasim nešto što je vrlo bitno i što se vraća na ovaj koncept, da li je Evropska unija mirovni projekat? Jeste, ali za sebe, ne za nas. Njena vojska nas je bombardovala, njena vojska nas je razbijala. Znači, nisam rekao da su Albanija i Makedonija u pežorativnom smislu, neke tamo, nego to su zemlje koje će dobiti njihovu pomoć kao i mi, a nisu bile bombardovane, nisu zatrpane osiromašenim uranijumom i to je nasleđe te Evropske unije, pri čemu, još jednu stvar hoću da kažem.
Vladane, nemate više vremena, ja se izvinjavam.
Znam, ali s obzirom da su se uglavnom obraćali, ali samo da završim ovu rečenicu.
Vidite koliko sam tolerantan.
Da. Znači, ja smatram da je Srbija baštinik evropskih vrednosti, ja se takođe zalažem za evropsku Srbiju, ali mislim da Briselska unija nije Evropska unija ili bar nije za Britance, ali ja ne mogu da verujem da vi mislite da Britanija nije deo Evrope.
Hvala. Ja bih vas samo zamolio da brinemo naše brige, a to znači imamo izveštaj o napretku, da li je dobar, nije dobar, da li su primedbe koje imamo opravdane, nisu opravdane, da ne ulazimo sada, jer i ja bih mogao da pričam ko zna šta, a ne pričam to zbog Marijana Rističevića, koji će sada da se javi i nadam se da neće pokvariti ovu našu evropsku posvećenost. Izvolite, Marijan Rističević. Prijavite se Marijane, prijavite se.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, moja stranka jeste malena, ali časna i poštena. Osnovana 20. maja 1990. godine u Novom Sadu. Jedan od glavnih programskih ciljeva, mislim da ovde predstavljam najstariju stranku, pošto DS nije prisutna, barem koliko ja vidim u svom originalnom izdanju, to je čini mi se jedina stranka iz te godine koja za cilj stavila programski cilj - ulazak u Evropsku zajednicu. Mi tada nismo bili za Evropsku uniju, ali smo bili za Evropsku zajednicu. Slobodan protok roba, ljudi, kapitala je bila naša programska odrednica. Nešto pojačana politička osnova bila je ugrađena i u naše želje da sačuvamo tadašnju Jugoslaviju, da na te sve evropske vrednosti dodamo jednu manju vojsku, federalizaciju Hrvatske itd, da se etičke napetosti izleče nekim autonomijama, u republikama u kojima one nisu postojale. Nažalost, sem naših malih stranaka, a kasnije se priključila i stranka Ante Markovića, tada nije bilo dovoljno političke snage da se takav program realizuje. U politici ima geslo - nije bitno šta si rekao, već kad si rekao. Očigledno da su stremljenja, pre svega Hrvatske i Slovenije za odvajanjem od tadašnje države bila jača od želje, pa čak i Ante Markovića i manjih stranaka u Srbiji, takvih stranaka u Hrvatskoj, Sloveniji gotovo da nije bilo, da se Jugoslavija preuredi ekonomski i politički i po principima Evropske zajednice i da takva uđe u Evropsku zajednicu. Sada ja pitam, sa tadašnjom politikom sam bio tada izdajnik, sada sa istom tom politikom sam nacionalista ponekad. Sada ja pitam moju braću i drugove nacionaliste, šta bi bilo kada bi neko uslišio naše molitve i rešio da nam da sve teritorije koje naši nacionalisti zamišljaju u velikoj Srbiji? Recimo, neko reši i kaže - evo vam, ne znam, Kosovo, Makedonija itd, ja vas pitam - a kojim bi vi to narodom to naselili? Dakle, morali bi da nam daju i neki dodatni narod. Ja takođe pitam one koji su protiv EU, da li su oni protiv naše braće koja su već ušla u EU? Srbi deo po deo, 20% Srba je ušlo u EU. Nemoj to da zaboravimo. Ulazak u EU je prilika da se sklopi srpsko nacionalno biće. Šta mislite, što su Hrvati toliko protiv ulaska Srbije u EU? Zato što bi Srbi, onih 186 hiljada se na veći i jači način ujedinilo sa Srbima koji žive u Srbiji, Bosna ako uđe, naravno BiH ako uđe u EU, i svi oni Srbi koji žive u EU. Znači, svi bi Srbi živeli opet u jednoj zajednici država kao što su živeli u SFRJ. Otuda ja mislim da su Hrvati protiv da Srbija uđe u EU i da malo bude zabrinut za tu EU iz prostog razloga što zajednica u kojoj su Hrvatska i Slovenija, nekako sam zabrinut, oni nisu faktor stabilizacije takvih zajednica. Da sam na mestu EU, još dok je bila Evropska zajednica, preko reda ne bih primao neke bivše jugoslovenske republike ili recimo Bugarsku, ja bi primio Srbiju. Zato što je srpski narod čuvar države i zajednice država. To su potvrdili čuvanjem SFRJ, jer su doživljavali tu državu kao svoju i bili armatura te države. Zato su proglašeni glavnim neprijateljima i lošim momcima upravo zato što oni koji su razbijali SFRJ su videli da je Srbi najviše čuvaju onda su ih zato proglasili lošim momcima. Dame i gospodo narodni poslanici, jedan od razloga zašto se i dalje zalažem za EU, koja ponekad svojim unutrašnjim sukobima liči na SFRJ i 1989. godine ili 1988. godine, i zajednička evropska poljoprivredna politika i subvencije koje poljoprivrednici u EU imaju zahvaljujući snažnoj ekonomiji itd, na 104 miliona hektara gotovo da imaju 50 milijardi za poljoprivredu i ruralni razvoj. Ako uzmete jedan hektar kao jedinicu mere, znači, to između 400 i 500 evra, sa takvim subvencijama naši poljoprivrednici bi vrlo brzo prestigli i evropske poljoprivrednike, a da ne govorim o poljoprivrednicima u regionu. Zamislite, Hrvatsku koja ima minimalnu subvenciju po hektaru sa 300 evra, naši poljoprivrednici kad podelim značajnije veću podršku u poljoprivredi nego 2012. godine, tri puta veću, imaju kada podelite sa hektarima 100 evra. Dakle, tri puta Hrvatska ima veće subvencije ako uzmete hektar kao jedinice mere, ali ipak smo mi i dalje konkurentniji ovde u regionu od njih, imamo bolje razvijeno stočarstvo itd. Sada zamislite da imamo subvencije kakve imaju u EU, da naši poljoprivrednici ostvare sva ta prava, ja vas pitam koliko bi mi bili konkurentniji i koliko bi naša prehrambena industrija, zahvaljujući tome je imala jeftiniju sirovinu i koliko bi ona sama bila konkurentnija na ovom našem regionalnom, pa i na evropskom tržištu. Dame i gospodo narodni poslanici, ja sam pročitao Izveštaj Evropske komisije, vidim da su glavne zamerke na medije. E, sada, ja to gledam ovako, svi naši gotovo politički istomišljenici su neki postali novinari. Za mene su novinari osobe koje rade za registrovani mediji. Međutim, o Srbiji baš zahvaljujući preteranim slobodama, imaš niz TV kanala i portala koji apsolutno nisu registrovane, a ljudi koji rade za te portale i za te TV kanale se predstavljaju kao novinari i to kažu, nezavisni novinari. I ja mislim da opoziciono novinarstvo, nije nezavisno novinarstvo, ono novinarstvo je naklonjeno opoziciji. Nezavisan novinar bi trebao samo da pušta informaciju, a ne da učestvuje u informaciji, a često su novinari ujedno, izvor, emiteri informacije itd. i nekada kad držite Konferenciju za štampu, vi to svakako znate gospodine Dačiću, gospodine Selakoviću i gospođo ministarko. Vi svakako znate da nekada ne znate da li ispred vas pitanja postavljaju najveći politički neistomišljenici protivnici ili su to novinari. Često se ispod oznake novinar, krije veliki politički kamuflirani neistomišljenik. Zato ja pitam EU, šta bi oni radili kada bi ih ja u Inđiji registrovao 30 kanala fiktivno, da mi to država dozvoli, 30 medijskih kanala, TV kanala fiktivno, znači samo registrujem, ne moraju da emituju program i onda otvorim studio u Parizu, Briselu, London više nije, na sreću nas Srba valjda će da promene stvari prema nama, kada bi u svim tim gradovima mi otvorili studio i oni emituju program recimo protiv Francuske Vlade, protiv Makrona, u Nemačkoj protiv Merkelove, napadaju sve političke vladajuće stranke, ja pitam koliko bi EU i zemlje EU dozvolile da se takva vrsta programa emituje protiv njihovih Vlada, njihovih političara, da li bi onda smatrali da ti neregistrovani u njihovim zemljama, mediji, mogu da deluju na takav način. Ja mislim da ne bi trajali ni 24 časa. Ovde glavnu podršku upravo imaju u Srbiji neregistrovani mediji fiktivno registrovani u Luksemburgu. Zato pitam EU, kada ocenjuje stanje u medijima, uglavnom to bazira na ovim, u Srbiji, neregistrovanim medijima koji su fiktivno registrovani negde u Luksemburgu. Što se nacionalnih manjina tiče, sa Tanjom Fajon imamo specifičan odnos, to znamo gospodin Orlić i članovi grupe u kojoj učestvuje, pa bi ona trebala da mi objasni kada su se već pominjale nacionalne manjine, zašto u Srbiji, ne zašto, već u Srbiji 4.033 Slovenca imaju status nacionalne manjine, verovali ili ne. Dakle, po popisu iz 2011. godine, možda i sada ima više i manje, naglašavam, izvor popis iz 2011. godine, 4.033 Slovenca i 0,06% stanovništva. Oni u Srbiji što podržava, imaju status nacionalne manjine i nacionalni savet. Srba ima u Sloveniji, po njihovim izvorima 40.000, a po nekim drugim možda 70.000 ili 100.000, a po poreklu možda i pola, i oni nemaju status nacionalne manjine i mnogi u Sloveniji nemaju status nacionalne manjine, mislim da imaju samo Mađari, Italijani, samo dve nacije imaju status nacionalne manjine. Po tom pitanju, meni je drago što je Srbija zemlja u kojoj nacionalne manjine imaju daleko veća prava, nego što imaju u pojedinim zemljama EU. Dakle, ne želim da ih vratim na prava koja Srbi imaju u Sloveniji, da me neko ne bi pogrešno razumeo. Koliko znam zamerke stoje na opoziciji. Hajde da vidimo ovako, kako se dogovoriti sa ljudima, da se zna, ja sam za to da se sa njima dogovorimo. Kako da se dogovorite sa ljudima koji nisu mogli ni sami sa sobom? Dakle, kako ko više nije predsednik te stranke, recimo 90-ih godina, partija koja je bila najbliža mojoj partiji po programu je bila DS. Računam samo od smrti Đinđića, iz te političke stranke je nastao LDP, Nova stranka, Pokret za preokret, Levica Srbije, Tadićeva stranka, Đilasova stranka, Zelenovićeva stranka, ukupno devet političkih stranaka je nastalo iz jedne političke stranke, zato što nisu mogli ni sami sa sobom. Sada ja pitam EU, kako mi da se dogovorimo sa ljudima koji ni između sebe nisu mogli da se dogovore, pa i dan danas imaju konflikte i kako na takav način njih plasirati u parlament? Tanji Fajon sam u lice rekao – gospođo, ako misliš da im pomogneš, treba prvo da ih ujediniš u jednu političku stranku. Izračunajte i sami, SNS je uprkos bojkotu dobio 60% glasova, SPS je koliko dobio, znači zajedno dve vladajuće najveće partije su dobile, izborne liste, 70%. Znači, 30% uprkos bojkotu je glasalo za razjedinjenu opoziciju itd. Da su izašli ujedinjeni bez bojkota, danas bi ovde imali oko 90 opozicionih poslanika, međutim ono što sam rekao, svaka vaška pobaška, nisu mogli ni sami sa sobom i sada EU na žalbe, to ista ona lobistička kuća koja lobira za ove Šolakove medije, non-stop pritisak, kao vi nemate razgovor u parlamentu, a oni su bojkotovali i nisu ni hteli u parlament, a nisu ni mogli jer su tako razjedinjeni bili daleko i od onih 3%. Izborne uslove koje su nama ostavili, valjda je svako shvatio da su unapređeni samo spuštanjem cenzusa. Ne znam šta mi više možemo da učinimo, jedino da ih zamolimo i da kažemo hajde ljudi preuzmite vlast, zvala Tanja Fajon, mi ćemo vam ustupiti vlast. Zbog Srbije i građana Srbije to ne treba raditi, jer bi oni vrlo brzo Srbe vratili na početno stanje iz 2012. godine. Na nama je, ne znam da li ćemo ući u EU, mi svakako nećemo dopustiti da ono što neko smatra možda Evropi, daje Srbija Beograd sa bližom okolinom. Takva Srbija sa bližom okolinom neće ući u EU za vreme ove vlasti, a ukoliko bude nekih revolucija, ukoliko neko silom vrati one prethodne na vlast, nisam siguran, ali ja deo takve vlasti neću biti. Mi, ne znam da li ćemo ući, jer razlika između cilja i puta je velika. Mi treba da budemo na putu za EU i zbog ove zajedničke poljoprivredne politike i fondova koji već pristižu. Ove godine smo dobili na desetine miliona evra, a ukupno treba da dobijemo 184 miliona samo iz IPARD programa koji je manji od svih drugih, mi treba da iskoristimo sve fondove koje nude, pa i one koji ne nude da izmolimo, sve što možemo da iskoristimo na putu do cilja, pri tome ne želeći da izbegnemo ulazak u EU, jer ja shvatam da EU nije zemlja dembelija, da neće tek tako davati penzije i plate, da EU finansira, ali u nju kada uđemo, treba finansirati nju. Dok ne uđemo, ona isključivo finansira i pomaže da se zemlja podigne i mi našu zemlju treba da izgrađujemo da bude vodeća zemlja na Balkanu, pa šta bude bude. Hvala.
Hvala. Samo da kažem Marjanu da mene nije zvala Tanja Fajon. Opšte je poznato da ja ne dam vlast. Ministarka Joksimović.
Zahvaljujem, vrlo ću kratko zato što je vrlo važno ono što je poslanik Rističević govorio o zajedničkoj poljoprivrednoj politici. To je izuzetno važno, to je sada u klasteru 5, znači tu regionalni razvoji, ravnomerni, koheziona politika, korišćenje fondova, poljoprivreda itd. Mi smo od 2014. godine, do 2020. godine, lično sam to radila, jer sam nacionalni koordinator za predpristupne fondove i potpisala i uspeli smo da dobijemo akreditaciju za korišćenje IPARD-a za ruralni razvoj, 175 miliona evra bespovratno za sedmogodišnji period 2014-2020. godina. Reći ću vam da su oni koji su zagovarali evropski put Srbije 10 godina, držali Agenciju za agrarna plaćanja u Šapcu, iako je uslove Evropske komisije, a setićemo se ko je bio ministar u to vreme poljoprivrede, dakle, iako je uslov Evropske komisije da nam se omogući pristup IPARD sredstvima bio da Upravu za agrarna plaćanja izmestimo u Beograd zbog svih administrativnih i svih drugih obaveza, to nije učinjeno godinama i Srbija je izgubila milione, možda i stotine miliona evra za poljoprivredu zbog nečijih partikularnih interesa. Mi smo to 2014. i 2015. godine, uradili i evo sada u tranšama se isplaćuju ti iznosi. To su programi za … mehanizacije, uopšte, sada ima i proširen deo za održivi u ruralni turizam. Moram da vam kažem da je veliki broj ljudi širom Srbije aplicirao za ova sredstva. Mi imamo i radionice širom Srbije kojima pomažemo, dakle, svim zainteresovanim da napišu dobre projekte i da apliciraju i to je nešto što je velika korist od samog procesa. Što se tiče članstva, vi ste u pravu. Kada postanete članica onda imate kontribuciju u evropski budžet, ali su zato pristup strukturnim fondovima 10 ili 15 puta veći. Zato je sada u ovoj situaciji oporavka post kovid pandemije ili koja još uvek traje, ali očekuje se da iduća godina bude godina oporavka, zemlje članice EU, ja ću vam dati samo za primer, naravno, to nije bezuslovno, već mora da se napravi nacionalni program ozbiljnih reformi i Hrvatska će dobiti, ako uradi Nacionalni program 11 milijardi evra za oporavak, Slovenija 5,2 i da ne navodim, samo govorim o ovim zemljama koje su u regionu. Prema tome, naravno, na njima je da urade dobar nacionalni plan reformi, podrška finansijska nije bezuslovna, ali upravo zbog toga važno je da to naši građani znaju i da EU najveći donator bespovratnih sredstava IPA fondovi, dakle, predpristupni fondovi, investicioni okvir za Zapadni Balkan, a evo sad i ekonomsko-investicioni plan od devet milijardi i mi smo podneli čitav niz projekata letos od kojih je većina naših projekata uvršćena u ovaj. Naravno, nije još doneta definitivna odluka, pa ne bih išla sa konkretnim stvarima, ali postrojenja za prečišćavanje otpadnih voda, koridori, dakle, sve ono što je veći deo našeg plana, gde ćemo moći da kombinujemo sredstva naša sa grantovima, a nešto će biti i sami grantovi. To je vrlo važan aspekt našeg pristupnog procesa. Hvala vam, Rističeviću, što vi to aktivno pratite. Mislim da je jako dobro da svi ljudi iz Srbije, posebno iz lokalnih samouprava budu još, čini mi se aktivniji u pripremi i obukama naših ljudi, posebno poljoprivrednih proizvođača u pogledu dostupnosti ovih sredstava.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Šaip Kamberi. Izvolite.
Gospodine predsedniče, poštovani ministri, dame i gospodo narodni poslanici, da se na početku odmah izjasnim, mi nismo protiv evropskih integracija, mi smo protiv zastoja u procesu evropskih integracija. Nažalost, 2020. godina, znači zastoj u ovom procesu. Izveštaj Evropske komisije za ovu godinu predstavlja jedan dokumenat koji nas na opširan način obaveštava u kakvoj se fazi nalazi proces evrointegracija, šta je sve propušteno da se uradi, šta je trebalo da se preduzme kako bi on bio uspešan. Posledica čega je to? Viška metodologije ili manjka demokratije. Odgovor možemo potražiti u izjavi gospodina Vladimira Bilčika, izvestioca Evropskog parlamenta za Srbiju koji kaže – Srbija u ni jednoj od navedenih oblasti nije napravila pomake, nego se svojim odlukama dodatno udaljavala od Evrope, hapsila novinare, primenjivala silu na demonstrantima, kao glavnog partnera u borbi protiv korone isticala Kinu, a kritikovala EU. Predloženi zaključci ne predstavljaju realnu sliku preporuka koje izveštaj daje. Kada neko ko ima uvid u izveštaj pročita preporuke stiče se utisak da je ova godina bila ne solidna, već veoma uspešna u ovom procesu. Ko je pročitao Izveštaj Evropske komisije ima jasan uvid da situacija nije baš takva i da je Republici Srbiji dat veliki broj preporuka, odnosno primedbi za preduzimanje mera, kako bi ovaj proces bio smatran uspešnim. Ovom prilikom, ja ću se zbog vremena odnositi samo na neke od primedbi. Na primer, izveštajni period je obeležila duboka društvena popularizacija. Da je dominacija vladajuće stranke zabrinjavajuća, i da nije obeležila napredak u poboljšanju slobode izražavanja, nije usvojen Nacionalni akcioni plan za ostvarivanje pozitivnog društvenog okruženja za delovanje organizacija civilnog društva. Kada je reč o Nacionalnom sudu za ratne zločine ratnog suda je u velikoj meri sporedan i neefikasan, a haški osuđenici se dočekuju kao heroji. Negacija ratnih zločina je veoma jaka. Istina je da izveštaj ističe da pravni okvir koji uključuje evropske standarde i norme za manjine jeste bolji u odnosu na njihov stvarni položaj, ali istina je, takođe, da Savetodavni komitet saveta Evrope zaključuje da postoji primetno odstupanje u zaštiti manjinskih prava između AP Vojvodine i drugih regiona Srbije, te preporučuje Srbiji poboljšanje zaštite prava nacionalnih manjina van Vojvodine. Vlada Republike Srbije je nastavila da se izjašnjava da su evropske integracije njen strateški cilj, međutim, kako se u izveštaju kaže, nekoliko izjava visokih zvaničnika nije bilo u skladu sa strateškim opredeljenjima. Građani nisu dovoljno obavešteni da 70% investicija u Srbiji dolazi iz zemalja EU, da je EU uložila 3,6 milijardi bespovratnih sredstava u Srbiji, a da je EU najveći zajmodavac Srbije sa 4,3 milijardi evra. Zato se s pravom u izveštaju traži od srpske vlasti da trebaju da stave veći naglasak na objektivno i nedvosmisleno pozitivno obaveštavanje o EU, koja je glavni politički i ekonomski partner Republike Srbije. Tako da, floskula da je evropska solidarnost samo bajka ne stoji. Izveštaj, takođe, ukazuje da je Srbija samo umereno opremljena u oblasti reforme javne uprave. Opšte gledano, u ovoj oblasti nije postignut nikakav napredak. Što se pravosudnog sistema u Srbiji tiče, kaže se da je ostvaren izvestan nivo pripremljenosti, ali nije postignut napredak tokom izveštajnog perioda. Izveštaj, takođe, podvlači da tokom skupštinske rasprave je korišćen zapaljiv govor protiv političkih neistomišljenika i predstavnika drugih institucija koji izražavaju različita politička gledišta. Što se normalizacije odnosa sa Kosovom tiče, bez obzira što ovde slušamo stalno da je dijalog zapao u ćorsokak, jer, kosovske vlasti nemaju političku volju, izveštaj ističe neizvršene obaveze od strane Republike Srbije koje proizilaze iz ranije potpisanih sporazuma. U ovom kontekstu, kako su i drugi istakli, traži se da se učine dalji napori i doprinese postizanju sveobuhvatno pravnoobavezujućeg sporazuma sa Kosovom. Evropska komisija smatra da je takav sporazum presudan i hitan, kako bi Kosovo i Srbija mogli da napreduju evropskim putevima. Postavlja se pitanje da li je to moguće? Ovih dana smo slušali izjavu predsednika države, o njegovom stavu prema Kosovu, koji će ostati nepromenjen do aprila 2022. godine. Ovo verovatno znači da je vezano za izbore koje će se održati te godine. Po meni, ovo je izjava jednog političara koji misli na sledeće izbore, ne izjava državnika koji misli na sledeće generacije. Kad smo kod dijaloga sa Kosovom, Republici Srbiji se stavlja na teret izbegavanje izvršenja sledećih obaveza: nepriznavanje univerzitetskih diploma; nesprovođenje sporazuma o katastru, rešavanje elemenata u vezi sa registarskim tablicama, a kada je reč o IBM, od Srbije se traži da konstruktivno angažuje rešavanje pitanja premeštenih carinskih struktura sa denominacijom Kosova, koje se administriraju iz Srbije, te da prestane sa izdavanjem dokumentacije ili stavljanjem markica koje su u suprotnosti sa datim sporazumom. Kaže se da Republika Srbija nije konstruktivno angažovana u pokretanju uspostavljanja IBM prelaza u Jarinju, Mučibabi i Končulju, što je dovelo i do suspenzije fondova EU. Zahteva se u izveštaju da Srbija treba u potpunosti sarađuje sa Međunarodnim … mehanizmima za krivične tribunale i na potpuno prihvatanje, izvršavanje njihovih presuda i odluka. Srbija se kritikuje da i dalje daje prostor osuđenim ratnim zločincima i da dozvoljava govor mržnje. Izveštaj traži od Srbije delotvorno suočavanje sa nasleđem prošlosti, ali i istinsku posvećenost u istrazi i osudi u predmetima ratnih zločina. Poštovani građani, proces članstva u EU ne treba shvatiti kao običnu harmonizaciju kriterijuma, ključno pitanje je kako zamišljamo Evropu i kavu Evropu želimo. Ako bismo shvatili kako zamišljamo Balkan i Srbiju, i kakav Balkan i kakvu Srbiju želimo. Svedoci smo danas da i u EU ima onih koji se zalažu za integraciju Srbije, ali su sami u suštini neki antievropejci u pogledu vrednosti koje zastupa ideja Evrope. Neki od njih se zalažu za manje demokratsku Evropu, manje socijalnu, manje multietničku, manje multikulturalnu, što manje multinacionalnu. Zalažu se za ksenofobnu Evropu, što više autoritarnu, što više identitarnu. Ako pažljivo pogledate, takvi su najbolji prijatelji predsednika Vučića. Autoritaristi svih zemalja, ujedinite se unutar Evropske unije, pre svega unutar EU, ali dok se u EU svakim danom čuju glasovi o potrebi redefinacije demokratije, ustavne reorganizacije u EU, Srbija ponovo kasni kako bi ponovila istoriju. Vlast kaže da treba da se promeni Ustav kako bi se usaglasio sa kriterijumima EU. Toliko, samo toliko. Toliko, jer, kao i njegovi prijatelji, predsednik Vučić se angažuje za manje demokratsku Srbiju, manje socijalnu, manje multietničku, manje multikulturalnu, više autoritarnu i više identitarnu Srbiju. Zato i današnja parlamentarna debata o ispunjenosti kriterijuma Republike Srbije u EU ne predstavlja izraz volje evropeizacije vlasti. Takva će biti onda kada u Srbiji bude pokrenuta evropska debata o pitanjima kakav ustav želimo, kakvu demokratiju trebamo kao zemlja i kao region. Možda mi kao narodni poslanici ne znamo dovoljno o EU, ali mislim da to nije najveći problem ove zemlje. Najveći problem je da oni koji najviše znaju o EU trebalo bi više nešto da učine. Još samo rečenica, ako mi dozvolite. Kada se radi o kolektivnim pravima manjina, samo ću citirati Ustav Republike Srbije, član 75. koji kaže da pripadnicima nacionalnih manjina, pored prava koja su Ustavom zajamčena svim građanima, jemče se dodatna, individualna ili kolektivna prava. Individualna prava ostvaruju pojedinačno, a kolektivna u zajednici sa drugima u skladu sa Ustavom, zakonom i međunarodnim ugovorom. Hvala.
Zahvaljujem. Molim vas, prednost ima predstavnik predlagača. Reč ima Elvira Kovač. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedniče, predsedništvo, članovi Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, ja sam kao ovlašćeni predlagač zaključaka povodom razmatranja Izveštaja Evropske komisije za 2020. godinu planirala i zaista sam sačekala sve ovlašćene predstavnike poslaničkih grupa i onda samostalnog poslanika itd, pa ćete mi dozvoliti da u nekoliko minuta pokušam da odgovorim na nekoliko primedbi i, verovatno ću nastaviti tu gde je uvaženi prethodni govornik završio. Pošto sam i ja htela da krenem o tome, ja se sada vama zaista izvinjavam, jer nisam sigurna, mislim da kada smo u prethodnom prepodnevnom delu rasprave imali zanimljivu debatu baš o pravima nacionalnih manjina, onda je drugi kolega jednostavno ustao i izašao, nije ni sačekao da završimo, pa sam ja ovde tačno čitala Izveštaj Evropske komisije, pa verovatno ste vi to propustili, ali zaista i ja kao pripadnica u našem slučaju mađarske nacionalne manjine sam smatrala da je značajno da naglasimo, uvažena ministarka je pričala o nečemu drugom i predsednica Vlade, kakva je situacija što se tiče nacionalnih manjina, čak i u nekim zemljama članicama EU gde se mnogi jednostavno ne priznaju i čuli smo ovde nekoliko primera. Što se tiče kolektivnih prava, volela bih da naglasim još jednom da ne mešamo institucije. Postoji EU, postoji Savet Evrope. To često mnogi mešaju, ne znaju razliku. Evropska unija, 27 zemalja članica, Savet Evrope 47. Mi smo ovde ne Savet EU, već Savet Evrope, ali nemamo sada vremena da to raščistimo. No, Okvirna konvencija je upravo vezana za Savet Evrope. Dakle, …
Pa, imate vi vremena.
Dobro, dosta ste liberalni danas. Hvala. Dakle Council of Europe, Okvirna konvencija, član 32. kaže – Manjinska prava se ostvaruje kao individualna, kao i u zajednici sa drugima. Izuzetno je značajno za nas, pripadnike manjina, da manjinska prava imaju individualnu, socijalnu i kolektivnu dimenziju. Malo pre je uvaženi govornik citirao Ustav, član 75. On je pročitao stav 1. pa da ne ponavljam. Stav 2. kaže – Putem kolektivnih prava pripadnici nacionalnih manjina neposredno ili preko svojih predstavnika učestvuju u odlučivanju ili sami odlučuju o pojedinim pitanjima vezanim za kulturu, obrazovanje, obaveštavanje, službenu upotrebu jezika i pisama u skladu sa zakonom. Moramo da kažemo da naš važeći Ustav ima nekoliko vrlo dobrih članova koji se tiču upravo nacionalnih manjina i pozitivne diskriminacije ka nacionalnim manjinama, ali mi imamo i poseban Zakon koji je i malopre isto kritikovan, neverovatno, o nacionalnim savetima nacionalnih manjina i član 1a tog zakona kaže: „Nacionalni savet je organizacija kojom se zakonom poveravaju određena javna ovlašćenja da učestvuje u odlučivanju ili da samostalno odlučuje o pojedinim pitanjima iz oblasti kulture, obrazovanja, obaveštavanja službene upotrebe jezika i pisma i u cilju ostvarivanja kolektivnih prava nacionalne manjine na samoupravu u tim oblastima“, tako da znamo da naš Ustav i Zakon ima kolektivna prava. Niste se razumeli. Želela sam da spomenem vrlo kratko još nekoliko stvari, pošto je uvažena predsednica Vlade spomenula i Olivera Varheja, koji je komesar za susedsku politiku i proširenje i koji je zaista veliki prijatelj Srbije i zaista se trudi da mi osetimo i da građani Republike Srbije, koliko god je to moguće, osete konkretne prednosti ovog procesa. O tome ću najverovatnije sutra pričati malo detaljnije. Peter Sijarto, ministar spoljnih poslova Mađarske, takođe veliki prijatelj, jedan od retkih, kao i svaki put ovde će se uvaženi ministar za evropske integracije Jadranka složiti, kada bi svi kao Peter rekli, ako mogu da parafraziram, da ako je Srbija tehnički spremna za otvaranje pet pregovaračkih poglavlja, onda treba da im otvorimo pet pregovaračkih poglavlja. Pozitivne su poruke koje čujem od njega. Spomenuli bih i predsednika SVM-a Ištvana Pastora, koji svaki put kaže da je, nažalost, trenutna slika, ako govorimo o broju otvorenih pregovaračkih poglavlja, jedva polovina. Znači, to je 18 od 35 i to uopšte ne oslikava realnu situaciju koliko je Srbija zapravo pripremljena i spremna. On je nekoliko puta ponovio, i svi mi to znamo, bile su druge političke prilike i neke političke odluke, da su, na primer, Rumunija i Bugarska bile daleko ispod naše pripremljenosti danas, u momentu kada su već pristupile. Pokušaću da reagujem na nekoliko prethodnih govornika. Uvaženi kolega Đorđe Milićević je spomenuo procenat podrške građana priključenju EU. Vrlo su slična ta istraživanja i ministar je pričao o tome, ali moramo da razjasnimo, zaista je najveća podrška građana za EU bila davno, pre 11 godina, krajem 2009. godine, kada je iznosila 74%, ali upravo zbog toga što su tada videli konkretnu novost. Naime, u decembru 2009. godine počela je primena Šengenskog sporazuma. Građani Srbije su konačno mogli da putuju bez viza. Danas različita istraživanja pokazuju podršku oko 50%, plus-minus par procenata. Ako mogu da spomenem možda jedno od najsvežijih. Zapadni Balkan u vreme pandemije, istraživanje koje je za Evropski fonda za Balkan sprovela Agencija „Ipsos stratedžik marketing“ negde na jesen ove godine, znači, pre nekoliko meseci, na reprezentativnom uzorku od hiljadu građana kaže vrlo pozitivno da članstvo podržava 64% građana, a članstvo u EU ne podržava 27% građana, dok je 8,6% reklo da ne zna. Ono što je takođe zanimljivo, građani su u potpunosti zbunjeni. Na pitanje – da li će Srbija ući u EU za pet godina, njih 21,8% odgovara da veruje da će Srbija ući u EU za pet godina, za deset godina 28,4%, a 10% smatra da će do članstva doći u narednih 20 godina. Najviše anketiranih, čak 32%, što je za svaku bojazan, je kazalo da Srbija nikada neće postati članica EU, a određeni procenat njih ne zna ili ne želi da odgovori. I dalje smatram da je posao svih nas da ne procenjujemo kada će doći ti datumi. Mene su mnogi pitali da li će to biti 2025. godina, već da radimo na ispunjavanju tih preporuka da bi proces napredovao. Da kratko odgovorim. Ministar je spomenuo Konferenciju o budućnosti Evrope. Da, nadamo se i mi smo naglasili na poslednjem sastanku Odbora za evropske poslove, gde je prisustvovala i Ursula fon der Lajen i zapaženo je naše izlaganje gde smo naglasili da je bitno da i Srbija, odnosno naš parlament učestvuje na toj konferenciji. Pošto me požuruju, čini mi se da mi je predsednik dao znak, onda ću pričati konkretno o zaključcima, jer formalno, samo moram da naglasim, mi smo predložili, ja i 14 kolega šest zaključaka. Primili smo tri amandmana na ove zaključke. Žao mi je što oni koji kritikuju nisu ni podneli nikakve amandmane. Kao ovlašćeni predlagač, moram da naglasim, svakako prihvatam ove amandmane koji samo poboljšavaju i jačaju ovaj tekst. Zahvaljujem se.
Hvala. Reč ima ministarka Gordana Čomić.
Zahvaljujem. Tri odgovora, dva direktno iz nadležnosti ministarstva i vezana za buduće ocene izveštaja Evropske komisije, jedno iz sopstvenog iskustva. Smatram da neću prekoračiti nadležnosti, ako progovorim koju o procesu donošenja Ustava. Spomenuli ste ratne zločine, atmosferu oko ratnih zločina, ponašanje institucija, institucionalnu diskriminaciju, medijsku atmosferu i ponašanje društvene sredine, okoline prema izvršiocima ratnih zločina, kao i nerešene ratne zločine, otmica i nestalih lica. Ja sam i kolegi Enisu Imamoviću, pa sada i vama ponavljam otvoren poziv da se obratite Ministarstvu za ljudska i manjinska prava i društveni dijalog sa predlogom društvenog dijaloga koji bi tekao po vašem dnevnom redu, sa ljudima koje vi hoćete da pozovete, da razgovaramo o tome, sa preporukama, zaključcima koje očekujete od dijaloga, ali da razgovaramo zaista detaljno o temi, a kada su u pitanju ratni zločini koji su se dogodili u nedavnoj prošlosti na teritoriji Srbije i na teritoriji cele bivše SFRJ. Imala bih zadovoljstvo da takav jedan dugogodišnji dijalog, ishodom i zahtevom za Zakon o civilnim žrtvama rata, ali to su samo moje pretpostavke o tome koliko ćemo zajedno uložiti napora da takvog dijaloga o ratnim zločinima, o jednoj teškoj temi za svako društvo bude. Druga tema za koju sam odgovorna su opaske koje ste uglavnom citirali. Savet Evrope, Komitet ministara i pojedina tela Saveta Evrope čije smo preporuke dužni da primenjujemo, kao i preporuke iz Izveštaja Evropske komisije, a tiču se i Okvirne konvencije o pravima manjina, kao i izmereno stanje za položaj nacionalnih manjina u koji se mora ulagati, počevši od finansija preko reprezentativnosti, jezika, udžbenika, kulture, informativnog prostora na javnim servisima.Tu ću podeliti sa vama predlog, opasku, komentar, kako hoćete, koji je vezan sa prvom temom, sa vašim pogledom, što se mene tiče ispravnim, da su ratni zločini teme za svako društvo, pa i za naše društvo, a to je zašto je položaj nacionalnih manjina u Vojvodini bolje primenjen u zakonu, bolji u celini? Znate, mi razgovaramo o ratnim zločinima koji su u Vojvodini počinjeni za vreme Drugog svetskog rata 1940, 1941, 1943, pa 1945. godine, nakon oslobođenja i sloma fašizma. Mi smo zajedno obišli spomenike na kojima su i žrtve i zločinci i mi smo zajedno sa svim drugim žrtvama i sa svim konfesijama na manifestacijama koje se januara meseca održavaju u Novom Sadu, sećajući se Racije kao jednog ratnog zločina najgore vrste. Istovremeno smo u školama učili o poslaniku Bajči Žilinskom koji je u mađarskom parlamentu za vreme održavanja Racije zakazao Odbor za spoljne poslove, napisao deklaraciju, tražio da se zaustavi ubijanje ljudi na ulicama - Srba, Roma, Jevreja, svih onih koje je tadašnja okupaciona vojska smatrala podobnim za likvidaciju. Mi o tome razgovaramo. Ako hoćemo da svugde bude primene Zakona o nacionalnim manjinama, kao što je to u Vojvodini, kao što je pomenuto u izveštajima Saveta Evrope, onda imamo svi zajedno pred sobom gotov recept. Razgovara se, ima se dijalog, ne u želji da se pobedi jedno nad drugim, nego da se pobedi zajedno ono što je teško i što je zlo iz zajedničke prošlosti. Niko ne kaže da je taj proces lak. Ja vam tvrdim da je zato ocena u Izveštaju Evropske komisije da je stanje primena Zakona o nacionalnim manjinama u Vojvodini bolje nego na celoj teritoriji Srbije i nema, kako da vam kažem, boljeg motiva, što se mene tiče, nego da napravimo Vojvodinu od cele Srbije. Znam šta će neki misliti o ovoj rečenici, ali govorim o duhu kojim ljudi žive zajedno i koji ostaju u svojim stavovima, jedni sa drugima razgovaraju o problemu. Taj put će biti onoliko dug koliko ljudi neće da odustane od toga da pobede onog drugog, a da pristanu na to da zajedno pobede zlo iz prošlosti koje su podelili. I poslednja, kažem, na ivici nadležnosti, tema je kako će Srbija menjati Ustav i da li će Srbija menjati Usta zato što to traži EU. Kažem na ivici nadležnosti, ali s obzirom da sam se bavila temom Ustavu i s obzirom da ću se baviti budućeg Ustava sa gledišta i kriterijuma ljudskih prava, jer se dostignuta prava ne mogu smanjivati, podeliću sa vama samo tri činjenice koje možete proveriti. Za promenu Ustava, kako je zamišljeno, ovu Narodnu skupštinu, vas prvenstveno čeka ozbiljan posao definisanja procedura, postupaka i protokola, pošto u postojećim skupštinskim dokumentima, uključujući i Poslovnik, to je mnogo više za tumačenje nego što je za direktnu primenu. Volela bih da taj posao bude između Vlade i Skupštine, ne na uštrb ovlašćenja Skupštine. Vlada ne sme da se meša u sadržaj budućeg Ustava, niti u postupke, niti u protokole. To je isključiva nadležnost Narodne skupštine. Ne govorim zbog toga nego zbog vašeg potpuno ispravnog stava da građani Srbije treba da odlučuju o tome, a da bi građani Srbije učestvovali treba vam resurs Vlade, kao izvršne vlasti, i resurs Skupštine, kao nekog ko može da okuplja građane, jer se tu slažemo da građani treba da znaju šta je srž budućeg teksta Ustava koji želimo da imamo, čijoj volji primene se radujemo, s tim da napravi razvoj u Srbiji. Na kraju, ja bih stvarno bila beskrajno zadovoljna da se, ne samo vi i civilno društvo koje se bavi i pravima manjina, odvojeno od nacionalnih saveta, bavi temama ratnih zločina, obratite ministarstvu i da razgovaramo i da se dogovorimo o tome da to bude jedan trajan dijalog posebne vrste, nezavistan od toga u kakvom će dijalogu biti narodni poslanici i Narodna skupština, jer mislim da je to jedini način da zajedno izmerimo gde je sve Srbija promenjena na bolje u jednoj godini, gledajući izveštaj Evropske komisije, ili za pet godina ili za 10 godina. Sva druga politička retorika, kreativno tumačenja činjenica, sve ono što radimo mi političari u skupštinama, u vladama, to je sve legitimno i legalno dokle god ne prelazimo granicu kojom se ugrožavaju činjenice koje smo zajedno izmerili i dogovore koje smo u dijalogu zajedno napravili. To je recept kako rade uspešna društva u EU. Ja ne vidim razlog zašto tako da ne bude sa vama, gospodine Kamberi, sa mnom u Srbiji, sa drugima koji hoće da učestvuju u procesu.
Hvala ministarka. (Aleksandar Martinović: Javljam se kao predsednik poslaničke grupe.) Kao predsednik poslaničke grupe reč ima Aleksandar Martinović. Izvolite.
Zahvaljujem se, gospodine Dačiću. To što gospodin Kamberi može u Narodnoj skupštini Republike Srbije, u sred Beograda da kaže da je Aleksandar Vučić tiranin, da je despot, to samo govori da je Srbija demokratska država i da nije onakva kakvom je gospodin Kamberi predstavlja. Ja imam jednu poruku za vas, gospodine Kamberi, ali zaista dobronamernu. Nemojte da gledate u Srbiji bivšu SFRJ koja nije dobra, ali je dobra kad od nje nešto treba da se uzme. Sad je Srbija u položaju nekadašnje SFRJ - ne valja, ali dobra je, dobra je kad treba da joj uzmemo Sandžak, dobra je kad treba da joj uzmemo KiM, dobra je kad treba da joj uzmemo jug Srbije. Nemojte tako da pristupate Republici Srbiji. Srbija je valjda i vaša država. Ja bih vas zamolio, kao što vidite, možete u Skupštini Srbije da kažete za Aleksandra Vučića sve što hoćete, a znate i sami da to što ste rekli nije tačno i ništa loše vam se neće desiti. Ja bih zamolio, pošto verujem da imate uticaja na vaše prijatelje u Prištini, da kao što se mi tolerantno odnosimo prema vama da se oni makar jednim delom tako odnose prema Srbima koji žive na KiM, a naročito prema Srbima koji žive u enklavama. Da vas podsetim, gospodine Kamberi, danas su srpske enklave na KiM, nažalost i vas i nas, poslednji primeri koncentracionih logora u Evropi.
Zahvaljujem. Pošto Šaip Kamberi ima pravo na repliku, a javili su se i ministri Selaković i Joksimović, da li se slažete da damo prvo reč ministrima, pa da odgovorite na kraju, da bismo malo skratili vreme? (Šaip Kamberi: Slažem se.) Zahvaljujem. Reč ima gospodin Selaković. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi gospodine predsedniče. Dame i gospodo narodni poslanici, trudiću se da budem što je moguće kraći. Uvažena narodna poslanica i potpredsednica, gospođa Kovač, je u prepodnevnom delu sednice čak i govorila o konkretnim stvarima, kada je u pitanju albanska nacionalna manjina, govoreći, šta više, o školskim programima, o registrovanim udžbenicima, o svemu onome što je urađeno, a ja sam morao da se javim i da reagujem na nekoliko rečenica koje su iznesene, a zaista, u najblažem obliku rečeno, ne odgovaraju istini. Dakle, reći, doslovce, da se Aleksandar Vučić zalaže za Srbiju koja je manje demokratska, manje multietnička, manje multikulturalna, a više autoritarna, to je apsolutna neistina. Daću vam i konkretan primer. Znate, kada je dat taj primer i ta rečenica na koju se stalno pozivaju, kaže – znate, kada posmatrate Srbiju značajno je bolji položaj i odnos prema nacionalnim manjinama na teritoriji AP Vojvodine nego u ostalom delu Srbije. To su procesi i to su odnosi koji zavise uvek najmanje od dve strane. Gde ste vi to videli opštinu u našoj severnoj pokrajini gde žive pripadnici nacionalnih manjina čije političke stranke osvoje natpolovičnu većinu odbornika, a onda formiraju vlast i to na način da ni jedna jedina srpska stranka ne sme da uđe u većinu? To niste nigde videli na teritoriji AP Vojvodine gde Srbi jesu većinski narod, kao što su i u centralnoj Srbiji, ali ste ovaj primer mogli da vidite u Bujanovcu. U Bujanovcu je formirana lokalna vlast tako da dve srpske stranke koje jesu osvojile odbornička mesta, to su lista SNS, lista SPS, nisu ušle u vlast zato što je neko iz rukovodstva, političkog rukovodstva tih albanskih partija pokušavao da ucenjuje i predsednika u postupku formiranja nove Vlade. Oprostite, na takav način se ne razgovara. Predsednik Vučić je već govorio o tome i govorio je, ja mislim, ovde pred vama o tome. Ono što je uvažena koleginica gospođa Čomić govorila upravo o dijalogu, to znači da sednemo i da razgovaramo. Malo pre kad sam pričao o porodilištu i bolnicu u Pasjanu, tako isto je otvoreno i porodilište u Preševu, i to kad? U vreme kada je Aleksandar Vučić bio predsednik Vlade. Onda, vi dođete i kažete ovde – znate, to je čovek koji se zalaže za Srbiju koja je manje demokratska. U čemu manje demokratska? Jel možda on kao lider najveće političke stranke negde izbacivao predstavnike nacionalnih manjina iz formiranja vlasti? Ne, to su uradile ove stranke koje sam rekao i koje sam naveo u Bujanovcu. Onda se postavi jedno pitanje – ko se ovde ponaša manje demokratski, manje multietnički, manje multikulturalno? Mislim da treba zaista da razgovaramo o svemu, da treba svi svoju državu da poštujemo. To znači da poštujemo njene zakone, to znači da plaćamo porez, to znači da plaćamo struju, to znači da ona prava koja nam država omogućuje da ih i koristimo. Znate, bacati otrovne strelice i prozivati one koji su uvek otvoreni za dijalog, ali nikako za ucene, koji su uvek otvoreni za jednu ozbiljnu partnersku saradnju, a ne za podmetanja, mislim da nije u redu. I, ono što je rekao uvaženi gospodin Martinović, apsolutno sam saglasan. Dakle, činjenica da mogu da budu izabrani, da imaju i uživaju apsolutnu slobodu govora, demokratskog političkog delovanja i ovde u najvišem predstavničkom domu Republike Srbije pripadnici nacionalnih manjina, pa i albanske nacionalne manjine, jeste nešto čime se mi ponosimo, jeste nešto što je u duhu najbolje zapadnoevropske političke prakse. Mi to sledimo, mi ćemo tako nastaviti da radimo, a sa naše strane kao države, Vlade, uvek je otvorena prilika da se razgovara, da se problemi rešavaju i to na zadovoljstvo ne samo nas koji se bavimo politikom, nego na prvom mestu građana koji ovde treba da žive. Hvala.
Zahvaljujem. Ministarka Joksimović.
Zahvaljujem, predsedniče. Dakle, gospodine Kamberi, rekli ste nekoliko stvari i svojom slobodom govora i svojim učešćem ste sami sebe porekli. To je dobro da ste mogli da kažete sve što mislite. Čak ste rekli nešto što je zaista, pomalo onako, znate, čak ne znam ni kako to da prokomentarišem, ali shvatićete poruku. Kažete – svi Vučićevi prijatelji rade i misle sve suprotno od onoga što vi mislite da je demokratski potencijal društva. Nije bitno šta kažu Vučićevi prijatelji i moji i Selakovićevi i vaši, nego šta država radi i kako se država ponaša. Da li Vučić, što ne volim da stalno uzima u usta i pozivam se ni na predsednika ni na predsednicu Vlade, ali kad ste već tako napali direktno predsednika države, ako je iko pokazao da sve što govori, radi i čini, to je da se demokratski, svi demokratski građani u ovoj zemlji udružuju, i ne samo u ovoj zemlji, nego kroz inicijativu „mini šengena“ i u regionu, da se svi udružuju na demokratskim osnovama i zarad prosperiteta svih i svakog građanina. E sad, problem je što demokratsko povezivanje građana i kroz „mali šengen“ i kroz ovu politiku zaista dijaloga, unutrašnjeg dijaloga i saradnje koju imamo, problem je zato što je promoter Vučić, a njemu to zapravo ne pripada, jer oni koji misle da njima pripada, ne mogu da prihvate da to radi Vučić, SNS i ova Vlada, ali to nije ispravno razmišljanje. Ispravno je da od toga što radi ova država vi izvučete ono najbolje za sebe. Ja bih uvek tako da sam i pripadnik nacionalne manjine i stranke, ja bih uvek uzimala ono što je najbolje za mene. Mislim da su namere apsolutno dokazano najbolje i vaše učešće ovde pokazuje da demokratija postoji i ta demokratija samo može da se povećava i da bude više predstavnika iz svih drugih nacionalnih manjina, što je naravno deo demokratskog izbornog procesa. Samo jedna stvar, koja je ovde rečena, i gospođa Kovač je to pomenula, mislim da je nastala jedna zabuna oko onoga što sam ja rekla za kolektivna nacionalna prava. Ponavljam, kolektivna nacionalna prava ne postoje kao kategorija ni u Okvirnoj konvenciji o pravima manjina, niti je evropska vrednost. Postoji individualno i kolektivno uživanje prava. Dakle, u tome je razlika. Individualna prava se ostvaruju pojedinačno, a kolektivna prava u zajednici sa drugima u skladu sa Ustavom, zakonom i međunarodnim ugovorima. Dakle, to je samo da definišemo da niko ovde nije izmišljao da su neka ukinuta kolektivna prava. Kolektivna prava su način ostvarivanja i poboljšanja položaja nacionalnih manjina, ali ne kao kolektivna nacionalna prava, nego kao način ostvarivanja. Samo sam htela da razjasnimo taj deo. Hvala.
Zahvaljujem. Poslanik Kamberi ima pravo na repliku. Izvolite.
Trebalo bi šest minuta da imam sad.
Evo da bude četiri.
Tri. Dosta mi je. Dobro, pre svega ja ću se odnositi na ovo što je zadnje rekla ministarka Joksimović - moje učešće ovde je dokaz demokratije. Moje učešće ovde je dokaz participiranja na izborima koji su održani u ovoj državi i učešća moje stranke na ovim izborima. Demokratija u Srbiji mi nije poklonila mandat. Ovaj mandat pripada meni zato što su me glasali moji sunarodnici, odnosno birači. Tako da to nije neki nivo poklonjenih prava koje država tako velikodušno daje pripadnicima manjina. Ako se sloboda, demokratija u jednoj državi, merilo za to bude kriterijum, odnosno kriterijum za to bude sloboda narodnog poslanika da slobodno govori u parlamentu, mislim da smo mi u ozbiljnom problemu, ozbiljnom problemu demokratije, gospodo. Stalno se ističe to da evo narodni poslanik ima pravo da govori. Zašto ja nemam pravo? Koji član ovog Ustava pojedinom narodnom poslaniku bilo koje stranke, bilo koje manjine ili većinskog naroda zabranjuje da se slobodno izjašnjavamo? Jel to demokratija koju SNS poklanja? Vi ne poklanjate meni ništa. Učestvovao sam na izborima, dobio ovaj mandat i ja predstavljam građane koji su me izabrali. Što se opštine Bujanovac tiče, gospodine ministre, mislim da izvrćete teme. Mislim da je potrebno više vremena da o ovome razgovaramo. Zaboravili ste da pomenete opštinu Medveđa gde su Albanci totalno izbačeni iz lokalne samouprave. Mislim da niste dovoljno radili za Srbe u Bujanovcu kada su oni 18 godina bili deo lokalne samouprave. Samo da podsetim na jednu činjenicu. Pre nekoliko dana vaši tabloidi su me razapeli na krst, zato što sam navodno, nikada nisam stao u „Nais“, stao u „Nais“ da pregovaram, citiram - prevarantom Tončevim oko uključivanja SPS u vlast. Dakle, nije vama do Srba, vama je do SNS u Bujanovcu. Što ne kažete otvoreno? Recite onda to otvoreno. U svom govoru sam citirao ono što izveštaj Evropske komisije govori o procesu evrointegracija, pokušao da citatima kažem. Ne mogu da kažem koja strana, jer smo dobili izveštaj bez stranica ovde, tako da ne mogu da se orijentišem. Ne mogu da brojim ja sve strane, ali ono što sam ja naveo nalazi se ovde povodom svakog pitanja. Moji politički komentari koji se odnose na političku situaciju su moje pravo i ja to pravo hoću da koristim ovde. Bez obzira da li se slaže manjina ili većina, to je moje osnovno pravo kao narodnog poslanika i ja ću to da kažem. Zahvaljujem.
Aleksandar Martinović.
Zahvaljujem gospodine Dačiću. Bez obzira koliko se vi trudite usijate atmosferu u parlamentu, moram da kažem da se vi i ja više slažemo nego što se ne slažemo. Potpuno se slažemo oko toga da vi imate puno pravo da u Narodnoj skupštini kažete sve što želite i niko vam to pravo ne poklanja. To je pravo koje vam je zagarantovano Ustavom. Ono na čemu želim da vas se zahvalim to je što ste rekli da, mislim da ste tako rekli, da Aleksandar Vučić nije ispunio svoje obaveze kada su u pitanju diplome sa KiM, kada su u pitanju zemljišne knjige, katastar itd. A sve suprotno od vas govore naši politički protivnici ovde u Beogradu, Dragan Đilas i Vuk Jeremić. Oni kažu da smo sve dali, da smo dali i univerzitet i zemlju i Elektroprivredu i Gazivode itd. Zahvaljujem vas se na tome jer kada podvučete crtu ispod onoga što ste vi rekli i ispod onoga što kažu svakoga dana i svakoga dana govore oni koji su u stvari prodali sve na KiM što je srpsko, poput Dragana Đilasa i Vuka Jeremića, kada se ispod svih tih vaših govora podvuče crta onda se dobije jedan jednostavan zaključak – da se Aleksandar Vučić u stvari na najbolji mogući način zalaže za državne interese Srbije i za prava srpskog naroda na KiM.
Hvala. Hteo sam samo da pitam Milana Savića – po kom osnovu se javljate? (Milan Savić: Povreda Poslovnika. Član 107.) Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Samo bih se nadovezao na prethodnog govornika, na šefa poslaničke grupe, gospodina Martinovića koji je zamolio gospodina Kamberija da zamoli svoje kolege i prijatelje u Prištini da sva ona prava i demokratiju koju on kao predstavnik nacionalne manjine uživa ovde u Republici Srbiji, u Narodnoj skupštini Republike Srbije, a mi kao SNS smo apsolutno ponosni na sva prava koja on kao predstavnik jedne nacionalne manjine ima u našoj zemlji upravo zato što ista ta prava njegovi sunarodnici našem narodu na KiM, ne zabranjuju, podsetiću vas da sloboda govora za Srbe na KiM znači apsolutno odlazak u zatvor. Podsetiću vas na primer predsednika opštine Zvečan, gospodina Ivana Todosijevića koji je kada je rekao da su u Račku policijske snage i snage bezbednosti iz Republike Srbije ubile teroriste osuđen od strane prištinskih vlasti, osuđen od strane tzv. nezavisnih sudova, mada tamo ništa nije nezavisno počevši od države, pa onda sve ostalo, i dobio je kaznu od dve godine za verbalni delikt. Pitam gospodina Kamberija - šta bi se desilo Srbima u Prištini, srpskim predstavnicima u Prištini kada bi govorili kao što on govori danas?
Gospodine Saviću, da vam kažem jednu stvar. Ja sam vam dao reč iako ste se javili pre još pola sata i ja bih vas molio da ne idete u polemiku. Ako već niste osetili za potrebno da odustanete posle govora predsednika poslaničke grupe itd. ako želite da rasplamsavamo dalje polemiku sa gospodinom Kamberijem očigledno da to nije u duhu sednice kakvu smo nameravali da imamo. Znači, postavili ste pitanje, tražili ste povredu Poslovnika, jer se sada Šaip Kamberi javlja za repliku. Nije ovde tema replika sa Kamberijem. Tema je izveštaj, odnosno naši stavovi o onome što je EU rekla. Molim vas sve da se usredsredimo na to. Sve se meri prema rezultatima. Naš rezultat je da usvojimo ove zaključke. Molim vas da se shodno tome usredsredimo na to. Želim da vas podsetim da je svega četiri govornika završilo svoje izlaganje sa liste, a vi procenite da li je to efikasno ili nije. Jel tražite da se izjasnimo? (Milan Savić: Ne.) Hvala. (Šaip Kamberi: Replika.) Na povredu Poslovnika mislim da nemate pravo na repliku. Idemo dalje. Dušica Stojković.
Zahvaljujem, predsedniče. Zarad istine i javnosti, želim da kažem sledeće. Mi smo kao članovi Odbora za evropske integracije imali zaista jednu konstruktivnu raspravu na 4. sednici našeg resornog odbora i tu su bili prisutni i predstavnici delegacije EU u Beogradu i šef delegacije, ambasador Fabrici. Moram da kažem da je zaista prisutna jedna te ista retorika kod dela poslanika nacionalnih manjina. Ja sada imam prosto jednu dilemu, zarad istine i javnosti – da li je taj govor već unapred bio pripremljen, da li je on morao da kaže neku vrstu „mesidž boksa“, kako bi negodovao na sve ono što je učinjeno i urađeno u ovom prethodnom izveštajnom periodu, od juna 2019. do oktobra 2020. godine? Takođe, na tom resornom Odboru deo opozicionih poslanika je sve vreme pričao – te im nije odgovaralo što je izveštaj stigao u Narodnu skupštinu, što se raspravlja o njemu na resornom Odboru, nisu imali dovoljno vremena da od 6. oktobra, od kad je Izveštaj uručen ministru Jadranki Joksimović, nisu imali vremena da pročitaju Izveštaj i obimnu literaturu na 140 strana, nakon toga su izneli zaista neosnovane kritike. Ja razumem da apsolutno svi narodni poslanici, bez obzira da li su pozicija ili opozicija, imaju svoja prava zagarantovana Ustavom i zakonom i mogu ili da glasaju ili da ne glasaju, da dođu ili da ne dođu na sednicu, da se uključe u raspravu ili da se ne uključe u raspravu, da podnose amandmane ili da ne podnose amandmane, ali iznošenje kritika zarad kritike, bez nuđenja nekih adekvatnih rešenja, šta ćemo to da uradimo u procesu evropskih integracija. Iskreno da vam kažem, kao neko ko je u ovom Odboru već šest godina i ko je jedan od 15 poslanika koji su potpisnici zaključka na Izveštaj Evropske komisije o napretku Srbije u 2020. godini, zaista mogu da odgovorno tvrdim da prethodni govornik apsolutno nije pročitao Izveštaj o napretku Srbije, niti se uključio u istinsku raspravu o donošenju ovih zakona. Da je pročitao, onda bi video na koji način je, na jedan afirmativan i pozitivan način, deklarisana osnovna prava nacionalnih manjina i sastavni su deo ovog teksta Evropske komisije. Koleginica Kovač je o tome pričala i ja želim da to uđe u stenobeleške sa ove današnje sednice. U Izveštaju o napretku Evropske komisije o Srbiji za 2020. godinu kaže da „zakonski okvir za poštovanje i zaštitu manjina i kulturnih prava široko je uspostavljen i generalno ima podršku, u skladu sa Okvirnom konvencijom Saveta Evrope za zaštitu nacionalnih manjina“. Takođe se kaže da je fond za nacionalne manjine i dalje povećan, da se ulažu značajna finansijska sredstva u zaštiti prava nacionalnih manjina. Što se tiče albanske nacionalne manjine, izrađen je katalog najčešćih albanskih imena i prezimena, kako bi se omogućilo tačno unošenje takvih imena u matične knjige, da nemamo one zloupotrebe koje smo imali u prethodnim godinama i u prethodnim decenijama, i kada je reč o popisu i kada je reč o vađenju ličnih karata i kada je reč o spaljivanju dokumentacije. U Izveštaju se taksativno navodi da lokalni saveti za međunacionalne odnose su osnovani u svakoj od 73 opštine u kojima je takva obaveza propisana zakonom. Znači, radimo na demokratskim principima, radimo na poštovanju prava, na vladavini prava u našoj državi, radimo na zaštiti nacionalnih manjina. U Poglavlju 23, gde spadaju zaštita prava nacionalnih manjina, zaista je na jedan pozitivan način ocenjen napredak Srbije u procesu evropskih integracija i molim vas da to prosto uđe kao jedna poruka sa današnje sednice. Niko nije sporio da on nema prava da govori. Jer, imali smo konstruktivnu raspravu, opet napominjem, na Odboru za evropske integracije, govorio je o tome, svi su apsolutno pozvani da se uključe u debatu. Važno je da prvi put u istoriji Narodne skupštine Republike Srbije mi u plenumu raspravljamo o jednoj ovako značajnoj temi kao što je tema evropskih integracija i napretku Srbije na našem evropskom putu. Govorio je o tim dvostrukim aršinima, kako se čita ovaj izveštaj i kako su urađene reforme u pravosuđu, a nije rekao da je Narodna skupština, da su svi poslanici Narodne skupštine 4. decembra 2020. godine, Vlada je na osnovu člana 203. stava 1. Ustava Republike Srbije i člana 142. Poslovnika Narodne skupštine, uputila u redovnu skupštinsku proceduru Narodnoj skupštini Predlog za promenu Ustava Republike Srbije. Znači, 4. decembra. Mnoge stvari iz ovog izveštajnog perioda mi smo i nakon izveštajnog perioda već sada promenili i to će biti sastavni deo nekih narednih izveštaja i nekih sledećih ocena o napretku Srbije u procesu evropskih integracija, i kada je reč o izmeni i dopuni Zakona o akcizama i Zakona o PDV-u i Zakona o sprečavanju pranja novca i finansiranja terorizma, ali i kada je reč o promeni Ustava. Tako da, hajde da se bavimo suštinskim stvarima. Prosto, videlo se da govor i ključne poruke je prethodnom govorniku neko drugi napisao i da je on danas trebao da to samo pročita, a ne da se zaista uključi u ovu debatu. Ja bih želela da kažem sledeće – da je uloga Narodne skupštine u procesu evropskih integracija zaista značajna, da pored pregovaračkog tima i pored glavnog pregovarača u Republici Srbiji, a to je Vlada Republike Srbije, i Narodna skupština Republike Srbije zaista ima značajnu ulogu. Naime, 68% građana Srbije smatra da su reforme neophodne za ulazak Srbije u EU, ali da je neophodno da ih sprovodimo i mimo EU. I to je ono što nas obavezuje da danas ovde sedimo i da danas ovde predano radimo na zaključcima, kako bi ohrabrili napore ove nove Vlade, to je Vlada kontinuiteta, Vlada reformskih procesa, i u narednom periodu. Takođe, jako nam je važno da postignemo konsenzus i da se dogovorimo oko nekih zajedničkih imenitelja, nekih zajedničkih principa, kako bi Srbija nastavila da ide putem reformi i putem napretka. Govorili smo o različitim stvarima ovde. Želim da kažem da je karakter procesa evropskih integracija Srbije kao pristupajuće zemlje takav da za razliku od mnogih zemalja kandidata u okruženju, Srbija je uključila u sam proces i Nacionalni konvent koji je okupljen u radnim grupama i koji zaista aktivno i sa nama kao narodnim poslanicima, članovima Odbora za evropske integracije, učestvuje u dijalogu evropskih integracija, učestvuje u pripremi pregovaračkih pozicija pre nego što ih iz Narodne skupštine vratimo Vladi Srbije. Oni su prisutni na sednicama Odbora gde razgovaramo o sažetku pregovaračkih pozicija, daju svoje preporuke, daju svoje mišljenje. Nedavno smo imali i sednicu Nacionalnog konventa gde su zaista ljudi imali prilike, ljudi eksperti, ljudi iz civilnog društva, iz nevladinih organizacija, okupljeni u okviru evropskog pokreta u Srbiji imali su prilike da iznesu i neko kritičko mišljenje o tome, o brzini i dinamici procesa evropskih integracija. To je jako važno, ali to mnoge zemlje kandidati u ovom trenutku nemaju, niti su imali pre nas. Takođe, želela bih da kažem da je pozicija Narodne skupštine i uloga Narodne skupštine definisana Rezolucijom o ulozi Narodne skupštine, načelima u pregovorima o pristupanju Republike Srbije EU, koja je usvojena još 2013. godine, ali i kroz saradnju sa Evropskim parlamentom. U ovom sazivu članovi Odbora za evropske integracije su zaista imali jednu tesnu saradnju, blisku saradnju, svakodnevnu saradnju i komunikaciju i sa Evropskim parlamentom i sa radnim telima Evropskog parlamenta. Drugo, mi kao narodni poslanici zaista učestvujemo na brojnim konferencijama. U ovom trenutku zato što je pandemija korona virusa imamo onlajn sesije i onlajn uključenje preko brojnih aplikacija. Za vreme nemačkog predsedavanja savetom Evropske unije, moja malenkost i predsednica Odbora za evropske integracije, potpredsednica Narodne skupštine, Elvira Kovač imala je prilike da učestvuje na konferenciji Odbora za evropske poslove svih parlamenta, punopravnih članica Evropske unije na koju su bili pozvani i zemlje kandidati. Takođe, tu je i format KOSAP sastanak gde se nalaze partneri i parlamenti iz regiona zapadnog Balkana. Znači, zaista vodimo računa o tome, pažljivo čitamo izveštaje, sve ono što se odnosi, npr. na ulogu Narodne skupštine u procesu evropskih integracija, zaista se trudimo da sa pažnjom pročitamo, da uočimo te kritike i da otklonimo i da idemo ka jednoj boljoj razvijenijoj demokratiji. U subotu smo imali jednu sednicu, gde smo raspravljali o izveštajima nezavisnih institucija, Zaštitniku građana, DRI, izveštaju Poverenice za rodnu ravnopravnost, Poverenika za informacije od javnog značaja. Nedavno je na jednoj od prethodnih sednica, kao narodni poslanici, usvojili smo i Kodeks ponašanja narodnih poslanika. Reč je o onom dokumentu koji je započet još 2014. godine pod pokroviteljstvom organizacije OEBS-a, ali deo tadašnje opozicije u onom sazivu 2014. – 2016. godine je odbio kada smo mi došli do nekog nacrta teksta Kodeksa ponašanja narodnih poslanika, odbio je dalje da učestvuje u tome, jer je smatrao da ne želi da da pozitivan signal ili pozitivan stav da se jedan tako važan dokument i usvoji. Mi takođe imamo i Parlamentarni odbor za stabilizaciju i pridruživanje i zaista između Evropske unije i Republike Srbije, koju čini po 15 poslanika Evropskog parlamenta i Narodne skupštine Srbije sastanci POSPA zaista se održavaju dva puta godišnje i naizmenično bilo u Strazburu, bilo u Beogradu. Ovogodišnji izveštaj nesumnjivo govori da je Srbija iskreno posvećena daljim i dubljim reformama sa kojim pristupa na jedan odgovoran način. I zato stavljam akcenat i zato smatram da je važno da pozovemo sve poslanike i pozicije i opozicije da podrže zaključke, da se uključe u raspravu o amandmanima koji je deo poslanika uputio Narodnoj skupštini Republike Srbije, kako bi zaista generacije koje stasavaju u ovoj zemlji imale izvesniju budućnost, kako bi generacije koje stasavaju u ovoj zemlji zaista verovali u sve reformske procese koji se u ovom trenutku odigravaju. Predlog zaključaka povodom predstavljanja izveštaja Evropske komisije za Srbiju za 2020. godinu koji je na današnjem redu, pokazuje neku vrstu pravca, gde se mi sada trenutno nalazimo, a gde želimo kao društvo i da idemo. Naravno, ni jedan dokument nije prosto neko sveto slovo na papiru i na tome možemo da radimo i u budućnosti. Godina 2020. je godina novog zamaha u odnosima Evropske unije i Srbije, ali i čitavog zapadnog Balkana. Kompanije iz Evropske unije su zaista ubedljivo naš najveći investitor sa 65% ukupnih direktnih stranih investicija, dok je udeo Evropske unije u ukupnoj trgovini u regionu iznosio preko 69% u 2019. godini. Nedavno usvojeni Ekonomski investicioni plan za zapadni Balkan predstavlja zaista snažni podsticaj i podršku čitavom regionu zapadnog Balkana. Identifikovano je deset investicionih prioriteta i zaista se vodi računa i zaista se pruža jedna snažna podrška od strane naših evropskih partnera da se ubrza zelena i digitalna tranzicija čitavog regiona, da se region još dodatno poveže, jer je reč o regionu koji ne smemo ni na koji način potcenjivati. Reč je o regionu sa 18 miliona građana, 18 miliona potrošača. Srbija je danas na dobrom putu i nakon, rekla bih 15 godina propadanja i traženja sebe za vreme prethodnog režima i onih propuštenih prilika u procesu evropskih integracija, zaista smo uspeli da se vratimo na pravi kolosek i to teškim merama i reformama koje smo sproveli u prethodnom periodu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem se, narodnoj poslanici Dušici Stojković, zamenici predsednika Odbora za evropske integracije. Sada reč ima potpredsednica Skupštine, Marija Jevđić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Poštovani ministri, poštovana predsedavajuća, drago mi je što danas ispred poslaničke grupe JS mogu da diskutujemo o jednom ovako važnom zaključku i koji je predložio Odbor za evropske integracije. Mislim da je to možda jedan od najbitnijih zaključaka koji se našao u skupštinskoj proceduri. Svi problemi koje je izazvala pandemija su uticali na funkcionisanje državnih institucija, a samim tim i na ispunjavanje nekih prošlogodišnjih preporuka. U izveštaju Evropske komisije mogu se uočiti umerene kritike u nekim delovima, ali se konstatuje da je Srbija pripremljena u oblasti reforme javne uprave, pravosudnog sistema i u oblasti borbe protiv organizovanog kriminala. Mnogo puta je JS u ovom visokom domu iznosila i naglašavala koliko je bitna reforma javne uprave, jer ona možda i najbolje pokazuje odnos države prema građanima i za JS ona treba da bude po meri i u službi građana. Uradilo se puno kroz projekat e-uprave i videli smo koliko je značilo, kako građanima, tako i institucijama u vremenu kada je bio ograničen rad zbog pandemije, kada smo svi prešli na onlajn. Zbog toga sam proces rada nije stao. Inače, reforma javne uprave predstavlja jedan od tri ključna uslova za priključivanje Srbije EU. U izveštaju komisije se konstatuje da je Srbija ostvarila određeni napredak u borbi protiv organizovanog kriminala, Srbija ima definisane ciljeve i akcione planove što se tiče borbe protiv organizovanog kriminala i u prilog tome i saradnja naše zemlje sa EVRODžAST-om, i mi smo prošle godine u Skupštini usvojili upravo taj sporazum. Time smo dodatno ojačali kapacitete u ovoj borbi. Kada gledamo kroz pravosuđe, otvoreni su posebni sudovi koji se bave ovom tematikom u Novom Sadu, Beogradu, Nišu i Kraljevu, i njihov rad je dobar i ocenio se kao dobar u poslednje dve godine, preko 1.500 lica optuženo. Kada sam se već dotakla pravosuđa i drago mi je što je tu gospodin Selaković, bivši ministar pravde, loša sistemska rešenja dovela su do velikog odugovlačenja sudskih postupaka. Potrebno je da nastavimo sa naporima da se smanji broj starih izvršnih slučajeva i da se usklade sudska praksa. Mislim, apsurdno je da građani čekaju i po dve decenije kako bi se završio sudski proces. Što se tiče zakonodavstva, u velikoj meri uspostavljen je institucionalni okvir za zaštitu osnovnih ljudskih prava i njihove bezbednosti i na prošloj sednici Skupštine smo imali izveštaj i Zaštitnika građana i Poverenice za rodnu ravnopravnost, kao i izveštaj Poverenika za informacije od javnog značaja, i to govori o angažovanosti naše zemlje da ljudska prava budu prioritet i da je svaki građanin važan bez obzira na nacionalnu pripadnost. Imali smo danas tokom zasedanja polemike oko prava nacionalnih manjina, ali upravo je ovaj dom mesto gde vidimo da su kolege koji su pripadnici nacionalnih manjina, uvaženi kao potpredsednici Narodne skupštine i kroz rad skupštinskog Odbora za ljudska i manjinska prava. Želim da pohvalim poziv ministarke Goce Čomić upućen kolegama koji su predstavnici manjina, da se uključe u društveni dijalog i da svojim konstruktivnim predlozima doprinesu boljem položaju. Ali, isto tako mislim da možda trebamo da se pitamo kakva su prava Srba koji predstavljaju nacionalne manjine u zemljama u okruženju, da li se Evropa bavi time. Da ne ulazim u to da maltene svaki dan čujemo o napadima na Srbe koji žive u našoj južnoj pokrajini, pa do toga kakav je položaj Srba u Hrvatskoj, Bosni, pa i u bratskoj Crnoj Gori. I, na mestu je pitanje koje je danas postavio predsednik JS - kome mi da se obratimo? Kao što je ministarka Joksimović danas rekla, da mnoge savremene evropske zemlje nemaju nacionalne manjine, smatram da je naša zemlja mnogo uradila što se tiče prava nacionalnih manjina. U izveštaju komisije pohvaljena je posvećenost Srbije regionalnoj saradnji. Treba se nastaviti sa pregovorima Beograda i Prištine, i vi ste gospodine Selakoviću rekli da nema šta da se zameri našoj strani što se tiče Briselskog sporazuma, što za drugu stranu ne možemo reći, jer još uvek čekamo formiranje zajednice srpskih opština koja predstavlja ključ za ostanak i opstanak našeg naroda na KiM. Tu EU ne sme da ima dvostruke aršine. Pratićemo suđenje u Hagu, gospodinu ratnom zločincu, Tačiju i ekipi, jer smo do sada videli kakav je odnos tog suda bio prema Srbima, a kakav prema Hrvatima i tu takođe ne treba imati dvostruke aršine. Da Srbija želi dobru saradnju sa zemljama u okruženju govori usvajanje Sporazuma sa Albanijom i sa Severnom Makedonijom gde se može ići samo sa ličnom kartom, što dovodi do veće otvorenosti i mogućnosti da građani lakše putuju i da se ostvari bolja među regionalna saradnja. Meni je žao što više nemam vremena, jer je ovako široka tema. Jedinstvena Srbija će u danu za glasanje podržati zaključak koji je predložio Odbor za evropske integracije i zahvaljujem.
Zahvaljujem se potpredsednici Narodne skupštine Republike Srbije. (Predsedavajuća najavljuje magistra Akoša Ujheljija, na maternjem jeziku, a zatim na srpskom jeziku.) Reč ima magistar Akoš Ujhelji.
Zahvaljujem. Poštovana potpredsednice, predsedništvo, članovi Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa SVM će podržati Predlog zaključka povodom predstavljanja Izveštaja Evropske komisije o Republici Srbiji za 2020. godinu, zbog toga jer smatramo da je članstvo u EU najvažniji prioritet naše zemlje. Naša poslanička grupa pozdravlja odluku da se Izveštaj Evropske komisije nalazi na dnevnom redu zasedanja, jer je pristupanje EU proces u kome ne učestvuje samo država, već celokupno društvo i zbog toga je važno da pored državne administracije zadužene za sprovođenje reformi, proces razumeju i u njega se uključuju građani Srbije. Razumevanje procesa povećava podršku i aktivno učešće građana, što neminovno dovodi do kvalitetnijih strateških odluka. Danas diskusiju ne vodimo samo o Izveštaju Evropske komisije, već i o tome kako želimo da Srbija izgleda na kraju procesa pregovora i o tome se pitamo svi mi. Zbog toga treba da načinimo sve korake kako bismo kao odgovorni građani na kraju pregovora, mogli sa sigurnošću da kažemo da smo spremni da Srbija bude punopravna članica EU. Srbija pokazuje posvećenost evropskim integracijama u sve teškoće koje postoje i u EU i regionu, posvećena je da prevaziđe teret prošlosti i sprovodi unutrašnje reforme, a o tome najviše govori da nedavno usvojeni budžet Republike Srbije u potpunosti odgovara Mastriškom ugovoru ili ti ugovori u EU, to u prevodu na brojke znači da će pored planiranog povećanja bruto društvenog proizvoda od 6%, fiskalni deficit Republike Srbije iznositi 3%, a javni dug opšte države će biti ispod 60%, a iznosiće 58%. Za ispunjavanje uslova za članstvo EU je potrebno ispuniti više stavki podeljenih u 35 pregovaračkih poglavlja, ali je za pravo najvažnije ono što se odnosi na vladavinu prava. Do sada je ukupno otvoreno 18 poglavlja i to na primer, Poglavlje 5. javne nabavke, okončanjem pregovora pristupanju EU privrednim subjektima u Srbiji se omogućava pristup javnim nabavkama u EU prema pravilima koje važe EU i pod uslovima jednako povoljnim u odnosu na uslove koji se primenjuju na privredne subjekte u EU. Poglavlje 6. pravo privrednih subjekata, usklađivanje zakonodavstva sa pravnim tekovinama EU u oblasti prava privrednih društava se između ostalog stvaraju poslovni uslovi koji će domaćim privrednim subjektima omogućiti konkurentnost i jednak tretman na tržištu EU, danom pristupanja Srbije EU i biće uvedena dva nova oblika privrednih društava, evropsko-akcionarsko društvo i evropsko-ekonomsko udruženje, koja postoje u državama članicama EU. Uvođenjem novih oblika privrednih društava će omogućiti svim privrednim subjektima ostvarivanje prednosti koje ta dva nadnacionalna oblika društva omogućava prilikom prekograničnog ekonomskog delovanja. Poglavlje 7, intelektualna svojina, zatvaranjem poglavlja omogućiće se poboljšanje predmeta, robe i usluga, kao i ubrzavanje tehnološkog razvoja i stimulacija stvaralaštva. Zaštita intelektualne svojine podjednako je važna i za mala i za srednja preduzeća, ali i za pojedinačne stvaraoce, koji će na ovaj način biti zaštićeni, a intelektualna svojina biće tretirana kao i svaka druga vrsta svojine. Poglavlje 13, ribarstvo, stvoriće se uslovi za plasman proizvoda ribarstva na tržištu EU, uz očuvanje nacionalnih vodnih resursa. Uspostaviće se i pravni osnov za uvođenje sertifikata o ulovu. Takođe, nakon pristupanja EU, biće obezbeđeni i podsticaji za očuvanje i unapređenje ribnjaka, kao i inovacija u oblasti akva kulture. Poglavlje 17, ekonomska i monetarna politika. Države članice imaju obavezu da fiskalnu politiku vode u skladu sa pravilima i načelima koja se primenjuju u EU. Poglavlje 20, preduzetništvo i industrijska politika. U okviru pregovora od država kandidata se zahteva da predstave politiku industrije, strategiju restrukturiranja, kako bi se procenilo da li su njihove industrijske politike u skladu sa principima EU, posebno u pogledu privatizacije i restrukturiranja. Poglavlje 23, pravosuđe i osnovna prava. Ovo poglavlje ima četiri osnovna dela i to su: reforma pravosuđa, borba protiv korupcije, osnovna prava i prava građana EU. Reforma pravosuđa obuhvata neophodnost da ono postane nezavisno, nepristrasno, efikasno, odgovorno i profesionalno. Osnovna prava obuhvataju čitav spektar obezbeđivanja zaštite ljudskih i manjinskih prava. Prava građana EU se odnose i na preuzimanje pravnih tekovina EU kojima je regulisano kako se glasa i kandiduje za izbore za Evropski parlament, ali i za izbore na lokalnom nivou u okviru EU. U ovoj oblasti se definiše i pravo slobodnog kretanja i prebivališta u okviru EU. Da bi ispunila uslove iz ovog poglavlja Srbija treba da sprovede brojne reforme i aktivnosti koje imaju direktan uticaj na svakodnevni život građana. Zemlje EU, poseban naglasak stavljaju na vladavinu prava, posebno se vodi računa o usaglašavanju zakonodavstva. Srbija se mora više posvetiti primeni obaveza. Evidentno je da poglavlja 23, 24, 35. definišu dinamiku pregovora. Kao što je poznato, nažalost, cele ove godine nije dobijeno zeleno svetlo za otvaranje nijednog poglavlja u pregovorima o pristupanju Srbije EU, iako je Srbija dostavila pregovaračke pozicije za čak pet poglavlja, a Savet ministara EU je pozvao Srbiju da značajno pojača reformske napore u oblasti vladavine prava, a posebno da osigura nezavisnost i ukupnu efikasnost pravosudnog sistema. Pored nedovoljno dobrih ocena u segmentu vladavine prava, Srbiji na ruku ne idu ni trenutne okolnosti u EU, budući da dominira stav da potrebna unutrašnja konsolidacija što, pre svega podrazumeva uspešno okončanje BREGZITA, snažni ekonomski rast i uspešno savlađivanje migrantske krize, kao i krize izazvane pandemijom. Srbiji se savetuje da ne sedi skrštenih ruku i ne gubi dodatno vreme, već da u praksi sprovede preuzete obaveze. Neophodno je da se sa EU sarađuje kao partneri i da ispunjavamo svoj deo obaveza, kao i da dobijamo podršku EU u tome. Kada pogledamo Izveštaj Evropske komisije, možemo reći da sadašnje stanje pripreme Srbije nije loše, ali mora da se nastavi ostvarivanje napretka usaglašavanju i primeni pravnih tekovina EU, u svim poglavljima i da se ispunjavaju date odrednice za privremeno zatvaranja poglavlja. Šest država Zapadnog Balkana svakako treba da budu primljene u EU, kako bi se povećao uticaj Unije u regiji. Suština pregovaračkog procesa nije samo u otvaranju poglavlja, napredak na putu ka članstvu EU se meri stepenom spremnosti preuzimanja obaveza, koje iz tog članstva proističu. Pravnim uspehom se može smatrati samo ispunjavanje neophodnih uslova za zatvaranje poglavlja, jer to znači da je Srbija zaista spremna da preuzme sve svoje obaveze u punom kapacitetu. Smatramo da je potrebno značajno unaprediti informisanje javnosti o neophodnim reformama u vezi evropskih integracija. Hvala na pažnji.
(Obraća se na mađarskom jeziku.) Zahvaljujem se. Reč ima predsednik Odbora za spoljne poslove prof. dr Žarko Obradović.
Hvala. Poštovana potpredsednice Narodne skupštine Republike Srbije, uvaženi članovi Vlade Republike Srbije, koleginice i kolege narodni poslanici, mislim da je jako dobro što večeras razgovaramo o izveštaju Evropske komisije u Republici Srbiji za 2020. godinu. Naime, ovo je prilika da i šira javnost sazna nešto više o ocenama koje Evropska komisija daje o Srbiji, i o tome šta sve Srbija čini da bi postala članica EU, i šta na tom putu jesu neke moguće prepreke i kako Evropska komisija ocenjuje naš dosadašnji rad. Moram reći lično, da kao član poslaničke grupe SPS, moram reći da sam zadovoljan onim što sam danas čuo od članova Vlade Republike Srbije, ali i suštinski, onim što stoji u ovom izveštaju. Zašto? On meni direktno i indirektno daje odgovore na mnoga pitanja vezana za pridruživanje Srbije članstvu EU. Naime, mi smo danas od predsednice Odbora za evropske integracije čuli sa kakvim nivoom, sa kakvim ocenama Evropska komisija daje, prikazuje doprinos Srbije vezano za pojedina poglavlja, a mi znamo da će taj proces dugo trajati. Ovo govorim iz konteksta činjenica da je evropska perspektiva prostora Balkana započeta 2003. godine u Solunu, da je sada 2020. godina, da smo 2014. godine, počeli pregovore, da je 18 poglavlja otvoreno. Drago mi je što je pet poglavlja spremno za otvaranje, da su dva privremeno zatvorena, ali moramo svi znati da sve ono što mi činimo u procesu pridruživanja EU ne zavisi samo od nas. Naime, EU čini zajednica 27 država različitih po mnogo čemu i unutar tih 27 država postoje različite vrste interesa koje se mogu reflektovati na evropski put svake zemlje. Evo, pogledajte samo šta se sada desilo sa Severnom Makedonijom, učinili su sve, ama baš sve što se od njih tražilo, pa su doživeli da pregovori nisu započeti, ali to je njihov problem i njihova sudbina. Ono što mene interesuje to je Republika Srbija. Ja moram reći da mi je drago što naša zemlja uporedo sa onim što čini na putu pridruživanja EU rešava ono što je najvažnije, pitanje problema razvoja Republike Srbije i pitanje problema sa kojima se suočavaju građani Republike Srbije i pokazuju sposobnost da rešava probleme sa kojima se suočava. Najveći problem ove godine bio je Kovid-19 i Srbija je naravno taj osnovni zadatak, ako mogu reći, ispunila, jer nadam se sa početkom vakcinisanja građana Republike Srbije nalazimo se na kraju ovog puta koji je Kovid započeo marta meseca prošle godine. Pored toga otvorili smo dve bolnice. Auto-putevi se prave, otvaraju nam nove fabrike. Sama činjenica, kako je predsednik čini mi se Vučić rekao 2,9 milijardi evra … i investicija, uloženo u Srbiju govori o tome šta stranci misle o Republici Srbiji. Javni dug je najmanje porastao od svih evropskih zemalja, najmanje je pala stopa rasta. Sve su to da kažem domaći zadaci. A zašto ovo pominjem? Pominjem, pre svega zbog sadržaja pojedinih delova ovog izveštaja i drago mi je što je tu večeras ministar za spoljne poslove u Vladi Republike Srbije, gospodin Nikola Selaković, jer ja sam u stvari želeo da govorim o onom delu koji se odnosi na spoljnu i bezbednosnu politiku Republike Srbije. Videli smo u ovom izveštaju da se govori da se Srbija usaglasila sa 60% sa onim dokumentima koji visoki predstavnici za spoljnu politiku EU promoviše kao deo aktivnosti EU u toj oblasti. To je procenat usaglašenosti koji je po meni sasvim pristojan. Treba podsetiti da je bilo godina kada je on bio i veći, kao što je 2015. godine, ali bilo je godina kada je on bio daleko manji 2017. godine, kada je iznosio 46,51%. Zašto ovo pominjem da je ovo veoma pristojan procenat usaglašenosti politike Republike Srbije sa spoljnom i bezbednosnom politikom EU. Zato što u ostalom delu ovog dokumenta se vidi da smo mi uradili skoro sve, da smo usvojili dokumenta nacionalne strategije, da podržavamo mere i dokument EU u sprečavanju sukoba, da smo se pridružili svim sporazumima o neširenju oružja, da sarađujemo sa međunarodnim organizacijama, da sa NATO imamo najviši nivo saradnje koja jedna zemlja, koja nije članica NATO ima, da učestvujemo u vojnim vežbama Senata i sa SAD i sa drugim, da učestvujemo u misijama EU za upravljanje krizama, da učestvujemo u mirovnim misijama UN. I, kada pogledate to, onda vidite da je naša aktivnost tu veoma velika, i da kažem, veoma smo aktivni, ali u kom grmu leži zec? Po meni, mislim da nezasluženo dobijamo kritike vezano za saradnju sa Ruskom Federacijom i NRK, i mislim da pojedini tonovi koji dolaze iz EU nisu iskreni i sa jednom vrstom omaložavanja se govori o našoj saradnji. Naime, ove godine sam uspeo dva puta da pročitam i od gospodina Lajčeka, kao specijalnog izvestioca od evropskog komesara fon der Lajen da je rekla da je Balkan EU, a ne stanica na putu u svili. Mislim da to nije korektno. Mi smo samostalna zemlja, sarađujemo sa NRK, sa Ruskom Federacijom, imamo svoje interese i bilo bi logično da i ove zemlje uzmu u obzir naš interese. Zašto ovo kažem? Lajčak je više puta pomenuo da mi, kao poslanici i druge javne ličnosti koje se bavimo politikom imamo obavezu da javno kažemo šta sve EU radi da podrži Srbiju ili da pomogne Srbiji. U ovom izveštaju postoje podaci koje, ja misli, najbolje potvrđuju naš nivo saradnje sa EU. Ministar je pomenuo 68% izvoza. Srbija zajedno sa EU udeo te trgovine je 63%, sa Ruskom Federacijom 7%, sa Kinom 6%, sa BiH 5%, sa zemljama CEFTA 16%. Znači, kada se vidi to, onda se vidi to onda se vidi da je najveća trgovinska razmena sa zemljama EU. Šta onda može biti problem? Ja tu problem, da budem iskren, ne vidim. Jer, ima jedno logično pitanje, da li saradnja Srbije sa Narodnom Republikom Kinom i Ruskom Federacijom dobra za Srbiju? Da. Dobra je za Srbiju zato što nam daje mogućnost i sa stanovišta Ruske Federacije i NRK da realizujemo određene projekte i da otvorimo nova radna mesta, da se podigne životni standard. Evo, ovih dana, najbolja vest koja se mogla čuti to je da Turski tok je počeo da funkcioniše, prirodni gas iz Ruske Federacije preko Turske i Bugarske stiže u našu zemlju, što je dobro za privredu i za građane, da ne pominjem ovu političku dimenziju koja je veoma važna za ove sve ocene, a to je podrška koju mi imamo u Ruskoj Federaciji i Narodnoj Republici Kini u Savetu bezbednosti. Znate kako, kada neko pitanje dođe u Savet bezbednosti UN, onda se te dve zemlje pitaju i onda je veoma važno da Srbija kao objektivno mala zemlja u svetskim razmerama ima tako dva velika i moćna prijatelja koji podržavaju njene stavove. Setite se, oni su bili i za formiranje suda za suđenje zličinima počinjenim od strane pripadnika OVK na Kosovu, bili su protiv toga da se smanjuje broj sednica Generalne skupštine … Saveta bezbednosti, kada je reč o razmatranju Kosova, kritikuju ponašanje UNMIK-a, kritikuju ponašanje i nesprovođenje ponašanja kosovske strane vezano za Briselski proces, kritikuju sve one stvari koje su, da kažem, deo naših problema na Balkanu i sa kojima se Srbija suočava. Znači, da li je saradnja Srbije sa Kinom, Ruskom Federacijom dobra za Srbiju? Da. Da li ta saradnja predstavlja pretnju po EU? Naravno da ne. Jer, kada vidite 7% i 6%, u odnosu na 63%, pa to je četiri, pet puta manje. Onda se postavlja jedno logično pitanje - u čemu je onda problem? Znate, nije problem kada kineske kompanije 2010. godine, kupe dva simbola švedske, "Volvo" i "Saab", onda je to u redu. Nije problem kada kineske kompanije učestvuju i kupe deonice javnih preduzeća u energetskoj oblasti pojedinih članica EU, to nije problem. Nije problem kada ulažu u njihovu privredu, a za jednu malu Srbiju je problem ako se kupi Železara Smederevo ili Rudarsko-topioničarski basen Bor, ili da se otvori neka fabrika. Mislim da tu EU nije prema nama do kraja iskrena, jer ovde nije reč o toj ekonomskoj dimenziji, ovde je reč o geopolitičkoj dimenziji. Naime, potpuno sam ubeđen da i ta rečenica da je Balkan deo EU, a ne stanica na Putu svile govori o namerama EU da bude geopolitički faktor i da zaokruži prostor Balkana i da mi za EU ili bar za pojedine države unutar EU predstavljamo jednu sivu zonu koja nije pod kontrole. Treća dimenzija tog odnosa je kada sam pitao da li mi imamo koristi. Da. Da li saradnja sa ovim zemljama je pretnja EU? Ne. Onda mi se nameće treće pitanje ili odgovor na to pitanje – u čemu je onda problem? Mislim da jedina vrsta problema koja je problem za njih, a ne za nas je u tome što smo autonomni, donosimo samostalno odluke. I Kina i Ruska Federacija se pojavljuju u ovom slučaju kao alternativni, ako mogu upotrebiti reč „igrači“ na prostoru Balkana, a znamo da sa Rusijom već imamo odnose skoro dva veka, govorim o diplomatskim, a Narodna Republika Kina je naš strateški partner, kao i Ruska Federacija. Obe zemlje su naši strateški partneri i stvarno ne vidim razloga da se na taj način daju ocene o našoj saradnji sa Narodnom Republikom Kinom. Drago mi je što je tu i ministarka za pitanja evrointegracija. Mislim da nije korektno da u ovom izveštaju stoji ocena da su predstavnici Srbije glorifikovali podršku i pomoć koju su dobili od Kine u vreme pandemije. Nije korektno zato što nije to fer prema Srbiji. Podsetiću vas da je SZO 11. marta proglasila pandemiju. Evropska unija je 17. marta zatvorila svoje spoljne granice. Nama je prva pomoć iz Kine stigla 21. marta, proveravao sam sinoć. Ne treba zaboraviti da je tada EU donela još jednu važnu negativnu odluku po nas, a to je da zemlje koje nisu članice EU neće imati mogućnost nabavke medicinske opreme iz EU, pa je onda, da budem pošten, zbog kritika koje su stigle iz same EU, ali i zbog pisma koje su ministri inostranih poslova zemalja sa Balkana poslali EU, ta odluka promenjena, pa smo dobili i mogućnost da nabavimo opremu. Ako je predsednik Vučić izrazio zahvalnost kineskom narodu i predsedniku Si Đipingu, uradio je to sa razlogom, jer, znate, 21. marta, šest dana od uvođenja vanrednog stanja kod nas, u situaciji kada je pandemija počela da hara prostorom Evrope, sasvim je logično zahvaliti se na pomoći. Dobro je da smo je dobili. Setite se samo da je i Đuzepe Konte, predsednik Vlade Republike Italije tih dana j kritikovao EU zbog svega onoga što se dešavalo krajem februara i početkom marta i tokom marta u Lombardiji i svega onog što se dešavalo u Italiji. Evropski komesar Ursula fon der Lajen je kasnije priznala da je Italija bila u pravu i da EU nije učinila dovoljno da pomogne Italiji. Zašto je onda greh reći da je i Srbija bila u pravu što se brine o svojim građanima i što možemo da dobijemo pomoć? Pa, izvinite, evo i sad je takva situacija sa vakcinama. Evo, danas sam vrlo pažljivo pratio, sjajna je vest da je odobreno 70 miliona evra da bi se nabavila vakcina, ali je suština da će dok se ne nabavi vakcina zemlje EU davati deo svojih kontigenata državama koje nisu članice EU, nego su zemlje kandidati. Za nas je najbolja i najvažnija stvar da je naša država, naša Vlada obezbedila vakcine. Evo, bili smo među prvima i sa Švajcarskom i Velikom Britanijom koje su počele vakcinaciju. Sad ćemo posle 1. januara dobijati određene kontigente, ali najvažnija vest, i ako to bude, onda stvarno imamo čime da se pohvalimo i to govori o kvalitetu koji postoji u državi - dva miliona vakcina u prvom tromesečju, ako sam dobro pročitao pre neki dan. To je nešto što samo može da raduje, jer to govori da će se problem korone u Srbiji brzo rešiti. Dakle, zadržao sam se samo na ovoj dimenziji problema. Mislim da je važno da razgovaramo i o ovoj temi, da ne bi ostajao neki prazan prostor. Na samom kraju, mislim da je EU ove godine bila zaokupljena sama sobom i da je najvažniji problem koji su oni trebali da reše, naravno, njihov problem je problem kao i svih nas – pandemija i mislim da naša spremnost za pridruženje i za otvaranje novih poglavlja nije jednostavno bila za njih u ovom trenutku toliko važna i da sa time nismo izgubili mnogo, jer ako EU stvarno nas želi kao kandidata za članstvo u EU, evo, sledeća godina je tu, Peto poglavlje je pripremljeno za otvaranje, pa ćemo biti u prilici da vidimo kako reaguju za iduću godinu. Hvala vam.
Hvala vama. Reč ima ministar za evropske integracije Jadranka Joksimović. Izvolite.
Zahvaljujem. Pošto ste vi predsednik spoljnopolitičkog Odbora, samo na početku, molim vas, više puta ste rekli da je Ursula fon der Lajen komesar, ona je predsednik Evropske komisije, da to definišemo. Između ostalog, pomenuli ste važna pitanja koja se dotiču i naše spoljne politike, ali se dotiču i obaveze iz klastera 6, a to su spoljni odnosi i spoljna politika. Pregovaračka poglavlja su sada sekundarni instrument. Po novoj metodologiji, mi pričamo o šest klastera. Šest klastera su šest vodećih politika EU u koju Srbija mora… Nama to odgovara, inače, jer imamo visok nivo umreženosti naših politika sa zajedničkim politikama EU. Kojih je to šest klastera u koja su grupisana poglavlja? Prvi klaster je vladavina prava, osnovna prava i tako dalje. Tu je pet poglavlja. Od tih pet, već smo pet otvorili. Klaster 2 u koji je grupisano devet poglavlja su unutrašnje tržište, odnosno sva poglavlja koja su na neki način vezana za ekonomske kriterijume. Klaster 3 tiče se kompetitivnosti, konkurentnosti, socijalnog oporavka, ekonomske politike, ekonomskog oporavka i socijalne inkluzije. Klaster 4 tiče se Zelene agende, infrastrukturnog povezivanja. Klaster 5 tiče se zajedničke poljoprivredne politike, ali i politike kohezione, dakle ravnomernog regionalnog razvoja i pristupa strukturnim fondovima i, kao što sam rekla, poljoprivrede. Klaster 6 se tiče spoljnih odnosa. Tu su, inače, samo dva poglavlja – poglavlje 30 i 31. Zašto sam ovo rekla? Zato što sa novom metodologijom koju je Srbija aktivno prihvatila, a koju Evropska komisija nije na vreme razradila, način primene na zemlje koje već pregovaraju, jer je ona inicijalno uobličena za nove zemlje kandidate koji treba da tek započnu formalno pregovore, a to su Severna Makedonija i Albanija i pošto nije razrađena ta primena nove metodologije ni na njihove pregovaračke okvire, a samim tim ni za zemlju koja je već duboko u procesu evropskih integracija, mi smo imali zapravo sudar dve okolnosti, nekih naših kašnjenja koja jesu bila objektivna i koja jesu predočena, posebno u oblasti vladavine prava u ovom izveštaju. Naravno, kašnjenja su bila delimično i zbog toga što izbori nisu bili u aprilu mesecu, kada je trebalo, nego su bili krajem juna. Pomeren je čitav niz aktivnosti i zakonodavne vlasti, pa samim tim i izvršne. To je jedan deo. S druge strane, jedan međuprostor koji se stvorio između prihvaćene nove metodologije, a istovremeno nepripremljene razrade načina primene na naš proces i to je uslovilo zapravo da i ovo što ste vi rekli, sa čime se slažem, jedna preokupiranost EU ove godine svojim unutrašnjim problemima, gde nije samo pandemija problem, koja je najveći problem svima, već je i Bregzit jedno suštinsko pitanje koje je toliko teško bilo. Vidite i sami, na kraju na jedvite jade dogovoreno. Vi ste tu otvorili pitanje naših odnosa sa Narodnom Republikom Kinom, sa Ruskom Federacijom itd. Imajte na umu da je predsednica Evropske komisije fon der Lajen Evropsku komisiju nazvala geopolitičkom komisijom. Dakle, ovo je prvi put da je predsednik Evropske komisije otvoreno i jasno definisao EU i Evropsku komisiju kao geopolitičku komisiju, koja će se rukovoditi suštinskim geopolitičkim interesima zemalja članica EU koje nisu do kraja konzistentne i koherentne, ali koje se na kraju kroz konsenzus i kroz većinsko odlučivanje definišu kao politika EU, zajednička spoljna i bezbednosna politika EU. Vidite šta je problem. Nije problem samo politički, da li se neko zahvalio Narodnoj Republici Kini ili ne. Naravno da treba da se zahvalimo, i to nije sporno. Inače, 21. marta, vi ste u pravu, stigla je kineska pomoć. Samo da vam kažem da sam ja 20. marta potpisala sa ambasadorom Fabricijem prenamenu sedam miliona evra, prvih sedam miliona od 93 miliona evra iz IPA fondova za pomoć, medicinske opreme, kupovinu lekova i svega dalje. Ako ćemo da budemo vrlo precizni. Ja volim preciznost u svemu, ali to ne umanjuje značaj ni kineske pomoći, ni evropske pomoći, ni ruske pomoći, ni bilo koje. Smatram da nije trebalo da stavljamo na kantar ko je koliko pomogao. Evropska unija se možda nije snašla u početku. To je jedan složen mehanizam, ali mislim da je svim drugim aktivnostima zaista pokazala solidarnost i mi sa njima. Slažem se da je prenaglašeno i smatram da je prenaglašeno u izveštaju to što je izražena zahvalnost Narodnoj Republici Kini, ali mislim da smo nakon toga pokazali svu solidarnost i EU sa zapadnim Balkanom i Srbijom i mi sa EU. Drugi je problem u pitanju. Problem je taj što je politika koja je nova geopolitika i nova ekonomska politika EU koja ima za cilj, vi to znate, gospodine Obradoviću, klimatsku neutralnost do 2050. godine, gde je planirano da EU bude prvi klimatski neutralan kontinent. Ako hoćemo mi da budemo kompetitivni, da budemo konkurentni i održivi, mi svakako moramo da radimo sa EU koja je istovremeno i naše najveće tržište, kao što ste rekli. Nemaju svi drugi globalni igrači, uključujući i Narodnu Republiku Kinu ni Rusku Federaciju, identičan pristup ovoj vrsti politike. Tu se stvara jedna velika polarizacija, nezavisno od političkih analiza, kakvo je stanje demokratije, gde je i šta EU ima od političkih i ekonomskih odnosa i sa Ruskom Federacijom i sa Kinom. Oni imaju jako razvijene ekonomske odnose, neuporedivo više što imamo i mi. To je činjenica. Ovde se radi o jednom globalnom pristupu koji zaista stvara ekonomsko rivalstvo, a koje između ostalog donosi i različita politička očekivanja. Prema tome, zajednička spoljna i bezbednosna politika EU je duboko uslovljena geoekonomskim i geopolitičkim planovima i platformama većine zemalja EU. Od nas će se očekivati da kako napredujemo u procesu, da se tako više, da kažem, uzglobljavamo u zajedničku spoljnu i bezbednosnu politiku EU. O bezbednosnoj komponenti smo već govorili, o učešću u vojnim misijama, civilnim misijama, o usklađivanju nacionalnih strateških dokumenata sa globalnom strategijom EU. To uopšte nije sporno. Što se tiče ovih političkih. Postoji jaka grupa zemalja, i to posebno skandinavskih i baltičkih zemalja koje potpuno drugačije vide ulogu Ruske Federacije u njihovoj istoriji ili u njihovom političkom orijentiru i spoljnopolitičkom orijentiru nego što imamo mi. Sada treba imati razumevanja i za jedne i za druge. Slažem se da ponekada nema dovoljno razumevanja ali proces je dosta politički zahtevan. Niko od nas ne može da traži, i to da budemo potpuno jasni, u ovoj fazi pristupnog procesa da budemo stoprocentno usklađeni sa zajedničkom spoljnom i bezbednosnom politikom, zato što i član 10. Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju… U našem pregovaračkom okviru i u samom SSP se kaže da postoje politički i ekonomski interesi koje država koja pristupa može da u nekoj meri štiti i promoviše do svog stupanja u članstvo EU. Stalno se kaže punopravno članstvo. Pa nema ne punopravnog članstva. Članstvo je po definiciji punopravno, do stupanja u članstvo EU. Politička očekivanja postoje, posebno od nekih država da se Srbija više usklađuje. Ja sam oko toga veoma iskrena i ta će očekivanja biti sve veća i veća u odnosu na ono što se bude dešavalo na relaciji EU, Ruska Federacija, Narodna Republika Kina, SAD, Turska je tu takođe važan faktor i element koja nije više samo snažna regionalna sila. Prema tome, to su zaista kompleksne stvari. Mislim da smo mi razumeli šta su očekivanja, ali da istovremeno vodimo računa i o našim ekonomskim i političkim interesima. Pri tom, vi ste pomenuli taj deo oko samoproglašene nezavisnosti Kosova, gde imamo podršku, kao što ste rekli, u Savetu bezbednosti, ali isto tako imamo podršku i pet zemalja EU nepriznavača zbog kojih EU mora da bude statusno neutralna. Da li se to uvek dešava do kraja? Slažem se da ne, jer uticaj pojedinih država je vrlo snažan u EU koje su priznavači, ali istovremeno… To je ono kada ste pričali šta je grm, šta je zec. Nemojte da zaboravite i ovih pet članica. Zajednička spoljna i bezbednosna politika je veliki izazov i za samu EU. Ja sam o tome govorila u prvom delu diskusije. Postojala su tako velika razlikovanja i tako velike razlike oko nekih pitanja zajedničke spoljne i bezbednosne politike da se čak išlo na ideju da odlučivanjem konsenzusom se zameni odlučivanjem kvalifikovanom većinom po pitanju zajedničke spoljne i bezbednosne politike EU. Dakle, da bi se lakše donosile te odluke, jer nije uvek lako uskladiti interese svih 27 država. Naravno, nije lako onda ni nama koji smo u pristupnom procesu da potpuno pratimo to. Reći ću vam nešto. Toliko je politički snažno izražen proces i nova metodologija zato i stavlja naglasak na političko vođenje procesa, a ne više samo na neku tehnokratsku dimenziju koja je važna. Albanija, recimo, oni 100% imaju usaglašenost svoje spoljne politike sa zajedničkom spoljnom i bezbednosnom politikom EU, ali im to nije pomoglo da otvore pregovore, druga su pitanja bila na stolu. Kompleksan je proces, ne reflektuje se ni na sve države regiona na isti način i, naravno, različiti su nam istorijski kontinuumi koji su doveli do različitih bilateralnih odnosa, ali da će se očekivanja povećati sigurna sam u to, kako proces bude napredovao, posebno u odnosu na novu metodologiju koja izrazito stavlja političko upravljanje procesom i političko promišljanje evropskih integracija kao ključne i vodeće politike za jednu zemlju koja želi da se pridruži. To je ovih šest politika, klastera o kojima sam malopre, da kažem, nešto detaljnije obrazlagala. Prema tome, razumem različite pozicije različitih političkih stranaka. Tu moj kolega Selaković sigurno može dodatno da unese objašnjenja u sve ovo, ali sam vrlo realna, kao ministar za evropske integracije znam šta su očekivanja, znam kako izgleda debata i ne zaboravite ovo je geopolitička Evropska komisija i ta očekivanja će se samo pojačavati.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović, replika. Izvolite.
Poštovana gospođo Joksimović, hvala na ovim odgovorima. Što se tiče geopolitike, uz svo poštovanje, niste mi trebali govoriti više od onoga što ste rekli ili naglašavati, jer ja to predajem. Prema tome, o tome znam prilično toga. Nisam imao vremena, zbog toga što će moje kolege govoriti, da kažem nekoliko reči o tome zašto mi nismo podržali neke deklaracije visokog komesara za spoljnu i bezbednosnu politiku. Imamo svoj interes kao zemlja. Znate, ja sam vrlo jasno i glasno rekao, mislim da je 60% vrlo pristojan broj, uzimajući u obzir činjenicu da smo pregovore počeli 2014. godine, da se menja metodologija, da politički kriterijumi vladaju, da interesi pojedinačni postoje i da se još ne zna kad će biti datum prijema, a u dokumentima EU se govori da je potrebno usaglasiti do trenutka sticanja članstva. Znate, 60% u trenutku kad ne znate da ćete biti član je više nego što objektivno treba. Vi ste ministar i vi pregovarate. Ja sam poslanik i ja govorim u ovom cenjenom Domu i govorim ono što mislim i želim da to građani čuju. Odlično znam kako stoje stvari sa Ruskom Federacijom i sa Narodnom Republikom Kinom, jer je Kina prvi spoljnotrgovinski partner EU u uvozu i drugi u izvozu. Prema tome, to je toliko minorno naš odnos sa Kinom u odnosu na ono što imaju sa Kinom, ali ne prigovaraju jedni drugima u odnosu na nas. Ne znam da li znate, unutar procesa 16 plus jedan, mi smo četvrti ili peti partner po veličini investicija i slično, pa se ne prigovara ni Poljskoj, ni Češkoj, ni Mađarskoj u tolikoj meri koliko se prigovara… Rekao sam da mislim da komesaru gospođi fon Lajen nije bilo potrebno da to govori zato što Srbija radi dobro, jer brine o svojim građanima i potpuno sam svestan da je i Bregzit i kovid i stvari koje imaju unutar sebe daleko važnije nego što je pridruživanje Srbije ili otvaranje pregovaračkog procesa. Znate, oni ne govore o novoj metodologiji.
Vreme.
Oni govore o vladavini prava i o drugim kriterijumima. Nisu ni oni od juče, neće ni oni sve svoje stvari da kažu na način, ali pošto je ovo Narodna skupština i mi govorimo da bi građani čuli, onda je red da čuju svaku dimenziju te priče, pa neka izvedu odgovarajući zaključak. Moj je zaključak da Vlada radi dobro, da država radi pametno, da razvijamo odnose sa onim zemljama koje hoće da rade sa nama, jer vodimo računa o građanima Republike Srbije. Mislim da to dobro radimo. Na kraju krajeva, i ova situacija oko Kovida i oko vakcina pokazuje kako Srbija dobro radi. Hvala vam.
Zahvaljujem. Vreme predviđeno za repliku je dva minuta. Sada reč ima zamenica predsednika Odbora za spoljne poslove, Vesna Marković. Izvolite.
Hvala. Iako danas po prvi put razmatramo zaključke povodom predstavljanja Izveštaja Evropske komisije o Republici Srbiji za 2020. godinu, a koji su utvrđeni na sednici Odbora za evropske integracije, najpre bih se osvrnula na određene delove Izveštaja za koje mislim da su značajni i koji u velikoj meri utiču na dalji proces evrointegracija Srbije. Pre toga, moram da naglasim da smo svi mi svesni činjenice da su evropske integracije proces koji traje, odnosno iziskuje određeno vreme i pre svega mislim na reforme koje sprovodimo u svim oblastima našeg društva i koje će na kraju dovesti do potpunog usklađivanja našeg zakonodavstva sa pravnim tekovinama EU. To nije nešto što mi možemo da uradimo preko noći i mi u parlamentu smo potpuno svesni te činjenice, jer većina naših aktivnosti prethodnih godina se upravo odvijala u tom pravcu. Naš cilj jeste ispunjavanje kriterijuma za članstvo, jer razvijene zapadne zemlje su tip društva kome mi želimo da pripadamo i čije standarde želimo da primenimo, što naravno uključuje i životni standard. Evropska unija je najjača ekonomija na svetu, naš najveći trgovinski partner sa skoro 70% spoljno-trgovinske razmene, ali najviše investicija dolazi upravo iz zemalja EU, a na samom vrhu su, naravno, Italija i Nemačka. Predsednik Srbije prilikom imenovanja mandatara za formiranje ove Vlade, a kasnije i premijerka u svom Ekspozeu jasno su naglasili da je glavno strateško opredeljenje Srbije članstvo u EU. Naravno, ja sam glasala za Vladu koja je postavila ovakve ciljeve. Podržavam sve napore koji ulažu u njegovo ostvarivanje, posebno formiranje Ministarstva za evropske integracije i značaj koji ono ima za sprovođenje ovog procesa. Uostalom, i naši građani su na izborima podržali upravo ovakvo opredeljenje. Mnogo posla je pred nama i moramo u isto vreme da uzmemo u obzir i dešavanja unutar same EU, promene koje se dešavaju u poslednjih nekoliko godina. Evropska unija se od 2015. godine, od prvog velikog talasa migrantske krize, a zatim Bregzita, brojnih terorističkih napada, ali i sada pandemije korona virusa suočava sa možda najvećim izazovima do sada. Ako dodamo na to različite stavove država članica po pitanju proširenja, mogu samo da zaključim da okolnosti u kojima Srbija pregovara o članstvu su možda i najteže do sada u odnosu na sve pregovore koje su vodile sadašnje članice EU. Nadam se da će države članice EU konsolidovati svoje stavove, ne samo po pitanju proširenja, već i po nekim drugim pitanjima, kao što je, na primer, migrantska kriza koja je takođe važna za nas. Naš interes je da EU bude jedinstvena i stabilna, da prevaziđe postojeće probleme, jer dešavanje unutar EU utiču i na njihovu posvećenost proširenju. Ono što sam sada pomenula kada sam govorila o ovim izazovima zaista nisu ni kritike, ni opravdanje, već su to jednostavno činjenice, ono što se trenutno dešava. Naši pregovori su specifični u odnosu na sve ostale zemlje kandidate, a upravo zbog Poglavlja 35, koje je ovde pominjano danas više puta, ministar Selaković je detaljnije govorio o dijalogu između Beograda i Prištine. Međutim, bez obzira, ja bih samo dodala da bez obzira na sav napredak koji ostvarimo u drugim poglavljima koja su za nas u Srbiji podjednako važna, a naš sveukupni napredak meriće se napretkom u dijalogu sa Prištinom, kao i ostvarenom napretku u Poglavljima 23 i 24. Kao što su i premijerka i ministarka za evropske integracije pomenule mi ćemo uložiti veće napore u reforme upravo u ovim oblastima. Srbija je od potpisivanja Briselskog sporazuma 2013. godine i njegovog usvajanja u ovom parlamentu bila potpuno posvećena dijalogu sa Prištinom, a u Izveštaju se navodi da je Srbija i dalje angažovana u dijalogu, naravno pohvaljuje se naše angažovanje, ali citiraću deo koji se odnosi na Prištinu, a to je: „Nije postignut napredak u vezi sa Zajednicom srpskih opština, sa srpskom većinom. Kosovo se još uvek nije angažovalo u pogledu njenog uspostavljanja. Konstatuje se i zastoj u dijalogu zbog uvođenja taksi od strane Prištine na robu iz centralne Srbije“. Pošto je ovo pitanje izuzetno značajno za celokupan proces evropskih integracija, što sam već pomenula, očekujem da će se u toku dijaloga koji je nastavljen ove godine uz posredstvo EU rešiti pitanje koje je od ključnog značaja za Srbe na KiM, odnosno za njihovu bezbednost i opstanak. Iako Izveštaj Evropske komisije obuhvata i ocenjuje napredak u svim oblastima o kojima pregovaramo sa EU, želim da istaknem deo Izveštaja koji se odnosi na naš region, na regionalnu saradnju i na to šta smo do sada uradili na tom planu, međutim i na posvećenost Srbije ka uspostavljanju što boljih odnosa sa našim susedima. Naš krajnji cilj je stabilnost regiona koju ćemo postići kroz politički dijalog, ekonomsku saradnju i, naravno, infrastrukturno povezivanje. Politička volja je preduslov za sve ove aktivnosti, a da takva volja postoji mi smo pokazali 2014. godine na prvom Samitu koji je održan u Berlinu u okviru Berlinskog procesa. Tada prvi put su se okupili svi lideri iz našeg regiona za istim stolom i time poslali poruku da možemo da razgovaramo i da sva sporna pitanja možemo da rešavamo kroz dijalog. Međutim, Berlinski proces je akcenat stavio na jačanje regionalne saradnje, naravno na političko i ekonomsko povezivanje, pre svega, ali i u oblastima digitalne Agende bezbednosti i borbe protiv korupcije, promovisanja pomirenja mladih. Srbija učestvuje ne samo, aktivno učestvuje, ne samo u ovoj inicijativi već i u brojnim drugim regionalnim inicijativama. Mi smo u parlamentu usvojili sporazume koji su rezultat Berlinskog procesa, a to su Sporazum o transportnoj zajednici sa sedištem u Beogradu, zatim osnivanje Fonda za Zapadni Balkan, osnivanje Regionalne kancelarije za mlade „RAJKO“, sa sedištem u Tirani. Svi sporazumi koje sam pomenula usvojeni su u parlamentu, ali se parlamentarci Zapadnog Balkana, kao predstavnici najviših zakonodavnih organa nikada nisu sastali u okviru Berlinskog procesa, što je po mom mišljenju zaista veliki propust i nadam se, odnosno verujem da će se to promeniti možda za naredni samit. Kada je u pitanju regionalna saradnja, ja ću citirati deo iz Izveštaja koji se odnosi na tu oblast. Na samitu u Zagrebu u maju 2020. godine lideri EU i Zapadnog Balkana složili su se da produbljivanje regionalne ekonomske integracije mora biti istaknuti deo napora za oporavak Zapadnog Balkana. Da bi se to postiglo, Srbija treba da igra konstruktivnu ulogu u izgradnji zajedničkog regionalnog tržišta, što će biti presudno za povećanje aktivnosti i konkurentnosti regiona. To će Srbiji pomoći da ubrza oporavak od posledica pandemije, posebno da privuče investitore koji traže diversifikaciju ponude i kraće lance vrednosti. Zatim se navodi da dobrosusedski odnosi i regionalna saradnja predstavljaju ključni deo procesa evropskih integracija Srbije. Doprinose stabilnosti, pomirenju, pozitivnoj klimi za rešavanje otvorenih bilateralnih pitanja i nasleđa prošlosti. Ja ću dodati samo da bezbedan i stabilan region znači stabilnu i bezbednu EU i obrnuto. Na kraju, sigurna sam da će naredni izveštaj biti mnogo povoljniji jer čuli smo ovde danas od kolega, naveli su sve one aktivnosti koje smo mi u međuvremenu imali u parlamentu. Naravno, svi zajedno, Vlada i Skupština ćemo raditi na tome da postignemo što bolje rezultate, jer mislim da je to u interesu svih građana ove zemlje, da naravno doprinosi i boljem životu svih nas koji živimo u Srbiji. Hvala.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Zagorka Aleksić. Imate pet minuta. Izvolite.
Poštovani predsedniče Skupštine, uvaženi ministri, poštovani građani, pred nama je danas Zaključak Narodne skupštine Republike Srbije u kojem se ističe da pored toga što konstatujemo sve preporuke i ocene koje je Evropska komisija dala, ostajemo spremni da dajemo aktivan doprinos u ispunjavanju političkih kriterijuma za članstvo u Uniji. Srbija je posvećena evropskim integracijama. Mi smo svedoci pojačane aktivnosti svih subjekata koji se bave ovim pitanjem, pre svega Vlade Srbije, Ministarstva za evropske integracije i skupštinskog Odbora za evropske integracije. Vlada je već pripremila i implementacioni plan za prvi pregovarački klaster vladavine prava. Srbija je artikulisala jednu koenzistentnu strategiju za pristup EU, i ako je ove godine došlo do pauze, mi ne sumnjamo da će 2021. godina doneti pomak, i da ćemo otvoriti poglavlja, tj. klastere koji su u proceduralnom i u suštinskom smislu za to spremni. Naša stranka JS se aktivno zalaže za evro integracije i to kroz konkretna dela. Naš predsednik gospodin Marković, pokazao je kako se vodi lokalna samouprava sa naglašenom komponentom socijalne odgovornosti. Obezbedio je investitore iz zemalja EU, osiguravši im adekvatne uslove. Rezultat tog rada danas se ogleda u zapošljavanju ljudi i uopšte poboljšavanju ukupnog poslovnog ambijenta Srbije. Pošto me vreme dosta ograničava, samo ću se osvrnuti na pojedine delove Izveštaja EU. Već u samom uvodu navodi se da će dinamika pregovora zavisiti od reformi u oblasti vladavine prava i normalizacije odnosa Srbije i Kosova, oni su napisali Kosova, a mi ćemo reći naravno AP Kosovo i Metohija, i dok u Srbiji nadležni organi i institucije intenzivno rade na normalizaciji odnosa, nastavku dijaloga, ispunjavanju svih međunarodnih obaveza, da li mi to možemo reći i za drugu stranu? Mi smo već sve svoje političke i organizacione resurse usmerili ka poboljšanju i unapređenju svih oblasti o kojima se pregovara. Što se tiče ekonomskih kriterijuma, najbolje ocenjenog dela izveštaja, jasno je da se iz Evrope poručuje da je Srbija ostvarila visok stepen makroekonomske stabilnosti, da se napreduje u oblasti politike konkurencije, finansijskih usluga i u implementaciji međunarodnih standarda. Srbija je faktor stabilnosti na Zapadnom Balkanu i posvećena je izgradnji stabilnih dobrosusedskih odnosa. Važno je da što pre usvojimo preporuke koje se tiču jednakih mogućnosti za žene i muškarce u zapošljavanju, socijalnoj politici, u oblasti socijalne uključenosti i zaštite, da usvojimo nove strategije koje se tiču zaštite prava deteta. Osvrnula bih se i na evroskepticizam, koji kao stanovište u Srbiji postoji u jednom manjem delu građanstva, u određenim političkim strukturama. Međutim, ono što ne možemo da ignorišemo je da je ovo mišljenje prisutno i među mlađom populacijom. Prema istraživanju krovne organizacije „Mladih Srbije“, nepoverenje u Uniju je u blagom porastu u odnosu na 2017. godinu. Međutim, prema relevantnim domaćim istraživanjima, evropske integracije podržava skoro 53% građana. Dakle, to je procesu uživa jednu vrlo široku podršku. Međutim, u tim anketama se stalno pojavljuje određeni procenat ispitanika koji nije ni za, ni protiv evropskih integracija. Kao izvor informisanja najviše građana navelo je Vladu Srbije, zatim, obrazovne sisteme, lične kontakte, „ndžo“ sektor i na poslednjem mestu parlament. Važno je da o ovoj temi građani budu informisaniji nego sada, da imaju valjane uvide u sva pitanja koja ih interesuju da bi mogli da na pravi način formiraju svoje stavove. Ja bih završila svoje izlaganje u nadi da će sledeća godina imati dinamičniji pregovarački proces. Mi iz JS verujemo da će Srbija pristupiti EU kao prvenstveno uvažena i snažna država. Moderna srpska država stasala je na evropskim idejama. Pitanje Evrope je i pitanje identiteta. Za nas je Srbija neodvojivi deo evropskog civilizacijskog i kulturnog konteksta. Hvala vam.
Hvala. Snežana Paunović. Izvolite.
Zahvaljujem predsedniče. Uvažena gospodo ministri i najpre građanke i građani Srbije, nastaviću u duhu svoje koleginice Zagorke, a na temu zaključka povodom predstavljanja Izveštaja Evropske komisije o Republici Srbiji za 2020. godinu. Da, Srbija jeste bila i ostala deo Evrope bez zvaničnog papira kako smo članica EU, ali verujemo da ćemo i to biti. Poslanici SPS će apsolutno glasati za zaključke Skupštine Srbije. Međutim, čulo se u diskusijama i pre moje, ništa ja novo neću reći, ima ovde kritika za koje mi svi mislimo da su malo bez osnova, da su malo, kako bih rekla, a da ne budem previše gruba, da mi ne biste zamerili i ja ću se osvrnuti na dva dela ovog izveštaja. Prvi je onaj koji se tiče Skupštine i on zaista tretira jedno vreme iza nas koje smo u aktuelnom mandatu već tu i tamo prevazišli. Sve njihove preporuke su manje više u jednom kratkom roku u maltene dva meseca ispunjene, moglo bi se reći. Međutim, ono što meni negde najviše para uši je normalizacija odnosa između Srbije i Kosova. Ja sam tu beskrajno subjektivna i moja će diskusija biti apsolutno subjektivna na temu pre svega zato što, smeje se ministarka Čomić, zna ona za moj manir, ja sam sebe ovde očekivala zaista i u izveštaju jer se nekako smatram slučajem EU kao raseljeno lice i jedna od 200 i nešto hiljada moralo je da bar jedan red bude posvećen tim ljudima. Imamo mi ovde kritike na račun toga šta Srbija nije uradila ili jeste uradila. Nemamo kritike na temu toga šta tzv. Kosovo nije uradilo. To je dete, u dobroj meri, EU. Neka mi ne zamere. Apsolutno nemam ništa protiv evrointegracija, šta više, ali ne evrointegracije po cenu da se sada ja osećam manje važnom od tamo nekog koji im je draži, bliži, na koncu, više ih je platio i na to imaju pravu. Ne bih da remetim njihove navike, ali hoću da kažem jednu stvar. Ako Srbija svoju decu u školama edukuje na način da im objasni i gde je Ajfelova kula i kome pripada i zašto je Big Ben lep, tako ih učimo i gde je Pećka Patrijaršija i ko je sagradio. Nemojte mi pod patronatom i pod izgovorom koječega karikirati istorijske fakte. Nemojte mi ono što je naše pripisivati nekome drugom, koliko god da vas se u ovom trenutku činio onako kako vidim da je izjava gospođe Suzane Šic – Srbija prepoznaje da se nezavisnost Kosova ne može poništiti, ne znam o kojoj Srbiji govori. Ne znam o kojoj nezavisnosti govori, osim o onoj koja može da bude lični stav određenih članica EU, imamo i one države koje to apsolutno nisu priznale, pa jesu li manje važne? Na kraju svih krajeva rekao je prof. Žarko Obradović, čini mi se, suštinu. Pokušavam da što više kažem u što kraćem roku da bi ostalo vremena i za mog kolegu Zvonka Stevića, a to je da 2020. godina jeste bila teška za sve nas, pa i za EU kroz mnogo aspekata posmatrano. U tom smislu smo verovatno bili i manje važni, ali prosto moramo da shvatimo da kada izgovorimo jednu ovakvu rečenicu, pa još nju prati i pretnja da će od 20. januara postojati druga administracija u SAD ne znam kako da to doživim, osim da mi treba i hoćemo da razgovaramo i ja sam neko ko je učestvovao u neformalnim razgovorima i uvek sam za to da čujem šta druga strana misli, ali nisam za to da mi po svaku cenu namećete svoje mišljenje i objasnite mi kako i Srbija i Kosovo će menjati Ustav. Možda i hoće. Onaj tzv. republike Kosovo je u dobroj meri prepisan iz Ustava Srbije i čak sam i sa njima razgovarala o tome da on suštinski nije loš. Malo ga ne primenjuju, jer kada bi ga oni primenjivali onda ja danas ne bi mogla ovde da u parlamentu Srbije kažem ono što želim da čuju i predstavnici Evrope, a to je da ako primenite Ustav i poštujete ljudska i građanska prava onda ne može da vas se dogodi da 1% ljudi ne može na svoje imanje 20 godina. Znate, to više nisu ni ljudska ni manjinska prava i u tom smislu sve diskusije koje su se odnosile na prava manjina u Srbiji, koja su ugrožena ili ne znam ni ja – padaju nekako u vodu. Neću ja da zamerim kolegi Kamberiju. On je tu da bi pričao tu priču. Ja ću zameriti onima koji su, čini mi se, neuko probali da kažu jednu suštinu, ali na pogrešan način. Ne može se od gospodina Kamberija, koliko god on bio vezan za prištinske lidere, i od njega, preko njega, zapravo od njih milost za predstavnike Srba u južnoj srpskoj pokrajini. Za nju se moramo boriti mi odavde. Mi i u Evropskom parlamentu. U tom smislu predstavnici Vlade Republike Srbije nemaju lak zadatak i vrlo im je teško da o tome pregovaraju i oni koji će sedeti u Briselu i koji su u zvaničnim pregovorima briselskim, ali i ovi koji pokušavaju poput ministarke Joksimović da zaista ispoštuju zahteve Evrope bez da nanose štetu pre svega državi Srbiji pred kojom smo odgovorni, gospodo, nas su izabrali građani Srbije, da o Srbiji vodimo računa i da budemo dovoljno državotvorni da šta god uradili to ne naruši ništa od interesa Srbije, a kamoli njen suverenitet i teritorijalni integritet. Hvala.
Hvala. Narodni poslanik Đorđe Dabić. Narodni poslanik Đorđe Dabić ima reč. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, uvaženi članovi Vlade Republike Srbije, danas govorimo o Izveštaju Evropske komisije o napretku naše države na putu ka EU i smatram da je svakako važno danas da o ovom pitanju razgovaramo o tome šta je sve Srbija u prethodnoj godini uspela da poboljša i na čemu smo sve radili. Takođe, mislim da je potrebno da racionalno sagledamo šta je nama danas Evropska unija. Evropska unija je danas Srbiji glavni spoljno-trgovinski partner. Mi danas dve trećine imamo trgovinski bilans sa zemljama EU, više od 60% stranih investicija dolazi nam upravo iz EU, 63% ukupne trgovinske razmene mi imamo sa zemljama EU. Poređenja radi, sledeća na redu je Rusija sa svega 7%, zatim ide Kina sa 6%, Bosna i Hercegovina sa 5%. Kada ovo govorim, kažem da je jako važno da budemo svesni toga da iako naš narod ovde ima i te kako simpatije prema državama koje brane pravo Srbije i suverenitet u Savetu bezbednosti UN, opet moramo biti realni i reći da EU danas svakako jeste i biće glavni cilj ove Vlade. Dakle, pridruživanje EU svakako ostaje glavni cilj i to je bez ikakve dileme nešto što je u našem interesu. Kada pogledamo brojke, egzaktne su. One govore o tome da je to jako važno, pre svega sa našeg ekonomskog aspekta. I pre svega, Srbija jeste država koja baštini staru parlamentarnu evropsku demokratiju, mi jesmo država, i to s ponosom kažemo, koja je imala prvi Ustav, liberalni, slobodni, gde smo iskoračili, još pre više od 200 godina u tom smislu dakle da mi zaista imamo svako pravo danas da budemo deo evropske porodice naroda kao, kažem još jednom, jedan od najstarijih evropskih naroda na ovim prostorima, kao neko ko ima najstariju kulturu parlamentarne demokratije danas u Evropi. Zaista, kada govorim o ovom izveštaju, smatram da je on napisan u skladu sa novom metodologijom, ali da i te kako uvažava činjenicu da je Srbija napravila velike pomake i u odnosu na prethodnu godinu. Ako pogledamo Izveštaj koji je usvojen prethodne godine Evropske komisije, možemo da kažemo da smo uspeli da i te kako dosta rešenja uskladimo i da kažemo danas da više od 60% postoji ta usklađenost sa evropskom bezbednosnom i ekonomskom politikom. S druge strane, ono što su nam zamerali prethodne godine, mi smo na jedan dobar način realizovali ove godine. Govorim o tome da smo uspeli da usvojimo zakonska rešenja koja daju veliku autonomiju, širu autonomiju Agenciji za borbu protiv korupcije. Dakle, sve ono što su oni kritikovali prethodne godine, mi smo danas uspeli da stavimo u agendu onoga što smo rešavali prethodne godine. Tu pre svega mislim na međupartijski dijalog koji smo vodili u Srbiji pod patronatom Evropskog parlamenta, usvojili smo mnogo onih pozitivnih zakonskih rešenja koji su uticali na to da danas možemo da govorimo o boljim izbornim uslovima u našoj državi. Podsetiću sve da smo uspeli da obezbedimo i sređivanje biračkih spiskova, sve one kritike koje su se ticale toga da smo imali funkcionersku kampanju, sve smo to uspeli da u zakonskim okvirima uskladimo sa evropskom politikom. Zato danas govorimo da smo i te kako uspeli da sve to što su oni naveli prethodne godine kao nešto što bi trebalo da se popravi, mi smo u prethodnoj godini radili na tome i to se u ovom izveštaju i vidi. Takođe, govorimo o tome da je ovde gospođa Čomić imala inicijativu u prethodnom sazivu da se podigne prag učešća žena ovde u parlamentu. Danas imamo 40% žena ovde u parlamentu u odnosu na neki prethodni period kada je bilo 30%. U evropskom Izveštaju ovde se hvali naša posvećenost regionalnoj saradnji, odnosno povezivanju balkanskih naroda u rušenju tih barijera koje postoje među našim narodima. Srbija je zaista napravila ozbiljan iskorak u tom smeru i zaista mislim da je to nešto što svakako moramo da pohvalimo i što ćemo ovim zaključkom ovde izglasati. Kada govorimo o tim nekim stvarima koje EU u ovom izveštaju apostrofira kao jako važne jeste činjenica da se ovim izveštajem hvale pomaci u borbi protiv organizovanog kriminala i korupcije. Evropska komisija jasno navodi da mi imamo dobar zakonodavni okvir, ali da negde imamo problem sa samim sprovođenjem tih zakona. Opet kažem, to je upravo ono što smo prethodne nedelje ovde govorili. Dakle, sudstvo jeste nezavisno, mi ćemo se ustavnim reformama naredne godine baviti i dalje time, kako bismo uspeli da obezbedimo da se Poglavlja 23 i 24 uspešno realizuju. Ali, opet kažem – sudstvo ne može da bude nezavisno od naroda. Evropska komisija sa te strane izražava određenu bojazan da ovde postoje pritisci na pravosuđe. Mi kažemo – naravno da pravosuđe treba da bude nezavisno, naravno da sudstvo treba da bude nezavisna grana vlasti, ali, znate, naravno da parlament kao ključni organ zakonodavne vlasti mora da kontroliše kako to rade sudije. To je taj kontrolni mehanizam koji parlament mora imati i u narednom periodu siguran sam da ćemo ustavnim reformama obezbediti još veću ulogu sudstva, odnosno nezavisnosti sudstva u našoj državi, ali da moramo sačuvati taj deo koji se tiče kontrole samog sudstva. Ne mogu oni da budu neki potpuno nezavistan organ od čitavog naroda i da na taj način on govori kako je to uspeh i kako je to demokratija, kad u njihovim državama takođe parlament ima tu ulogu koja se tiče kontrolne funkcije nad sudskom vlašću. Što se tiče onoga što nas najviše u ovom izveštaju raduje jeste to što Evropska unija priznaje i te kako uspešne rezultate koje je Srbija imala na nivou ekonomske politike. Kada govorimo o tome, u ovom izveštaju se kaže da je Srbija imala jako bitnu ulogu kada smo bili ugroženi pandemijom korona virusa, šest milijardi evra mi smo dali za našu privredu i obezbedili da naša privreda funkcioniše. Takođe se navodi u ovom izveštaju i rekordno niska stopa nezaposlenosti, kao nešto što je pozitivan primer danas u Evropi. Dakle, ispod 10% imamo nezaposlenost u našoj državi. Sve su to stvari koje Evropska komisija u ovom izveštaju posebno apostrofira kao nešto što je pozitivno u Srbiji i što je svakako doprinelo tome da Srbija danas bude, i oni priznaju, država sa najmanjim padom privrede u celoj Evropi. Evropska komisija, takođe, govori da ćemo naredne godine imati rast BDP od 5%, naša Vlada je na stanovištu da će taj rast biti 6%. Mi se nadamo zaista da ćemo uspeti da i naredne godine se na pravi način nosimo sa izazovima koje nosi ova kriza i naravno da smo posvećeni svi tome, da je nama ekonomija svakako na prvom mestu. Što se tiče same metodologije kojom se ova Evropska komisija vodila kada je usvajala ovaj izveštaj, on je nov. Dakle, to je metodologija koja je usvojena odnedavno i mi ovde imamo činjenicu da više ne otvaramo poglavlje po poglavlje, kolege su o tome govorile, usvajamo tzv. klastere, odnosno setove poglavlja koje otvaramo u narednom periodu. Ja ću podsetiti da smo mi predali pregovaračke pozicije za otvaranje čak sedam novih poglavlja – Poglavlja 2, 3, 10, 14, 21, 27, 28. Dakle, ne možemo govoriti kao što danas neki ispred parlamenta obmanjuju javnost kako ovde Srbija nije napravila nikakve pomake. Činjenica je da mi čekamo da se ova poglavlja otvore, upravo zato što smo i predali pregovaračke pozicije i to će svakako biti usvojeno u narednom periodu. Prema tome, Srbija je ostvarila veliki napredak u protekloj godini. Svakako da ostaju Poglavlja 23, 24 kao krucijalna na kojima oni insistiraju. Mi ćemo ustavnim reformama našeg sudstva, pravosuđa u narednoj godini uspeti da obezbedimo da se ta poglavlja konačno realizuju. Naravno da Poglavlje 35 koje se tiče KiM takođe stoji na dnevnom redu. Opet kažemo i našim gostima, da li su ovde na Galeriji ili nisu, da li nas prate, to ne znam, ali siguran sam da mere svaku reč koja se izgovori ovde u parlamentu, a to je da Poglavlje 35… (Predsednik: Otišli su odavno.) Dobro, ali svakako slušaju i verujem da itekako prate šta sve govorimo ovde u parlamentu danas. Jako je važno da ih podsetimo da Srbija jeste posvećena dijalogu. Mi želimo da napravimo dijalog sa Prištinom. Ne želimo sukobe, ne želimo probleme, ali moraju da utiču na svoje, kako bih rekao ljude koji sede dole u toj privremenoj Vladi, da oni naprave iskorak, odnosno da konačno počnu da realizuju ono što smo mi pre sedam godina potpisali Briselskim sporazumom. Sve što je bila obaveza Republike Srbije ispoštovali smo, sve što je bila obaveza druge strane, a pre svega tiče se ZSO, sedam godina već čekamo. Evo osma godina da čekamo i nikako da se to realizuje. Dakle, to jeste problem. Ne može danas Srbija da bude kriva za ne otvaranje Poglavlja 35, odnosno za taj dijalog sa Prištinom kada je itekako problem na drugoj strani. Dakle, na prištinskoj vladi, toj privremenoj moraju itekako da utiču na njih da se taj problem reši, da konačno Srbija može da kaže da taj dijalog ima smisla. Ako smo mi potpisali i obavezali se na određene ustupke, uradili sve što se ticalo Briselskog sporazuma, naravno da očekujemo da druga strana posle sedam godina konačno realizuje ono što su njihove obaveze. Da zaključim, mi svakako ostajemo posvećeni dijalogu. Ostajemo posvećeni svemu onome što je obaveza Republike Srbije u ovom pregovaračkom procesu. Nadam se da ćemo uskoro imati još veći napredak i želim sreću svima i članovima Vlade u narednom periodu da konačnu tu evropsku agendu koja je važna za našu državu, realizujemo i da postanemo punopravan član EU. Hvala.
Hvala. Za današnju raspravu ostala su još dva govornika, Zvonimir Stević sedam minuta i prof. dr Vladimir Marinković, ne znam koliko, ali apelujem na društvenu svest. Izvolite.
Poštovani predsedniče, uvaženi ministri, dame i gospodo narodni poslanici, kao narodni poslanik sa KiM izražavam zadovoljstvo što će prvi put od kada je Evropska komisija izveštavala o procesu pridruživanja Republike Srbije Evropskoj uniji, nama biti omogućeno da o takvom izveštaju diskutujemo na plenarnoj sednici. Pred nama je i Predlog zaključaka Odbora za evropske integracije povodom predstavljanja ovog izveštaja. Bez namere da zanemarim značaj drugih delova izveštaja Evropske komisije, ja ću se posvetiti delu koji se odnosi na pitanje Kosova i Metohije, kojeg Evropska komisija definiše kao normalizacija odnosa sa Kosovom, uslovljavajući nas da bez tog sporazuma nema ulaska u Evropsku uniju. Iz dosadašnjeg izveštavanja Evropske komisije, jasno je da se radi o neprekidnom insistiranju na tome da je jedino Srbija strana koja treba da učini napore da preuzme korake, da doprinese i tako dalje, i tako dalje. Potpuno se zanemaruje činjenica da je Republika Srbija nezavisna država koja ima svoj suverenitet i teritorijalni integritet, članica Ujedinjenih nacija, a da je albanska strana koja živi u AP Kosovo i Metohija ta koja nažalost uz dugogodišnju podršku nekih stranih prijatelja traži da se njeni zahtevi tretiraju kao zahtevi suverene i međunarodno priznate države, što oni to nisu. Istina je da je jedan broj članica Ujedinjenih nacija priznao samoproglašenu državu, ali je istina i da je veliki broj tih država povukla svoje priznanje, shvativši da niko ne može biti zaobiđen, ako se ovakav proces nasilnog cepanja države ne zaustavi. Poboljšanje međunarodnog položaja Srbije, a time i jačanje pozicije u Briselskom dijalogu doprinela je mudra državnička i patriotska politika našeg državnog rukovodstva na čelu sa predsednikom Vučićem, kao i mudra spoljna politika koju je kao ministar spoljnih poslova vodio Ivica Dačić, sadašnji predsednik Narodne skupštine. Zahvaljujući diplomatskim aktivnostima Srbija je obnovila prijateljstva sa mnogim zemljama, a u vreme ministra Dačića 18 država je povuklo priznanje samoproglašene države Kosovo. Srbija je u prethodnim decenijama za odbranu svoje teritorije i svog naroda plaćala velike cehove, bombardovana je bez odluke Ujedinjenih nacija. Izgleda da su jedino kada je Srbija u pitanju presedani bili dozvoljeni. Uprkos svim pritiscima, svim žrtvama koje je podnela Srbija je poslednjih godina sela za sto i to ne sa ravnopravnim partnerima, već sa onima koji su rešili da prave svoju državu na teritoriji naše države. A, za nas pitanje Kosmeta nije samo pitanje teritorije, već pitanje nacionalnog i kulturnog identiteta, mesto gde je država Srbija stvorena pre više od 10 vekova. Državno rukovodstvo na čelu sa predsednikom Aleksandrom Vučićem koje vodi odgovornu nacionalnu politiku, pristupilo je dijalogu sa Prištinom, kako bi se na najoptimalniji način rešilo pitanje Kosova i Metohije. Potpisan je Briselski sporazum, kao okvir za nastavak dijaloga kojim su definisane obaveze obe strane u dijalogu. Uslovi koje nam je postavljala Evropska unija uglavnom su bili na našu štetu, ali smo ih ispunjavali, često teška srca i gutajući knedle. Pri tom smo vodili računa o zaštiti naših nacionalnih i državnih interesa. Nažalost, Priština nije ispunjavala svoje obaveze. Za Srbe koji su pod konstantnim pritiskom, žive u enklavama, odsečeni, gotovo nezaštićeni, Zajednica srpskih opština bi bila utočište i vraćanje vere da ipak mogu da ostanu na svojim ognjištima. Zajednice srpskih opština još uvek nema. Umesto normalizacije prometa robe, Priština je 2018. godine podigla takse na srpsku robu za 100%, a da za to nisu snosili nikakve posledice iz Brisela, to se prećutalo, tolerisalo, a mi smo uprkos tome nastavljali da mirnim putem rešavamo odnose dok su reakcije međunarodne zajednice izostale. Uz dužno poštovanje, kao da je pola sveta ostalo slepo za sve što se Srbiji dešavalo. O tome koje sve vrste pritisaka su Srbi od 1999. godine do danas pretrpeli, nije potrebno podsećati Evropu i svet, ali ipak radi građana moram da ponovim kakvo je stanje danas. Napadi na Srbe ne prestaju, nema traga nestalim licima, potvrđeno je postojanje "Žute kuće" u kojoj su Srbima vađeni organi i prodavani na zapadu. Ubijana su srpska deca, rušili srpski manastiri, paljene crkve i lomljeni pravoslavni krstovi, rušene srpske kuće, proterane su mnoge porodice. Oko 250 hiljada stanovnika, a za prethodnih 20 godina, po zvaničnim podacima, vratilo se svega 2%. Zašto je to tako pitanje je za EU. Oni idu i dalje, danas falsifikuju svoju, prisvajajući našu istoriju, nemanjićki manastiri i freske, kažu da su ih oni gradili, njihovi su. Samo da podsetim na jedan istorijski podatak o tome, ko je i kada mogao da gradi pravoslavne manastire u 12. ili 14. veku. Prema zvaničnom dokumentu Osmanske carevine iz 1455. godine, čiji se original čuva u istorijskom arhivu u Istanbulu, na prostoru KiM tada, u 15. veku je bilo ukupno 46 albanskih porodica. Ako ne veruju našim istorijskim izvorima, onda neka veruju turskim. Mi nikada tuđe nismo hteli, niti sada hoćemo, ali svoje ne damo. Istorijski gledano, nikada Srbi nisu bili izvor destabilizacije Balkana. Albanci su nažalost zloupotrebljavali, od strane velikih sila, misleći da će moći da ostvare svoj veliko albanski san. Uprkos svemu kroz šta je srpski narod prošao, mi želimo da sva otvorena pitanja rešavamo mirnim putem i dijalogom. Rukovodstvo Srbije je poslednjih osam godina istinski posvećeno iznalaženju pravednog rešenja. Do danas nažalost nema mnogo pomaka, a svaki napredak koji je učinjen bio je sa naše strane. Istovremeno države ne zaboravlja ni svoj narod na Kosmetu. Ulaže se u srpske sredine, u obdaništa, škole, domove zdravlja, obrazovanje, u infrastrukturu i poljoprivredu itd. Sa druge strane, zapad još uvek državu Srbiju vidi kao glavnog destabilizatora prilika u regionu. Naprotiv, destabilizator je prištinska strana, jer je dobro poznato da kada god joj nešto ne odgovara, ona pribegava raznim pritiscima i nasilja. Dodatni faktor destabilizacije na prostoru KiM su i nestabilnost privremenih prištinskih institucija koje svake godine nešto biraju. Pritom, želim da istaknem…
Gospodine, ja znam da je tema o kojoj pričate veoma važna, ali isteklo vam je vreme.
Samo još par rečenica.
Prema tome završavajte.
Očigledno, na osnovu svega navedenog, da prištinskoj strani nije stalo do stabilizacije stanja u regionu. Sa druge strane, nama se kao uslov za pristupanje EU stalno postavlja obaveza normalizacije odnosa sa kosmetskim Albancima, ali nema dijaloga bez dve strane. Ne treba da postoje dvostruki standardi, već da ista pravila važe za sve učesnike dijaloga. Pristrasnost je nažalost često bila prisutna, a slobodan sam da kažem da se to vidi i u ovom izveštaju Evropske komisije. Hvala.
Hvala. Profesor dr Vladimir Marinković.
Hvala predsedniče. Naravno, vodiću stvarno računa o vremenu i pokušati maksimalno da skratim svoj govor. Uvaženi ministri u Vladi Republike Srbije, gospođo Joksimović, Čomić, gospodine Selakoviću, dame i gospodo narodni poslanici, uz uvažavanje činjenice da je strateški cilj Srbije članstvo naše zemlje u EU i uz uvažavanje toga da je trgovina i ekonomija u našoj zemlji, pa samim tim i naš razvoj u mnogome i nova radna mesta, budućnost naše zemlje, zavisi od naših odnosa i upravo od ove vrste integracija. Sigurno je da ne možemo da ne podržimo i napor Vlade Republike Srbije, napor resornih ministara da ovaj proces ide bolje, brže, da ide dinamičnije i da zajednički sa nama ovde u parlamentu rade na tome da ispunimo što pre i što dinamičnije i što kvalitetnije sve evropske standarde koji su definisani u metodologiji EU u procesu pristupanja. Međutim, ja imam nekoliko stvari da kažem na sve ovo što se događa u proteklih nekoliko godina po pitanju pristupanja Srbije EU, naime, po pitanju metodologije koja se definitivno promenila, imamo i taj jedan važan aspekt da je do pre neku godinu se govorilo i o tome da će moguće da pristup EU, da se sam struktura EU promeni u domenu i da će tu biti zemlje prve brzine, pristupanje prve, druge i treće, što je onako bila ideja koja je naišla na otpor, posebno zemalja članica višegradske grupe, dakle, ovih zemalja koje su novije, takoreći članice EU i što nama nije odgovaralo, kao zemlji koja je kandidat i za koju smatramo gotovo svi ovde, većina nas da ispunjava puno, puno uslova, da što pre uđe u EU. Ono što ohrabruje i ono što je važno, je da je ekonomija, konkurentnost i sve ono što smo uradili zahvaljujući hrabrim reformama, koje je implementirao predsednik Aleksandar Vučić, koje je zamislio u oblasti ekonomije, samim tim jačanja, snaženja naše privrede, privlačenja stranih direktnih investicija i činjenje da naša zemlja postane ekonomski lider u regionu, ohrabruje i predstavlja, u stvari jedan ključ i stub našeg pristupanja, pored svih ovih primedbi, koja Evropska komisija ima na sve ono što radimo u ostalim, dakle, u različitim domenima društvenog života i u različitim domenima i oblastima koje tretiraju različita poglavlja prilikom pristupanja EU. Ono što bi isto tako apostrofirao, to je jedan veliki rad i pri tome čestitam ministru Jadranki Joksimović, na tome što je pozicionirala i SNS, a samim tim i našu zemlju u Evropi na takav način da će SNS biti domaćin političke Skupštine Evropske narodne partije i to je na kraju krajeva jedan od vrlo važnih dokaza i konkretnih stvari i rezultata koje pokazuju stvari koliko ta EU poštuje Srbiju i koliko je u stvari stalo da Srbija da se što brže integriše u evropsku porodicu naroda, dakle, te političke veze i politička komunikacija sa ključnim političkim partijama i zemalja članica EU, dovoljno govori o tome koliko imamo priznanja, kao država za sve ono što radimo u procesu političkih, a posebno ekonomskih i socijalnih i svih drugih reformi. Isto tako važno je da napomenem, da smo dobro ocenjeni po pitanju regionalne stabilnosti, tu je puno energije uloženo i puno znanja, puno strpljenja i moram da napomenem i to da je Srbija u proteklih nekoliko godina postojan član i pokretač i inicijator različitih, kako regionalnih, tako i drugih inicijativa i integracija, naša sjajna saradnja sa zemljama višegradske grupe, koja možda da bude još i bolja, posebno u ekonomskom smislu, pravoslavna kvadriterala, dakle, između Srbije, Bugarske, Rumunije i Grčke, naravno, naše učešće u raznim sporazumima, kao što je CEFTA Sporazum i drugi sporazumi i konačno ono što jeste i rezultat Vašingtonskog sporazuma, koji je potpisan 4. septembra u Americi, a to je Mini Šengen i konačno ono što će dati jedan novi duh, jedan novi karakter razvoju i modernizaciji celokupnog regiona, ali i njegove stabilnosti, a to je dolazak i mogućnost da se u regionu obezbedi slobodan protok roba ljudi i kapitala. To je ono o čemu predsednik Vučić govori već godinama, da u stvari predstavlja preduslov za ono što može da bude i ono što je najvažnije za ovaj region, a to je dugoročna stabilnost i dugoročna mogućnost planiranja i razvoja saradnje i projekata koji se tiču infrastrukture, međusobne konekcije, povezivanja između država i naroda, kako bi oni na ekonomskom planu napredovali i kako bi se što bolje pripremili svi za brži ulazak u EU. Kao što sam rekao, u tom domenu smo jako popravili, zahvaljujući i ličnim vezama i ličnom zalaganju predsednika Republike, posebno političkim i ekonomskom odnosima sa ključnim igračima u EU, kao što je Nemačka, kao što je Francuska, jer Nemačka i nemačke kompanije zapošljavaju negde oko 60.000 naših građana, 60.000 radnika radi u nemačkim kompanijama, a Francuska ima jako dobar, velike planove ovde u Srbiji kada je u pitanju ekonomska saradnja i kada su u pitanju investicije. Italija kao već tradicionalni partner i država koja je definitivno jedan od advokata naše zemlje kada je u pitanju pristupanje EU uz Mađarsku i druge zemlje višegradske grupe, koje nas i te kako dobro zastupaju i rade zajednički sa nama i u interesu nam je da Srbija što pre uđe u EU. Dakle, to su neki aspekti koji su važni uz sve ovo što je Evropska komisija definisala kao primedbe. Za neke možemo da kažemo da su definitivno utemeljene na argumentima, ali ja bih rekao da velika većina je u stvari proizvod jednog birokratskog EU i Evropske komisije, posebno u rešavanju problema, ali i definisanje budućnosti EU, za koju ni oni sami očigledno u ovoj godini, a i u prethodnim godinama krize ne mogu jasno da definišu šta žele i kakvu žele poziciju za EU u okviru međunarodnih odnosa i u okviru globalne politike i globalne ekonomije. Zbog toga, želim da kažem i da posebno poručim našim prijateljima i partnerima iz EU nešto što je rezultat statistike, nešto što je egzaktno, a to su najnovija istraživanja koja pokazuju da je poverenje građana Srbije u EU da se ono definitivno iz godine u godinu smanjuje. Recimo, imate situaciju da posle potpisivanja Vašingtonskog sporazuma samo u roku od dve nedelje poverenje i pozitivno mišljenje o odnosima između Srbije i SAD poraste sa 11% na 26%. Dakle, dva i po puta je to poverenje poraslo samo za dve nedelje. Zašto? Zato što su Amerikanci tokom četiri godine funkcionisanja Trampove administracije imali jedan pragmatičan pristup rešavanju problema na teritoriji Zapadnog Balkana zato što su shvatili i priznali da je Srbija deo rešenja na prostoru Zapadnog Balkana, da Srbija ima legitimne interese na Kosovu i Metohiji i zbog tog njihovog pragmatičnog stava došlo je do potpisivanja Vašingtonskog sporazuma, došlo je do otvaranja neslućenih mogućnosti u oblasti ekonomije, u oblasti investicija, u oblasti energetike, u oblasti bezbednosti, dok se kada je u pitanju EU mi očigledno godinama već vrtimo oko nekoliko stvari za koje svi mislimo da su važne i da su prioritetne, a to je pitanje Kosova i Metohije, ali ne uz pritiske, ne uz ucene, ne uz štap i šargarepu, nego uz kompromis, uz dogovor i uz nešto što će definisati na kraju rešenje koje će važiti za narednih nekoliko decenija i za narednih sto godina, a ne neka brza rešenja koja podrazumevaju samo jedan brzi politički poen i rešavanje brzo problema i teranje određenog problema pod tepih, nego rešavanje problema na način koji podrazumeva kompromis dve strane ili, kako bi predsednik Vučić to lepo rekao, da rešenje bude takvo da obe strane budu podjednako nezadovoljne. Kako su se građani Srbije poneli prema onima koji su pragmatični, koji su konačno počeli da uvažavaju našu zemlju i sve ono što radimo po pitanju ekonomskih političkih reformi, govori upravo ta promena stava prema Americi i prema američkoj politici ovde u Srbiji koja je bila na najnižim mogućim granama i na najnižem mogućem nivou do samo pre nekoliko godina. Dakle, gospodo, prijatelji i partneri iz EU i Evropske komisije, mislim da bi jedan mnogo pragmatičniji stav, stav koji bi bio zasnovan na meritornosti, na rezultatima koji mogu da budu sprovedeni na terenu, to je nešto što Srbija može da prihvati i to je nešto što smo čuli u više navrata, i od predsednika Vučića i od ovih naših kolega iz Vlade Republike Srbije koji su danas diskutovali jako posvećeno sa nama, i sto puta smo čuli da je Srbija spremna na dijalog, spremna na kompromisno rešenje i spremna da uloži sve svoje ljudske i druge kapacitete kako bi postala deo EU, ali naravno, kako bi zadržala i odbranila svoje dostojanstvo i kako bi taj sutra odnos, kao što je rekla Jadranka Joksimović, kako bi bili deo onih koji donose odluke, ne oni koji bi sledili politike bili oni koji su postali deo nečega gde će se pitati i uticati na donošenje odluka koja su u najboljem interesu kako građana Republike Srbije, tako svih onih koji žive oko nas. Dakle, sve ovo što sam malo pre naveo dovoljno govori o tome da Srbija, naravno, treba, da se menja, treba da budemo kritični i treba da izanaliziramo ono što jeste i što stoji u Izveštaju Evropske komisije, ali isto tako treba da kažemo i ono što mislimo kada su u pitanju greške i jako, jako veliki birokratski pristup i pogrešan pristup evropskih institucija, posebno Evropske komisije. Za to vreme, naravno, evo ovo istraživanje tretira i rejting političkih parija. To je istraživanje od pre nekoliko dana. Dakle, rejting koji podrazumeva da SNS na čelu sa Aleksandrom Vučićem ima i zadržala je 66% glasova građana Republike Srbije trenutno. Sve ovo što vidite, ove tačkice, to su svi ostali, tako da, idemo dalje uz, naravno, dalje poštovanje svega onoga što smo definisali kao strateški cilj naše zemlje, a to je članstvo u EU, dalja modernizacija i posebno stavljanje akcenta na dalje ekonomske reforme. Hvala.
Zahvaljujem. Završili smo današnju raspravu. Želim da se zahvalim i predlagačima, ali i članovima Vlade, premijerki Brnabić, koja je bila na početku, a kasnije je morala da ide na sednicu Kriznog štaba, ministarkama Joksimović i Čomić, ministru Selakoviću. Nastavljamo sutra u 10.00 časova, poslaničkim pitanjima, a nakon toga, nastavljamo raspravu, ostalo je još oko dva sata i 20 minuta za SNS i devet minuta za SDPS. Nakon toga će sutra biti Dan za glasanje i onda kraj redovnog zasedanja. Zahvaljujem. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Devete sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2020. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 97 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja tačnog broja poslanika prisutnih u sali, molim poslanike da ubace svoje kartice u identifikacione jedinice. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno u ovom trenutku 142 narodna poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika, što znači da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Pre nego što pređemo na traženje obaveštenja i objašnjenja, odnosno poslanička pitanja, dozvolite mi da potvrdimo mandat novom narodnom poslaniku. Pošto su se stekli uslovi, predlažem da konstatujemo potvrđivanje mandata narodnom poslaniku u Narodnoj skupštini za upražnjeno poslaničko mesto, kako bismo omogućili njegovo učešće u radu Narodne skupštine. Uručena vam je odluka Republičke izborne komisije o dodeli mandata narodnog poslanika radi popune upražnjenog poslaničkog mesta. Uručen vam je i Izveštaj Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja Narodne skupštine, koji je utvrdio da su se stekli uslovi za potvrđivanje mandata narodnom poslaniku, sa predlogom da Narodna skupština, shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatuje potvrđivanje mandata narodnom poslaniku Dušanu Radojeviću, izabranom sa izborne liste „Aleksandar Vučić – Za našu decu“. Na osnovu odluke Republičke izborne komisije i Izveštaja i predloga Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja Narodne skupštine, a shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatujem potvrđivanje mandata narodnom poslaniku Dušanu Radojeviću. Čestitam narodnom poslaniku na izboru i molim ga da se pripremi za polaganje zakletve. Poštovani narodni poslaniče, molim vas da saglasno članu 17. Zakona o Narodnoj skupštini, pristupite polaganju zakletve (Predsedavajuća čita tekst zakletve, a narodni poslanik ponavlja.) "ZAKLINjEM SE DA ĆU DUŽNOST NARODNOG POSLANIKA OBAVLjATI PREDANO, POŠTENO, SAVESNO I VERNO USTAVU, BRANITI LjUDSKA I MANjINSKA PRAVA I GRAĐANSKE SLOBODE I PO NAJBOLjEM ZNANjU I UMEĆU SLUŽITI GRAĐANIMA SRBIJE, ISTINI I PRAVDI". Molim narodnog poslanika da pristupi potpisivanju teksta zakletve. Dozvolite mi, u ime Narodne skupštine i u svoje ime, da vam čestitam na izboru i poželim uspešan rad. Dame i gospodo, nastavljamo sa radom. Pošto je utorak, da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa, želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje, u skladu sa članom 287. Poslovnika? Reč ima narodni poslanik Samir Tandir.