Poslanici Srpske radikalne stranke podneli su amandmane na sve članove zakona, i na taj način smo izneli svoj stav uopšte o ovom zakonu, odnosno Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o ministarstvima. Član 1. treba da se briše zato što je nepotreban, zato što ste predvideli ministarstvo za evropske integracije koje je apsolutno neprimereno i nemoguće je da funkcioniše na način kako je predviđeno u ovom Predlogu zakona. Sam način predlaganja zakona, pa i člana 1, mi danas govorimo o amandmanima, a nemamo mišljenje predlagača ovog Predloga zakona, što je zaista neuobičajeno u parlamentarnoj praksi, čak i ovde. Trebalo je to da se uradi, kao što je trebalo da imamo i mišljenje Vlade, bez obzira ko je predlagač ovog zakona, odnosno ovog predloga, morali smo imati i mišljenje Vlade o tome, pogotovo, govorili smo i u načelnoj raspravi da li Ana Brnabić, koja je određena za mandatara želi baš ovakav sastav Vlade, da li želi baš ovakva ministarstva, da li želi nadležnosti ministarstva koje su predviđene u ovom zakonu. Ovo je prosto postavljeno naglavačke, i ovo samo govori u prilog onome što mi tvrdimo od samog početka, da je zapravo Aleksandar Vučić, koji je predložio Anu Brnabić, preuzeo na sebe odgovornost da preko svojih poslanika on uređuje Vladu, što apsolutno nije moguće. Moguće je, očigledno jeste, ali nije u skladu sa Ustavom i nije u skladu sa zakonima. Kao što nije u skladu sa Ustavom i zakonom da se ne posluša volja skupštinske većine, a sećamo se da kada je skupština većina razgovarala, odnosno najveća stranka u Skupštini razgovarala sa Vučićem kao predsednikom, oni su tražili da iz naprednjačke stranke bude neki kandidat za mandatara, a ne neko koga Vučić nametne. Dakle, sve ste obrnuli i postavljate stvari naglavačke, i mi zato mislimo da ovaj član, kao i ostali članovi, ne treba da postoje, nego treba sve ovo da se vrati u ustavne okvire. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Bojan Torbica.
Predlagač je, ipak, u pravu, i odustajem od amandmana.
Još neko od predlagača? Reč ima narodni poslanik Đorđe Vukadinović.
Zahvaljujem. Da bismo uštedeli vreme, slažem se sa većim delom onoga što je rekla koleginica Radeta, to je više-manje nesporno. Samo bih apostrofirao ono što smo i u načelnoj raspravi već rekli, s jedne strane imamo konkretne izjave da Vlada treba da bude manja i najave i obećanja da će Vlada da bude manja. Vlada nije manja, nego svaka nova, SNS Vlada, je uvek bar za jedan ili dva resora veća ili bar za jednog ili dva ministra veća. To naravno nije presudno, a i sam sam rekao da nemam ništa protiv uvođenja ministarstva za ekologiju, možda je to moglo da se uradi i ranije, i podržavamo i ovu naknadnu pamet da se ipak to realizuje. Što se tiče ministarstva za evropske integracije smo protiv, i to ne samo zbog našeg evroskepticizma, već prosto zbog toga što smatramo da i, s obzirom na sadašnji stupanj pregovora o pristupu Srbije EU, i s obzirom na stanje u samoj EU, i s obzirom na taj, ovde više puta ispoljeni, skepticizam ili bar vrlo skroman entuzijazam, barem onih govornika kolega iz redova SNS u pogledu evropskih integracija. Konačno, i najvažnije, s obzirom na podeljenost srpske javnosti, srpskog javnog mnjenja po tom pitanju, mislim da je besmisleno voditi ministarstvo za evropske integracije i podizati kancelariju na rang ministarstva. To je posebno nezgodno u ovom trenutku, i inače neke zemlje koje su postale članice EU su to imale, neke nisu imale, pa su ušle u EU i bez tog posebnog ministarstva. Generalno ozbiljnost jedne države se vidi po tome što ne menja svaki čas taj spisak, odnosno ministara i resora i to stabilne zemlje i stabilne demokratije više-manje imaju tako. Posebno je asimetričan status u kome se sada vodi Kosovo i Metohija, teško se može braniti, pogotovo od vlasti vladajuće većine koja bar deklarativno kaže da se ne odustaje i ne odriče KiM. U tom smislu, smatramo da prvo treba usvojiti ovaj naš amandman, ne treba da se uvodi to novo ministarstvo za evrointegracije, a posebno, to ćemo obrazložiti u narednim amandmanima, kada je reč o pravljenju ove disproporcije između statusa Kancelarije za KiM i novo uspostavljenog ministarstva za evropske integracije. Hvala.
Reč ima narodni poslanik LJubiša Stojmirović.
Poštovane koleginice i kolege, ne mogu da se složim sa predstavnicima Srpske radikalne stranke i kolegom Đorđem, iako bih hteo od srca da budem u situaciji da podržim neki njihov predloga. Kolega Martinović je u subotu održao jedan kraći čas Vojislavu Šešelju gde mu je objasnio zbog čega treba … (Zoran Krasić: O čemu on priča?) O vašim amandmanima.
Poslaniče, još jednom li budete viknuli vas ću kazniti, nisam do sada ni jednom. Ostavite poslanika da govori. (Zoran Krasić: Priča o čoveku koji nije tu.) Vi pričate o Vučiću, a nije tu. Molim mir. Svi ljudi koji se bave politikom ne mogu da uđu baš u ovu salu. Izvolite.
Kolega Martinović je u subotu održao jedan čas ovde kolegi koji je posle demonstrativno napustio ovu sednicu, valjda nije mogao da shvati ono što je trenutno realnost. Što se tiče primedbe da je broj ministarstava veliki u predlogu ovog zakona, ja imam sasvim suprotno mišljenje, čak mislim da je mali i da je trebalo imati mnogo više ministarstava. (Poslanici SRS dobacuju.) Kolega…
Poslaničke Stojmiroviću, molim vas da obrazložite. Pustite poslanike SRS da viču i dobacuju…
Neka dobacuju, nema nikakvih problema, to je njihovo pravo.
Ali, dijalog da imate, to možete izvan sale.
Mislim da nema potrebe da se uzbuđujete zbog toga koliki je broj predloženih ministarstava, jer će to biti otežavajuća okolnost onima koji su predložili to i njihova vrednost, odnosno kvalitet rada će se ceniti prema realizaciji postavljenih ciljeva, a ne prema broju ministarstava.
Hvala. Vladimir Orlić. Izvolite.
Hvala lepo. Mada mislim da je moglo i po osnovu prava na repliku, ali može i ovako. Dakle, naravno, pozivam da se ne prihvate ovi amandmani koji pozivaju da se obriše član 1. i da jesam saglasan sa mišljenjem predlagača da nam ovakav jedan član treba. Pošto je bilo ovde poziva da se napravi razlika između različitih obrazloženja argumenata od različitih predlagača ovih amandmana na član 1, ja tu razliku pravim. Vrlo jasno pravim razliku između onih koji su predložili manje, pa predložili više, već navikli da sami sebi skaču u usta i onih koji se pozivaju na Ustav i zakone, a videli smo tačno, kolega Stojmiroviću, koliko se ne razumeju ni u jedno ni u drugo. Videlo se to u subotu tokom one rasprave i onog demonstrativnog napuštanja velikog skupa. Dakle, potpuno je bespredmetno pričati na temu da neko hoće da ospori broj ministarstava uz argument - biće ih ovako više nego što je bilo, a onda sam predloži da se uvede novo ministarstvo. Da li je jedan od predlagača ovog amandmana potpisao amandman kojim se podržava uvođenje novog ministarstva? Ako jeste, a biće da jeste, videli smo to svi ovde. Da ne trošimo vreme na zaludne priče. Nama se ovde zaista radi, mi bismo da raspravljamo o stvarima koje su za državu bitne i koje ovom društvu zaista trebaju. U to da spadaju i predloženo novo ministarstvo koje će baviti zaštitom životne sredine i novo ministarstvo koje će se, dakle, na tom nivou, nivou ministarstva, baviti pitanjima evropskih integracija. Ono što smo mi radili do sada na način i u formi koju smo imali do sada bilo je u skladu sa potrebama onih poslova koje smo do sada i obavljali. Danas kada imamo 10 otvorenih pregovaračkih poglavlja, kada imamo dva privremeno zatvorena, kada su nova poglavlja spremna, mislim da tri samo čekaju na odgovarajuću saglasnost naših partnera iz EU. Što se Srbije tiče, Srbija je potpuno spremna, dobija se nova dinamika, zamajac u ovim poslovima i to zaista treba da radi neki nivo koji odgovara nivou ministarstva. Tako da, i ovaj član 1, a i sve ostalo, naravno, treba da ostane, a što se tiče volje većine nek se niko ne brine unapred. Volja većine, ako je nisu čuli, možda je nisu čuli oni koji pa počesto u sali nisu, biće jasno prikazana u Danu za glasanje i budite sigurni, volja većine biće snažno za ove predloge. Hvala lepo.
Izvolite, Nemanja Šarović, povreda Poslovnika.
Ne, gospođo Gojković, ja sam se javio za repliku. Gospodin Stojmirović je jasno i glasno pominjao SRS u negativnom kontekstu. Ja kao zamenik šefa poslaničke grupe u skladu sa članom 104. imam pravo da mu odgovorim. Jel u redu, replika?
Ne, nije u redu, pošto član 104. niste pročitali do kraja – ko odlučuje o primeni člana 104.
Hoćete li mi dozvoliti pravo na repliku?
Znači, član 104. stav 3. ne dozvoljavam vam repliku.
Dobro. Po Poslovniku.
Sedite. Oduzimam dve minute vašoj grupi zbog zloupotrebe primene Poslovnika. Marijan Rističević, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, hoćete li gospodine Šaroviću sesti da ja mogu da … Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, ja ne mogu da prihvatim amandman koji je obrazlagao dobitnik lutrije, nije kupovao, ali je dobio, iz prostog razloga što je govorio o Ministarstvu za evropske integracije kao nepotrebnom. Čovek je zaboravio ko mu je šef stranke, nazovi stranke i pokret. To je osoba koja kada je bila poslanik u vreme vlasti Vojislava Koštunice je bila u Odboru za evropske integracije. (Zoran Krasić: Jel to amandman?) Itekako je amandman. Neprihvatljivo je da neko ko je u parlament ušao uz pomoć stranke koja je njemu dala šefa koji je išao u omiljeni Odbor za …
Poslaniče, molim vas o amandmanu.
O amandmanu govorim.
Nema ništa o tom amandmanu.
Kolega je govorio – dodaju se ministarstva u članu 1.
Da se briše.
On je rekao da se brišu. Evropske integracije mu smetaju iako je predsednik njegove stranke bio aktivni član Odbora za evropske integracije, studije izvodljivosti. Parafirali su SSP itd. Za mene je neprihvatljivo da dobitnik lutrije, koji je dobio očigledno amneziju da je dobio na lutriji, predloži ovakav amandman i ja za njega neću glasati. Hvala.
Poslovnik, Marko Đurišić.
Smatram da ste povredili član 103. Poslovnika stav 8. koji kaže – u slučaju iz stava 7. ovog člana predsednik Narodne skupštine je dužan da vreme koje je narodni poslanik koristio zloupotrebljavajući pravo iz stava 1. ovog člana oduzme od ukupnog vremena koje pripada njegovoj poslaničkoj grupi u pretresu po tekućoj tački dnevnog reda, ako je njegovoj poslaničkoj grupi preostalo vremena za pretres. Vi ste ovde uveli praksu da kada ne želite da čujete drugačije mišljenje i kada smatrate da poslanici po osnovu javljanja za povredu Poslovnika zloupotrebe to, oduzmete dva minuta poslaničkoj grupi i to ste izgovorili sada, da oduzimate dva minuta poslaničkoj grupi. Poslovnik vam ne daje pravo da oduzmete dva minuta, nego vreme koje je narodni poslanik koristio zloupotrebljavajući pravo. Narodni poslanik je to pravo, ako svo vreme računate, koristio 41 sekundu malopre, tako da ne možete da oduzmete dva minuta nego 41 sekundu, ako već koristite ovo pravo iz člana 103. Poslovnika. Hvala.
Zahvaljujem. Niste u pravu i zloupotrebljavate takođe Poslovnik da bi izrekli …. Glasaće se, naravno da će se glasati. To je jedino demokratski kako se ocenjuje nečiji rad. Ne ocenjuje se na ulici naravno. (Zoran Krasić dobacuje.) Nemojte dobacivati. Na ivici ste da vama dam prvi put kaznu zbog nepoštovanja parlamenta. Mogu li da završim? Dajući političku ocenu da ja neću da čujem suprotno mišljenje. Suprotno mišljenje baš nisam nikakvo ni čula. Povreda Poslovnika nije nikakvo suprotno mišljenje, jer ako se iznosi u okviru povrede Poslovnika suprotno mišljenje, onda je već, sami ste rekli, to zloupotreba Poslovnika. Zloupotreba Poslovnika se odnosi isključivo, odnosno povreda Poslovnika na poštovanje ili nepoštovanje procedure propisane samim Poslovnikom. (Marko Đurišić dobacuje.) Hvala vam. Oduzela sam vreme koje smatram da se oduzima. Ne brojim sekunde i desetinke. Hoćete li da glasamo o povredi Poslovnika? Svakako ćemo glasati. Izvolite, Nemanja Šarović.
Gospođo Gojković, povredili ste nekoliko članova Poslovnika o radu Narodne skupštine, među njima, pre svega, slobodno mogu reći, član 27. koji kaže – predsednik Skupštine predstavlja Skupštinu, saziva sednice, predsedava njima i vrši druge poslove u skladu sa zakonom i ovim Poslovnikom. Predsednik Narodne skupštine stara se o primeni ovog Poslovnika. To je ono što je ključno. Vi to, gospođo Gojković, niste uradili i prekršili ste član 103. i član 104. Poslovnika Narodne skupštine. Ja sam se maločas javio nakon što ste gospodin Stojmirović uvredljivo izrazio o poslaničkoj grupi SRS. Javio sam se, naveo sam član Poslovnika na osnovu koga se javljam, citirao njegove odredbe. Vi ste me prekinuli, rekli da nemam pravo na repliku, oduzeli dva minuta od poslaničke grupe SRS, iako ni približno toliko nisam potrošio, a kao osnov naveli član 103. stav 7. Član 103. stav 7. kaže da predsednik Narodne skupštine je dužan da narodnom poslaniku koji se ne pridržava odredaba iz st. 1,2,4,6 ovog člana ili na drugi očigledan način zloupotrebljava prava predviđena ovim članom izrekne određene mere. Stav 1. kaže – da narodni poslanik ima pravo da ukaže na povredu postupanja. Ja sam ukazao. Stav 2. kaže – da ne može biti ukazano na povredu na koji je već ukazano. Ni to nije slučaj. Stav 4. kaže – narodni poslanik je dužan da navede član Poslovnika koji je povređen. Naveo sam član. Stav 6. kaže – ako i posle objašnjenja predsednika Narodne skupštine, narodni poslanik smatra da je povreda učinjena može zahtevati da se o tome izjasni Skupština u danu za glasanje. To pravo mi niste ni omogućili, samim tim ga nisam mogao ni prekršiti. Ne možete vi ignorisati realnost i činjenice, ono što je čula čitava nacija.
Hvala. Prekoračili ste vreme dve minuta i pet sekundi. Zahvaljujem se. Sada ste vršili zloupotrebu Poslovnika, pozivali ste se na članove koje su pre vas iskoristio Marko Đurišić, a i vi neposredno pre toga. To su član 103. i 104. izmislili ste da sam se pozvala na nekakav član i stav 7, ja sam se pozvala na 104. stav 3, kao i vi, ali ga niste pročitali do kraja. Neću vam sada oduzeti dve minute i pet sekundi koliko ste rekli, pa ćemo to obračunati u ono vreme koje vam je oduzeto prilikom prve… (Nemanja Šarović: Da prebijemo?) Ne, ja ništa ne prebijam, jer ne razumem rečnik pojedinih poslanika… (Nemanja Šarović: Koji rečnik?) …kojim se izjašnjavaju šatrovački u parlamentu. (Radoslav Milojičić: Šta znači šatrovački?) Znaju oni koji koriste to. Vi dolazite češće na sednice pa bi znali šta je i kakve reči. (Radoslav Milojičić: Ja sam na svakoj sednici.) Da, hvala na podršci. Hvala što ste građanima saopštili da dolazite kada vi to hoćete. Molim da uđe u zapisnik sve što poslanici dobacuju da bi videli kako izgledaju sednice iz perspektive nekoga ko vodi ove sednice i kako se poslanici ponašaju. Reč ima narodni poslanik Đorđe Vukadinović.
Dakle, ovo je replika, obzirom da na neadekvatan način govore o šefu poslaničke grupe. Mislim da mi se ovo ne računa u vreme. Poenta je u tome da mi ovde sedimo u odborima za koje mislimo da smo kompetentni i to uopšte ne znači da se slažemo sa nazivom tog odbora. Kolege radikali, nadam se da mi neće zameriti, su aktivni učesnici, članovi raznih odbora, od evropskih integracija, čak i delegacija u Parlamentarnoj skupštini NATO, a imaju stav kakav imaju. Znači članstvo u odboru može da bude prilika da se kritički kaže svoje mišljenje o politici EU ili NATO Alijansi. Svaka prilika treba da se koristi. Baš mislim da je koleginica Nataša takođe koristila vrlo često tu priliku. Dakle, to što je neko član nekog odbora, ne može da bude diskvalifikacija. Drugo, nisam hteo po Poslovniku, ali molio bih vas i apelovao da u buduće intervenišete kada se bilo koji nadimci, eufemizmi koriste za označavanje bilo koga. Znate to i mi možemo, više ili manje pametno, glupo ili duhovito, ali to nas nigde neće odvesti. Mi smo slušali i prošli put smo imali razne nadimke od tuta Bugarina, Vlaha, ovako i onako. Dakle, prosto to je način oslovljavanja koji je neprimeren parlamentu. Nemojte misliti da to ne možemo ni mi da radimo, ali onda će se ovo pretvoriti u cirkus ili rijaliti, kao što uostalom neki ovde i jesu došli iz rijalitija i rijalitiju više pripadaju.
Eto, sada ste sve upropastili što ste rekli.
Dobro, možda. Izvinite, samo je replika. Elem, za one malobrojne koji nas slušaju, o onome što se ovde kaže, samo bih odgovorio na primedbu, to je ono što je suvislo, da li imam protiv, što se predlaže ukidanje jednog ministarstva i da se uvodi neko drugo? Ne, naš stav je i da budemo precizni oko toga, mi predlažemo da se ne uvede novo ministarstvo, da se ne podiže Kancelarija za evropske integracije u rang ministarstva iz razloga koje smo naveli i koje ćemo navoditi. Ako to već radite, to nije nikakva …, to je logika, onda kažemo, ako se to ne prihvata razmislite o opciji da se onda digne i Kancelarija za Kosovo i Metohiju u rang ministarstva. O tome se radi. Prešao sam dva minuta, vi mi dajete više vremena, ali neću dalje da ga trošim. Samo da se razjasnimo zbog kolega koje oko toga imaju neku nedoumicu. Nije protivno biti politički i logički protiv uvođenja jednog novog ministarstva i istovremeno se zalagati da ako se već ono usvoji, da se usvoji i neko drugo. Dakle, smatramo da je najblaže rečeno potrebno imati paralelizam iako mi ne verujemo u taj paralelizam. Mi ne verujemo da je moguće ići istovremeno ka EU i braniti Kosovo i Metohiju. Nažalost politika ove vlasti to pokazuje da nije moguće. Hajde za utehu, i politika prethodne Vlade je to pokazivala iako su oni takođe govorili o tome kako napreduju na evropskom putu i brane Kosovo. Prosto nije moguće. Imamo ovde gomilu izjava važnih evropskih čelnika koji kažu – na kraju puta Srbija mora priznati Kosovo. To nije rekao neki avanturista, to su rekli važni čelnici EU, najvažnijih zemalja EU, od Martina Šulca, da ne govorim ko je Martin Šulc, Ulrike Lunaček i mnogi, mnogi drugi. Na kraju izlaganja ću to i dokumentovati. Dakle, prosto to nije moguće. Ako već idemo tim putem, tog paralizma, onda, molim vas, izjednačite i zadržimo isti rang i status Kancelarije za evropske integracije i Kancelarije za Kosovo i Metohiju. Ili ih spustite ili ih zajednički dignite. To je logika i to je smisao ovog našeg predloga. Što se tiče primedbi koje smo čuli na prošlom zasedanju, znate možemo seliti bilo koga, bilo gde. Čuli smo da je gospodin Marko Đurić bio hiljadu puta, ne znam koliko, na Kosovu i Metohiji, pa bio je, a možda je bolje da nije bio. Posle svakog boravka rekao bih, ingerencije države Srbije na Kosovu i Metohiji se smanjuju. Podsetio bih na Briselski sporazum, na stavke Briselskog sporazuma i na činjenicu i time završavam. Činjenica, do stupanja u mandat ove vlasti, dakle vaše Vlade, Albanci iz južne Mitrovice nisu mogli da dođu u severnu Mitrovicu nenajavljeno, a vrlo često uopšte. Sada, posle pet godina ove vlasti, Srbi ne mogu na Kosovo i Metohiju, ne mogu da pređu administrativni prelaz na KiM bez dozvole prištinskih vlasti. To je između ostalog. Šta je sa bezbednosnim strukturama? Šta je sa pravosudnim sistemom na Kosovu i Metohiji? Sve je to ukinuto draga gospodo i na to smo se obavezali Briselskim sporazumom koji imam ovde za one, pošto javnost to nije mogla da čuje, niti u ovoj sali, niti u ovom domu, a pogotovo ne u javnosti i medijima da pročita, nego samo međusobne diskvalifikacije, klevete i uvrede. Možemo i mi na taj način, ali želimo između ostalog da očuvamo, koliko je to moguće i nadam se da u tome imamo saveznika u vama ili bi bar trebalo da imamo, koliko-toliko dostojanstvo ovog doma da raspravljamo čak i kada se ne slažemo, da iznosimo argumente. Kolega je izneo neke argumente, rekao je da je naš stav nelogičan, da predlažemo uvođenje novog ministarstva, ukidanje drugog. Ja sam objasnio i pokušao da objasnim zašto mislim da nije. Na kraju krajeva, ne mislim da je smak sveta imati 19 resora ili ministarstava, daleko od toga, po ugledu na Francusku koja ima 19, ali Mađarska ima osam. Ne znači da je sada Mađarska duplo efikasnija država od Srbije, ali mislim da je vrlo važno da vidimo da ima i drugačije prakse. U tom smislu, završavam. Nadam se da ćemo u nastavku moći da suočim argumente i po drugim pitanjima. Ali, razmislite o tome da države Srbije na Kosovu danas ima mnogo manje nego pre pet godina i to je vrlo konkretno i vidljivo ovoj vlasti, pored nekih drugih. Hvala.
Kada pređete dva minuta, vi prelazite na vreme ovlašćenog, ja ne prekidam poslanike, ako to sami ne traže. Redom ću čitati kako se ko prijavljivao. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Jugović.
Poštovana predsednice, kolege, dame i gospodo, predlažem da se odbije amandman Đorđa Vukadinovića. Na početku ovog izlaganja odmah ću reći da SPO podržava izmene i dopune Zakona o ministarstvima. Za nas je važno što će Srbija dobiti novo ministarstvo za evropske integracije. Time šaljemo poruku gde vidimo Srbiju u budućnosti, pokazujemo jasno opredeljenje da ćemo se zalagati za usvajanje evropskih vrednosti, da želimo da budemo deo velike evropske porodice koja će nam pružiti šansu da kroz partnerski odnos, dakle, u saradnji sa Nemačkom, Francuskom, Italijom i da ne nabrajam dalje, branimo naše interese. Uostalom, ekonomski jaka Srbija biće u stanju da se zaštiti od političkih aspiracija na Balkanu koje nas ugrožavaju. Najbolji odnosi sa velikim silama, Nemačkom na primer, daju nam mogućnost da budemo respektabilan politički i ekonomski faktor. Zbog toga, predlog da se oformi novo ministarstvo za evropske integracije ima podršku SPO. Uostalom, mi se za to decenijama zalažemo i zbog borbe za Srbiju, na zapadu platili smo veliku političku cenu. Oporavak naše privrede, srpskog sela, borbe protiv siromaštva, bele kuge, prioriteti su naše države, a ne vidimo bolji način za rešavanje tih problema od koncepta koji je ponuđen u evropskoj agendi. Smatramo da su zadaci i poslovi novog ministarstva za evropske integracije od posebnog značaja za budućnost Srbije, pa je zato potpuno opravdano i celishodno da se ovakvo ministarstvo formira. Iskustva zemalja koje su novopridružene članice EU pokazuje da je model obrazovanja posebnog ministarstva za evropske integracije najbolji i najefikasniji. Poruka koju Srbija šalje formiranjem ovakvog ministarstva za nas je veoma važna i predstavlja potvrdu opravdanosti naše višedecenijske borbe. Srpski pokret obnove stoga pozdravlja to što su poslovi koji se odnose na evropske integracije podignuti na najviši organizacioni i funkcionalni nivo u državnoj upravi, na nivo ministarstva. Još jednom ću ponoviti da će SPO u danu za glasanje podržati izmene i dopune Zakona o ministarstvima. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Gospođo Gojković, ja vas molim da u skladu sa stavom 1. člana 107. vodite računa o dostojanstvu Narodne skupštine. Poodavno sam se javila po ovom osnovu, ali vi ste u međuvremenu dozvolili da govore narodni poslanici, iako Poslovnik ima prednost, a uverena sam da vi sa vašim višedecenijskim parlamentarnim iskustvom priznajete narodnim poslanicima pravo da podnose amandmane i da o amandmanima govore i ne verujem da delite mišljenje vašeg kolege koji je malopre izgovorio da su naši amandmani i naša rasprava o amandmanima gubljenje vremena. Zaista sam sklona da poverujem da vi to niste čuli, jer da jeste, čini mi se da biste reagovali, a ako ne biste onda je to zaista ozbiljan problem. To što neko ima skupštinsku većinu i misli da u datom momentu može sve, ne može da se ponaša i niko nema pravo da se ponaša na način da poslanicima koji su opozicioni poslanici pokušava da zabrani da rade svoj posao. Samo ponašanje po ovom izuzetno restriktivnom Poslovniku dovoljno sprečava narodne poslanike da rade posao za koji zapravo jesmo ovde, ali onda ako još neko ko je deo vlasti, poslanik vladajuće koalicije, kaže da je rasprava o amandmanima gubljenje vremena, onda je to zaista grubo kršenje dostojanstva Narodne skupštine. Najlepše vas molim da ubuduće slušate šta bilo ko od nas kaže da biste mogli na vreme da reagujete, ukoliko ne delite mišljenje kolege koji smatra da su amandmani gubljenje vremena. Hvala.
Ne delim mišljenje kolege da je podnošenje amandmana gubljenje vremena. Reč ima narodni poslanik Vesna Marković.
Smatram da ne treba prihvatiti amandman koji predviđa brisanje člana 1. jer, kao član Odbora za evrointegracije, upoznata sam potpuno sa procesom pristupanja Srbije Evropskoj uniji, koliko je to zapravo tehnički zahtevan proces, složen i verujem da će osnivanje ministarstva za evrointegracije samo doprineti mnogo efikasnijem radu, posebno u situaciji kada smo do sada otvorili deset poglavlja i kada nam predstoji otvaranje novih poglavlja. Otvaranje poglavlja znači zaista ozbiljne reforme našeg društva i praćenje implementacije onoga što smo mi ovde usvojili. To ne iziskuje nikakva finansijska sredstva jer Kancelarija za evrointegracije svakako prelazi u ministarstvo. Što se tiče zanemarivanja interesa građana, koje je neko pomenuo u amandmanu, samo želim da kažem da je Srbija u prethodnih 15 godina dobila iz EU fondova tri milijarde evra bespovratnih sredstava, da je nedavno ministarka Joksimović potpisala sa Johanesom Hanom da Srbija dobije iz IPA fondova, to su bespovratna sredstva iz pretpristupnih fondova EU, 95 miliona evra. Ovaj paket je zapravo podrška o osnivanju malih i srednjih preduzeća, ali i lokalnim samoupravama, što svakako utiče na regionalni razvoj. Građani na ovaj način mogu da osete konkretne benefite od pristupanja Srbije Evropskoj uniji, tako da se zaista ne slažem sa tim da se zanemaruju interesi građana. Naš cilj je svakako uvođenje evropskih standarda u svim oblastima i stvaranje jednog stabilnog poslovnog ambijenta, a poruka koju mi šaljemo otvaranjem poglavlja, šaljemo je zapravo stranim investitorima koji će uticati na poboljšanje našeg privrednog ambijenta. Smatram da je uvođenje ministarstva za evrointegracije veoma značajno jer šalje nedvosmislenu poruku ne samo o značaju procesa evrointegracija za našu zemlju, već ukazuju na jasno spoljnopolitičko opredeljenje Vlade Srbije, a to je svakako članstvo Srbije u Evropskoj uniji.
Reč ima Stefana Miladinović.
Hvala, uvažena predsednice. Kada je u pitanju predlog naših kolega da se briše predlog uvođenja novog ministarstva, ministarstva za evrointegracije, želim da kažem da mi je prvo zadovoljstvo što vodimo jednu izuzetno dobru raspravu i ovo je izuzetno važno političko pitanje. Pred nama jesu ozbiljne reforme kada su u pitanju evrointegracije. Jako puno posla je pred nama. Mi smo u proteklom periodu otvorili deset poglavlja, dva od tih deset privremeno i zatvorili. Verujem da formiranje ovog ministarstva može umnogome doprineti da se jedan od ključnih spoljnopolitičkih ciljeva Vlade Republike Srbije, a to jesu evrointegracije, efikasnije realizuje. Zaista verujem da mehanizam samog ministarstva može umnogome doprineti da efikasnije radimo u budućnosti. Hvala.
Reč ima Dušan Pavlović.
Hteo bih da kažem nekoliko reči o ovom ministarstvu za evropske integracije koje se predlaže za ovu buduću Vladu. Jako je interesantno da je ovo ministarstvo predloženo u državi u kojoj je, čini se, verzija evrointegracija koja postoji dobila neku potpuno neverovatnu i novu formu, novi oblik. Da bi ovo ministarstvo imalo smisla neophodno je da evrointegracije dovedu zemlju ili teku na onaj način da bi zemlju dovele u ono stanje ili u onaj oblik ili u onu vrstu uređenja koja postoji u zemljama koje već jesu u Evropskoj uniji, pogotovo zemlje koje su dugo u Evropskoj uniji. (Zoran Krasić: Rumunija i Bugarska.) One nisu dugo, gospodine Krasiću, u Evropskoj uniji, nego tek neko kraće vreme. Molim vas da ne dobacujete. Pričaćemo kasnije na pauzi o tome. Međutim, ovde su se izgleda evrointegracije izvrnule u svoju suprotnost. Umesto da pripremaju zemlju da bude jednog dana u Evropskoj uniji, ovde su se evrointegracije pretvorile u proces koji pripremaju zemlju da bude nešto potpuno suprotno onome što danas postoji u Evropskoj uniji. Daću vam nekoliko primera za to. Hteo bih da o tome diskutujem u svetlu ovlašćenja ili ingerencija koje ima ili koje bi moglo da ima ministarstvo za evrointegracije. Glava 23. kojom se uređuje vladavina prava, pravosuđe i korupcija u procesu evrointegracija je glava kojom bi trebalo da se reguliše, recimo, slučaj kao što je Savamala. Da podsetim građane koji možda nisu još uvek čuli za to, Savamala je slučaj jedan u kome je bespravno, protivno principima vladavine prava porušen jedan deo grada na nepravan način. To je bilo pre više od godinu dana, gospodine Krasiću. Ako se to ponovo desi u ovoj državi, da li će ministarstvo…
Poslaniče Vukadinoviću, vama se obraćam, vi odobravate sada ovo izlaženje iz amandmana u potpunosti i pričanje o ko zna čemu? Ja bih volela da se konsultujem sa vama jer ste mi održali lekciju o tome.
Vreme mi teče, gospođo predsednice.
Vreme vam teče. Teče svima vreme, a pogotovo parlamentu u ovom sazivu, ako se budemo ovako ponašali prema proceduri. Ja sam tu apsolutno nemoćna. Ja mogu samo da uživam u svemu što se dešava ovde. Poslaniče, vratite se na temu ili, ako se iscrpili sve što znate o ovom amandmanu, da mi dozvolite da idem dalje, a sačuvajte dragoceno vreme za nešto drugo.
Pričam o ministarstvu za evrointegracije.
Jeste, ali to nema veze sa ovim, ovo je politikanstvo. Nema veze.
I evrointegracije su politika, ako niste znali.
Znači, član 1. Predloga zakona briše se. Prekinuću vas, ne možete dalje, osim ako ne želite da govorite o amandmanu.
Ja hoću da pričam o ministarstvu koje je predloženo u članu 1.
Hajte, molim vas. Predloženo je više ministarstava u članu 1.
Ja za sada pričam samo o ovome. Jel mogu da pričam o tom ministarstvu? Dakle, predloženo je ministarstvo za evrointegracije. Moje pitanje je – ako se ponovo desi neki slučaj kao što je Savamala, da se deo… [[Isključen mikrofon.]]
Puna je lista – Marijan Rističević, Vladimir Orlić, Aleksandar Marković, Jelena Žarić Kovačević, Đorđe Vukadinović i sada su blokirali mogućnost da vam vratim mikrofon.
Uključite mi mikrofon, ja imam prednost.
Evo, sad se javite, Đorđe Vukadinović je odustao.
Kažite mi, jel ovde ima nekih reči koje su zabranjene u ovoj Narodnoj skupštini ili o čemu se radi? Jel možete da čujete argumentaciju, da biste procenili da li govorim u skladu sa temom ili ne? Evo, da ponovim argumentaciju. Ako se u ovoj državi ponovo desi slučaj kao što je Savamala, gde je u toku jedne noći bespravno i neovlašćeno porušen deo grada, što ni u jednoj evropskoj zemlji, članici Evropske unije, nije moguće da prođe bez posledica, kakva će ovlašćenja imati ministar i ministarstvo evrointegracija za takav slučaj? To je, recimo, jedno pitanje. Drugo pitanje…
Poslaniče, moram da vas prekinem, ne samo zbog vas, nego i zbog drugih poslanika ovde. Ako hoćete da pretvorimo ovaj parlament u priču o svemu i svačemu, ne mislim na ovo što vi hoćete, uopšte nisam uzbuđena zbog spominjanja niti Šilerove, kako dobacuju, rušenja zgrade u Šilerovoj, to dobacuju poslanici s desne strane, niti ovoga što govorite vi, sa leve strane. Uopšte me to ne dotiče. Ali, mi imamo konkretnu raspravu. Ne obraćam se uopšte vama, molim sve poslanike da me saslušaju, da se dogovorimo kako ćemo danas da radimo. Ja bih po Poslovniku. U Poslovniku piše – kada je rasprava o amandmanima, poslanik je dužan da govori o amandmanu.
Već ste mi potrošili dva ili tri minuta.
Nisam vam ništa potrošila.
Potrošili ste mi već dva ili tri minuta, a vi inače imate neograničeno puno vremena da pričate. A meni, koji imam ograničeno vreme, uzimate mi vreme.
Određujem pauzu od pet minuta, dok poslanici malo ne dođu sebi i ne shvate šta treba danas da radimo. Znači, imam molbe da ne izričem kazne, ali jedino rečnik kazni se ovde savršeno razume i kad se oduzme od plate, onda poslanici žele da raspravljaju po amandmanima, a kada ih lepo zamolim, rečnikom molbe, onda ne. I to je istina o radu parlamenta u Srbiji. [[Posle pauze]] Izvolite, Dušan Pavlović.
Kažite mi predsednice, molim vas, koliko vremena nam je ostalo od ove opšte diskusije?
Sve vam je vraćeno, ako je stvarno najvažnija stvar na svetu to, onda da se bavimo samo vremenom, automatski se vraća. Ne mogu da vam objasnim da ja ne oduzimam vreme ni ne dodajem.
Dobro.Da nije vreme toliko važno, ne bi ga vi toliko često prekidali. Dakle, da objasnim još jedanput, govorim o ministarstvu za evrointegracije koje se predlaže ovde u članu 1. Pretpostavljam da će ovlašćenja ministarstva evrointegracija biti evrointegracije, ne znam šta bi drugo bile. Jedna od tema evrointegracija su vladavina prava, pravosuđe i korupcija, to je glava 23. Vladavina prava, da vas odmah obavestim, podrazumeva takođe i svojinske odnose, tj. ako negde piše da je svojina da imam, da posedujem neku svojinu, država bi trebalo da štiti mene od bilo koga ko hoće da je otuđi od mene ili da je uništi. Evo, sad da iz ovoga pređem na primer koji sam malopre hteo da pomenem. Sećate se svi da je pre više od godinu dana jedan deo Beograda bez ikakvih zakonskih ovlašćenja porušen u sred noći i da za to još uvek nemamo nikakvo sudsko razrešenje. Iako je bivši premijer samo govorio kako je to nešto što je nedopustivo i kako je to nešto što bi moralo sudski da se sankcioniše. Dakle, moje pitanje sada, ako se tako nešto desi ponovo u budućnosti, ne daj Bože, ali ako se desi, hoće li ministarstvo za evrointegracije imati bilo kakva ovlašćenja da pokrene postupak ili inicira postupak ili inicira bilo kakvu istragu, postavi komisiju ili bilo šta što bi dovelo do razrešenja ovakvog nemilog događaja? Hoće li ministarstvo evrointegracija, drugim rečima, da štiti svojinska prava što je sastavni deo procesa evrointegracija? Evo, toliko o tome. Nadam se da nije mnogo bilo strašno. Ima još primera inače. Recimo, u ovu glavu 23, u oblast reforme pravosuđa takođe spada i izbor sudija i državnih tužilaca. Da li znate kako se oni danas biraju? Biraju se tako što postoje nekakva lista, nekakvi pravilnici koji obavezuje tela koja nama predlažu biranje ovih važnih državnih službenika, a onda ta tela Državno veće tužilaca i Visoki savet sudstva napravi svoju listu sudija potpuno suprotno onome kako ti pravilnici nalažu. Dakle, biraju se sudije po nekim kriterijumima koji su potpuno netransparentni. Moje sledeće pitanje je u vezi ministarstva za evrointegracije. Ako se, ne daj Bože, to desi još jedanput u bližoj ili daljoj budućnosti, hoće li ministarstvo za evrointegracije imati bilo kakva ovlašćenja da spreči takav izbor sudija i tužilaca, ili da ga vrati na reviziju, jer ako neće imati ta ovlašćenja, kako suflira gospodin Krasić, onda ono baš i nema puno smisla. Šta će nam ministarstvo za evrointegracije ako će ono da sklapa oči ili da okreće glavu od izbora sudija koje nije u skladu sa evropskim standardima. Daću vam još dva primera ako mogu, veoma kratka. U glavi 10. i glavi 23. takođe postoji nešto što se zove slobodni mediji. Da li će stanje u kakvom su danas mediji u ovoj državi, a to je stanje u kome najvažniji medij, najveći medij, ne raspravljaju skoro o nijednom pitanju koje je važno za evrointegracije…
Poslaniče, član 106. stav 2. – Niko ne može da prekida govornika osim predsednika Narodne skupštine.
Jasno.
Dužni ste da govorite po stavu 1. samo o tački dnevnog reda. Tačka dnevnog reda glasi – član 1. Predloga zakona - briše se. Iz vaše diskusije se vidi da vi ne želite da govorite zašto da se izbrišu predviđena ministarstva predviđena Predlogom zakona. U članu 1. ja sam dužna da koristim član 106. stav 3. i da vas prekinem.
Ako tako morate, šta da se radi.
Moram da Poslovnik koristim, pošto vi ne pričate o amandmanu.
Priča, evo, baš sam hteo da poentiram. Da li mogu da postavim jedno pitanje? Ako će ministarstvo za evrointegracije, koje se pravi i ubuduće tolerisati ovakvu restrikciju medijskih sloboda u zemlji u kojoj je ono ministarstvo, čemu je onda smisao ministarstva za evrointegracije. Pa, evo pominjem ministarstvo za evrointegracije šest puta…
Nemamo još ministarstvo za evrointegracije, nemamo nikoga ko bi u ovom trenutku mogao da vam odgovori na to pitanje. Zapamtite pitanje, kada budemo imali to ministarstvo, za sada podržavate amandman koji treba da briše mogućnost da ga dobijemo. Hvala vam lepo, moram da vas prekinem, jer ne želite, a po članu 106. stav 1. da govorite o tački dnevnog reda. Zahvaljujem. Reč ima Milan Lapčević. Izvolite.
Hteo bih da podržim ovaj amandman kolege Vukadinovića, jer je on potpuno razložan. Dakle, uvoditi nova ministarstva za evrointegracije, dakle, šaljete neku poruku. Do sada smo imali nivo odnosa sa EU preko Kancelarije za saradnju za evropske integracije koja je vodila koja i dan danas vodi uglavnom tehničke stvari u vezi pripremanja Srbije za pregovarački proces po pojedinim poglavljima. Podizanjem odnosa na nivo ministarstva vi šaljete određenu poruku. Dakle, Srbiji je važno da organizuje ovaj posao preko ministarstva što u prevodu može da se tumači na sledeći način. Vodeće članice EU poput Nemačke, Francuske i Italije i drugih su odmah posle proglašenja nezavisnosti Kosova priznale Kosovo, a iz tih vodećih zemalja EU stižu svakodnevno poruke da Srbija na putu evropskih integracija kada bude došla do kraja tog pregovaračkog procesa će morati da prizna i samu nezavisnost Kosova. Zvanična vlast u Srbiji odbacuje takve predloge i govori da joj je do Kosova veoma stalo, da će učiniti sve da Kosovo nikada ne postane nezavisno, ali joj je važnije da se prikloni vodećim članicama EU koje su već priznale Kosovo i koje govore da će morati to Srbija da uradi, pa podižu nivo odnosa sa EU na nivo ministarstva, nego sa druge strane da podignu svoju operativnost u smislu sprovođenja politike prema Kosovu i Metohiji na nivo ministarstva. Izvinite to nije logično. Ako sa jedne strane govorite da vam je važno državna celovitost, da hoćete sve da učinite da sačuvate južnu Pokrajinu u sastavu Srbije, da ćete učiniti sve da pomognete narod na Kosovu i Metohiji, onda je valjda logično ako ste već napravili, ako želite da napravite ministarstvo za evropske integracije, da to uradite i sa ministarstvom za Kosovo i Metohiju, kako je to nekada bilo u nekim normalnim vladama koje su vladale ovom državom. Sa treće strane nema nikakve logike barem u današnjem aktuelnom političkom trenutku da formirate ministarstvo za evropske integracije u trenutku kada je Evropa i sama suočena sa svojom budućnošću i da se apsolutno ne zna u kom će pravcu to ići. Posle prošlogodišnjeg Bregzita i najave Velike Britanije i pripreme za vođenje pregovora o razdruživanju sa EU i sa rastućim evropskepcitizmom u svim zemljama članicama EU, vrlo je logično izvesno očekivati da će doći do dezintegracije EU, nego što će biti nekog kohezionog faktora i mogućeg jačanja EU. Na kraju krajeva, najave zvaničnika EU, da niko neće biti primljen u EU pre 2025. godine i najave pomenutih zvaničnika da ćemo biti uslovljeni sa priznavanjem nezavisnosti dela naše teritorije su valjda dovoljni razlozi da se nivo odnosa Srbije i srpske Vlade i srpske politike ne podiže na nivo ministarstva. Ono što treba da radimo, da razvijamo dobre evropske odnose, ali nikako da šaljemo poruku da nam je važnije da se priklonimo stavovima vodećih članica EU koje vode Kosovo ka nezavisnosti, nego da pravimo priču u kojoj će Srbija izgubiti deo južne Pokrajine.
Aleksandar Marković.
Zahvaljujem predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, ja ću biti izuzetno kratak. Kratak zato što zbog ograničenog vremena naše poslaničke grupe, ali i zbog toga što smatram da ovakvi amandmani uopšte ne zaslužuju dugačku i jako iscrpnu raspravu. Naravno, predlažem da se prihvate ovi amandmani, ovi amandmani u tekstu, ponavljam, zbog građana – briše se, dakle vrlo kreativni amandmani. Sasvim je jasno i iz rasprave smo svi to mogli da zaključimo da ovde uopšte nije u pitanju želja predlagača ovih amandmana da nešto dopune, da poboljšaju zakon, već je u pitanju pokušaj da se ispišu redom amandmani – briše se, ne bi li se na taj način stvorilo neko vreme, odnosno ne bi li dobili po dva minuta da ponovo po ko zna koji put u nedogled ponove iste otrcane fraze, šta smo sve malopre slušali i Savamalu i ko zna šta još drugo. Dakle, mene to ne čudi, s obzirom da je njihov jedini zajednički imenitelj mržnja prema Aleksandru Vučiću, koji non-stop ispoljavaju i na svakom mestu, potpuno bezuspešno. Iz svih tih razloga, predlažem da odbijemo ovaj i sve ostale amandmane u tekstu – briše se. Zahvaljujem.
Reč ima Jelena Žarić Kovačević. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajuća. Ja ću takođe biti kratka, a prosto sam samo htela i osetila potrebu da progovorim i ja o ovom ministarstvu za evropske integracije, jer bih samo dala podršku kolegama koji su diskutovali pozitivno za uvođenje tog ministarstva. Kako je pristupanje Srbije EU jako važno i otvaranje poglavlja i zatvaranje tih poglavlja i rad, a na kraju krajeva na nekim stvarima koje se sada možda po prvi put stavljaju pred Republiku Srbiju, a u tesnoj vezi su sa evrointegracijama, smatram da je potrebno i apsolutno opravdano uvođenje ministarstva za evropske integracije. Ministarstvo za evropske integracije obavljaće poslove državne uprave i sa njima povezane stručne poslove i ja iz Predloga ovog zakona ne bih ponavljala koji su ti poslovi, sve taksativno navedeni, a koji će regulisati ovu oblast. Dakle, smatram da amandman koji predlaže brisanje člana kojim bi se ovo ministarstvo ukinulo, odnosno koje se odnosi na to da ovo ministarstvo ne postoji, smatram da ne treba prihvatiti, jer pre svega, želimo brži i bolji razvoj Srbije na putu pridruživanja EU, a to je jedan od strateških ciljeva. Hvala.
Marijan Rističević, po amandmanu.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja sam se malo izgubio u redosledu, ja u redosledu a vi u nečem drugom. Ja i dalje insistiram da ne prihvatimo ovaj amandman, posebno u vezi brisanja člana čime pojedini poslanici, gospođo Radeta, strpite se malo, nemojte dobacivati, ja vama nikada nisam dobacivao, u vezi, ne govorim u vezi vaše poslaničke grupe, govorim o licemerstvu, određene poslaničke grupe koja je zaboravila 2005. godinu, zaboravila Oli Rena, zaboravila ono – izvodljivo je, dakle u vreme Vlade Vojislava Koštunice, gde su preko te stranke došli u Narodnu skupštinu na izborima, što je legitimno, određeni narodni poslanici, zaboravili su deo svoje prošlosti koji govori o njihovom uspehu na tom putu ka evropskim integracijama. Šefovi pojedinih stranaka ili pokreta, a za stranku ne mogu da skupe 10.000 potpisa, a danas su kategorički protiv protiv evropskih integracija, a tada su bili za. Sada su protiv toga da postoji ministarstvo za evropske integracije i sve najgore govore o EU, ali kada su oni vršili vlast, onda su govorili sve najbolje o EU. Tako ću navesti primer, nisu oni ulazili u Odbor za evropske integracije, kada su bili vlast, samo iz znatiželje, ali ajde sa tim mogu i da se složim, ali ako neko ode na mesto ambasadora u Rim, gospodine Martinoviću, da li je on otišao na mesto ambasadora u Rim iz znatiželje ili je to bila njegova želja da za vreme vlasti svoje partije vidi Rim, platu od 5.000 evra i gle slučaja, kada su izgubili vlast, više nije bio aktuelan Rim, sada im je aktuelan Krim. Ona plata od 5.000 evra nikada nije vraćena. Zaboravili su i parafiranje 2007. SSP sporazuma, a u tom SSP sporazumu piše da je strancima dozvoljeno i pre nego što uđemo u EU, što je neviđeno u svim zemljama koje su pristupale EU, da i pre pristupanja se dozvoli prodaja nekretnina, a time i zemljište strancima. To je parafirala vlast Vojislava Koštunice i danas mnogi koji pomoću njegove stranke ili nastavka njegove stranke ili od onoga što je ostalo od njegove stranke, a ovde su u Skupštini, zaboravljaju taj detalj. Druga poslanička grupa ima protiv evropskih integracija i po njima nema dovoljno vladavine prava. Vladavina prava podrazumeva i ne pritisak na sud i tužilaštvo, što on permanentno vrši spominjući neku Savamalu, a ja sam to za razliku od njih, lepo postavio pitanje za Inđiju i devet srušenih zgrada i divlju gradnju i dobio odgovor da to od 2007. godine čuči u tužilaštvu za organizovani kriminal i da ništa nije pokrenuto i ne pada mi na pamet da vršim pritisak na pravosuđe koje su oni reformisali 2009. godine, koliko se ja sećam. Na kraju, ja verujem zašto je profesor zabrinut za evropske integracije, jer ukoliko uđemo u EU, onda će važiti ista pravila i po pitanju univerzitetskih diploma koje često tako spominju. Naime, profesor koji je sada ovako junački pobegao ispred mene je diplomirao na Soroš univerzitetu u Mađarskoj, koji je Orban ukinuo. Ukoliko se ukinu te diplome, on će biti samo srednjoškolac i dizajnerski tehničar. Hvala.
Reč ima Srbislav Filipović.
Hvala predsedavajuća. Predlažem da se predloženi amandman ne prihvati iz prostog razloga što Srbiji trebaju i evropske integracije i treba joj ministarstvo za evropske integracije. Zašto mu treba EU i zašto nam treba članstvo u EU? Prvo, zato što 72% našeg izvoza ide u zemlje članice EU, zato što najveći procenat investicija imamo iz EU, zato što želimo da živimo u državi u kojoj će vladati standardi kakvi vladaju u zemljama EU, u najrazvijenijim zemljama današnjice. E sada, čuli smo i te glasove koji kažu da Evropa propada, da EU propada i vidimo nekako da se ti ljudi raduju kada se nešto negde iz njihovog ugla loše dešava i kada se navodno Evropa urušava. Gledamo prethodnih meseci, izbori u Evropi su pokazali da je daleko od toga da se Evropska unija urušava, ona jača, ide napred i uveren sam da će i Srbija nastaviti svoje evropske integracije još bržim tempom nego što je to do sada bilo.
Izvinite, poslaniče neko koristi karticu na Natašu Jovanović, ona nije u sali. Molim da proverite, pošto to nije dozvoljeno po Poslovniku. Znači, Nataša Jovanović je u sistemu. (Narodni poslanici dobacuju.) Dobro. Izvinjavam se vama. Piše Nataša Jovanović. (Narodni poslanik: Ima dve Nataše Jovanović) Znam i ja. Nemojte vikati. Nastavite, izvinjavam se, vratiću vam pet sekundi.
Hvala vam. Dakle, mi ne želimo Srbiju koja će da se raduje lošim stvarima u Evropi, mi želimo Srbiju koja se raduje otvaranju fabrika, koja se raduje otvaranju radnih mesta, koja se raduje povećanju plata i penzija, koja se raduje povećanju standarda, otvaranju novih bulevara, puštanju novih autoputeva, mostova, itd. Takvu Srbiju želimo, jer Srbija koja će tako živeti treba da bude u EU i treba da bude deo zajednice ujedinjenih evropskih naroda. Hvala.
Reč ima Vladimir Đurić.
Hvala. Mi naravno podržavamo evropske integracije. Bili bi jako srećni i zadovoljni kada bi se one istinski sprovodili i kada bi išle mnogo brže, poslužiću se vašim predizbornim sloganom „Brže, jače i bolje“. Dakle, osnivanje ministarstva za evropske integracije takođe je okej, ako će to pospešiti evropske integracije i dati im istinski smisao i verujemo da će i zaposleni u tom ministarstvu za evropske integracije isto kao i zaposleni u Ministarstvu za lokalnu samoupravu proći kroz svu onu obuku koju će finansirati, kao što je u Ministarstvu za lokalnu samoupravu finansirao Fond za otvoreno društvo DŽordža Šoroša. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima Aleksandra Tomić.
Zahvaljujem predsedavajuća. Ne znam kako samozvani evropejci zamišljaju opšte procese evropskih integracija, kada se bave nekim pojedinačnim slučajevima iz oblasti pravosuđa i to smatraju za osnovni imperativ vladavine prava. Evropska komisija je egzaktno rekla šta misli o Poglavlju 23. u svoj izveštaju i kaže da je Srbija mnogo više uradila od onoga što je očekivano, pogotovo kada je to poglavlje u pitanju. Ministarstvo koje se formira i koje će biti zaduženo za evropske integracije, u stvari je jedan od mehanizama koje treba da objedini rad dosadašnjih institucija i organa u procesu evropskih integracija. Ovim objedinjavanjem, je u stvari model koje su koristile i mnoge države koje su uradile na procesu evropskih integracija, kao što su Slovačka, Slovenija, Poljska, Mađarska i kao što vidimo, jako uspešno su sprovele postupak integracija. Danas, kada govorimo uopšte o poslu evropskih integracija maliciozno je, pogotovo oni koji se zalažu za antievropske integracije, o tome da je Srbija na putu, treba da se meri zajedno sa jednom Engleskom, o tome kako treba da izlazi iz tih procesa. To pokazuje njihovo licemerje, jer onda oni ne bi imali svoju decu koja se školuju u tim zemljama, nego bi ih školovali u Srbiji, ako su baš predstavljeni kao ljudi koji žele da nacionalne interese Srbije zagovaraju ovde u parlamentu Srbije. Hvala.
Reč ima Vladimir Orlić.
I dalje pozivam da se ne prihvati. Svašta, stvarno svašta, mi čusmo ovde u prethodnih sat vremena sa one strane sale i pre nego što krene da se bilo ko žali kakve će veze imati obrazloženja, neka se priseti malo šta smo sve to čuli i našta mislim kada kažem – svašta. Ovako, nikakve veze sa ovim predlogom zakona i sa nesporno dobrim rešenjima nema. Pod jedan – ono pitanje da li su predstavnici evropskih institucija, kako smo mi čuli malopre rekli tvrdo i insistirali da Srbija mora da prizna neku nezavisnost, tzv. nezavisnost Kosova. Ima tu i neznanja i tendencioznog nastupanja. Ali, ako neko nije razumeo Urlike Lunaček i gospodin Šulc, nastupali su sa pozicije evroposlanik, dakle, ne može neko ko predstavlja jednu poslaničku grupu, iznosi svoj politički stav, da bude zamena za evropske institucije i da sada mi kažemo – mišljenje te gospođe, to je mišljenje evropskih institucija i to mora da bude tako. Nikakve to veze sa realnošću nema. Ako to neko ne razume, možda je to problem koji bi ja mogao da prihvatim, ali meni se čini da ovde, zapravo ne razume suštinu stvari i ne razume o čemu pričam. Da je to tako, zašto bi uopšte postojao bilo kakav dijalog. Ne deluje možda nelogično da bi se o nečemu vodio dijalog, ako je tu sad sve unapred rešeno, kazano i nema više šta da se radi na tu temu. Naravno da nije tako i nije previše teško izvući i zaključak da nije tako, čim taj dijalog postoji. Mora čovek da se trudi da razmišlja, nekima je to ovde izvanrendan napor. Apsolutno ne može mišljenje evroposlanika da se smatra za mišljenje zvaničnih institucija. Pričali smo mi ovde mnogo puta, ukazivali na činjenicu da postoje države članica. Neke države članica po tom pitanju misle jedno, neki misle nešto drugo, ali ono što je naš okvir ni na koji način ne ugrožava suverenitet Srbije. Da, može taj posao da se vodi posle evropskih integracija uspešno, a u isto vreme da se čuva suverenitet. To je pokazala i Vlada formirana 2014. godine i Vlada formirana 2016. godine. To građani vide i razumeju. Ako to ne razume neko ko nije u stanju da prihvati rezultat na nekim izborima, demokratskim izborima i 2014, 2016. i 2017. godine, to je njegov problem, ali stvarno opterećuje i Narodnu skupštinu i naše građane kada tera da njegove isprazne priče mi svaki put dodatno objasnimo. To jeste gubljenje vremena, koliko god se nekome ne sviđa da to čuje, ali dobro nije sporno. Možemo mi da se bavimo tim vremenom. Pitanje nadležnosti, ode mi sad profesor sa univerziteta koji se u sve i svašta razume, ali mu je izgleda jedina tema i sadržaj Savamala, šta god da je na dnevnom redu, sada na temu ministarstva, juče kada smo pričali o poljoprivedi Savamala, pa Savamala, sutra kada budemo pričali o, ne znam, nuklearnom programu biće opet Savamala, pa Savamala, ali nikakve veze to nema sa nadležnostima predloženog ministarstva za evropske integracije. Kakva je to argumentacija? Da li je mogao da pročita sadržaj predloga zakona, da pročita gde su lepo, precizno objašnjen taj planirani delokrug i nadležnosti ministarstva? Da li je to bilo teško? Mislim da to nije bilo teško, neznanje, lenjost, pa sve zajedno i eto kakav je rezultat. Pravosuđe dame i gospodo, da li postoji u uređenoj zemlji za koji neki pričaju da bi želeli da bude urađen. Da li postoje nezavisni organi, da li se ti nezavisni organi time bave ili će sada, zamislite sada ovo, nonses opet, reč je o profesoru sa univerziteta, da će sada neko novoosnovano ministarstvo, ministarstvo za evropske integracije da preuzima nadležnosti drugih ministarstava, pa da ono rešava i umesto nezavisnih organa i nezavisnog pravosuđa, gde je to video, kod koga je to čuo, čemu to uče studente, ako ih tome uči ja ne mogu da razumem. Na temu te vladavine prava bila je u potpunosti na mestu opaska koleginice Tomić. Da li postoji izveštaj Evropske komisije, da li su javno dostupni, da li je na osnovu toga došlo do otvaranja poglavlja u junu, da li je moguće da sada opet bolje od Evropske komisije, šta ona misli ili šta bi trebalo da misli, zna neki narodni poslanik ovde, univerzitetski profesor ili ne. Potpuno besmisleno, potpuno nevažno i kada kaže da to podržava neko sa one strane zato što podržava evropske integracije, a u isto vreme nisam čuo onog profesora da je rekao da podržava bilo amandman, bilo evropske integracije. LJudi dogovorite se, ja sam pre neki mesec ovde rekao – zvanični sajt, saopštenje te organizacije, koja ne znam šta je, da li je grupa građana, udruženje građana, privatni klub, mladi filatelisti, koji su đavo? Na zvaničnom sajtu te organizacije piše – oni se zalažu za stopiranje evropskih integracija, da se to zamrzne i da se godinu dana na tu temu ništa ne radi. Oni se slože samnom, pristanu, ustanu i kažu – jeste, to je naša politika. Šta nam kažu danas – mi smo za evropske integracije. Da li jesmo ili nismo? Ili kada ustanu da diskutuju o amandmanu kojim se predlaže da se ministarstvo ne uvede, da li jesu za to ili nisu za to ili je suština samo da nam dodatno objasne koliko se ne razumeju ni u pitanja nadležnosti ministarstva, ni u pitanje zvaničnog predstavljanja u EU i njenim institucijama, ni u pitanje nezavisnosti pravosudnih, a i ostalih organa. Dakle, ministarstvo za evropske integracije, naravno da je postojalo i naravno da postoji. Postoje različiti modeli, negde se zove baš tako, negde je drugačiji aspekt, ali jeste pitanje iste vrste poslova, iste vrste integracija, pre ili nakon sticanje statusa punopravnog članstva. Postoje takva ministarstva i bave se evropskim poslovima ili evropskim integracijama. Evo, recimo da je najbliži primer Rumunija. Tamo smo imali baš taj naziv. I danas može da se nađe nekoliko primera baš u evropskim zemljama gde postoji neko ko se bavi tim resorom, tim pitanjima i tom problematikom na nivou ministarstva. Sad, čemu uči studente neko ko tvrdi da to ne postoji, da sad nešto mi izmišljamo? Pa, ne bi napredne zemlje u integracijama bile uspešne da nisu te neke dobre modele usvojile i primenjivale. Ne bi Srbija bila uspešna koliko će biti, nemojte uopšte imati sumnje oko toga da nije u stanju da uči, razmišlja i implementira te dobre metode kako bi bila i uspešnija i efikasnija, a opet sve u cilju one koristi za građane Srbije. Izgleda da o tim građanima Srbije u ovoj sali brinemo samo mi sa ove strane, jer sve ostalo što čuh malopre nikakve veze nema ni sa građanima, ni sa bilo čim, do da neko ovde svoju pesmicu još malo otpeva. U pravu je kolega Rističević. Ima pitanje iskrenosti i političkog stava mnogo veze sa onim što mi slušamo danas. Jeste, adekvatno je osporiti namere predlagača, npr. postavljajući pitanje – a koji mu je politički stav? Jeste, članstvo u nekim odborima, zastupanje nekog političkog stava javno, ali i tajno, jeste pitanje kredibiliteta predlagača. Na primer, članstvo u Odboru za evropske integracije predstavnika nekih tamo poslaničkih grupa, evo, npr. baš poslaničke grupe Tadićeve i Jeremićeve. Kakve veze to ima sa ovom pričom da je protiv evropskih integracija? Pa, ima direktno veze. Mi smo u nekoliko navrata svojim ušima slušali da u svojstvu člana odbora, u razgovoru sa evropskim zvaničnicima, taj neko kaže – znate, nisam ja protiv Evrope, ne, ja sam samo malo evroskeptik, samo sam malčice evroskeptik, ali protiv Evrope nisam, a onda nama ovde u sali ili građanima napolju na mitingu ili na konferenciji za štampu priča – ma, nikakva Evropa, ma, sve protiv nje. Čak, šta je bila najnovija varijanta? Skoro sam čuo, nisu više ni evroskeptici, sad su evrorealisti.
Poslaniče, moram i vas da prekinem. Vratite se, molim vas, na temu.
Hoću, samo da objasnim zašto argumentacija nema nikakve veze sa predlogom.
Sve sam shvatila, samo se usredsredite na član 1.
Na temu onoga, gospođo predsednice, kako se ovde izlažu određene stvari, a ima veze i sa tim predstavljanjem političkog stava, eufemizmi i nadimci. Mislim da je potpuno neprihvatljivo da mi opet slušamo nekakve tirade o zaštiti Kosova i Metohije od strane onih čiji predstavnici upravo u tim odborima, i upravo na tim sastancima sa evropskim zvaničnicima, koriste te eufemizme i nadimke, ali zamislite za šta, za AP Kosovo i Metohija, pa ih mi čujemo da kažu – Priština, u stvari Kosovo, Kosovo i Metohija, u stvari Kosovo. Te pogreših ovde, te pogreših onde. Da li se zalažu za očuvanje Kosova i Metohije u sastavu Republike Srbije ili pokazuju dobru volju da malo balansiraju, da budu popustljivi u tom stavu, a kad se sa nekim sretnu? U pravu je kolega Rističević što postavlja ta pitanja. Na samom kraju, koliko Srbije ima na Kosovu i Metohiji ne zna niko sa one strane sale bolje od Srba na Kosovu i Metohiji. NJih ste čuli glasno i jasno. Ali, ako je bilo kome ovde želja da pokaže da je bio dobar učenik Edite Tahiri, alal mu vera. Hvala.
Molim poslanike da se jave za reč, da ne dobacuju. Dobiće mogućnost da kažu šta žele. Đorđe Vukadinović ima reč. Izvolite.
Hvala. Puno je tu stvari rečeno. Zamalo da se složim sa komentarom koleginice iz SPS koja nas je izgleda urekla pohvalivši raspravu kao ozbiljnu i odgovornu, ali smo se izgleda onda potrudili, bar neke kolege, da je demantuju, ali svejedno, ovo je važno političko pitanje, važna politička tema. Ima smisla o tome razgovarati, samo je pitanje kako o tome razgovaramo, ali to je, naravno, na sliku i priliku i svakog poslanika i svake poslaničke grupe. Prvo, jednu stvar načelno da raspravimo, pošto se to tiče direktno našeg rada ili maltene najvećeg dela našeg rada ovde, a to je kritika predloga amandmana i formulacije „briše se“. Drage kolege, a to bi sigurno predsednica i kao neko ko ima dug parlamentarni staž ovde morala da zna i da upozori, nije opstrukcija ako kažete – briše se. Ako imate loš predlog zakona, ako imate formulaciju sa kojom se ne slažete ili predlog ministarstva sa kojim se ne slažete, pa šta ćete drugačije reći i kako ćete to formulisati nego – briše se? Hoću da kažem, vrlo je konstruktivan to predlog ako osporavamo nešto sa čime se ne slažemo. To što se tiče te stvari. Drugo, naravno da je to prilika da se izjasne stavovi pojedinih poslaničkih grupa oko evropskih integracija. Ja, moram priznati, nisam razumeo šta je mladi kolega sa druge strane tu pokušavao i insinuirao. Potpuno je jasno da stav ove poslaničke grupe i stav i mene i mojih kolega i, pre svega, da kažemo i predsednice ovog poslaničkog kluba Sande Rašković Ivić, i dok je bila predsednik DSS i danas je dosledno evroskeptički. Te insinuacije šta je ko kome i gde rekao, mislim da je to bila dužnost predsednika da upozori, pogotovo kada je prethodni govornik na više nego neprimeren način govorio o nekom ko je žena, dama, uvaženi poslanik i uvaženi stručnjak i u ovoj javnosti i u ovom parlamentu, a koja je bila izložena gnusnim napadima i diskvalifikacijama zato što je, zamislite, obavljala dužnost ambasadora. Gospođa Sanda Rašković Ivić je bila predmet tog napada. U ovom trenutku mi imamo ambasadora u zemljama koje su priznale Kosovo. Preko 100 zemalja je priznalo Kosovo. U većini njih mi imamo ambasadore. Ne razumem, šta sad, treba da napuste te zemlje? Možda i to treba. Ali, potpuno je jasno da je stav i DSS dok ga je vodila Sanda Rašković Ivić i stav mene i nas kao poslanika dosledno jasno evroskeptički, ali mi nismo evrofobi. Mi zaista uvažavamo neke važne tekovine evropske civilizacije i kulture i ljudska prava i demokratiju. Zato verovatno kolege iz DJB, neću ja da im budem advokat, zato verovatno kolege skreću pažnju na nedoslednost. Evroentuzijasti, ili podržavaju evropske integracije, ali skreću pažnju na nedoslednost. A ja sam protiv toga, kao što rekoh, iz razloga stanja u EU, iz razloga stanja u Srbiji i zbog toga što prosto smatram da je nedopustiva ova simetrija koja se pravi između predloga uvođenja ministarstva za evrointegracije i ovih zakona o Kosovu i Metohiji. U tom smislu, ja pitam direktno predlagača gospodina Martinovića, želim da mi odgovori, ako želi, zašto je taj paralelizam napušten? Zašto se dižu evrointegracije na rang ministarstva, a recimo, Kancelarija, a oni su bili u istom statusu, za Kosovo i Metohiju ostaje u sastavu Kancelarije. Ako ste toliko dosledni u toj borbi, zašto ste na neki način degradirali Ministarstvo za Kosovo i Metohiju, koje je postojalo u mandatu nekoliko vlada? S druge strane, nije problem, mi možemo ući u EU sa kancelarijom za EU. Nema potrebe da dižemo na rang ministarstva. Ja razumem da je to neka vrsta poruke, neka vrsta preporučivanja i pri tome je to na jedan neumesan način. Ovde su pominjana, ja sam citirao neka imena. Meni kažu kolege sa druge strane – pa to nema veze, nebitna su njihova mišljenja. Ja bih vas podsetio, činjenice i javnosti radi, nezavisno ko koga voli ili ne voli, gospođa Urlike Lunaček je izvestilac, znači, nije ona obični poslanik, ona je izvestilac Evropskog parlamenta za Kosovo. Drugo, da li neko kaže Kosovo, Kosovo i Metohija, Priština itd, gospodin Martin Šulc je bio predsednik Evropskog parlamenta. Najzad, ja ovde imam izjavu, vama kolegama sa druge strane vrlo dragog Štefana Filea, velikog prijatelja i aktuelne vlasti i premijera, odnosno predsednika, koji se zdušno pre par godina zalagao za ostavljanje formulacije – teritorijalni integritet Kosova, pošto su neki predlagali, čak neki naši prijatelji, ima ih, naravno, u Evropskom parlamentu, predlagali su da se izostavi iz rezolucije o Srbiji formulacija – teritorijalni integritet Kosova, a Štefan File je to osporavao. Dakle, hoću da kažem, čitava plejada važnih evropskih državnika i političara prosto vam direktno i eksplicitno kaže – moraćete priznati Kosovo na kraju ili tokom procesa evrointegracija. Ne možemo svi pri tome se praviti nevešti. Zaista moram da kažem, on nije tu, Čedomir Jovanović to može da kaže dosledno, ja se sa njim ne slažem, ali se čudim vama ili bar većini vas koji zaista deklarativno kažete da podržavate integritet Srbije i borite se protiv nezavisnosti Kosova, a kao što rekoh, Kosovo je za ovih pet godina vaše vlasti, odnosno Srbije na Kosovu je sve manje. Nemojte me hvatati za reč da li sam rekao Kosovo ili Kosovo i Metohija ili Priština. Potpuno je jasno o čemu govorimo. Kako god to zvali to napreduje ka nezavisnosti uz veliku pomoć i podršku naše aktuelne vlasti koja se, time završavam, planom razrade Briselskog sporazuma, dakle planom primene Briselskog sporazuma, obavezala na stvari, kod nas ni Briselski sporazum nije mnogo poznat u javnosti, a kamo li taj plan primene, gde se lepo, na žalost, ružno, ali jasno i glasno kaže da će biti povučene bezbednosne strukture Srbije na Kosovu i biće u potpunosti integrisane u odgovarajuće kosovske strukture i njihove plate će biti isplaćivane iz budžeta Kosova. Znači, bezbednosne strukture Srbije će biti u potpunosti integrisane, i to je urađeno, a mi smo to predstavili kao pobedu. Još gore ili još tužnije od toga, do kraja tekuće godine, ne ove, to je na žalost takođe odrađeno, integracija pravosudnih institucija će biti završena, sve ustanove sudstva Srbije na Kosovu biće zatvorene do tada, sve ustanove sudstva Srbije na Kosovu, ne piše Kosovu i Metohiji, a i da piše ne bi nam mnogo pomoglo, biće zatvorene do tada, a nova tela će biti uspostavljena i osoblje integrisano u kosovski sistem. To je, drage kolege, u tekstu primene Briselskog sporazuma. To je epilog. Zato pitam gospodina Martinovića, nezavisno od toga što se možemo prozivati i nazivati ovakvim i onakvim imenima, šta povodom toga ima da kaže, da li je to razlog ove asimetrije u tretmanu Kosova i Metohije u praksi, ne u retorici? Retorika je nekada čak i preterana, ali u praksi delovanja ove vlasti, a sa druge strane imamo degradiranje Kosova i Metohije … uzdizanje evropskih integracija. Ako ćemo ući u EU, ući ćemo i sa Kancelarijom. Ako neće da nas prime, neće nas primiti i da napravimo tri ministarstva. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, vođa tog pokreta sandinista nije bio samo evroskeptik, bio je ambasador zato što je bio evroskeptik. Samo da vas podsetim da je toliko bio evroskeptik da ni na poziv Vojislava Koštunice da se vrati posle raskida da DS, da se vrati iz Rima, taj evroskeptik nije želeo. Znači, bilo je draže zadržati 5.000 evra i Rim, nego se vratiti po pozivu svog predsednika stranke i zalagati se za Krim. Toliko o doslednosti. Što se prakse tiče o odbrani KiM, dovoljno je navesti 2004. godinu, da povodom martovskog pogroma ta stranka nije mrdnula malim prstom da zaštiti Srbe na Kosovu i Metohiji i veliki deo zida plača pripada i njima, odnosno njihovoj ne reakciji i nebrizi. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Đorđe Milićević.
Zahvaljujem, uvažena predsednice. Složio bih se sa malopređašnjim govorom, odnosno sa kolegom koji je malopre govorio. Naravno da ima smisla razgovarati, samo je pitanje kako i n a koji način. Jedan od kolega koji je učestvovao u diskusiji je maločas, čini mi se, iskoristio kvalifikaciju normalna Vlada. Upravo ta normalna Vlada, koliko nas pamćenje služi, je na krilima EU došla na vlast u Srbiji. Šta to uopšte znači normalna Vlada? Postoje političke stranke ili koalicije koje učestvuju na parlamentarnim izborima, one koje dobiju veću podršku formiraju Vladu. Da li to znači da su oni normalni, a šta je sa onim građanima koji su glasali za druge političke opcije? Manja Vlada ne znači i efikasnija Vlada i veća efikasnost. Važno je da znamo šta hoćemo i kakvu Srbiju želimo i koji su to ciljevi koje želimo da ostvarimo u narednom vremenskom periodu, jer imamo jedan, mi smo to govorili tokom rasprave u načelu, jako dobar osnov. Važno je da kroz izmene i dopune zakona o kojima govorimo danas tokom rasprave u pojedinostima napravimo dobar temelj koji će da omogući realizaciju tih proklamovanih ciljeva i načela u narednom periodu. Ovde se govori o brisanju člana 1, akcenat se stavlja na ministarstvo za evropske integracije. Brisanje člana 1. znači ne samo ne formiranje ministarstva za evropske integracije, već ne formiranje ministarstva za zaštitu životne sredine, ispravite me ako grešim. Ministarstvo za evropske integracije za nas znači, o tome je govorila maločas koleginica Stefana Miladinović, bolju koordinaciju na putu evropskih integracija i bolju organizaciju rada sa istim brojim zaposlenih. Ovde se maločas postavljalo pitanje rezultata koje Srbija postiže na putu evropskih integracija, pa da ti rezultati nisu vidljivi, pozitivni i prepoznatljivi ne bi bila otvorena nova poglavlja. Maločas je kolega Filipović, čini mi se, govorio o ekonomskim parametrima, kada govorimo o odnosima sa EU i potpuno je u pravu. Dakle, izvozi se dve trećine ili 67%, a 20% u zemlje u regionu, ali te zemlje u regionu su takođe na putu evropskih integracija. Kada govorimo o ministarstvu zaštite životne sredine, rekli smo to tokom rasprave u načelu, Srbija je dosta uradila na unapređenju zaštite životne sredine, ali isto tako smatramo da su potencijali veliki. Da bi ti potencijali bili iskorišćeni na pravi način i u punom kapacitetu, važno je da formiramo ministarstvo za zaštitu životne sredine. Ova tema je složena i kompleksna, zahtevna, zahteva visoke standarde, tiče se svih nas i formiranjem ovog ministarstva Srbija pokazuje da će posvećeno raditi na povećanju efikasnosti zaštite životne sredine, ali i na povećanju pregovaračkih potencijala na putu evropskih integracija, jer jedna trećina propisa, čini mi se, upravo se odnosi na zaštitu životne sredine kada govorimo o harmonizaciji našeg zakonodavstva sa propisima EU. Poglavlje 27, takođe, se tiče zaštite životne sredine i na pravi način treba iskoristiti fondove EU, kada govorimo o zaštiti životne sredine, jer neki podaci govore da Srbija u narednom periodu u unapređenje zaštite životne sredine treba da uloži negde oko 10 milijardi dolara. Smatramo da su to sasvim dovoljni razlozi da se ovaj amandman ne prihvati. Zahvaljujem.
Izvinjavam se što vam nisam dala reč. Zaboravila sam da ste ovlašćeni predstavnik, odnosno predlagač.
Zahvaljujem se, gospođo Gojković. Pošto mi je postavljeno eksplicitno pitanje, da odgovorim. Moram sada ja vama da postavim jedno prethodno pitanje – čiji ste vi poslanik i čiji ste vi poslanici? Za mene kao predlagača zakona je jasno čiji sam poslanik. Ja sam poslanik SNS, izabran sa liste Aleksandar Vučić – Srbija pobeđuje. Za Martina Šulca je tako jasno čiji je poslanik, poslanik Socijaldemokratske partije Nemačke. Za gospođu Lunaček je takođe jasno čiji je poslanik, poslanik Zelenih, ali mi nije jasno čiji ste vi poslanik i čiji ste vi poslanici. Da li ste vi poslanici gospođe Rašković Ivić, da li ste poslanici Vuka Jeremića ili ste nekog drugog političara? Ako ste poslanici Vuka Jeremića, nadam se da se sećate da je pregovore sa privremenim institucijama samouprave u Prištini vodio upravo Vuk Jeremić, ali za razliku od Vuka Jeremića i Borisa Tadića koji nisu imali hrabrosti da neposredno učestvuju u tim pregovorima, Aleksandar Vučić je imao hrabrosti i ima hrabrosti da neposredno učestvuje u tim pregovorima, a vaš predsednički kandidat, koji je osvojio 5% glasova, je pregovore sa privremenim institucijama samouprave u Prištini vodio preko političkog direktora Ministarstva inostranih poslova Borka Stefanovića, pa ste vi možda sada poslanici Borka Stefanovića. Dakle, kod vas se postavlja pitanje političkog identiteta, čiji ste vi poslanici, koju politiku vi zastupate i za šta se vi u stvari zalažete.
Poslaniče, kao ovlašćeni predstavnik po amandmanu imate dva minuta.
Pošto imamo vreme od …
Hoćete da koristite od poslaničke grupe?
Da. Dakle, za sve ove poslanike jasno je čiji su, jedino za vas nije jasno čiji ste vi poslanik i koju politiku vi zastupate. Postavili ste pitanje – zašto nema ministarstva za KiM? Da vas podsetim, ministarstvo za KiM je formirano 2007. godine, a ministar za KiM je bio gospodin Bogdanović, koji je tada bio u DS. Ministarstvo za KiM ste formirali, samo iz jednog jedinog razloga, da bi se ostvarila neka vrsta političke trgovine između DS i DSS. U prvoj Vladi Vojislava Koštunice u budžetu RS bilo je izdvojeno 400, dakle slovima i brojevima, 400 miliona dinara za KiM. Vi ste ovde postavili pitanje, gde su srpske institucije na KiM? Da ste malo pročitali Zakon o budžetu Republike Srbije za 2017. godinu, u odnosu na vaših 400 miliona dinara koje ste izdvajali za KiM, Vlada Republike Srbije, na čelu sa Aleksandrom Vučićem, je predložila, a ova Skupština usvojila budžet Republike Srbije za 2017. godinu, u odnosu na vaših 400 miliona dinara, 5.709.854.000 dinara. Podrška funkcionisanju ustanova, ovo govorim zbog građana Srbije, ovo ne govorim zbog ovih politički nedefinisanih poslanika, ovo govorim zbog građana Srbije, da bi znali da je država Srbija prisutna na KiM, da država Srbija funkcioniše na KiM, u onoj meri u kojoj je to moguće, u skladu sa Rezolucijom 1244. Kasnije ću vam da vam objasnim i nešto vezano za to famozno ministarstvo za KiM, vas koji branite KiM iz Starog grada i Vračara. Dakle, podrška funkcionisanju ustanova i organizacija na teritoriji AP KiM, 3.684.687.000,00 dinara. Podrška funkcionisanju i unapređenju lokalnih administrativnih kapaciteta 3.243.704.000,00 dinara, podrška funkcionisanju vaspitno obrazovnih institucija u skladu sa mrežom škola i predškolskih ustanova. Sednicu Narodne skupštine Republike Srbije prate nastavnici, vaspitači, profesori na KiM, kojima se isplaćuju plate iz budžeta RS, u koji vaš medijski magnat, Aleksandar Rodić i njegov „Kurir“, ne uplaćuju ni jednog jedinog dinara. Prema tome, vi i vaši medijski sponzori, ni na koji način ne pomažete funkcionisanju države Srbije na KiM. Vi ste poslednji koji o ovome možete da diskutujete. Ali, zbog građana Srbije, da bi oni znali, država Srbija, čiji je predsednik Aleksandar Vučić, za funkcionisanje škola i predškolskih ustanova na KiM izdvaja 185.744.000,00 miliona dinara. Tim ljudima se svakog meseca isplaćuju plate, doprinosi za penzijsko, zdravstveno i invalidsko osiguranje iz budžeta Republike Srbije. I, onda kažete – a gde je država Srbija na KiM? U srpskim vrtićima, u srpskim školama. Gde je država Srbija na KiM? Podrška funkcionisanju zdravstvenih institucija, u skladu sa mrežom zdravstvenih institucija, 19 miliona dinara. Ko plaća srpske lekare, ko plaća srpske medicinske sestre na KiM? Država Srbija. Pitate gde je država Srbija na KiM? U svim zdravstvenim ustanovama gde se leče Srbi na KiM, plaća ih država Srbija. Dakle, prisutni smo na KiM. Podrška unapređenju kvaliteta života srpskog i nealbanskog stanovništva na teritoriji AP KiM, 2.025.167.000,00 dinara. Podsticaj za ekonomski razvoj, skoro 200 miliona dinara. Izgradnja i rekonstrukcija stambenih objekata 454 miliona dinara. Toliko je iznosio vaš ukupni fond za KiM u vreme kada ste vi vladali ovom državom, a sada država Srbija, samo za izgradnju stambenih objekata na KiM, izdvaja 454 miliona dinara. Pružanje pravne pomoći srpskom i nealbanskom stanovništvu 11 miliona 600 hiljada dinara. Podrška socijalno ugroženom stanovništvu i procesu povratka 239.366.000,00 dinara. Podrška organizacijama civilnog društva 34.630.000,00 dinara. Eto vam države Srbije na KiM. Zaštita kulturne baštine, podrška Srpskoj pravoslavnoj crkvi i kulturnim aktivnostima – 279.740.000,00 hiljada dinara. Za sektor unutrašnjih poslova 214.109.000,00 dinara. Ukupno, dakle, pet milijardi, skoro pa šest milijardi dinara država Srbija, samo u 2017. godini, izdvaja za srpske institucije, za srpski narod, za srpske lekare, za srpske učitelje, za srpske medicinske sestre, za srpsku decu, za srpske sveštenike, za srpske monahe na KiM. Prema tome, država Srbija je na KiM i te kako prisutna. Što se tiče ministarstva za KiM, vi koji postavljate pitanja zašto smo predložili ovakav Zakon o ministarstvima, da vam kažem nešto. Za SNS je KiM sastavni deo Republike Srbije i nema potrebe da postoji neko specijalizovano ministarstvo koje bi se bavilo jednim delom teritorije Republike Srbije. Po toj vašoj logici, onda bi morali da imamo i ministarstvo za Vojvodinu, ministarstvo za Beograd, ministarstvo za Mačvu, ministarstvo za Pomoravlje itd. Nama to ne pada na pamet. Svako ministarstvo i svaki ministar u Vladi Republike Srbije nadležan je za KiM, dakle svako ministarstvo nadležno je za KiM, u skladu sa Ustavom Republike Srbije, zakonima Republike Srbije i Rezolucijom Saveta bezbednosti Ujedinjenih nacija 1244. Da smo prihvatili vašu logiku, pa formirali ministarstvo za KiM, onda bismo poslali poruku da za nas KiM nije sastavni deo Republike Srbije, da je to neki, kako bi se nekada stari pravnici izrazili corpus separatum, jedan izdvojeni deo koji ima specijalan status. Mi upravo, na ovaj način, pokazujemo da je za nas, koji stojimo iza ovog Predloga zakona, KiM sastavni deo Republike Srbije, a koliko smo prisutni na KiM nadam se da ste dovoljno razuman čovek, da kroz ove cifre itekako možete da vidite. Gospodinu, koji sedi iza vas i koji sve vreme dobacuje i koji verovatno misli da je jako pametan pošto je profesor srpskog jezika i književnosti, bar mu tako piše, ja mu savetujem da pročita jednu dobru knjigu Dragiše Vasića „Karakter i mentalitet jednog pokoljenja“, pa će u toj knjizi Dragiše Vasića, koja je objavljena posle Prvog svetskog rata, da pročita kakva zverstva su Bugari vršili na teritoriji jugoistočne Srbije, isti oni čiji su nastavljači poslanici koje je on pre nekoliko dana primio u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Čitajte malo. Kažete da ste veliki Srbin, da ste veliki hrišćanin. Predložili ste ovde rezoluciju o osudi zločina genocida nad Srbima na teritoriji nezavisne države Hrvatske. Dragiša Vasić je završio kao žrtva, jedna od poslednjih žrtava ustaškog logora Jasenovac u aprilu 1945. godine, pa ako ni iz jednog drugog razloga, a onda makar iz tog razloga uzmite pa pročitajte knjigu Dragiše Vasića. Mislim da vam posle toga neće pasti na pamet da više u Narodnu skupštinu primate ljude koji traže da se delovi Srbije proglase zapadnim bugarskim pokrajinama.
Poslovnik. Neću vam dati reč ako budete vređali poslanike to vam kažem. Ako vam je to paravan za uvrede. Znaju poslanici o čemu govorim. (Nemanja Šarović: Ne znam.) Vi ne znate. Ja znam i vidim. Nema replike na povredu Poslovnika. Dozvolite kolega. Prvo povreda Poslovnika po Poslovniku.
Gospođo Gojković, povredili ste Poslovnika Narodne skupštine član 27. koji kaže da se vi starate o primeni ovoga Poslovnika i povređen je član 106. stav 1. koji kaže – govornik može da govori samo o tački dnevnog reda o kojoj se vodi pretres i vi ste veoma rigidni kada su u pitanju poslanici opozicije. Međutim, maločas kada je govorio gospodin Aleksandar Martinović, vi ste njemu dozvolili da priča o svemu i svačemu, da govori o tome ko bi koju knjigu trebao da pročita, da čita stavke iz budžeta koji nemaju nikakve veze sa ovom raspravom koju vodimo, da priča, zamislite ko o čemu - vojnik o skraćenju, Martinović o političkom identitetu. On čovek postavlja pitanje političkog identiteta drugih poslanika, priča o Martinu Šulcu i o tome iz koje političke stranke dolazi Martin Šulc. Kakve to veze ima sa Zakonom o ministarstvima? Apsolutno nikakve. Kakve veze ima sa temom dnevnog reda? Apsolutno nikakve. Međutim, vi ste njemu dozvolili da o tome priča, da ide sa teme na temu, sa teme na temu. Jedino čega se nije dotakao to je tema o kojoj zaista danas raspravljamo i vi ste bili dužni da ga prekidate, da ga upozorite, da mu oduzmete reč. Da li on govori kao predlagač, da li govori koristeći vreme poslaničke grupe, to je potpuno nebitno. On je trošio vreme na temu koja apsolutno nikakve veze nema sa onim o čemu mi raspravljamo i to je činjenica. Ja vas molim da ubuduće budete mnogo rigidniji prema predstavnicima vladajuće većine jer su oni ti koji uvek raspravu usmeravaju van onoga o čemu bi trebalo raspravljati.
Uvaženi poslaniče, nisam mogla da povredim Poslovnik, ni član 27. ni član …. Nešto ste rekli – a u vezi sa članom sto… koji?
Ja ne samo da sam rekao, ja sam vam i citirao član 106. stav 1. koji kaže – govornik može da govori samo o tački dnevnog reda.
Nemojte citirati. Razumela sam vas savršeno. Nemojte vikati. Budite strpljivi. Dužna sam po Poslovniku da vam dam odgovor. Budite ljubazni i pristojni da mi dozvolite.
Mislim da sam vrlo pristojan i ljubazan. Pitajte kolege. Mislim da sam najljubazniji.
Sačekaću da ta vaša ljubaznost utihne malo. Znači, član 27. niste dobro slušali diskusije ostalih poslanika. Martin Šulc je pomenut kao i gospođa Lunaček. Morate slušati diskusiju da znate šta ko govori kada se nadovezuje na diskusiju prethodnih poslanika koji su govorili i spominjali diskusiju u Evropskom parlamentu tih i tih poslanika. To je trajalo. Počeli smo u deset. Znači, dok on nije počeo da govori, o diskusijama u Evropskom parlamentu slušali smo jedno dva i po sata. Znači, morate slušati da znate o čemu se radi. Radićemo koliko god želite. Nije problem. Hoćete li mi dati da produžim vreme? Kao što se videli, poslanici koriste vreme često ovlašćenih i pređu na grupu. Tako da ima pravo i Aleksandar Martinović da govori kao ovlašćeni pa da pređe na vreme svoje grupe. Nije ni po čemu različit od vas koji to vrlo često radite, kao i drugi poslanici. Ako smatrate da sam prekršila Poslovnik, stavićemo to na glasanje i da čujemo šta misli o tome većina od 250 poslanika.
Da.
Hvala lepo. Ko još povredu Poslovnika želi? Vladimir Orlić, Poslovnik.
Gospođo predsednice, član 103. stav 8. i odmah da vam kažem, ja sam u stvari vrlo zadovoljan obrazloženjem koje ste upravo dali narodnom poslaniku koji je ovde reklamirao Poslovnik. Vi ste u stvari dali sasvim dobro obrazloženje šta se ovde dešavalo i o čemu se diskutovalo danas, a što je narodni poslanik propustio da čuje jer nije bio u sali. Zbog toga vam odmah kažem, ja ne tražim da se mi o ovom što ja ovde sada govorim izjasnimo glasanjem. Ja sam želeo samo da vam skrenem pažnju na taj stav 8. u članu 103. Mislim da je bilo potpuno opravdano da primenite meru iz tog stava 8, a ta mera kaže – kada dođe do očigledne zloupotrebe, a ovo je bio slučaj upravo zloupotrebe jer je taj poslanik želeo da replicira na određeni način gospodinu Martinoviću, doduše nije to ličilo ni na šta, bilo je u pola rečenice, ali je bilo u pokušaju. Mislim da je tu bilo dovoljno prostora po Poslovniku da bude adekvatno kažnjen, odnosno njegova poslanička grupa. Kako? Tako što će ostati bez dva minuta za raspravu. Inače, ne bi to bilo suviše surovo ako se brinete da bi bilo. Ne bi jer očigledno taj poslanik za raspravu nije zainteresovan. Nije ni bio u sali zato što nije zainteresovan. Pretpostavljam da je u prostorijama kluba vidao političke rane, ljute rane…
Poslaniče, molim vas, samo o povredi Poslovnika. Pustite se tih vaših ocena.
Zašto ovo govorim? Da bi ovo mogli da primenite, da ne brinete. Ako ga primenimo, siguran sam da nećemo ništa pogrešiti, a da će nastaviti da ih boli ono što je radio Aleksandar Martinović narednih dana. Ma hoće u svakom slučaju. Hvala.
Hvala vam. Kada bih ja primenjivala Poslovnik onako striktno, ja mislim da bih ostala sama u sali, iskreno, sa malim delom poslanika, izvinjavam se, ne baš svih. (Goran Bogdanović: Replika.) Morate se javite. Ne mogu da pratim vike – replika, replika. Prijavite mi se. Replika kome? (Goran Bogdanović: Aleksandru Martinoviću. Direktno me je pomenuo.) (Narodni poslanici dobacuju.) Nemojte vikati. Za to postoje potpredsednici, predsedavajući da se konsultujem sa njima. Vjerica nije sada predsedavajuća. Otišla je dole u klupe. Spomenuto je ministarstvo. Izvolite, ali pustite me da se konsultujem sa poslanicima.
Hvala gospođo predsednice. Slušajući gospodina Martinovića ispada da bukvalno od 2012. godine pa na dalje je počela briga za pre svega Srbe na KiM. Ja ću podsetiti gospodina Martinovića da i pre 2012. godine smo itekako isplaćivali plate u prosveti, i u zdravstvu i vaspitačima i lekarima i svim drugim radnicima koji su ostali posle 1999. godine na prostoru KiM. Čak smo uveli i novu normu da smo isplaćivali i radnicima koji su radili u državnim i društvenim preduzećima gde primaju i dan danas tzv. kosovski dodatak. Prosto, zarad istine, gospodine Martinoviću, mislim da ovakav odnos i korišćenje Kosova u dnevne političke svrhe i priča da ova Vlada jedino vodi računa o Srbima na KiM, da je ovo Vlada jedino isplaćuje plate, da je ovo jedina Vlada koja isplaćuje socijalna davanja, dečije dodatke, apsolutno je neistina i mislim da ne bi trebali da koristimo nesreću, pre svega Srba na KiM, da na takav način politizujemo stvari. I tada i sada se isplaćuju plate i tada i sada se vodi računa o Srbima na prostoru KiM i ne vidim razlog da se nabrojavaju stavke iz budžeta, u ovom slučaju Kancelarije za KiM, jer ja mogu takođe da čitam ovde, nažalost nemam vremena, koliko smo mi od 2009. do 2012. godine, koliko je iznosio budžet i šta smo sve ulagali na prostoru KiM i šta smo sve doprineli da, pre svega, Srbi na prostoru KiM, opstanu i da žive. Naravno, ono što je najbitnije možda Srba na KiM, koji je i dan danas isti, da bezbednost, nažalost nismo uspeli ni mi ni vi da poboljšamo, i tada i sada, postoji trend iseljavanja sa KiM, samo za razliku od prošlog vremena, sada je intenzivniji, nažalost, mnogo veći sa severa KiM. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović. Izvolite.
Hvala uvažena predsedavajuća. Možda se u potpunosti neću složiti sa mnogim diskutantima, pa i iz svoje poslaničke grupe, nisam neko ko je baš preterano zainteresovan za evropske integracije. Pravo da ma kažem nemam nikakav emotivan odnos prema tome hoćemo li se mi tamo uopšte uključiti ili nećemo, ali sam duboko svestan jedne činjenice, a to je da mi, ako bi prekinuli evropske integracije, da bi to bila katastrofa za ovu zemlju. U potpunosti katastrofa, zato što kada vam neko kaže – pa oni će vam tražiti na kraju da priznate nezavisnost Kosova, pa hoće. Verovatno će nam to tražiti, ali isto tako vi koji ste nas duboko zaglibili u taj evrointegracioni proces, ste znali da će kad tad većina zemalja EU priznati nezavisnost Kosova, pa ste nas uvukli u sve te evropske integracije, a danas bi hteli da odjednom izađete odatle, kad ste zemlju napravili zavisnom od toga. E, to je neodgovorno. Pritom, tražite da se obriše to ministarstvo. Prvo ne možete jer ste vi to svojevremeno odredili kao strateški cilj ove države. Kad jednom odredite strateški cilj ove zemlje, mada ste vi doneli preko 160 i nešto različitih strategija koje nikada nisu bile primenjivane i tu se videla sva neodgovornost svih vaših vlada ranije. Ali, svaki vaš premijer kog ste birali, od Đinđića, Živkovića, Koštunice, pa nadalje, svi su imali u ekspozeu prioritet evropske integracije. (Zoran Krasić: Živković nije imao.) Imao je i Živković. Pročitajte mu ekspoze.
Poslaniče, molim vas da vodite diskusiju.
Ja bih vas molio ako može bez dobacivanja. Pošto je to strateški cilj ove zemlje, pa normalno je da imate ministarstvo koje se bavi tim strateškim ciljem. Bilo bi krajnje neodgovorno da to ne uradite. Vi koji ste protiv evropskih integracija, ja ću da kažem – lično sam protiv. Možda bih glasao i na referendumu kada bi jednog dana bio protiv ulaska. Samo da vas pitam – šta nudite građanima kao alternativu? To je ključni problem što niko od vas ne ume da kaže – a za šta ste ako ste protiv toga. Kaže neko evroazijska unija, a gde to postoji u našoj okolini? Sam Putin nam je rekao da je to nerealno da mi tamo budemo članovi. Ivica Dačić je govorio ovde da u direktnom razgovoru sa Putinom, Putin mu je rekao da je nerealno da ikad uđemo tamo. Prema tome, nemojmo da govorimo nešto što je nerealno, što je nadrealno. Utakmica se igra dok sudija ne svira kraj. Da li ćemo mi ući u EU? Pa, ko zna. Tražiti danas referendum da mi prekinemo evropske integracije, to je potpuno sumanuto, jer nama niko nije još ni ponudio da uđemo u EU. Kako ćete da održavate referendum da uđete negde, a da nam to još nije ni ponuđeno? To je potpuno nenormalno da neko tako nešto traži. I to je na kraju krajeva neodgovorno. Na kraju krajeva, svi vi koji biste se suprotstavili tako radikalno tome, recite nam gde će da bude ovih 200 i nešto hiljada radnika koji rade u firmama iz EU, koje su ovde? Hoćete li da ih ostavite na ulici? Kažite onda građanima – da, mi hoćemo vas da ostavimo na ulici, 70 i nešto procenata naše privrede sarađuje sa EU. Krajnje je neodgovorno ponašati se tako da prekidate evropske integracije. To je katastrofa za zemlju. Da li ćemo mi ući? To zavisi više od političkih odluka. Da li će nam tražiti nezavisnost Kosova? Pa da, verovatno hoće? Ali nemojmo mi da budemo ti koji ćemo da iniciramo taj problem i koji će prekidati nešto zato što nam je to ovde ćef i ne znam šta teramo, mak na konac ili već šta. Što se tiče samih amandmana, kada predložite nešto – briše se. a ovde ste predložili – briše se, da uvedemo to ministarstvo i ministarstvo ekologije, a vas molim da kažete alternativu a za šta ste onda? Šta biste voleli da imamo? Suština politike je da, ako si protiv nečega, da ponudiš rešenje. To je vaš ključni problem, svih vas koji ste u opoziciji. Vi ne nudite ljudima nikakvo rešenje. Zašto bi neko čak možda i glasao za vas, samo zato što ste protiv Vučića? Vi danas ističete strahovite probleme…
Poslaniče, samo se vratite na amandman.
Govorim upravo o amandmanu. Znači, predložili ste amandman – briše se. Dobro u redu – briše se. Šta nudite umesto – briše se? Ne nudite ništa. Ne nudite apsolutno ništa. I nudite nam da uđemo u duboki problem kao država, da prekidamo proces koji ste vi započeli i duboko nas ubacili u taj proces i da dovedemo zemlju do potpunog fijaska i finansijskog kolapsa i kako god hoćete. Ja vas molim to je neodgovorno. Nemojmo tako da se ponašamo, nego dajte da realno i racionalno pristupimo ovom problemu i samom zakonu. Hvala vam.
Hvala. Boško Obradović, nemate pravo na repliku, stvarno niste pomenuti. Vi kao vi niste pomenuti. Vi nemate pravo na repliku. Nema, rekao, vam ime i prezime, ali nije ništa ružno rekao. Nije. Rekao je vaše političko opredeljenje. To nije uvreda. Sanda Rašković Ivić, replika.
Hvala gospođo predsednice. Samo bih se osvrnula na to da tražim ovu repliku jer sam pomenuta po imenu i prezimenu, od strane gospodina Rističevića, gde sam opisana, nisam pomenuta po imenu i prezimenu. Znači, pre neki dan je vaš partijski šef govorio o tome da želi da gradi mostove među ljudima, a vi ne samo da te mostove ne gradite, nego ih spaljujete sve u 16. Na svaku stvar koju vas neko pita, makar bona fide, vi odgovarate jednim strahovitim napadom koji vrlo često nema nikakve veze sa temom. Što se tiče onoga što je pomenuo gospodin Martinović i pitao - koji je naš politički identitet? Da li su poslanici koji sede u ovoj poslaničkoj grupi, konkretno gospodin Vukadinović, poslanici Sande Rašković Ivić i ko je Sanda Rašković Ivić, čega je ona to poslanik i koji je to moj politički kredo? Moram da vam kažem da sam ja bila predsednika DSS i da sam i onda, baš kao i danas, zastupala potpuno iste političke stavove i da je lista koja je ušla u parlament nosila moje ime dr Sanda Rašković Ivić – Boško Obradović. Dalje, što sam htela da kažem, apropo gospodina Rističevića, koji je blagoizvolio da me napadne u parlamentu onda kada sam bila nažalost opravdano odsutna, što je krajnje onako nisko i rekla bih ne baš mnogo viteški, moram da vam kažem da ja volim kada me Rističević napadne, jer to je…
Vreme. Hvala poslanice. Poslanice, Marijan Rističević vas nije spomenuo. Vi ste se zakačili za reč „sandinista“. To nema veza sa vama. to je partija socijalističko-orijentacioni karakter Znači, ne znam gde ste se prepoznali, ali sam vam dala repliku jer su ovde poslanici više puta govorili o vama. Ne moraju ime da kažu svi znaju ko je bio ambasador u Italiji to vreme i imate prava da, po meni, koristite repliku. Šta vi sada želite? Kako repliku, samo je spomenula, ja sam ispravila vašu grešku. Nemate pravo na repliku. Povreda Poslovnika može, a na repliku nemate pravo. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram čl. 103. i 104. Pravo je predsednika Narodne skupštine da odobri ili ne odobri repliku. To je vaše suvereno pravo. Ali, prethodno moraju da budu ispunjeni neki uslovi. Očigledno da je gospođa koju uopšte nisam pomenuo, a koja kaže da je opravdano odsutna bila, ali, nešto je često opravdano odsutna, proverite u evidenciji Narodne skupštine, očigledno da se zabunila, jer ja uopšte nisam pomenuo ni njeno ime, ni njeno prezime. Ja sam govorio…
Poslaniče, nemojte o tome šta ste govorili, samo recite gde sam ja povredila Poslovnik, pošto sam ispravila to i odobrila repliku na osnovu obraćanja drugih poslanika.
U delu da je replika bila na osnovu mog izlaganja, da joj nisam pomenuo ni ime, ni prezime, ni političku stranku kojoj pripada, ni poslaničku grupu kojoj pripada. Prema tome, ona nije imala osnov, da bi Vi dali njoj pravo za repliku. Međutim, ja poštujem Vašu pozitivnu diskriminaciju. Neću se buniti oko ovog stava što ja nisam dobio pravo na repliku, iako mi je dva puta pomenuto ime i prezime, iako je pokušala da mi inputira da sam rekao ono što nisam. Ali, uvažavajući Vaš stav o pozitivnoj diskriminaciji, dakle, da opozicija ima veća prava, ja Vam dajem za pravo da meni ne date repliku, a njoj uvek dajte i uvek se tako prema opoziciji odnosite. Hvala.
E, poslaniče, stvarno, preteraste sad u toj mojoj pozitivnoj diskriminaciji prema opoziciji. Baš ste me nasmejali. Znači, ima pravo Sanda Rašković Ivić, kao i drugi poslanici, kada se pomene, i to više puta, da jednom odgovori u dve minute, bez obzira što je pogrešila što je Vaše ime spomenula. Dalje nema replika. Hoće li neko po amandmanu? Ne, moje je pravo da dajem replike. Tačka. Ako ćete po amandmanu, dobićete reč. Znači, po amandmanu Đorđe Vukadinović, da ili ne? Reč ima narodni poslanik Slaviša Ristić.
Uvaženi narodni poslanici, želim da koristim vreme poslaničke grupe, naravno, da govorim o amandmanu, ali, na samom početku, da sam sebi i vama postavim jedno pitanje, pošto pripadam poslaničkoj grupi koja je predložila brisanje ovog amandmana, a u sledećem amandmanu predložila amandman vezano za ministarstvo za Kosovo i Metohiju, pošto sam sebi postavljam pitanje – da li ja, koji živim 50 metara od reke Ibra, imam pravo da predlažem takve stvari i da brinem o Kosovu i Metohiji, ili ima neko više koji živi daleko iza Save? Ja mislim da ravnopravno treba da imamo svi to pravo, a ne da budemo na taj način diskriminisani. Mi zaista smatramo da to ministarstvo treba da se formira ovim novim zakonom. Znamo da predlagač ovog zakona to, naravno, neće prihvatiti i potpuno je jasno zašto neće prihvatiti, ali ne može obrazloženje biti ovo koje čujemo od predlagača, da ćemo mi navodno formiranjem novog ministarstva za Kosovo i Metohiju na neki način priznati nezavisno Kosovo, odreći se te teritorije, itd. Ta priča bi mogla zaista da pije vodu, da nemamo, nažalost, na drugoj strani, od strane ove vlasti i od strane samog predlagača, činjenicu da mi na prostoru naše Autonomne Pokrajine Kosovo i Metohija podstičemo, pozivamo narod, na silu ga teramo da izlazi na separatističke izbore. I mi, umesto da pravimo naše organe vlasti, naše organe uprave, naša ministarstva, mi na taj način pravimo ministarstva tzv. nezavisnog Kosova i to su činjenice koje niko ne može da ospori. To su žalosne činjenice koje niko ne može da ospori. Koje su činjenice? Naša država i naša vlast traži od naših predstavnika da budu ministri u tim ministarstvima. Nažalost, ova vlast ne sme od onih prema kojima je preuzela obavezu, da napravi bilo kakav organ uprave države Srbije koji se odnosi na Kosovu i Metohiji, pa samim tim i ovo ministarstvo. To je glavni razlog, a ne ovi izgovori da ćemo mi priznati nezavisno Kosovo na način što ćemo formirati novo ministarstvo za Kosovo i Metohiju. Kad smo već kod Ministarstva za Kosovo i Metohiju, ovde su iznošene neke paušalne cifre. Gospodine Martinoviću, nikakvih 400 miliona, ne znam šta ste pročitali, ja sam dugo godina predsednik opštine Zubinog Potoka i pratio sam te cifre i kad je bio u pitanju Koordinacioni centar i kada je bilo u pitanju jedno, drugo ministarstvo. Možda ste pročitali negde četiri i po milijarde, da li Samardžićevo ili Bogdanovićevo ministarstvo, ali, radi se o nekih četiri i po milijarde dinara tog budžeta, a ne o 400 miliona. Bilo bi dobro, zaista, da jednom ozbiljno porazgovaramo o tim ciframa. Nažalost, u ovoj Skupštini se nikada ne nađe vreme da ozbiljno porazgovaramo o tome. Ja bih postavio, recimo, jedno pitanje koje zanima naše stanovništvo dole i zato nam treba ovo ministarstvo – recimo, cifra od milion evra koja je prebačena, naravno u dinarima, opštini Zubin Potok, prošle godine za, navodno, neki turistički objekat na jezeru Gazivode. Taj novac je prebačen opštini Zubin Potok od strane budžeta Republike Srbije, a onda iz opštine Zubin Potok nekoj firmi „Radujko invest“, sve pod izgovorom strogo poverljivo, vojna tajna, itd. Mi bismo trebali zaista da porazgovaramo o ciframa, i vi ste tu u pravu, ali ne na ovaj način, gde ćemo iznositi neke lažne cifre i praviti neke paralele gde, navodno, nekada nije brinuto o Kosovu i Metohiji, da nije finansirano, a danas se finansira. Nije tačno. Koordinacioni centar, to prvo telo, imalo je šest milijarde dinara, a vi ste rekli, ako se ne varam, pet i nešto milijarde dinara. Dakle, govorite istinu ovde, a nemojte zamajavati javnost. Zahvaljujem se.
Hvala. Poštovani poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. st. 2. i 3. Poslovnika, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18.00 časova, zbog potrebe da što pre donesemo zakone iz dnevnog reda ove sednice. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović. Izvolite.
Samo kratko, bez želje da me bilo ko pogrešno shvati, dve stvari. Sama činjenica da vi sedite ovde u Narodnoj skupštini kao narodni poslanik, a živite na Kosovu i Metohiji, najbolji je dokaz da je Kosovo i Metohija sastavni deo Republike Srbije. Druga stvar, gospodine koji ste maločas govorili, nemojte zaista pogrešno da me razumete, ali što ne kažete u kom državnom organu ste radili, odnosno u kom državnom organu na Kosovu i Metohiji ste primali platu do pre neki dan kada ste prešli na stalni radni odnos u Narodnu skupštinu Republike Srbije? Da li radite u poreskoj upravi? Jesam li u pravu? Pa, kako nema države Srbije na Kosovu i Metohiji, a ima poreske uprave? Onda kažete – Aleksandar Vučić hoće da proda Kosovo i Metohiju. Ovde se radi o tome da koja god tema da se otvori, o čemu god da se priča, vi u stvari imate jednu jedinu metu, a to je Aleksandar Vučić. Aleksandar Vučić je srušio objekte u Savamali, inače nelegalne, a ovde se pričalo o nekim svojinskim pravima. Aleksandar Vučić hoće da izda Kosovo i Metohiju, Aleksandar Vučić hoće da nas uvede u NATO pakt, Aleksandar Vučić hoće ovo ili ono. Vi ništa drugo sem toga ne umete da kažete. Nemojte da budete licemerni. Kažete – neko je izdao Srbe na Kosovu i Metohiji, a vi primate do pre 15 dana platu u poreskoj upravi u Zubinom Potoku. Kažete nema države Srbije na Kosovu i Metohiji. Kako je nema, a primate platu iz budžeta Republike Srbije? Izabrani ste iz Zubinog Potoka, a poslanik ste u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Ko hoće da vas izda? Spominjali smo ovde cifre. Pa, kažite mi, molim vas, kada je u vaše vreme izdvajano za izgradnju i rekonstrukciju stambenih objekata na Kosovu i Metohiji 454 miliona dinara? Nikada. Država Srbija gradi stanove i kuće Srbima na Kosovu i Metohiji, a u vaše vreme se to nije dešavalo. Evo, ja ću sad da vam kažem samo jedan mali detalj šta se dešavalo kada ste vi vodili, ne vi lično, ali gospodin koji je rekao da sam ne znam ni ja šta. Ugovor o pružanju usluga od 28. novembra 2011. godine, znate valjda ko je tad bio ministar, zaključen između Ministarstva za Kosovo i Metohiju, koje zastupa Goran Bogdanović, ministar za Kosovo i Metohiju, i Preduzeća za poslovne i intelektualne usluge „Euro Balkan Corporation“ d.o.o Beograd, koga zastupa Zoran Čičak, direktor. Inače, nekadašnji visoki funkcioner Saveza komunista Pokreta za Jugoslaviju, u 2000-im godinama čovek koji je privatizovao mnoge firme po Srbiji, ojadio, ne znam da li ima nekog poslanika iz Valjeva, a između ostalog je privatizovao i „Krušik“ iz Valjeva. Sa njim ste zaključili ugovor da vam izradi neku brošuru u roku od 15 dana od potpisivanja ovog ugovora za cifru od ravno, ja čim vidim okrugle cifre jasno mi je da je nešto sumnjivo, kaže – korisnik usluge se obavezuje da će u roku od 25 dana od potpisivanja ugovora da izradi tu brošuru za, pazite, brošuru, za potrebe Ministarstva za Kosovo i Metohiju. Cena za izvršene usluge iznosi ravno 500.000 dinara. Znači, da vam se napiše jedna brošura, to košta 500.000 dinara. Eto, tako ste vi brinuli o interesima Srba na Kosovu i Metohiji. Zato je vama trebalo Ministarstvo za Kosovo i Metohiju, da sa raznim čičkovima i ostalima koji su opljačkali u privatizaciji Srbiju operete pare, a Srbi na Kosovu i Metohiji od toga nisu imali apsolutno bilo kakve koristi.
Zahvaljujem. Prvo po Poslovniku, kolega Aleksić.
Gospodine predsedavajući, reklamiram član 107. Poslovnika u delu direktnom obraćanju narodnim poslanicima i uvredama lične prirode koje je izneo prethodni govornik. Dakle, zaista pokušavate, ne znam zašto to radite, da od ovog parlamenta i ovog visokog doma napravite cirkus, zato što dozvoljavate da se ovakve stvari govore u parlamentu, zato što je to način da poslanici SNS manipulacijama i lažima koje iznose sakriju istinu koja ovde treba da se čuje i koju treba da čuju građani Srbije. Molim vas da ne dozvoljavate da se poslanici pre svega lično jedni drugima obraćaju, da iznose uvrede i da ne kršite Poslovnik koji stoji tu ispred vas.
Molim vas, citirajte mi tu uvredu.
Gospodinu Ristiću je gospodin Martinović govorio – gde si radio, šta si radio, gde sada radiš, gde primaš platu, ko te plaća, itd. Dakle, to je direktno obraćanje poslaniku, gospodine predsedavajući, koliko ja znam. Možda ja ne razumem dobro, pa bih voleo da mi objasnite.
Gospodine Aleksiću, nije bilo direktnog obraćanja, bar ne onako kako vi to hoćete da predstavite.
Nije bilo? To što vi niste čuli ne znači da nije bilo.
Znači, po vama, rad parlamenta se zasniva na sledećem. Oni koji ne podržavaju Vladu mogu da pričaju šta hoće, kad hoće i koliko god hoće i da nikoga ne vređaju pritom, jel tako, šta god da budu rekli, a ovi koji podržavaju Vladu ne mogu da odgovore. Ja tako ne shvatam parlament. Vaše je pravo, naravno, da podnosite amandmane „briše se“, to je vaše političko pravo, da se borite za ta dva minuta da govorite, to vam ne osporavam. Da opstruišete rad parlamenta imate pravo, i to imate pravo, ali očekujte da i ovi drugi poslanici imaju pravo da vam odgovore za sve što kažete. Ne prekidajte me, gospodine Šaroviću. (Miroslav Aleksić: Ne govorite istinu.) Ja sam vam upravo dao odgovor. (Miroslav Aleksić: Niste. Bilo je direktno obraćanje, ne možete da kažete da nije.) Narodna skupština će se u danu za glasanje izjasniti o vašoj povredi Poslovnika. Gospodine Šaroviću, izvolite.
Zahvaljujem, gospodine Arsiću, mada ste me malo prepali onim naglim obraćanjem maločas.
Nisam znao da ste tako strašljivi.
Nemojte me prekidati ponovo. Povredili ste, gospodine Arsiću, član 106. i citiraću prvi stav, kaže – govornik može da govori samo o tački dnevnog reda o kojoj se vodi pretres. Tačka dnevnog reda je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o ministarstvima. Gospodin Martinović je ponovo pričao o svemu i svačemu, o nekakvim čičkovima, o nekakvim ugovorima iz 2011. godine, kada je on sa ponosom nosio na reveru bedž sa likom Vojislava Šešelja, a to nikakve veze sa današnjom raspravom nema, apsolutno nikakve. Vi ste bili dužni da ga prekinete. Dakle, ako ima želju da iznosi svoje političke stavove, da se obračunava sa političkim protivnicima, pa televizijski dueli su za to idealni, ali se on toga pribojava. Onda zloupotrebljavate većinu, zloupotrebljavate funkciju predsedavajućeg, dozvoljavate da poslanici vladajuće koalicije uporno pričaju o svemu i svačemu. Kakve je to veze imalo sa temom? Apsolutno nikakve, apsolutno nikakve. Ako ima neka saznanja o kriminalu, policija, on je dužan i kao građanin i kao narodni poslanik da to prijavi nadležnim organima. Ili vaša vlast ne funkcioniše. Zašto? Evo, od 2011. godine šest godina je prošlo. Zašto nisu u zatvoru ti ljudi koji su optuženi za kriminal, evo, prvi gospodin Bogdanović?
Vi ste već prešli, kolega Šaroviću, vreme. (Nemanja Šarović: Dozvolite jedan minut.) Ne, ne dozvoljavam vam više, budite u to uvereni. Ja sam baš od vašeg predsednika političke stranke naučio da je najbolje mesto za iznošenje političkih stavova baš Narodna skupština i baš sam od njega naučio i to da treba široko tumačiti Poslovnik kada je u pitanju tema dnevnog reda. Tako da se obratite svom predsedniku stranke da vas poduči, pošto vas nije dovoljno dobro naučio. Što se tiče diskusije gospodina Martinovića, upravo ste potvrdili sve ono što ste rekli i kolegi Aleksiću. Znači, oni koji ne podržavaju Vladu mogu da pričaju šta god hoće, a oni koji podržavaju treba da ćute i da trpe. Gospodin Martinović je dao svoje odgovore na izlaganje nekoliko poslanika, i to kao predlagač zakona, a ne samo kao član poslaničke grupe i šef poslaničke grupe. Da li želite da se Skupština u danu za glasanje izjasni? Da ili ne? Dovoljno je da mi klimnete glavom, ja ću ponoviti u mikrofon. Dakle, ne želite. U redu. Da li se još neko javlja po Poslovniku? Izvolite, reč ima Nemanja Šarović.
Gospodine Arsiću, još jedanput ste prekršili Poslovnik. Ne može kršenje Poslovnika biti opravdanje za novo kršenje Poslovnika. Druga stvar, pitali ste me da li želim da se Skupština u danu za glasanje izjasni o povredi koju sam naveo…
Navedite član koji sam prekršio, molim vas.
Evo, doći ću do toga u okviru dva minuta, nemojte brinuti.
Ne, na početku.
To nigde ne piše da je na početku.
Ali ja tražim da bih mogao da se pripremim.
A vi tražite?
Da.
Evo, gospodine Arsiću, pošto sam ja veoma ljubazan, prekršili ste član 27. Nigde u Poslovniku ne postoji obaveza da ja na početku kažem koji je član prekršen. Dakle, ja sam dužan da u okviru dva minuta koja su potrebna za obrazlaganje to navedem. Kada ću ja to učiniti, to je stvar mog stila, znate.
Gospodine Šaroviću, vi ste diplomirani pravnik. Je li tako? E sad, kao pravnik, trebalo je da naučite da se prvo piše odluka pa obrazloženje, a vi hoćete obrnuto. Smatram da nije došlo do kršenja člana 27. Poslovnika. Skupština će se u danu za glasanje izjasniti o tome. Reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić.
Poslovnik, član 103. stav 8. Ako neko nije slučajno do sada savladao, pitanja Poslovnika imaju prednost. Je li tako? Mislim da je, gospodine predsedavajući, bilo prostora da vi reagujete baš u skladu sa ovim članom 103. stav 8, već sam ja danas spominjao to, evo, sada je bila izvanredna prilika. Dali ste vi obrazloženje i onima koji su ovde pokušavali da zaštite nekakvo dostojanstvo, je li, i pričali o dnevnom redu, a sve su to bili jedni loši izgovori za pokušaj repliciranja. Svi smo to videli i čuli. Vi ste dobro obrazlagali, zbog toga ja ne tražim da mi glasamo, to vam odmah kažem, ali mislim da zaista ima potrebe da mi počnemo da primenjujemo ove mere. Na primer, mislim da je ozbiljno kršenje dostojanstva kada neko koristi i Poslovnik da bi pomenuo dostojanstvo, a svi znamo da je ovde reč o nekome ko je najgrublje kršio dostojanstvo Narodne skupštine predlažući amandmane Deda Mrazu. Sada da neko takav priča o dostojanstvu, to je direktna uvreda. Ne morate vi druge mere, ali ovu koja znači oduzimanje vremena mislim da treba da primenite odmah, da ne razmišljate uopšte. Da neko priča o dnevnom redu, a očigledno ne zna ni šta je rasprava u pojedinostima, ni koji je amandman na redu, mislim da vi tu odmah treba da primenite ovu meru za oduzimanje dva minuta, jer je to očigledna zloupotreba. Na samom kraju, da neko priča o nekim TV duelima. To nema veze sa reklamiranjem Poslovnika. Mislim da tu treba da reagujete odmah i pritom da kažete tom nekom, ako ga zanimaju TV dueli, može da nađemo nekog zamenika predsednika mesnog odbora Srpske napredne stranke, taj bi mu bio više nego dobar nivo.
Razumeo sam, gospodine Orliću. Pravo na repliku, narodni poslanik Goran Bogdanović.
Hvala gospodine predsedavajući. Poštovani narodni poslanici, mislim da ovo što gospodin Martinović govori se služi nekim podacima i što želi da sakrije istinu ili neke druge stvari, ja stojim ovde, ne samo ispred Narodne skupštine, ispred svih građana Srbije, sve ono što sam radio, radio sam po zakonu i opšte ne bežim od bilo kakve odgovornosti. Gospodine Martinoviću, to što vi želite da se neko valja sa vama zajedno u blatu, ja odustajem, ja ne želim, ali prosto kada ste govorili o svemu ovome morali ste do kraja da idete i da vidite zbog čega je pisana ta, kako vi kažete brošura…
Bez ličnog obraćanja kolega Bogdanoviću.
Replika je, kome treba da se obraćam? Vama?
Snađite se, dugo ste poslanik.
Pa, dobro ja ću vama, nije problem.
Evo meni recite, ja ću mu preneti.
Prosto, stvarno ne želim na bilo koji način, sve ono što sam radio ponavljam, radio sam u interesu pre svega građana na Kosovu i Metohiji, u interesu države. Ako sam bilo šta prekršio, bilo koji zakon, tu sam, stojim na raspolaganju. Šest godina je prošlo od tog vremena, ja znam da dolaskom u ministarstvo su svi papiri, bukvalno svi pretrešeni. Evo, i dalje stojim, tu sam, ponavljam, sve što sam radio radio sam u interesu, pre svega, Srba na Kosovu i Metohiji i u interesu države.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Boško Obradović. Izvolite. (Slaviša Ristić: Replika.) Zašto replika? (Slaviša Ristić: Direktno me je pomenuo. Mene je uvredio.) Znam, ali pa šta ako vas je direktno spomenuo. A, vas je uvredio? Za mene to nije bilo uvredljivo. Samo je rekao šta radite. Pa, jedino da nije bio u pravu. Po amandmanu reč ima narodni poslanik Boško Obradović. Izvolite.
Poštovani građani Srbije, obraćam se najpre vama da bih skrenuo pažnju javnosti na ono što vladajuća koalicija pokušava da unese ovim izmenama Zakona o ministarstvima, a to je jedan potpuno do kraja slugeranski odnos prema Evropskoj uniji, zato u potpunosti podražavam amandman da se briše ideja uvođenja ministarstva za evropske integracije. Ako 17 godina traje naš put u Evropsku uniju, a da nismo odmakli ni sa početka toga puta, onda je jasno da nikakvog smisla nema uvoditi ministarstvo za evropske integracije u trenutku kada se Evropska unija raspada na naše oči, kada je u ogromnoj finansijskoj bezbednosnoj krizi, kada ju je već napustila jedna velika i važna članica, kao što je Velika Britanija, a razmatra se napuštanje i drugih država članica Evropske unije, koje jednostavno nisu zadovoljne Centralnim komitetom u Briselu i ne žele da im briselski komesari određuju kako će oni živeti širom Evrope. Moram priznati da je meni više nego interesantno kada slušam bivše radikale, a sadašnje naprednjake, koji su veći evrofanatici, nego Demokratska stranka i LDP. Razumem krizu identiteta Čedomira Jovanovića kada mu je Srpska napredna stranka uzela program, a nije ga uzela u Vladu Republike Srbije i zaista u toj trci sa Demokratskom strankom i LDP-om, SNS pobeđuje, SNS je danas najveći evrofanatik u Srbiji. U tom smislu vredi naglasiti i činjenicu da ovakvo ministarstvo za evropske integracije zaista treba da se briše iz prostog razloga što Vlada Republike Srbije ne sme da se pretvori u servis EU. To je srpska Vlada koja treba da služi srpskim nacionalnim državnim interesima, a ne da usklađuje svoju politiku sa briselskim komesarima koji misle da će oni određivati kako ćemo mi živeti u Srbiji. Možda je rukovodiocima Srpske napredne stranke interesantno da služe EU, ali nijednom časnom Srbinu to svakako nije interesantno. Ja mogu da razumem da vi imate određene interese da vratite dugove onima koji su vas doveli na vlast kada su vam čestitali pobedu tri sata pre zatvaranja birališta u drugom krugu predsedničkih izbora.
Kolega Obradoviću, kakve to veze ima sa amandmanom? Da li znate o kom amandmanu pričamo? Zatražite reč. (Boško Obradović: Tačno znam, sve vreme govorim.) Meni je savršeno jasno. (Boško Obradović: Šta vam nije jasno.) Da li želite da nastavite da diskutujete ili ne? (Ne.) U redu. Reč ima narodni poslanik Vesna Ivković.
Poštovani predsedavajući, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, po amandmanu javljam se, član broj 1, kojim se predlaže formiranje posebno ministarstva za Srbe u dijaspori i regionu. Kako prema Zakonu o spoljnim poslovima i važećem Zakonu o ministarstvima pitanja položaja Srba u dijaspori i regionu spadaju u delokrug rada Ministarstva spoljnih poslova, koje je formiralo upravu za dijasporu kao organ u sastavu ministarstva. Smatramo suvišnim izdvajanje pitanja položaja Srba van Srbije od Ministarstva spoljnih poslova, jer to je pitanje u domenu spoljnih poslova i bilo je neophodno da se ovaj segment integriše u Ministarstvu spoljnih poslova. Sva prava koja naši građani koji žive u inostranstvu ostvaruju u drugim državama, ostvaruju na osnovu međunarodnih ugovora sa drugim državama i diplomatskom saradnjom sa istim. Briga o Srbima van Srbije, briga naše diplomatije koja u zemljama gde Srbi žive preko diplomatsko-konzularnih predstavništava, organizuju zaštitu i ostvarivanje prava naših državljana koji žive u dijaspori. Zato je logično da dijaspora bude u sastavu spoljnih poslova, te nije potrebno da se formira posebno ministarstvo, jer takvo rešenje ne bi bilo efikasnije. U Ministarstvu spoljnih poslova je formirana Uprava za dijasporu, kao organ u sastavu Ministarstva u kojoj rade naši diplomatski stručnjaci, a ova Vlada i Ministarstvo spoljnih poslova brinu o Srbima i unutar i van granica naše zemlje. Poslanička grupa SPS predlaže da se ovaj amandman ne usvoji. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Đorđe Vukadinović. Izvolite.
Tražio sam repliku, a vi ste mi dali, svejedno je, dosta mi je ovih par minuta. Dakle, kolege iz vladajuće stranke i vladajuće koalicije, oni odgovore nešto zalepe, izbace, kako ima veze sa ovim što ste ih pitali, a posle ne dobijemo reč da odgovorimo, ne da uvredimo nego prosto da odgovorimo. Sada bih u tom smislu odgovorio kolegi Martinoviću da je on meni navodi široko šta radi i šta plaća država Srbija na Kosovu i Metohiji. To uopšte nije bila tema mog izlaganja, ako se iko još toga seća. Ja sam samo naveo vrlo konkretno citirajući Briselski sporazum i Sporazum o primeni Briselskog sporazuma na šta se obavezala država Srbija da će ukinuti. Naravno, vi ste navodili primere iz školstva i iz zdravstva i šta ste mogli da radite od vrtića do vrtića, od jaslica do jaslica i tako da nabrajate od bolnice do bolnice, da kažete kako se to finansira. Tačno, ja to nisam poricao. Ja sam samo rekao, a vi ste propustili da odgovorite, a ne slučajno, da na tom spisku šta država Srbija, institucija ima na Kosovu, više nema bezbednosnih institucija, nema pravosudnih institucija, nema sudova države Srbije na Kosovu i nekih drugih stvari takođe nema. To je ono što je poenta. Dakle, vi možete to izbegavati, možete lepiti etikete, možete čitati stvari koje nemaju veze sa time.
Kolega Vukadinoviću, hoćete da mi kažete da li vi znate o čemu se piše, šta piše u članu 1. Predloga zakona?
Znam, to je moj amandman. Znam šta piše.
Evo, ja ću da vam pročitam, vi ste tražili da se sledeći deo teksta briše – u Zakonu o ministarstvima, pa kaže, u članu 2. tačka 3) menja se i glasi – Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede posle tačke 3) koja glasi – Ministarstvo zaštite i sredine i posle tačke 11) dodaje se tačka 11) stav – Ministarstvo za evropske integracije. Hoćete da mi objasnite molim vas ili ćete da dobijete opomenu zato što već duže vremena zloupotrebljavate ovu temu.
Dakle, gospodine predsedavajući govoriću o mom amandmanu. Reagujući na moj amandman gospodin Martinović je govorio, to što je govorio. Dakle, ja mu odgovaram. Znam šta je tema, znam šta je predlog. Govorio sam o evropskim integracijama. Vi mi možete uzeti reč, meni možete raditi šta hoćete, kao što radite, nisam se žalio po Poslovniku, a imao sam bezbroj osnova, nisam tražio repliku, tj. tražio sam, niste mi dali maločas. Dakle, ovde je opozicija, bar ovo malo opozicije sistematski šikanirano, a vi se predstavljate kao da ste vi žrtve, ali nije bitno. Dakle, samo sam hteo da podsetim i završiću time. Da, države Srbije ima na Kosovu, ima poslanika sa KiM, to je lepo i krasno, ali je činjenica… [[isključen mikrofon.]]
Reč ima narodni poslanik Boško Obradović. Izvolite.
Veliko hvala gospodine predsedavajući. Nadam se da me ovog puta nećete isključiti kada podsetim kompletnu javnost na obaveze koje vladajuća stranka ima prema EU, zbog kojih u ostalom mi podržavamo brisanje ministarstva za evropske integracije iz predloga novog Zakona o ministarstvima. Ako vi imate neke dugove prema Briselu, ako je Brisel vas doveo na vlast pre pet godina, ako vam je čestitao pobedu na predsedničkim izborima tri sata pre zatvaranja birališta, onda je pošteno da vladajuća koalicija iz svog džepa plati te dugove, a ne preko ministarstva za evropske integracije u Vladi Republike Srbije.
Gospodine Obradoviću, izričem vam opomenu.
Pretpostavljam da ćete me ponovo prekinuti…
Ne, izrekao sam vam opomenu.
Opomenu?
Da. Prvo ide prekidanje kada niste u temi dnevnog reda, onda ide opomena jedna, pa ide druga, pa ide oduzimanje reči.
Izvinite, zašto nisam na dnevnom redu? Ja govorim o amandmanu koji traži brisanje ministarstva za evropske integracije….
Možda vi govorite da trebate iz svog džepa da platite dugove koje imate prema nekim ambasadorima koji su vas uveli u ovaj parlament. I, pre svega da li želite da govorite o amandmanu ili ne?
Naravno da želim da govorim.
Onda nastavite o amandmanu.
Ovo što vi radite gospodine predsedavajući, ovo je skandal nad skandalima. Dva puta prekidate opozicionog šefa poslaničke grupe, izričete mi opomenu zbog verbalnog delikta, pokušavate da sprečite javnu raspravu o ministarstvu za evropske integracije…
Gospodine Obradoviću ja vas nisam poslao u zatvor zbog verbalnog delikta, nego sam vam izrekao opomenu, koja i postoji zbog toga.
Niste mi dali da završim rečenicu.
Gospodine Obradoviću, izričem vam drugu opomenu.
Prekidate me stalno.
Zato što predsedavajući ima jedini pravo da vas prekine. Još to niste naučili iz Poslovnika? Isključen vam je mikrofon, gospodine Obradoviću. Reč ima narodni poslanik Radoslav Milojičić. Kolega Milojičiću, gospodin Šarović hoće reč po Poslovniku, pogrešio sam.
I ja sam se javio po Poslovniku.
A i vi ste, izvolite.
Član 100. kaže – ako želite da učestvujete u diskusiji i u raspravi sa poslanicima, morate da napustite mesto predsedavajućeg. Ja vas molim da se konsolidujete i da konačno uzmete učešće u raspravi…
Gospodine Milojičiću, izričem i vama opomenu. Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović. (Radoslav Milojičić: Svaki minut vi me prekidate…) [[U sali se čuje žagor.]] Gospodine Milojičiću, dobili ste još jednu opomenu upravo. Isključen vam je mikrofon. Povreda Poslovnika, gospodin Šarović. (Radoslav Milojičić: Gume ću da ti izbušim Arsiću.)
Gospodine Arsiću, povređen je član 7.
Molim samo da uđe u zapisnik da poslanik Radoslav Milojičić preti da će izbušiti gume potpredsedniku Veroljubu Arsiću. Znači, naneće materijalnu štetu, a ako se to desi, da znamo barem ko je iskazao nameru. Sad ako to neko drugi uradi, pa nemojte ni poslaniku Živkoviću da pretite da ćete i njemu izbušiti gume, onda obratite pažnje na poštovanje parlamenta i neće biti kazni. Razmotrićemo sve. Namera je jasna šta se danas radi, barem meni, kao iskusnom političaru, samo izvolite, istrošite vaše, povrede Poslovnika, koliko hoćete. Morate se prijaviti, izvinjavam se, idemo iz početka.
Dakle, evo još jednom, ja sam započeo maločas. Povređen je član 107. koji kaže da govornik na sednici je dužan da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine, da nije dozvoljeno uvredljivo korišćenje uvredljivih izraza i slično. Gospodin Arsić je maločas izrekao nešto što je po meni uvreda i povreda dostojanstva Narodne skupštine. On je kao potpredsednik Narodne skupštine praktično i potvrdio ono što je i ranije tvrdila SRS, a to je da su predstavnici određenih lista putem stranih ambasadora uvedeni u Narodnu skupštinu. Međutim, kada to neko tvrdi iz opozicije, to je jedno, a kada to potvrdi potpredsednik Narodne skupštine, onda je to drugo i mi treba da dobijemo detaljnu informaciju, ko to uvodi, kako uvodi i kakva je ovo država ako je moguće da strani ambasadori izborne liste uvode u Narodnu skupštinu Republike Srbije. To znači da ovde među nas 250 nisu svi poslanici, da su neki uljezi, da su slepi putnici. Dajte da Skupština, pre nego što pređe na dalji rad, jer saglasićete se valjda da u takvom stanju ne možemo odlučivati, ako imamo uljeza, ako imamo ljude koji nisu izabrani od strane građana Srbije, onda je to veoma ozbiljan problem za Narodnu skupštinu Republike Srbije. Mi smo nosioci suvereniteta, bar bi tako moralo biti. Ako su ovde uljezi, ako su ovde neki koji su mimo Ustava i zakona uveli strani ambasadori, hajde da prvo raščistimo ko su, da uljeze izbacimo…
Kakve to veze ima sa povredom Poslovnika? To što vi sada govorite, kakve veze ima?
Molim? Ovim je povređeno dostojanstvo i ja obrazlažem, zar ne mislite da nije povređeno dostojanstvo ako potpredsednik Narodne skupštine tvrdi da imamo uljeza koje su uveli strani ambasadori.
Vreme. Zahvaljujem. Ne smatram da je povređen Poslovnik, član 27. (Nemanja Šarović: Ja sam rekao član 107.) Dakle, 107. i 27? Samo 107? Molim vas, sedite i budite strpljivi. Da li želite da glasamo o tome? Da, svakako, važi. Izvolite vi gospodine Boško Obradoviću. Morate se prijaviti.
Poštovana predsedavajuća, ukazujem na povredu Poslovnika član 27. stav 2. koji kaže da predsednik Narodne skupštine se stara o primeni ovog Poslovnika. Nažalost, on je u vašem odsustvu grubo prekršen i vi i ja iako često imamo razne sporove i žestoke polemike, nikada nismo došli u situaciju u koju sam došao sa potpredsednikom Narodne skupštine Republike Srbije, gospodinom Arsićem, koji je, verovali ili ne, svaku rečenicu koju sam pokušao da govorim u Narodnoj skupštini, prekinuo, a onda kada sam nastavio da govorim, dodelio mi dve opomene zbog verbalnog delikta u odnosu na ono šta sam rekao. Ničim nisam prekršio Poslovnik, ni na koji način nisam napravio bilo kakav prekršaj, samo sam govorio ono što mislim. Ako je problem za predsedavajućeg da šef poslaničke grupe, jedne od opozicionih parlamentarnih stranaka govori ono što misli i da zbog toga dobije dve opomene, mislim da je i time grubo prekršen upravo ovaj Poslovnik i da vi to možete da ispravite. Vi znate da se vi i ja često sporimo, ali da ste u više navrata umeli da ispravite greške koje su činili oni koji su vas menjali na mesto predsedavajućeg. Očekujem da ćete to i ovog puta učiniti, jer zaista nema razloga da verbalni delikt bude osnov za opomene. Može da bude razlog za prekidanje nečijeg govora ako to nije sa nečim u skladu, ali da budem opomenut zato što sam rekao da SNS nešto duguje EU zbog dolaska na vlast ili što sam rekao, činjenicu, da je EU čestitala pobedu na predsedničkim izborima u drugom krugu tri sata pre zatvaranja birališta, Tomislavu Nikoliću. Ne vidim čime sam zaslužio opomenu, ako koristim argumentaciju zašto sam saglasan sa amandmanom da se ministarstvo za evropske integracije briše, jer jednostavno predstavlja određeni dug koji SNS ima prema Briselu. Dakle, zaista vas molim da se ispravi ova grupa greška o kršenju Poslovnika.
Hvala, vreme. Dozvolićete mi da u pauzi koju ćemo imati od 14 do 15 časova, pročitam stenograme i onda ću vas obavestiti, sve šta se desilo u poslednjih sat vremena, imam pravo na to i obavestiću vas do kraja današnjeg rada o odluci. Da li se neko javlja po amandmanu? (Da) Gordana Čomić, izvolite.
Zahvaljujem. Amandman kolege Vukadinovića je proceduralno prilično jednostavan. Predlagač je predložio da se uvede ministarstvo evropskih integracija, narodni poslanik traži da se ne uvede. Rasprava o tome bi trebalo da traje vrlo kratko, da jedni kažu zašto je dobro, drugi kažu zašto nije dobro. Ali rasprava koju svedočimo, neki od nas učestvuju, i koju slušaju građani Srbije je sve samo ne kratka, i sve samo ne rasprava o amandmanu da se u zakon o ministarstvima uvede ministarstvo za evropske integracije. Štaviše, u ovoj sali u kojoj bi trebalo da sede ljudi koji tačno znaju šta su evropske integracije, a šta je dijalog Beograd-Priština, namerno smo doveli ljude u zabludu. Pošto evropske integracije nemaju nikakve veze sa dijalogom između Beograda i Prištine, osim u delu u kojem je otpočeo proces pregovora sa Poglavljem 35, u kojoj su unet po sadržaju - dogovoreno, potpisano i sporazumom obavezana Srbija na normalizaciju odnosa Beograda i Prištine. Ministarstvo evropskih integracija neće se baviti ni Prištinom, ni dijalogom, ni Kosovom. Nije lepo da mi ovde pričamo o jednom predlogu – za, a drugom – protiv, a da namerno unosimo, nadam se namerno, nadam se da je ovo sve deo, kako da vam kažem, komunikacije – ja ću sada da ti bacim temu, pa ćeš ti da se zakačiš za temu, pa ćemo da se bavimo tom vrstom, uslovno govoreći, jakim izrazom, kič patriotizma kada je Kosovo u pitanju. Nadam se da je namerno, jer ako je autentično da ne znamo da ministarstvo evropskih integracija se ne bavi, da se šefica pregovaračkog tima ne bavi Poglavljem 35, onda imamo mnogo veći problem, nego što je ideja predlagača propisa da ministarstva za evropske integracije bude, ili nego što je ideja podnosioca amandmana – da ga ne bude. I jedno i drugo je legitimno. Ono što je onespokojavajuće za neke od nas je da raspravu o tome zašto je za jedne i za druge legitimno da budu za ministarstvo, a drugi protiv, da mi ne koristimo šansu da zaista o tome razgovaramo, da ne koristimo šansu da zaista podelimo informacije o tome, to ministarstvo za evropske integracije čime će se baviti, da predlagač obrazloži da li će biti ostavljene radne grupe u ostalim ministarstvima, da bi bila omogućena horizontalna komunikacija ili ćemo napraviti zajedničku štetu zato što ne razgovaramo o tome kako će biti organizovano ministarstvo. Buduća mandatarka i predsednica Vlada i svi ministri trebalo bi da slušaju ovu našu raspravu i da znaju šta ne bi smelo da se desi u ministarstvu za evropske integracije. U ovom slučaju, podržavam generalno ideju da bude ministarstva i da bude snage Kancelarija za evropske poslove. Bila sam podnosioc jednog kreativnog dokumenta da se osnuje Kancelarija za evropske integracije 2004, 2005. godine, ali sa zaista tonom razočaranja. Pre svega, zato što mislim da je prošlo dovoljno vremena, zaista dovoljno vremena, da bismo smeli i 2017. godine da, umesto da govorimo o poslovima koje treba da obavlja ministarstvo za evropske integracije, govorimo o tome šta je ko kome uradio na Kosovu i kada. Posebno onespokojavajuće je što nama treba unutrašnji dijalog o Kosovu. Ako ovako mislimo da ga vodimo, mene ćete izbaciti iz tog dijaloga. Mene ćete ubediti da ne govorim evropskim prijateljima da dajem podršku Vladi Republike Srbije za sve poslove koje radi na normalizaciji. Mene ćete odbiti tom vrstom kič namere da se ne govori o temi treba li nam ili nam ne treba ministarstvo evropskih integracija i da se promoviše neznanje o tome gde je mesto dijaloga između Beograda i Prištine. Čemu to? Tom dijalogu treba da prisustvuju i SRS i DVERI i DSS i nezavisni poslanici. Trebaju nam svi da slušamo jedni druge i da čujemo jedni druge, kada je u pitanju ogroman spisak poslova za buduće ministarstvo za evropske integracije i još teži spisak poslova za Kosovo. Ako ćemo i ubuduće da razgovaramo tonom kojim ja prisustvujem skoro dva sata ovde, onda nemojte da očekujemo drugačije rezultate nego što ih imamo sada. Pogotovo bih molila kolege, koji su se ovde osudile da citiraju razgovore sa sastanaka za koji se zna da nisu za citiranje, da to ne rade, da se uzdrže od toga, ako je moguće. Ako se to radi, da onda to svi radimo, pošto svi imamo neke neformalne sastanke, ako se igramo, da se igramo. To je nedostojno svih nas, nezavisno od toga šta piše u Poslovniku. Neću podržati amandman kolega koje traže brisanje uvođenje ministarstva za evropske integracije. Neću podržati ni zakon koji vi predlažete, jer me ostavljate bez odgovora - šta će da radi to ministarstvo, kako smo zamisli to što su nadležnosti? Ostavili ste me bez odgovora za direkciju za E-upravu, zašto nema nadzora za organe upravljanja, koji odjednom idu u Ministarstvo energetike. Nije nas briga, ko me ostavi bez odgovora ne može od mene da očekuje pozitivan odgovor glasanja za… Ali, to što nisam za amandman koji je kolega podneo ili što nisam predlog vašeg zakona, to me ne oslobađa obaveze da pažljivo slušam šta jedni drugi govore i da sa žalošću zaključim da smo ponovo poslali poruku - da nam je ovde važnije šta ćemo jedni drugima da kažemo, nego da svima van ove sale bude jasno da smo razumeli koliko je veliki problem normalizacije i dijalog Beograda i Prištine i da smo razumeli kakav je zadatak nove generacije političara. Mislim da smo propustili šansu da to uradimo i ovom raspravom, nažalost. Hvala vam.
Hvala. Reč ima Žika Gojković.
Hvala. Kao kada gledate neki dobar film, pa kada dođu reklame koje traju dugo, onda zaboravite koji film ste gledali, tako se i ja osećam, pošto sam se javio da govorim po amandmanu, a teško je da dobijete priliku da govorite uopšte po amandmanu, zbog razne demagogije koje imamo prilike da slušamo ovih dana. Osvrnuo bih se samo na predlog formiranja ministarstva za dijasporu, u potpunosti podržavam predlog, odluku da se ovo ministarstvo ne formira, zato što smo imali prilike u prošlosti da vidimo da je ovo ministarstvo isključivo služilo za namirivanje stranačkih i političkih dogovora i da uopšte nije opravdalo svoju svrhu. Čast izuzecima, koji su se nalazili u tom ministarstvu, poput mog kolege Aleksandra Čotrića, Miodraga Jakšića, koji su ozbiljno radili svoj posao, koji su i trebali da rade. Ministarstvo za dijasporu i formiranje i predlog, koji smo imali prilike da čujemo i na koji način je to obrazloženo, je samo bavljenje jednom formom. Suština je kako ćemo se mi baviti i odnositi prema našim ljudima u dijaspori, a mislim da ova vlast i ova Vlada je pokazala u odnosu na sve ostale da im je suština još kako mnogo važnija od forme. U potpunosti podržavam predlog, da se ministarstvo za dijasporu ne oformi, jer bi imali jedan veći trošak i potpuno nepotrebno jedno ministarstvo, koje može da obavlja i drugi organi u vlasti. Pogotovo je interesantno, kada vidimo ove nacionalne secikese i čuvare vatre srpskih interesa da o tome govore, a kako jako malo čine po pitanju i svojih obaveza, a i o onome što žele da se uradi kada je u pitanju naša dijaspora. Pokret obnove Kraljevine Srbije, koji predstavljam, se nada da ćemo se dalje baviti suštinom, a suština je ta da malo više osluškujemo dijasporu, i da u budućnosti Vlada koja bude formirana više radi na tome da dijaspora ima lakše i omogućenije pravo glasa, tj, da glasa preko mejla i da se njihov glas čuje.
Nije u domenu ovog amandmana. Pretpostavljam da ima takav amandman.
Jeste, bilo je, ali tek sam sada dobio šansu da govorim.
Hvala vam. Reč ima Saša Radulović.
Povreda Poslovnika, član 106, 107. Upravo je poslanik nazvao druge poslanike – secikesama. Govorio je sve vreme kontra onome što je tačka dnevnog reda. Opomena nije stigla, kao malo pre što su opomenuti opozicioni poslanici. Zamolio bih predsednicu Skupštine da ujednači praksu. Slažem se sa tim da treba govoriti samo o tački dnevnog reda, ali ne možete da dozvolite jedan set aršina za vladajuću većinu, a drugi set aršina za opoziciju. Dok smo u subotu raspravljali u načelu o zakonu, vladajuća većina nijednu reč na zakon nije potrošila, pričalo se o svemu i svačemu, ja sam bio tema, a o temi nismo razgovarali. Hvala.
Subota je bila u subotu, a danas je ponedeljak, tako da se ne sećam šta je bilo u subotu. Poslaniče, mislim da je tri sata vrlo malo da je bilo ko govorio o amandmanu. Borim se koliko mogu. Ako možete da mi pomognete, možete, ako ne, potrošićemo vreme na sve osim na amandmane, ali od volje vam. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedavajuća, član 103. st. 7. i 8. Predlažem da zbog zloupotrebe Poslovnika toj poslaničkoj grupi oduzmete ona dva minuta. Još, da stavim jednu ispravku, ne kaže se celo vreme, nego sve vreme.
Hvala, poslaniče. Nemojte ispravljati druge poslanike.
Zahvaljujem. Ne tražim da se glasa.
Hvala. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite. Da li predlagač želi reč? (Saša Radulović: Pre njega sam se javio po amandmanu.) Šta ste rekli? (Saša Radulović: Pre njega sam se javio po amandmanu.)
Povlačim amandman.
Povlačite amandman? Amandman je povučen. (Saša Radulović: Javio sam se po amandmanu.) Ne mogu da vam dam da diskutujete o amandmanu koji … (Saša Radulović: Pre njega sam se javio po amandmanu.) Niste se javili. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Marko Atlagić. Izvolite.
Povlačim amandman.
Hvala. Na član 1. amandman sa ispravkom su zajedno podneli poslanici poslaničke grupe Dveri. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Miroslav Aleksić, Nenad Konstantinović, Goran Bogdanović i Zdravko Stanković. Reč ima narodni poslanik Miroslav Aleksić.
Zahvaljujem. Podneli smo amandman kojim se predlaže da se u Zakonu o ministarstvima predvidi novi član 14a, a to je osnivanje ministarstva za porodicu i demografiju. Eto jednog predloga koji treba da bude pitanje svih nas ovde, jer to je pitanje svih pitanja danas u Srbiji. Slušam sve vreme ovde rasprave o tome da li nama treba ministarstvo za EU, da li nam treba ministarstvo za Kosovo i Metohiju, zaštitu životne sredine. To se koristi za pričaonicu, da se jedni i drugi međusobno napadaju i osuđuju, a ono što treba da bude pitanje svih pitanja, bez obzira na to da li je neko od nas ovde predstavnik vlasti ili opozicije, jeste porodica i jeste negativan trend koji mi imamo godinama unazad u Srbiji. Podsetiću vas da danas svake godine u Srbiji imamo 36.000 ljudi manje koji se rode u odnosu na one koji su umrli. To znači da smo od 2000. godine izgubili preko pola miliona stanovnika, samo po osnovu negativnog prirodnog priraštaja. Takođe, svake godine desetine hiljada radno sposobnih i mladih ljudi odlazi iz Srbije u potrazi za boljim životom, u potrazi za egzistencijom, jer ga ne mogu način ovde u Srbiji. To znači da mi godišnje, kada saberemo te dve kategorije, gubimo oko 100.000 stanovnika Republike Srbije. Da li imamo neko važnije pitanje od toga? Da li će biti važnije to da li će fontana na Slaviji pevati ili ne, da li ćemo imati neku ulicu? Šta će nam i ulice i trgovi i putevi ako to ne bude imao ko da koristi u Republici Srbiji i ne budemo imali kome to da ostavimo. Nažalost, u ovih pet godina vaše vladavine ni jednog trenutka niste pokazali želju da se pozabavite ovom tematikom i da se pozabavite ovim pitanjem. Ja pokušavam ko zna koliko puta da u predlog dnevnog reda predložim određene zakone koji se tiču ove tematike, naravno, bezuspešno i nisam uspeo da vas nateram da diskutujemo o tim pitanjima. Danas, kada ste na pragu formiranja nove Vlade, ponovo ne želite da govorite o tome, a u prethodnoj Vladi, u Vladi u kojoj je Aleksandar Vučić bio premijer, gospođi Slavici Đukić Dejanović ste dali resor da se bavi populacionom politikom. Aleksandar Vučić je postavljen za predsednika tog saveta, ali ste isto tako u budžetu Republike Srbije za 2017. godinu predvideli čitavih 130 miliona dinara za demografiju, za populacionu politiku, a 260 miliona ste izdvojili samo za fontanu na Slaviji. Dakle, to govori o tome koliko ste posvećeni ovom problemu i koliko imate svest zapravo o suštini svih nas koji se danas bavimo politikom da imamo odgovornost za svoju zemlju i odgovornost za naše građane. Govorio sam u raspravi u načelu o tome da danas mladi ljudi se teško usuđuju da formiraju porodice i da postaju roditelji. Na osnovu podataka Republičkog zavoda za statistiku tek od 29 godina u proseku žene stupaju u roditeljstvo i postaju majke. Kod muškaraca je to 33 godine. Dakle, to je trend koji će nas dovesti da nam se zemlja prazni i da polako izumire, što se može videti po naseljima. Od preko 4.000 i nešto naselja u Republici Srbiji, mi imamo preko 1.200 koja će se danas ugasiti. Dakle, to je pitanje svih pitanja. Pogledajte šta rade zemlje u Evropi, u svetu. Pogledajte kako oni to rade. Pogledajte Francusku koja daje 500 evra za svako novorođeno dete tri godine, u kojoj je porodiljsko bolovanje tri godine. Postoji mnogo modela, ja neću da vam govorim o tome. Imate i model Poljske, ako vam je Francuska daleko. Ali, ne možemo mi da govorimo o uspesima, o blagostanju u Republici Srbiji, o suficitima, o budžetu, o kojekakvim reformama, o boljitku, a da naši građani na čekove kupuju dve ili tri kutije hrane za bebe, da naši mladi ljudi ne dobijaju podršku da odu na takmičenje, kao što je slučaj sa momkom iz Trstenika, koji je najbolji fizičar u Srbiji i koji nije otišao na olimpijadu zbog toga što nije dobio podršku niti lokalne samouprave, niti Ministarstva prosvete. To su pitanja kojima treba mi ovde da se bavimo. Zato smo i predložili predlog da se osnuje ovo ministarstvo. Mi smo predložili da bude ono pod 14a u zakonu, ali to ministarstvo treba da bude broj jedan. Sve ostalo je iza toga, jer za koga mi radimo, za koga se grade ti putevi i ulice? Za koga vi govorite da ćete iskoristiti sve te reforme u Srbiji? Kome ćete to ostaviti? Ako se nastavi ovaj trend, mislim da niko od nas neće biti srećan što je uopšte učestvovao u političkom životu svih ovih godina. Dakle, predlažemo da se ovaj amandman prihvati. Mislim da je on važniji od većine ovih drugih koji su danas ovde na dnevnom redu i o kojima se govori. To da li će biti sada dva ministarstva manje ili više govori o vama i o vašoj iskrenosti, jer ste pre samo godinu dana govorili da ćete štedeti, da nećete povećavati broj ministara, da ćete imati najmanje ministarstava od svih od 2000. godine pa na dalje. Sada, verovatno zbog ne tako dobrih odnosa više u koaliciji, možda i većih apetita koalicionih partnera, opet se zarad političkih trgovina, političkih kompromisa povećava broj ministarstava i te troškove će, naravno, plaćati građani Republike Srbije. Sada ćete vi reći – pa, neki ranije su imali više. Pa, da, imali su, i to je činjenica, ali vi valjda treba da budete bolji. Vi govorite pet godina da ste bolji od onih koji su bili pre vas. Pa, hajdete jednom to pokažite na delu. Hajde jednom da kažemo – bravo, evo, bolji ste od njih, a ne nastavljate ono što su radili ti neki koje stalno prozivate, već ste promenili politiku. Tako da, predlog poslaničke grupe SDS-NPS jeste da se ovaj amandman prihvati i da u Republici Srbiji počnemo da se bavimo pitanjem svih pitanja, a to je porodica i demografija. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović.
Zahvaljujem. Najpre, želim da istaknem da je Odbor za zakonodavstvo i ustavna pitanja ovaj amandman oglasio suprotan pravnom sistemu i Ustavu Republike Srbije, tim pre što se na kraju amandmana navodi da sve ovo što se u sadržini amandmana traži mora biti uz prethodno pribavljenu saglasnost predsednika Republike. Da li je u pitanju hipokrizija ili nešto drugo, to ću ostaviti predlagaču amandmana da on objasni građanima o čemu se radi, ali moramo građanima da kažemo istinu za razliku od podnosioca ili predlagača amandman koji to nije rekao, kad kažem da nije rekao, to znači da je rekao neistinu, onda smo mi dužni da iznesemo ono što su činjenice. Pre svega, ovo je prva Vlada od crnih petooktobarskih promena koja je prvi put ozbiljnije pristupila nečemu što je odavno trebalo da se rešava, a to je demografska i populaciona politika. Ponavljam, prva Vlada. Imajući u vidu da je apostrofirano ime ministarke bez portfelja, a ne resora, kako je to rekao predlagač, moram da istaknem sledeće činjenice. Tačno je da je ova Vlada iz budžeta izdvojila 130 miliona i da je oglasila javni poziv 12. maja 2017. godine lokalnim samoupravama u smislu učešća upravo u odobravanju ili dodeljivanju onoga što je neophodno, potrebno da se afirmiše demografska i populaciona politika. Na taj javni poziv se prijavilo 90 opština, odnosno lokalnih samouprava u Republici Srbiji. Dakle, svaka druga ili čak više od svake druge opštine u Srbiji, imajući u vidu da ih ima 169 na teritoriji Republike Srbije. Dalje, ono što je činjenica jeste da su sve lokalne samouprave koje su se prijavile na ovaj javni poziv morale da ispoštuju proceduru, a to je da izvrše analizu demografske i populacione politike, da na osnovu te analize sprovedu neophodne mere da te mere imaju, u svakom slučaju, svoju opravdanost i da usvoje određene parametre na osnovu kojih će doći do poboljšanja demografske strukture stanovništva. Svi oni kritičari koji sada predstavljaju glasnogovornike kako se država Srbija, kada je u pitanju demografska struktura i sve ostalo što to prati, pojavljuje kao država „bele kuge“, što na kraju krajeva može da bude predmet određene analize, treba da imaju u vidu da mere koje se preduzimaju ne mogu da proizvedu efekat preko noći. Parametar da bi se bilo šta moglo vrednovati se meri decenijama, a ne danima, a ne mesecima, a ne godinama. Ako smo započeli nešto što je jako značajno, nakon svega što je Srbe, srpski narod, državu i građane Srbije pratilo, da smo u dva svetska rata izgubili preko milion stanovnika, da smo došli u situaciju da moramo da se bavimo ovim pitanjima, onda je jasno da su reperi ili parametri za vrednovanje analize svih demografskih mera i aktivnosti i te kako dugi. Takođe, činjenica koju predlagač amandmana namerno zaboravlja da kaže, da je ova Vlada animirala SANU, da je SANU, organizovala skup pod nazivom „Ka boljoj demografskoj budućnosti Srbije“, da su na tom skupu učestvovali predstavnici lokalnih samouprava i da se intelektualna elita uključila u rešavanje ovog problema. Dakle, građani Srbije, ovo su činjenice, ovo je istina. Vlada Republike Srbije se posvećuje ovom problemu na način kakav taj problem i zaslužuje u smislu njegovog rešavanja, ne samo da se posvećuje, nego će se posvetiti i u budućem periodu, a svakako ne na način kako je to predloženo amandmanom, već daleko svrsishodnije, racionalnije i efikasnije. Zbog toga poslanička grupa SPS svakako neće prihvatiti, odnosno neće podržati ovakav amandman i predlažemo svim narodnim poslanicima da ga takođe ne prihvate. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Đorđe Komlenski.
Obzirom da je kolega Neđa Jovanović dosta toga obuhvatio, ja ću samo dodati da je očigledno da je predlagač ovog amandman namerno zaboravio da pročita i stav 2. ovog amandman koji je predložio, jer ne radi se o neiskusnim ljudima. Očigledno to dokazuje da su svesno i namerno amandman koji su predložili učinili takvim da nije u skladu sa Ustavom i zakonodavstvom Republike Srbije i kao takav ne može i ne sme biti izglasan. Pričali su samo o ovom delu vezano za ministarstvo za porodicu i demografiju kako bi svoju demagogiju i populizam nastavili na način na koji to čine. Slušali smo to 12 godina, pa pokušavaju to i dalje da rade, bez ikakvog praktično efekta i zbog toga ovaj amandman ne treba podržati ni u kom slučaju. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Ivan Manojlović.
Zahvaljujem, gospođo predsednice. Naravno da SNS podržava ovakvu politiku koju, između ostalog, i vodi prethodna Vlada Aleksandra Vučića i nadam se da će novi mandatar nastaviti sa time. Ovaj amandman ne treba prihvatiti iz jednog prostog razloga, a to je da je ovde zaista reč o jednoj velikoj demagogiji, da imamo predlagača koji podržava, sa jedne strane, napade na decu u Srbiji, pa sam između ostalog čak i ja bio žrtva toga da se dete od nepunih godinu dana zloupotrebljava za neku cuclu koju ima, a onda danas predlaže širenje neke slike u Srbiji, povećanje populacije itd. Zaista zbog toga ne treba ovo prihvatiti. Ovde govori o nekom novom ministarstvu, a ipak završava na kraju govor time da treba smanjiti ministarstva, i to je neka demagogija koju vode i ostali poslanici opozicionih partija. Postavlja se pitanje da li možda treba širiti populaciju zbog nekih plastenika koji su dodeljivani u toj opštini gde je bio predsednik, gde su ljudi upisivali nepostojeću decu i na konto toga dobijali tu mogućnost. Možda za tu neku nerođenu decu čiji su roditelji zloupotrebljavali treba, pa je to možda razlog da danas ovo predlaže, ali zaista ako neko dođe u situaciju da napada decu, ne treba da bude dostojan da u ovom parlamentu predlaže bilo kakav zakon koji se tiče dece i populacione politike. Hvala puno.
Reč ima narodni poslanik Boško Obradović.
Poštovani građani Srbije, naravno da je Srpski pokret Dveri najpoznatiji kao politički pokret porodičnih ljudi i da je porodična politika ono po čemu smo u široj javnosti najviše prepoznatljivi. Naravno da ćemo podržati i ovaj amandman za formiranje ministarstva za porodicu i demografiju, kao što smo imali i imamo sopstveni amandman i čitav set izmena postojećeg Zakona o ministarstvima da bismo konačno u državi Srbiji dobili verovatno najvažnije ministarstvo u ovome času, a to je Ministarstvo za porodicu i populacionu politiku. Podsetiću javnost da 40 hiljada građana Srbije godišnje više umre, nego što se rodi, da smo za 10 godina, između dva popisa, izgubili 400 hiljada stanovnika, a da nije bilo nikakvih ratova, zaraznih bolesti ili bilo kog drugog problema. Jednostavno demografski nestajemo. Da li je normalno da u jednoj takvoj situaciji, kada vlada bela kuga Srbijom, mi nemamo ministarstvo za porodicu i populacionu politiku? Jasno je da je to državni prioritet broj jedan. Zašto vladajuća koalicija izbegava formiranje ovakvog jednog ministarstva? To verovatno ne možete da objasnite ni sami sebi, ni sopstvenim biračima. To je najlogičnije ministarstvo koje mora da ima u nastupajućim decenijama svaka Vlada Republike Srbije da bismo izašli iz problema bele kuge. Mnogo je drugih pitanja kojima treba da se bavi takvo ministarstvo za porodicu, demografiju, populacionu politiku, nazovite ga kako god želite, ali mora da rešava pitanja koja danas imaju kao problem porodice u Srbiji, problem prezaduženost, jer ne mogu da vraćaju više svoje bankarske kredite i plaćaju komunalne usluge, a javni izvršitelji ih izbacuju iz porodičnih domova, problem porodica kojima se isključuje struja u 21. veku, a nijedan član te porodice nije zaposlen, problem što nemamo nikakvu suštinsku populacionu politiku kojom se podržava rađanje, mladi bračni parovi, porodice sa više dece. Kad kažem sa više dece, od one porodice koja uopšte nema dete i ne može da ima decu, pa da pomognemo da dobije dete, do porodice sa jednim, dvoje, troje i više dece. Samohrane majke i očevi kojih ima više stotina hiljada koje ova država mora da zaštiti i pomogne jer imaju decu. Ko će o tome da brine? Pa, naravno, ministarstvo za porodicu i populacionu politiku. Postoji niz zakonskih mera kojima mi možemo da pomognemo porodice u Srbiji. Ako dobijete jedno dete, toliko ćete biti oslobođeni plaćanja poreza. Ako dobijete drugo dete, još više ćete biti oslobođeni plaćanja poreza. Ako dobijete treće dete, i još više ćete biti oslobođeni plaćanja poreza. Toliko je rešenja kojima možemo da pomognemo borbu protiv bele kuge i podržimo rađanje u Srbiji, ali tih rešenja jednostavno nema. Zašto ih nema, ja to ne mogu da razumem. Godinu dana imamo čak i Ministarstvo bez portfelja za demografiju i populacionu politiku koje vodi Slavica Đukić Dejanović, koje je očito namirivanje koalicionih partnera iz SPS-a, a da niko ne zna čime se bavi to ministarstvo punih godinu dana, da niko ne vidi najmanji pomak po pitanju populacione politike. Jer, dozvolite da navedem samo jedan dokaz ovome što tvrdim. U budžetu Vlade Republike Srbije izdvojeno je jedan miliona evra za kompletnu borbu protiv bele kuge i populacionu politiku u 2017. godini, a fontana na Slaviji košta dva miliona evra. Znači, fontana na Slaviji košta dva puta više nego kompletan budžet za populacionu politiku koju ste vi izdvojili, koju je izdvojio SPS sa zaista tragikomičnim Ministarstvom bez portfelja za demografiju i populacionu politiku. Pa, ja bih podneo ostavku na mesto takvog ministra kada bi mi Vlada izdvojila jedan milion evra za borbu protiv bele kuge. To je uvreda za jedno takvo ministarstvo. To je bruka i sramota. Sa druge strane, a to su prećutali svi mediji u Srbiji, dok je glavna vest u medijima i u Češkoj i u Mađarskoj i u Bugarskoj, imamo predloge nemačkih poslanika da čitava sirijska sela migrantska budu preseljena ovde u jugoistočnu i centralnu Evropu. To je verovatno ta ideja šta uraditi sa praznim delovima Srbije, šta sa našim praznim selima. Vi već to sprovodite time što ispunjavate kvote EU ko i kako treba da naseli Srbiju od migranata koje EU neće da primi. Dakle, u velikom smo problemu, imamo ozbiljnu obavezu da se posvetimo borbi protiv bele kuge, imamo veoma značajan zadatak da to bude državni prioritet broj jedan, ne možemo to da sprovedemo bez ministarstva koje će sistematski time da se bavi i ne mogu da razumem zbog čega vi to odbijate. Ne mogu da razumem zašto nemamo ministarstvo za porodicu i populacionu politiku. Zašto je to svedeno na Ministarstvo bez portfelja, zašto je ponižena toliko važna tema? Verujem da bi svaki birač SNS i SPS rekao da treba da postoji ministarstvo za brigu o porodici i populacionu politiku. Zašto vi se tome protivite? To je pitanje koje morate vi da ovde obrazložite i objasnite. Ono što je činjenica porodična politika je politika budućnosti. Briga za sve naše porodice treba da bude najvažnija briga Vlade Republike Srbije. Zato je za nas apsolutno neprihvatljivo da antiporodične i antihrišćanske vrednosti budu vrednosti kojima će se rukovoditi Vlada Republike Srbije i zato je za nas apsolutno neprihvatljivo da imamo, sada već, dve gej parade godišnje, jer je to taj napredni dodatak koji je donela SNS na putu Srbije u EU. Umesto da dobijemo ministarstvo za porodicu, umesto da podržavamo mlade bračne parove, rađanje, majčinstvo, očinstvo, porodice sa više dece, umesto da to bude ono čime ćete se vi hvaliti da glavna parada u Srbiji bude parada dece, porodica sa više dece, svega onoga što je lepota deteta u majčinom stomaku, lepota majčinstva, lepota očinstva, da to bude glavna parada u Srbiji. Vi ste za glavne parade uzeli gej parade i hvalite se kako imate prvu gej premijerku Jugoistočne Evrope, i to na Vidovdan pokrećete raspravu na tu temu, želeći da do kraja ponizite sve građane Srbije i da do kraja ponizite sve što je tradicionalno, hrišćansko, patriotsko i u tom smislu porodično u Srbiji. Zato vas molim da ozbiljno razmotrite ovu intervenciju više poslaničkih grupa opozicije, da shvatite značaj ministarstva za porodicu, neće vam pasti kruna sa glave ako prihvatite nešto što je dobro iz opozicije. Nećete biti, da kažem, bilo čime ugroženi ako prihvatite dobar, konstruktivan savet iz opozicije. Ovo je dobar, konstruktivan savet opozicije, uvedite ministarstvo za porodicu, neka porodična politika konačno postane politika broj jedan u Srbiji. Hvala vam.
Hvala. Replika. Ko se prijavljuje za repliku? Reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić. Izvolite, kolega.
Hvala najzad. Dakle, koristim ova dva minuta da prokomentarišem sve ove agresivne pokušaje da se izazove naša pažnja. Eto, ako je to bio cilj, može da se čuje. Ko je postavio pitanje da se uoči razlika između nas i onih koji su nekada, na veliku žalost Srbije, bili u prilici da se o njoj staraju, pa ostavili pustoš za sobom? Može da se uoči razlika, nikakav problem nije, po pitanju Ministarstva bez portfelja zaduženog za demografiju i populacionu politiku. Dobra vest za građane Srbije, u prva dva meseca 2017. godine rođeno je 1.101 beba više u odnosu na prva dva meseca prethodne godine. Razlika broj jedan, dame i gospodo, u njihovo vreme Srbija se mučila i iz petnih žila upinjala da preživi, danas Srbija se rađa i živi. U 26 gradova ukupno, 19 konkretnije, više je dece rođeno danas i to nešto znači. Danas se vide rezultati i mera sprovedenih u ovoj zemlji. Druga razlika, kako se živi i koliko se ljudi odlučuju da formiraju porodice gleda se i po tome koliko posla ima, onda 500.000 radnih mesta bilo je manje danas, u stotinama hiljada to ide u plus. Stotinu i trideset hiljada izdvojili smo do marta, sada ih ima i još više. To je razlika broj dva koja se vidi, ako neko hoće da vidi. Treća razlika, mi ne prosipamo ispraznu demagogiju. Kada se podigne fontana koja je nekima ovde izgleda nešto sporna i pitaju koliko košta, mi smo je izgradili za taj novac koliko je koštala, a oni, isprazni demagozi, predlagali su da košta dva puta više, pet puta više, deset puta više, postoje izjave za svaku od tih vrednosti, i danas pričaju potpune besmislice da bi se bavili ispraznom demagogijom. Mi to ne radimo, a to je razlika koju treba uočiti. Četvrta razlika s kojom bih ja završio da i nju uočimo, kada govorimo o ispraznoj demagogiji, onaj ko predlaže amandman samo da bi pričao, čemu je dokaz da nije u stanju da ga napiše u skladu sa Ustavom, a to je rekao nadležni odbor, taj isti priča viceve kroz amandmane o Deda Mrazu…
Vreme.
… a sada se ponovo šali na najgrublji način ovim mestom ovde, pokazuje odnos prema državi, to naš odnos nikad nije bio i to je razlika. Hvala lepo.
Hvala. Replika, narodni poslanik Neđo Jovanović. Izvolite, kolega.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Imajući u vidu da je predlagač amandmana pozivao na nekakve ministarske ostavke, trebalo bi prvo, ako postoji imalo ličnog etičkog kodeksa, da lično podnese ostavku zbog obmanjivanja javnosti. Drugo, što je jako važno istaći, jesu činjenice koje on nije ni čuo zbog toga što je imao lični politički marketing u holu ovog doma. Ono što je jako važno istaći jesu sledeće činjenice koje sam već istakao malopre, samo ću ih sada nadopuniti. Od ukupno 88 prijava koje je Ministarstvo bez portfelja zaduženo za demografiju raspisalo kako bi lokalne samouprave participirale u jednom i te kako značajnom projektu suzbijanja bele kuge, 15 opština je prošlo kroz taj javni poziv. Jedna od tih opština, odnosno lokalnih samouprava se nalazi na teritoriji Zlatiborskog okruga, a to je Nova Varoš. U Novoj Varoši vlast ne čine ni SNS ni SPS, već sasvim druge stranke koje sada oličavaju vlast na nivou te lokalne samouprave i dobile su upravo po ovom projektu i po ovom programu ono što je neophodno potrebno da se započne sa suzbijanjem bele kuge. Ono što takođe želim da istaknem u ovoj replici jeste da ovaj pilot projekat podrazumeva nešto što će da bude u kontinuitetu tendencija godinama i decenijama napred u budućnosti. Zašto? Zato što ponavljam da je parametar da se poboljšava demografska slika najmanje jedna decenija. Zato dosta više licemerstva, dosta hipokrizije što se tiče poređenja fontane sa nečim sa čim se to ne može ni u kom slučaju porediti. Ja vam se zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Vesna Rakonjac. Izvolite.
Hvala uvaženi predsedavajući. Kolika je briga, govorim o amandmanu i smatram da je postojeće stanje sasvim zadovoljavajuće, da ministar bez portfelja koji se bavi populacionom politikom to dobro radi. Znači, nemamo ministarstvo bez portfelja, nego ministra bez portfelja, a ja znam da je vama stalo do fotelja, pa vam je to vrlo blisko - portfelja, fotelja itd. prvo to da raščistimo. Drugo, da ste toliko zainteresovani o populacionoj politici pročitali biste makar mejl koji vam je poslao Odbor za rad, a čiji ste član i izveštaj gospođe Slavice Đukić Dejanović…
Obraćajte se samo predsedavajućem. Molim vas.
… gospođe Slavica Đukić Dejanović, koja nam je poslala izveštaj, informaciju o radu sektora kojim se bavila u proteklih šest meseci. Znači, makar bi bilo dovoljno da je pročitao mejl pa bi znao o čemu se radi. Inače, populaciona politika ne može da se proceni na osnovu šest, osam, deset ili dvanaest meseci, već po nekim pokazateljima u periodu od pet, deset i petnaest godina. Čuli smo da je manje rođeno 400.000 dece u proteklom periodu. Ja se pitam - da li je to neposredna posledica otpuštanja 400.000 radnika koji su ostali bez posla, mladih koji nisu mogli da se zaposle, urušavanje sistema od 2000. do 2012. godine, sistematsko urušavanje sistema koje smo doživeli, a koje je za posledicu imalo i ovakva demografska kretanja? Prema tome, treba tražiti uzrok. Posledice mi lečimo i mislim da to radimo na pravi način. Još jedna stvar, upoređivati milion koji je odvojen za rad ministarke bez portfelja i resora za populacionu politiku nema veze sa ukupnim davanjima koja se odvajaju za podršku porodici sa decom, koja se daju za roditelje, samohrane majke, nadoknade porodiljama, nadoknade za dečiji dodatak. Znači, to nema nikakve veze sa tim. Ima za operativni rad ministarstva. Prema tome, nije to odvojeno za populacionu politiku nego za rad ministarstva, odnosno za rad ministra bez portfelja u toj oblasti. Mislim da razjasnimo neke stvari koje očigledno nisu jasne. Prema tome, sa punim pravom mogu da govorim o populacionoj politici, jer sam svoje sinove rađala u periodu od 90-e do 2001. godine, kada nije bilo ni malo lako biti ni majka, ni državljanin države Srbije. hvala.
Hvala. (Boško Obradović: Replika.) Reč ima narodna poslanica Milanka Jeftović Vukojičić. Izvolite. Ne, ne samo su bili odgovori, veoma kvalitetna diskusija. Ona se obratila meni kao predsedavajućem. Sve je u redu. Koleginice izvolite. Bila je veoma kvalitetna rasprava. Niko nije pomenut po imenu i prezimenu. Niko u negativnom kontekstu. Izvolite.
Zahvaljujem. U potpunosti se slažem sa diskusijom svoje koleginice Vesne Rakonjac, odnosno sa činjenicom da predloženi amandman apsolutno ne treba prihvatiti. Naravno, ono što je gotovo zapanjujuće, to je obrazloženje ovog amandmana gde na jedan krajnje populistički, krajnje demagoški, ali i krajnje netačan i zbilja neistinit način pokušava se obratiti građanima. Na svu sreću, građani znaju ko je odgovaran, ko na valjan i odgovoran način prilazi i demografskim problemima i problemima koji se tiču pitanja zaštite porodice, posebno pitanjima zaštite socijalno ugroženih porodica. Nadam se da su i građani shvatili da je ovo obično bacanje prašine u oči. Sem što je ova Vlada prvi put na jedan sistematičan i sistemski način prišla demografskom pitanju formiranjem ministarstva koje se bavi demografskim pitanjima, a o čemu je koleginica Rakonjac već dovoljno govorila, ja moram da kažem da ova Vlada na vrlo odgovoran način prilazi pitanjima koja se odnose porodicama, jer u okviru Ministarstva za rad, boračka i socijalna pitanja postoji sektor za brigu o porodici i socijalnu zaštitu. Ova Vlada je u martu mesecu 2017. godine sa jedinicama lokalne samouprave potpisala 123 ugovora i dala namenska sredstva upravo za jačanje, odnosno za socijalnu zaštitu u sektoru koji je namenjen i za porodice. Taj iznos sredstava je 701 milion dinara i on je u odnosu na 2016. godinu, kada je iznosio 400 miliona dinara, znatno veći. Prema tome, predloženi amandman ne treba prihvatiti, a njegovo obrazloženje nema nikakvo utemeljenje u realnosti. Zahvaljujem.
Hvala puno. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Upravo prethodne dve diskusije mislim da govore u prilog prihvatanja ovog amandmana, jer smo čuli od narodnih poslanika koji su govorili kako postoji ministarstvo i kako to ministarstvo nešto radi, a činjenica je da ministarstvo ne postoji. Postojalo je, možemo da kažemo u prošlom vremenu, u prethodnoj Vladi, kojoj je praktično istekao mandat i mi se sada spremamo da izaberemo novu. Ministar bez portfelja zadužen za demografiju i populacionu politiku, da li će ponovo postojati mi ne znamo. LJudi mi danas to ne znamo. Mi smo ovde čuli od predstavnika vladajuće stranke da se ne zna ko će biti novi ministar u već postojećim resorima, a ne znamo ni da li će uopšte postojati ministar bez portfelja zadužen za ovu oblast. Mi to ne znamo. To je faktičko stanje i naš amandman traži ono o čemu vi govorite afirmativno. Postojanje ministarstva da znamo da će biti neko u Vladi ko će se baviti tim poslovima. Mi danas to ne znamo. O tome se ovde radi. Ne kritikujemo mi politiku koja je vođena u poslednjih godinu dana. Možemo da govorimo o tome da li je dovoljna ili ne, s obzirom na problem pred kojim se Srbija nalazi, ali to nije tema. Tema je da poslanici Narodne skupštine, makar mi ovde iz opozicije, ne znamo da li će biti ministar bez portfelja zadužen za ovo. Prethodni govornici su govorili – postoji ministarstvo, ono je uradilo ovo ili ono. Ne postoji. Šta je onda problem da postoji, ako se slažemo svi da je to važno, a mislim da se slaže svih 250 poslanika. Mislim da je zato trebalo prihvatiti ovaj amandman, a ne napadati na ličnoj osnovi predlagače amandmana. Koja Vlada, mi ćemo saznati kada bude predstavljen sastav Vlade da li ima i koliko ima ministara bez portfelja i onda ta priča da li je Vlada mala ili nije mala i koliko ima ministarstava. Mi ni danas ne znamo koliko će ih biti, da li će biti 18 ministara, ako usvojimo ovo povećanje broja ministarstva, ili će biti 20 i nešto ministara, pa sa potpredsednicima Vlade ne znam koliko još članova Vlade. Mi kritikujemo taj broj zato što je vaša politika ovde bila pre tri godine – štednja, štednja, štednja i kao vrhunski izraz štednje – smanjenje broja ministarstava i članova Vlade. Sada se odustaje od te politike štednje. Ako se odustaje od politike štednje, onda vratite penzije. To su stvari o kojima mi hoćemo da razgovaramo. Zatim, izrečena je ovde jedna neistina, želim da reagujem, a to je da je Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo odbio naše amandmane, odnosno proglasio ih da nisu u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. To stoji u ovom izveštaju. Možete da pogledate stenografske beleške sa tog odbora gde se glasalo samo jednom o svim predloženim amandmanima. Svi su odbijeni, a onda su obrazloženja pisana različito. To je protiv Poslovnika. To je obrazlagano praksom odbora, jer kao, bože moj, ima mnogo amandmana i ne može o svakom da se glasa. Znači, to je protivno Poslovniku i to je, pre svega, obaveza predsednice Skupštine da vodi računa da radna tela Skupštine, odbori, rade u skladu sa Poslovnikom. Ja vam kažem da je tako bilo i da je na to skrenuta pažnja od poslanika koji su bili na sednici, da se glasalo samo jednom, sa jednim jedinim obrazloženjem, a ne ovako, u tri grupe, kako su nam poslata obrazloženja. I sada da kažem nešto, pošto je bilo kritike, kako nismo govorili o stavu 2. našeg amandmana, a on glasi da ministarstva iz stava 1. ovog člana, to su sva ministarstva, 16, koliko ih je bilo, 18, koliko će ih verovatno biti, poslove iz svog delokruga obavljaju uz pribavljenu saglasnost predsednika Republike. I šta je sad demagogija? Da li je demagogija to što mi stavljamo u zakon, ili želimo da stavimo u zakon, ono što će biti faktičko stanje u Srbiji, a to je da će se bivši premijer i sadašnji predsednik države za sve pitati? I to čujemo i ovde u raspravi. A Aleksandar Vučić će voditi politiku i u narednom periodu. On će upravljati Vladom. Hajde onda da ozakonimo to njegovo uplitanje u rad Vlade. Bez toga, taj upliv će biti nezakonit. A svi smo svesni da ga ima i danas, kada se Vlada sastavlja, i da će ga biti i u budućnosti. Sada vi meni dokažite da toga neće biti i da sam ja demagog, i naša poslanička grupa, Socijaldemokratske stranke i Narodni pokret Srbije, koji tražimo da se to stavi u zakon. Mi vama činimo uslugu, da budući rad Vlade bude po zakonu. Svesni smo mi da je pitanje ustavnosti ove odredbe, ali, treba da se potrudimo da radi i Vlada i predsednik Republike i Skupština ono što piše u Ustavu, u svakom pogledu. Meni je drago ako vi odbijete ove amandmane i kažete – neće se predsednik Republike uplitati u rad Vlade. Da čujemo to danas ovde, pa da se pogledamo u oči, ja mislim, najdalje za nedelju dana i da vidimo da li je to ispunjeno ili nije ispunjeno, da li se predsednik Republike umešao ili ne u rad Vlade? Ja sam potpuno siguran da će se mešati. Kontrolu Vlade obavlja parlament, a ne predsednik Republike. I zato smo mi napisali ovakva rešenja i ovakve amandmane. Možemo da raspravljamo o tome. Ja vas pozivam da vi mene ubedite da ja nisam u pravu i da se predsednik Republike neće mešati u rad Vlade. Da me ubedite u današnjoj raspravi sto puta, da bi nam olakšali kada se to desi, da vam kažemo – čekajte, pa šta je bilo ovde, pre nekoliko dana ili nedelja, kad će se to pokazati? Znači, to je bila naša namera, pre svega da čujemo od vas da se to neće dešavati ovde, da će kontrolu Vlade raditi parlament, a ne predsednik Republike, jer tako stoji u Ustavu Republike Srbije.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Maja Gojković. Izvolite.
Pitanje je samo po kom osnovu, pošto sam tražila repliku, a tražila sam i da diskutujem po amandmanu.
Kako želite? Hoćete repliku?
Odustajem od replike zato što ništa nisam razumela poslanika Marka Đurišića, u čemu je bila greška predsednika parlamenta? To je rekao samo da bi rekao, verovatno, jer ionako većina poslanika iz opozicije pati od lapurlatizma, da govore samo da bi govorili i onda se izgubi suština. Nego, da se vratimo na poslanika koji je pokušao da govori o ovom amandmanu, i uopšte ne sporim pravo poslanika opozicije niti bilo kog poslanika, jer je to naš posao, da se amandmani usvajaju na predlog zakona ili na tekst zakona. Ne slažem se sa onim poslanicima koji kažu da je bilo koji amandman besmislen. I mi treba ovde da raspravljamo i o amandmanima koji nisu napisani u skladu sa Ustavom, jer, jednostavno, postoje poslanici koji nemaju dovoljno znanja i veština pa ne znaju da napišu amandman čak ni posle godinu dana ovde boravka, onako kako bi trebalo, u skladu sa zakonom i u skladu sa Ustavom. Ali, bože moj, nije to ništa strašno, nismo mi svi ovde pravnici, može neko ovde da bude i najbolji bibliotekar i najbolji kazandžija, radnik, šta god, jer, mi smo, u krajnjem slučaju, kako smo to danas čuli, narodni poslanici i ne predstavljamo ovde strukovna udruženja. Tako da, molim poslanike da, kada pišu amandmane, konsultuju i struku, zato i imamo konsultante u našim poslaničkim klubovima, a imamo i stručne službe i onda vam ovde niko neće spočitavati da ne znate da napišete amandman u skladu sa Ustavom. Molila bih poslanike kada obrazlažu amandman, da ne govori da nešto neće biti, jer mi ne znamo šta će biti i neće biti, pre nego što saslušamo mandatarku Anu Brnabić. I nemojte da vi govorite unapred da li će ona predložiti parlamentu eventualno nastavak angažmana ministarke Slavice Đukić Dejanović ili neko na njenom mestu, na čelu ministarstva bez portfelja koji će se baviti populacionom politikom, koje imaju uvek konkretna zaduženja. (Zoran Krasić: Ne postoji ministarstvo bez portfelja, postoji ministar bez portfelja.) Ovde ne vidim u 250 poslanika vrlo mali broj poslanika koji u nekom periodu istorije višestranačja nije bio u Vladi. I svi znaju kako Vlade funkcionišu. Prema tome, to sa portfeljom i bez portfelja ne menja suštinu bavljenja populacionom politikom. I ministarka je to vrlo uspešno u ovih godinu dana radila, nadam se da tako rade i čelnici opozicionih partija tamo u lokalnim samoupravama gde još uvek vrše vlast, jer nije populaciona politika stvar jedne osobe, nego je to stvar svih nas ovde, činioca političkog života, predsednika Vlade, odnosno buduće predsednice Vlade i svih ministarstava. Znači, jedna osoba ne može da popravi stanje u populacionoj politici, može samo da predlaže mere Vladi Republike Srbije i nama da poboljšamo stanje. A to koliko dece ima danas u Srbiji, nije stvar Slavice Đukić Dejanović i Vlade u poslednjih godinu dana i nemojte stvarno da budemo toliko veliki demagozi da mislimo da će neko da glasa za nas zato što ovde svaljujemo krivicu na rad Vlade poslednjih godinu dana. Mene je najviše zabolelo to, želim zaista javnosti da skrenem pažnju, na koji način se diskriminiše buduća mandatarka, pa čak i sada kada smo raspravljali o ovom amandmanu. Znači, ne mogu pojedini poslanici koji su govorili pre mene da se uzdrže ovde u iznošenju jezika mržnje. I ono što me je više zabolelo, reći ću na kog poslanika tačno mislim, ne interesuje me što će on da replicira, dajte mu da replicira, Boško Obradović, kako on govori o Ani Brnabić. Trebala sam da reagujem zaista i na njegovo izlaganje i na održavanje konferencije za štampu pre neki dan gde je poslanik Milan Lapčević na grozan način, krajnje uvredljiv način za čitav parlament Republike Srbije govorio o ličnosti Ane Brnabić. Da, da, to je bilo jedno od obrazlaganja u okviru ovog amandmana uvaženog poslanika Boška Obradovića. On nju nije diskriminisao samo zato što je žena, nego je govorio o tome da li je ona, jeste ili nije gej i samo zbog te dve činjenice nju treba eliminisati iz političkog života Srbije. Sve je u redu, ali da nije ona samo ovo, ona bi bila najbolji izgleda političar ovde u Srbiji. Pa, to što Boško Obradović ima petoro dece, to ne znači da će on ikada postati premijer i ne znači da će ikada ubediti ovu većinu i Srbiju da glasa za njega. Mislim da je krajnje uvredljivo što na ovaj način njegovog izlaganja ne reaguje, ne SNS i stranke koje čine koaliciju koja vodi ovu državu, nego ne reaguju one partije u opoziciji koje u svojim programima deklarativno imaju poštovanje ljudskih prava, poštovanje naše različitosti, poštovanje prava na javna okupljanja kao što ima i gej populacija. To su evropske vrednosti o kojima vi danas govorite. To su te evropske vrednosti. Tu neće niko od vas da reaguje. Zašto? Možda će vam Boško Obradović trebati za 0,8%, ne znam ni ja, koliko posto glasova u ukupnom zbiru vaših glasova ili da podrži nekog predsedničkog kandidata. I to je obrazloženje za podnošenje amandmana da li uz dva ministarstva koja su jasno određena i profilisana u predlogu zakona Aleksandra Martinovića i poslanika koji su potpisali ovaj predlog zakona i to je argument zašto treba da uvedemo i ministarstvo za, sad sam htela da kažem za demagogiju, izvinjavam se, zato što smo slušali samo demagogiju danas, nego za populacionu politiku. Stvarno se ograđujem od takvog ponašanja. Da sam mu dala opomenu kao predsedavajući, ne bi bilo dobro jer bi skočili na mene da samo opoziciju opominjem. Ali sam zato sišla da kao poslanik, kao jedna od vas 250, reagujem na to i da mi najviše smeta što poslanici socijaldemokratskog opredeljenja, a u opoziciji su, poslanici demokratskog opredeljenja, itd, ne reaguju samo zato što je jedan od poslanika u obrazloženju ovog amandmana iz opozicije, pa je njemu oprošteno sve. Molim vas, kada ubuduće budemo govorili o Ani Brnabić, da govorimo o njoj kao o političaru, da govorimo o njenim sposobnostima da vodi ovu državu, a ne da govorimo o tome da li je ona žena ili da li je ona gej. Naravno, amandman koji nije u skladu sa Ustavom, kao pravnik ne mogu da prihvatim uopšte da ga razmatram, a ne da raspravljam o njemu. Zahvaljujem.
Hvala. (Boško Obradović: Replika.) Poštovani narodni poslanici, u skladu sa članom 87. Poslovnika Narodne skupštine, sada određujem pauzu u trajanju od jednog časa. Sa radom nastavljamo u 14 časova i 56 minuta. Hvala.
Nastavljamo sa radom. Reč ima narodni poslanik Boško Obradović, dajem vam repliku. Izvolite.
Poštovani građani Srbije, poštovani predsedavajući, ja bih pre svega hteo da se zahvalim na ovoj datoj replici, to govori o jednom korektnom odnosu koji treba da negujemo ovde u Narodnoj skupštini Republike Srbije, kao i da pohvalim gest predsedavajuće Maje Gojković, da u trenutku kada je želela da polemiše siđe među narodne poslanike i iskaže svoje mišljenje po odgovarajućoj temi. To je nešto, što je prava stvar, i u tom smislu tako treba i da nastavimo. Želim da naglasim jednu veoma, veoma važnu stvar. Lično, smatram da mnogo više poštujem privatnost Ane Brnabić, nego stranka i lider koji su je kandidovali za mandatara za predsednika Vlade. Nikada nisam ulazio u njenu seksualnu orijentaciju i njeno pravo na privatnost. Niko u Srbiji ne bi znao njenu seksualnu orijentaciju niti bi ulazio u njenu privatnost da to nije u svoje vreme objavio Aleksandar Vučić, kada je čitavoj javnosti saopštio da je Ana Brnabić prvi gej ministar u njegovoj Vladi. Dakle, čovek koji je ponizio Anu Brnabić kao ženu i koji je njenu privatnost izneo čitavoj javnosti nisam ja, već aktuelni predsednik države. Govorim nešto potpuno drugo, govorim svoj politički stav. Stav to nam ne možete zabraniti i to nam ne možete zameriti. Mi imamo politički stav. Naš politički stav je da smo mi protiv organizacije gej parada u Srbiji. Naš politički stav je da ne dozvoljavamo da nam se nameću vrednosti koje su suprotne našem tradicionalnom i porodičnom sistemu vrednosti. To je politički stav od koga mi nikada nećemo odstupiti i ne vidimo razlog kada se to proglašava govorom mržnje. To nije govor mržnje, to je jasan politički stav, a to što vi smatrate da umesto jedne, treba organizovati dve gej parade, to je vaš politički stav.
Hvala. Narodna poslanica Maja Gojković. Izvolite, pravo na repliku.
Naravno da neko ko se 27 godina bavi politikom uvažavam političke stavove, kao što uvažavam i različitost političkih stavova i u okrugu poslaničke grupe Srpska napredna stranka. Niko ovde nije govorio da se zalaže, a najmanje poslanici Srpske napredne stranke, pa ni ja, za održavanje gej parada, ali ovde se govorilo o nečemu drugom. Mislim, da me većina poslanika razumela, da pravo na okupljanje ima svako u našoj državi pod uslovom da ispuni određene zakonske uslove. Da li su to dve, tri, pet, deset, petnaest, trideset gej parada, meni potpuno svejedno. Sada ću vam reći zašto sam rekla da je veoma važno da kada neko kaže da je za evropske integracije, pa onda toleriše da ovde u parlamentu neko kvalifikuje jednog od političara da je gej ili nije gej, da je to jedina osobina te osoba o kojoj ćemo mi razgovarati, da li može ili ne može da vodi Vladu Republike Srbije samo zato što je određene seksualne orijentacije i onda je to problem za sve nas. Što se tiče održavanja skupova i parada, hajde da razmislimo o tome. Održane su jedna ili dve gej parade, ja se time nisam ni bavila, uopšte me ne interesuje ko protestvuje i zašto na ulicama Beograda, dok god ne ugrožava druge ljude ili imovinu ove države ili grada Beograda ili privatnu imovinu. Ali, uvaženi poslanik mora da zna, ta populacija je prijavila svoj skup, ispunila zakonske uslove. Meni više smetaju neki drugi skupovi drugih organizatora kao što su oni koji su danima i nedeljama protestvovali ispred Skupštine Republike Srbije, a nisu se udostojili da prijave na zakonit način svoje skupove. Time su ugrozili bezbednost drugih ljudi, ugrozili su bezbednost i njih samih, ugrozili su bezbednost i imovinu svakog od nas. Prema tome, ako pričamo, a pričamo ovde i o tome da li treba dozvoliti svakome u ovoj državi da iskaže svoje političko mišljenje ili neko drugo svoje opredeljenje, onda to svakako pravo imaju i pripadnici gej populacije, bez obzira da li neko od nas privatno podržava ili ne podržava i da li će im se pridružiti ili se neće pridružiti, ali jednako pravo imaju i kao inicijative, ne davimo Beograd i kao ove nedefinisani protesti iza kojih niko neće da stane, a ipak su na neki način organizovani. Mesec dana su blokirali normalan život grada Beograda. Zahvaljujem se.
Hvala. Marinika Tepić, reklamirate povredu Poslovnika. Izvolite.
Hvala vam predsedavajući. Reklamiram član 107. koji smatram da ste povredili još u prethodnom ciklusu iako je dobro što ste ga sada nastavili povređujući dostojanstvo u prvom redu i mene lično i mojih kolega kada je i prethodna govornica gospođa Gojković istakla i kritikovala nas koji ne reagujemo na diskriminaciju, kako se izjasnila Ane Brnabić. Za početak ako bismo vodili računa o pro ili nediskriminatorskom izražavanju, volela bih da svi Anu Brnabić ovde oslovljavaju sa gospođa Brnabić, pošto ne znamo zašto su sve druge dame gospođe, pa u skladu sa bontonom, a oslovljene prezimenom, samo je gospođa Brnabić Ana Brnabić. Zašto je ona samo Ana, a nije gospođa Brnabić? Hajde, za početak to da ispoštujemo. S druge strane, osetila sam se prozvanom i lično, i mislim da ste tu prekršili Poslovnik, a da niste skrenuli pažnju narodnoj poslanici Maji Gojković kada je počela da pravi razliku između onih koji osuđuju diskriminaciju po bilo kom osnovu, pa i seksualnom opredeljenju i koji to ne čine. Dužna sam da obrazložim zašto. Zato što bih ujedno i pitala – od kada se broji ta diskriminacija? Mi smo svi ovde bili svedoci kada je Aleksandar Martinović čak u prisustvu lično gospođe Brnabić, nju vređao po toj osnovi, a predsedavajuća ga tiho i vrlo opravdano opominjala. Meni je bila oduzeta reč tada braneći prava LGBT populacije, a Aleksandar Martinović niti je imao oduzetu reč, niti je dobio opomenu. Sada ne znamo od kada se to broji. Od kada je gospođa Brnabić postala mandatarka, a to se nije važilo dok je bila ministarka ili koji su to aršini kada se Poslovnik na ovaj način primenjuje.
Hvala. Ovaj retorički deo ćemo skloniti, jer to nije u skladu sa povredama Poslovnika, jer smatram da predsedavajući ničim nije povredio član 27. - dozvolite poslanici, odnosno meni da iznese svoj politički stav, što ne spada u ugrožavanje rada parlamenta niti ponižavanje poslanika. Na član 1. amandman su podneli narodni poslanici Marko Đurišić… (Aleksandra Jerkov: Po amandmanu.) Po kom tačno? Prethodnom? Reč ima narodni poslanik Aleksandra Jerkov, po amandmanu.
Zahvaljujem. Ne slažem se sa predloženim amandmanom. Svakako za njega neću glasati. Smatram da to nagađanje i licitiranje, tema koja sve ministarstva treba da imamo, potpuno pada u senku pred onim što je stvarna namena ovog zakona i ono što se vidi iz svake rasprave, o svakom amandmanu, koju vodimo i ovoga dana, a i u subotu, a to je da je ovo zakon koji je pravljen zapravo da zadovolji nekakve unutarstranačke, međustranačke, unutarkooalicione i međukooalicione apetite, ambicije, želje i da namiri možda neke potrebe onih koji nisu uvaženi na način na koji smatraju da je trebalo da budu uvaženi prilikom formiranja ove Vlade za koju ćemo nekoliko dana glasati. Međutim, mene je zainteresovalo nešto što je predsednica ovde govorila, čini mi se izlazeći iz teme dnevnog reda. Predsednica koja je velika borkinja za ljudska prava, za ljudska manjinska prava i za prava LGBT populacije, kojoj užasno smeta kada buduću premijerku, gospođu Brnabić, ovde neko vređa zbog njene, ne samo rodne pripadnosti, nego i seksualnog opredeljenja, dok je pre svega nekoliko meseci jedini njen komentar na salvu mržnje prema osobama koje pripadaju LGBT populacije, koju je ovde izrekla šef poslaničke grupe sa čije liste je i sama predsednica izabrana, bio – nemoj Ana je tu. Gospođo predsednice, narodna poslanice Gojković, tu rečenicu –Ana je tu, ste izgovorili u mikrofon, cela Srbija je čula to, i vi se sada odjednom iz osobe kojoj je jedino smetalo to što je, tada ministarka Brnabić, a buduća premijerka Brnabić prisutna, ovde pretvarate u osobu koja po svaku cenu brani ljudska, manjinska prava, brani slobodu na seksualnu orjentaciju, itd, tako da prosto mislim da, nemojte se ljutiti, ali niste baš prava osoba koja treba da nas podučava ovde tome na koji način se brane prava LGBT populacije, na koji način se štite ljudska prava i poštuju ljudska prava, jer vi, a to njihovo pravo da slobodno ispoljavaju seksualno opredeljenje, a da ne budu zbog toga žrtve, merite isključivo po tome ko ih napada. Ako ih napada Aleksandar Martinović, ako je Aleksandar Martinović taj koji ovde izlaže salvu uvreda i mržnje prema ljudima koji pripadaju toj populaciji, vama je jedini problem to što je ministarka Brnabić prisutna, a ako to rade neki drugi poslanici, e onda ste velika zaštitnica prava te populacije. To tako ne može, ili da ljudska, manjinska prava branite kao što to činimo mi ili ih ne branite i pritom se pridružujete onima koji neopravdano, protivzakonito i protivustavno mrze te ljude i pozivaju na nekako, ja pretpostavljam, ne znam kakvih su ideja, ja zaista ne mogu da ulazim u motive ljudi koji osuđuju nekoga zbog seksualne pripadnosti, tako da molim vas da povedete o tome računa, ne merimo svi svoje političko delovanje prema tome od koga dolaze određeni vrednosni stavovi. Neki stavovi jesu vrednosti za koje se zalažemo i pozivam i vas da to činite.
Hvala. Samo zbog javnosti radi, poslanik Martinović je čitao udžbenik. Reč ima Miroslav Aleksić, po amandmanu.
Zahvaljujem predsednice. Kao predlagač ovog amandmana slušao sam pažljivo skoro sat vremena diskusije drugih poslanika po ovom amandmanu i slušao kako se poslanici vladajućih stranaka utrkuju ko će pre reći da Srbiji ne treba ministarstvo za porodicu i demografiju, sa raznoraznim obrazloženjima od kojih je apsolutno najdominantniji bilo da je to neka demagogija. Ako je za vas to pitanje demagogije, ako je ovako demografsko stanje i pad nataliteta u Srbiji demagogija, onda ja zaista ne mogu da shvatim šta ćete drugo reći građanima. Dakle, to je pitanje svih pitanja, i vi o tom pitanju ne želite da razgovarate, odnosno želite tako što kažete da mi koji to predlažemo da se bavimo demagogijom, a onda se neki drznu da kažu – pa, da oni govore da treba da se reši problem za koga treba više vremena, jer nema efekata preko noći. Ti koji to govore zaboravljaju samo jednu stvar da su 2000. godine, skoro pa najviše na vlasti od svih stranaka, čak i od SNS i DS, da ne govorim da do 2000. godine su vladali čitavu deceniju, i sada oni govore o tome da neko ovde nema razumevanja za vreme. Ko? Svi su manje od njih bili na vlasti. Dakle, taj argument ne verujem da može iko da prihvati. Govorilo se o tome kako je napravljen neki jako veliki pomak u smislu rešavanja problema o kome govorim tako što je opredeljeno 130 miliona dinara za ministarstvo, odnosno za aktivnosti gospođe Đukić Dejanović i da je 90 opština u Srbiji dobilo sredstva. Nije suština koliko je opština dobila, nego kolika sredstva su opredeljena, duplo manje nego koliko je opredeljeno za fontanu, u tome je suština, a nije čak ni u tome, reći ću vam u čemu je suština. Mladi ljudi se ne usuđuju da osnivaju porodice i da rađaju decu zbog siromaštva dragi prijatelji. Zbog siromaštva i zbog stanja u svojim džepovima, novčanicima, frižiderima, ko je spreman danas da formira porodicu kad nema ni zaposlenje, a kad ga ima treba da bude srećan po vama ako prima platu 200 evra, a vi obećavate od 2012. godine bolji život. Evo, čujem sada nova mandatarka čak i 2019. godine. To je suština kompletnog problema, jer se demografija i pad nataliteta ne rešavaju tako što će se na 90 opština raspodeliti novac, nego zato što će se pomoći ljudima da imaju golu egzistenciju, da imaju uslove da mogu formiraju porodicu i da rađaju decu. Dalje, kaže – amandman nije u skladu sa zakonom, Ustavom. Prihvatam. Ali, pitam zašto vi to niste predvideli kao predlagači ovog zakona? Ako zaista mislite da rešavate problem svih problema u Srbiji zašto ga vi niste predložili? Onda mi iz opozicije, verovatno ne bi smo mogli da govorimo o ovome. Verovatno bi onda bilo u skladu sa zakonom, ali ga niste predložili, zato što ste morali da delite politički plen između koalicionih partnera kroz druga ministarstva. Moj vam je savet i predlog –Nemojte više da privatizujete i rasparčavate Srbiju kroz deobe, kroz različita ministarstva da bi se podmirili politički apetiti koalicionih partnera, koji su očigledno porasli u zadnjem periodu, nego razmišljajte kako ćete da sprečite ovu katastrofu, a to je pražnjenje i izumiranje Srbije. Pozivanje i na to da je veliki rezultat u prethodnih godinu dana što se, kako kažu –animirali su Srpsku akademiju nauka i umetnosti. Ne treba animirati SANU, ti ljudi jako dobro znaju šta rade. Treba ih slušati. A za ovih pet godina ih vi niste čuli. Kada ja govorim ovde i moje kolege u skupštini o tome o čemu govori i SANU, vi kažete da je – demagogija, a onda se pozivate na SANU, a zaboravljate samo jednu činjenicu šta je rekao predsednik SANU, gospodin Kostić, koji kaže, takođe – da za poslednjih deset godina izgubili smo preko pola miliona stanovnika i da nažalost, Srbija izvozi sopstvenu budućnost. To je ono o čemu govore i građani, govori i SANU, a vi ne želite to da čujete. Iz tog razloga smo i podneli ovaj amandman, jer smatram da je to pitanje o kome treba svi ovde da raspravljamo i da svi ovde zajednički shvatimo da je to izdat svakog od nas pojedinačno i iznad svake političke stranke koja sedi ovde u parlamentu. To što je za vas to demagogija i što vi imate nalog da vi odbijate sve amandmane i što, verujem, većina od vas shvata koliki je ovo problem, prosto ne sme, jer živimo u državi koja ima politički sistem takav da se o svemu pita jedan čovek i zato je drugi deo našeg amandmana da to samo legalizujemo, da onaj koji odlučuje o svemu jednostavno i u zakonu ima utemeljenje za to, pa kad neko želi iz svog resora u neko ministarstvo nešto da uradi neka lepo Aleksandar Vučić, upravo da saglasno za to, a onda neka sprovodi svoje mere politike u ministarstvo.
Gordana Čomić ima reč.
Zahvaljujem. Koristim vreme ovlašćene predstavnice poslaničke grupe. Amandman kojim se traži da se umesto ministra bez portfelja ustanovi ministarstvo je legitiman zahtev narodnih poslanika. Nisam sklona da glasam za takav amandman, ali sam sklona da podelim sa vama nekoliko činjenica, za koje bih molila da se prorede u javnom jeziku. Visok natalitet, nerazumno visok natalitet, imaju najsiromašnija društva, društva koja imaju najveću stopu rađanja i najveću stopu, istovremeno, i smrtnosti novorođenčadi, su društva koja su sa bruto domaćim proizvodima na granici siromaštva. Dakle, bilo bi dobro da se u javnom jeziku, u raspravama, uzdržimo od toga da tvrdimo, pošto je očigledno lako oborivo, da decu ne rađamo zato što smo siromašni, to je prvo, a drugo, da tvrdimo da se cela ta pojava zove bela kuga. Taj izraz je uvredljiv za žene. Žene imaju pravo, kao i muškarci, da odlučuju slobodno o tome da li će decu rađati ili ne. To je ključna tačka oko koje treba da se vrti i budući posao ministarke bez portfelja ili, ako prihvatite amandman kolege, i ministarstva za porodicu i za demografiju. Pravo na izbor. Tamo gde ljudi nemaju pravo na izbor, tamo se deca rađaju u nerazumno visokim stopama i umiru, takođe, u nerazumno visokim stopama. Ako pogledate zemlje članice Evropske unije, ako pogledate skandinavske zemlje, Kanadu, onda ćete videti potpuno drugačiji društveni kontekst u kom se deca rađaju. Poštuje se pravo na izbor i deca su poželjna, a društvo zna da ako su deca poželjna, onda mora da se napravi mreža podrške za porodice sa decom, i za oca i za majku. To znači da oboje mogu i da rode dete i da nastave karijere. To znači da se u finansijama, u budžetima koji se skupljaju od svih nas, populaciona demografska politika stavlja visoko na vrh. To znači da imate pristup poverenja ljudi jednih u druge, što u Srbiji nije slučaj. Nećemo imati nikakvog uspeha u promeni te atmosfere da ili su „žene krive što nema dece“, pa postoji bela kuga, ili - nemamo šta da jedemo, pa nemamo dece. Koliko god ja imala tačnih podataka o tome koliko je siromaštvo u Srbiji, kakva je stopa i koliko se po objektivnim istraživanjima može utvrditi. Dokle god te dve stvari budemo pričali, nećemo pričati o najvažnijoj stvari - zašto želimo decu u Srbiji, gde ćemo ih prihvatiti, ko će s njima raditi, u kakvoj će okolini rasti, kako će biti podržana majka, kako otac, kako porodica gde postoji samo majka ili samo otac, sva deca, različita deca. Dok ne budemo razumeli da je centar dobre populacione politike pravo na izbor, dotle ćemo se vrteti u svakidašnjim jadikovkama kako nas ima sve manje i kako nas nikad neće ni biti i dotle ćemo slati jednu potpuno nerazumnu poruku i ženama i muškarcima u fertilnom dobu. S druge strane, kada u ovom istom parlamentu donosimo dobre propise o medicinski potpomognutoj oplodnji, postoji u toj raspravi jedna rečenica koja ne bi smela da se čuje u našem društvu, a to je da se žena ostvarila kao majka, da se dokazala kao majka. Time kažete da žena nema pravo na izbor. To su vrlo ozbiljne stvari, jednako diskriminatorske kao kada mimo Ustava, mimo antidiskriminacionog zakona neko smatra da je politički stav da vređa nekog na osnovu ličnog svojstva. Nije, zabranjeno je takvo ponašanje. Piše u 1. članu gde se definiše u antidiskriminacionom zakonu šta su lična svojstva. U Ustavu piše da svi imamo jednaka prava. Znam da moja intervencija neće zaustaviti ni učestalost izraza bela kuga, ni jadikovke nad tim da nas je sve manje, a pogotovo neće zaustaviti potpuno nerazumne rečenice da se neko dokazao i ostvario zato što je majka. Nadam se da neće biti rečenice da se neko dokazao i ostvario kao otac. Znate, ta rečenica ne postoji u našem društvu, to je neverovatno, ja to smatram diskriminatorskim, inače, i da ćemo razumeti da je vreme za vrlo ozbiljne rasprave u našem parlamentu o tome šta želimo za dete koje će se roditi sledeće godine u Srbiji, kako da mu izgleda život 2021. godine, kako 2030. godine. Kad počnemo tako da razgovaramo, ko god da su majka i otac tog deteta, onda ćemo razumeti razliku i razumećemo zašto su u zemljama zapadne Evrope, gde je takođe nizak natalitet, muškarci i žene zadovoljni svojim izborom da sebi naprave potomstvo ili da sebi ne naprave potomstvo. Sloboda izbora je ključ za dobro rešavanje ovog problema.
Hvala. Na član 1. amandman su zajedno podneli poslanici poslaničke grupe Klub samostalnih poslanika. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Sonja Pavlović.
Hvala. Veoma važan član, da ne kažem najvažniji, ovog Zakona o ministarstvima, odnosno on je uvod u aneks koalicionog dogovora između vladajuće koalicije, a nazvan je radno Zakon o ministarstvima. Bilo je više ideja kako da se ovaj amandman uradi. Međutim, preovladala je ideja da ispoštujemo to ministarstvo za zaštitu životne sredine, odnosno da ispoštujemo zbog životne sredine nas koji živimo u njoj sada i zbog budućih generacija zbog lošeg gazdovanja životnom sredinom unazad više decenija. Ja sam malo začuđena reakcijama kolega na ovaj član 1. vladajuće koalicije, gde nam je rečeno da koristimo svi iste otrcane fraze i ispraznu demagogiju. Mogla bih ja da unesem i dinamiku u ovaj amandman i da kažem da bi bilo dobro da uvrstimo ministarstvo za heklanje ili ministarstvo za magiju i čarobnjaštvo, odnosno možda bi najbolje bilo ministarstvo za zaštitu građana od loših zakona. Eto, mislim da bi to baš bilo jedno pravo ministarstvo. Međutim, kažem vam, pristupili smo na drugi način, te tako smatramo da u ovom članu treba da ostane Ministarstvo poljoprivrede bez resora vodoprivrede i šumarstva, jer za sve ovo vreme unazad nekoliko godina o tim resorima Ministarstvo poljoprivrede apsolutno nije vodilo računa. Ministarstvo za zaštitu životne sredine bi te resore trebalo da dobije u svoje okrilje i na taj način se zaokruži celina prirodnih resursa u ministarstvu. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Ivana Stojiljković.
Zahvaljujem. Vrlo kratko bih. Treba, naravno, odbiti ovaj amandman, zato što ne možemo prihvatiti činjenicu da se zaštitom životne sredine niko nije bavio, niti resorom poljoprivrede u prethodnom periodu. Čak, naprotiv, juče smo imali prilike, ja pretpostavljam da ste i vi slušali pažljivo, da predlagač ovog zakona gospodin Martinović je vrlo precizno izneo sve podatke i sve one rezultate koje imamo i u oblasti poljoprivrede, a posebno i u oblasti zaštite životne sredine. Ono što je veoma važno jeste zašto moramo da odvojimo resor zaštite životne sredine kao ministarstvo. To je zato što sledi i otvaranje Poglavlja 27, za koje pretpostavljam da znate da je Srbija jedina zemlja koja je dobila bez dodatnih uslova mogućnost za otvaranje ovog poglavlja. Sada će biti mnogo prilika za nove projekte. Ući će veliki novac, veliki deo će to biti bespovratnih sredstava. To je razlog zašto se ozbiljno mora posvetiti ovom ministarstvu. To što ste rekli da biste odvojili šumarstvo i vodoprivredu, ovako bih više stručno objasnila zašto se ne bih složila sa tim. Zato što poljoprivreda, šumarstvo i vodoprivreda su na neki način prilično srodne privredne grane i prosto, tu se dešava jedna situacija gde se bavimo proizvodnjom, bavimo se eksploatacijom, razvojem ovih resursa, a zaštita životne sredine sama po sebi ima jedan kompleksan niz postupaka i mera koje se bave zaštitom svih resursa, ne samo zemljišta, bez obzira da li je to poljoprivredno ili šumsko zemljište, znači, svim zemljištima i bavi se zaštitom svakog prirodnog resursa i u tom smislu ni ovaj drugi deo vašeg amandmana ne bi bio prihvatljiv. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Sonja Pavlović, po amandmanu.
Replika.
Repliku dajem ja, nego po amandmanu, pošto poslanica ništa nije rekla, osim što je iznela mišljenje svoje stranke i sebe lično.
Zaštita životne sredine kao posebno ministarstvo treba da postoji, ali kao osmišljeno ministarstvo, a ne ni slučajno zbog otvaranja Poglavlja 27 i zbog koalicionog cenkanja. Da se veoma malo radilo, radilo se veoma malo u oblasti zaštite životne sredine, sem sporazuma, međunarodnih dogovora ništa drugo nije implementirano ni u zakonodavstvo, ni na terenu, ali o tome više po članu 4.
Hvala. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Sanda Rašković Ivić i Slaviša Ristić. Reč ima narodni poslanik Slaviša Ristić.
Hvala, predsedavajuća. Želim ponovo da istaknem potrebu formiranja ministarstva za Kosovo i Metohiju, jer u najkraćem rečeno to bi bila nedvosmislena, jasna poruka, pre svega, međunarodnoj zajednici, a i našim građanima koji žive na KiM da se Republika Srbija nikada neće odreći dela svoje teritorije. To bi bila prava poruka. Nije dovoljno govoriti isprazne patriotske priče. Nije dovoljno sa Trga „Šumadija“ u severnoj Kosovskoj Mitrovici slaviti navodne srpske pobede posle kosovskih izbora, gde smo imali gospodina Marka Đurića da kaže da Srbi od Horgoša do Dragaša imaju razlog da slave pobedu na izborima, kako je tada rekao, u našoj srpskoj pokrajini KiM, radilo se o separatističkim izborima. Znam da ova vlast ne sme i neće da prihvati ovaj predlog, ali sada koristim priliku da se obratim narodnim poslanicima, skupštinskoj većini. Za većinu znam da su svojevremeno 2011. godine, 2010. godine bili uz srpski narod na KiM, bili na barikadama, bili na tom otporu srpskog naroda, podržavali i govorili da ne treba da odustajemo od otpora prema tzv. nezavisnom Kosovu. NJima se obraćam da je ovo prilika da isprave svoju grešku koju su napravili 2012. godine prilikom formiranja vlasti, a kada su praktično ukinuli Ministarstvo za KiM. Obraćam se mojim kolegama, mojim zemljacima, kolegama iz Kosovske Mitrovice, koleginice iz Kosovske Mitrovice, kolege iz Štrpca, dakle, nama koji dole živimo i da im kažem da ništa nije strašno ako nekada za šta ste uvereni da treba da se uradi da uradite, bez obzira na to što je vlast protiv toga. Verujte ne boli, a koristi i poslaćemo pravu poruku svojim pokolenjima. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zvonimir Stević.
Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, prethodni kolega me nije prozvao. Ja živim u centralnom delu KiM i želim da kažem da ono što se događalo pre podne da predstavlja jednu političku tribinu, jednu demagogiju i dezavuisanje i pokazivanje nekakvog dušebrižništva navodno za narod na KiM. Time neću da se bavim. Veoma pragmatično i racionalno želim da kažem sledeće stvari. Naime, prethodni kolega, malopre, a i danas u prepodnevnoj raspravi, a i druge kolege, podnose amandman gde traže da se formira, odnosno u Zakonu o vladi osnuje ministarstvo za KiM. Zarad javnosti, imali smo ministarstvo, imali smo i koordinacioni centar, imali smo izbore na KiM i nisu ovo prvi izbori da se spočitava Srpskoj listi da učestvuje na izborima. Mi smo zaboravan narod, pa zaboravljamo, želim da vas podsetim, narodne poslanike, javnost, da smo imali tzv. čuvenu koaliciju „Povratak“ posle 2000. godine gde je učestvovala upravo stranka prethodnika koji govori da smo imali ministarstvo na KiM. Zašto smo se opredelili za izbore, samo nekoliko rečenica, i za Srpsku listu? Srpska napredna stranka i SPS nisu učestvovale na izborima na KiM punih 16 godina. Kada smo videli da su tamo u parlamentu ljudi koji nemaju nikakav kredibilitet i nikakve reference, onda smo izašli na izbore kako bi sa kvalitetnijim kadrovima na neki način suprotstavili se poslanicima skupštine KiM u formiranju nekakve kvazi države. Smatram da ovaj amandman i amandmani koji su podneti sa zahtevom da se formira ministarstvo za KiM nije primeren u ovom trenutku i ne mogu da prihvatim, iz prostog razloga, što ne smatram da zalaganje predlagača ide u pravcu zaštite Srba i njihovih interesa na KiM. Amandman ne treba prihvatiti zato što se njime želi navodno prikazati da Vlada Republike Srbije i Kancelarija za KiM ne rade dovoljno i ne vode brigu o interesima Srba i drugog ne albanskog življa na prostoru KiM. Ovakav stav nije tačan, a time i predlog nije održiv, i to iz sledećih razloga. Predlogom da se formira ministarstvo suštinski se ništa ne menja u pogledu nadležnosti, sem što bi ministarstvo imalo zakonodavnu aktivnost koja znatno ne utiče na položaj Srba i takve nekakve posebne aktivnosti nema. Ukoliko je predlagaču, odnosno predlagačima danas stalo na istinski način da štite Srbe, nije sporno da predlagači ovog amandmana predlažu određena zakonska rešenja i mere za poboljšanje Srba na prostoru KiM. Predamnom ovde imam Uredbu Vlade Republike Srbije kada je ukinuto Ministarstvo za KiM i formirana Kancelarija za KiM. Kada se pažljivo pogleda i pročita, kada se pročitaju nadležnosti Kancelarije za KiM, ama baš ni jedna nadležnost, ono što je bilo u nadležnosti ministarstva, nije ukinuta, što znači da Kancelarija obavlja potpuno zadatke koji su doneti u Zakonu o Vladi, kao što je funkcionisanje institucija Republike Srbije na teritoriji KiM, obrazovanje, delovanje SPC na teritoriji KiM, obnovi i zaštiti duhovnog i kulturnog nasleđa, finansijsku i pravu i kadrovsku pomoć, saradnja sa Komesarijatom, saradnja sa civilnom i vojnom misijom UN na KiM, a na osnovu Rezolucije Saveta bezbednosti 1244. Kada pogledate ovu Uredbu i nadležnosti Kancelarije i kada pogledate amandman koji su predlagači podneli, bukvalno je to prepisano iz ove Uredbe. To da Vlada Republike Srbije i Kancelarija za KiM ne brinu dovoljno o narodu na KiM jednostavno nije tačno. Danas su izneseni podaci, a ja ću samo nekoliko podataka da kažem. Kancelarija za KiM i Vlada Republike Srbije na današnji dan finansira, kao korisnike budžeta, preko 40.000 ljudi na prostoru KiM bez javnih preduzeća, a imamo jedan deo javnih preduzeća koji se takođe finansiraju. Ono što želim da istaknem, nikada nije bilo više predstavnika Vlade i Kancelarije za KiM prisutno na KiM, personalno i institucionalno, i to na celom prostoru KiM od Gore, Štrpca, Goraždevca, Istoka, Kline, Peći, preko severnog dela Kosovske Mitrovice, Leposavića, Zubinog Potoka, Zvečana, Srbice, Vučitrna, do Prilužja, Gračanice, Kosova Polja, Lipljana, Obilica, pa ste do Kosovske Kamenice do Novog Brda, Gnjilana i Vitine. Ovo sam nabrojao, iz prostog razloga, što postoji dnevna koordinacija i prisustvo predstavnika Kancelarije i Vlade Republike Srbije na KiM. Ne želim da govorim da, u toku izborne kampanje za privremene kosovske institucije ,koliko je bilo predstavnika stranaka vladajuće koalicije. Ovakvo prisustvo i koordinacija predstavlja vetar u leđa Srbima na KiM za njihov opstanak. Narod na KiM zna da proceni i vidi ko vodi brigu i zastupa njegove interese. Dokaz tome je i podrška naroda sa KiM predsedničkom kandidatu Aleksandru Vučiću, sa preko 80% glasova, a i na kosovskim izborima narod je prihvatio predlog Vlade Republike Srbije i na izborima osvojio devet od 10 mandata, što se pokazalo i pokazuje da narod zna da se odredi i da vidi, zna da proceni ko vodi brigu, na koji način i koliko na prostoru KiM. Hvala. (Slaviša Ristić: Po amandmanu.)
Po amandmanu.
Po amandmanu. Koristim priliku samo, gospođo predsedavajuća, da obrazložim zašto nisam, kad sam zamolio moje kolege, zašto nisam zamolio gospodina Stevića, iz prostog razloga nisam uopšte sumnjao da će on biti za ovaj naš predlog, s obzirom da je svojevremeno bio državni sekretar u ministarstvu za KiM, a sada smatra da je to nepotrebno. Toliko. Hvala. (Zvonimir Stević: Replika.)
Daću vam samo po amandmanu, nisam dozvolila repliku. Ako ćete da pojasnite.
Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, tačno je da sam bio državni sekretar u ministarstvu za KiM, to su bile druge okolnosti i druga procena. Ali, ponavljam, u nadležnosti ministarstva za KiM i u nadležnosti Kancelarije za KiM, ništa se nije promenilo sem naziva, tako da nema razloga da se ovaj amandman prihvati.
Na član 1. amandman su zajedno podneli Zoran Krasić i Nemanja Šarović. Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodin Krasić i ja smo, u ime SRS, podneli amandman kojim smo tražili da se briše ministarstvo za evropske integracije. Mi smo se danas naslušali nemuštih pokušaja predstavnika vladajuće većine da nam objasne kako bi bila katastrofa za državu, to citiram njihove reči, kako bi stale evropske integracije, kako bez toga ne bismo dalje mogli, jer smo zavisni od EU, kako je jednostavno neophodno imati ministarstvo. Naš amandman, pre svega polazi od toga, i obrazloženje je takvo, da nema jednostavno upravnih stvari koje bi u ovom trenutku bile u nadležnosti ovog ministarstva, a to suštinski jeste posao ministarstva, državna uprava. Oni to nemaju. Postojeće rešenje je da u okviru svih, praktično, ministarstava vi imate posebne grupe koje rade na tim pitanjima. Ne radi se ovde samo o našoj ideološkoj, da kažem, o ideološkim razlozima i činjenici da smo mi protiv EU, već se radi o tome da je ovo, zapravo za vas, samo političko pitanje. Odluka da neko ko je bio ministar bez portfelja zadužen za evropske integracije, ubuduće nosi titulu ministra za evropske integracije, suštinski je politička. To nema nikakve veze sa pravom, to nema nikakve veze sa državnom upravom, već o tome što ste vi odlučili da, po svaku cenu, to podignete na viši nivo. Slična je stvar i sa ovim prethodnim amandmanom, gde je bilo predloženo formiranje ministarstva za KiM. To je takođe političko pitanje. Moram reći da je bilo zaista tužno slušati gospodina Stevića, kao čoveka koji kaže – e, da je Srbin sa teritorije KiM njihov predstavnik, a njihov predstavnik nije, koji kaže kako je nepotrebno ministarstvo za KiM. Šta će nam, kaže, to, imamo Kancelariju, pa, i Kancelarija obavlja iste nadležnosti. Zašto nemate kancelariju za evropske integracije sa istim nadležnostima? Nije vam dovoljno? Nije, zato što ste doneli tu političku odluku. Takvu političku odluku da srljate po svaku cenu u Evropu. Čuli smo još jednu zanimljivu tezu kako su to dole privremene institucije, i kako su SNS i SPS izašli na te izbore, jer su videli, Bože moj, da neki neuki ljudi sede u šiptarskoj skupštini, koja je izabrana u skladu sa ustavom i zakonima Kosova, pa su odlučili da im poprave oni malo krvnu sliku, da malo pameti ubace. Ono što zaista jesu uradili, to je da daju legitimitet šiptarskim vlastima. Ponavljam još jednom pitanje – zašto niste pozvali, ako su to privremene institucije.
Pogrešili ste amandman.
Ne, nisam. Ako su to privremene institucije, zašto onda niste i njihove predstavnike pozvali na tu čuvenu inauguraciju? Zvali ste predstavnike AP Vojvodine.
Poslaniče, pogrešili ste amandman, u potpunosti.
Gospođo Gojković, niste pažljivo slušali. Pročitao sam moj amandman, a onda pravim političku paralelu i pokazujem licemerje vladajuće koalicije u odnosu na prethodnike.
Ne možete po amandmanima tako.
Naravno da mogu, valjda mogu da obrazložim svoj amandman kako god želim.
Ne možete.
Da li sam u pravu, politički ili ne, to je ocena koju će dati građani, gospođo Gojković.
Tako je, slažem se. Samo što morate pričati konkretno o amandmanu.
Izuzetno konkretno pričam za razliku od predstavnika vladajuće koalicije, koji su pričali o svemu i svačemu.
Što će oceniti birači.
Tako je, upravo birači, gospođo Gojković. Vi ste samo predsedavajući u Narodnoj skupštini, prvi među jednakima. Dozvolite onda da iznesemo svoje mišljenje kako god želimo.
Tako je, o amandmanu.
Po čemu drugom, ljubazna gospođo Gojković, nego po amandmanu? Shvatio sam da i vi razumete da je sada rasprava o amandmanima.
Trudim se.
Hvala vam, veoma ste ljubazni. Dakle, to što vi tvrdite da bi se nešto srušilo u Evropskoj uniji, da bi propala Srbija, ako ne bismo imali ovo ministarstvo u Vladi, jednostavno nije tačno. I još jedno političko pitanje, prethodnu Vladu ste ocenili kao najbolju Vladu na svetu, sa najboljim predsednikom na svetu. On je realno sada predsednik Vlade u ostavci i predsednik Republike, ali nadležnosti i dalje nije pustio. Kako je moguće da to njemu nije trebalo ovo ministarstvo? Kako je moguće da se on toga nije setio? Da li je to počelo neko raslojavanje u SNS-u, i to što kažete, mi u to ne verujemo, ali glasaćemo. Vi ljudi snosite odgovornost za to što radite. Mi smo čuli od gospodina Đukanovića, praktično, da se vladajuća koalicija odriče KiM. On je rekao danas u raspravi da li će nam tražiti na kraju iz Evropske unije da se odreknemo KiM, da hoće. Ako nastavljamo evropske integracije, onda pristajemo na uslove. Onda ste se vi, koji glumite patriote, koji glumite nacionaliste, unapred odrekli KiM, i bez obzira što to možda ne vide svi u ovoj sali, izuzetno su povezani ovaj i prethodni amandman, i da treba praviti političke paralele, jer to pokazuje da vama do KiM nije stalo, a da u Evropsku uniju trčite, iako je očigledno da vas Evropska unija neće.
Na član 1. amandman je podneo Dejan Šulkić. Na član 2. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su Bojan Torbica, Dejan Šulkić, zajedno Miljan Damjanović i Zoran Krasić, i zajedno Zoran Živković, Jovan Jovanović, Marinika Tepić, Sonja Pavlović i Aleksandra Čabraja. Reč ima narodni poslanik Dejan Šulkić.
Zahvaljujem. Nužna posledica osnivanja ministarstva za evropske integracije jeste gašenje Kancelarije za Evropske integracije ili razlog za osnivanje ministarstva za evropske integracije jeste gašenje, pak, Kancelarije za evropske integracije. Dakle, teško je to razgraničiti iz diskusije i obrazloženje koje smo čuli od predlagača, u svakom slučaju, posledica je ista. Dalje, rečeno je da razlog za osnivanje ministarstva jeste povećani obim posla, a da se neće povećavati troškovi. Znači, biće povećanog obima posla, a sa druge strane nećemo imati dodatna sredstva za novozaposlene, za stručnu podršku, za tehničku opremljenost i onda se postavlja pitanje kako će pri istim uslovima, ta ista Kancelarija, izdignuta na nivo ministarstva obaviti većim obim posla. Uz to šta Kancelarija za evropske integracije, izdignuta na nivo ministarstva, uz Vladu, sve državne organe i organizacije, pojačani sa predsednikom Republike, koji je u vladajućem delu protagonista evrointegracija, šta na intenzitetu Kancelarije za evropske integracije može posebno da uradi? Dosadašnji intenzitet u ovakvim okolnostima, pregovori ili prihvatanje pritisaka u procesu evropskih integracija jeste dovoljno štetan za Srbiju. Znači, pojačavanje intenziteta može samo da nas zabrine. Kad govorite još o razlozima, ističe se hiperprodukcija u normativnoj oblasti, ali, s druge strane, ne izgrađujemo mehanizme za efikasnu primenu tih zakona. Zatim, ističe se spoljnotrgovinski bilans, bez informacija koliko nas to košta, šta smo dobili a šta smo kupili? I, naravno, statistika da građani bolje žive. Uveravam vas, nažalost, dakle, nemam se čemu radovati, kao neko ko je opredeljen da živi u ovoj državi, ko želi da školuje decu u ovoj državi, ko želi da mu deca nađu šansu u ovoj državi, da to neće biti preterani izazov za mlade koji odrastaju. I na kraju, pominjani su standardi, na šta je i predsednica ukazivala, da treba poštovati različitosti, tolerisati. I to podržavam. Ali, nadam se da se to ne odnosi samo na seksualnu orijentaciju. Ako je različitost, i politička, i pripadnost političkim partijama, takođe pravo na neku različitost, zašto vlast toleriše prebijanje i gepekovanje opozicionih odbornika u Smederevskoj Palanci? Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Mi smo podneli amandman i tražimo da se briše ova izmena i dopuna iz Predloga zakona, a tiče se delokruga poslova Ministarstva privrede. Jer, ovo što se dograđuje i što se menja, uopšte ne odgovara ni pojmovno ni rečima poslovima državne uprave, od člana 12. do člana 21. Zakona o državnoj upravi. Znači, to je potpuno, što se nas tiče, neprihvatljivo. Na šta se ovo odnosi? Ovo se odnosi ne na neke eventualne oblasti koje su propisane nekim zakonom, već se odnosi na nešto što je programski deo Vlade Republike Srbije. Ali, mora da se kaže da ovo u dobrom delu predstavlja nagodbu kako da se podeli plen u okviru organizacije državne uprave, kako da se skoncentrišu neki poslovi, a svaki posao u državnoj upravi sa sobom nosi i mogućnost da se troše sredstva iz budžeta. I ovo sa 16 na 18, i ove promene unutar nekih ministarstava, upravo treba da nam objasne da je feudalna podela između koalicionih partnera postignuta, ali to stvarno nema nikakve veze sa organizacijom državne uprave i sa poslovima koje radi državna uprava.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Član 4. da se briše, da se brišu ove izmene, zato što su one enklatantan dokaz da je ovaj zakon o izmeni Zakona o ministarstvima samo posledica dogovaranja iliti pogađanja iliti pravljenja nekog koalicionog sporazuma koji za posledicu ne da ima bolji život u državi Srbiji za građane Srbije, nego ima to da se neke fotelje malo zagreju, da se neke malo ohlade, da neki koji nisu do sada dobili da dobiju, a koji su dobili mnogo, po nečijoj proceni, da malo izgube. I to je posledica. Ovde se traži da se iz Ministarstva privrede prebaci SPS-u, da se SPS bavi gasom i strujom, a da to ne ostane kod Kneževića, koji je ministar iz SNS-a. To je jasno kao dan. I to je jedna dosetka koja nema nikakve veze ni sa zaštitom životne sredine, ni sa novom Vladom, ni sa bržim korakom prema EU, nego to je čisto deljenje tala, to se zove pogađanje, šibicarenje, imate puno takvih izraza za koje mnogi od vas znaju zato što su se i bavili takvim poslovima. Da je ceo ovaj zakon zbrda-zdola, smišljen ko zna gde i ko zna kad, govori i amandman koji ima veze s amandmanom koji sam ja dao, a to je amandman Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu, koji smo dobili jutros, gde se u članu 5. nešto menja, pa se iz nekog ministarstva vadi radioaktivni otpad, pa se to stavlja u neko drugo ministarstvo, a to je sve u skladu sa genijalnim događajem u Novom Sadu, gde ste postavili čuvare za otpad. U Srbiji je stanje standarda građana takvo da otpad mora da ima svoje čuvare. To je ono što je donela Vlada Aleksandra Vučića.
Na član 2. amandman je podneo Marijan Rističević.
Povlačim amandman.
Hvala. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik dr Marko Atlagić.
Odustajem od amandmana.
Hvala. Na član 2. amandman su zajedno podneli Marko Đurišić, Miroslav Aleksić, Nenad Konstantinović, Goran Bogdanović i Zdravko Stanković. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite.
Nažalost, ja po Poslovniku niti mogu da odustanem, niti mogu da povučem amandman i mislim da bi to, predsedavajuća, trebali da skrenete pažnju kolegama poslanicima. Pisanim putem se amandmani podnose, jedino pisanim putem može da se od njih odustane. Ovako, u raspravi, to nema nikakvog smisla. Ali, dobro. Ono što je suština našeg amandmana je jedno malo proširenje u odnosu na amandmane drugih kolega poslanika na član 2. ovog zakona. Naime, i mi smo predvideli da se obriše promena koju je predlagač predložio, jer i mi smatramo da ne postoji nijedno obrazloženje, sem da se sprovodi koalicioni dogovor koji je napravljen da bi se ova Vlada izglasala. Zašto se iz resora Ministarstva privrede izdvaja nadležnost Ministarstva privrede nad imenovanjem, pripremama za predloge imenovanja za organe upravljanja, za donošenje planova i drugih bitnih dokumenata, zašto se to sada iz Ministarstva privrede prebacuje u Ministarstvo za energetiku? Jasno je k`o dan da je ovo priprema za realizaciju koalicionog sporazuma, koji je napravljen da bi se obezbedila većina za izbor nove Vlade. Pošto mi smatramo da to treba da se kaže, i nismo čuli od predlagača jasno i glasno da se ovde o tome radi, mi smo zato podneli ovaj amandman kojim se takođe pridružujemo, kao i druge kolege poslanici, da se član 2. u tom delu obriše, a naš zadatak je, naravno, ono što smo stavili i u član 1. i u sve druge članove, a to je da se primeni princip da sva ministarstva i svi članovi Vlade mogu da rade svoj posao jedino uz pribavljenu prethodnu saglasnost predsednika Republike. Ja se sada nadam da ćemo u raspravi čuti ponovo od kolega poslanika iz vladajuće većine da će…
Poslaniče, vi imate samo dve minute.
Da, ali ja valjda imam još neko vreme poslaničke grupe, ovlašćenog?
To je potrošeno, a ovlašćeni sedi iza vas. Hvala.
Nemoguće da je potrošeno. Dobro, ako sam potrošio, ja vam se izvinjavam.
Ništa, ništa, sve je u redu, a poslanici znaju i potpisaće ako odustanu od amandmana. Vi ćete da nastavite?
Pridružujem se kolegama poslanicima koji su govorili i praktično rekli šta je istina u cilju ovih vaših premeštanja nadležnosti sa javnih preduzeća za obavljanje određenih poslova iz jedno u drugo ministarstvo. Dakle, isključivo je u pitanju gola i ogoljena politika, odnosi sa koalicionim partnerima, podele između SPS i SNS uglavnom, ne vidim ove druge da će oni nešto tu biti važni pored njih, u cilju obezbeđivanja većine za novu Vladu i, naravno, nastavlja se priča podele privatizovane Srbije između sebe i nastavlja se priča podela resora po dubini. Dakle, do sada je bilo i međusobne kontrole, pa su neki ministri iz SNS-a mogli da utiču na neke procese u preduzećima kojima upravljaju kadrovi SPS-a ili neki drugi, a sada se to podelilo na feude, svako će imati svoj feud i podelili ste lepo Srbiju i lepo ministarstva. Vi to radite konstantno pet godina. Pet godina traju igre bez granica, novi izbori, nova Vlada, rekonstruisana Vlada, novi ministri, pet vlada, četiri zakona o ministarstvima, nebrojano ministara se promenilo i stalno je obrazloženje jedno te isto - da se to radi zarad boljitka, zarad napretka, zarad efikasnog funkcionisanja države, državnog aparata, razvijanja Srbije, progresa Srbije. Ne znam da li je iko to u Srbiji osetio, izuzev vas koji danas vladate Srbijom i kojima je sve to dobro zato što je dobro vama, dok narod jedva sastavlja kraj sa krajem. Kao što je i u ovom amandmanu predlog da se odustane od ovakve podele feuda, istu stvar imamo i u drugim članovima Zakona o ministarstvima, gde ste predvideli i gašenje Direkcije za elektronsku upravu, verovatno zato što za pet godina nije uspela da otvori kancelariju za brze odgovore, o kojoj ste govorili ko zna od kada koliko godina unazad, ali to i ništa ne čudi. Dakle, sve je ovo samo jedna politička trgovina, prebacivanje iz jednog resora u drugi, bez ikakvog cilja ili mogućnosti za stvaranje bilo kakvog rezultata ili bilo kakvog pomaka u funkcionisanju Republike Srbije. Juče sam čuo i obrazloženje kako će Ministarstvo poljoprivrede sada tek krenuti da radi kad se, pod znacima navoda, otarasi dela za zaštitu životne sredine. Da li to znači da pre godinu dana niste bili svesni toga, pa ste tada napravili ministarstvo koje je u svom sklopu imalo i deo za zaštitu životne sredine, pa ćete sada kada to izdvojite moći da napravite neke rezultate u poljoprivredi? Ne, to su sve prazne priče koje pričate građanima Srbije već pet godina. Zahvaljujući isključivo vašim medijima i stanju u kome se mi nalazimo u jednom autokratskom društvu, nemoguće je da građani lako dođu do istine, ali će doći pre ili kasnije. Stoga, mislim da i ceo zakon, a i ovaj naš predlog amandmana i te kako imaju smisla i mislim da ovaj član zakona treba obrisati i treba zapravo pogledati ministarstva, Vladu i državu kao jedan sistem, a ne da nastavite i dalje ono što radite pet godina, a to je urušavanje sistema vrednosti i urušavanje sistema institucija. Naravno, neće vama ni ovo biti problem, jer ste instituciju urušili tako što svaki zakon koji mi ovde usvojimo kao poslanici se u praksi ne primenjuje i nema nikakve političke odgovornosti za to. Nema političke odgovornosti ni kada kažete da će se po konkursu postavljati direktori za javna preduzeća. Nažalost, oni dolaze isključivo po predlogu političkih partija, ali to je slika i prilika u kojoj živimo mi danas svi u Srbiji, sa vama na grbači. Nadam se da će građani pre ili kasnije to shvatiti, da kako ste radili, tako ćete i proći na izborima. Zahvaljujem.
Hvala. Potrošili ste vreme poslaničke grupe i ovlašćenog. Reč ima narodni poslanik Saša Radulović.
Hvala. Prvo da informišemo građane šta se menja ovim amandmanom u Zakonu o ministarstvima. Praktično je do sada Ministarstvo privrede bilo ovlašćeno, odnosno imalo nadležnost za određivanje strateških ciljeva, unapređenje rada i poslovanja, nadzor i primenu predloga akata o imenovanju i razrešenju organa upravljanja u javnim preduzećima, za sva javna preduzeća. To jeste u sadašnjem Zakonu o ministarstvima. Ovde se predlaže da Ministarstvo privrede i dalje bude nadležno za određivanje strateških ciljeva, unapređenje rada i poslovanja, kao i nadzor i pripremu akata za promenu rukovodstva svih javnih preduzeća, osim preduzeća koja se bave snabdevanjem električnom energijom, odnosno prirodnim gasom. Praktično da Ministarstvo i dalje bude nadležno za sve, osim za, recimo, „Srbijagas“ ili za EPS. S druge strane, za „Srbijagas“ i EPS ovo se prebacuje u Ministarstvo energetike kojim upravlja kadar SPS-a, i to je izostavljeno određivanje strateških ciljeva, unapređenje rada i poslovanja i nadzor u potpunosti, i ostavljena je samo priprema predloga akata za imenovanje i razrešenje organa upravljanja. Znači, praktično Ministarstvo privrede, rečeno je zakonom, više nema nadležnosti, nego nadležnost ima Ministarstvo energetike i to samo u ovom malom delu nadležnosti koje je imalo Ministarstvo privrede. U prevodu - nadzora u ovim preduzećima nema. Pošto se radi o jednom gubitašu koji je višedecenijski gubitaš kao što je „Srbijagas“, o EPS-u koji ima ozbiljne probleme u poslovanju, više je nego jasno šta se ovim politički u stvari dešava. Zbog ovoga i zbog ovakve promene koja je potpuno nakaradna, gde se ukida nadzor, strateški ciljevi, nadzor nad poslovanjem od strane Ministarstva privrede, ovaj amandman, odnosno ovaj član zakona ne bi trebalo prihvatiti. Zbog toga i piše - briše se. S druge strane, razlog zašto ne bi trebalo prihvatiti, odnosno zašto bi trebalo obrisati ovaj i druge amandmane je način na koji je čitav ovaj zakonski predlog pripremljen. Ovo treba brisati zato što u obrazloženju piše, a zakon je predložen po hitnom postupku, Skupština zakazana po hitnom postupku 24 sata i 50 minuta pre samog zasedanja, i zahteva se, odnosno traži se od predlagača dr Aleksandra Martinovića da stupi na snagu ovaj zakon danom objavljivanja u „Službenom glasniku“, umesto da se čeka normalnih osam dana, sa ovim obrazloženjem – razlozi za donošenje predloženog zakona po hitnom postupku, uključujući i ovaj član koji hoćemo da brišemo, sadržani su u potrebi da se spreče štetne posledice po rad organa i organizacija, imajući u vidu da je ocenjeno, ne navodeći ko je ocenio, da bi osnivanje ovih ministarstava u znatnoj meri doprinelo unapređenju društvenih odnosa u oblastima za koje se ministarstva obrazuju, kao i efikasnijem radu državne uprave. Znači, ovakvo obrazloženje za ceo zakon, uključujući ovaj deo gde se podvukao „Srbijagas“ i EPS. Postavlja se pitanje – ako postoje štetne posledice po rad organa i organizacija, šta je sa njima bilo u prethodnih pet godina, odnosno kako za prethodnih pet godina, koliko je SNS na vlasti, niko nije uočio da se radi o nekim štetnim posledicama, ili nama poslanicima u Skupštini Republike Srbije dostavio obrazloženje o kojim se to štetnim posledicama radi? Zatim, da nam objasne kako će to u znatnoj meri sve ovo skupa, uključujući i ovo za „Srbijagas“ i EPS, doprineti unapređenju društvenih odnosa i na koje društvene odnose se misli. Ovo je vređanje inteligencije narodnih poslanika, kao i građana Republike Srbije za koje se ovaj i ovakav zakon donosi. Zbog svih ovih razloga treba glasati za ovaj amandman i obrisati ovaj član koji se tiče „Srbijagasa“ i EPS-a. Izgleda da je na sceni samo jedan princip koji se koristi, a to je princip bahatosti koji kaže – nećemo vam ništa obrazložiti, niti nas interesuje da vam nešto obrazlažemo, daćemo ovakva smešna obrazloženja i niko nam ništa ne sme, a imamo i tu ispriku da oni koji su bili pre nas su radili isto to ovako i na ovakav način, pa što bi mi nešto na tome menjali. Nažalost, posledice ovakvih zakona, ovakvih nesuvislih obrazloženja na kraju plaćaju svi građani Srbije, npr. kroz otimanje plata i penzija. Ovaj amandman bi trebalo usvojiti, EPS i „Srbijagas“ ne bi trebali da budu uklonjeni iz nadzora Ministarstva privrede.
Zahvaljujem. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milorad Mirčić i Vjerica Radeta. Reč ima Vjerica Radeta. Izvolite.
Član 2. izmena i dopuna Predloga zakona o ministarstvima zapravo govori o članu 4. osnovnog zakona koji predlažete da se menja na ovaj način. Mi smo ovde predložili dva amandmana. Jedan je da se ovaj član 2. briše, o tome je govorio kolega Zoran Krasić, zato što ste vi zapravo kroz ovaj član koji govori o nadležnostima Ministarstva privrede lepo podelili državne resurse na feude i iz Ministarstva privrede izdvojili javna preduzeća koja obavljaju delatnost proizvodnje i snabdevanja električnom energijom i ona koja snabdevaju prirodnim gasom. Dakle, javna preduzeća, vrlo interesantna i poprilično poznata i u javnosti, vi ste ih sada izdvojili iz Ministarstva privrede i onda će resorni ministri iz ove dve oblasti lepo da raspolažu tim ministarstvima, odnosno profitom iz tih ministarstava. Ovaj drugi amandman koji smo predložili, predložili smo brisanje stava 4. ovog člana 4, koji govori o upravi za brze odgovore i o tome šta uprava za brze odgovore treba da radi, a sećamo se, mislim da je to bilo negde u kampanji 2012. kada je Vučić obećavao neku kancelariju za brze odgovore, pa je samo po 50 puta na dan to ponavljao i nikada se ta kancelarija za brze odgovore nije ni stvorila, ni otvorila, niti naravno postoje brzi odgovori za građane za sva pitanja koja su od životnog interesa svakog pojedinačno, a i države Srbije. Mi smo zato predložili, da ne bi ovako u zakonu ostalo nešto što je samo mrtvo slovo na papiru, predložili smo da se to briše. Ali, moram nekoliko rečenica da kažem, jer smo danas čuli mnogo od predstavnika skupštinske većine pokušaja da se omalovaže amandmani kojima se briše neki član, pa su kao zbog građana objašnjavali, kako, evo, samo piše: „član 2. stav 4. briše se“. Pa, evo, opet radi građana da objasnimo da kada narodni poslanik, odnosno poslanička grupa predlaže brisanje nekog člana, u ovom slučaju svih članova Predloga zakona, onda to znači da mislimo da takav zakon uopšte ne treba da postoji i da je jedini način da to iskažemo upravo predlažući brisanje svakog člana pojedinačno. Takođe smo čuli da kada se predlaže brisanje poslanici ne daju predloge na koji način bi trebalo da se reši određeno pitanje, a opet radi javnosti, ako se radi o izmenama zakona i ako se kaže da se briše predložena izmena, onda se podrazumeva da ostaje ono stanje koje postoji u osnovnom zakonu. Ono što se takođe čulo u prigovoru poslanicima koji su podnosili ove amandmane je da su zapravo svi amandmani izraz mržnje prema Aleksandru Vučiću, što je zaista neverovatno, a pre liči da Aleksandra Vučića mrze oni koji će prihvatiti ovakav predlog zakona, zato što je on neustavan. Hvala.
Na član 3. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Bojan Torbica, Dejan Šulkić, zajedno Vjerica Radeta i Nemanja Šarović i zajedno Sanda Rašković Ivić, Dijana Vukomanović i Đorđe Vukadinović. Reč ima narodni poslanik Bojan Torbica. Izvolite.
Odustajem od amandmana.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Predložili smo brisanje člana 3. Predloga zakona. Član 3. odnosi se i na član 5. osnovnog zakona, odnosno na Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede. Vi ste u izmenama ovog zakona brisali ceo taj član koji je govorio o nadležnostima ovog Ministarstva poljoprivrede, zato što se sada izdvaja ekologija kao posebno ministarstvo i ovo se sada Ministarstvo poljoprivrede krsti kao poljoprivreda, šumarstvo i vodoprivreda. Nema ovde nekih velikih razlika, iako ste brisali ceo član. Verovatno nekome ko je ovo pisao ovo je bilo jednostavnije nego da je uzeo pa da je zaista izmenio član u skladu sa postojećim i sa novim nadležnostima. Ali, kada je u pitanju Ministarstvo poljoprivrede, i sa nadležnostima koje sada postoje i sa nadležnostima koje predviđate u ovom Predlogu zakona o izmenama i dopunama, ne vrši svoju funkciju, odnosno to ministarstvo ne radi ono što bi trebalo da radi. Sama činjenica da se radi o Ministarstvu o poljoprivredi valjda bi trebalo da skreće pažnju da se to ministarstvo bavi istinski problemima koje imaju poljoprivrednici u Srbiji. Najnoviji slučaj nebrige Ministarstva i oholog ponašanja resornog ministra jeste ova situacija koja se dešava sada sa proizvođačima malina. Bez imalo srama i blama, ministar kaže da država ne može da se meša u odnos hladnjačara i malinara, što jednostavno nije tačno. Postoje striktno utvrđeni državni organi koji se bave zaštitom konkurencije, komisija, i toj komisiji nije na pamet palo da se malo raspita i da utvrdi koliko su i koji su to hladnjačari koji su monopolisti i koji ucenjuju proizvođače malina cenom od 1,20 evra po jednom kilogramu. Ti isti hladnjačari su zaključili jedan štetan i jedan sporazum koji predstavlja krivično delo u Krivičnom zakoniku i mi smo o tome obavestili javnost. Naravno, niko ne reaguje, a trebalo bi da reaguje nadležno tužilaštvo. Ako neće oni, onda je morao ministar poljoprivrede da im skrene pažnju da su hladnjačari napravili taj sporazum i obavezali se da niko neće plaćati više malinu od te cene koju su oni utvrdili i čak su položili menice ako neko slučajno bude platio neki dinar više da mogu preko izvršitelja da mu plene imovinu. Dakle, mnogo je toga što nije dobro i u ovom zakonu, a nije dobro ni u samoj primeni ni postojećeg zakona, a pri ovakvoj politici kakvu vodi ova Vlada Aleksandra Vučića, i aktuelna i buduća, neće biti dobro ni ubuduće. Zato smo predložili brisanje i ovog člana. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Đorđe Vukadinović.
Samo ću kratko. Ima razloga, kao što smo rekli, i za i protiv. Sada kada smo videli i obrazloženje iz ove diskusije i videli šta je otprilike razlog zbog kojeg se uvodi ovo novo ministarstvo, onda mislim da razlozi protiv pretežu. Koliko sam shvatio, razlozi za su korišćenje fondova ili nada da će se moći koristiti fondovi Evropske unije, pod jedan, i pod dva, ili bolje reći pod jedan, to je politički dogovor između koalicionih partnera oko preraspodele resora. Naravno, legitimno je i jedno i drugo, ali s obzirom na to u kakvom je stanju ekološka situacija u Srbiji, mi govorimo da u ovom trenutku dok mi pričamo još uvek se dimi ili gori Vinča, deponija u Vinči. Dakle, svi znamo, koliko god to bilo sve samo rutinska stvar, uvek je potrebno neko vreme da se uhodi i napravi nova organizacija, i to novo ministarstvo koje treba da se uhvati u koštac sa tim ekološkim problemima koji su veliki, to nije sporno, trebaće mu vremena da se prosto konstituiše. Već samo to vreme koje je potrebno za konstituisanje novog ministarstva dovodi u pitanje svrsishodnost njegovog osnivanja. Ali, bilo kako bilo, kažem, nevolja je u tome i ostavlja gorak ukus u ustima što je definitivno glavni razlog neka vrsta političkog dogovora. Nije dobro, nije to šteta neka ogromna, kao što mislim da će biti realne štete sa ovim ministarstvom za evropske integracije, pogotovo s obzirom na način na koji se uvodi, ali prosto mislim da smo mogli i da je i Vlada mogla, ili predlagač, bolje reći, jer ovo predlaže kolega poslanik, da se to i na drugi način reši, ako stvarno postoji ta svest o urgentnoj potrebi da se taj resor uvede. Na stranu ova kombinacija nemara i hitnosti o kojoj je govorio kolega Radulović, gde je sve po hitnom postupku i sve je jako urgentno, a onda smo propustili pet godina ili čekali pet godina da uvedemo to što je to tako, navodno, jako urgentno. Toliko. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Saša Radulović.
Hvala. Da pročitam obrazloženje za ovo ministarstvo, u obrazloženju koje smo dobili od predlagača to je dr Aleksandar Martinović, on kaže – osnivanje ministarstva zaštite životne sredine, odnosno njegovo izdvajanje iz tog dela iz Ministarstva poljoprivrede, predlaže se imajući u vidu značaj koji očuvanje i zaštita životne sredine imaju kada je u pitanju kvalitet života građana i njihovo zdravlje, ali i zbog značajnih i složenih obaveza koje Republika Srbija mora ispuniti u ovoj oblasti u procesu pridruživanja EU. Znači, ovde kaže značaj, naravno tema životne sredine je jako značajna za sve građane, a onda u delu koji kaže, finansijska sredstva za sprovođenje zakona, kaže – za sprovođenje predloženog zakona nije potrebno obezbediti dodatna sredstva u budžetu Republike Srbije. Ovo praktično znači da oni ljudi koji su se do sada bavili zaštitom životne sredine, u okviru Ministarstva poljoprivrede, će i dalje nastaviti da se bave ovim pitanjem, da će imati ista sredstva koja su imali i ranije i jedina razlika će biti što ćemo dobiti ministra, njegov kabinet, celu svitu sa tim. I, to je otprilike to, bez dodatnih sredstava, bez praktično dodatnih ljudi sa kojim bi radili, osim kabineta i ministarstva i verovatno to nameravaju i da pokriju na neki način u tekućem budžetu. Ovo nam govori da je ovaj zakonski predlog sklepan na brzinu, da je samo htelo da se napravi novo ministarstvo, verovatno zato što postoji neki koalicioni dogovor što je legitimna stvar, međutim tako treba i da se napiše, a ne da se krije glavni razlog i da se na ovakav način objašnjava kako će tobože doći do nekog unapređenja, dok do unapređenja naravno neće doći. Dobićemo samo novog ministra, novi kabinet, a ista sredstva osim što se tiče plata ovog kabineta. Drugo, kad je predložen zakon uz to da nema dodatnih sredstava, da se radi o istim ljudima koji su to i ranije radili, dati su i razlozi da donošenje zakona po hitnom postupku na ovoj hitnoj, najhitnijoj sednici Skupštine Republike Srbije, pa ću pročitati peti put to obrazloženje koje kaže – razlozi za donošenje predloženog zakona po hitnom postupku sadržani su u potrebi da se spreče štetne posledice po rad organa i organizacije. Pazite, štetne posledice, moramo hitno da donosimo ovu izmenu koja će imati iste ljude koji će se baviti ovim poslom kao što je imala i ranije, koja će dobiti samo jednog ministra sa kabinetom, ali bile su izgleda neke štetne posledice koje hitno moramo da sprečimo, iako pet godina niko nije sprečavao te štetne posledice za koje nigde u ovom predlogu nije rečeno, a o kojim se to posledicama konkretno radi. Zatim, da je ocenjeno da bi osnovanje ministarstava, ocenjeno je od strane koga, pretpostavljamo da je ocenjeno od strane predlagača, to je Aleksandar dr Martinović, da je ocenjeno, mada nije rečeno ni kako, da bi ovo u znatnoj meri doprinelo unapređenju društvenih odnosa ni manje ni više. O kakvom unapređenju, kojih društvenih odnosa? Naravno, predlog zakona ne govori u oblastima za koje se ta dva ministarstva obrazuju. Ponavljam još jednom. Na ovakav način pisati zakone, davati ovakva nesuvisla obrazloženja je uvreda i za poslanike i za sve građane Republike Srbije. Skupština treba da bude mesto gde ozbiljno diskutujemo o ovim pitanjima. Pa, kada treba da se osnuje novo ministarstvo i daje mu se nadležnost i sredstva da troši taj novac da bi ostvarila te ciljeve koje Republika Srbija ima, onda to zahteva ozbiljno obrazloženje i zahteva ozbiljnu raspravu, a ne ovakva zaista smešna obrazloženja od strane predlagača. Hvala.
Hvala. Na član 3. amandmane je podneo Marijan Rističević. Nije u sali. Na član 3. amandman je podneo prof. Marko Atlagić. Izvolite.
Uvažena predsednice, odustajem od amandmana, povlačim.
Hvala. Na član 3. amandman su zajedno podneli poslanici Zoran Živković, Jovan Jovanović, Marinika Tepić, Sonja Pavlović i Aleksandra Čabraja. Izvolite.
Hvala. Evidentno je da je Ministarstvo dosadašnje poljoprivrede, vodoprivrede, šumarstva i zaštite životne sredine nema ministra tog kapaciteta koji bi mogao da pokriva sve te oblasti, tako da je sasvim u radu da iz tog sektora se vodoprivreda i šumarstvo, kao i zaštita životne sredine izdvoje. Te tri oblasti treba da se izdvoje u celosti, jer su to prirodni resursi i treba da pripadnu ministarstvu zaštite životne sredine. Znači, ostalo bi samo Ministarstvo poljoprivrede i smatram da bi u tom smislu kapacitet ministra Nedimovića moga da bude možda dovoljan da se na adekvatan način bavi poljoprivredom. Poljoprivredu i šumarstvo sam izdvojila iz dva razloga. Prvo što, kao i na odborima ovde skupštinskim, tako i u ministarstvu, ogromna je nebriga u tim oblastima. Dokaz za to su stravične posledice poplava iz 2014. godine, kada nam je direktor „Srbijavoda“ rekao da nam može pomoći samo Bog. Znači, javno preduzeće koje treba da se bavi gazdovanjem vodama, koga treba da kontroliše Ministarstvo poljoprivrede se poziva na pomoć Boga kada su poplave u pitanju. Takođe, kada su bile ove ledene stihije, imali smo isti problem. Tu se takođe, nije ministarstvo oglasilo, znači vodoprivreda je prepuštena sama sebi, prepuštena je Bogu, i hvala Bogu, Bog nam je i pomogao, ali to ne može tako. Tako da u tom smislu smatram da ministarstvo ako se bude bavilo samo poljoprivredom, će se baviti na adekvatniji način, a ovi sektori treba, kao što rekoh, da pripadnu drugom ministarstvu. Hvala.
Na član 3. amandman su zajedno podneli poslanici Marko Đurišić, Miroslav Aleksić, Nenad Konstantinović, Goran Bogdanović. Reč ima Marko Đurišić. Izvolite.
Pa, naša poslanička grupa SDS – NPS se slaže sa uvođenjem novog ministarstva za zaštitu životne sredine. Mi smo takav predlog imali i kada je 2014. godine poslednji put pred izbor Vlade usvajan novi Zakon o ministarstvima. Smatrali smo da s obzirom na stanje životne sredine u Srbiji, na važnost te teme za budućnost Republike Srbije i svih njenih građana, postoji više nego jasna potreba da to ministarstvo postoji i da se oformi. Tada, vladajuća većina koju čine iste stranke kao i danas, nije imala razumevanje i ja bih sada možda ovde mogao da citiram šta, kakvi su sve argumenti bili, iznošeni od strane poslanika koji sada predlažu ovu izmenu i da na tome poentiram. Mislim, da svrha rasprave današnje ne treba da bude to. Mi pozdravljamo ovo rešenje. Ono što smo mi dodali našim amandmanom je ono što ja očekujem da do kraja rasprave bude demantovan, a to je da će i ovo ministarstvo svoje poslove, poslove iz okvira svoje nadležnosti raditi uz pribavljenu saglasnost predsednika Republike. Ja se nadam da će poslanici vladajuće većine u ovom popodnevnom delu uzeti učešće u raspravi i demantovati moje zebnje na način na koji će Vlada, buduća Republike Srbije funkcionisati. Mnogo puta, samo u ova dva dana rasprave smo čuli o Vladi Aleksandra Vučića, o tome kako će Aleksandar Vučuć voditi, raditi i kontrolisati tu Vladu. To naravno nije po zakonu. Mi smo želeli ovim amandmanom da vam omogućimo da to bude po zakonu. Vi ste to odbili, ali vas molim i da nas uverite da stvarno stanje neće biti takvo i da Aleksandar Vučić neće kontrolisati Vladu Republike Srbije.
Hvala vam. Na član 3. amandman su zajedno podneli poslanici Boško Obradovićk, Srđan Nogo, Marija Janjušević, dr Dragan Vesović, mr Ivan Kostić, Zoran Radojičić i prof. dr Miladin Ševarlić. Reč ima profesor Ševarlić. Izvolite
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Dozvolite mi da kao nestranački poslanik u poslaničkoj grupi Dveri, najpre uputim jednu dobronamernu sugestiju predlagaču Aleksandru Martinoviću i svim poslanicima koji su potpisali ovaj predlog zakona. Budući da sam u Srbiji verovatno jedini koji je radio četiri strategije, nacionalne strategije razvoja poljoprivrede i zadrugarstva, iznosim predlog da povučete, odnosno da preformulišete deo nadležnosti Ministarstva poljoprivrede oko utvrđivanja strateških ciljeva. Strateški ciljevi se utvrđuju strategijom razvoja poljoprivrede, a to je u nadležnosti usvajanje Vlade, mada bi po meni daleko poželjnije bilo da strategija razvoja svakog sektora usvaja ova Skupština kako se one ne bi menjali od ministra do ministra ili od vlade do vlade. Prema tome, Ministarstvo poljoprivrede usvaja nacionalne programe razvoja poljoprivrede i nacionalne programe ruralnog razvoja, ali ne usvaja strategiju razvoja poljoprivrede čiji je osnovni deo ili polazni deo ciljevi razvoja poljoprivrede. Drugo što sam hteo da predložim, to je sadržano u ovom amandmanu i predlažem da se u članu 3. stav 4. tekst koji glasi: „utvrđivanje ispunjenosti uslova, procene rizika i sprovođenja mera kontrole vezene za biološku sigurnost kod ograničene upotrebe uvođenja u proizvodnju, stavljanje u promet i uvoz genetički modifikovanih organizama“, zameni rečima: „utvrđivanje ispunjenosti uslova, procenu rizika i sprovođenje mera kontrole vezane za biološku sigurnost“, u skladu sa Zakonom o genetički modifikovanim organizmima. Koliko je meni poznato problematiku biološke sigurnosti reguliše Zakon o genetički modifikovanih organizmima i ne vidim razlog zašto ovlašćuju Ministarstvo da radi nešto mimo Zakona o genetičkim modifikovanim organizmima. Podsetiću vas da sam 5. maja ove godine predložio krovnu deklaraciju o genetički modifikovanim organizmima Narodnoj skupštini, kao nestranački poslanik, koja je nažalost skinuta sa dnevnog reda poništavanjem Odluke o sazivanju sednice kada je bilo onih šezdesetak predloga za dopunu dnevnog reda, iako sam ja taj predlog dostavio dvadesetak dana ranije. Želim da vas podsetim da je Srbija jedina zemlja u svetu u kojoj su legitimni državni organi skupštine opština i gradova, 135 lokalnih samouprava jednoglasno, nezavisno od toga kojoj političkoj opciji ili pokretu građana pripadaju odbornici u pojedinim skupštinama opština i gradova, usvojili Deklaraciju protiv genetički uvoza, uzgoja, prerade i prometa genetički modifikovanih organizama i proizvoda od genetički modifikovanih organizama. To je 80% lokalnih samouprava u ovoj državi. Takođe, tim teritorijama obuhvaćeno je 77,2% ukupne teritorije Republike Srbije, 84,5% ukupnog stanovništva u Republici Srbiji, a po popisu poljoprivrede 2012. godine 75,3% poljoprivredne površine, 72,2% oranica i bašta, 80,4% livada i pašnjaka i 86,4% ukupne površine stalnih zasada voćnjaka i vinograda u Republici Srbiji. Predlažem, takođe službama Narodne skupštine Republike Srbije, pošto imaju pristup dokumentaciji svakog narodnog poslanika da preračunaju koliko 250 poslanika Narodne skupštine stanuje na teritorijama tih 135 opština i gradova, pa da se preispitamo da li ovde predstavljamo samo političke lidere na čijoj smo listi izabrani ili predstavljamo i građane onih lokalnih samouprava na čijoj teritoriji živimo. Hvala lepo.
Hvala profesore Ševarliću. Boško Obradović, po ovom amandmanu. Izvolite.
Poštovane kolege narodni poslanici, pridružio bih se ovom apelu gospodina prof. dr Miladina Ševarlića, da ozbiljno uzmete u obzir ovaj amandman Srpskog pokreta „Dveri“ u pravcu usvajanja amandmana kojim bismo dodatno u zakonu ojačali poziciju Srbije kao zemlje bez GMO, zemlje netolerantne na GMO, zemlje koja želi da zaštiti svoju zdravstvenu i svaku drugu bezbednost i koja želi da ostane i još više bude zemlja proizvodnje zdrave hrane, čime ćemo štiti životnu sredinu i zdravstvenu bezbednost i prehrambenu bezbednost građana Srbije. Siguran sam da svi birački Srpske napredne stranke i Socijalističke partije Srbije, kao i većina građana Srbije koji su svojim deklaracijama širom gradova i opština potvrdili ovu ideju „Dveri“ za Srbiju protiv GMO, da imate njihovu saglasnost da možete da podržite ovaj amandman „Dveri“. Prosto ogromna većina građana Srbije je za to da zaštitimo našu zemlju od prodora genetski modifikovane hrane i semena i ne vidim nijedan jedini razloga zašto ne biste usvojili ovaj amandman. Ovo je takođe kao i Ministarstvo za porodicu, jedan krajnje konstruktivan predlog iz opozicije koji je apsolutno u interesu građana Srbije i ja vas pozivam da ozbiljno razmislite da ovaj amandman postane sastavni deo zakona o ministarstvima, iz prostog razloga što time obavezujemo i sve buduće vlade da nikada u Srbiji neće biti dozvoljen uvoz, promet i prerada genetski modifikovanih organizama. Posebno vam to kažem zato što vam unapred nagoveštavam ono što vi u stvari već i znate da će vam to biti još jedan od uslova na putu Srbije u EU, da nećete moći da uđete u Svetsku trgovinsku organizaciju dok ne oslobodite naše tržište za uvoz genetski modifikovane hrane i semena, zatim će vas EU uslovljavati da to morate da uradite. Veoma je važno da to zakonom ograničimo i zaštitimo i da podržimo Srbiju kao zemlju bez GMO. Ogromna podrška naroda stoji iza toga, vi biste time samo prihvatili inicijativu naroda koji je apsolutno protiv genetski modifikovanih organizama, i ovih 135 gradova i opština iz Srbije koji su to već usvojili. Red je da to konačno prihvati i usvoji i Narodna skupština Republike Srbije.
Hvala kolega Obradoviću. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milorad Mirčić i Zoran Krasić. Da li neko želi reč? Zoran Krasić. Izvolite.
Mi smo ovim amandmanom samo hteli da podsetimo predlagača zakona da je ispustio neke stvari o kojima je morao da vodi računa. U Zakonu o ministarstvima u okviru onog člana gde se tekstualno opisuju poslovi iz delokruga nekog ministarstva obavezno se u nekom od sledećih stavova prikazuju i upravne organizacije u sastavu ministarstva. Pošto se ovaj član konkretno odnosi na Ministarstvo poljoprivrede, mi smo amandmanom tražili da se ugradi novi stav 7, gde bismo makar popisali organe uprave u sastavu Ministarstva poljoprivrede i to: Direkcija za nacionalne referentne laboratorije, Uprava za agrarna plaćanja, Uprava za poljoprivredno zemljište, poljoprivredna inspekcija, poljoprivredna stručna služba. Ništa mi nismo izmislili ovim amandmanom, to već stoji u šematskom prikazu Ministarstva poljoprivrede, kao posebni organi uprave u sastavu ministarstva. Naravno, nismo zahvatili onaj deo osnovnog teksta zakona, gde su već date Direkcija za vode, Uprava za veterinu, itd. Ali, postavljamo pitanje – koji je kriterijum da se pojedini organi uprave u sastavu ministarstva prikazuju ovom zakonu, a drugi organi uprave u sastavu ministarstva koji su potpuno u istom rangu se ne prikazuju u odredbama zakona koji se tiču određenog ministarstva? Ovo nije samo situacija kod Ministarstva poljoprivrede. Ovo je situacija i kod drugih ministarstava koja su opisana u ovom zakonu.
Hvala. Na član 4. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Bojan Torbica, Dejan Šulkić, zajedno Sreto Perić i Zoran Krasić i zajedno dr Sanda Rašković Ivić, dr Dijana Vukomanović i Đorđe Vukadinović. Da li neko želi reč? Narodni poslanik Sreto Perić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, slušajući predlagača ovog zakona mogli su se steći uslovi da je donošenje ovakvog zakona o izmenama i dopunama Zakona o ministarstvima nasušna potreba da se prosto bez toga ne može. Međutim, u danu kada je vođena rasprava u načelu i u toku današnjeg dana kada razgovaramo o amandmanima, onda smo mi mogli da vidimo da i jedno i drugo ministarstvo su ili volja koalicionih partnera, odnosno potreba da tako uradi ili je to obaveza koja je nametnuta od strane EU. Kada je u pitanju zaštita životne sredine, Srpska radikalna stranka najbolje je to pokazala 1998. godine kao članica Vlade nacionalnog jedinstva i prvi ministar za ekologiju je bio srpski radikal. Međutim, danas su mogli da čujemo da bez benefita, zbog sredstava koja ćemo da dobijemo, moramo ovo ministarstvo da izmestimo kao posebno. Predlagač je onda rekao da za uvođenje ovakvog ministarstva nećemo imati dodatne troškove. To prosto ne može da bude tačno pod uslovom da sredstva koja su ranije bila predviđena za Ministarstvo poljoprivrede, vodoprivrede, šumarstva i zaštite životne sredine, budu raspoređena i ovom ministarstvu. Mi imamo promenu table, imamo neka akta koja treba da menjaju nazive. Znači, potrebna su određena sredstva. To je sasvim razumljivo, to razumeju i građani Srbije da će to biti naknadni trošak. Nije uvek u pitanju da li će određena Vlada imati manje ili više ministarstava, nego kakva je njihova uloga, značaj za bolji život, odnosno za život građana Srbije uopšte. Izneću jedan primer iz sredine iz koje ja dolazim, iz LJubovije, kad je predlagač rekao da je Ministarstvo poljoprivrede skoro sve što je moglo da uradi, pa čak i više toga je uradilo, krajem zime se desila elementarna nepogoda, velike količine snega su pale, pa su zasadi maline i drugog voća u LJuboviji u znatnoj meri uništene, a onda se desio i grad, takođe ogromna šteta na poljoprivrednim proizvodima i voću je izazvana od strane tih elementarnih nepogoda. Niko na to nije mogao da utiče. Iz lokalne samouprave su obratili Ministarstvu poljoprivrede da pokušaju na neki način da dobiju neka sredstva kojima bi mogli, bar minimalno da pomognu vlasnicima tih poljoprivrednih gazdinstava. Ministarstvo poljoprivrede me je uputilo na Kancelariju za javna ulaganja, a onda su oni prosledili odgovor da nisu bile proglašene elementarne nepogode, te da tako lokalna samouprava, odnosno vlasnici voćnih zasada i drugih poljoprivrednih zasada ne mogu da računaju ni na kakvu pomoć od strane Ministarstva za poljoprivredu. Onda više nije ni važno da li će biti 16, 19, ili možda više ili manje ministarstava, nego šta je Ministarstvo spremno da uradi za svoje građane. Hvala vam.
Hvala vam. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima Marijan Rističević. Izvolite.
Povlačim amandman.
Hvala. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Marko Atlagić. Izvolite.
Uvaženi potpredsedniče, povlačim amandman.
Hvala. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković, Jovan Jovanović, Marinika Tepić, Sonja Pavlović i Aleksandra Čabraja. Da li neko želi reč? (Da) Narodna poslanica Sonja Pavlović ima reč. Izvolite.
Ministarstvo za zaštitu životne sredine, naravno, preko potrebno, već decenijama se u ovoj oblasti takoreći ne radi ništa, ili veoma malo. Potpisuju se sporazumi, konvencije, strategije, a implementacija svega toga u zakonodavstvu, a naročito na terenu tako reći minorna. Dokaz za to je 8% tretmana otpadnih voda koji je rešen u Srbiji, tako da ne možemo pričati da smo u toj oblasti zadovoljni, da samo što nismo pristupili EU i da ćemo sve te, sporazuma 27 uspešno završiti dogovore, pogotovo što u trenutnom sektoru zaštite životne sredine rade samo dva ili tri čoveka zadužena za međunarodnu saradnju. Eto, na primer, na Ministarskoj konferenciji o zaštiti životne sredine, koja se desila pre sedam dana u Ostravi, naš ministar nije bio. Valjda ta Ministarska konferencija nije za ministre, ne znam za koga je. Tako da, zaista smatram da je ovo ministarstvo neophodno, a u okviru njega treba da se objedine svi prirodni resursi, jer to je dobra praksa u mnogim zemljama. O tome mora da se vodi iz jednog računa, iz jednog centra. Ne mogu vode, prekogranična saradnja, da se bavi ministarstvo zaštite životne sredine, a vode u okviru naše Srbije, da se bavi Ministarstvo poljoprivrede. Te nadležnosti koje su duplirane, odnosno podeljene, su nas do sada veoma mnogo koštale. I, naravno, uvek za posledicu je imalo to da je životna sredina i naše okruženje ugroženo. Naravno, sve to mora da prati budžet, koji na adekvatan način to ne prati, tako da, podržavamo ono ministarstvo i želim da u okviru njega budu svi prirodni resursi objedinjeni. Hvala.
Hvala. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Vjerica Radeta i Miljan Damjanović. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Narodni poslanik i radikalski kandidat za gradonačelnika Beograda Miljan Damjanović i ja podneli smo amandman na član 4. koji se odnosi na član 5. osnovnog zakona. Zaista smo verovali da se desila greška u ovom članu 5. i da će predlagač prihvatiti ovaj amandman, zato što je deljenje Ministarstvu za poljoprivredu na ministarstvo za životnu sredinu i poljoprivredu i vodoprivredu, desilo se, mislili smo da je slučajno, ali ako se ne prihvata ovaj amandman, onda znači namerno, da se nigde ne pominje planiranje, podrška i promocija ruralnog razvoja. To je ranije bilo predviđeno u ovom postojećem zakonu i sada toga jednostavno nema. Mi smo krajnje dobronamerno mislili da vam skrenemo pažnju, čak smo precizno napisali da to treba staviti tamo gde ste predvideli utvrđivanje uslova zaštite životne sredine u planiranju prostora i izgradnje objekata, logično bi bilo da se kaže i planiranje, podrška i promocija ruralnog razvoja. Građani Srbije treba da znaju, pre svega, oni koji žive u ruralnim područjima, da vi zapravo ovim zakonom ne predviđate uopšte bilo kakvu podršku ruralnom razvoju, odnosno razvoju sela i to je nešto što nije dobro. Vi to samo onako deklarativno pominjete, zaklinjete se, obećavate. Vučić, naravno, prednjači u tome, a kada treba nešto konkretno da se uradi, onda vas nema nigde i ne pada vam na pamet da bilo šta uradite. Zaista, i dalje ponavljamo, prosto je neverovatno da ne želite, da vas ne zanima ni šta pričamo, ali to je vaša stvar. Nama je važno da građani Srbije znaju da je ovim Zakonom o ministarstvima potpuno izostavljena briga, odnosno planiranje, podrška i promocija ruralnog razvoja. E, to je naša poruka, kada nećete vi da prihvatite ovaj amandman, onda neka to građani Srbije čuju. Inače, kada je u pitanju ekologija, to jeste ovaj član na koji je podnet amandman, i kada je u pitanju ruralni razvoj, moguće je da je iz tog razloga izostavljeno ovo iz opisa rada ministarstva. Mi već mesecima govorima o problemima u seoskim područjima koja se vodom snabdevaju iz bunara, da ne postoji državni organ koji vodi računa o tome, koji bi otišao po pozivu da izvrši kontrolu, da se vidi kakva je ta voda koju piju naši ljudi u selima u Srbiji, i to naravno, i dalje nikog ne interesuje, do te mere da ne želite ni formalno da napišete da imate neku obavezu prema razvoju sela. Naravno, pitanje na koje danima ceo Beograd traži odgovor je pitanje čudnih mirisa i dima iznad Vinče. Očigledno je, miris se oseti, dim se vidi, ali mi smo takođe, mi srpski radikali, tražili i saopštenjem se obraćali javnosti da neko od nadležnih kaže koji je sastav tog dima i koliko je to opasno ili nije opasno, zdravo ili nije zdravo. Možda je to sve potpuno bezopasno, ali znate, ljudi se plaše, svašta se dešavalo na ovim područjima i, jednostavno, građani su valjda dužni da bar imaju pravu informaciju, čak i ako niste u stanju da im pomognete, bar da znaju da se sami snalaze ukoliko trenutno žive u nebezbednim okolnostima. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Nataša Jovanović.
Koliko je gospođa Radeta u pravu kada je govorila o tome da je bilo neophodno da razmotrite i prihvatite ovaj amandman SRS, zato ću kratko zbog vremena koje nam je ostalo, govori činjenica, verovatno se vi sećate gospodine Marinkoviću i gospodin Milićević, pored vas, da je ova Skupština, pošto vidim da je ovde žamor, kao da je neka žurka u sali za većinu poslanika vladajuće koalicije, 31. decembra usvojila zakon, na predlog ministra Nedimovića, o ruralnom razvoju u poljoprivredi. Onda je nelogično i za predlagača ovog zakona, gospodina Martinovića, da nije želeo, kao i poslanička većina, da prihvati ovaj amandman, a mi smo već doneli poseban zakon za koji vam garantujem da je do sada ostao samo slovo na papiru. U ovoj godini nije bilo nikakvih pomaka što se tiče većih subvencija za ljude u poljoprivredi i, kada govorimo ruralni razvoj, to nije samo vezano za uzgoj stoke, za proizvodnju malina, što je skandal sa ovako niskom otkupnom cenom, već na kompleksno jedno pitanje, a to je da date podsticaj ljudima da ostaju u svojim selima i da u tim zdravim sredinama razvijaju i etno sela, kompletne komplekse i voćnjake i malinjake i sve ono što podrazumeva jedno zaokruženo domaćinstvo koje će moći da živi pošteno od svog rada. Očigledno vama to nije cilj, čim niste želeli. A znate da ste vi izglasali, možda i ne znate, možda ste zaboravili koje ste zakone izglasali ovde, prošlo je vreme, znate, vi dođete i na zvonce glasate, evo, da vas podsetim, u decembru mesecu, pošto smo celu noć raspravljali o amandmanima na taj zakon, usvojili ste Zakon o ruralnom razvoju i onda je bilo logično da ovo, o čemu je gospođa Radeta pričala i podnela amandman, inkorporišete u ovaj izmenjeni zakon.
Hvala, gospođo Jovanović. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Miroslava Aleksić, Nenad Konstantinović, Goran Bogdanović i Zdravko Stanković. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite.
U članu 4, koji definiše nadležnosti ministarstva zaštite životne sredine, koji mi, naravno, ponavljam, pozdravljamo, naša intervencija je bila da će to ministarstvo poslove iz svog delokruga obavljati uz pribavljenu saglasnost predsednika Republike. Naime, pripremi ove sednice, raspravi koja je u javnosti trajala oko izbora kandidata za mandatara, zatim samog mandatara, još uvek nismo uspeli da čujemo mnogo i o programu te nove Vlade i o personalnom sastavu, ali smo mogli da čujemo zaklinjanje poslanika vladajuće većine, da li oni dolazili iz SNS ili drugih koalicionih stranaka i partnera, da će se nastaviti rad na način na koji je to bilo rađeno do sada, da će se nastaviti sve ono što je radio i način na koji je radio, kako je rukovodio Vladom Aleksandar Vučić. Ono što smo mi želeli kroz ove amandmane je da, s obzirom da očigledno postoji jasna namera da se nastavi sa tim načinom rada, ozakonimo njegovo uplitanje u rad buduće Vlade. To nije prihvaćeno i nađeno je jedno obrazloženje da to nije po Ustavu. Mogu da se složim da Ustav ne dozvoljava direktno uplitanje predsednika Republike u rad Vlade, ali očekujem da se pridržava Ustava i zakona bez ove norme koju nećete usvojiti. Znači, da predsednik Republike ne može da se meša u rad i odluke buduće Vlade Srbije i nadam se da ćemo biti svedoci toga u danima koji dolaze.
Hvala, kolega Đurišiću. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Goran Ćirić, Gordana Čomić, Aleksandra Jerkov, Balša Božović, Radoslav Milojičić, Maja Videnović, Nataša Vučković, Tomislav Žigmanov, Vesna Marjanović, Dušan Petrović, Veroljub Stevanović, Dejan Nikolić, Goran Ješić, Dušan Milisavljević i Dragoljub Mićunović. Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić. Izvolite.
Amandman koji smo, kolege iz DS, podneli zajedno na predlog Narodnoj skupštini tiče se dodavanja u prvom pasusu člana 4. izmena i dopuna zakona, odnosno člana 5a kojim se uvodi ministarstvo za zaštitu životne sredine, da posle reči: „odobravanja prekograničnog prometa otpada i zaštićenih biljnih i životinjskih vrsta“ da se dodaju reči: „staranje o vetrozaštitnim pojasevima“. Nedostatak vetrozaštitnih pojaseva je paradigma rastočenosti našeg društva. Kada pogledate rezultate i kada pogledate uporedno vetrozaštitne pojaseve i pošumljenost u Srbiji i u regionalnim okolnim zemljama, onda ćete videti koliko smo mi više stanovništvo nego društvo. Zašto su vetrozaštitni pojasevi paradigma? Zato što su kao tema koja je strašno važna za odbranu od smetova, za odbranu od klizišta, za procenat pošumljenosti, za lepotu u krajnjoj liniji na dolmama i uz puteve, zato što vidim da je ta tema upala u čuvenu rečenicu – to nije moj posao. Odete u lokalnu samoupravu i oni kažu – nije to naš posao, to radi saobraćaj. Odete u pokrajinski saobraćaj, oni kažu – nije naš saobraćaj, nego republički zakon o bezbednosti saobraćaja, pa oni kažu – nije naš saobraćaj, nego je urbanizam. Odete u urbanizam, pa oni kažu – nismo mi, nego lokalna samouprava. Onda donesemo ovde Zakon o šumama gde prostor od pet ara u kojem bi trebalo da postoje vetrozaštitni pojasevi nije ubeležen nigde. To je paradigma srpskog šlamperaja prema nečemu što je dragoceno da imamo, što je na korist svima i što spada u onu rečenicu i mudrost koju sam podelila sa vama. Kada počinje razvoj nekog društva? Kada ljudi počnu da sade drveće, a znaju da u krošnjama i hladu tog drveća neće uživati. Zašto tražim da konačno ministarstvo za zaštitu životne sredine bude nadležno za vetrozaštitne pojaseve? Zato što neko mora. Neko mora da ukine tu paradigmu – nije moj posao. Od toga što nije moj posao mi nemamo drveće. Kada nemate vetrozaštitne pojaseve, onda imate klizišta tamo gde ne treba da ih bude. Kada uklonite vetrozaštitne pojaseve iz retencija, onda imate plavljenje bujičnih voda tamo gde ih ne bi inače bilo. Kada nemate vetrozaštitne pojaseve uz regionalne puteve, čak i uz naselja, puteve, da ne govorim o autoputu, onda imate smetove, led, nanose kiše, sve ono za šta morate da dajete pare da se čisti, a što vetrozaštitni pojasevi inače zadržavaju. Moja koleginica Nada Lazić i ja važimo za dve, od mnogih, osobe koje se zalažu da se ovaj problem reši. U knjigu utisaka na jednoj od benzinskih stanica na putu za Novi Sad ona je upisala – posadite vetrozaštitne pojaseve. Stoje na vetrometini, na dunavskoj obali. Teško je ljudima koji rade na pumpi, nanosi sneg, sadite drveće. Vetrozaštitni pojas nije obična sadnja drveća. Mora da bude više stepena, mora da se zna vrsta biljke, mora da se zna ko ih održava, mora da se zna ko stara. Najlakše je možda odrediti ko će da brine o tih pet ari o kojima sada ne brine niko i još lakše je odrediti vrstu brzorastućeg ili bilo kog bilja, drvenastog, žbunastog ili visokokrošnog koje će biti posađeno, treba ga sačuvati. Ne bi bilo ni prvi, ni poslednji put da sadnice očupane, iščupane nestaju. To je razlog zašto ja zajedno sa svojim kolegama iz DS tražim da prihvatite ovaj amandman i da ministarstvo za zaštitu životne sredine konačno počne da vodi računa o vetrozaštitnim pojasevima. Šta bi bio sledeći korak? Logično je za poverovati da će prvi sledeći naredni korak nove ministre ili ministarke za zaštitu životne sredine, a onda i mandatarke, tada predsednice Vlade, biti rebalans budžeta. Imamo dva nova ministarstva, imamo nova tela i mi bi morali da imamo rebalans budžeta, kao jednu od prvih tačaka dnevnog reda. To je i povoljna okolnost za staranje. Ne mešam se u to kako će stručni ljudi u ministarstvu, stranački, kakvi god hoćete, rešiti kako da se stara, ali da se odmah opredele u rebalansu budžeta sredstva za prvi korak. Možda nas istorija neće pamtiti po dobru, po mnogim istorijskim događajima, ali mogu da vam garantujem da će nas sledeće generacije pamtiti po dobru ako za 15 ili 20 godina od danas vidi visoke, razvije i zdrave vetrozaštitne pojaseve širom Srbije i pošumljenost Srbije povećanu za neophodnih pet procenata, koliki bi bio prosek, kolika je i EU. Ovo je zajednički, jedan od prvih zajedničkih poslova koje bi mogli zajedno da obavimo ako bude dobre volje sa vaše strane. Hvala vam.
Hvala. Za reč se javio narodni poslanik Jovan Jovanović, po amandmanu. Izvolite.
Samo nekoliko reči, nadovezao bih se na ono što je moja koleginica Sonja Pavlović rekla prethodno i na ono što sam rekao u subotu, a to je da pozdravljamo osnivanje ovog ministarstva, imajući u vidu loše stanje u kojem se nalazi naša životna sredina, ali da takođe izražavamo sumnju da će, s obzirom na nedostatak sredstava namenjenih za ovu oblast, to novostvoreno ministarstvo moći da odgovori velikim izazovima. Postavlja se veliko pitanje da li će to ministarstvo imati kapacitet i političku snagu da, pre svega, spreči otimanje zemljišta i sačuva dragocene delove očuvane prirode, kao što je recimo prirodni rezervat „Beljarice“, nadomak Beograda, koje je trenutno u žiži javnosti, i protiv ukidanja i oduzimanja tog zemljišta je već 3.500 ljudi potpisalo peticiju i mi tu peticiju podržavamo. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Goran Ćirić, po amandmanu.
Pošto vidim da nema reakcije predlagača na ovaj, sasvim logičan, predlog i zaista mislim da ćemo se svi složiti da je potrebno prihvatiti ovaj amandman, kao još jedan od argumenata i to da smo već govorili o tome da je koleginica Gordana Čomić pre tri godine podnela jedan amandman koji ste vi evo danas prihvatili, i uključili ga u svoj zakonski predlog, a to je formiranje ministarstva za zaštitu životne sredine. Samim tim što ste to prihvatili, prihvatili ste i to da ste pogrešili pre tri godine. Nemojte da ponavljate tu grešku i danas, prihvatite ovaj amandman, toliko je logično, sa definisanjem jedne važne nadležnosti za novo ministarstvo. Napravili ste tu grešku jer iz sopstvenih sujeta niste želeli da prihvatite amandman poslanice DS, ovog puta poslanici DS predlažem nešto što je sasvim logično i dovoljno argumenata smo za to čuli. Ukoliko to ne uspete, ne uspete da prevaziđete sopstvenu sujetu, zbog toga što to DS predlaže, mislim da dokazujete da je i ovaj zakon po treći put u ovom petogodišnjem ciklusu donet, tako što se ministarstva definišu na osnovu pojedinaca i pojedinačnih rešenja imena i prezimena u Vladi i budućih ministara. Dakle, to sigurno nije sistemsko rešenje, mi pokušavamo da na ovakav način predložimo nešto što je sistemsko rešenje, nešto što će jasno definisati nadležnosti ministarstava, sutrašnjeg ministra, ali i svih narednih ministara koji moraju da brinu o budućnosti ove zemlje.
Hvala kolega Ćiriću. Na član 4. amandman je podneo Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu. Predlagač je prihvatio amandman na sednici Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Saša Radulović. Izvolite.
Hvala. Ovo se ovako dešava kada se na brzinu sklepa zakon, pa se onda ispravlja, takođe na brzinu. Da ponovim građanima kako je sklepan zakon i kako su ovakve stvari moguće da se izostave stvari pa se sada dodaju u zakon. Zamislite da osnivate novo ministarstvo i da vam je za osnivanje novog ministarstva dovoljno ovo obrazloženje – osnivanje ministarstva zaštite životne sredine predlaže se imajući u vidu značaj, koji očuvanje i zaštita životne sredine imaju kada je u pitanju kvalitet života građana i njihovo zdravlje, ali i zbog značajnih i složenih obaveza koje Republika Srbija mora ispuniti u ovoj oblasti u procesu pridruživanja EU, i to je to. Ovo je sve što vam je potrebno u Srbiji za osnivanje novog ministarstva. Naravno, nesporno je da je zaštita životne sredine jako važna za građane Srbije, kao i mnoge druge oblasti. Ovde je pitanje da li je potrebno napraviti novi organ državne uprave i da li je potrebno da ima svog ministra i da ima svoj kabinet. Moguće da jeste, ali na osnovu ovog obrazloženja složićete se, praviti ministarstvo je, u najmanju ruku, neozbiljno. Kada to uradite po hitnom postupku, tako da se praktično sednica zakaže po hitnom postupku za 24 sata, pa uz to još po hitnom postupku se usvoji ovaj zakon, onda dolazi do ovih propusta koji moraju posle da se ispravljaju, jer ko zna koliko još propusta je napravljeno, koje sada vladajuća većina pokušava da ispravi ovim amandmanom. U samom zakonu, a kad gledamo, recimo ovde se priča o dodavanju nadležnosti ovim sada amandmanom o kojem raspravljamo, ovde se u obrazloženju kaže – za sprovođenje predloženog zakona, i pretpostavljamo ovog ovde amandmana, nije potrebno obezbediti dodatna sredstva u budžetu Republike Srbije. Ovo je jako interesantno. Znači, nepotrebna su nova sredstva, isti ljudi koji su se bavili ovom oblašću u okviru ministarstva poljoprivrede, sada će biti u novom ministarstvu, dodajemo nadležnosti i kažemo kao da će, tobože, time ova oblast doživeti značajno unapređenje. Onda kaže – razlozi za donošenje zakona po hitnom postupku su da su sadržani u potrebi, tako kaže predlagač Aleksandar dr Martinović, da se spreče štetne posledice po rad organa i organizacija, ne govori se koje su to štetne posledice i kako je moguće da u prethodnih pet godina, koliko je vladajuća većina na vlasti, nije bilo ovih štetnih posledica, neimenovan, i ocenjeno je, ko je ocenio ne kaže se, pretpostavljamo predlagač, da bi osnivanje ovih ministarstava u znatnoj meri doprinelo unapređenju društvenih odnosa. Kakvo unapređenju, kojih društvenih odnosa, niko ne govori. Ovo je neozbiljno. Ne može se na ovakav način sa jednim pasusom osnivati ministarstvo, onda mu nalupati nadležnosti, pa posle sa ovakvim amandmanima ispravljati te nadležnosti bez ikakve ozbiljne analize, bez ikakve analize i troškova kako će to novo ministarstvo, sa novim ministrom i kabinetom, doprineti unapređenju društvenih odnosa i o kojim je odnosima reč. Očigledno je da iza ovoga stoji samo jedna stvar, a to je napravljen koalicioni dogovor, treba da bude još jedan, dva ministra koji će dobiti svoje kabinete, pa zato i pravimo ministarstva na ovakav neozbiljan način. Kada to ovako neozbiljno i radimo, ovde vladajuća većina predlaže, opozicija se ne sluša uopšte, nemamo nikakav dijalog o ovome, onda nije ni čudo da nam ide ovako jako dobro, da moraju da se otimaju plate i penzije i da ljudi tako bedno žive. Na ovakav način se ne može voditi država. Pokret DJB nikada ovakve stvari neće raditi.
Hvala. Na član 5. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Bojan Torbica, Dejan Šulkić, zajedno Nataša Jovanović i Zoran Krasić i zajedno Zoran Živković, Jovan Jovanović, Marinika Tepić, Sonja Pavlović i Aleksandra Čabraja. Reč ima narodna poslanica Nataša Sp. Jovanović.
Predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, svaka izmena Zakona o ministarstvima, i to ciklično, kako to radi naprednjačka vlast od 2014. godine, pošto je ovo peta izmena zakona, je, zapravo, vid kreiranja politike. Da biste strateški razmišljali o tome kuda država ide, kako treba da se vode resori, normalno je da ćete da zamislite u ministarstvu i u državnoj upravi kako to treba da funkcioniše od jednog do drugog ministarstva. Ovo je iskorišćena prilika, odnosno gospodin Martinović je želeći da uvede dva nova ministarstva zbog rasporeda budućih koalicionih fotelja, promeni ono što je mislio da nedostaje u već važećem Zakonu o ministarstvima i konkretno se ovaj član, na koji smo mi podneli amandman odnosi na Ministarstvo za rudarstvo i energetiku. Mi smo protiv toga jer smatramo da svako novo davanje ovlašćenja je potpuno bespotrebno i za ovo ministarstvo, i način da se uopšte na bilo koji način gomila državna uprava i da ona bude preglomazna, nije dobro za državu. Ono što će na žalost biti i u Vladi premijera kojeg ćete da izglasate, u to sam apsolutno sigurna, je ta neusaglašenost rada ministarstva sa stvarnim potrebama građana. U ovom slučaju, ako ste već hteli svi vi iz većinske koalicije da intervenišete baš u ovom članu zakona, kao i u drugima, bolje je bilo da ste se više u okviru ovog ministarstva bavili inspekcijskim nadzorom kada su u pitanju srpski rudnici. Vi vrlo dobro znate da u mnogim rudnicima u Srbiji, a među rudarima ima i pripadnica nežnijeg pola, dakle mnogo žena, koje rade jer ih je muka na to naterala kao rudari, da je veći inspekcijski nadzor, jer oprema sa kojom se radi u pojedinim srpskim rudnicima je, verovali ili ne, iz 1939. godine. Uopšte ovakav način i na brzinu sklepane izmene zakona ne vode ničemu, već samo govore o tome da ćete neki sledeći put, ali ja verujem da vi to više nećete biti u prilici posle sledećih izbora, da menjate i ovaj zakon i da kažete, pošto je ovo peti put od 2014. godine, nije dobro i onda sada moramo da promenimo još nešto u nekom ministarstvu.
Hvala, koleginice Jovanović. Reč ima narodni poslanik Bojan Torbica. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, povlačim amandman.
Reč ima narodna poslanica Marinika Tepić. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Moje kolege i ja iz kluba samostalnih poslanika ne možemo da podržimo ovaj član predloženog zakona iz više razloga i zato ćemo tražiti da se briše, zato što on praktično predviđa da se kadrovanje i nadzor u javnim preduzećima, koja se bave elektroprivredom i prirodnim gasom, odnosno EPS i „Srbijagas“, iz Ministarstva privrede prenesu u resor energetike. Direktan su rezultat političke trgovine koalicionih partnera SNS i SPS. To je svima jasno i neupitno je. Ali, to nije jedini razlog zašto mi za to nećemo glasati, zašto predlažemo da se briše ovaj član. Naime, u obrazloženju je predlagač naveo jednu notornu neistinu, ali nije problem što je ona notorna, nego što je ona ozbiljna neistina i netačna tvrdnja. Citiram, kaže da je ova izmena potrebna radi usaglašavanja sa standardima EU. To naprosto nije tačno. Apelovaću ovde na kolege iz poslaničke većine da izgovore za svoje koalicione trgovine i pogodbe ne stavljaju iza kulisa EU i iza harmonizacije iza propisa sa EU, zato što to šteti i evropskom putu Republike Srbije, pa i vama samima kao većini, jer je naprosto netačno da EU uopšte zanima kako se organizuje ili reorganizuje Vlada Republike Srbije, koje su nadležnosti u kojim ministarstvima. To zaista EU ne zanima, niti njene organe. To znaju svi koji se ovom oblašću bave. Ali, ja pouzdano znam šta zanima EU, i što se tiče npr. ovog člana, a mi te odgovore nismo dobili, niti bilo kakve bar mini izveštaje, i upravo se tiču javnih preduzeća, ovako ozbiljnih kao što su EPS i „Srbijagas“. Pouzdano znam da EU zanima šta se dešava sa reformama ovih javnih preduzeća, i to bih postavila kao otvoreno pitanje predlagaču, ili bilo kome ko ima odgovor na ovo pitanje jako važno, jer sam ja tek nedavno i to iz medija saznala da u Vladi Republike Srbije postoji npr. državni sekretar koji je zadužen za reformu javnih preduzeća. Saznala sam da se on zove Dragan Stevanović Boske, da su ga u medijima okarakterisali kao najskupljeg konobara iz Surdulice, da je upravo zadužen…
Koleginice, ovo nema smisla.
Izvini, mogu da završim? Pričamo o javnim preduzećima i o prenošenju nadzora nad ovim javnim preduzećima.
Budite pristojni, nemojte da vređate ljude.
Šta je uvreda?
Izvolite samo, ali nemojte da vređate.
Obrazložite mi samo šta je uvreda. Dakle, ne znam šta je uvreda u iznošenju imena i prezimena državnog sekretara i njegovog radnog iskustva pre nego što je postao državni sekretar za reformu javnih preduzeća. Ja ne znam za koga je to uvreda, za vas ili za nekog drugo, to možemo da čujemo. Ja te odgovore upravo i tražim i tražim da čujem šta je ovo lice, koje je sada državni sekretar za reformu javnih preduzeća, dakle, za EPS i „Srbijagas“, koji se direktno tiču ovog člana, učinilo na reformi javnih preduzeća. To ne zanima samo mene, nego upravo i EU i zato je ovo jako važno. Hvala.
Narodni poslanik Marijan Rističević po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, obaveza je svih narodnih poslanika da čuvaju dostojanstvo Narodne skupštine, s time u vezi i ja sam se javio, pošto su nečuvene uvrede upućene državnom sekretaru.
Navedite član samo.
Rekao sam 103, 106, 107. Dakle, grubo je vređan državni sekretar, i preko te uvrede gospodine predsedavajući niste trebali lako preći, bez obzira što je ta uvreda došla od poslanika koji često menja stranke, lidere itd. To je već njen problem. Ali, uvreda koja je upućena državnom sekretaru je nečuvena u ovom parlamentu. Rekla je da se radi o Draganu Stevanoviću, zvanom Boske, rekla mu je nadimak. Mogao bih ja reći da je ona u poslaničkom klubu Zorana Živkovića, zvanog Čubra, ali naravno da neću, ali s tim u vezi ste u obavezi da kad neko nekog nazove konobarom i kad želi da ga uvredi, u takvoj kada je upotrebljen uvredljiv izraz vi ste u obavezi da izreknete opomenu u skladu sa članom 109. Ne tražim da se o ovome glasa u Danu za glasanje ili večeras, ali molim vas da ukoliko želite, da izreknete tu opomenu, s obzirom da se radi o poslaniku koji je više puta pokušavao da uvredi narodne poslanike, a ovog puta državnog sekretara.
Hvala lepo. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite. (Narodni poslanici: Po Poslovniku.) (Saša Radulović: Po amandmanu.) Po amandmanu može.
Ovaj član kaže da se briše ova nakaradna odredba. Ministarstvo privrede je zaduženo za nadzor svih javnih preduzeća i ovom izmenom se želi da se samo za preduzeća iz oblasti snabdevanja električnom energijom i prirodnim gasom ukine ova nadležnost Ministarstva privrede. Ministarstvo energetike nema nikakve resurse da se bavi nadzorom nad upravljanjem i vođenjem ovih preduzeća. Oni mogu da se bave stručnim stvarima, a ne i ekonomskim stvarima, nadzorom rada tih preduzeća. Ovo je očigledno posledica političkog dogovora koji postoji da bi ova preduzeća potpuno ostala bez nadzora i da niko ne bi bio odgovoran. Mi ćemo naravno podržati ovaj amandman. Ovakve stvari ne bi trebalo raditi u jednom zakonu. Hvala.
Povreda Poslovnika, Marinika Tepić. Izvolite.
Zahvaljujem. Reklamiram član 107. smatram da ste povredili dostojanstvo Narodne skupštine time što prethodnog kolegu koji je takođe reklamirao Poslovnik niste sprečili da to nastavi da čini. Naime, uvredili ste narodni dom zato što ste dopustili da se potpuno kontradiktorno i suprotno teže informacije ovde iznose i ne znam čime je, a mene ste opomenuli dok sam govorila, čime je uvređen državni sekretar Stevanović, ako je uvreda za njega i poslaničku većinu koja ga podržava to što znamo svi da je za dve nedelje završio fakultet, to što nije mogao da se seti da li ga je završio u ….
Prekinuću vas i oduzeću vam od vremena poslaničke grupe. Što se tiče Dragana Stevanovića, možemo da budemo ponosni na njega. Sonja Pavlović, izvolite.
Hvala. Poštovani predsedavajući, vi se ne držite člana 108. odnosno povređujete ga u kontinuitetu. Ja vas molim da se brinete o redu na Skupštini. Prvo, mi nije jasno, gospodin Marijan Rističević, ako kaže da su povređeni članovi 109,103, 106. na koji stav misli, na koju alineju misli. Član 103. ima 10 stavova. Član 109. ima sedam alineja.
Molim vas recite mi gde sam ja prekršio Poslovnik.
Vi ste pogrešili u članu 108. To sam vam odmah rekla. Vi ste pogrešili u članu 108. jer se ne starate o redu na Skupštini. To da li ste vi zadovoljni i ponosite se na državnog sekretara, to je vaša lična stvar i tome apsolutno nije mesto da ovde iznosite te stvari. To možete da kažete u nekoj drugo prilici, ali ovde u Skupštini tome zaista nije mesto i molim vas da se starate o redu na način kako treba i da lične ocene ostavite za sebe.
Hvala. Smatram da nisam prekršio Poslovnik. Jednostavno, ovde se ne dozvoljava vređanje bilo koga, a toga je bilo. Da li želite da se Narodna skupština izjasni u danu za glasanje? Želite. Hvala. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Zahvaljujem. Povlačim amandman.
Hvala. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Marko Atlagić. Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić.
Uvaženi gospodine potpredsedniče, povlačim amandman.
Hvala. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Sreto Perić i Vjerica Radeta. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Predložili smo da se u članu 6. osnovnog zakona posle stava 2. doda novi stav koji bi u Ministarstvu građevine, saobraćaja i infrastrukture obavljao izvršne i sa njim povezane inspekcijske i stručne poslove preko svojih organa uprave u sastavu Ministarstva, i to Uprava za utvrđivanje sposobnosti brodova za plovidbu i Uprava za transport opasnog tereta i Direkcija za vodne puteve. Opet se u izmenama zakona izostavili ove veoma važne detalje. Interesantno je da, iako ste već četiri, pet, šest puta menjali ovaj zakon, niste jedanput sagledali da donesete zakon koji će biti sveobuhvatan, da ne morate svaki čas da idete sa izmenama i dopunama. Mi smo želeli ovim amandmanom da se precizira delokrug rada ovog ministarstva, jer mora da sadrži precizno određenje da kao organ uprave u okviru ministarstva treba da postoje dve uprave i jedna direkcija, Uprava za utvrđivanje sposobnosti brodova za plovidbu, Uprava za transport opasnog tereta. Vidite koliko je problematično sada ovo, a i malopre sam to pominjala, vezano za Vinču. Malo, malo i dese se neki akcidenti na puta, na vodi. Mi ovim zakonom nemamo nadležne organe koji će moći adekvatno da reaguju. Naša namera je zaista bila krajnje iskrena. Kada smo ovo predlagali, očekivali smo da ćete ovo da prihvatite, da ne ostavimo van kontrole zakona jednu veoma važnu oblast u životu građana Srbije i javnih preduzeća. Hvala.
Hvala. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Miroslav Aleksić, Nenad Konstantinović, Goran Bogdanović i Zdravko Stanković. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite.
Naš amandman predviđa prvo da se obriše ovaj štetni i pogrešan, da li slučajno, a ja čisto sumnjam da je slučajno, deo da se nadležnosti iz Ministarstva privrede prebace na Ministarstvo rudarstva i energetike, koja se tiču poslovanja, pripreme za izbor upravljačkih organa preduzeća koja se bave proizvodnjom, distribucijom električne energije i prirodnog gasa. Ključna reč koja je izostavljena u ovome je nadzor. Znači, nadzor nad ovim preduzećima je volšebno nestao u prebacivanju nadležnosti iz Ministarstva privrede u Ministarstvo rudarstva i energetike. Zašto je to posebno važno? Zato što je odlazeći premijer i još tada samo izabrani predsednik Republike, koristeći ovaj zakon i nadležnosti koje ima, nekoliko dana pred kraj svog mandata organizovao sastanak sa rukovodstvom EPS-a i vršiocu dužnosti naložio da obustavi sve remonte u EPS-u planirane za 2017. godinu, sa jednim jedinim razlogom - da se nedostatak u proizvodnji električne energije iz februara i marta ove godine nadoknadi u narednim mesecima. Time je ozbiljno ugrozio poslovanje EPS-a u nadolazećoj zimi i u budućim godinama, jer postoji jedna dinamika remonta koja mora svake godine da se završi da bi taj sistem funkcionisao. Ti redovni remonti su sada odloženi samo da bi se punom parom radilo i da bi se proizvodnja električne energije nadomestila i da bi došli do famoznog rasta od 3%. To će imati dugoročne loše posledice i mi moramo da imamo mehanizam da neko iz buduće Vlade reaguje na to, a sumnjam da će bilo ko, i mandatarka i budući ministar imati autoritet za to ako to ne stoji u zakonu.
Hvala. Na član 6. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Bojan Torbica, Dejan Šulkić, zajedno Milorad Mirčić i Zoran Krasić i zajedno Zoran Živković, Jovan Jovanović, Marinika Tepić, Sonja Pavlović i Aleksandra Čabraja. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić. Izvolite.
Gospodine Marinkoviću, sve ono što budem pričao duže od dva minuta odbijte od ovlašćenog predstavnika. Član 6. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o ministarstvima odnosi se na odgovarajuću izmenu u članu 8. osnovnog teksta, a tiče se Ministarstva trgovine, turizma i telekomunikacija. Gospodine Marinkoviću, da biste bili u temu, da ne biste pogrešili sa opomenama, evo jednog dobrog primera, a to je ovo ministarstvo. Vidite, srodni, zajednički i poprilično istovetni i slični poslovi za jedan državni organ nalaze se u trgovini, turizmu i telekomunikacijama. Da li neko može da kaže kakva je veza između telekomunikacija, turizma i trgovine? Jedina veza jeste slovo „T“. Druga veza jeste Rasim LJajić. Otkada je nastala Republika Srbija, uvek su telekomunikacije kao oblast, kao delokrug poslova bili u sastavu Ministarstva za saobraćaj i veze. Zbog jako izraženog koalicionog kapaciteta, javilo se sveto trojstvo u vidu sveta tri „T“, trgovina, turizam i telekomunikacije. Ali, onda su telekomunikacije i razvlašćene jer postoje paradržavni organi, paradržavne posebne organizacije koje nigde nema u Zakonu o ministarstvima, a to su ove nezavisne regulatorne kao što je Ratel i da ne ređam dalje. Znači, gospodine Marinkoviću, kada ovde glasate o objedinjenom dnevnom redu, pa 30 tačaka stavite u jednu raspravu, jer su navodno one sve srodne, to imamo isto i u ovom Zakonu o ministarstvima. Nešto što je nespojivo ovde se spaja. Mi moramo da podignemo glas, sa upozorimo javnost. Naravno, moja diskusija, budite spokojni, neće da utiče ni na jednog poslanika koji podržava koalicionu Vladu da on promeni svoje mišljenje. To je tako i to tako mora da bude i ja taj deo ne diram. Ono, gospodine Marinkoviću, što će biti uzrok velikih problema i što je uvek bio uzrok problema u svim vladama, pa čak i onim koje nisu bile koalicione, jeste što kada se krene u operaciju donošenja Zakona o ministarstvima ili izmene i dopune Zakona o ministarstvima, sva pažnja se skoncentriše na nazive ministarstava i broj ministarstava. Zašto? Zato što to predstavlja osnovu za izbor buduće Vlade i njen poprilično jasan sastav. Tu se nastavlja svojevrsna politička trgovina – ja tebi, ti meni. Svaka organizacija u nekom civilnom društvu ima četiri vrlo važna faktora. Prvi, rekao bih čak i najvažniji, faktor u bilo kakvoj organizaciji, to su ljudi. LJudi u organizaciji, ljudi u Vladi kao organizaciji, ljudi u ministarstvima kao organizaciji, ljudi u posebnim organima kao organizaciji, ljudi u organima uprave u sastavu ministarstava kao nekoj organizaciji. Po meni, drugi važan faktor jeste cilj zbog kojeg postoji neka organizacija. Cilj zbog koga postoje ministarstva jeste da se preko ministarstva vrši deo izvršne vlasti i tu su pre svega poslovi iz nadležnosti organa državne uprave. Kada pogledate ove izmene i dopune, čak ni u tekstu izmena i dopuna nećete naći nešto što je obaveza, što mora da se poštuje, a što je propisano, recimo, Zakonom o državnoj upravi. Zakon o državnoj upravi vrlo precizno definiše koji su to poslovi i na taj način nam sugeriše kako treba opisati i definisati delatnost. To nije prisutno ne samo u ovom predlogu zakona, nego nije prisutno petnaestak godina prilikom definisanja ovih stvari. Skrenuo bih vam pažnju na jedan očigledni primer gde se ne vodi računa o obavezama koje postoje po Ustavu i po Zakonu o državnoj upravi. Gospodine Marinkoviću, najbolji primer jeste predlog da se formira ministarstvo za evropske integracije. Svima je jasno da se radi o relaciji, odnosu između Republike Srbije i Evropske unije. To bi moglo da bude ministarstvo o EU integracijama, to bi moglo da bude ministarstvo o EU fanatizmu, to bi moglo da bude EU ministarstvo, ali nikako ministarstvo koje se tiče evropskih integracija, tim pre što ono što je delokrug rada tog ministarstva ne može da se definiše nijednom rečju koja se koristi prilikom određivanja nadležnosti državnih organa. Ovde je to namešteno, videli smo koji su kriterijumi. Postoje ovi koaliciono-feudalni i postoji jedan drugi kriterijum – čekaju se dolari, čekaju se evri, samo što nisu stigli. Tako je i Batić pričao 2000. godine – samo mi da skinemo ove, a milijarde su tu na granici, čim nema Miloševića odmah upadaju milijarde ovamo. Naravno, nisu se desile milijarde, desilo se da oni koji su bili donatori dali su, omogućili ljudima na vlasti da malo kraduckaju da bi ih imali pod svojom kontrolom i da uvek mogu da ih kontrolišu i to se nije promenilo, to je i danas prisutno. Ali, oni lepo beleže, kao svojevremeno oni beli šlemovi kada je Srbija bila Savezna Republika Jugoslavija pod sankcijama. Nije mogao svako da probija sankcije, mahom su probijali kriminalci, doduše, jedna grupa je očišćena posle nekoliko godina, da se zametnu tragovi zločinačkog delovanja onih koji su nam uveli sankcije. U međuvremenu su se sredstva modernizovala. Logistika se promenila, ali to je to. To je taj princip koji postoji. Dalje, ovim amandmanom mi tražimo da ostane ono što je bilo u zakonu, iako smo svesni svega onoga što ne valja u tom zakonu. Zašto? Zato što od 2012. godine, od kada nas je zapljusnula ova sreća, ništa se nije promenilo u zakonima koji se tiču privatno-javnog partnerstva i stranih ulaganja, ništa se nije promenilo što se tiče postupanja nadležnih državnih organa. Pošto se ništa nije promenilo, odakle ideja da se iz Ministarstva za trgovinu prvi, drugi, treći, u četvrtom stavu člana 8. izbace neke reči koje se tiču, recimo, javno-privatnog partnerstva? Očekivao sam da kada neko predlaže neku izmenu, on kaže – mora zbog toga i toga. Ovde bi, recimo, bio konkretno slučaj – desila se promena u materijalnom pravu pre nekoliko godina, ta promena nije sprovedena kroz ovaj zakon, koristimo priliku da jednostavno pravno-tehnički sredimo ovaj propis. Ali, to nije ta situacija. O čemu se radi? Da vam kažem, javno-privatno partnerstvo po nadležnostima je mnogo više u Ministarstvu finansija nego u Ministarstvu trgovine, po nadležnostima. Ako je po nadležnostima mnogo više tamo, onda je i po delokrugu prevashodno tamo. Ali, vi imate problem da definišete, da date meso, da date suštinu, da na neki način delokrugom opravdate postojanje nekih ministarstava i u toj dijalektici vi ste toliko, ne tiče se samo predloga ovog zakona, nego i osnovnih tekstova i onih, hajde da kažem, istorijskih iz 2012. godine, vi ste napravili grešku što kod nekih ministarstava iskazujete u ovom zakonu organe uprave u sastavu ministarstava, a onda ne dajete nijedan razlog zašto kod drugih ministarstava to isto ne primenite i ne prikažete. Mi smo podneli nekoliko amandmana da vam skrenemo pažnju da morate da ubacite u odgovarajuće članove i odgovarajuće stavove koji su to organi uprave u sastavu ministarstva. Moram da vam skrenem pažnju, organi uprave u sastavu ministarstava formiraju se zakonom. Postoje dve vrste tih organa, neki su sa svojstvom pravnog lica, neki su bez svojstva pravnog lica. Vi ste očigledno svesni ove obaveze i zato ste u izmenama i dopunama, recimo, kod Agencije za životnu sredinu primetili to i kada ste predlagali ovo ministarstvo ekologije, onda ste iz poljoprivrede i tu agenciju preselili tamo. Ali, kod većine ministarstava vi uopšte niste prikazali organe uprave, a ta ministarstva u svojoj organizacionoj šemi, u svojoj sistematizaciji radnih mesta, u svom sajtovskom prikazu se hvale da imaju svoje uprave kao posebne organe uprave u sastavu ministarstva. Vi čak niste hteli da pogledate na sajt, pa ono što su sami organi napisali da preslikate u ovaj predlog zakona, što sve pokazuje površnost, neozbiljnost i želju da se ovo preko kolena što pre završi. Sada da vas vratim na još jednu vrlo važnu stvar. Ne igrajte se sa nečim što se zove organizacija jer organizacija zna sama sebe da pojede, što kadrovi, što loša organizaciona šema, što poremećeni odnosi i veze između poslova i grupe poslova koje se na neki način grupišu i definišu u okviru nečega što se zove personalni sastav. Vodite računa, niste rešili četvrti faktor svake organizacije, a to su materijalna sredstva. Oko materijalnih sredstava imaćete velikih problema. Zašto? Zato što onaj ko formalno-pravno stoji na čelu ne verujem da će biti u sposobnosti i u mogućnosti da u tako maloj bari smiri toliki broj krokodila.
Hvala, gospodine Krasiću. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Ovom izmenom zakona se u članu 6. menja nekoliko reči i to deluje dosta naivno. Naravno, nije naivno. Bogami, član ima skoro dve i po stranice. Brišu se reči: „koncesija i javno-privatno partnerstvo“, ali to nije usaglašavanje jezičko, kao što je rekao kolega koji sada ne sluša, nego je to suštinska stvar. Tu se iz Ministarstva telekomunikacija, trgovine i ovo treće „t“, turizma, vadi jedna oblast iz nadležnosti, a to su koncesije i javno partnerstvo, i prebacuje u Ministarstvo privrede. Zašto? Da li je to nešto aktuelni ministar Ministarstva trgovine, turizma i telekomunikacija zgrešio, pa mu se sad skida jedna nadležnost? Ili je ministar privrede nešto zaslužio posebno, pa dobija jednu nadležnost? Ona deluje vrlo naivno – koncesije i javno-privatno partnerstvo. Ali, ta oblast definiše najveće divlje gradilište u Evropi u ovom trenutku, koje se zove „Beograd na vodi“. I pošto vrhovnom vođi vaše koalicije ne odgovara da se LJajić bavi time, onda je on to prebacio bliže sebi, kod ministra privrede, ne sećam se kako se zvaše. Knežević. Ovo je ne samo najveće divlje gradilište u Evropi, nego je tu i najveće pranje para, trenutno, na ovom kontinentu. I zato je vrlo jasno zašto je došlo do ove izmene. Ova izmena je guranje Srbije u organizovani kriminal.
Hvala. Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Vjerica Radeta i Nataša Jovanović. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Član 6. se odnosi na član 8. osnovnog zakona. Zaista je važno da upozorimo pre svega javnost, poštovane građane Srbije, da mi danas raspravljamo pojedinačno o svakom članu koji govori o nadležnosti određenih ministarstava, onih koji će biti, stupiti na snagu izborom novog predsednika Vlade. Kada se pogledaju ove izmene, sve su to članovi zakona koji u opisu imaju po nekoliko strana i, čini se, detaljno opisana nadležnost svakog ministarstva i onda se u skoro svakom ministarstvu nešto vrlo malo menja. Ali, to nešto vrlo malo nikada nije nešto onako što je reda radi, nego, iza svega se zapravo nešto ozbiljno krije. Ove izmene zakona izgleda i služe za to, ne samo da se uvedu ova dva nova ministarstva o kojima se ovde pričalo kao o glavnoj stvari, nego zapravo da se kroz nadležnosti određenim ministrima daju neke nadležnosti, očigledno u zavisnosti od toga koliko Vučić u kojeg ministra ima poverenja, kome može da da koju nadležnost više ili kome neku nadležnost da uzme. Ovo je zaista filigranski rađeno, što se toga tiče. Kada se pogleda ovako na prvi pogled, reklo bi se – pa šta, menjaju ljudi Zakon o ministarstvima, imaju pravo, imaju većinu, što naravno nije sporno, ali, ovo šta se iza svakog ovog člana krije, zamislite, niste se setili a pet puta menjate ovaj zakon, recimo, da u okviru nadležnosti ovog Ministarstva trgovine, turizma i telekomunikacija, da brišete nešto što je predviđeno još u prethodnim zakonima – organizovanje finansijske i tehničke kontrole. Zamislite vi Ministarstvo trgovine, turizma i telekomunikacija će organizovati finansijsku i tehničku kontrolu. Čiju? Koju? Da li je moguće da će jedno ministarstvo kontrolisati neka druga ministarstva? Ovo je neprecizno, ali, naravno, da bi se napravio zapravo samo privid. Mi smo predložili da se ovo briše, a naravno, u onom prethodnom, Krasić je objašnjavao i ovo vezano za oblast stranih ulaganja. Nije dobro, gospodo draga, ovo što radite i ovim zakonom činite medveđu uslugu Ani Brnabić, pošto ste očigledno ovaj zakon, odnosno izmene zakona radili bez dogovora s njom, ali pitaćemo je kad dođe ovde šta ona o ovome zna. Hvala.
Hvala. Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Miroslav Aleksić, Nenad Konstantinović, Goran Bogdanović i Zdravko Stanković. Narodni poslanik Marko Đurišić ima reč. Izvolite.
I naša intervencija ide u dva pravca. Prvi je da se obriše predložena izmena od strane predlagača, jer nismo čuli nijedan jedini razlog zašto se oblast nadležnosti u izradi propisa za javno-privatno partnerstvo i koncesije prebacuje iz nadležnosti Ministarstva za trgovinu, turizam i telekomunikacije u Ministarstvo privrede? Jedino što možemo da razumemo, to je da je to deo političke trgovine. Naime, Ministarstvo privrede je, da tako kažem, oslabljeno izuzimanjem nadležnosti i nadzorom nad preduzećima u oblasti trgovine i proizvodnje električne energije i snabdevanja gasom i kao jedna vrsta kompenzacije sada se ovaj deo izrade propisa prebacuje tamo. Nema nikakvog obrazloženja zašto je to urađeno, na koji način će to unaprediti rad državne uprave i eventualno podići nivo investicija kroz koncesije i javno-privatna partnerstva, što jeste jedna od važnih razvojnih šansi Srbije koju ova Vlada apsolutno nije iskoristila u prethodnih pet godina. I umesto da vodimo argumentovanu raspravu na osnovu nekih činjenica koje će doći od strane predlagača, od strane poslanika vladajuće većine, imamo tišinu. Tišinu i nikakvo obrazloženje. Meni je žao što se pokazuje da cela ona halabuka i priča oko dva nova ministarstva i na šta je najviše vremena potrošeno, očigledno je bila jedna dimna zavesa, da se sakriju ovi tragovi političke trgovine, da se jedan ministar koji se verovatno smatra oštećenim oduzimanjem nadležnosti sada nagradi davanjem nekih novih, bez bilo kakvih jasno navedenih razloga.
Hvala. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Povlačim amandman.
Hvala. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Marko Atlagić.
Uvaženi potpredsedniče, povlačim amandman.
Hvala. Na član 7. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Bojan Torbica, Dejan Šulkić, zajedno Vjerica Radeta i Miljan Damjanović, zajedno Zoran Živković, Jovan Jovanović, Marinika Tepić, Sonja Pavlović i Aleksandra Čabraja i zajedno Boško Obradović, Srđan Nogo, Marija Janjušević, dr Dragan Vesović, mr Ivan Kostić, Zoran Radojičić i prof. dr Miladin Ševarlić, sa ispravkom. Primili ste izveštaje Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, kao i mišljenje predlagača o podnetim amandmanima. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Hvala. Narodni poslanik i kandidat Srpske radikalne stranke za gradonačelnika Beograda, Miljan Damjanović i ja, podneli smo amandman i predložili brisanje člana 7. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o ministarstvima. Član 7, čije smo brisanje predložili, odnosi se na osnovni član 9. Vidite kako se probudiše ovi naprednjaci, a mirno spavaju celo popodne, verovatno su građani Srbije primetili da pričamo o zakonu o ministarstvima a da se niko živ ne javlja. Nadležnost Ministarstva pravde regulisana je dosadašnjim članom 9. Vi ste ovde predvideli dve interesantne izmene. Umesto – javnih beležnika, u okviru Ministarstva pravde, čime se sve bavi, vi ste uveli neki novi termin – pravosudne profesije. Ovo je zaista nešto što nikada do sad nije viđeno. Ako ste posebno izdvojili polaganje stručnog ispita, polaganje pravosudnog ispita, zašto ste onda samo javnog beležnika proglasili pravosudnom profesijom? Zar ovo ostalo nisu pravosudne profesije? Pitanje je zaista šta se, pošto je inače oko tih javnih beležnika, sećate se, bilo mnogo javne reči o tome kako su se polagali ti ispiti, ko ih je polagao, ko su sve ti beležnici, kome daju deo svoje zarade, kolika im je zarada, sve je to bilo aktuelno i sada se oni odjedanput gube iz ovog zakona, nema ih, sad su oni pravna profesija, za razliku od svih drugih pravnih profesija koliko ih ima u Srbiji. Ali ste još u ovom zakonu predvideli, kao deo nadležnosti, programiranje, sprovođenje i praćenje sprovođenja projekata koji se finansiraju iz sredstava predpristupnih fondova EU, donacija i drugih oblika razvojne pomoći, itd. Ovo je nešto o čemu bi trebalo posebno da se razgovara, koja su to sredstva, ko ih dobija, zašta ih dobija. Znate, mi to ponekad pročitamo u medijima, ovu zgradu suda je finansirao ovaj ili onaj fond, sve je to ipak pod velom tajni. Bolje bi bilo da se u okviru Ministarstva pravde malo ozbiljnije pozabavilo stvarnim nadležnostima Ministarstva pravde, nadzorom Ministarstva pravde nad pravosudnim organim. Pre svega na sudovima, ne onog stranačkog pozivanja sudija i zahtevanja da se nešto presudi ovako ili onako, nego ono što zaista jeste i ustavna i zakonska obaveze, pa da vidimo koliko nam to traju sporovi u Srbiji i krivice i parnice, pa da vidimo šta ste vi to epohalno uradili. Drvlje i kamenje ste bacali na onu mrežu sudova koju je svojevremeno ministar pravde Snežana Malović predložila, pa je ovde usvojen, a naravno i mi smo bili apsolutno protiv toga. Vi ste tu nešto kao menjali, reformisali reformisano i opet niste uradili ništa. Opet imamo u Srbiji mesta koja nemaju ni sudove, ni sudske jedinice, nemaju ni ove vaše, kako ste rekli, pravosudne profesije, odnosno notare. Sećate se koliko je samo bilo problema oko obezbeđivanja tih službenika kod izbora, kod overe potpisa, itd. Dakle, postoje neki zaista ozbiljni problemi za koje bi trebalo u hodu rešavati, za koje vam ne trebaju ni novi ljudi, ni neka nova sredstva, pogotovo ne ovo što vam daje EU, da bi vam oni onda crtali kako ćete ukidati sudove po Srbiji, kako ćete na taj način zapravo uništavati. Sjedne strane pričate o ravnomernom razvoju Srbije, s druge strane ukidate škole, ukidate sudove, ukidate prekršajne sudove, i našta svodite, na mesne zajednice svodite lokalne samouprave neke po Srbiji, odnosno umesto da se i u tom delu potrudite da se razviju te sredine, vi ih ubijate u pojam ionako nerazvijene i onako bez ikakve perspektive. Predložili smo brisanje, zato što je potpuno nepotrebno na ovaj način da se to reguliše, a pogotovo bi bilo najbolje, ionako ste čekali neprimereno dugo na ovaj zakon i ne znamo zbog čega se on donosi i usvaja, dal večeras dal sutra, minut pre nego što novi mandatar krene sa izlaganjem svog ekspozea, da bi u zakonskom roku ovde bila izglasana Vlada. Dakle, zašto ste čekali zadnji čas? Znali ste da ćete vi formirati Vladu i to je bilo očigledno, ajde što niste jednom uradili jedan ljudski zakon, a ne šesti put menjate zakon. Svaka nova Vlada, a u stvari ista Vlada, isti koncept, isti predsednik, makar se sad zvao Ana Brnabić, a do juče Aleksandar Vučić, sve je to isto, sve je to Aleksandar Vučić. Vi se onda sad pojavljujete i sa nekim novim ministarstvima i obrazloženjem, da bi velika šteta nastupila ako mi ovo ne bi hitno usvojili zato što nemamo ova ministarstva o kojima sada govorite. Jel vi hoćete da kažete da Vučićeve dosadašnje vlade nisu dobro radile, da su nanosile štetu jer nisu imale ova ministarstva za koja vi pišete ako ih ne usvojimo po hitnom postupku, naneće štetu? Dakle, nemojte da mislite da smo neozbiljni. Znamo šta govorimo, vidimo šta radite i koristićemo koliko nam to vreme dozvoljava, ovo mesto da o tome obaveštavamo javnost. Hvala.
Hvala. Reč ima Aleksandra Čabraja. Izvolite.
Hvala. Mi smo svojim amandmanom takođe predložili brisanje ovih izmena kojima se između ostalog reč „javnih beležnika“ iz člana 9. Zakona o ministarstvima, koji inače govori o nadležnostima Ministarstva pravde, zamenjuje rečima „pravosudnih profesija“. Znamo, naime, da su upravo javni beležnici ili notari, koleginica Radeta je malopre nešto govorila o tome i podsetila koliko je o tome puno bilo reči, da su inače javni beležnici ili notari, da podsetim jedan, hajde da kažem nešto što je vladajuća većina uvela iz nekih svojih potreba baš kao i sve ove izmene o kojima danas pričamo, pa se sad ova izmena može tumačiti dvojako. Ako sada više ne pominjemo javne beležnike, već pominjemo nekakve pravosudne profesije, inače u Ustavu Srbije se ne pominju nigde javni beležnici, da li se to sada oni izuzimaju iz nadležnosti ovog ministarstva ili ono što je mnogo verovatnije, da se oni sada na mala vrata uvode zapravo kao pravna ili pravosudna, kako se ovde kaže, profesija? Pošto ih Ustav ne poznaje kao pravosudnu funkciju, ni kao pravosudnu profesiju, jer član 194. Ustava stav 3. kaže – da svi zakoni i drugi opšti akti moraju biti saglasni sa Ustavom, da li to znači da će sada javni beležnici kroz ovu izmenu postati nekakva pravosudna profesija ovde kod nas? Ukoliko ste želeli da menjate nadležnosti ministarstava, mislim da bi bilo daleko korisnije, što je isto potreba ove vladajuće većine radi međusobnog potkusurivanja, o čemu čitav dan pričamo, mislim da bi bilo daleko primerenije da se recimo uvelo ministarstvo baštine koje imaju mnoge zemlje koje nemaju toliko problema sa svojom kulturnom baštinom i očuvanjem kulturne baštine koje Srbija ima. Ili, pak, da se Ministarstvo kulture razvelo od informisanja o kojem se ovde jedino vodi računa. Kultura je uvek u svom ministarstvu pastorče informisanja, jer se o medijima i informisanju i te kako vodi računa, a o kulturi nikako, pa da se recimo kultura povezala sa turizmom, kao što to čine zemlje koje žele da unapređuju svoj turizam i svoju kulturu. Hvala.
Hvala vama. Narodni poslanik Boško Obradović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, naravno da i srpski pokret „Dveri“ traži brisanje ovih novih dodataka koje donosi vladajuća koalicija, gde se pominje programiranje, sprovođenje i praćenje sprovođenja projekata koji se finansiraju iz sredstava predpristupnih fondova EU, donacija i drugih oblika razvojne pomoći iz delokruga tog ministarstva. Šta je razvojna pomoć, a šta su institucije za EU? To je ona ključna dilema oko koje ja želim da se zadržim neki trenutak, u obrazlaganju ovog našeg amandmana. Lepo kaže predpristupnih fondova, još nismo ni blizu pristupanja EU, nismo čak ni u čekaonici za ulazak u EU, nego smo u hodniku ispred čekaonice. 17 godina putujemo putem Srbije u EU i nismo se približili, čak ni čekaonici. Dobijanje tih predpristupnih fondova najčešće je uslovljeno sa nekim drugim vrstama ucenjivanja, od strane EU. Sada, od 1. septembra ove godinine, stranci će moći da kupuju poljoprivredno zemljište u Srbiji, bez ikakvih zakonskih ograničenja i bićemo jedina država u Evropi koja je to učinila pre ulaska u EU, dok su mnoge druge i nakon ulaska EU ograničile svoju prodaju poljoprivrednog zemljišta strancima. Sistem ucena iz EU uvek je mnogo skuplji od njihove razvojne pomoći. Oni ovde i kada nešto daju ili poklone oni to višestruko naplate pljačkajući državu Srbiju i građane Srbije preko svojih monopolskih, zapadnih stranih firmi, koji dobijaju našu pomoć iz našeg budžeta i koji bivaju privilegovane i imaju monopol na našem tržištu. Nema besplatne pomoći iz EU, nema predpristupnih fondova, koji nam se daju da bi nešto ovde nama podržali i pomogli, uvek nam daju, isključivo da bi nas doveli u što veću zavisnost da bi nas opljačkali i izneli profit u inostranstvu.
Na član 7. Amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Samo da podsetim, da je Vlada Vojislava Koštunica parafirala - SSP, po kome je dozvoljena prodaja zemljišta strancima. Hvala.
Na član 7. Amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Marko Atlagić. Izvolite
Poštovani potpredsedniče, odustajem od Amandmana. Hvala.
Na član 7. Amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Miroslav Atlagić, Nenad Konstantinović, Goran Bogdanović i Zdravko Stanković. Reč ima narodni poslanik Balša Božović. Izvolite.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Srbije, dakle, kada je u pitanju ovaj amandman koji su podneli Marko Đurišić zajedno sa svojim kolegama i maločas diskusije koje su vodile druge kolege u Skupštini Republike Srbije, hteo bih samo da preciziram tačno o čemu je ovde reč i još jednu stvar bih samo dopunio, pored toga što se brišu javni beležnici na mala vrata, kao što su moje kolege rekli, se uvode kao pravosudne profesije. Dakle, Ministarstvo pravde obavlja poslove stručnog usavršavanja nosilaca pravosudnih funkcija i pravosudnih profesija. Da li to znači da se na ovaj način Ministarstvo pravde osposobljava da vrši stručno usavršavanje i advokata, jer je i advokatura pravosudna profesija? Šta znači ovo za advokate i na koji način će se stručno usavršavati od strane Ministarstva pravde, advokatske kancelarije ili advokati koji kako jesu ili nisu bliski vlasti i šta to znači kada bi mogao ovo predlagač da nam ovo objasni, ali verujem da ni on sam ne zna šta je predložio, šta to znači za jednu profesiju? Da li se na ovaj način kažnjavaju oni advokati koji su imali organizovani otpor pravosudnim reformama koje su više nego skandalozne u vremenu kada se blokirao ceo pravosudni sistem Srbije i tadašnji ministar pravde Nikola Selaković, koji nije imao nikakav odgovor na stanje koje je proizveo i koje je trajalo nekoliko meseci, koje se i dan danas oseća i građani ga osećaju na svojoj koži? Da li se na ovaj način kažnjavaju advokati i da li će na ovaj način ministarstvo moći da ih kontroliše i zbog čega i kako i na osnovu čega? Dakle, hoću da vam kažem da ovo ovako ne može da prođe. Iskreno me zanima zbog čega izvršna vlast Republike Srbije, advokaturu kompletnu u Srbiji stavlja pod svoju kontrolu? To je pitanje za predlagača ovog zakona. Zahvaljujem.
Hvala. Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Krasić i Milorad Mirčić. Narodni poslanik Zoran Krasić. Izvolite.
Da ne prepričavam amandman, ali meni je potpuno neshvatljivo kako je u okviru člana 9. osnovnog teksta zakona izostavljeno da se navedu kao posebni organi uprave u sastavu Ministarstva pravde Uprava za izvršenje krivičnih sankcija i, recimo, Direkcija za upravljanje oduzetom imovinom? Kako je to moglo da se desi? Ako se to desilo prilikom donošenja zakona, kako je moglo da se desi prilikom ove kvalitetne izmene i dopune tog zakona? Molim vas, ova direkcija, ona je glavni hit. Sećate se, pre pravosnažnosti Šariću prodali ovo, prodali ovo i oni se reklamiraju na sajtu Ministarstva pravde da kao svoje organe uprave imaju, to, to, ali ga nema u zakonu, u ovom zakonu ga nema i postavljaju funkcionere na Vladi, a tamo ste, recimo, prikazali neku drugu upravu kao organ u sastavu ministarstva, neću da ulazim u to da li je veliki značaj ili nije značaj. Kako ovako značajne organe uprave u sastavu ministarstva ne prikazujete u Zakonu o ministarstvima? Molim vas, kako je to moguće? Kojim ste se kriterijumom rukovodili kada ste pisali zakon i ove izmene i dopune? Svaki zakon kada se piše zasniva se na neki načelima. Koje je ovde načelo? Imamo 126, sve ćemo da izglasamo, od 16, imaćemo 18 ministarstava, završen posao. Ali, nije to glavni cilj ovog zakona. Ovaj zakon treba da spreči da se posvađate i da ne povadite oči kada napravite Vladu.
Hvala. Na član 8. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Bojan Torbica, Dejan Šulkić, Vladimir Đurić, zajedno Nemanja Šarović i Zoran Krasić, zajedno Zoran Živković i Jovan Jovanović, Marinika Tepić, Sonja Pavlović i Aleksandra Čabraja, zajedno Boško Obradović, Srđan Nogo, Marija Janjušević, dr Dragan Vesović, mr Ivan Kostić, Zoran Radojičić i prof. dr Miladin Ševarlić i zajedno Goran Ćirić, Gordana Čomić, Aleksandra Jerkov, Balša Božović, Radoslav Milojičić, Maja Videnović, Nataša Vučković, Tomislav Žigmanov, Vesna Marjanović, Dušan Petrović, Veroljub Stevanović, Dejan Nikolić, Goran Ješić, Dušan Milisavljević i Dragoljub Mićunović. Reč ima narodni poslanik Bojan Torbica.
Povlačim amandman.
Povlačim amandman. Reč ima narodna poslanica Aleksandra Jerkov.
Zahvaljujem. Kolega Martinoviću, jako je važno, vidim da imate neku strategiju da evo posle podne ćutite i ne uključujete se u raspravu, međutim, jako je važno da nam odgovorite na ovo pitanje. Vi ste Predlogom zakona predvideli da prestaje da postoji Direkcija za elektronsku upravu kao organ uprave. Veoma je važno da nam kažete zbog čega ste to predvideli? U obrazloženju Predloga zakona, koje ste nam dostavili, niste rekli ni jednu reč o tome zbog čega želite da se Direkcija za elektronsku upravu ukine, a u odgovorima na pitanja novinara koji su vas pitali upravo ovo što vas mi pitamo zbog čega želite da se Direkcija za elektronsku upravu ukine, ispostavilo se da ili ne znate zbog čega ste to predložili, ili da ne govorite istinu kada kažete zbog čega ste to predložili. Jedan od vaših stranačkih kolega je rekao da je to zbog toga što će od sada sva ministarstva da se bave elektronskom upravom i da nema potrebe da postoji posebna direkcija. Drugi vaš kolega, koalicioni partner, je rekao da je to zbog toga što će ova uprava sada da pređe u nadležnost Ministarstva energetike. Od buduće premijerke, iz njenog kabineta smo mogli da čujemo da je to zbog toga što će se ta direkcija zajedno sa njom sada preseliti u kabinet predsednika Vlade, pa je jako važno da nam kažete koji od ova tri odgovora je istinit, zato što ukoliko tri upitane osobe iz vladajuće koalicije na isto pitanje daju tri odgovora, možemo zaključiti ili da ne govore istinu ili da nemaju pojma o čemu pričaju. Ja, znajući vas, prosto da vam kažem, teško mi je da odlučim koji od ova dva scenarija je sa vama slučaj, možda i oba. Premijerka je, ukoliko je tačno ono što je ona rekla, nadajmo se da zna makar kako će buduća vlada izgledati, rekla nešto izuzetno opasno. To znači da vi zapravo menjate sistemska rešenja u odnosu na to ko sedi na kojoj stolici i ko trenutno zauzima koju poziciju i koju funkciju, što zapravo pokazuje ono što govorimo od početka, od kako je ovaj zakon i ušao u skupštinsku proceduru, da je on plod jedne sveopšte trgovine, cenkanja, stranačkog namirivanja i da vi zapravo uopšte nemate plan šta da radite ni sa državom, ni sa upravom, ni sa Direkcijom za elektronsku upravu. Zato, kolega Martinoviću, molim vas da prekinete ovu praksu koju imate popodne. Rekli ste tri različite stvari u medijima. Molim vas, recite koja je istinita. Recite zbog čega ukidate Direkciju za elektronsku upravu? A, kada na to budete odgovarali, molim vas, recite nam i ko od vaših troje kolega ne govori istinu, kada nam daje lažne razloge za to zbog čega se ova direkcija ukida?
Reč ima narodni poslanik Vladimir Đurić.
Hvala. Dakle, predviđenim Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o ministarstvima predviđa se brisanje člana koji reguliše delatnost Direkcije za elektronsku upravu i praktično ona ispada iz nadležnosti Ministarstva državne uprave i lokalne samouprave. Koleginica je već rekla, ja ću ponoviti, dobili smo Predlog zakona u čijem obrazloženju o ukidanju Direkcije za elektronsku upravu nema ni reči, i to je, kako bih rekao, gruba nepažnja od strane predlagača, da ne upotrebim neku drugu reč, i smatram da je to zaista nedostojno komunikacije sa narodnim poslanicima, da se bukvalno o jednoj ovakvoj stvari u obrazloženju Predloga zakona ne kaže ni jedna jedina reč. Da li će Direkcija za elektronsku upravu, po rečima zamenika šefa najveće poslaničke grupe u Skupštini, biti izdistribuirana po svim ministarstvima ili će po rečima mandatarke biti direktno pod njom, pa će ona, pored toga što će biti premijerka, biti i svojevrsni prodžekt menadžer svih IT projekata u našoj javnoj upravi, elektronskoj upravi ili će, kao što reče koalicioni partner juče u medijima, Direkcija za elektronsku upravu biti prebačena u Ministarstvo energetike kao da nije reč o elektronskoj, nego možda električnoj ili energetskoj upravi. Bilo bi dobro da saznamo, pošto u obrazloženju o tome nema ni reči. O tome kakva nam je elektronska uprava potrebna i o kakvoj esencijalnoj stvari se radi govori ovaj primer ovde. Ovo je papir koji smo dobili svi pre pet minuta. Ovako debeo štos papira je distribuiran ovde po sali. Na ovom papiru piše da naš kolega poslanik povlači sve svoje amandmane koje je na ovaj zakon podneo. Uzgred budi rečeno, ti amandmani mogu da se podnose i elektronski, jer mi ovde imamo aplikaciju e-parlament, ali to iz nekih razloga ne funkcioniše. Dakle, mora da ide papir, pečat, olovka, kao što morate dokaz o elektronskoj uplati da nosite u banku da vam se lupe pečat i potpis, pa da onda nosite to u neku javnu ustanovu da dokažete da ste platili. Dakle, kolega i usmeno ceo dan ponavlja da povlači amandmane. Mi smo sve to čuli. Mogli smo to sve videti u sistemu e-parlamenta, ali ipak naša elektronska uprava funkcioniše tako da se štos papira prvo štampa da bi se amandmani podneli, pa se onda štos papira štampa da bi se ti isti amandmani povukli. Uprkos takvom stanju elektronske uprave u ovoj državi, uprkos redovima građana ispred šaltera RFZO koji mesecima čekaju svoje elektronske zdravstvene knjižice i koji i danas u Novom Sadu stoje u višesatnim redovima i ispred SUP-a čekajući svoje vozačke dozvole i lične karte, nama se ukida Direkcija za elektronsku upravu bez i jedne jedine reči obrazloženja zašto se to radi i šta će sa tim poslovima biti. To je zaista nedopustivo. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić. Izvolite.
Gospodine Marinkoviću, pošto je jasno o čemu se radi, uopšte nije jasno na osnovu kog zakona je formirana Direkcija za elektronsku upravu kao organ uprave u sastavu Ministarstva državne uprave i lokalne samouprave. Kao što ne znamo na osnovu kog zakona je formirana, tako ne znamo na osnovu kog zakona se ona briše. Ima u Zakonu o državnoj upravi jedna odredba koja kaže da organi uprave u sastavu Ministarstva se osnivaju zakonom, ali ne kažu koja je ta vrsta zakona, da li je to osnovni zakon, materijalno-pravni ili baš ovaj Zakon o ministarstvima. I, ne želim da otvorim tu temu. Međutim, zar je moguće da u članu 10. ne postoji stav o upravnom inspektoratu kao organu uprave u sastavu Ministarstva državne uprave i lokalne samouprave? To je šest hiljada puta važniji upravni organ u odnosu na ovu Direkciju za elektronsku upravu. Eto kako se pravi, eto kako se definiše delokrug rada, eto na osnovu čega se biraju inokosni organi koji treba da rukovode ministarstvima. Šta će on jadnik kada ga izaberu? On nema pojma koje su nadležnosti, kakav je delokrug, gde da pogleda, gde da se informiše. Hajde on što ne može da se snađe, ali moraju građani da se snađu, kako oni da se snađu kad se ovde predlozi zakona pišu nogama, a glasaju rukama.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Marinika Tepić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Klub samostalnih poslanika svojim amandmanom traži da se briše član kojim se briše Direkcija za elektronsku upravu, odnosno smatramo da ona treba da ostane u postojećem formatu u okviru Ministarstva državne uprave i lokalne samouprave, ne samo zbog toga što ne znamo šta će sa njom nadalje biti ili je tako naizgled samo bilo do sinoć. Dakle, mi od subote pokušavamo da saznamo od predlagača, kolege Aleksandra Martinovića, šta će biti sa ovom Direkcijom za E-upravu, i to uporno ne možemo da saznamo. Potpuno razumem da on, nakon silnih vređanja na račun gospođe Brnabić krajem prošle godine, nema nikakvu komunikaciju sa njom, ni u ovom trenutku kao resorne ministarke u tehničkoj Vladi, niti kao buduće premijerke, ali su mogli oboje kroz neku bolju koordinaciju, komunikaciju da ozbiljno nastupe u parlamentu i pred narodnom poslanicima i otvoreno kažu šta će se desiti sa ovom, zapravo, strukturom koja se u ovom trenutku zove Direkcija za E-upravu, a ne da mi nadljudskim naporima, u trpnom stanju, slušajući sinoć, na primer, program televizije „Pink“ intervju mandatarke Brnabić, saznajemo šta će se desiti po ovom pitanju. Da nisam nadljudske napore koristila, kažem, da bi ispratila njen intervju i da bih shvatila na moje duboko razočaranje i žalost da se zapravo parlament preselio na televiziju „Pink“, da narodni poslanici koji raspravljaju o ovom zakonu i ovim amandmanima treba na televiziji „Pink“ od mandatarke da čuju šta će se desiti sa Direkcijom za elektronsku upravu. To je najveći poraz koji je ovaj parlament mogao da doživi i, kažem, uz moje veliko iznenađenje, kako je ova dama uopšte pristala na tako nešto, držeći se ipak nekih etičkih normi koje zagovara. Sinoć sam od nje čula, ako to bude konačno do kraja ispoštovano, da će ovo njeno čedo, koje jeste Direkcija za E-upravu, da se seli zajedno sa njom, kao nekom krovnom upravom za sva ministarstva, verovatno dobiti novi pravni status u okviru kancelarije, na primer, za elektronsku upravu. To je ono što mi treba da čujemo od predlagača. Volela bih da čujemo da li je to tačno, da li je informacija sa „Pinka“ iz usta mandatarke Brnabić tačna ili je tačno to što smo mi dobili u radnom materiju, da ostaje lebdeće, da se zapravo samo gasi ova Direkcija i da mi nadalje ne znamo šta će sa njom biti. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Saša Radulović.
Hvala. Da rezimiramo za građane, kao što se osnivaju dva ministarstva sa po jednom rečenicom obrazloženje, tako se ovde ukida jedna Direkcija bez ijedne rečenice obrazloženja. Ovo je u najmanju ruku neozbiljno. Zaista poniženje za Narodnu skupštinu, za sve poslanike i za sve građane Republike Srbije. Ako se osniva neko ministarstvo ili se gasi neki deo državne uprave, trebalo bi barem da bude neka analiza dosadašnjeg rada, razlozi zašto se to dešava i šta će biti sa tim ljudima, nadležnosti. Ništa od toga nemamo u ovom na brzinu sklepanom obrazloženju za zakon koji je očigledno samo deo koalicionog dogovora. Nema ni želje, ni namere, a ima samo bahatosti vladajuće većine da na ovakav način, sa ovakvim obrazloženjima usvaja zakone u Skupštini Republike Srbije. Pokret Dosta je bilo nikada ovakve stvari neće raditi. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Goran Ćirić. Izvolite.
Meni je žao što nismo čuli ni jednu reč poslanika većine i predlagača koji bi dali odgovor na, evo, desetak pitanja. Poslanica Aleksandra Jerkov je zajedno sa ostalim poslanicima poslaničkog kluba DS dala ovaj amandman sa ciljem da Direkciju za elektronsku upravu održimo u funkciji u okviru i u sastavu Ministarstva državne uprave i lokalne samouprave. Čuli smo od mandatarke da će ključni ciljevi biti podizanje nivoa elektronske uprave, investicije u IT sektoru i da će to biti veliki zamajac za podizanje BDP. Danas vidimo na koji način sistematski radimo upravo ka tom cilju. Mi taj cilj nećemo osporiti. Naravno da je neophodno i potrebno podržati sve talentovane mlade ljude koji imaju dovoljno potencija da razvijaju ovaj sektor u Srbiji, ali u Skupštini danas vidimo, a i juče vidimo, tri različiti interpretacije o tome šta je budućnost Direkcije za elektronsku upravu. Ubeđen sam da je, pre svega, potrebno održati nivo integrativnosti u rešavanju potreba građana Srbije, na taj način što će se integrisati različite baze podataka u nadležnostima različitih ministarstava. Logično je da Direkcija ostaje u okviru Ministarstva državne uprave i lokalne samouprave, zato što je tu najrazgranatija infrastruktura svih gradova i opština, sa svim potencijalom - ljudskim, komunikacionim, telekomunikacionim i prostornim; da je potrebno integrisati baze podataka koje imaju Ministarstvo unutrašnjih poslova, Ministarstvo finansija; dati usluge, osnovne usluge, svim građanima Srbije na efikasan način, naravno, Ministarstvo zdravlja. Mi sada ovde nemamo nikakav odgovor na to šta je budućnost ove direkcije, šta je budućnost čitavog ovog sektora, šta je budućnost ovako važnih funkcija potrebnih za građane Srbije. Dakle, još jednom vas pozivamo da prihvatite ovaj amandman, iako ga je podnela DS, jer je to svakako dobro za građane Srbije.
Reč ima narodni poslanik Boško Obradović.
Hvala predsedavajuća. Kao podnosilac amandmana, naravno, želim da obrazložim. Zaista, u više navrata smo to ovde mogli da čujemo, ukidanje Direkcije za elektronsku upravu, kao organa uprave u sastavu Ministarstva državne uprave i lokalne samouprave, nema nikakve logike. Evo čime se sve bavi ova direkcija: obavlja stručne poslove i poslove državne uprave koji se odnose na usklađivanje i unapređivanje razvoja i funkcionisanje informacionih sistema infrastrukture državnih organa, organa autonomne pokrajine, organa jedinica lokalne samouprave i javnih službi; razvoj i primenu standarda u uvođenju informaciono-komunikacionih tehnologija u državnim organima, organima teritorijalne autonomije, organima jedinica lokalne samouprave i javnim službama; primenu i korišćenje interneta u radu državnih organa, teritorijalne autonomije, lokalne samouprave i javnih službi; kao i druge poslove određene zakonom. Dakle, koja je logika da se ukida ova Direkcija za elektronsku upravu? Naravno da smo tražili da se briše ovo vaše rešenje, ne samo zato što nema nikakvog obrazloženja zašto ukidate Direkciju za elektronsku upravu, već zato što ne može mandatar Ana Brnabić sa sobom, na mesto predsednika Vlade, da ponese i Direkciju za elektronsku upravu, koja pripada Ministarstvu za državnu upravu i lokalnu samoupravu. Ona bi trebalo da odgovori na neka druga pitanja: zašto je smanjila izvorne prihode koji bi trebalo da sleduju lokalnim samoupravama, kada će doći na red konačno izdavanje različitih karti i kartica, i ostalih dokumenata, koji nikako da se izdaju i zbog kojih se formiraju redovi u Srbiji i niz drugih argumenata koji su bili direktno njen posao, a taj posao nije urađen. Sada ovde vidimo da se ukida čak i jedna izuzetno važna stvar, za koju smo se godinama i decenijama borili u Srbiji, a to je elektronska uprava, olakšavanje kroz informatičko-komunikacioni sistem, da građani Srbije dolaze do raznih dokumenata. Prosto, nemoguće je da vi već sat vremena izbegavate da odgovorite na pitanje zašto se ukida ova direkcija? Zato, pozivam predlagača da nam obrazloži šta se desilo i gde nestaje Direkcija za elektronsku upravu? Hvala.
Hvala. Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Vjerica Radeta i Milorad Mirčić. Reč ima Vjerica Radeta.
Član 8. govori o nadležnosti Ministarstva državne uprave i lokalne samouprave, i ovde u kontekstu svih ovih dosadašnjih rasprava, vezanih za ukidanje Direkcije za elektronsku upravu, treba napomenuti da, od kada se pojavilo ime Ane Brnabić, kao opcija za mandatara Vlade, vi ste je predstavljali kao nekoga ko je imao izuzetne zasluge u ovom ministarstvu i, pre svega, kao nekoga ko je napravio revoluciju u elektronskoj upravi. Nekako ste elektronsku upravu poistovećivali kao da je to bila lična karta Ane Brnabić, pa vas sada pitamo, zašto otimate ženi ličnu kartu? Zašto? Šta je ona uradila i šta je uopšte urađeno u ovom ministarstvu u okviru te elektronske uprave, da biste sad tu direkciju ukidali? Nije urađeno ništa, pogotovo ne ono čime se hvalite da ste uradili. Da li su umrežene lokalne samouprave? Nisu. Da li su ljudi koji su, još u decembru, podneli zahteve za elektronske zdravstvene knjižice da li su ih dobili? Nisu. Da li je, ne daj Bože, urađen jedinstven birački spisak po nekoj novoj metodologiji? Nije. Dakle, da ste ove bitne poslove završili, pa i da kažemo, evo sad ne morate više tim da se bavite u okviru posebne direkcije, nego će to biti kao deo posla, svakodnevnih poslova i to može bez posebno iskazane nadležnosti. To jednostavno ne može, zato što niste uradili ništa od onoga što ste obećavali. Naravno, mi ćemo detaljnije i više o tome govoriti kada budemo govorili o Vladi, jer je, upravo, kao što rekoh, to ono čime se hvali Ana Brnabić i čime se vi hvalite, takođe, kao njenim velim uspesima i jedinim što je uradila u okviru Vlade Republike Srbije. Mi smo, takođe, predložili, pored brisanja ovog člana, kao drugu varijantu dodavanje novog stava, gde smo predvideli upravni inspektorat, kao organ uprave u sastavu Ministarstva državne uprave i lokalne samouprave i napisali smo, naravno, precizno koje su to nadležnosti koje su uobičajene i bez kojih, zapravo, ne može da se funkcioniše. Nije nam baš najjasnije zbog čega ste vi to propustili, a sa druge strane, zašto je problem da usvojite neki amandman kada vidite da je očigledno i dobronameran i stručan i da će pomoći svima onima koji koriste usluge državne uprave i lokalne samouprave. Hvala.
Na član 8. amandman su zajedno podneli poslanici Marko Đurišić, Miroslav Aleksić, Nenad Konstantinović, Goran Bogdanović i Zdravko Stanković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 8. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Marijan Rističević i Marko Atlagić. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Odustajem.
Hvala. Na član 9. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su poslanici Bojan Torbica, Dejan Šulkić, zajedno Vjerica Radeta i Sreto Perić, zajedno Zoran Živković, Jovan Jovanović, Marinika Tepić, Sonja Pavlović i Aleksandra Čabraja i zajedno poslanici Poslaničke grupe Dveri. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Ne, to je greška. Izvinite. Reč ima narodni poslanik Sreto Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 9. Predloga zakona o izmenama dopunama Zakona o ministarstvima, odnosi se na član 13. Zakona o ministarstvima. Član 13. reguliše delokrug Ministarstva spoljnih poslova. Intervencija predlagača se odnosi na određene nove nadležnosti Ministarstva spoljnih poslova. Između ostalog, kaže se – poslove u vezi sa učešćem predstavnika Republike Srbije u multinacionalnim operacijama, misijama, i organizaciju i obezbeđivanje učešća civila u tim operacijama, misija, u saradnji sa drugim nadležnim državnim organima, saglasno posebnom zakonu, razvojnu saradnju namenjenu inostranstvu i koordiniranje upravljanja humanitarne pomoći, u saradnji sa drugim nadležnim organima, saglasno posebnom zakonu. To je intervencija u članu 13. Zakona o ministarstvima. Za nas, iz SRS, ovo je neprihvatljivo kada se kaže humanitarna pomoć, mi se uvek setimo i milosrdnog anđela i za nas to nije prihvatljivo. Mi se opredeljujemo prema nekoj zemlji, da li je prijateljska ili nije Srbiji, da li je ona priznala nezavisnost KiM. To je za nas polazna tačka, na osnovu koje mi gradimo naše odnose prema toj državi. Mi izražavamo sumnju da na čelu ovog ministarstva može da se nađe neko kao što je bio Vuk Drašković, kao što je bio Goran Svilanović, i ko zna gde sve može da nas odvede. Primarno se ovde raspravljalo, kada je ovaj zakon u pitanju, uglavnom o dodavanju, odnosno uvođenju nova dva ministarstva, a onda lagano se nekim ministarstvima oduzimaju neke nadležnosti, odnosno delokrug poslova, a nekima se i dodaju, pa za ovu intervenciju u članu 9. ovog Predloga zakona ne može se reći da je to želja koalicionih partnera da usaglasi neke svoje odnose i uskladi. Pre bih rekao da se ovde radi o intervenciji NATO pakta. Mi ovde pokušavamo da budemo veći NATO, nego što je sam NATO pakt, veće pristalice MMF-a, nego što je i sam MMF. Mi bi potpuno razumeli predlagača da je on predložio intervenciju u stavu 2. ovog predloga zakona gde se govori o upravi koja ima za cilj da razvija saradnju naše dijaspore, odnosno da pruži svaku neophodnu pomoć pre svega Srbima, a naravno i drugim građanima, odnosno državljanima Republike Srbije koji žive u inostranstvu.
Reč ima Boško Obradović.
Predloženim amandmanom Srpski pokret Dveri zapravo štiti interese bezbednosti Republike Srbije i bezbednosti građana Srbije. Naime, imajući u vidu činjenicu da se ovim zakonskim predlogom nije na jasan način definisalo o kakvim se multinacionalnim civilnim operacijama radi i pod okriljem koje organizacije ćemo slati naše civile u neke multinacionalne organizacije, mi smatramo da postoji opasnost po državljane Republike Srbije, da civili budu upućeni u multinacionalne misije EU u rizična područja. Mi nemamo nikakav razlog da učestvujemo u bilo kakvim rizičnim multinacionalnim operacijama. Naši građani i civili posebno nemaju potrebe da se izlažu bilo kakvom riziku. Mi nismo članica EU. Mi nismo u obavezi da se solidarišemo sa bilo kakvim misijama EU, a da ne govorim o misijama NATO pakta koje su uvek osvajačke, destruktivne, nasilne i praktično fašističke i nemamo ni jedan jedini razlog da svoje građane stavljamo u kontekst bilo kakvih rizičnih multinacionalnih operacija. To je razlog zašto smo mi ovim amandmanom predvideli brisanje jednog ovakvog člana, dok ga vi malo ne precizirate – o kakvim se multinacionalnim operacijama radi, pod okriljem kojih međunarodnih organizacija, koliko je to rizično za naše građane. Mi ne želimo da naši građani, posebno civili budu izloženi bilo kakvom riziku. Nema razloga da učestvujemo u bilo kakvim multinacionalnim operacijama koje nisu naš nacionalni i državni interes, koje nisu nešto što se nas tiče. Ako EU ima neke svoje misije i ima neke svoje rizične multinacionalne operacije neka to radi bez nas. Mi smo imali dovoljno i svojih problema. Nema razloga da se mešamo u unutrašnja pitanja drugih država. Hvala.
Reč ima Dragan Vesović.
Imam oko šest minuta. Hvala predsedavajuća. Da malo pojasnim ovo što je gospodin Obradović pričao. Ako smo pažljivo čitali obrazloženje koje se ovde nudi, ove nadležnosti idu ka Ministarstvu inostranih poslova, a ono će u saradnji sa podgrupom Ministarstva odbrane i Vojske Srbije zaduženo za obezbeđivanje zakonskih okvira i javnih institucionalnih kapaciteta za učešće Republike Srbije u civilnim misijama da usklađuje pitanja vezana sa pregovorima iz Poglavlja 31, a to Poglavlje 31 treba da ustanovi poslove bezbednosti i odbrambene politike. Mi znamo stavove EU u pogledu bezbednosti spoljne politike i vrlo često u tim nesretnim pregovorima koje Vlada Republike Srbije vodi sa EU nameće se pitanje našeg odnosa sa Rusijom. Da li ovakvo obrazloženje može da uslovi da civilne misije ili vojne misije, jer vidim da je predviđena i saradnja sa Ministarstvom odbrane, bude rezultovalo time da ne daj bože naši građani idu na rešavanje sukoba koje npr. imaju Rusija i Ukrajina, jer je stav EU po tome poznat. Razmislite. Vrlo je svrsishodno da ovaj predlog odbacimo jer on može da nas odvede u nešto što uopšte nije dobro.
Hvala. Na član 9. amandman u istovetnom tekstu podneo je poslanik Marijan Rističević i prof. Marko Atlagić je obavestio da je povukao amandman.
Odustajem.
Hvala. Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Miroslav Aleksić, Nenad Konstantinović, Goran Bogdanović i Zdravko Stanković. Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Krasić i Nemanja Šarović.
Prosto je neshvatljivo da u članu 13, koji objašnjava delokrug poslova kojim se bavi Ministarstvo spoljnih poslova, u stavu 2. je navedeno kao organ uprave Uprava za saradnju sa dijasporom i Srbima u regionu i to nije neki problem ako je to navedeno. Međutim, izostavljena je Diplomatska akademija, a Ministarstvo spoljnih poslova na svom sajtu se hvali kako u sastavu ministarstva ima i Diplomatsku akademiju i onda je prosto neverovatno, zašto niste makar taksativno naveli šta se sve nalazi u sastavu Ministarstva spoljnih poslova kao upravni organ. Mi smo ove amandmane podneli da jednostavno pomognemo, da ispravimo. Možda se u brzini nešto zaboravilo, da se to ispravi, da to bude kompletan zakon. Međutim, ja sam jutros čuo i kada citiraš ono što je u zakonu i kada se pozivaš na zakon koji je donela ova koaliciona vlast, predložila, odmah te optuže kako mrziš nekog. Ja ne mrzim nikoga, samo čitam šta piše u zakonima. Kada pročitam ono što je napisano u zakonu, a znam da je taj zakon izglasala ova većina koja podržava ovu Vladu po logici stvari to treba da se ugradi. Međutim, oni ti odmah koknu etiketu – ti mrziš. Mrzim i kad čitam ono što su oni napisali.
Na član 10. amandman u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Bojan Torbica, Dejan Šulkić, zajedno Nataša Jovanović i Zoran Krasić, zajedno Sanda Rašković Ivić i Đorđe Vukadinović i zajedno Zoran Živković, Jovan Jovanović, Marinika Tepić, Sonja Pavlović i Aleksandra Čabraja. Nataša Sp. Jovanović nije podnosilac. Đorđe Vukadinović.
Ovo se direktno naslanja na naš amandman na izmene člana 1. i u tom smislu dobar deo one argumentacije koja je izložena u vezi sa članom 1. stoji i ovde, a tiče se ministarstva za evropske integracije i tiče se, po meni, pogubnog kursa nezavisno od toga ko ga je počeo, nezavisno od toga ko ga je ubrzao i radikalizovao. Predlagači su jako neodređeni i malo protivrečni. Oni sa jedne strane naglašavaju kako je strahovito važno da se usvoji ovaj zakon, odnosno ove izmene i da se uvede ministarstvo za evropske integracije, a istovremeno naglašavaju kako se tu neće ništa bitno promeniti, niti će biti više troškova, niti će biti nekih novih ovlašćenja, niti bilo čega drugog. U tom svetlu se prosto pitam zašto im je toliko stalo da se to ministarstvo uvede ako je sa druge strane reč o tome da se ništa bitno neće promeniti. Naravno, stvar je simbolička i politička. Kao što se na drugi način preporučuju koalicionim partnerima, ovim predlogom ministarstva se proporučuju zapravo Briselu i briselskoj administraciji šaljući poruku – evo vidite kako smo mi dobri, mi radimo ono što prethodnici naši, nekadašnji miljenici iz DS ili DOS nisu radili, mi vam uvodimo i ministarstvo za evropske integracije. To je očigledno jedina logika i jedini smisao toga, a istovremeno se želi dobiti neka vrsta amnestije političke ili popusta ili benefita u Briselu za razne autoritarne poteze i postupke koji su na nivou unutrašnje politike, ovde već pomenute „Savamale“, odnosa prema medijima i odnosa prema opoziciji. Sve u svemu, završavam sa ovim amandmanom, imam još nešto malo vremena, koje ću iskoristiti kasnije. Hvala.
Reč ima Nataša Sp. Jovanović.
Došli smo do onog ključnog člana. Dakle, SRS je ovim amandmanom htela da vam još jednom stavi do znanja da je apsolutno nepotrebno uvođenje ovog ministarstva za evropske integracije, a ja ću to da obrazložim na još jedan dodatni način. Naime, poštovane kolege, kroz istoriju srpskog naroda, viševekovnu istoriju, se pokazalo da je bilo različitog pokušaja da se istrgne iz sastava Srbije KiM. Uvek smo tome odolevali, i naš narod je činio sve da se zaštiti kolevka Srpskog naroda. Međutim, vama bi trebalo da bude jasno, a pre svega vama koji niste bili ni aktivni politički, a vama tek je valjda bilo jasno kao bivšim članovima SRS, kada je formirana međunarodna upravljačka grupa za KiM koju su činile gotovo sve članice EU na čelu sa Amerikom, da će učiniti sve da nam istrgnu iz našeg teritorijalnog integriteta KiM. Onda je usledilo priznavanje od strane svih tih članica, gotovo u jednom danu, ili u nekoliko dana, te lažne šiptarske države, i ne samo to, već učlanjenje Srbije u EU za koje je visoki gost, onaj koga ste i vi pozvali i veliki prijatelj Srpskog naroda, a i vaše stranke smem da kažem, potpredsednika Vlade Ruske Federacije Dmitri Rogozin juče rekao u intervjuu za „Sputnjik“ da apsolutno je nemoguće da očekujete da će Srbija bez pritisaka i bez direktnog uslovljavanja da se odrekne KiM biti primljena u članstvo EU. Još se i uvaženi ruski gost upitao, a i zašto bi išli tamo kada svi iz nje beže. Naši radnici, naši poljoprivrednici, i te kako imaju štete. I ako ste pokušali neke kolege i koleginice jutros da prikažete građanima Srbije i to stalno radite, jer imate i najviše mogućnosti medijskih prostora, kako je i te kako dobro za našu zemlju. Ima velike štete od momenta kada smo potpisali SSP, jer preko, po osnovu carina pola milijardi evra i više, ne znam koliko je samo za prošlu godinu, to ekonomisti bolje znaju, Srbija izgubila samo po tom osnovu. Da ne govorimo o tome da i te kako sve te zemlje koje imaju takav neprijateljski stav prema nama kada je u pitanju očuvanje naše teritorije imaju blagonaklon odnos prema Hašimu Tačiju, koji sa druge strane na teritoriji Republike Srbije milijarde evra otima svake godine i na desetine ili stotine hiljada hektara. Prema tome, gospođo Gojković, dame i gospodo narodni poslanici, budućnost i period koji je pred nama, a u istoriji jednog naroda i 10 i 20 godina to je nešto što veoma brzo prođe i protrči kroz politički angažman mnogih, neki će da opstanu, neki neće na političkoj sceni. Šta će sve da se dešava, videćete da su srpski radikali bili u pravu. Kada dođe taj trenutak o kojem je juče govorio u ovom pomenutom intervjuu gospodin Rogozin.
Reč ima Marinika Tepić.
Zahvaljujem, predsednice. Moje kolege i ja iz poslaničkog kluba samostalnih poslanika nemamo ništa protiv prepoznavanja intenzivnijeg aktivizma i delovanja po pitanju evrointegracija, ali to nije slučaj sa ovim članom kojim se predlaže uspostavljanje ministarstva za evrointegracije. Odnosno način na koji se to planira je veoma diskutabilan i ja ću obrazložiti zbog čega. Najpre moram da se osvrnem na kontinuiranu raspravu po ovom pitanju kada su sve zasluge pripisivane još uvek aktuelnoj ministarki za evrointegracije u tehničkoj vladi, gospođi Joksimović, naročito po pitanju otvaranja pregovaračkih poglavlja, a da niko, ali niko od poslanika većine smogao snage hrabrosti, korektnosti, poštovanja i svega što uz to ide prema gospođi Tanji Miščević, kao šefici pregovaračkog tima, koja zajedno sa brojnim radnim grupama čini zapravo kičmu pregovaračkog procesa. Ruku na srce ovaj proces ne bi ni izgledao tako da nema gospođe Miščević. Zaista sam dužna kao neko ko je sa njom sarađivao da skrenem pažnju na to, a mislim da je izuzetno nekorektno od strane poslaničke većine da se tog dela nije setio. Ono što je dodatno problematično u uspostavljanju ovog ministarstva i načina uspostavljanja rada ovog organa, državne uprave u budućnosti, što je izvesno, jeste tretman stručnih lica, odnosno profesionalaca. Kao što sam malopre pomenula, pa i u pukoj raspravi gospođe Miščević, moram da kažem da je izuzetno veliki problem bio taj što se do sada u pregovaračkim radnim grupama ministarstava na čelu više od polovine pregovaračkih radnih grupa su bili državni sekretari, koji niti imaju znanja, niti imaju kvalifikacije za to, a više od polovine njih ne zna ni da bekne engleski jezik. To je nešto što je činjenica i što je predstavljalo zaista intenzivno spoticanje u elementarnim stvarima sa drugom pregovaračkom stranom, odnosno predstavnicima EU, o čemu je tim gospođe Miščević vrlo dobro sve znao i koliko-toliko uspeo da taj trasirani put još davne 2001. godine privede onoj pravoj nameni. Takođe i u …
Potrošili ste vreme.
Koristim i vreme zamenice poslaničke grupe.
Ne, Jovan Jovanović je tu prisutan, tako da samo on može da koristi vreme ovlašćenog, jer je on ovlašćeni. Reč ima narodni poslanik Boško Obradović.
Hvala predsedavajuća. Poštovani građani Srbije, vreme je da objasnimo ideju Dveri koju smo izneli u ovom amandmanu za uvođenje ministarstva za evropske dezintegracije i za Evropu posle EU. Ono što je osnovna tendencija u savremenoj Evropi nisu više evropske integracije. Trenutno aktuelna tema su evropske dezintegracije. Nema više proširivanja EU, kreće skraćivanje EU. Velika Britanija je već izašla iz EU, a evo šta kaže jedan od najuglednijih evropskih političara, bivši predsednik Češke Vaclav Klaus, koji pre nekoliko dana kaže da je vreme, da je kucnuo čas da Česi počnu da pripremaju izlazak svoje zemlje iz EU. Jel sada malo gospodo sa vlasti jasnije koliko je aktuelno ovo o čemu Dveri vama pričaju danima u Narodnoj skupštini Republike Srbije? Kaže dalje Vaclav Klaus, ne Boško Obradović, nego bivši predsednik Češke Vaclav Klaus, obratite pažnju, povodom odluke Evropske komisije da tuži Poljsku, Mađarsku i Češku, jer odbijaju da primaju izbeglice, ocenio je da to jasno pokazuje kakve namere ima Evropa sa Češkom. Principijelno i odlučno protestujemo protiv odluke EU da počne postupak zbog tzv. ne primanja imigranata zbog kvota koje je nametnuo Brisel i kaže istorijsku rečenicu – protestujemo zbog nastojanja da nas kazne i nateraju da budemo poslušni. To je suština onoga o čemu vam pričam već nekoliko dana, ne dozvoljavamo da nas nateraju da budemo poslušni. Ne dozvoljavamo da nam EU i Brisel i briselski komesari određuju kako ćemo mi živeti ovde u Srbiji. Zato smatramo da je veoma važno da se aktuelna vlast okrene ka razmišljanju o vremenu Evrope posle raspada EU. Ovim amandmanom zapravo se bliže određuju nadležnosti ministarstva za evropske dezintegracije čiji je zadatak da pripremi kompletnu državnu upravu za tranzicioni period i prekid daljih pregovora o ulasku Srbije u EU. Vreme je da počnemo da se bavimo bilateralnim odnosima sa svim zemljama Evrope, ali isključivo na ravnopravnom osnovu i isključivo na obostranom interesu. Mi nemamo nikakav interes da idemo dalje u EU po svaku cenu u trenutku kada ozbiljne evropske države napuštaju EU i kada ne žele da budu maltretirani i ucenjivani od strane briselskih komesara. Zato je izuzetno važno da shvatite značaj ministarstva za evropske dezintegracije i Evropu posle EU, jer je to danas najaktuelnija tema u Evropi. Kao što ste videli, to misle brojni, najugledniji evropski političari, kao što je bivši predsednik Češke Vaclav Klaus i to misli ogroman broj najznačajnijih političkih organizacija širom Evrope koje su evro skeptične i u tom smislu politika Dveri je danas najmodernija evropska politika u Srbiji. Ono za šta se mi zalažemo, za Evropu posle EU, to je moderna evropska politika, a Aleksandar Vučić uz Čedomira Jovanovića su poslednji evrofanatici u savremenoj Evropi. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Saša Radulović.
Hvala. Da ponovim za građane još jednom da se ovde kod nas u Srbiji, ako imate vladajuću većinu ovakvu, osnivaju ministarstva sa jednim paragrafom, odnosno jednom rečenicom obrazloženja. Za ovo ministarstvo za evropske integracije se kaže sledeće u obrazloženju zašto se pravi: „Osnivanje ministarstva za evropske integracije predlaže se usled značajno većih obaveza i obima poslova u procesu pridruživanja EU u odnosu na ranije postojeći, a posebno imajući u vidu sve veće obaveze u pogledu neposredne komunikacije sa samim institucijama EU, na šta može bolje odgovoriti ministarstvo kao samostalni organ državne uprave nego što bi to mogla dosadašnja služba Vlade, Kancelarija za evropske integracije.“ Znači, ovo bi trebao da bude možda početak obrazloženja, međutim, ovo je sve od obrazloženja što smo dobili. Onda to upada u kontradikciju sa daljim obrazloženjem koji govori o finansijskim sredstvima za sprovođenje ovog zakona, a tamo se kaže: „Za sprovođenje predloženog zakona nije potrebno obezbediti dodatna sredstva u budžetu Republike Srbije.“ To znači da ljudi koji su bili zaposleni u državnoj upravi, koji su se bavili ovim pitanjem pre promene ovog zakona, a bili su u Kancelariji za evropske integracije, će i dalje nastaviti da rade isti taj posao, tako da je potpuno nejasno kako će sada postojanje ministarstva odgovoriti na značajno veće obaveze i obim poslova. Očigledno je da ovo obrazloženje nema nikakve veze sa onim što je namera zakonopisca. Inače, zakon je pisao uvaženi poslanik Aleksandar dr Martinović, koji je takođe naveo razloge zašto se ovaj zakon donosi po hitnom postupku. Imamo trostruku hitnost. Sednica Skupštine je hitno zakazana 24 sata i 50 minuta pre održavanja, zakon je po hitnom postupku i još treba da stupi na snagu hitno danom objavljivanja u „Službenom glasniku“, umesto da prođe normalnih osam dana. Pa kaže u obrazloženju zašto se donosi zakon po hitnom postupku: „Razlozi za donošenje predloženog zakona po hitnom postupku sadržani su u potrebi da se spreče štetne posledice po rad organa i organizacija.“ Znači, pet godina nismo imali ovo ministarstvo i sada odjednom treba da uštedimo nekoliko dana da ne bi nastupile štetne posledice koje su očigledno nastupale po predlagaču prethodnih pet godina. Mada, nije rekao koje posledice su u pitanju, koliko ih ima i koliko su nas koštale sve te stvari. Zatim, kaže da bi osnivanje ovih ministarstava u znatnoj meri doprinelo unapređenju društvenih odnosa i da je to ocenjeno, pri čemu ne kaže ko je ovo ocenio. Pretpostavljam da je ocenio sam, a da nam ne govori kako je ocenio, kojim merilima i kako će to doprineti unapređenju društvenih odnosa i, na kraju krajeva, kojih društvenih odnosa? Na ovakav način se ne bi smeli donositi zakoni u Srbiji. Znači, imamo ministarstva koja se osnivaju sa jednom rečenicom obrazloženja, koja u sebi nikakvo obrazloženje ne sadrže. Upravo sam pročitao to. U isto vreme se ukidaju direkcije bez i jedne rečenice obrazloženja. To je, na kraju krajeva, neozbiljno. Da ne govorim o tome da je ponižavanje i poslanika, vređanje zdravog razuma i poslanika i građana Republike Srbije. Pokret „Dosta je bilo“ ovakve stvari nikada neće raditi. U ovome i jeste razlika, zbog ovakvih stvari ljudi misle da su svi isti, pošto se ovako u Srbiji uvek radilo. Partokratija donosi zakone bez obrazloženja, to je i razlog propadanja Srbije.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Jovan Jovanović.
Zahvaljujem se. Jedan od istaknutih poslanika vladajuće stranke prebacio je danas nama poslanicima opozicije da nikada ne dajemo rešenja, već da uvek izražavamo samo protivljenje predlozima vladajuće koalicije. Današnja rasprava o amandmanima, kao i rasprava u subotu je upravo pokazala suprotno, odnosno da onaj deo opozicije kojem pripadaju i poslanici okupljeni u Klubu samostalnih poslanika, u čijem sastavu su i članovi Građanske platforme, daje konkretna rešenja i razloge za njihovo prihvatanje. Glavni razlog zbog kojeg smo protiv osnivanja ministarstva za evropske integracije je taj što je veoma neobičajeno da se u sred procesa pristupanja menja institucionalna struktura učesnika u tom procesu, odnosno koncept pregovaranja sa EU. Osnivanje ovog ministarstva, odnosno ukidanje Kancelarije za evropske integracije negativno će uticati na efikasnost procesa pristupanja, odnosno smanjiće operativnost institucija koje se bave evropskim integracijama, između ostalog i zbog toga što ministarstvo ima mnogo komplikovanije i vremenski zahtevnije procedure nego kancelarija. Ministar jednog resora takođe ne može da koordinira rad drugih ministarstava, već u skladu sa Zakonom o Vladi članom 13, to može da čini ovlašćeni potpredsednik Vlade i to bi bio mnogo bolji model. Utapanje Kancelarije za evropske integracije u ministarstvo dovešće do politizacije stručnih poslova i samim ti do daljeg odliva stručnih kadrova iz ove institucije, što će imati dodatni negativan uticaj na proces evropskih integracija. Na osnovu nedavnog istraživanja Centra za evropske politike, približno 50% državnih službenika koji su uključeni u rad na procesu evropskih integracija planira da napusti posao jer su nezadovoljni uslovima rada, a poboljšanje položaja državnih službenika je važan uslov za ulazak u EU. Da ponovim ono što sam naveo u svom prekjučerašnjem izlaganju, Građanska platforma zalaže se za evropske integracije pod uslovom da obe strane imaju iskren odnos prema ovom pitanju, odnosno da u središtu ovog procesa bude poštovanje i zaštita temeljnih evropskih vrednosti, vladavine prava, slobode govora i zaštite ljudskih i manjinskih prava. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Boško Obradović.
Poštovani građani Srbije, kolege narodni poslanici, poštovana predsedavajuća, u ovom preostalom vremenu poslaničke grupe Dveri želeo bih da iskoristim priliku da još jednom pocrtam značaj i delokrug rada ministarstva za porodicu i populacionu politiku koju smo predvideli ovim amandmanom na Zakon o ministarstvima. Od ulaska Dveri u politiku i objavljivanja Novog narodnog dogovora 2011. godine insistiramo na tome da jedan od državnih prioriteta broj jedan mora biti briga o porodici, rađanju, podršci mladim bračnim parovima, porodicama sa više dece i sveukupno gledano borbi protiv bele kuge u našem narodu i društvu u celini. To je jedna tema po kojoj su Dveri najprepoznatljivije i, zaista, ako hoćete u jednoj rečenici da kažemo definiciju Dveri, onda je to - politički pokret porodičnih ljudi koji insistira na tome da porodična politika treba da bude politika broj jedan u 21. veku. Da bi ta porodična politika dobila svoje puno institucionalno utemeljenje, ona mora imati ministarstvo za porodicu i populacionu politiku i to smo mi predvideli ovom našom amandmanskom intervencijom. Čime bi sve trebalo da se bavi ovo ministarstvo? Verujte, od onih najmanjih, a mnogo važnih pitanja, da recimo radno vreme u Srbiji treba vratiti na radno vreme od 07.00 do 15.00 sati, da nedelja mora da bude neradan dan i da to svi moraju da poštuju, do nekih mnogo složenijih i ozbiljnih pitanja, kakvo je recimo pitanje poreske reforme u Srbiji, koja treba da bude stavljena upravo u funkciju porodice. Dakle, za svako novorođeno dete vi kao porodica dobijate određene poreske olakšice.
Hvala, potrošili ste vreme vaše grupe i kao ovlašćeni. Na član 10. amandman, sa ispravkom, podnela je poslanička grupa Dveri. Reč ima Marinika Tepić, po amandmanu.
Po amandmanu i iskoristila bih rado ostatak vremena da ukažem na još neke rizike koji su do sada bili ozbiljna nota u pregovaračkom procesu, kritička nota naravno, i zbog čega mi ne možemo da podržimo na ovaj način uvođenje ministarstva za evropske integracije. Kao što sam rekla u prvom delu izlaganja kada sam istekom tog dela vremena prekinuta, ono što se ispostavilo kao strašno veliki problem u dosadašnjem radu, a sada deluje da će se samo ta koordinacija nastaviti, a to je da su na čelu pregovaračkih radnih grupa ispred ministarstava državni sekretari, od kojih više od polovine niti govori engleski jezik niti su stručno osposobljeni ni kapacitetima ni obrazovanjem ni iskustvom za posao koji je pred njima. U tom smislu, želim posebno da skrenem pažnju da se nadam da se nikada više neće dogoditi situacija kakvu smo imali na poslednjoj međuvladinoj konferenciji, kada su se raspravljala otvaranja poslednja dva pregovaračka poglavlja, kada se niko od stručnih lica ko je pisao pregovaračko poglavlje nije našao u delegaciji Republike Srbije. Dakle, niti smo imali predstavnika ili direktora Zavoda za intelektualnu svojinu, niti bilo koga iz Uprave carina. To su stručna lica koja su pisala pregovaračka poglavlja koja će i sutra trebati implementirati i pripremati sva akta radi harmonizacije, ali oni nisu, nažalost, našli mesto u delegaciji Republike Srbije, što je nedopustivo. Taj odnos ocene pozitivne prema nestručnim licima koji su nagrađeni tako što su šefovi pregovaračkih radnih grupa, a nenagrađivanje, kažnjavanje, izolacija ili sakrivanje stručnih lica koji zapravo rade evrointegracijski posao u najozbiljnijem delu tog posla je nešto sa čim Vlada Republike Srbije i naročito ovaj budući saziv koji se očekuje za nekoliko dana treba da se suoči i da prizna da nema kapaciteta ni znanja za to. Ono što sam još pri kraju svog izlaganja dužna da napomenem, iz prostog razloga što smo slušali u prethodnim izlaganjima pohvale na račun ove Vlade Republike Srbije i prethodne Vlade, odnosno istog sastava, a to je da se ostavlja utisak da je proces evrointegracija započeo dolaskom Aleksandra Vučića na čelo Vlade, kao glavnog pregovarača. Moram radi javnosti da podsetim da se do otvaranja pregovaračkih poglavlja ne bi ni došlo da Republika Srbija najpre nije stekla status kandidata. To se dogodilo početkom 2012. godine, dakle, pre nego što je Aleksandar Vučić uopšte došao na vlast. Da bi Republika Srbija stekla uopšte status kandidata, takođe radi javnosti, važno je da napomenem da je prethodno trebalo da se ispuni niz vrlo teskobnih uslova, između ostalog i saradnja sa Haškim sudom. Tako da je Vlada Aleksandra Vučića i ceo ovaj pregovarački proces praktično došao na gotovo, na spreman teren i na rešena najteža pitanja od 90-ih godina do 2012. godine. Jako je važno reći da je otvaranje pregovaračkih poglavlja priznanje svim vladama od 2001. do 2012. godine, kada su se stekli uslovi za otvaranje pregovaračkih poglavlja, a ne da se pod navodnicima novija istorija ili istorija približavanja Evropskoj uniji broji od 2012. godine i Aleksandra Vučića. Hvala vam.
Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Hvala. Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Marko Atlagić, koji je pismeno obavestio da odustaje. Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Miroslav Aleksić, Nenad Konstantinović, Goran Bogdanović i Zdravko Stanković. Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Vjerica Radeta i Nemanja Šarović. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Član 10. je zapravo novododati član 13a i govori o nadležnostima novoformiranog ministarstva za evropske integracije. Mi u SRS što se tiče evropskih integracija imamo jasan i nedvosmislen stav od početka i mislimo da Srbija ne treba da ide u Evropsku uniju i da treba da se prekinu pregovori sa Evropskom unijom, ali čak i vi koji ste za evropske integracije trebalo bi da znate da vam je ovo ministarstvo potpuno suvišno. Čuli smo i u petak kada je bila načelna rasprava i danas od ovih koji se takmiče sa vama, ovi koji su bili pre vas, koji se takmiče ko ima veće zasluge za evropske integracije, da su i oni a i vi sve do sada radili u skladu sa vašom politikom na tim poslovima evropskih integracija, kroz sva druga ministarstva. Zaista, ovo posebno ministarstvo je nešto što nije u skladu ni sa našim pravnim sistemom, niti je moguće da ovakav organizacioni oblik postoji za nadležnosti koje ste vi predvideli. Najmanje ili najviše kako je ovo moglo da se organizuje jeste na nivou nekog, bilo kog, organizacionog oblika u okviru ministarstava koji se inače bavi time. Ne može kada vi ovde nama predlažete često zakone, odnosno uglavnom predlažete zakone i kažete da je to na osnovu zahteva Evropske komisije i onda predlaže neko resorno ministarstvo. Ne može sada ovo ministarstvo biti neki nadorgan koji će predlagati, recimo, zakone u ime svih ministarstava i taj ministar da bude neki supermen koji će biti u stanju da u ime Vlade ovde predstavlja zakon iz bilo koje oblasti. Dakle, potpuno je nepotrebno i nisam sigurna ni da ima baš ni ustavnog osnova za ovako nešto, ali jednostavno nemate potrebe da na ovaj način pokazujete svoju veliku ljubav prema Evropskoj uniji. Pokazivali ste je i bez ovog ministarstva. To što je gospođi Jadranki Joksimović smetalo što se zove ministar a nema portfelj, to verovatno jeste problem, ali mogli ste to i drugačije da rešite. Hvala.
Potrošili ste vreme poslaničke grupe. Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milorad Mirčić i Miljan Damjanović. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Kao ovlašćenog predstavnika? Koliko imam vremena otprilike?
Tri minuta i 26 sekundi.
Vrlo brzo ću da pričam. Znači, 13a odnosi se na stav 2. Moram da vam skrenem pažnju na to da je 12. septembra 2008. godine Srbija donela Zakon o ratifikaciji SSP-a i onog prelaznog sporazuma i nikome nije palo na pamet od tada ko je bio na vlasti da formira posebno ministarstvo za neke integracije. Zašto nikome nije palo na pamet to? Pa bilo je nekih ideja, ali bio je problem kako definisati taj državni organ, šta bi taj državni organ radio. Doduše, nekih ideja na tu temu bilo je još i 2004. godine, ali nikada ta ideja nije dignuta na nivo posebnog državnog organa. Naročito ta ideja nije dignuta na taj nivo kada su se, sećate se 2012. godine u jednoj televizijskoj emisiji, Božidar Đelić i Jorgovanka Tabaković izljubili kao rođeni zato što je Srbija dobila status kandidata. Ni tada nije bila ideja da se formira posebno ministarstvo. U stavu 2. zamislite šta je napisano – da ovo ministarstvo sarađuje sa Misijom Republike Srbije pri Evropskoj uniji. Sarađuje sa misijom, samo zbog toga postoji stav 2. Delokrug ministarstva – saradnja sa Misijom Republike Srbije. Paradoksalna stvar šta sve trpi papir, šta je sve neko morao da napiše da bi stvorio privid kako je to navodno nešto ozbiljno. Moram da vam skrenem pažnju, nezavisno od toga da li neko prati ovaj prenos ili ne prati ovaj prenos, od 2012. godine svi koji su na vlasti u Republici Srbiji oni su fazi monitoringa i skrininga. Znači, prijatelji iz Evropske unije vas posmatraju, a sada su u drugoj fazi da vas pregledaju, da ne zabrljate nešto. Mene prosto zaprepašćuje činjenica da u uslovima egzita britanskog neko gura prst u oči tradicionalnim našim prijateljima, a drago mi je što napokon građani Republike Srbije shvataju gde se nalaze evrofanatici. Ko je preuzeo fenjer od Demokratske stranke i gde se nalazi poslednja linija odbrane Brisela? Poslednja linija odbrane Brisela nalazi se na Andrićevom vencu.
Amandman kojim predlažu dodavanje novog član a10a zajedno su podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Miroslav Aleksić, Nenad Konstantinović, Goran Bogdanović i Zdravko Stanković. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo odbacio je ovaj amandman, a odbačeni amandmani ne mogu biti predmet rasprave. Amandman, sa ispravkom, kojim posle člana 10. predlažu dodavanje člana 11. zajedno su podneli narodni poslanici Sanda Rašković Ivić, Dijana Vukomanović, Đorđe Vukadinović i Slaviša Ristić. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo odbacio je ovaj amandman, a odbačeni amandmani ne mogu biti predmet rasprave. Na član 11. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su poslanici Bojan Torbica, zajedno Vjerica Radeta i Milorad Mirčić, zajedno Sanda Rašković Ivić, Dijana Vukomanović, Đorđe Vukadinović i zajedno Zoran Živković, Jovan Jovanović, Marinika Tepić, Sonja Pavlović i Aleksandra Čabraja. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Član 11. Predloga zakona odnosi se na član 25. osnovnog zakona, koji se menja i dopunjuje ovim novim predlogom i odnosi se na nadležnosti Republičke direkcije za robne rezerve. Ovde je zaista, ali zaista, apsolutno bilo nepotrebno menjati ovaj član, jer je već bilo predviđeno da nadzor nad radom Republičke direkcije za robne rezerve vrši Ministarstvo trgovine, turizma i telekomunikacija i Ministarstvo poljoprivrede i zaštite životne sredine, a vi sada predlažete sve isto, samo umesto veznika „i“, stavljate veznik „a“ i kažete – ta ministarstva poljoprivrede, šumarstva itd, u delu poslovanja Direkcije sa osnovnim poljoprivrednim prehrambenim proizvodima. Dakle, apsolutno nepotrebno. Čak nije ni kozmetički bitna izmena. Ali, možda problem Republičke direkcije za robne rezerve nije vezan samo za ovaj veznik „i“ ili „a“, nego za suštinu funkcionisanja Republičke direkcije za robne rezerve za sve afere koje prate rad ove Direkcije već niz godina i nekako nikako da nadležni organi kažu o čemu se tu zapravo zaista radi? Da li samo o tome što možemo da pročitamo u medijima, ili stvarno postoji izvestan kriminal u republičkoj Direkciji za robne rezerve? Znate, pominjali su se i neki narodni poslanici, vezano za te afere, neke velike firme koje su u međuvremenu izgleda morale i u stečaj, itd. Mnogo je ovde tema koje bi bilo interesantno raspravljati, mnogo bitnije, nego formalno da li je veznik „a“ ili „i“, a u suštini se ne menja ništa. Hvala.
Na član 11. amandman je podneo poslanik Marijan Rističević.
Odustajem.
Hvala. Na član 11. amandman je podneo poslanik prof. dr Marko Atlagić, koji je obavestio da odustaje od amandmana. Na član 11. amandman su zajedno podneli Zoran Krasić i Miljan Damjanović. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Mi smo amandmanom samo tražili da se iz teksta izbaci nešto što ne sme da stoji u tekstu. Znači – nadzor nad radom Republičke direkcije za robne rezerve vrši Ministarstvo trgovine, turizma i telekomunikacija. Sve ono što sledi posle toga treba da se izbaci. Ne može nadzor nad poslovanjem posebne organizacije, a to je ta Direkcija za robne rezerve, da vrše dva ministarstva. Ministarstvo poljoprivrede, vodoprivrede i šumarstva ionako je uključeno. Po kom osnovu? Po osnovu inspekcijskog nadzora i inspekcijske kontrole. Republička direkcija za robne rezerve je poprilično samostalna, upravna organizacija, odnosno posebna organizacija. Ona samostalno propisuje svoje uslove poslovanja, uz naknadnu saglasnost, ili prethodnu saglasnost direktno Vlade Republike Srbije. Očigledno da neko ne zna kako funkcioniše državna uprava, pa je za iste stvari odredio da su nadležna dva državna organa. Ne može Ministarstvo poljoprivrede da bude nadležno za ove stvari. Ono može samo da vrši inspekcijsku kontrolu, kakvog su kvaliteta rezerve poljoprivredno-prehrambenih proizvoda koje se nalaze na skladištenju ili pod kontrolom Republičke direkcije za robne rezerve. Ali, ovde očigledno imamo situaciju da je propis napisao neko ko stvarno nije u materiji i misli da papir može sve da trpi, a očigledno ovo ubacivanje jeste koalicioni dogovor da se međusobno kontrolišu. Jer, bez međusobne kontrole u okviru svakog ministarstva ne može da funkcioniše bilo koja koalicija.
Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Miroslav Aleksić, Nenad Konstantinović, Goran Bogdanović i Zdravko Stanković. Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević.
Odustajem.
Hvala. Na član 12. amandman je podneo prof. dr Marko Atlagić, koji je odustao od amandmana. Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Miroslav Aleksić, Nenad Konstantinović, Goran Bogdanović i Zdravko Stanković. Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Vjerica Radeta i Sreto Perić. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Član 12. odnosi se na član 27. osnovnog zakona i govori o Republičkom hidrometeorološkom zavodu. Mi smo podneli amandman i stvarno nam nije jasno zbog čega ovaj amandman predlagač nije usvojio? U prethodnom, odnosno u još uvek aktuelnom Zakonu stoji da nadzor nad radom Republičkog hidrometeorološkog zavoda vrši Ministarstvo poljoprivrede i zaštite životne sredine. E sad, kad ste razdvajali ovo ministarstvo, u ovim izmenama kažete da nadzor nad radom Republičkog hidrometeorološkog zavoda vrši Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede. Mi smo vam skrenuli pažnju da to nije dobro rešenje i da ovaj nadzor treba da vrši Ministarstvo unutrašnjih poslova i vrlo precizno smo obrazložili zbog čega mislimo da bi to bilo bolje, korisnije, celishodnije. Republički hidrometeorološki zavod je posebna organizacija i ne pripada ni jednom ministarstvu. Ali, imamo Ministarstvo unutrašnjih poslova, za koje mi mislimo da treba da vrši ovaj nadzor, koje u svom sastavu ima Sektor za vanredne situacije. I ne postoji niko u ovoj državi ko je zainteresovaniji za što je moguće bližu saradnju sa Hidrometeorološkim zavodom nego što je to Sektor za vanredne situacije MUP-a Republike Srbije. I zato bi bilo dobro da se prihvati ovaj amandman, da Ministarstvo unutrašnjih poslova vrši nadzor nad radom Republičkog hidrometeorološkog zavoda i da se na taj način uspostavi ta komunikacija između Sektora za vanredne situacije i Republičkog hidrometeorološkog zavoda. Znate, imali smo situaciju u životu da su se dešavale te vremenske nepogode i da je zaista Hidrometeorološki zavod imao značajnu ulogu u predviđanjima, u najavama budućih događaja i ne vidimo stvarno nijedan razlog zašto ovaj vrlo koristan i konstruktivan amandman nije prihvaćen, osim ako vam ne smeta što smo ga predložili mi?
Hvala. Na član 12. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Bojan Torbica, zajedno Miljan Damjanović i Zoran Krasić, zajedno Sanda Rašković Ivić, Dijana Vukomanović i Đorđe Vukadinović, zajedno Zoran Živković, Jovan Jovanović, Marinika Tepić, Sonja Pavlović i Aleksandra Čabraja. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Mi smo tražili da se ovaj član Predloga zakona o izmenama i dopunama briše. Zašto smo tražili da se briše? Vidite i sami, od kad je Hidrometeorološki zavod na neki način stavljen pod nadzor Ministarstva poljoprivrede, mi imamo elementarne nepogode. Zašto imamo elementarne nepogode? Niko u Ministarstvu poljoprivrede ne čita onaj žuti alarm, crveni alarm, niti neka upozorenja, a videli ste i sami 2014. godine da je bilo došlo do besa, hteli su da ubiju onoga što vodi vodoprivredu, kako nije pripremio Srbiju da se brani od poplava. Ja mislim da mi treba da primenimo nemački sistem. Nemci svoj sport imaju u Ministarstvu unutrašnjih poslova. Kad policajac krene sa pendrekom, onda atletičari postignu svetske rekorde. I ovde, pošto su protivgradne rakete u nadležnosti ekskluzivnih elemenata, to treba da se stavi pod kontrolu Ministarstva unutrašnjih poslova, pa da vidim da li će neko da sluša ono što kaže Hidrometeorološki zavod ili neće da ga sluša! Nema ništa dok se ne stavi pod kontrolu nekog državnog organa koji raspolaže fizičkom silom. Jer, očigledno, kada se primeni sila, ovde se poštuje zakon. Ako se ne primeni sila, onda se ne poštuje zakon i onda imamo situaciju da po ovim čukama širom Srbije neke penzionerke u 80. godini ispaljuju rakete i jure oblake. Videli ste i sami, telekomunikacioni sistemi nam funkcionišu po analognom principu. Ako to želite da uozbiljite, pod kontrolom Ministarstva unutrašnjih poslova, može SAJ, može Sektor za vanredne situacije, a najbolje žandarmerija iz Niša.
Reč ima Sonja Pavlović.
Hvala. Samo da podsetim. Republički hidrometeorološki zavod je referentna ustanova sa punom odgovornošću za izradu i prezentovanje prognoza vremena i voda, daje upozorenje i najavu za vanredne opasne meteorološke i hidrološke prognoze. Znači, RHMZ je jedna veoma značajna ustanova i ona je na neki način servis svih građana Srbije. Smatram da ne treba da bude u nadležnosti Ministarstva poljoprivrede, jer smatram da šumarstvo, vodoprivreda treba da se prebaci u ministarstvo za zaštitu životne sredine. Znači, ako to bude jedno ozbiljno ministarstvo, onda može i RHMZ da se bavi svim onim prirodnim resursima. Znači, da se bavi meteorološkim prognozama, hidrološkim prognozama, da se bavi klimatskim promenama, jer između ostalog, RHMZ se bavi klimatskim promenama. Projekti hidrometeorološkog zavoda su manje-više u najvećem delu finansirani od EU i veoma značajni projekti. U prošlom periodu, pod okriljem Ministarstva poljoprivrede im je i protivgradna odbrana data kao jedno od resora o kome su brinuli. To je bilo veoma loše, samim tim zato što im je dat vruć krompir, jer Ministarstvo poljoprivrede nije opredelilo dovoljna sredstva za tu oblast. U tom smislu zaista smatram, ukoliko ovo nije podela između koalicionih partnera gde Ministarstvo poljoprivrede pripada SNS, a ministarstvo zaštite životne sredine pripada SPS, u tom smislu…
Nemate vremena više.
Hvala.
Molim. Na član 13. amandman je podneo poslanik Dejan Šulkić. (Ne) Na član 13. amandman u istovetnom tekstu podneli su Bojan Torbica, zajedno Vjerica Radeta i Nemanja Šarović i zajedno Zoran Živković, Jovan Jovanović, Marinika Tepić, Sonja Pavlović i Aleksandra Čabraja. Reč ima Vjerica Radeta.
Član 13. zapravo rezimira sav besmisao ovog zakona. U članu 13. je napisano šta se sve dešava danom stupanja na snagu ovog zakona sa ministarstvom, ovim ili onim, u kojima se nešto menjalo sa kancelarijama itd. Onda imate stav koji kaže - ministarstva kojima je ovim zakonom promenjen delokrug će uskladiti pravilnike o unutrašnjem uređenju i sistematizaciji radnih mesta sa odredbama ovog zakona u roku od 30 dana od dana njegovog stupanja na snagu, a tražite da stupi na snagu odmah. Šta će vam? Šta će vam kad vam treba mesec dana da uskladite ove akte. Ministarstva koja počinju da rade danom stupanja na snagu ovog zakona, takođe, tako kažete, doneće pravilnike o unutrašnjem uređenju i sistematizaciji radnih mesta, opet u roku od 30 dana od dana stupanja na snagu ovog zakona. Dakle, potpuno nepotrebno se to radilo na ovaj način i opet, govorila sam danas u neko doba, da je vaš problem zato što ovaj posao niste uradili na vreme. Ako ste hteli da novog mandatara i eventualno predsednika Vlade iznenadite nekim ministarstvima za koje ona možda i ne misli da treba da postoje, ali čućemo to kada ona bude ovde, dakle sve u svemu i ovim članom 13. ste pokazali da vam je predlog neozbiljan i neusklađen i da nije dobar i da ne znači ništa, i jednom rečju – kakav predlagač takav predlog. Hvala.
Na član 13. amandman je podneo poslanik Rističević, koji je povukao amandman pismeno. Na član 13. amandman je podneo poslanik Marko Atlagić, koji je pismeno povukao amandmane. Na član 13. amandman su zajedno podneli Sandra Rašković Ivić i Slaviša Ristić. Reč ima Slaviša Ristić.
Zahvaljujem se, gospođo predsedavajuća. Ovaj amandman je samo logična posledica amandmana na član 1. kojim predlažemo prerastanje Kancelarije za Kosovo i Metohiju u ministarstvo za Kosovo i Metohiju i odnosi se konkretno na prelazne i završne odredbe Predloga zakona o ministarstvima. Ne bih dalje da ulazim u obrazlaganje ovog našeg predloga, uz prosto jednu oprez, da ne pokvarim volju vladajuće većine da glasa o ovom našem predlogu, jer sam shvatio da će oni za ovaj predlog glasati, a taj utisak sam stekao pošto sam ih pozvao i zamolio da glasaju za ovaj predlog, oni su ćutali, ćutanje je znak odobravanja i ja duboko verujem da će oni glasati za ovaj predlog zakona. Naravno, moram reći da predsednik SPS se usprotivio tom predlogu, ali za predlog zakona je dovoljno 128 poslanika, ne trebaju nam glasovi SPS ovaj put. Dakle, još jednom vas molim da glasate za ovaj zakon i to će biti pravi razlog da uz trubu na trgu Šumadije i uz pesmu „Srpska se truba sa Kosova čuje“ zajedno to proslavimo. Hvala vam još jednom.
Na član 13. Amandman su zajedno podneli: Dijana Vukomanović i Đorđe Vukadinović. Na član 13. Amandman su zajedno podneli: Zoran Krasić i Sreto Perić. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Mi smo ovim Amandmanom samo ukazali doslednost, u odnosu na amandmane koje smo podneli, a koji se tiču ovog novog ministarstva za Evropske integracije, onda je po logici stvari potrebno da u svim odredbama, gde se pominju te reči, tražimo da se to briše. Moram da skrenem pažnju da osnivanje ovakvog ministarstva može da se protumači kao pogrešna stvar, u pogrešno vreme i na pogrešno mesto. Mislim da je ovo zakasnelo, da više nije moderno, Britanci su rekli šta su rekli, videli ste i sami ima puno država koje nisu u EU, Rusija, Belorusija, Norveška, Norveška je ipak razvijena država, tradicijalno Švajcarska nije tu, Turska je u nekom dugotrajnom trpnom, tranzicionom stanju, već 40 godina, oni putuju, ali od tog puta očigledno nema ništa. Vidite i sami, ovaj prostor bivše SFRJ poprilično nije integrisan i nikada neće biti integrisan i ako svi znamo da od ovog posla nema ništa, nema potrebe da trošite snage, negde sam pročitao da 3000 državnih službenika uključeno u ovaj proces prepisivanja Hrvatskih propisa, poglavlja, navodno ide se tamo, nešto se razgovara, nepotrebno se troše emocija, nepotrebno se troše pare, a od EU teško da možemo da dobijemo neku korist, s obzirom da nam otimaju Kosovo i Metohiju, da su najavili i Vojvodinu, ako ne ovako, onda kroz kupovinu zemljišta, a budite uvereni kao evrofanatici na kraju demokrate će se izvući iz tog procesa i sva beda ima da padne na vas, a vi ni krivi ni dužni. Krivi i dužni, samo što volite vlast.
Hvala.
Zahvaljujem. Pošto kraj vremena koje je naša poslanička grupa imala, samo bih hteo da objasnim za one koji nisu shvatili, kolega Ristić se danas šalio. On zna da vladajuća većina neće podržati predlog amandmana o osnivanju ministarstva za Kosovo i Metohiju, jer se na taj način bar koliko-toliko spase obraz i barem zadrži taj bar formalni…
Nije o tome ovaj amandman.
Nije, znam da nije. S druge strane, dovoljno je puta rečeno, i to ne samo od strane nas evroskeptika, nego i ljudi i kolega iz opozicije koji podržavaju evropske integracije, da ne podržavaju predlog uvođenja novog ministarstva, jer prosto je, s obzirom na sve argumente, čak i onih koji podržavaju samo ideju o evropskim integracijama, ne mogu da podrže ovaj i ovako formulisan predlog. Što se tiče nas koji smo protiv, to je potpuno jasno. Samo da naglasim, ne radi se ovde samo o Kosovu i Metohiji, ne radi se samo o tome koliko danas Dimitrij Rogozin, on je verovatno autoritet pretpostavljam i za predstavnike vladajuće većine, potpredsednik Vlade Rusije, kaže – u Evropsku uniju vas nikada neće primiti, ponavljam, citiram – u Evropsku uniju vas nikada neće primiti, a mi pravimo ministarstvo za evropske integracije i time ispadamo neozbiljni i pred svojim tradicionalnim saveznicima i pred Rusijom i pred samom tom Evropskom unijom i briselskom birokratijom. U tom smislu je malo suvišno da sada u sred procesa evrointegracija mi na neki način ulazimo u tu priču, samo bismo se preporučili, odnosno da bi se aktuelna vlast preporučila kao bolji izvođači radova od prethodnika briselskoj birokratiji. Hvala.
Ovo ništa nije bilo o amandmanu. Na član 13. amandman u istovetnom tekstu podneli su Vladimir Đurić i zajedno poslanička grupa Demokratske stranke. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đurić
Hvala. Dakle, po hitnom postupku se ukida Direkcija za elektronsku upravu. Ja sam amandmanom predložio da se to ne radi. Hitni postupak obrazložen je potrebom da se otklone štetne posledice. Pretpostavljamo onda da su te štetne posledice prouzrokovane dosadašnjim postojanjem Direkcije za elektronsku upravu. Građani koji na 36 stepeni stoje ispred redova SUP-a i Republičkog fonda za zdravstveno osiguranje, čekajući elektronske vozačke dozvole, lične karte, pasoše, zdravstvene knjižice, najbolje na svojoj koži na ovoj vrućini osete te štetne posledice dosadašnjeg rada Direkcije za elektronsku upravu. Međutim, mi umesto da to podignemo na malo bolji nivo, mi tu direkciju ukidamo bez ijedne jedine reči obrazloženja šta će sa tim poslovima nadalje biti i ko će ih nadalje preuzeti. Skloni smo verovati najpre mandatarki da će ona to preuzeti kod sebe u Nemanjinu 11, u zgradu Vlade ili pod svoju nadležnost kao premijerka i da će ona rukovodi IT projektima. Dakle, živo me zanima da vidim, i sve nas, pretpostavljam, a naročito građane koji stoje u redovima, hoće li mandatarka kao IT project menadžer svih projekata elektronske uprave u Srbiji uspeti da ostvari da građani od kuće poruče i na kućnu adresu dobiju pasoš, tako što će porudžbinu izvršiti elektronski, tako što će takse platiti elektronski, tako što će država izvršiti elektronski u bazama podataka proveru da su te takse plaćene, od Topčidera naručiti izradu tog dokumenta i kada taj dokument bude gotov i overen, isti biti poslat građaninu na kućnu adresu onako kako to, recimo, u Sloveniji funkcioniše već nekih desetak godina. Ja, znajući kakve su štetne posledice nastale, pa ih sada hitnim postupkom usvajanja ovog zakona, hitnim usvajanjem i hitnim stupanjem na snagu, otklanjamo, čisto sumnjam, ali evo, građani će, dok budu stajali u redovima i kuvali se na suncu čekajući dokumenta, barem moći, a to smo danas saznali, da posmatraju jarbol sa zastavom za koji će Skupština grada Beograda izdvojiti, građani, pazite dobro, tri miliona evra. To će verovatno biti pevajući jarbol, kao i pevajuća fontana. Pa, neka građani čuju šta im sprema ova vlast, pa neka o tome vode računa kada budu izlazili na sledeće izbore. Hvala.
Reč ima Aleksandra Jerkov.
Zahvaljujem. Kao što je kolega Đurić rekao, vi ovim članom predlažete prestanak rada, prestanak postojanja Direkcije za elektronsku upravu. Mi vas, kolega Martinoviću, opet pitamo – zašto? U onom obrazloženju koje ste kao predlagač ovog zakona potpisali niste ni jednom jedinom rečju rekli zašto se ukida Direkcija za elektronsku upravu, ali umesto vas, to je uradilo nekoliko drugih ljudi. Najpre je to uradio vaš kolega koji sedi sa vaše leve strane, naš kolega Orlić, koji je rekao da je to zbog toga što će se od sada sva ministarstva baviti elektronskom upravom i da zbog toga postojanje jedne ovakve direkcije nije potrebno. Nakon toga je to uradio naš kolega iz SPS Jovanović, koji je rekao da je to zbog toga što će ova direkcija sada preći u nadležnost Ministarstva energetike. Nakon ove dvojice naših kolega, to je uradila i sama mandatarka za sastav buduće Vlade, koja je rekla da je to zbog toga što će ova direkcija sada preći u nadležnost kabineta predsednika, zato što je ona lično zainteresovana da vodi taj projekat. Uz pitanje – kome od ovo troje ljudi da verujemo, s obzirom na to da nijedan baš ne uliva neko veliko poverenje, uzmimo, recimo, da je istina ovo što je premijerka rekla, mada to u zakonu ne piše, da će ta direkcija ubuduće preći u njenu nadležnost. Sada, dozvolite, kolega Martinoviću, da vas opet pitamo – zašto? Zašto birate da Direkcija za elektronsku upravu pređe u direktnu nadležnost predsednika Vlade koji, ja bar tako, a i mi u DS, verujemo baš i nema vremena da se bavi Direkcijom za elektronsku upravu? Tu se sada nameću dva odgovora. Prvo je da buduća premijerka Brnabić eto baš voli da se bavi elektronskom upravom, pa se ovim zakonom sada već udovoljava nekim njenim hirovima itd, a druga mogućnost je da vi smatrate da je ona jedina sposobna da obavlja taj posao i da onaj koji će doći na njeno mesto kao ministar državne uprave i lokalne samouprave neće moći da dobro obavlja ovaj posao, gde nam se opet nameće treće potpitanje – zašto? Zašto vi za ministarku koja je za vreme svog mandata ministarskog, gde je kao svoj cilj postavila uvođenje elektronske uprave, nije ostvarila ni jedan jedini rezultat u tom području? Mi imamo u Novom Sadu, kolega Martinoviću, ustanite jedno jutro ranije, da vidite kako stotine ljudi svakoga dana čeka u redu zdravstvene knjižice, kako ljudi moraju da uzimaju slobodne dane i godišnje odmore zato što kada dođu u pet ujutru ne mogu da stignu na red do osam sati kada treba da odu na posao. To nije jedini problem koji muči naše građane kada je u pitanju elektronska uprava, za koju očigledno buduća premijerka nije u stanju da uvede red. Dakle, pod uslovom da ona govori istinu, a da kolege Orlić i Jovanović govore neistinu, vi birate da ženi koja kada je to bio posao nije uspela da uvede red u to područje, sada date da to radi i kada joj to nije posao. Dajte, kolega Martinoviću, trepnite ako razumete o čemu se govori, pošto deluje da sad zaista više ne pratite o čemu razgovaramo na sednici, budući da već četiri ili pet sati niste dali nikakve znake razumevanja da shvatate o čemu govorimo. Tako da, odgovorite zašto ukidate Direkciju za elektronsku upravu? Zašto vaše kolege i naše kolege govore neistinu? Zbog čega tri osobe daju tri različita odgovora zbog čega se ta uprava ukida? Odgovorite zašto ga dajete premijerki, ukoliko je istina ono što ona kaže? I, zašto, za ime sveta, mislite da je ona sposobna da reši to pitanje kada ga nije rešila u prethodnom vremenu?
Reč ima narodni poslanik Goran Ćirić.
Koleginica Jerkov je dala puno argumenata zbog čega je poslanički klub DS podneo ovaj amandman. Ponavljamo, Direkcija za elektronsku upravu je potrebno da ostane u nadležnosti Ministarstva državne uprave i lokalne samouprave. Nismo dobili nijedan odgovor, nijedan argument u toku današnje rasprave. Jasno je i čuli smo i ključne argumente. Najvažniji su građani koji čekaju u redovima za zdravstvene knjižice, za lične karte, za vozačke dozvole i za mnoga druga dokumenta, ali su važne i druge stvari. Važna je optimizacija rada svih lokalnih samouprava, svih kapaciteta državne uprave. Jasno je da 175 opština i gradova vrlo često imaju nekompatibilne informacione sisteme i da je potrebno imati jedinstven pristup elektronske uprave koja će integrisati sve te sisteme. Šta to znači? Efikasnije korišćenje, kompatibilnost svih sistema, znači i uštedu novca, znači mnogo brži odziv i mnogo brži rad čitavog tog sistema. Zbog toga mi predlažemo jedan ovakav amandman koji će biti koristan za funkcionisanje ovako važno istaknutih ciljeva koje je istakla i mandatarka za predsednicu Vlade, govoreći o tome da će IT, da će elektronska uprava biti jedan od njenih važnih prioriteta. Zaista je poziv, ili dajte odgovor, mislim da imate priliku da sada na glasanju prihvatite ovaj amandman, da prihvatanjem toga amandmana, našeg amandmana sa svim ovim argumentima, prosto izađete iz ovih nemuštih odgovora koje smo čuli proteklih dana o tome gde će biti u budućnosti koordinacija ovako važnog posla u Srbiji. Prihvatite ovaj amandman, izađite iz ovog problema na elegantan način, bez obzira na to što je DS ponudila ovo rešenje. Mislim da je to važno za sve građane Srbije, važno je i za efikasnu upravu, i lokalnu samoupravu, i državnu upravu. Ponavljam, najvažnije je za sve građane Srbije.
Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić.
Da li imam vremena od ovlašćene? Ne znam da li imam.
Ne. Na član 13. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli poslanici poslaničke grupe Dveri. Reč ima narodni poslanik Marija Janjušević.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Ovde za zapravo radi o prelaznim i završnim odredbama kako bi mogla da počnu da rade ministarstva koja smo predložili, a to su ministarstvo za porodicu i populacionu politiku, ministarstvo za Srbe u regionu i rasejanju, ministarstvo vera, ministarstvo za KiM i ministarstvo za evropske dezintegracije. Razume se i obavezA da Direkcija za elektronsku upravu nastavi sa radom. Posebno bi za građane bilo dobro i mogli bi da u kratkom roku osete pozitivne efekte po pitanju ministarstva za porodicu i ministarstva za evropske dezintegracije. Mi smo danas od predsedavajuće mogli da čujemo da su najveće vrednosti EU LGBT vrednosti. Međutim, potpuno to odbacujem. To možda jesu vrednosti i EU, ali jedine vrednosti koje su zajedničke za svaku evropsku državu, bez obzira da li je ona članica EU ili nije, jesu hrišćanske vrednosti, i to je nepobitna činjenica koja zaista tera na razmišljanje. Ako bismo uveli ministarstvo za porodicu i ministarstvo za evropske dezintegracije potpuno bi se promenili prioriteti o našoj državi, pa to više ne bi bile LGBT vrednosti EU, već bi bila porodica, deca, osobe sa invaliditetom. Takođe, bi to ministarstvo uticalo na rad ostalih ministarstava, pre svega na Ministarstvo prosvete, da napokon dobijemo porodično orijentisano obrazovanje, a ne sve one skandale koje smo imali prilike da vidimo zbog baštinjenja LGBT vrednosti, a pored toga sigurno…
Potrošili ste vreme. Hvala vam. Ne, neću tražiti repliku, niste ništa razumeli šta sam govorila. Kasno je sad. Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Vi ste povukli pismeno. Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Marko Atlagić. Vi ste isto pismeno povukli. Na član 14. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Vjerica Radeta i Nataša Jovanović i zajedno Marko Đurišić, Miroslav Aleksić, Nenad Konstantinović, Goran Bogdanović i Zdravko Stanković. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Hvala. Ovaj zakon, pored toga što je došao u Skupštinu po hitnom postupku, predvideo je i stupanje na snagu danom objavljivanja u „Službenom glasniku“. Naravno, Ustav govori da zakoni u Republici Srbiji, član 196, stupaju na snagu najranije osmog dana od dana objavljivanja, a da mogu da stupe ranije ako za to postoje naročito opravdani razlozi koji se utvrđuju u Predlogu zakona. Šta je predlagač naveo kao te razloge za stupanje na snagu pre osmog dana? Kaže da je ocenjeno da bi to u znatnoj meri doprinelo unapređenju društvenih odnosa u oblastima za koje se dva ministarstva koja se obrazuju ovim zakonom obrazuju, kao i efikasnijim radom državne uprave. Znači, po mom mišljenju i mišljenju moje poslaničke grupe, ne postoji razlog i jedini razlog zbog koga ovo radi vladajuća većina je manir bahatosti, manir nepoštovanja i konstantnog gaženja Ustava i pravnog sistema Srbije, gde je vladajuća većina svojim ne činjenjem u prethodna tri meseca, koliko ima da su održani izbori u Republici Srbiji, dovela samu sebe u vremenski cajtnot da ne može da donese ovaj zakon koji bi onda trebao da sačeka osam dana da stupi na snagu, a onda po tom zakonu da izabere Vladu. To više nije moguće, a isključivo zbog nesposobnosti vladajuće većine i onda ona pribegava zloupotrebi ustavne norme, jedan zakon za koji apsolutno nije bilo potrebe da se donosi po hitnom postupku i da stupa na snagu narednog dana po objavljivanju u „Službenom glasniku“ ona to radi. To je još jedan razlog zbog kojeg ne možemo da podržimo ovaj zakon i da rešavamo o njemu.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Predloženo je da ovaj zakon stupa na snagu danom objavljivanja u „Službenom glasniku“, i to pravno svakako jeste moguće i potrebno je određeno obrazloženje zašto se tako predlaže. Vi ste obrazložili da zakon treba stupiti na snagu danom objavljivanja da bi se što pre stekli uslovi za početak rada ministarstva životne sredine i ministarstva za evropske integracije, jer je ocenjeno da bi to u znatnoj meri doprinelo unapređenju društvenih odnosa u oblastima za koje se ta dva ministarstva obrazuju, kao i efikasnijem radu državne uprave. Ako dobro čitam, a dobro čitam, vi ste ovde rekli da državna uprava u dosadašnjem periodu nije bila dovoljno efikasna. Dakle, sa jedne strane ste nas obavestili da vlade Aleksandra Vučića, ove prethodne, nisu dobro radile. Sa druge strane, da nije bila dovoljno efikasna državna uprava, a danima nas ubeđujete da je najveća vrednost Ane Brnabić, kao mandatara, i preporuka za predsednika Vlade što je napravila neki bum i neko čudo upravo u državnoj upravi i lokalnoj samoupravi. Dakle, niste baš načisto sami sa sobom kada ste ovo predviđali i zapravo pokazuje da vas baš brige i šta ste napisali i šta ćete da kažete. Vi ste se ovde okupili da glasate, ima vas dovoljno da ovo izglasate i baš vas briga kako je došlo do ovoga, da li ste učestvovali u raspravi, da li ste konstruktivno učestvovali. Kada je trebalo da vređate narodne poslanike i poslaničke grupe, onda ste učestvovali u raspravi, a kada treba da se raspravlja o ovom predlogu, onda vas nigde nema. Hvala vama.
Na član 14. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Bojan Torbica,sa ispravkom, zajedno Sreto Perić i Zoran Krasić i zajedno Zoran Živković, Jovan Jovanović, Marinika Tepić, Sonja Pavlović i Aleksandra Čabraja. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Član 14. se odnosi na stupanje na snagu ovog Predloga zakona, a to je danom objavljivanja u „Službenom glasniku“ Republike Srbije. Imali smo dve dileme: da predložimo da ne stupi danom objavljivanja, nego osmog dana objavljivanja i da proslavimo da je Narodna skupština za proteklih godinu dana donela jedan zakon gde je poštovala ustavnu odredbu. Pošto je do sada bilo ili dan objavljivanja, ili sutra. Računali smo da može da se napravi greška, pa da u skladu sa Ustavom stupi osmog dana. Znali smo, spram sveca i tropar ide, jasno nam je s kim imamo posla, pa smo podneli drugi amandman gde tražimo da se briše. Sad će neko da postavi pitanje - kakav je to predlog zakona ako se izbriše odredba o stupanju na snagu? Kakav zakon, takva i odredba. Šta nam je cilj? Da nikada ne stupi na snagu ovaj zakon. Zašto? S kojim pravom menjate najbolji zakon, Zakon o ministarstvima, sa kojim je prethodna Vlada i ona pretposlednja Vlada postigla epohalne rezultate. Sve preliva, ne samo u fontani, nego svuda, penzije više, plate više, EPS 500 miliona, šta beše? Ovaj zakon, ovaj predlog zakona, je protiv predsednika Republike Srbije. Mi čuvamo naš kadar predsednika Republike Srbije, NJ.E. gospodin predsednik Srbije, sa suprugom, da ga ne upropasti ovaj Martinović. On je sve uradio protiv njega. Evo i ovaj predlog zakona može da ide u onu lepu knjigu, sa onom lepom slikom. Sve je protiv predsednika Republike, a narod ga izabrao sa 56%.
Zahvaljujem gospodine Krasiću. Da li još neko od podnosilaca amandmana želi reč? (Ne.) Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović. Koristite vreme poslaničke grupe, je li tako? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da su građani Srbije, koji su pratili tok današnjeg radnog dana u Narodnoj skupštini, vrlo jasno mogli da zaključe zašto su svi oni koji su protiv ovog Predloga zakona, tako loše prošli na izborima, koji su održani 2. aprila, zašto su loše prošli na izborima i 2014. i 2016. godine. Mogu da zaključim da, nekim slučajem, oni vode ovu državu, mislim da bi Republika Srbija propala za 24 sata. Danas je bilo, ako ste mogli da primetite, poslanici SNS i naših koalicionih partnera, celo popodne smo ćutali i pokušali da čujemo da li ćemo videti neki argument protiv ovog Predloga zakona. Čuli smo samo mnogo buke, mnogo histerije, mnogo političke mržnje. Čuli smo mnogo toga što nikakve veze nema sa izmenama i dopunama Zakona o ministarstvima. Čuli smo neke koji kukaju za elektronskom upravom, a dok su bili na vlasti nisu bili u stanju, čak, ni matične knjige da prevedu u elektronski oblik. Čuli smo neke koji su dva dana pričali o tome kako su najveći protivnici EU, samo nisu protivnici evropskih para i koji se finansiraju iz fondova EU i preko projekata koje finansira EU. Čuli smo o nekim hiljadama i desetinama hiljada građana, koji navodno čekaju u nekim redovima za izdavanje lične karte, saobraćajne dozvole, itd. Znate, kad ulazite u Novi Sad, preko Mosta slobode, odmah sa desne strane, nalaze se kancelarije MUP-a Republike Srbije za Grad Novi Sad, gde se izdaju lična dokumenta za građane i tamo nema, apsolutno, bilo kakvih redova. (Vladimir Đurić: Neka čuju još jednom.) Svi građani Novog Sada mogu i da čuju i da vide da tamo nikakvih redova nema. Slušali smo u subotu, i danas, od nekih koji su, navodno, doktori pravnih nauka, a koji su kritikovali ovaj Predlog zakona da ne znaju da Republika Srbija od 2005. godine ima Zakon o državnoj upravi, koji propisuje koji su poslovi državne uprave. Čuli smo da neki pravni eksperti ne razlikuju delokrug od nadležnosti. Čuli smo mnogo onih koji brane KiM, odavde, iz kruga dvojke, a deca im se školuju u Londonu, Parizu, i u nekim drugim evropskim prestonicama. Svojevremeno su bili ambasadori u državama čijoj se politici, navodno, protive, kupovali bunde, nakit, uzimali velike pare, navodno za Srbe na KiM, a Srbi na KiM nisu videli ni jednog jedinog dinara. Sve ono što smo čuli, mene kao predlagača ovog zakona navodi samo na jedan zaključak. Ovaj zakon će omogućiti novoj Vladi Republike Srbije, koja će biti formirana u narednih nekoliko dana, da nastavi istu onu politiku koju je vodila i Vlada Aleksandra Vučića, a to znači otvaranje novih fabrika, otvaranje novih radnih mesta, realan rast penzija i plata u javnom sektoru, to znači dalji rast BDP, smanjivanje budžetskog deficita, nastavak borbe, beskompromisne borbe protiv kriminala i korupcije, dalje unapređivanje našeg obrazovnog i zdravstvenog sistema, dalji skok na doing business listi, dalje privlačenje investicija, i domaćih i stranih, i naravno, bolji život i za sve oni, uključujući, naravno, i njihove porodice kojima mi iz SNS želimo sve najbolje, i za one koji su dva dana udarali po Aleksandru Vučiću i po SNS-u. Mi ćemo se boriti da i njima bude bolje, jer nas na to obavezuju, pre svega, rezultati izbora. Rezultati izbora obavezuju sve nas koji ćemo danas glasati za Predlog ovog zakona, i sve one koji će glasati za novu Vladu Republike Srbije, da se bore za interese svih građana Republike Srbije, uključujući naravno i one kolege, narodne poslanike, koji o nama iz SNS-a i Aleksandru Vučiću misle sve najgore. NJihovo je neka mrze, njihovo je neka ne poštuju izbornu volju, a naše je da se borimo za Srbiju, naše je da učimo sve da Srbija bude napredna, pristojna i uređena država i da je našim potomcima ostavimo u mnogo boljem stanju, nego što smo je zatekli od onih koji su je 12 godina sistematski uništavali, i politički, i ekonomski, i bezbednosno i na svaki drugi mogući način. Želim da se zahvalim svim narodnim poslanicima iz SNS-a, i našim prijateljima iz drugih poslaničkih grupa, koji će glasati za ovaj Predlog zakona, na borbenosti, na tome što smo pokazali da smo drugačiji od onih koji ne umeju da vode nikakvu drugu politiku, sem politike mržnje, da možemo da saslušamo svačije mišljenje. Nikome danas nismo dobacivali, nikoga nismo vređali, ni na kojoj osnovi, ni nacionalnoj, ni verskoj, ni polnoj, niti bilo kojoj drugoj. Imali smo dovoljno strpljenja da saslušamo svačije mišljenje i shvatili smo da je jedini put koji se nalazi pred Srbijom put rada, upornosti, marljivosti i brige za sve građane Srbije. Sve drugo nije put nego stranputica, a mi da idemo stranputicom na to jednostavno nemamo pravo. Suviše dugo je Srbija išla stranputicom. Sada je vreme da je vratimo na pravi put, da građanima Srbije obezbedimo normalan i pristojan život, da im obezbedimo mir, da im obezbedimo stabilnost, da žive isto onako kao što žive građani u svim normalnim državama sveta. Hvala vam još jedanput i hvala vam što ćete glasati za novu Vladu Republike Srbije, zato što ćete glasati za politiku čoveka koji je udario temelje jednoj jačoj, boljoj, snažnijoj i pravednijoj Srbiji, zato što ćete glasati za politiku Aleksandra Vučića koji je dobio ubedljivu podršku građana Srbije. Mogu oni koji su izgubili izbore da kažu da Aleksandar Vučić treba da ide u muzej voštanih figura, ali građani su rekli drugačije. Građani su rekli da hoće i da podržavaju njegovu viziju moderne demokratske i pristojne Srbije. Hvala vam još jedanput.
Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Poštovani narodni poslanici, s obzirom na to da je Narodna skupština završila raspravu o jedinoj tački dnevnog reda ove sednice, saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, određujem ponedeljak, 26. jun 2017. godine, sa početkom u 20,15 časova, kao Dan za glasanje o tački dnevnog reda sednice Drugog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu. Zahvaljujem.
Poštovani poslanici, pre nego što pređemo na odlučivanje potrebno jeda utvrdimo kvorum. Molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 147 narodnih poslanika i da imamo uslove za glasanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o ministarstvima, u načelu. Zaključujem glasanje: za – 154, protiv – sedam, uzdržanih – nema, nisu glasala dva poslanika. Konstatujem da je Skupština prihvatila Predlog zakona u načelu. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 1. amandman u istovetnom tekstu podneli su Đorđe Vukadinović i zajedno Vjerica Radeta i Milorad Mirčić. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za – dva, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 163 poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 1. amandman sa ispravkom podnela je poslanička grupa Dveri. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za – pet, protiv – niko, uzdržanih – nema.Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 1. amandman je podnela poslanička grupa SDS-Narodni pokret Srbije. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za – dva, protiv – niko, uzdržanih – nema.Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 1. amandman poslanička grupa Klub samostalnih poslanika. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za – troje, protiv – niko, uzdržanih – nema.Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 1. amandman su zajedno podneli Sanda Rašković Ivić i Slaviša Ristić. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za – šest, protiv – niko, uzdržanih – nema.Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 1. amandman su zajedno podneli Zoran Krasić i Nemanja Šarović. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema.Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Šulkić. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema.Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 2. amandman u istovetnom tekstu podneli su Dejan Šulkić, zajedno Miljan Damjanović i Zoran Krasić i poslanička grupa Klub samostalnih poslanika. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za – dva, protiv – niko, uzdržanih – nema.Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 2. amandman je podnela poslanička grupa SDS, Narodni pokret Srbije. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema.Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 2. amandman su zajedno podneli Milorad Mirčić i Vjerica Radeta. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema.Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 3. amandman u istovetnom tekstu su podneli Dejan Šulkić, Vjerica Radeta, Nemanja Šarović, Sanda Rašković Ivić, Dijana Vukomanović, Đorđe Vukadinović. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za – troje, protiv – niko, uzdržanih – nema.Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 3. amandman je podnela poslanička grupa Klub samostalnih poslanika. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za – troje, protiv – niko, uzdržanih – nema.Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 3. amandman je podnela poslanička grupa SDS, Narodni pokret Srbije. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za – jedan, protiv – niko, uzdržanih – nema.Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 3. amandman je podnela poslanička grupa Dveri. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za – pet, protiv – niko, uzdržanih – nema.Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 3. amandman su podneli Milorad Mirčić i Zoran Krasić. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema.Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 4. amandman u istovetnom tekstu podneli su Dejan Šulkić, zajedno Sreto Perić i Zoran Krasić i zajedno dr Sanda Rašković Ivić, dr Dijana Vukomanović i Đorđe Vukadinović. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za – šest, protiv – niko, uzdržanih – nema.Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 4. amandman je podnela poslanička grupa Klub samostalnih poslanika. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za – troje, protiv – niko, uzdržanih – nema.Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 4. amandman su zajedno podneli Vjerica Radeta i Miljan Damjanović. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema.Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 4. amandman je podnela poslanička grupa SDS, Narodni pokret Srbije. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za – jedan, protiv – niko, uzdržanih – nema.Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 4. amandman je podnela poslanička grupa DS. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za – šest, protiv – niko, uzdržanih – nema.Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 5. amandman u istovetnom tekstu podneli su podneli Dejan Šulkić, zajedno Nataša Jovanović i Zoran Krasić i Poslanička grupa klub samostalnih poslanika Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema.Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 5. amandman su podneli Sreto Perić i Vjerica Radeta. Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema.Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 5. amandman je podnela poslanička grupa SDS, Narodni pokret Srbije. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za – dvoje, protiv – niko, uzdržanih – nema.Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 6. amandman u istovetnom tekstu podneli su podneli Dejan Šulkić, zajedno Milorad Mirčić i Zoran Krasić i Poslanička grupa klub samostalnih poslanika Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje: za – troje, protiv – niko, uzdržanih – nema.Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 6. amandman su podneli Vjerica Radeta i Nataša Jovanovć. Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema.Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 6. amandman je podnela poslanička grupa SDS, Narodni pokret Srbije. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za – dvoje, protiv – niko, uzdržanih – nema.Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 7. amandman u istovetnom tekstu podneli su podneli Dejan Šulkić, zajedno Vjerica Radeta, Miljan Damjanović, Poslanička grupa klub samostalnih poslanika i poslanička grupa Dveri. Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje: za – devet, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 6. amandman je podnela poslanička grupa SDS, Narodni pokret Srbije. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za – dvoje, protiv – niko, uzdržanih – nema.Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 7. amandman su podneli Zoran Krasić i Milorad Mirčić. Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema.Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 8. amandman u istovetnom tekstu podneli su podneli Dejan Šulkić, Vladimir Đurić, Nemanja Šarović, Zoran Krasić, Poslanička grupa klub samostalnih poslanika, poslanička grupa Dveri i poslanička grupa DS. Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje: za – devet, protiv – niko, uzdržanih – nema.Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 8. amandman su podneli Vjerica Radeta i Milorad Mirčić. Stavljam na glasanje. Zaključujem glasanje: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema.Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 8. amandman je podnela poslanička grupa SDS, Narodni pokret Srbije. Stavljam na glasanje amandman. Zaključujem glasanje: za – dvoje, protiv – niko, uzdržanih – nema.Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 9. amandman su podneli narodni poslanici Dejan Šulkić, Vjerica Radeta i Sreto Perić, poslanička grupa Klub samostalnih poslanika i poslanička grupa Dveri. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – osam, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 9. amandman je podnela poslanička grupa Socijaldemokratska stranka, Narodni pokret Srbije. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – dva, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Krasić i Nemanja Šarović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam da niko nije pristupio glasanju. Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dejan Šulkić, Nataša Jovanović i Zoran Krasić, zajedno Sanda Rašković Ivić i Đorđe Vukadinović i poslanička grupa Klub samostalnih poslanika. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – devet, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 10. amandman, sa ispravkom, podnela je poslanička grupa Dveri. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 10. amandman je podnela poslanička grupa Socijaldemokratska stranka, Narodni pokret Srbije. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – jedan, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Vjerica Radeta i Nemanja Šarović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam da niko nije pristupio glasanju. Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milorad Mirčić i Miljan Damjanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam da niko nije pristupio glasanju. Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 11. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici zajedno Vjerica Radeta i Milorad Mirčić, zajedno Sanda Rašković Ivić, Dijana Vukomanović i Đorđe Vukadinović i poslanička grupa Klub samostalnih poslanika. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – sedam, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Krasić i Miljan Damjanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih - nema. Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 11. amandman je podnela poslanička grupa Socijaldemokratska stranka, Narodni pokret Srbije. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – tri, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 12. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici zajedno Miljan Damjanović, Zoran Krasić, zajedno Sanda Rašković Ivić, Dijana Vukomanović i Đorđe Vukadinović i poslanička grupa Klub samostalnih poslanika. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – devet, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Vjerica Radeta i Sreto Perić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih - nema. Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 12. amandman je podnela poslanička grupa Socijaldemokratska stranka, Narodni pokret Srbije. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – dva, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 13. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Vjerica Radeta i Nemanja Šarović i poslanička grupa Klub samostalnih poslanika. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – dva, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 13. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Sanda Rašković Ivić i Slaviša Ristić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – šest, protiv – niko, uzdržanih - nema. Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 13. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dijana Vukomanović i Đorđe Vukadinović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – šest, protiv – niko, uzdržanih - nema. Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 13. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Krasić i Sreto Perić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih - nema. Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Šulkić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam da glasanju nije pristupio niko. Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 13. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanik Vladimir Đurić i poslanička grupa DS. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – dva, protiv – niko, uzdržanih - nema. Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 13. amandman, sa ispravkama, podnela je poslanička grupa Dveri. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – šest, protiv – niko, uzdržanih - nema. Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 14. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici zajedno Sreto Perić i Zoran Krasić i poslanička grupa Klub samostalnih poslanika. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – četiri, protiv – niko, uzdržanih - nema. Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Na član 14. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici zajedno Vjerica Radeta i Nataša Jovanović i poslanička grupa Socijaldemokratska stranka, Narodni pokret Srbije. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – jedan, protiv – niko, uzdržanih - nema. Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 157, protiv – 12, uzdržanih - nema. Konstatujem da je Skupština posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi za stupanje zakona na snagu u roku krećem od osam dana od dana njegovog objavljivanja. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o ministarstvima, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 157, protiv – 11, uzdržanih – nema, nisu glasala dva poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o ministarstvima. Prelazimo na povrede Poslovnika. Narodni poslanik Nemanja Šarović, na sednici 24. juna 2017. godine, u 10 časova i 38 minuta, ukazao je na povredu člana 106. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – jedan, uzdržan – jedan. Konstatujem da nije povređeni navedeni član. Narodni poslanik Radoslav Milojičić, na sednici 24. juna 2017. godine, u 10 časova i 40 minuta, ukazao je na povredu člana 100. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – tri, uzdržan – jedan. Konstatujem da nije povređeni navedeni član. Narodni poslanik Nemanja Šarović, na sednici 24. juna 2017. godine, u 10 časova i 43 minuta, ukazao je na povredu člana 103. stavovi 4, 5. i 6. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – jedan, protiv – niko, uzdržan – jedan. Konstatujem da nije povređeni navedeni član. Narodni poslanik Zoran Živković, na sednici 24. juna 2017. godine, u 12 časova i 40 minuta, ukazao je na povredu člana 108. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – tri, protiv – tri, uzdržan – jedan. Konstatujem da nije povređeni navedeni član. Narodni poslanik Marko Đurišić, na sednici 26. juna 2017. godine, u 10 časova i 22 minuta, ukazao je na povredu člana 103. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – tri, protiv – niko, uzdržan – jedan. Konstatujem da nije povređeni navedeni član. Narodni poslanik Nemanja Šarović, na sednici 26. juna 2017. godine, u 11 časova i 58 minuta, ukazao je na povrede članova 27. i 106. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije povređeni navedeni član. Narodni poslanik Miroslav Aleksić, na sednici 26. juna 2017. godine, u 12 časova i 27 minuta, ukazao je na povredu člana 107. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – tri, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije povređeni navedeni član. Narodni poslanik Nemanja Šarović, na sednici 26. juna 2017. godine, u 12 časova i 33 minuta, ukazao je na povredu člana 27. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije povređeni navedeni član. Narodni poslanik Nemanja Šarović, na sednici 26. juna 2017. godine, u 12 časova i 49 minuta, ukazao je na povredu člana 107. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije povređeni navedeni član. Narodni poslanik Sonja Pavlović, na sednici 26. juna 2017. godine, u 17 časova i 19 minuta, ukazala je na povredu člana 108. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – tri, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije povređeni navedeni član. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje i odlučivanje o jedinoj tački dnevnog reda ove sednice, saglasno članu 102. Poslovnika, zaključujem sednicu Drugog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu.