Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 71 narodni poslanik. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika kojima su identifikacione kartice u poslaničkim jedinicama za glasanje, molim vasda ubacite svoje poslaničke kartice da bi videli da li postoje Poslovnikom utvrđeni uslovi za početak rada sednice Narodne skupštine. Molim vas da prekontrolišete da li ste registrovani u sistemu ako ubacujete svoje kartice. Konstatujem da je elektronskim sistemom utvrđeno da se 86 poslanika registrovalo u elektronskom sistemu i da je određen broj poslanika takođe prisutan u sali. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: narodni poslanik Željko Tomić i narodna poslanica Nada Kolundžija. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da je predsednica Narodne skupštine, pored predstavnika predlagača Mirka Cvetkovića, predsednika Vlade i ministra finansija, pozvala da sednici prisustvuju i Dušan Nikezić, državni sekretar u Ministarstvu finansija i Ružica Stojiljković, pomoćnica ministra finansija, kao i Nada Mirković, načelnica u sektoru za budžet u Ministarstvu finansija. Sada vas, narodni poslanici u skladu sa članom 27, članom 90. i članom 77. obaveštavam o sledećem – odrediću pauzu i rad prepodnevnog dela sednice biće nastavljen u 13,00 časova. Pauza se određuje zbog usklađenosti radnih tela i potrebe da Odbor za finansije odlučuje punopravno i u punom sastavu. Danas ćemo raditi i posle 18,00 časova i neće biti tokom dela sednice koji ćemo nastaviti u 13,00 časova određivana pauza. Dakle, nastavljamo rad u 13,00 časova. Hvala. [[Posle pauze.]] Dame i gospodo narodni poslanici nastavljamo rad u pretresu u pojedinostima 1. tačke dnevnog reda – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona do budžetu Republike za 2011. godinu, a sa predlozima odluka o davanju saglasnosti na odluke o izmenama i dopunama finansijskih planova za 2011. godinu, Republičkog fonda za PIO, Republičkog fonda za zdravstveno osiguranje Nacionalne službe za zapošljavanje. Prva tačka dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O BUDžETU REPUBLIKE SRBIJE ZA 2011. GODINU, SA PREDLOZIMA ODLUKA O DAVANjU SAGLASNOSTI NA ODLUKE O IZMENAMA I DOPUNAMA FINANSIJSKIH PLANOVA ZA 2011 GODINU REPUBLIČKOG FONDA ZA PENZIJSKO INVALIDSKO OSIGURANjE, REPUBLIČKOG FONDA ZA ZDRAVSTVENO OSIGURANjE NACIONALNE SLUŽBE ZA ZAPOŠLjAVANjE. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Rade Obradović, Meho Omerović, Riza Halimi, Zlata Đerić, Aleksandra Janković, Aleksandra Ilić, Miroslav Markićević, Laslo Varga, Balint Pastor, Elvira Kovač, Arpad Fremond, Tomislav Nikolić, Jorgovanka Tabaković, Zoran Antić, Veroljub Arsić, Zoran Babić, Igor Bečić, Jelena Budimirović, Stefan Zankov, Oto Kišmarton, Milan Knežević, Saša Maksimović, Zoran Mašić, Predrag Mijatović, Ljiljana Miladinović, Borislav Pelević, Mileta Poskurica, Gojko Radić, Mićo Rogović, Vučeta Tošković, Dragan Čolić, Dragan Šormaz, Radoslav Milovanović, Milisav Petronijević, Dragan Stevanović, Aleksandar Martinović, Marina Toman, Nemanja Šarović, Dragan Živkov, Bojan Mladenović, Nikola Savić, Dušanka Plećević, Dejan Mirović, Milan Avramović, Dobrislav Prelić, Vladan Jeremić, Milorad Buha, Milorad Krstin, Nataša Jovanović, Zoran Krasić, Tomislav Ljubenović, Marko Milenković, Petar Jojić, Milovan Radovanović, Radica Jocić, Gordana Pop-Lazić, Božidar Delić, Vjerica Radeta, Sreto Perić, Boris Aleksić, Mirko Munjić, Lidija Dimitrijević, Nataša Mićić, Judita Popović, Marija Bugarčić, Nebojša Ranđelović, Bojan Đurić, Čedomir Jovanović, Esad Džudžević, Bajram Omeragić, Željko Tomić, Aleksandar Pejčić, Milan Dimitrijević, Milica Vojić-Marković, Donka Banović, Arsen Đurić, Miroslav Petković, Miloš Radulović, Nenad Popović, Milan Lapčević, Zoran Nikolić, Đorđe Milićević, kao i amandmane koje je podnela Vlada. Pisanim putem amandmane su povukli narodni poslanici Zoran Krasić na član 1. stav 4, Dragan Stevanović, na član 1. stav 4, Aleksandar Martinović na član 1. stav 4. i Sreto Perić na član 4. Predloga zakona. Primićete i izveštaje o amandmanima koje je, koristeći poslovničke odredbe, na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o budžetu podneo Odbor za finansije, a pre otvaranja pretresa u pojedinostima. Primili ste mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Radojko Obradović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Radojko Obradović, izvolite.
Zahvaljujem gospođo Čomić. Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Đeliću, konačno počinjemo raspravu u pojedinostima. Prvo smo čekali da nam stigne mišljenje Vlade, pa smo onda čekali da nam dođe predstavnik predlagača, onda smo čekali da se napravi kvorum na Odboru za finansije. Sada valjda imamo sve uslove, samo da vidimo još kako izgleda taj amandman. Podneo sam amandman na član 1. Član 1. rebalansa definiše strukturu budžeta, prihode, rashode, osnovne izdatke i način na koji se rešava pitanje deficita. Predložio sam da se doda stav 1. koji će da glasi da je budžet sveobuhvatni plan prihoda i rashoda utvrđenih posebnim zakonima i da Zakonom o budžetu ne mogu da se menjaju prava i obaveze utvrđene posebnim zakonima. Uobičajeno je, bili ste ministar finansija, poznajete finansijske sisteme velikog broja zemalja, uobičajeno je da je budžet jedan specifičan zakon, da budžet praktično sabira prava i obaveze u svim posebnim zakonima, da budžet ne može da utvrdi ni jedno novo pravo, ni jednu novu obavezu, nego da svaki poseban zakon definiše koje su to obaveze za građane Srbije i koja su to prava, jer u suprotnom bi budžetom moglo da se uskrati bilo koje pravo. Zato je i uobičajeno da se zajedno sa budžetom dostavi set zakona kojima se regulišu prihodi i rashodi budžeta, ako ima izmena, bilo da su to poreski ili neki drugi zakoni i definiše se memorandum o ekonomskoj politici da se vide koji su to pravci ekonomske politike. Budžet ne može da bude osnovni zakon koji postoji u jednoj zemlji. Jeste najvažniji, jer definiše politiku Vlade. Ono što je postalo praksa u mandatu ove vlade to je da se budžetom menjaju brojni drugi zakoni. Posebno je interesantno da se menja Zakon o finansiranju lokalne samouprave, jer poslednjih nekoliko godina se uskraćuju obaveze lokalne samouprave, prava lokalne samouprave izmenom zakona i stavljanjem van snage Zakona o finansiranju lokalne samouprave. Moj amandman nije prihvaćen, jer je u obrazloženju rečeno da je budžet osnovni dokument kojim se regulišu rashodi i izdaci, ali da je to osnovni dokument ekonomske politike Vlade i budžetom se, polazeći od navedenog, ne mogu se planirati prihodi, primanja i rashodi ukoliko su suprotni sa utvrđenim fiskalnim pravilima. Fiskalna pravila se utvrđuju jednim članom Zakona o budžetskom sistemu. Ako su fiskalna pravila važnija od obaveza utvrđena nekim drugim zakonima, onda to i te kako uvodi nesigurnost za sve one koji su upućeni na planiranje vezano za budžet, jer idemo ka tome da budžet bude trogodišnji, idemo ka tome da se na nivou svih budžetskih korisnika potreba planiraju po nekoliko godina unapred. Ako je to tako, kako je onda moguće da se budžetom menjaju prava i obaveze. I ovaj budžet uskraćuje prava lokalnoj samoupravi. Čekali smo amandman zato što je postavljeno pitanje amandmana vezanih za činjenice za finansiranje Vojvodine. To onda znači da budžetom možemo da promenimo bilo koji zakon, to onda znači da sve dok se ne usvoji budžet mi ne znamo kakva će biti prava i obaveze. To je onda potpuno suprotno od ovoga što ovde piše. Mislim da je amandman trebalo da bude prihvaćen i da ako postoje problemi, a mogu da postoje uvek problemi u izvršenju i prihodne i rashodne strane budžeta, onda je potrebno da se promene svi potrebni zakoni i u ovom slučaju ako ne možemo da finansiramo lokalnu samoupravu onda je potrebno da promenimo Zakon o finansiranju lokalne samouprave i da za godinu ili dve odložimo primenu pojedinih članova. Slično je i sa drugim stvarima kojima se budžetom uskraćuju prava budžetskih korisnika.
Gospodine potpredsedniče imate reč. Gospodin Đelić, izvolite.
Hvala, poštovana predsednice, poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, veoma kratko bih odgovorio na ovo izlaganje. Postavljate jedno dobro pitanje, a to je, da li i kako možemo u svakom momentu uskladiti ono što su formalno definisana prava, sa onim što je finansijska realnost naše zemlje? U nečemu ste u pravu. Izuzetno je bitno da budžet Republike Srbije, u svakom momentu, verno izražava ono što su ustanovljena prava i obaveze. Međutim, setimo se i pre deset godina, kada smo zajedno radili na određenim reformama javnih finansijska, krenuli smo iz situacije kada su postojale sijaset formalno utemeljenih prava, za koje jednostavno, nije bilo novca. Imali smo nerealne budžete, budžete koji su imali seriju odvojenih računa. Nije bio uspostavljen tzv. princip "bruto budžeta", koji, skrećem, evo 11 godina i pet vlada se uglavnom poštuje. Došli smo u situaciju gde, kao što i sami kažete, moramo znati tačno sa čime se raspolaže i onda u tom domenu videti kako se taj optimalni novac može rasporediti. Amandman nije prihvatljiv, ne zbog toga što iza njega ne stoji jedna korektna ideja. Ta ideja jeste da, ukoliko se ne može finansirati određeno pravo, mora se promeniti i izvorni zakon, zakon koji je prvobitno ustanovio ta prava i obaveze. To je pravac. Složićemo se da je mnogo bitnije našim građanima reći tačno kakva su raspoloživa sredstva nacije i u tom okviru raspodeliti. To dovodi do jedne realne diskusije u Narodnoj skupštini. Umesto da imamo praksu, prema kojoj, u suštini, ako bi pratili do kraja ovu logiku koji ste predložili amandmanom, kažemo da sve što u bilo kom zakonu jeste utemeljeno, mora u punom iznosu, u svakom momentu, nezavisno od situacije biti ovde zapisano. Diskusija o budžetu bi počela onda da liči na dosta praznu priču. Raspravljalo bi se o nekoj raspodeli koja, zapravo ne bi bila ona realna. Po pravilu bi se razgovaralo o sredstvima koja ne postoje. Izašli smo i trebalo je mnogo godina da izađemo iz takvog sistema, da imamo realne javne finansije, da kada se razgovara o jednom procentu BDP, tj. decimale koju ovde u ovom rebalansu vidimo predložena za veći deficit, govorimo o realnim kategorijama. To je razlog zbog kojeg Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Poštovani narodni poslaniče, to ne znači da vaša ideja, a to je ideja da težimo ka jednom sistemu, gde u svakom slučaju i u svakom momentu, imamo u potpunosti usklađeni finansijski momenat, momenat budžeta sa jedne strane, i ono što su zagarantovana, tj. intencija davanja prava i obaveza da budu u skladu. Hvala vam na vašoj pažnji.
Zahvaljujem. Gospodin Radojko Obradović ima reč.
Gospodine Đeliću, samo bih vas ispravio. To nisu formalna prava, neko su prava utvrđena zakonima. Ne postoji ni jedno pravo koje može da se pojavi u budžetu, a da ne postoji poseban zakonski osnov za to. Prema tome, prilikom donošenja zakona, mora da se poštuje upravo ovo o čemu vi govorite. To je stvar na kojoj lično insistiram, kada god govorimo o budžetu. Hajde da razgovaramo koje su to stvarne i realne obaveze koje ova država može da ispunjava. Hajde da razgovaramo na tu temu. To je pravo pitanje kada se razgovara o budžetu, kolike su realne mogućnosti zemlje. Onda, treba da razgovaramo i o svim projektima za koje nam govorite da su neophodnost. Da li su oni stvarno neophodni? Da li je neophodno da u budžetu svako ministarstvo i svaki budžetski korisnik ima posebne usluge po ugovoru? Znamo da je to javni sektor i da je u Srbiji najveći. Znamo da raste iz dana u dan. Ako ima toliko zaposlenih i ako ima toliko ljudi koji postoje u javnom sektoru, kako je moguće da onda javni sektor nije u stanju da uradi određene poslove, jer mora da angažuje ljude sa strane? Ono što je izuzetno važno i ono što budžet mora da ispuni, mora da odslikava realnu snagu ekonomije zemlje, i po prihodnim i po rashodnim stranama. Isto tako, mora da bude pošten. Mora da te pare koje ima, rasporedi na pravilan i pošten način. To je obaveza budžeta. Ako o tome razgovaramo onda treba da vidimo da li su te pare raspoređene na najbolji mogući način. Sve ako nije tako, onda uz budžet moraju da idu zakoni. Ako nije u stanju da se realizuje određena obaveza, onda je potrebno da to jasno kažemo i da onda promenimo zakon koji država Srbija u tom trenutku nije u stanju da ispuni.
Zahvaljujem. Recite mi samo da li je ovo vreme ovlašćenog predstavnika koje ste koristili ili od grupe?
Drugi put ste mi dali repliku.
Ne, niste dobili repliku.
Trebali ste da mi kažete, onda se ne bih javio.
Rekla bih vam da imate pravo na repliku. Čim nisam dala, dala sam vam reč od jednog od ova dva vremena. Vi treba da se opredelite za koje.
Prvi put sam govorio kao ovlašćeni predstavnik. Drugi put sam koristio vreme predviđeno za repliku. Ne mogu da se javim dva puta po istom osnovu.
Onda od grupe. Zahvaljujem. Gospodin Zoran Krasić ima reč. Izvolite.
Govorim kao običan narodni poslanik, gospođo Đukić-Dejanović, da se ne biste zbunili. Drago mi je što je došao gospodin Cvetković. Ne znam zašto mi je baš drago, ali ne volim kada Boža glumi predsednika Vlade, jer onda znamo kakve su posledice. Gospodine Cvetkoviću, do vas sa leve strane se nalazi gospodin Božidar Đelić. Gospodine Obradoviću, molim vas saslušajte me. Na svim fakultetima na kojima se predaje nešto što su finansije itd, a pre svega mislim na pravni i ekonomski fakultet, jedna od prvih lekcija jeste – sve ono što jeste prihod države i gde se nameću obaveze privredi i građanima, donosi se u toku jedne godine, a primenjuje se sledeće godine. Zašto? Da bi običan čovek mogao da planira buduće aktivnosti, da bi privredni subjekti mogli da planiraju svoje privredne aktivnosti, da on tačno zna kakav će biti porez, koliki će biti doprinosi, koliki će biti PDV, u kojim rokovima će da se naplaćuje itd. Po toj logici stvari, sve što se menja u propisima koji se tiču, da kažem, šire posmatrano, budžetskog sistema ili sistema javnih prihoda, mogu da se menjaju od januara do juna meseca tekuće godine. Te odredbe se primenjuju od 1. januara sledeće godine. Tako da to uopšte nije praksa onoga što smo čuli, da kada se donosi Zakon o budžetu, menjaju se i poreski propisi. To je nama demokratija u režiji DOS dala. Gospodine Cvetkoviću, ta demokratija, petooktobarska, dala nam je i situaciju da nemamo završni račun za 2002, 2003, 2004, 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, hajde da vam za 2010. godinu oprostimo. Imamo predloge zakona za 2008. i 2009. godinu i imamo izveštaje revizije. To je, navodno, u proceduri. Ali, postavlja se pitanje kako to da razmatramo ukoliko imamo vakum od sedam prethodnih godina? Nikako ne može da se razmatra. Član 1. svakog zakona o budžetu i Zakona o rebalansu budžeta jeste značajan. Ali, kada se ti osnovni postulati koji moraju svi da znaju na pravnom fakultetu, Čikiriz, na ekonomskom fakultetu itd, zato se dobija petica. Kolega, dođite u sledećem ispitnom roku. Od kada je došla demokratija, ponavljači su na vlasti i sve je kod nas moguće. Zato se vrtimo u jednom začaranom krugu i šalje se poruka građanima – dajte samo da uhvatimo pare iz evropskih fondova, daj da uhvatimo pare od kredita itd. i rešiće se problem. Ta logika za proteklih 11 godina nas je i dovela do ove situacije, da smo 27 milijardi evra dužni kao teritorija, bez obzira javni, komercijalni ili privatni dug, a 61 milijardu su, gospodine Cvetkoviću, ovi koji su palili Skupštinu potrošili za ovih 11 godina i Srbija nikada nije siromašnija. Hvala, što mi niste izrekli opomenu.
Na član 1. amandman je podnela Vlada. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 1. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, svaki put kada je rebalans budžeta u tom famoznom članu 1, mnogo toga govori kakva je politika Vlade, a govori nam i o tome kakva nam je situacija u privredi i kakav je socijalni status većine građana u Srbiji. Ono što izdvaja ovaj budžet jeste da, bez obzira što država manje prihoduje, ona sve više troši. Umesto da se kroz smanjenje budžetskih prihoda smanje i budžetski rashodi, kod nas je sve to obrnuto. Mi imamo smanjivanje prihoda za oko 20 milijardi dinara. Za jedan deo ćete reći – pa eto, deo tih 20 milijardi je prenet lokalnim samoupravama zbog Zakona o finansiranju lokalne samouprave. Međutim, šta je sa onim drugim prihodima, da porezi koji se plaćaju iz dodate vrednosti, da je ta stavka manja za oko 15 milijardi, da je porez na dodatu vrednost koji je ostvaren u državi manje za oko 13 milijardi, da je porez na dodatu vrednost iz uvoza manji za oko dve milijarde? To nam govori da naši građani nemaju više sredstava i zbog toga se smanjuje budžetski prihod, što je u suprotnosti sa onom proklamovanom politikom Vlade Republike Srbije o nekom značajnom rastu bruto proizvoda. Vi ne biste bili vi da ne biste počeli da izmišljate i toplu vodu, što se vidi u ovom rebalansu, jer zaduženje države je veće za nekih 75 milijardi dinara. Sad se postavlja jedno pitanje - iz kojih sredstava se finansira taj budžetski deficit? Postoje dve mogućnosti. Jedna mogućnost je da će da se finansira iz stend baj aranžmana, odnosno kredita radi predostrožnosti od MMF. Ako mi neko kaže da je taj deficit veći od 75 milijardi iz tih sredstava, onda se postavlja pitanje - šta je sa još 13 milijardi dinara? Ako se finansira iz nekih drugih izvora, odnosno ta rezervna sredstva koja treba da budu na računu budžeta Republike Srbije, koja su to sredstva i iz kojih izvora? Postavio bih i pitanje - da nije neko već možda zadužio državu bez Zakona o budžetu? Jer, gospodine predsedniče, dajete mi za pravo da sumnjam da je neko zadužio državu bez znanja Narodne skupštine i narodnih poslanika. Dovoljno je pogledati sajt NBS, u kome se kaže da su devizne rezerve NBS u septembru povećane za 938 miliona evra. Na kraju tog meseca dostigle su i nivo od 11 milijardi i 358 miliona evra. Tome je najviše doprineo priliv od prodaje evro obveznica Republike Srbije u iznosu od 724 miliona evra. Ako je neko zadužio državu za otprilike 75 milijardi dinara, kolika vam je razlika budžetskog deficita, onda se postavlja pitanje - ko je to smeo da uradi? Gospodine predsedniče, šta ako vam ne prođe budžet? Ko će da odgovara za ovo zaduženje? Vidite i sami da se mučite, petak čitav dan, danas počinjemo zasedanje u 10,00 časova, pa u 13,00 časova, pa u 14,45 časova, da bi počelo negde oko 15,15 časova. Ako su ta sredstva od evro obveznica, ko je u stvari smeo da zaduži državu bez odobrenja i znanja Narodne skupštine? Pošto se po medijima hvalite kako ste u stvari emitovali milijardu evra, kada su u pitanju evro obveznice, da li je ovih 724 miliona samo glavnica, a do milijardu evra su kamate? Nemojte da vam više obrazloženje bude niska likvidnost bankarskog sektora. Već smo o tome pričali i u raspravi u načelu. Banke su u toku 2010. godine iz države iznele 2,5 milijarde evra i vi kao predsednik Vlade i uopšte niko nije reagovao, ni NBS, ni predsednik Vlade, ni predsednik Republike. Sad imate problem i kažete - ne možemo da se zadužujemo na domaćem tržištu, zato što nam banke nisu likvidne sa 5%, 5,5% ili 6%, nego moramo na stranom tržištu. Stalno postoji priča oko prezaduženosti članica evro zone. Recimo, Italiji je smanjen kreditni rejting. Ona još uvek za oko 2,5% uzima jeftinije kamate. Španija isto tako, ne prelazi 5,5%, a mi imamo takav kreditni rejting kakav imamo, pa se zadužujemo po 7,5% da bi nam to bila neka rezervna sredstva. I to vam je malo, pa planirate da uzmete još jedan kredit od MMF, takođe iz predostrožnosti. Bilo bi u redu kada biste odgovorili narodnim poslanicima i građanima Srbije koliko će ta dva kredita iz predostrožnosti da koštaju građane Srbije i neku buduću vladu u kojoj, nadam se, vi nećete biti predsednik?
Da li još neko želi po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Pejčić. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite, gospodine Pejčiću.
Zahvaljujem, gospođo predsedavajuća. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, predstavnici Vlade, dakle, ovim amandmanom hteli smo da ukažemo da je deficit u rebalansu budžeta izuzetno veliki i da damo do znanja da određenim korekcijama taj projektovani deficit može da se smanji. Ovaj projektovani deficit je samim tim i ogledalo kako se Vlada ponašala u prethodnom periodu u odnosu na ekonomski program koji je sprovodila, da ništa nije pomogla srpskoj privredi, kao i povećanju standarda građana Srbije. Normalno, mi iz DSS se protivimo ovakvom deficitu i ovakvoj javnoj potrošnji. Pre svega, ona se finansira iz skupih kredita koji dolaze iz inostranstva i samim tim, po analogiji, Srbiji preti u nekom narednom periodu bankrot. Još od 2009. godine susrećemo se sa deficitom. Tada je u budžetu Srbije deficit bio 3,1% i nismo smogli snage skoro tri godine da smanjimo taj deficit i da ta sredstva preselimo na kontu srpske privrede. Mi danas pričamo o deficitu koji je 4,5% BDP, a bio je 4,1% projektovanim budžetom, što znači, brojkama rečeno on je za 23 milijardi dinara veći. To govori u prilog ove moje teze, da Vlada, koja slovi za socijalno odgovornu, na čijem ste čelu vi, gospodine Cvetkoviću, ništa nije učinila za razvoj privrede Srbije i za povećanje standarda građana Srbije. Samim tim, možemo da zaključimo, kakav rebalans budžeta, takva i Vlada. Zahvaljujem.
Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Dragan Stevanović ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, moj kolega Vladan Jeremić tražio je da se pozicija ostalih tekućih subvencija umanji za iznos od tri milijarde dinara i da se na takav način umanji budžetski deficit. SRS je kroz svoje amandmane predložila jedan potpuno drugačiji pristup fiskalnim obavezama ove države, odnosno pravima i obavezama. Naš pristup fiskalnim obavezama Vlada u principu nije uvažila, jer da jeste verovatno bi se neki amandmani ovde i prihvatili. Ono što hoću u ovom trenutku da kažem, a tiče se stava gospodina Đelića od malo pre, to je da je ovaj rebalans budžeta fiskalna realnost. Ovaj rebalans budžeta, gospodine Cvetkoviću, jeste sve, samo nije izraz fiskalne realnosti danas u Srbiji. Mi imamo, pre svega, problem šta je to za vas fiskalna realnost? Imamo problem vaše percepcije fiskalne realnosti. Ovaj cirkus koji traje od jutros od 10,00 časova može da se tumači kao realnost, ali to nije dobra, to je opaka realnost. Znate, kao realnost možete da doživljavate i ucene koje vaši koalicioni partneri pred vas iznose ili račune koji vam ispostavljaju, vi to možete i svi možemo to da shvatimo kao realnost, ali to je potpuno pogubno i bolesno za fiskalni sistem ove države. Ja ću vam to malo kasnije pokazati upravo sa jednim amandmanom koji nam je služba sada podelila i odnosi se na jednu od ucena za celu milijardu, sredstva su rezervisana za AP Vojvodinu. A neke druge amandmane, braneći se navodno planovima, projekcijama u ovoj i za narednu godinu, ne možete da prihvatite samo iz jednog razloga. Sad je očigledno zato što u ovom trenutku SRS nema ucenjivački kapacitet, ne može da vas uceni i vi onda tu realnost ne želite tako da doživite i da prihvatite. Vi ste ovaj amandman odbili, između ostalog, pozivajući se na član 28. Zakona obudžetskom sistemu. Znate kad nešto hoće dase uradi onda se nađe način, ali kad nešto neće da se uradi, najlakše je - nije u skladu sa zakonom. Znate li koliko stvari samo u ovoj godini niste uradili u skladu sa zakonom? Znate li koliko stvari koje se tiču naše fiskalne politike u državi nisu u skladu sa fiskalnim pravilima i principima koji ste ovde usvojili i koja ste vi proklamovali? I mi ćemo vam to sve danas kroz raspravu ukazati. Najlakše je da kažete - pa nije usklađeno, opšti deo sa posebnim delom, ne možemo da prihvatimo. Zašto ga suštinski ne prihvatate? Kažete - realizacija programa subvencija koje su planirane za navedene delatnosti mogu da se ugroze. I sad se vi pozivate na adekvatno planiranje koje ste kapitalne izdatke na početku godine planirali u većem iznosu od osam milijardi, nego što ih sad predlažete. I vi se pozivate na adekvatno planiranje i vi smatrate da ste nešto racionalno i kvalitetno u budžetu za 2011. godinu ponudili. To je zaista besmisleno. SRS smatra da budžet Republike Srbije u ovom trenutku, a adekvatno fiskalnoj stvarnosti i ekonomskoj realnosti države, mora da bude drugačiji. I ne možete, gospodine Cvetkoviću, u Zakonu o budžetskom sistemu da tražite prostor da u njemu verifikujete svoje političke slabosti, političke slabosti vladajuće elite u Srbiji, nego u tom zakonu morate da nađete odredbe i norme kojima ćete se tako bahato i neodgovornom ponašanju suprostaviti. To je smisao Zakona o budžetskom sistemu i fiskalnih pravila i fiskalnih principa, opštih, posebnih, kakvih god hoćete, koje ste nam nametnuli i na sva usta proklamovali celu ovu godinu. Njih je trebalo da koristite da se suprostavite bahatosti onih koji ucenjuju Vladu Republike Srbije, zbog kojih čekamo ceo dan i zbog kojih cela država ispašta, na kraju krajeva. Za SRS budžet Republike Srbije u ovoj godini mora da bude sa većim prihodima, sa drugačijom strukturom rashoda, a sve to bi dalo prostora da deficit bude manji, s jedne strane i, s druge strane, da dugovi ove države budu manji, da se ne kreću onako kako se kreću. Ako treba, gospodine premijeru, da se hvalite time što će te u narednoj godini ostaviti milijardu i po dolara ili evra nekome na računu, svih milijardu i po dolara i zaduženja, onda nama ekonomija kojom se upravlja ova država nije jasna. Morali ste vi da pokažete prvi primer stezanja kaiša, pa onda da to tražite od onih koji žive danas u realnom sektoru. Zahtev SRS u ovom rebalansu nije bio nešto što bilo ko nije smeo i trebao da prihvati. Gospodine Cvetkoviću, tražili smo od vas, od Vlade Republike Srbije da opredeli 10 milijardi dinara i da, po aktu koji bi ste vi u Vladi doneli, izmirite dug budžeta Republike Srbije prema domaćim proizvođačima roba i usluga, prema domaćem realnom sektoru. Dođi ćemo i do tog amandmana. To je bilo nešto što je životno i što je realno. Vi me ovde uveravate, u obrazloženju kojim ste odbili amandman kolege Vladana Jeremića, da biste doveli u pitanje tri milijarde dinara vaše subvencije. Izmirivanje dugova je deset puta efektnije i efikasnije od državnog intervencionizma u vidu subvencija. Za to treba hrabrost. Tu nema populizma, to je realnost i to je život, a subvencije su populizam, forma državnog intervencionizma, koji je bolesna politika potpuno izdezavuisala i koji vi očigledno zloupotrebljavate, jer niste ni dovoljno ni politički hrabri, niti imate kredibilitet da kažete – dosta više tako, dosta više fondovi za razvoj, dosta više finansiranja radnih mesta za bilo koga. Pitaju vas vaši privrednici kada ćete da izmirite 10 milijardi duga, a ukupni dug država je 110 milijardi. Nismo tražili da izmirite 110 milijardi, ne možete u ovom trenutku to da im tražite, ali smo tražili da izmirite 10 milijardi dugova prema realnom sektoru i to je bilo moguće. To je naša ideja, ambicija i ceo dan u današnjoj raspravi brani ćemo takav stav i tu ambiciju SRS. Hvala.
Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha, koji ima reč.
Dame i gospodo, uvaženi građani Srbije, za SRS je ne prihvatljiv ovaj budžet i nećemo glasati za njega. U načelnoj raspravi smo naveli osnovne razloge zbog čega nećemo glasati. Amandman koji sam podneo odnosi se na deo rashoda za zaposlene, ali ne zaposlene koji savesno i odgovorno rade svoj posao, čak naprotiv, njima treba povećati plate, jer su plate u državnoj upravi, državnoj administraciji jako male, nego se odnosi na one institucije koje se finansiraju iz budžeta, gde su zarade daleko više nego kod državnih činovnika i službenika. To se odnosi na agencije, direkcije i sve ono što se finansira iz budžeta, a znamo da tih regulatornih tela, znači državnih institucija ima preko 100, čak se prema nekim podacima kreće i do 160. Ono što građani Srbije moraju da znaju, to da se negde oko 535 hiljada radnika, odnosno državnih službenika, činovnika i ostalih lica koja primaju platu, finansiraju iz ovog budžeta. To je ogroman broj. Taj broj se mora reducirati, svesti na nivo koji će se moći naplatiti kroz realne izbore prihoda. Nažalost, ova Vlada nije učinila ništa da dođe do restrukturiranja celokupnog javnog sistema i promene sistema u odnosu prema zaposlenima. Prema ovom amandmanu, sredstva bi trebalo usmeriti u kapitalne izdatke. Zašto? Za SRS je vrlo bitno da se sačuva obim kapitalnih izdataka, zbog očuvanja privrede, komunalne infrastrukture i ukupnosti privredne strukture. To je jedini način da sačuvamo ovo što trenutno imamo. Reći ću vam da je, prema budžetskim podacima za 2007. godinu, 780 miliona evra bilo namenjeno za kapitalne izdatke. Prema ovom rebalansu budžeta, ta svote je smanjena na 230 miliona evra. Tri puta su smanjena sredstva za kapitalne izdatke. To je katastrofalno. Od premijera smo mogli čuti, prilikom usvajanja budžeta, da se radi o razvojnom itd. Ovi podaci jasno govore da nema tu razvoja, da su kapitalni izdaci u iznosu od 230 miliona vrlo mali i oni će ostati na ovom iznosu verovatno i za 2012. godinu i biće još manji. Postavljam pitanje premijeru Vlade još jednom. Od Vlade sam dobio dva odgovora sa različitim ciframa. Moram još jednom ponoviti. Poslaničko pitanje koje sam uputio u aprilu ove godine – koliko je budžetskih sredstava predviđeno za otplatu državnog duga, u odgovoru mi kažete da je 410 milijardi, ove sitne cifre neću čitati. Šest meseci posle toga, 30. septembra ove godine, postavio sam isto pitanje, sa istim sadržajem – koliko sredstava će Republika Srbija izdvojiti za pokriće javnog duga za 2011. godinu? Kažete mi – 312 milijardi. Kako je to moguće? Tražim odgovor. Pripremio sam treće poslaničko pitanje da dobijem, ako znamo i sami prema podacima koje možemo naći ovde u vašem budžetu, mi smo se u međuvremenu zadužili, a prema ovim podacima za 2011. godinu, ukupan nivo zaduživanja će biti 552 milijarde. Znači daleko više nego što je to bilo predviđeno po budžetu za 2011. godinu. Šta je bitno da građani Srbije znaju? To je da ono što ova država izdvaja za kratkoročno pokriće državnog duga zaduživanja, ukupna svota je 331 milijarda, od toga izdaci za otplatu kredita su 312 milijardi, otplata glavnice domaćim kreditorima 278 milijardi, ako ovo uporedimo sa našim kapitalnim izdacima koji iznose 23 milijarde dinara, svega 7,5 do 8% su kapitalni izdaci, ono što država izdvoji i da za otplatu kredita domaćim i stranim kreditorima. To govori o katastrofalnoj situaciji finansijskog sistema Republike Srbije. To govori o prezaduženosti ove države. Ali, ako iznesem ovde podatke koliko se svake godine izdvajasamo za hartije od vrednosti, za kamate koje se plaćaju po osobi i druge troškove koji se plaćaju za hartije od vrednosti, onda vidimo da nam izdvajanja samo za hartije od vrednosti otprilike su pola iznosa za kapitalna izdvajanja, da govorimo o drugim kreditnim obavezama, dugoročnim, srednjoročnim i kratkoročnim. To govori o katastrofalnoj situaciji i mi ne možemo snositi posledice ovakve socijalno neodgovorne Vlade. Hvala.
Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Milan Lapčević. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite gospodine Lapčević.
Poštovano predsedništvo, poštovani gospodine Cvetkoviću, rebalansom ovog budžeta, koji ste predložili, predviđeno je da se država dodatno zaduži i da poveća svoj deficit u budžetu na skoro milijardu i po evra. Glavna osobina tog povećanja deficita su, pored ostalog, i povećanje rashoda za zaposlene u državnoj upravi, a smanjenje izdataka za kapitalne investicije. Ni jedno, ni drugo, što sam pomenuo, a što je karakteristika ovog budžeta su apsolutno neprihvatljivi i nisu logični. Ova zemlja već godinama ima problema i sve vlasti koje su se smenjivale od 2000. na dalje, su pričale o tome da imamo previše skupu državu i da je apsolutno neprihvatljivo dalje povećanje broja zaposlenih u državnoj administraciji. Godine 2009, u pregovorima sa MMF, jedan od ključnih uslova za dalje produženje stend baj aranžmana sa ovim fondom je bio da se smanji broj zaposlenih u državnoj upravi, a samim tim, naravno, i da se smanji ukupna javna potrošnja, da se smanje izdaci za plate zaposlenih itd. O tome se pričalo nekoliko meseci, u jednom periodu da smanji jedan broj ljudi, date su silne pare za otpremnine, a onda sledeće godine, ne da je vraćen taj isti broj, nego je dodatno uvećan za nekoliko stotina, skoro hiljadu ljudi je povećano od 2009. do danas. Samo na kraju prošle godine vaša Vlada je odobrila prijem 750 novih činovnika, čime je dodatno povećala rashode u budžetu za plate, za ostale troškove zaposlenih, što predviđa i u ovom rebalansu budžeta. Tri puta je DSS podnosila zahtev za donošenje zakona o plaćanju državnih dugova prema raznim izvođačima radova za robe i za usluge, o obaveznom roku plaćanja koji ne sme da bude duži od tri do šest meseci, međutim, ni jednom niste prihvatili da ovaj zakon bude donesen, čak ste u ovom budžetu predvideli da se odloži dugovanje prema privredi i da se prenese u 2012. da biste prikazali ovaj deficit kakav jeste od 142 milijarde dinara, a da je država izmirila sve obaveze prema privredi, koja duguje taj deficit bi bio mnogo, mnogo veći. Apsolutno je neprihvatljivo ovakvo ponašanje veše Vlade, koja pored ogromnih dugovanja, ogromnog deficita koji je napravila za sve ove tri godine, je povećala i rokove plaćanja prema privredi, čime je indirektno ugrozila i likvidnost te privrede i pomogla da 500.000 ljudi ostane bez posla za ove tri godine. Predviđanja su, ako se ovako nastavi, a obzirom kako je u budžetu predviđate da neće biti ti rokovi u skorije vreme ispoštovani, u smislu plaćanja prema privredi, da će još jedan ogroman broj ljudi ostati bez posla. Na kraju vas pitam – šta vaša Vlada radi? Da li ona ima za cilj da pomogne privredu, da napravi racionalnu državu i državnu upravu, da smanji troškove administracije ili da se dalje zadužuje, da dalje povećava broj zaposlenih, rashode za zaposlene, da dalje povećava javnu potrošnju i da dalje povećava zaduženje zemlje? Sve radite kontra. Ne znam, kojim ste to ličnim primerom, vi i vaša Vlada dali signal da želite da ova država bude efikasna. Ni za jedan jedini dinar niste smanjili vašu ličnu potrošnju u kabinetima, u ministarstvima. Sa druge strane, povećavate stalno zaduženje i deficit., prolongirate plaćanje privredi, uništavate tu istu privredu i potpuno dovodite zemlju do ivice propasti. Zaista, zaista je neprihvatljivo, ne znamo ni koliko će danas koštati ovo odlaganje i koliko će nas koštati dodatno ovaj budžet, u smislu ucena koje su vam dali koalicioni partneri. Dokle će više ovaj narod da trpi da se ponašate po Alafordovskom sistemu, da otimate siromašnima i da dajete bogatima. Ovo je zaista ne prihvatljivo i mislim da je jedini izlaz iz ove, iz ovog ćorsokaka vaša kolektivna ostavka i vraćanje zemlje nekoj normalnoj Vladi. Hvala.
O čemu će odlučiti građani. Na član 1. amandmane su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Arsen Đurić. Gospodin Đurić želi reč.
Poštovano predsedništvo, gospodine predsedniče Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, mi smo podneli amandman na član 1. Predloga zakona u kome smo tražili da se sredstva koja su namenjena za rashode, odnosno izdatke za zaposlene u državnoj administraciji smanje za 7,5 milijardi dinara, odnosno da ostanu na nivou, planiranom nivou budžeta za 2011. godinu. Znači, da se ne vrši uvećavanje tih sredstava, a sa druge strane da se uvećaju sredstva za subvencije u privredi za tri i po milijarde dinara i da se uvećaju sredstva za subvencije u poljoprivredi za četiri milijarde dinara. Bez obzira na preporuke MMF, na upozorenje domaćih stručnjaka i ekonomista kao i na deklarativnu priču predstavnika Vlade Srbije o neophodnosti smanjenja javne potrošnje, o neophodnosti povećanja kapitalnih ulaganja, infrastrukturnih ulaganja, vi ovim rebalansom budžeta činite potpuno suprotno. Osnovne karakteristike ovog budžeta su, povećanje budžetskog deficita za dodatnih 22 milijarde dinara. Povećanje javne potrošnje u vidu povećanja sredstava za zarade zaposlenih u državnoj administraciji. To ne čudi, moj kolega Lapčević, je već napomenuo, obzirom da se svakodnevno vrši prijem novih službenika u državnoj administraciji, u četvrtak je u dnevnom listu "Politika" je bio konkurs sa nekoliko ministarstava, za prijem nekoliko novih desetina službenika. Gotovo svaki zakon koji je usvojen u ovoj skupštini podrazumeva osnivanje neke nove agencije ili nekog regulatornog tela koje će pratiti i sprovoditi taj zakon. Tako da za pojedine oblasti imamo i po dve, a negde i čak i tri regulatorna tela koja se bave istim poslom. Tu pada u vodu vaša priča o smanjenju javne potrošnje, pada u vodu zakon koji je usvojen u ovoj skupštini o maksimalnom broju zaposlenih u državnoj administraciji koji je podrazumevao da se administracija smanji za nekih deset posto. Isplaćene su otpremnine, drugi su primljeni i mislim da mi sada imamo više zaposlenih nego u momentu donošenja tog zakona. Sa druge strane, smanjujete kapitalna ulaganja i ulaganja u infrastrukturu, što je potpuno ekonomski nelogično u uslovima krize, a ono što mene posebno brine jeste to odlaganje plaćanja tih kapitalnih ulaganja. Imam utisak da ćete tim odlaganjem plaćanja potpuno dotući srpsku privredu, kojoj država sa raznih nivoa vlasti duguje preko 100 milijardi dinara. Znači, radi se sve suprotno ekonomskoj logici i suprotno onome što čak predstavnici Vlade govore. Znači, povećava se javna potrošnja, smanjuju se kapitalna ulaganja i ulaganja u infrastrukturu. Mi smo predložili da se povećaju sredstva za subvencije privredi, iako su ona rebalansom budžeta već povećana. Smatramo da ih dodatno treba povećati, kao i da se povećaju sredstva za subvencije poljoprivredi, jer smatramo da su to prioriteti, kada su rashodi budžeta u pitanju i da u tim subvencijama u poljoprivredi i privredi može doći do pokretanja neke proizvodnje, do poboljšanja izvoza, smanjenja spoljno-trgovinskog deficita, može doći do otvaranja nekih novih radnih mesta i podizanja standarda građana, a ne povećanjem javne potrošnje u vidu povećanja plata zaposlenih u državnoj administraciji. Zato vas pozivam da razmotrite i da prihvatite ovaj amandman koji smo podneli.
Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Krstin. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Dobrislav Prelić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, kolega Krstin je podneo amandman na član 1. Gospodine Cvetkoviću, naime, radi se o sredstvima za povećanje subvencija za poljoprivredu u iznosu od jedne milijarde. SRS smatra da je, pre svega, poljoprivreda strateška grana u koju svaki uloženi dinar bi se pet puta vratio Republici Srbiji. Prosto je neverovatno da, pre svega vi, gospodine Cvetkoviću, kao prvi čovek Vlade, za ove tri i po godine niste jednostavno pokazali interes za našu poljoprivredu. Svedoci toga smo iz godine u godinu, ali je neverovatno kako ne možete da prepoznate šta je opšti interes. Mislim da stvarno poljoprivreda zaslužuje daleko više pažnje, ali sam svakako siguran da ste i vi svesni te činjenice. Zbog čega ne želite da pomognete, apsolutno mi nije jasno, kada znate kompletno stanje u našoj poljoprivredi i da je poljoprivreda jedina privredna grana u kojoj ostvarujemo suficit. SRS smatra da je taj suficit mogao da bude i duplo veći, da je naša poljoprivreda naišla samo na malo razumevanja kada je Vlada Republike Srbije u pitanju. Podsetiću vas samo na par stvari, pre svega kada se radi o subvencijama. Osnovana je, kao što znate, i Agencija za agrarna plaćanja, a ja jednostavno ne vidim svrhu te agencije. Ta agencija ima za zadatak da odmogne našim poljoprivrednicima. Na hiljade primera možemo da vama navedemo gde su zahtevi naših poljoprivrednika odbijeni bez razloga. Verujte da su to tako tehničke stvari i takve sitnice, ali je razlog odbijanja, verovatno, nedostatak para u budžetu, pre svega kada su subvencije u pitanju i kada je poljoprivreda u pitanju. Od kada smo imali ovu rekonstrukciju Vlade, kada je ministar postao Dušan Petrović, niti možemo mi kao poslanici da ga vidimo ovde u rekonstrukciji Vlade, niti mogu da ga vide naši poljoprivrednici. Šta on radi, gde se nalazi, kakve su njegove obaveze, stvarno mi apsolutno nije jasno. Ono što je zapanjujuće, to je da je pre neki dan na jednom sastanku rekao da će Ministarstvo poljoprivrede snažno podržati tri velike kompanije u Srbiji. Gospodine Cvetkoviću, vi morate da znate da su to tri monopolske kompanije koje diktiraju sve u Srbiji kada je naša poljoprivreda u pitanju. Tu, pre svega, mislim na "Viktorija Grupu", na "MK Komerc", na "Delta Agrar". Vi znate da disparitet cena u našoj poljoprivredi apsolutno je nekorektan, odnosno neprihvatljiv za našu poljoprivredu i da ove tri kompanije apsolutno sve diktiraju kod nas. Ministarstvo poljoprivrede, normalno, njih pomaže, to je bilo kada su i subvencije za mineralno đubrivo bile u pitanju, od 10 milijardi, ali ja jednostavno ne mogu da verujem da na takav način pomažete i pospešujete monopoliste, a to se onda prenosi na poljoprivrednu proizvodnju i na prerađivačku industriju i apsolutno u svim segmentima je prisutan monopol, jedino niko ne misli o proizvođaču, a želimo da nam poljoprivreda ide napred. Ne morate vi sve da znate i ne možete da stignete, ali morate da znate da privatizacija naših poljoprivrednih kombinata je u velikoj meri urađena nakaradno, da su stranci vlasnici našeg poljoprivrednog zemljišta. Nećemo se valjda praviti da ne znamo da je "Agrokor" iz Zagreba vlasnik "Dijamanta" iz Zrenjanina i da imamo još 20-ak hiljada hektara obradive zemlje u svom vlasništvu. Naš zakon je rekao nedvosmisleno da stranac ne može da bude vlasnik poljoprivrednog zemljišta. Mislim da je krajnje vreme, gospodine premijeru da reagujete i da se dozovete pameti i pomognete našem seljaku, apsolutno naša poljoprivreda nema podršku ove vlade, ali se nadam iskreno da ćete za sve što ste uradili u ovom periodu adekvatno biti nagrađeni na sledećim izborima i da će narod znati da prepozna pravu opciju. Zahvaljujem vam se.
Iskorišćeno je pet minuta od vremena poslaničke grupe. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Marina Toman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Željko Tomić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Donka Banović.
U ovom članu 1. je jasno iskazana struktura ovog budžeta, odnosno izmena i dopuna sadašnjeg budžeta, tako da treba obratiti pažnju na ovaj deo gde je reč o subvencijama. Kada pogledate za šta su sve i kakve cifre predviđene u pojedinim oblastima, onda ono što pada u oči, jeste iznos koji je Vlada opredelila za subvencije u poljoprivredi, a to je negde oko 3.750.000 dinara, a tu je takođe i stavka gde su predviđene, a stavka se zove – ostale subvencije, koja iznosi skoro 12 milijardi dinara. Ovo jako dobro ilustruje kakva je briga ove vlade za privredu Srbije. Govorite o strašnim posledicama ekonomske krize i na standard građana i na privredu, pri tom imamo ovde stavku koja govori o ostalim subvencijama gde se uopšte jasno ne vidi šta je, koja je skoro četiri puta veća od subvencija koje su predviđene za privredu. To dovoljno govori samo za sebe. Ovim amandmanom mi predlažemo da se sa ove stavke gde su te famozne ostale subvencije, da se sa te stavke na stavku - transferi opštinama i gradovima, poveća iznos za pet milijardi dinara. Dobro se sećam ekspozea predsednika Vlade, gospodina Cvetkovića, i sadašnjeg ministra finansija, i kada koristim množinu onda govorim o onom prvom ekspozeu kada je postao predsednik Vlade i o drugom ekspozeu kada je govorio o rekonstruisanoj Vladi, pre svega par meseci, uvek je govorio o tome kako će se ova vlada zalagati za ravnomerniji regionalni razvoj. Od toga je ostala samo priča. Dakle, jeste deklarativno, vi ćete se zalagati za ravnomerni regionalni razvoj, međutim, od toga nema ništa. Opštine i gradovi su sve siromašniji, a ova vlada je i smanjila transfere lokalnim samoupravama za, prema procenama Stalne konferencije gradova i opština, negde oko 42 milijardi je manje transfera lokalnim samoupravama. Kao što rekoh, nikad više priče a nikad manje novca opštinama i gradovima. Ovde smo imali neke zakone koji su cepkali i cepkaju Srbiju na nekakve administrativne regione, a sve pod pričom o tome kako Srbiji treba decentralizacija. Tačno. Srbiji trebaju jake opštine i jaki gradovi, sa mnogo više novca nego što vi izdvajate.
Iskorišćeno je tri minuta i 15 sekundi od vremena poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Nikolić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodna poslanica Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Cvetkoviću, SRS je intervenisala i u članu 1. u stavu 4. u razdelu koji se odnosi na Nacionalni investicioni plan. Moram da sačekam jer nemam trenutno komunikaciju sa gospodinom premijerom. Gospodine Cvetkoviću, da li možete da obratite pažnju? (Predsedavajuća: Ja vas molim da koristite svoje vreme i da vođenje sednice prepustite predsedavajućem, o tome da li svi učesnici poštuju Poslovnik. Upozoravam vas da svoje vreme koristite za obrazlaganje amandmana a ne za posao za koji niste trenutno nadležni dok obrazlažete amandman.) Moj posao kao poslanika je da premijeru postavim konkretno pitanje, s obzirom na ovu intervenciju koju smo napravili. (Predsedavajuća: Sada vas upozoravam. Dakle, vaš je posao da obrazlažete amandman, u skladu sa članom koji vas obavezuje da govorite o temi dnevnog reda. Pitanja premijeru se postavljaju poslednjeg četvrta u mesecu ili utorkom i četvrtkom pre sednice, a ovo je argumentacija iz koje može a ne mora da proistekne diskusija. Zato vas molim – bez zloupotrebe Poslovnika.) Daću dovoljnu argumentaciju, pa ćemo videti na kraju kakav će biti epilog. Znači, intervenisali smo kod Nacionalnog investicionog plana jer za SRS i većinu predsednika opština i gradova u Srbiji gde su osetili na svojoj koži i na projektima koji su u izmaglici, a koji su obećani od strane tog resora odnosno ministarstva, je to tamna strana budžeta Srbije koja je na neki način politički projekat G 17 od 2007. godine. Mi smo reagovali tako u ovom članu, gospodine Cvetkoviću, vidite, što smo tri miliona sredstava sa razdela Nacionalnog investicionog plana prebacili u tekuće budžetske rezerve. Zbog čega smo to uradili? To smo uradili najpre zbog toga što smatramo da obaveze koje Vlada Republike Srbije ima prema poveriocima i te kako nadmašuju i ovih tri miliona, a koje smo mi tako prekomponovali. O tome bih mogla da vam pričam kroz niz primera, ali, sa druge strane, veoma je teško. I kada bi bilo sredstava, kao što ih nema, u ovakvom budžetu, deficitarnom, da se isplate sva potraživanja prema onima kojima Vlada Republike Srbije duguje, to je nemoguće da izvedete ni vi lično, kao premijer i kao čovek koji vodi ovaj resor zato što vam to ne dozvoljava MMF. Naime, vi vrlo dobro znate da u Vladi Republike Srbije sede ljudi iz MMF-a koji kontrolišu naplatu tih potraživanja i ovaj naš pokušaj da mi pomognemo Vladi da isplati svoje obaveze koje duguje prema onima koji su potražioci tih sredstava, jednostavno neće biti ni sprovodljiv, jer ovi iz MMF-a svojom palicom nama diriguju i kakav će da bude budžet i kako da ga projektujete i zašto da opredeljujete sredstva i nikako ne možete, to odgovorno tvrdim, da isplatite nijedno potraživanje dok vam oni ne daju zeleno svetlo. Gospodine Cvetkoviću, pitanje je kod naplate tih potraživanja - kako se uopšte dolazi do te liste prioriteta, kako se ono ustanovljava i ko je taj ko zna kojim će redom po rešenju, izvršnom rešenju suda ili po rešenju koje ima od drugog organa, da dođe i u kom trenutku na naplatu. Što se tiče NIP i jednog projekta koji je trebao da bude, a koji je predizborno obećanje pre svega Borisa Tadića i Dinkića i Božidara Đelića, već završen, to je projekat završetka deonice auto-puta Kragujevac-Batočina. Naime, vi znate da je urađeno u dve trake 12 km tog puta u pravcu od Kragujevca prema Batočini, da je ostalo još devet kilometara. To je projekat isključivo Nacionalnog investicionog plana za koji smo mi iz SRS više puta tražili i postavljali, ovim institutom koji je gospođa Čomić pomenula, pitanje - kada će i koji revizor da nam da izveštaj kako se ta sredstva troše i koji je uopšte efekat postojanja tog Nacionalnog investicionog plana? Naravno, nikada takav izveštaj nismo dobili, ni na Odboru za finansije, ni od vas, kao premijera. Sada dolazimo u situaciju da ono što je ključ tog famoznog Memoranduma i fabrike "Fijat" u Kragujevcu, a to je izgradnja preostale deonice auto-puta, tih devet kilometara, uopšte nije završeno. Znači, do marta meseca je bilo obećanje, ili krajem prošle godine još, jer onih 12 km što je urađeno od Kragujevca prema Batočini su gospođa Kalanović i Veroljub Stevanović u sedam navrata presecali trake, ali, sada se postavlja pitanje – zbog čega ovo nije urađeno? Jel vi to manipulišete ovim sredstvima iz NIP-a, jel ima nekih drugih problema i kako ćete vi da izađete pred vaše italijanske partnere koji ovih dana masovno otpuštaju, iako to ne mogu da urade po ugovoru o preuzimanju sa Vladom Republike Srbije, i ljude sa visokom školskom spremom i sve druge, ucenjuju ih da napuste fabriku automobila, da uzmu za uzvrat neki novac, oni da zapošljavaju druge, da bi uzeli sa biroa rada, kao što to Jura radi, određeni iznos sredstava i po principu - uzmi ili ostavi, tako sada ucenjuju ljude u fabrici automobila "Fijat" Kragujevac. Dakle, postavlja se pitanje ko je za ovo odgovoran, da li samo NIP ili izvesni Radiša Milošević, zvani Duda, koji je inače funkcioner DS u Šumadiji, predsednik opštine Batočina i zbog čega ste obmanjivali i građane Kragujevca i građane Batočine i gde su ta sredstva? Ono što je najgore u svemu tome, da je samo to bila laž nekako bi se i podnela, pa kaže se, bilo je možda nekih problema oko eksproprijacije, prolongirao se rok, ali radi se o tome, gospodine Cvetkoviću, da tih devet kilometara koje treba da bude završeno i koje treba da budu glavni projekat za povezivanje sa koridorom, neće biti autoput, kao što je obećano i kao što su u startu bila opredeljena sredstva, negoput prvog reda, a razlika je ogromna. Verovatno ste vozač i znate i ovde prisutne kolege u sali i svi građani Srbije koji ovo prati, znači, to nije put sa dve trake, to je prošireni put, tu ne može da se vozi kao na ovoj deonici koja je urađena, 120 kilometara na sat, nego 80 i to je jedna kompletna laž i obmana. Taj NIP je služio i služi i dalje pre svega G17 za političke projekte i programe, kao što im služi ova priča oko Ujedinjenih regiona Srbije, a tek ćete da vidite kada vam stupi na snagu od januara meseca 2012. godine ovaj zakon o finansiranju lokalnih samouprava, koliko ste lagali predsednike opštine i gradova i samim tim i građane Srbije. To neće biti sa ovakvim kolapsom u budžetu moguće da se sprovede. Hvala.
Iskorišćeno je pet minuta i 30 sekundi od vremena poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Bojan Đurić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima predsednik Vlade Mirko Cvetković.Izvolite.
Poštovani narodni poslanici, pošto je završena rasprava po prvom članu, želeo bih da dam nekoliko komentara i odgovore na pitanja koja su bila. Pre svega, treba razumeti da ovaj prvi član predstavlja rekapitulaciju cifara koji slede iz detaljne elaboracije koja je data u članu 4.Zbog toga nije moguće izvršiti bilo kakve promene u rekapitulaciji a da one nisu izvršene u osnovnom tekstu, jer taj osnovni tekst u stvari jeste budžet, a rekapitulaciju možete napraviti na veoma različite načine. U tom kontekstu bilo kakvo smanjenje ili povećanje u samoj rekapitulaciji podrazumeva i potrebu da se u osnovnom tekstu definiše šta je to i na kojim pozicijama se smanjuje. Dakle, pri tome te pozicije ne mogu i ne smeju da budu agregatne već veoma precizno definisane i to je jedan od razloga zašto je dobar broj amandmana odbijen. Takođe, imate nekoliko amandmana koja su išla u pravcu smanjenja pozicija plata i uz neku konstataciju da je time javna potrošnja velika itd, da je broj zaposlenih preveliki.Pre svega želim da kažem da je ova vlada u potpunosti, kada se radi o broju zaposlenih, poštovala zakon o smanjenju broja zaposlenih i imamo smanjeni broj zaposlenih u administraciji i taj broj je u skladu sa zakonskim ograničenjima koje je donela ova Narodna skupština. U isto vreme mi posmatramo javnu potrošnju kao njeno učešće u BDP i u tom kontekstu važno je uočiti da se ovim budžetom ona smanjuju u odnosu na prethodnu godinu i to za preko 1% mereno u odnosu na BDP. Naravno, ukoliko bilo koji narodni poslanik, bez obzira da li se radi o poziciji ili opoziciji, ima ideju kako da se dalje smanjuju plate itd, mislim da bi to bilo dobro da to detaljnije elaborira. Bili smo mišljenja da, kad se radi o platama, mora da se poštuje i Zakon o platama i da bi neko generalno smanjenje bilo potpuno neprihvatljivo i u tom kontekstu i ovaj budžet, ali budući da na ta pitanja imamo amandmane, evo, pozivam narodne poslanike da daju tačno sa koliko bi oni smanjivali plate i da li misle da su plate zaista tako visoke kad znamo kako ljudi teško žive. Takođe je bio jedan niz pitanja koji nisam razumeo da se odnose na član 1. Vrlo kratko bih odgovorio na njih, pošto se stvara neka vrsta konfuzije oko toga da li je Vlada kroz te tzv. evroobveznice radila u skladu sa zakonom ili da li je ova skupština bila o tome informisana ili ne. Dakle, narodni poslanik koji je pokrenuo ta pitanja, želim da mu kažem da je on potpuno pogrešio, imajući u vidu budžete koji postoje. U postojećem budžetu postoji predviđeno zaduženje za obveznice i on ga može naći tamo, tako da je Vlada u stvari realizovala ono što je već usvojila ova Narodna skupština. U isto vreme, cifra od milijardu koja je spomenuta odnosi se na dolare, a ne na evre i u tom kontekstu se sada smanjuje 700 i nešto miliona evra, a ne milijardu, zato što obveznice i nisu bile prodate u evrima, nego u dolarima, a to što se zovu evroobveznice, pa neko misli da je to evro oznaka valute. Evro nije oznaka valute, već oznaka da se radi o obveznicama koje su prodate na evro-tržištu, odnosno na međunarodnom tržištu. Dakle, možete imati i evroobveznice u dinarima i to je nešto o čemu takođe ima smisla puno razmišljati. Konačno likvidnost bankarskog sektora se ne štiti time što se prodaju obveznice na evro-tržištu, već se time izbegava konkurencija pred bankarskim sektorom u odnosu na privredu. Dakle, država ne želi da bude konkurent privredi, jer je ona uvek atraktivnija za banke i u tom kontekstu se ona povlači na drugo spoljno tržište, a ne ovde, inače to nema nikakve veze sa likvidnošću banaka. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Milorad Buha, pa narodni poslanik Milan Lapčević.
Da krenemo od ove poslednje vaše konstatacije oko bankarskog sektora. Bankarski sektor u poslednjih godinu dana je ispod kontrole Narodne banke i Vlade, odnosno on je samo izašao iz onih okvira normalnog bankarskog poslovanja. Banke se više ne bave privredom, banke se bave kupovinom državnih hartija od vrednosti. Zašto? Zbog toga što je potreba države da proda te hartije od vrednosti, a sa druge strane imamo bankarstvo koje umesto da finansira privredu i projekte privrede daleko sigurnije obavlja sve te bankarske poslove sa državom, uz više kamatne stope. Moramo to napomenuti. Hartije od vrednosti se prodaju. Ovog trenutka mi smo drugi po visini kamata koje plaćamo bankama, bankarskom sistemu, između 12,5 početkom godine, evo sada kada je malo duži vremenski rok šest meseci ili godinu dana, čak do 14%, što je neprihvatljivo. Sa druge strane, ako pogledamo BiH, duplo manje. Ako pogledamo Hrvatsku negde ispod 5%. Ako pogledamo ostale zemlje u okruženju, kao što su Rumunija, Bugarska, čak ispod 4%, a da ne kažemo da je to u Evropi negde oko 1,5 do 2%. To je katastrofalno. Katastrofalno je oteti privredi mogućnost uzimanja kredita zbog toga što je daleko prihvatljivije za bankarski sistem da uloži sredstva u državne hartije od vrednost. Govorite o platama. Mi vam govorimo odavno o platama u agencijama, kod direktora, direktorijuma to je negde preko 200 hiljada dinara. Smanjite njima, pomozite drugim radnicima u državnoj upravi, koji imaju 17, 18 i 20 hiljada dinara ili, deo sredstava koji će se kroz uštede, kroz gašenje određenih agencija, stvaranje jednog kompleksnog sistema u kome će se naći 10-ak agencija u jednoj. Smanjenje broja radnika, na taj način će se uštedeti. Mi smo to sintetički prikazali u članu 1, namerno smo to tako napravili da bi pokazali da se može i kroz taj član. Vi kažete – ne može. Može, i te kako se može. Jeste da to povlači analitički u članu 4. određena pomeranja, ali je sasvim normalno, na taj način pokazujemo suštinu kako izaći iz ove krize, samo na dva načina – smanjenjem broja agencije, odnosno štednjom na taj način i povećanim radom. To sve države rade, samo mi to ne radimo. Dalje, broj radnika. Znate i sami da ste vašim predlogom ograničili nivo, maksimirali. Zakon se zove o maksimalnom broju radnika u državnoj upravi, 28.400, ovog trenutka preko 30 hiljada finansirate, a ne znate ni sami koliko finansirate kroz ugovor o delu. Sada vas pozivam da mi kažete koliko imate u državnim institucijama angažovanih radnika koji obavljaju poslove kroz ugovor o delu. Sledeća stvar o kojoj morate prozboriti, to je deficit. Ovaj nivo deficita je neprihvatljiv sa aspekta sigurnosti bezbednosti i ekonomske i finansijske i privredne itd.Ne može se više. Ako uzmemo samo memorandum iz 2008. godine, kada ste planirali u 2011. godini deficit od 0,1 negde na nivou tri milijarde dinara, sada imamo 142 milijarde. Vidite li koliko smo mi za četiri godine promašili? Šta će to biti u 2011, 2012, 2013. godini itd? Kako iz svega ovoga izaći? Bez štednje se ne može, bez većeg rada svih organa institucija države ne može se. Hvala.
Iskorišćeno je četiri minuta od vremena poslaničke grupe. Reč ima predsednik Vlade, Mirko Cvetković.
Vrlo kratko. Poštovani narodni poslaniče, rekli ste da je bankarski sektor potpuno izvan kontrole Vlade i tu ste u pravu, Vlada i ne treba da kontroliše bankarski sektor. Kontrolni organ za bankarski sektor je NBS. Ako bi se Vlada tu umešala onda bismo napravili potpuni haos. Što se tiče obveznica, zahvaljujem se na podršci koju ste nam dali, jer upravo jeste to bila naša ideja, da i konkurišemo, znači, preduzećima i zbog toga smo se sa obveznicama pojavili na stranom tržištu. Ovo tržište smo prepustili da, preduzeća međusobno konkurišu, tako da vidim da tu imamo jedan zajednički pristup. Što se tiče kamata, naravno, možemo razgovarati o njihovoj visini, ali postoji neka veza između kamatne stope i stope inflacije. Ovde govorim o dinarskim kamatama. Ako je inflacija u aprilu mesecu na godišnjem nivou bila 14%, do pre mesec dana preko 10%, onda kamatne stope između 12-13%, zaista nisu visoke. Očekujem da nakon što je inflacija pala na 9,3% i nakon što i dalje nastavi da pada, da će to povući i pad stopa koje će se plaćati za državne papire. Pri tome, treba imati u vidu da je u stvari, ne Trezor, nego NBS će uvek držati papire kroz tzv. repo operacije. Konačno oko plata agencija i direktora, ovde razgovaramo o budžetu. Ogroman broj tih agencija ako ne i sve, nisu budžetski korisnici i mi ne možemo kroz budžet da radimo na smanjenju njihovih plata. Pokrenuli smo jednu inicijativu, da vas podsetim, i mislimo da su neke plate previsoke. Ta inicijativa je i dala određenih efekata. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Milan Lapčević. Izvolite.
Da li imam repliku? Pogrešno su protumačene reči. Gospodine predsedniče Vlade, nemojte da izvrćete reči narodnih poslanika. Niko nije govorio da se smanje plate u državnoj upravi, već da se smanji potrošnja koja se odnosi na plate državnih činovnika. Ukupna primanja se množe sa brojem zaposlenih. Dakle, da smanjite broj zaposlenih u državnoj upravi. Čemu služi Zakon o limitiranju broja zaposlenih u državnoj upravi, kojeg smo doneli pre dve godine, ako se on krši, ako ga Vlada direktno krši o maksimiziranju i smanjenju zaposlenih u državnoj upravi? Kolike smo otpremnine isplatili ljudima pre dve godine da se smanji taj broj zaposlenih? Lično znam bar petoro ljudi koji su radili u državnoj upravi, državnoj administraciji, uzeli otpremnine, a sada rade isto kod vas po mnogo većoj sumi, po ugovoru o delu. Čemu onda to služi? Kako smo onda smanjili tu javnu potrošnju, ako smo ljudima dali otpremnine, a sada ih ponovo plaćamo? Izmišljeno je na desetine novih radnih mesta u jednom okrugu u Srbiji. Dozvolili ste na kraju prošle godine, u svom planu, da primite 750 novih ljudi. To je opet povećanje javne potrošnje za zaposlene. Mi ne pričamo o tome, da se smanje plate. Daleko od toga, one su minimalne. Nemojte da pravite što veću potrošnju u toj državnoj upravi na osnovu broju zaposlenih. Ne plaćate privredu, a ovamo pričate o tome, da niste hteli da učinite medveđu uslugu privredi, pa ste prodali milijardu dolara na međunarodnom tržištu kroz evro obveznice. Ne kažete da ste prethodno, proletos, prodali za 300 milijardi dinara državne hartije od vrednosti na domaćem tržištu, pa tako povećali kamate privredi kod domaćih banaka. Kada govorite o tome, treba zaista da se držite onoga što jesu činjenice i što jeste istina, a ne da obmanjujete javnost kroz ono što ne stoji, odnosno kroz prenebregavanje istine i činjenica.
Dva minuta i 20 sekundi. Reč ima predsednik Vlade, Mirko Cvetković.
Poštovani narodni poslaniče, niste me čuli. Na samom početku sam rekao, da kada se radi o broju zaposlenih, da mi u potpunosti poštujemo taj zakon koji je donela ova Narodna skupština. Izvršili smo smanjenje broja zaposlenih. Ako vi mislite da bi trebalo još on da se smanjuje, a ne da se smanjuju plate, dajte i taj predlog, u kojim sektorima, u kojim službama da se smanje i koliko ljudi da se smanji i, spreman sam da to razmotrim i vidim da li ima smisla i da li postoji mogućnost a da se ne ugrozi funkcionisanje države.
Reč ima narodni poslanik Milorad Buha, pa narodni poslanik Milan Lapčević.
Evo konkretan predlog. Agencija za privatizaciju je od 2002. godine, kada ste vi bili tamo rukovodilac, počela sa 30 radnika, a sada ima preko 400 radnika i nebrojeni broj konsultanata. Nemamo ozbiljnu privatizaciju posle 2008. godine. Ona je, faktički, Zakonom o privatizaciji završena 2008. godine. Znamo da se i dalje obavljaju privatizacije, ali mislim da ove godine to neće biti više od 10 tih privatizacija. Broj radnika nije smanjen. Nivo bruto zarada ove agencije je u nivou sredstava koja se izdvoje za zapošljavanje – start up krediti. Kada sintetički pokažemo koliko je to bruto zarada od 2002. godine i kada pokažemo koliki bi to stvarni efekat bio da su ta sredstva iskorišćena za zapošljavanje. Onda bi se radilo o hiljadama radnika kojima je uskraćena mogućnost, samo zato što je formirana ta agencija. Ovog trenutka nema potrebe za 400 radnika. Zašto 400 radnika u toj agenciji koja ne sprovodi svoju suštinsku ulogu, a to je privatizacija društvena, odnosno državnih preduzeća ovog trenutka?
Minut i 15 sekundi. Narodni poslanik Milan Lapčević ima reč.
Govorite o tome da poštujete taj zakon. Kako se to onda stalno raspisuju konkursi da se primaju novi ljudi? Zašto ste prošle godine dozvolili da se 750 ljudi i činovnika primi u državnoj administraciji? Kako se onda povećavaju u svakom budžetu i svakom rebalansu ukupni iznosi kao rashodi za zaposlene, ako se poštuje taj maksimalni broj zaposlenih? I to, ne za male sume da se povećava – za 3%, 4% za plate onih sa najnižim primanjima, nego se radi o mnogo većim sumama. Odgovorite mi na pitanje – šta je za vas prioritet? Da li je prioritet da država izvršava svoje obaveze prema privredi, ili je prioritet da se zapošljavaju ljudi u državnoj administraciji i da im se povećavaju plate? Pogledajte kolika je plata u Agenciji za hartije od vrednosti. Pitajte kolika je plata direktorke Agencije, njenih saradnika i činovnika.
Reč ima predsednik Vlade, Mirko Cvetković.
Kada se radi o platama i tome što vi vidite da je njihova cifra sada veća nego što je bila, ona je veća na osnovu zakona koji predviđa da se plate povećavaju u skladu sa inflacijom, i tom se procentu još dodaje određeni deo rasta BDP, a konkretno, to je 50% od rasta. Što se tiče pitanja – da li poštujemo zakon? Tvrdim da poštujemo. Naravno, nisam mislio da je ovo rasprava o broju zaposlenih. Ali možemo pripremiti podatke da vidite koliko nam daje zakon kao obavezu, a koliko ima zaposlenih. Tvrdim da broj zaposlenih jeste manji od onog broja koji nam dozvoljava zakon. To je činjenica.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Radojko Obradović. Da li neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Radojko Obradović.
Zahvaljujem, gospođo Čomić, gospodine Cvetkoviću i dame i gospodo narodni poslanici, član 2. definiše visinu budžetskog deficita i načine na koji se popunjava deficit. Predložio sam amandman kojim se utvrđuje obaveza Vlade, da svakog meseca redovno obaveštava Skupštinu o realizaciji budžetskog deficita. U obrazloženju mi je rečeno da se amandman ne prihvata iz razloga što Vlada, odnosno Ministarstvo finansija izdaje bilten javnih finansija, a podaci mogu da se nađu na internet sajtu – makroekonomski podaci. Slažete se da se obaveštavanje Narodne skupštine o deficitu i nešto što se objavljuje u nekom internom glasilu, nije ista stvar. Da ne govorim o tome da bilten javnih finansija izlazi sa nekoliko meseci zakašnjenja u odnosu na tekući mesec. To su dve potpuno različite stvari. Jedno je obaveštavanje Skupštine, a drugo je prikupljanje informacija na sve druge načine. Ono gde se otvara se pitanje, kada govorimo o članu 2. i deficitu, to je koliki je stvarni deficit, odnosno kolike su to obaveze koje je Vlada preuzela prema privredi i prema svima onima koji su izvršili nekakvu uslugu u odnosu na Vladu, ako im Vlada nije to platila? Mi taj podatak nemamo. To takođe utiče na visinu deficita i to je takođe važno kada utvrđujemo kolike su obaveze. Druga stvar, ono što može da se primeti analizirajući član 2, to je način na koji se finansira deficit, a to je emitovanje hartija od vrednosti, bilo da su one prodavane na domaćem tržištu, bilo u dinarima, bilo u evrima, da li se prodaju na evroberzama, to je da iz godine u godinu taj iznos ve više raste. Ove godine je stigao do 550 milijardi dinara, što nije deficit, ali je potrebno naći izvore za 550 milijardi da bi uopšte bilo šta moglo da funkcioniše. Druga stvar koja je uočljiva, to je da su troškovi finansiranja tog deficita sve veći i veći. Ove godine je to samo za kamate, znači bez glavnice i bez bilo čega drugog, 42 milijarde dinara. Treća stvar, to može da bude formalno i to jeste u skladu sa zakonom, ali niste nas uverili da je zaduživanje da bi pare stajale na računu opravdana stvar. Znači, jedno je aranžman iz predostrožnosti prema MMF u slučaju da se pogorša kriza, ali koje su to procene koje ste napravili, koje Vlada pretpostavljam da je napravila, da je potrebno da se zaduži? Krajem avgusta meseca na računu je bilo 67 milijardi dinara i još ovih emitovanih obveznica. Prema onome što smo dobili od fiskalnog saveta, to je otprilike 140 – 150 milijardi dinara, koliko će biti na računu. Na sve te pare se plaćaju kamate. To je pretpostavljam za izmirivanje deficita do kraja godine. Iz vašeg ministarstva smo dobili najavu da će sledećih nekoliko dana biti nova emisija zapisa opet od nekoliko desetina milijardi. Koja je to strategija? Na to nismo dobili podatke. Kao ovlašćeni predstavnik samo ću se vratiti na član 1, pošto nisam hteo da se javljam kada je predsednik Vlade govorio o tome. Član 1. ne bi tako formalno posmatrao, gospodine Cvetkoviću, kao što ste posmatrali vi. Daleko od toga da je to rekapitulacija budžeta. To je upravo ono o čemu treba da razgovaramo. To je struktura budžeta. To je mnogo važnija stvar i to nije knjigovodstvena kategorija. To je suština o kojoj ovde treba da razgovaramo. Složićete se, kada pogledamo pojedinačne stavke, evo, da uzmemo vaše ministarstvo, Ministarstvo finansija, naknada za zaposlene – 50 miliona, subvencije privatnim preduzećima – tri milijarde i 700, zemljište – 645 miliona, i tu nema ništa od objašnjenja. Tu je rečeno 645 miliona. Za šta idu ta sredstva? Da li ćemo da razgovaramo onda o svakoj stavci? Hajde da dođemo do situacija u kojoj su neki drugi parlamenti, gde se o budžetu na odborima raspravlja po nekoliko meseci, a ne samo na plenarnoj sednici i ne nekoliko dana pred budžet, nego nekoliko meseci se ide od stavke do stavke. Mi na žalost o stavkama ne možemo da raspravljamo, jer budžet ima nekoliko stotina strana, a obrazloženja imaju desetak strana. Ne bi bilo priče o broju zaposlenih da ste u budžet stavili tabelu koja je bila u prethodnim budžetima sa brojem zaposlenih. Onda bi bilo potpuno jasno, Vlada bi stala iza toga – u državnom sektoru, u Vladi radi toliko i toliko zaposlenih. Da li je manje, da li je više, da li je u skladu sa zakonom, nije u skladu sa zakonom, to piše u obrazloženju, ne treba da trošimo vreme na to. Mi ovde treba da razgovaramo upravo o stvarima koje vi formalizujete. To su suštinske stvari, kao i ta fama o agencijama. Agencije nisu deo budžeta. Prenesite vi javno ovlašćenje, neka neko utvrđuje obavezujuće takse i obavezujuće naknade, pa nije na budžetu. Ne mora ni da bude u budžetu. Evo, neka neko dobije dozvolu da postavi rampu na Terazijama, neće nikada biti na budžetu. Neka naplaćuje prelaz preko Terazija, pa da vidite da li treba da bude na budžetu. To nisu tako pojednostavljene stvari, stvari su mnogo ozbiljnije nego što izgledaju.
Iskorišćeno je tri minuta od vremena ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe. Reč ima narodna poslanica Zlata Đerić.
Poštovani gospodine Cvetkoviću, zaista je iznenađujuće da ovakav amandman, kakav je predložio kolega Radojko Obradović, niste prihvatili. Ono što je uočljivo kada se donosi Zakon o budžetu i kada se donose zakoni o rebalansu budžeta, a rebalans budžeta, ako ćemo tumačiti sam sadržaj pojma, podrazumeva vraćanje u ravnotežu nečega što je očigledno ispalo iz ravnoteže, dakle, da vi izbegavate kao Vlada da se u parlamentu o tome diskutuje, a naročito o deficitu budžeta, o budžetskom deficitu. Alarmantni su podaci o budžetskom deficitu u Srbiji. Srbija ne može da ignoriše jedan takav podatak, a upravo ovaj dom, koji bi trebao po logici stvari da bude iznad Vlade, jer je tesnom većinom ova Vlada dobila poverenje ovog doma da tim budžetom raspolaže, da njime upravlja u ime građana, dakle, smatramo da je Vlada dužna da u svakom momentu stavi pred građane i pred predstavnike građana informaciju o tome kako tim budžetskim deficitom i budžetom uopšte upravlja. To je ono što je ovaj amandman predložio i to je ono što je po nekom logičnom sledu stvari bilo za Vladu prihvatljivo, apsolutno prihvatljivo da se sa izveštajem izlazi redovno pred parlament. Ozbiljne vlade, navešću samo jedan primer Poljske, u septembru već predaju budžet, a usvajaju ga negde u januaru. Ozbiljne vlade čak i ne poznaju pojam rebalans budžeta. Onog momenta kada se on pojavi, one padaju. Dakle, od Vlade se očekuje da bar godinu dana unapred predviđa stvari i njima upravlja. Jeste Srbija u jednoj teškoj situaciji ekonomskoj, ali ova Vlada je na sebe preuzela obavezu, preporučila se da će biti sposobna da time upravlja, bar u jednoj godini, a mi očigledno vidimo da ova Vlada te svoje preporuke nije ispunila i samim tim, bez obzira što su izbori blizu, mislim da ste izgubili poverenje mnogo ranije.
Iskorišćeno je dva minuta od vremena poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podnela od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Narodni poslanik Veroljub Arsić ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, pošto se već predsednik Vlade i ministar finansija dotakao jedne moje diskusije na član 1, gospodine Cvetkoviću, mogu samo da govorim ono za šta su mi dostupni javni podaci i smatram da je sajt Narodne banke javni podatak. Tamo nema zaduživanja u dolarima, nego piše da je najveći prihod u evrima – 724 miliona, a od prodaje evro obveznica. Ako ste to prodavali, odnosno kupovali dolare, gospodine Cvetkoviću, čini mi se da je već 3% na kursne razlike izgubljeno. Znači, samo zbog kursnih razlika 21 milion evra je neki veći dug u ovom trenutku. Mislim da je suludo baš do te mere ići u tu trgovinu, pogotovo ako nam nije potrebno. Da li je to predviđeno Zakonom o budžetu za 2011. godinu? Vi možete zakone da tumačite kako god hoćete, to smo već više puta videli. Kako vam kad zatreba, vi ćete reći – podrazumeva se. Ako se nešto podrazumeva u Zakonu o budžetu za 2011. godinu, zašto se to ne podrazumeva i u rebalansu budžeta za 2011. godinu? Ovde lepo piše da će se iz primanja ostvarenih od emisije evro obveniza državnih hartija od vrednosti emitovanih na inostrano tržište, u domaćoj i u stranoj valuti, u inosu od najviše 102 milijarde dinara. Da li ima takvo neko ovlašćenje za Vladu Republike Srbije u Zakonu o budžetu? Nema. Kada je priča oko banaka i kontrole banaka, slažem se da bankarsko tržište treba koliko-toliko da bude liberalno, pogotovo kada je u pitanju poslovna politika banaka. Ali, hajde malo da pogledamo šta su sve to banke radile unazad nekoliko godina i ono što je ova Vlada mogla, da ne bude mešanja poslova u banke, da uradi, a nije. Prvi problem koji jeste nastao sa bankarskim sektorom, kada je ona postala konkurencija privredi, bio je u periodu kada uopšte nije bilo potrebno u toj meri zaduživati državu. Često su se krediti, odnosno često su se emitovale državne hartije od vrednosti iako za to nije bilo opravdane potrebe. To ste čak i vi u onom čuvenom budžetu za 2008. godinu, jedan je bio u deficitu, a drugi u suficitu, da kažem, donekle ispravili. U periodu od 2005, 2006. i 2007. godine, referentna kamatna stopa je bila 16, 17 i 18%. Država se zaduživala po 22 – 23%, a građani još više. Privreda otprilike kao i građani. To nije ništa drugo nego je primarna emisija u virtuelnom obliku, jer novac nije samo ono što se štampa nego i ono što je na računima preduzeća, banaka i drugih institucija. Taj novac koje su banke zarađivale od države i zarađivale od građana kroz visoke kredite, visoke kamatne stope u toku 2010. godine, za oko 2,5 milijarde evra, nestao je iz Srbije. I za toliko su umanjene naše devizne rezerve. Onda smo sada prinuđeni da se zadužujemo na stranom tržištu pod nepovoljnijim uslovima, nego što smo se to zaduživali kod nekih naših banaka, jer ako pogledate član 3. vidimo da su tu neke kamate 3%, 4% plus euribor itd. Znači, u tome je problem. Može neko da kaže da to nije posao Vlade Republike Srbije. Po zakonu o NBS ,koji je važio do pre godinu i po dana, i Zakonu o deviznom tržištu, poslove kontrole je obavljala i NBS. Po zakonu o Vladi iz 2008. godine, to je prebačeno u nadležnost Vlade RS, odnosno Ministarstva finansija. Da li neko može da mi kaže odakle jedna takva logika da, zato što ni jedan dinar, ni jedan evro, ni jedan dolar ne mogu da izađu iz zemlje bez servisa NBS. Nemoguće je. Ali se došlo na to rešenje kada su počele priče o pranju novca "Hipo-Alpe-Adria" banke preko Crne Gore, Srbije i Mađarske. Tada tadašnji guverner nije radio svoj posao, prebacio je to u Ministarstvo finansija, koje u tom trenutku nije bilo nadležno i niko nije kriv. I sad, pod izgovorom liberalizacije bankarskog sektora, pod izgovorom da to nije u skladu sa propisima STO, čiji nismo ni član, iako nastavimo ovako, nećemo nikad ni da budemo, jer nećemo imati šta da im prodajemo, osim da od njih kupujemo, mi ulazimo sad u ovakve probleme. Znači, sad smo prinuđeni da se zadužujemo pod nepovoljnijim kamata. Bilo bi pošteno da znamo i rokove otplata tih kredita. Danas je EU na vrhuncu svoje krize. Ako to dospeva za četiri ili pet godina, a realne su pretpostavke da će za četiri ili pet godina doći do stabilizacije evra, a zadužujemo se u drugim valutama, kako će to da izgleda? Koliki će da budu troškovi, da li smo ostvarili dobit ili gubitak? Kad su u pitanju drugi stavovi za koje smo tražili da se brišu, to je konsolidovani račun Trezora. U redu, razumem da se pojavi potreba da Vlada negde interveniše, da ima budžetskih korisnika koji jednostavno ne stignu da utroše ili u tom trenutku imaju slobodna sredstva, ali ne mogu da razumem da to nije obaveza da se vrati do kraja fiskalne godine, jer u konsolidovanom računu Trezora su i lokalne samouprave i one uzimaju kredite i one se zadužuju, a možda stignu da ne potroše, možda su odvojili sredstva. To ne može da bude jedna posebna politika zbog loših procena ili loše rashodne strane budžeta. Kad kažete da se državni dug posmatra u odnosu na bruto proizvod, verujem potpuno ste u pravu. Međutim, u onom delu kada kažete da je to manje u odnosu na prethodnu godinu, samo u nominalnom iznosu je veće, u procentualnom je manje, gospodine ministre, predsedniče Vlade, ako je tako, zašto vam se poreska strana ona iz potrošnje ne iz dobiti nego iz potrošnje smanjuje? Vama je manji poreski prihod od poreza na dodatnu vrednost i to dokazuje da nešto nije u redu sa Republičkim zavodom za statistiku, koji vam tvrdi suprotno i daje toliko veliki porast bruto domaćeg proizvoda. Znači, nisu samo sve statističke metode. Najrealnije stanje u državi jeste kad se vidi koliko država iz potrošnje iz dobara i usluga ostvaruje prihod, onda imamo pravu vrednost kakva nam je bruto domaćeg proizvoda.
Šest minuta i 30 sekundi je iskorišćeno od vremena ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podnela Vlada. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Milan Lapčević. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milan Lapčević. Izvolite.
Na član 2. je podnet amandman kojim se smanjuje emitovanje državnih hartija od vrednosti i limitira na 200 milijardi dinara u ovom budžetu, iako je predviđeno u članu 2. da će emitovanje državnih hartija od vrednosti, koje su uglavnom već prodate na domaćem tržištu, u visini od 400 milijardi dinara, kako stoji u članu 2. stav 2. Smatramo da je apsolutno štetno za državu Srbiju da emituje tolike hartije od vrednosti u ovom iznosu, jer su te hartije od vrednosti sa veoma visokom kamatnom stopom i predstavljaju ogroman trošak za državu Srbiju. Samo za kamate država godišnje izdvaja pola milijarde evra, što je apsolutno nedopustivo sa stanovišta ogromne javne potrošnje, koju vaša vlada ni na jedan način nije čak ni pokušala, ni simbolično, da smanji. Kada mi budete pokazali u kom ste ministarstvu i u kom obimu smanjili makar za bilo koju službu, agenciju, direktan trošak, direktnu javnu potrošnju, onda možemo da imamo razumevanja za ovakve poteze Vlade. U suprotnom, smatramo da je to apsolutno štetno i nedopustivo, naročito ako se ima u vidu da taj novac uglavnom ne ide za podršku privredi. Naprotiv, privreda trpi ogromne štete, jer država ne plaća svoje obaveze, pa se onda tako napravi lanac gde u čitavoj priči profitiraju samo banke. U slučaju kada država prodaje hartije od vrednosti, banke uzimaju, jer su kamate visoke. U slučaju kada država ne plaća privredi, privreda mora da uzima kredite od banaka, da bi pokrila svoje poslovanje, opet plaćate velike kamate. U čitavoj priči gubitnik je i država, stanovništvo i privreda. Jedini pobednici u toj priči su bankari, koji imaju ogromne profite. Za nas je to apsolutno nedopustivo i smatramo da treba limitirati državu u onom obimu uzimanja kredita i prodaja državnih hartija od vrednosti.
Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Zoran Nikolić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović. Izvolite, gospodine Stevanoviću.
Ovaj amandman smo podneli i, u principu, mogla bi da se nastavi priča na neke priče prethodnika. Ovde zaista neke stvari nisu jasne. Tražili smo da se st. 6. i 7. brišu. Planirana primanja po osnovu zaduživanja veća su od sredstava potrebnih za finansiranje deficita, otplatu duga itd, a slušajte sad ovu genijalnu rečenicu:"povećanje gotovinskih sredstava iz ovog člana na računu, potrebno je radi odgovornog upravljanja likvidnošću". Onda se spustite dva, tri stava niže i gospoda iz Vlade predviđaju da u 2011. godini za eventualne potrebe za finansiranje budžetskog deficita i otplate, može se koristiti sredstva konsolidovanog računa Trezora Srbije do iznosa koji ne ugrožava likvidnost tog računa. Ako ste obezbedili višak sredstava, kako ste malo pre rekli, zašto biste povlačili pare sa konsolidovanog računa? Da i nije problem da se povuku pare sa konsolidovanog računa, zašto, gospodo, ne obavežete sebe da ih vratite? Sa kojim pravom uzimate nešto da ne vratite, a to nešto drugo možda treba? Zašto ovakav stav niste predvideli u budžetu za 2011. godinu? Da možete da ga prenesete u narednu godinu, nego vam je to sad palo napamet. Šta to niste tad predvideli, a sad se desilo, pa evo ovakav stav. I mi smo u principu ovaj amandman podneli, odnosno predložili brisanje stava 7. i 6. , odnosno 6. zbog stava 7. Pogledajte analize DRI ranije. Kako su se ponašala ministarstva, nemaju pojma ko im koliko duguje. Baš ih briga da traže pozajmice koje su iz budžeta Republike Srbije davali razno raznim korisnicima. Da li sam u pravu gospodine Cvetkoviću? Da li su to bili nalazi DRI? To su maniri Vlade. Šta vi mene obaveštavate u obrazloženju kojimste odbili amandman. To su naše interne stvari, parafraziram to su interne pozajmice i mi ćemo ih definisati u odnosu nareferentnu kamatnu stopu itd. Šta ste vi? Bankari? Malo pre se ograđujete,nije to vaš posao, to je posao Narodne banke Srbije. Šta ste vi? Da li jeto zdrava ekonomska politika i domaćinsko ponašanje ili primena Zakona o budžetskom sistemu. Nije, šta je problem? Ako ste tako sigurni u sebe, u svoju politiku, u sve ovo što radite, zašto Borka da prenosite dug za sledeću godinu. Zašto ste ovo predvideli? Moje pitanje sada gospodine Cvetkoviću vama ako je sve tako kako vi pričate ovde i iznosite, u čemu je problem u ovoj državi? Odakle problemi u ovoj državi kada je sve to tako kako vi predstavljate. Dolazi s polja, iz okruženja. Zašto nas vodite u to okruženje? Zašto vam je politika put u okruženje iz kog nam dolaze svi problemi? Još jedno pitanje, da li će se pojaviti neko iz vaše Vlade koji će priznati neki problem, grešku ili neznanje? Da kaže - da, to nije dobro. Tu nismo dobro uradili. Ne sve je super, sve je sjajno, sve je bajno, a oni istinski, ne nominalni nego realni pokazatelji su poražavajući. Tako da, mislimo da bi bilo korisno da ovo prihvatite. Da li hoćete ili nećete, verujemo da se nećete odlučivati u skladu sa onim što je korisno za budžet ili za fiskalni sistem i fiskalnu realnost, nego ono što je potreba vaših političkih odnosa u Vladi ali nadam se da sve to još dugo neće trajati, pa možda Srbija dobije i priliku drugačije upravlja svojim finansija. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Milorad Buha.
Gospodine prvi ministre, vrlo dobro znate da je u Zakonu o budžetskom sistemu jasno definisano da se, da niko u državi ne može potrošiti ni jednu paru, da to nije definisano određenom stavkom u budžetu. Vi ste u ovom članu, predvideli, u stavu 2. kaže: "planirana primanja po osnovu zaduživanja, veća su od sredstava potrebna za finansiranje deficita, otplatu duga i nabavku finansijske imovine, u iznosu od 87,5 milijardi."Onda dalje u stavu 3, kažete: " povećanje gotovinskih sredstva iz stava 2. ovog člana, na računu potrebno je radi odgovornog upravljanja likvidnošću." Šta vam sad to znači? Gde ste vi to u budžetu ugradili stavku da imate po Zakonu o budžetskom sistemu mogućnost da plasirate ova sredstva, ako je to višak, zašto uzimate višak? Zašto plaćate tako visoke kamate na tako ogromna sredstva? Osamdeset i sedam milijardi na recimo šest meseci, uz kamatu od negde 13%, pa vidite koja su to onda sredstva? Ovo je krajnje neodgovorno, ovo je suprotno Zakonu o budžetskom sistemu, Zakonu o budžetu i drugim propisima i štetno po interese Srbije, da se na ovaj način odlivaju sredstva bez jasne namene. To što ste vi ovde stavili da ćete upravljati likvidnošću itd. mora biti stavka u budžetu, šta znači to i gde će ta sredstva na kraju da se pretoče. Da ih uzmemo, samo zato da bi nekome izašli u susret, nekoj banci platili 13 – 14%, gledajte, to je krivično delo?
Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Aleksandra Janković i Aleksandra Ilić. Reč ima gospođa Đerić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine premijeru, dakle, amandman poslaničke grupe NS, gotovo je identičan s amandmanom koju je podnela poslanička grupa SRS, neću da se ponavljam i da kažem da se gotovo u potpunosti slažem sa onim što su oni izneli obrazlažući, braneći svoj amandman, dopuniću samo to što smo mi u amandmanu, insistirali da se briše ovaj stav 7. koji glasi: "Ukoliko se u toku godine obezbede primanja od privatizacija, proporcionalno će se smanjiti kreditni izvori i emisije državnih hartija od vrednosti iz stava 1. ovog člana." Dakle, mi smo u drugoj polovini oktobra, i zaista bi bilo zanimljivo videti koje su to privatizacije koje bi mogle da utiču tako na budžet i smanje ovaj budžetski deficit, zato smo smatrali da bi bilo vrlo primereno brisati ovaj stav, kao i ovaj prethodni stav 6. u ovom članu. Upravo zbog toga, što smatramo da budžetski deficit jedno od najozbiljnijih pitanja koje muči Vladu, a naravno muči građane Republike Srbije i stvara realne probleme. Mi se svakodnevno suočavamo sa tim da ovakvoj privatizaciji kakva se sprovodi, od onih obećanih silnih radnih mesta, sve više ljudi ostaje bez poslana, vidimo firme u stečaju i jedan je zanimljiv podatak koji mi je skrenuo pažnju u novinama ovih dana, da jedan stečajni upravnik vodi 22 firme i da prima milionske cifre za svoj posao. Stečaj znači istovremeno mnogo ljudi bez zaposlenja, mnogo ljudi bez realnih primanja, mnogo porodica koja u ovu zimu ulaze bez ikakvih sigurnih sredstava pa smo smatrali da jedan ovakav stav, u članu 2. ne može da stoji. Smatramo da je Vlada morala da ga izbriše, da prihvati ili amandman SRS, ili bar amandman NS. Hvala lepo.
Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Da li neko želi reč? (Da.)
Dame i gospodo narodni poslanici, ovu temu sam načeo na početku ove današnje rasprave i u principu ona je morala tekstualno, ovaj predlog je morao tekstualno da se unese u ovaj član zakona, shodno onome što smo predložili kroz brojke, a to je da se deset milijardi dinara, koliko iznosi dug budžeta Republike Srbije prema proizvođačima roba i usluga u Republici Srbiji izmiri do kraja ove godine. U tom smislu, mi smo predložili sledeće: "Ne izmirene obaveze republičkog budžeta prema domaćim proizvođačima roba i usluga, izvršavaće se sa pozicija rezerve po utvrđenim pravilima u posebnom aktu Vlade na koji saglasnost daje skupštinski Odbor za finansije. Rok za donošenje akata iz prethodnog stava je 30 dana od dana stupanja na snagu ovog zakona." Pogledajte, šta su mi obrazložili ljudi iz Vlade, zašto se ne prihvata amandman. Amandman se ne prihvata iz razloga što se amandmanom predlaže regulativa koja bi mogla da se odnosi na naredne budžetske godine, te stoga ne bi mogla biti predmete godišnjeg zakona o budžetu. Voleo bih da je gospodine Cvetković tu i da mi kaže gde to piše u ovom amandmanu. Sve ono što piše u ovom dokumentu važiće samo do 31. decembra, pa tako i ovo što smo i mi predložili. Znači, potpuno je neistina da smo predložili dokumente koji bi važili za 2012, 2013, 2015. godinu, a znate zašto? Zato što smo od njih tražili da izmire obaveze duga do kraja ove godine. mi nismo rekli ni datume, ni pravila, niti šta drugo, čak smo to pravo predložili zakonom Vladi Republike Srbije u koje nikakvo poverenje nemamo, a zbog činjenice da nemamo poverenje u njih i da su skloni zloupotrebama, tražili smo da saglasnost za to da Odbor za finansije. Ne kažemo, da ta odluka Vlade ne bi bila podržana većinom u Odboru za finansije, ali bi to bila veća šansa da izađe pred oči javnosti ili kako vi volite da kažete, moderno, to bi bilo transparentno, pa bi akt Vlade koji su prioriteti, kojom dinamikom i na koji način bi se sve to finansiralo i izmirile obaveze, bilo zaista definisano u jednom, da kažem, neki vid javne rasprave. Ima li bolje, ako mogu pod navodnicima da je nazovem, javne rasprave nego kada neki dokument dođe ili u skupštinski odbor ili u parlament? Ovim smo pokazali racionalnost i korektnost. Ovde je problem politička volja. Nećete da izmirujete svoje dugove, jer smatrate da oni koji sada finansiraju budžet, kojima kožu derete, mogu to i dalje da trpe. Vi ste se obezbedili, zadužili ste državu za svoj mandat pet milijardi evra novih, pokrili ste se do kraja mandata ove Vlade povećanjem javnog duga na ime kredita iz inostranstva i vas baš briga i onda dođu predstavnici Vlade i kažu – fiskalna realnost. Nije tačno. Kažete dalje – u skladu sa članom 69. Zakona o budžetskom sistemu, u okviru budžeta deo planiranih prihoda ne raspoređuje se unapred, već se zadržava na ime tekuće budžetske rezerve. Pa, to smo i mi predložili, jedino što vas ovde obavezuje da iznos sredstva koje planirate na tekuću budžetsku rezervu ne bude veći od 1,5% ukupnih prihoda i primanja. Našim amandmanima smo taj limit definisan zakonom ispoštovali. Vi nas obaveštavate u obrazloženju da to ne da zakon, odnosno da ne planiramo unapred sredstva. Pa, sredstva rezerve i služe kad se nešto neisprojektuje na pozicijama ministarstva i ostalih korisnika da se interveniše. Izvolite, gospodo, intervenišite sa pozicija u ministarstvima, finansirajte svoje dugove i svoje obaveze. Treba da znate jednu stvar – 30% ukupnih privrednih zaduženja otišlo je na finansiranje PDV. Vas baš briga za to. Gospoda iz Vlade sedi u toplim klupama. Kada je napolju toplu, njima je hladno, kad je napolju hladno, njima je toplo. Ne sekiraju se, Bogami, ni za plate, a još manje se sekiraju za poreze i doprinose, da li ih je poslodavac uplatio i sve to tako ide lepo. Oni koji stvarju vrednost, sa čije grbače uplaćuju PDV, uzimaju PDV, za njih ih baš briga, oni mogu da trpe i da čekaju i onda se ovde hvale i subvencijama. Kakvim subvencijama? Tako što će neko da dođe iz druge države, iz države koja mu ne da subvencije koje mu vi nudite. Njemu ćete da finansirate radna mesta, a svoje obaveze za usluge i robe koje ste uzeli kao Vlada, nećete da izmirujete. Šta je iracionalno ovde u predlogu ovoga? Ima li bolje injekcije koja bi rasteretila pritisak nelikvidnosti u Srbiji? Nema. Ne postoji. Polovinu ovih sredstava od 10 milijardi dinara, koje smo predložili, privrednici bi vam direktno vratili u budžet. Onaj dan smo govorili – 500 milijardi dinara duguje 100 ljudi u Srbiji, 300 milijardi dinara duguje njih ne znam ni ja koliko i naplativi su. Vi u njihov džep nećete da uđete, ne pada vam napamet. To su dva deficita ove države. Ne smete da im se suprotstavite. Pa, ako njima ne smete da se suprotstavite, zaista verujem da će biti i političkih stranaka i vlada i pojedinaca koji će smeti da se obračunaju sa njima. Zašto bar oni sa kojima nema Vlada takve odnose ne izmiri te obaveze? U čemu je problem? Svakog prvog se naplati PDV. Malopre gospodin Cvetković kaže – znate, javna potrošnja ne raste u ukupnom obimu. Nije to pitanje kolika je javna potrošnja u ovom trenutku, pitanje je šta je sa prihodima od PDV i u te prihode se ugrađuje inflacija koja je najveća na evropskom kontinentu, a prihodi vam padaju. To su podaci koje treba da obrazloži gospodin Cvetković. Kako je moguće da raste inflacija, najveća je na nivou evropskog kontinenta, a porezi na dohodak padaju? Sve nam pada. Ta inflacija se i u domaći bruto proizvod ugrađuje, pa nam raste BDP. Kako prihodi padaju? Nije isti PDV na 100 i na 110 dinara, veći je na 110 dinara. Kako padaju? Padaju zato što se gase radna mesta, zato što obim proizvodnje pada, zato što varaju javnost, građane i poslanike da nam je spoljno-trgovinski bilans bolji zato što smo povećali obim proizvodnje. Nije tačno, nego igraju igru sa cenama roba koje su izvezli u većem obimu nego što su smeli, ali doći ćemo do sve te priče i kroz ovaj zakon i neke zakone koji će biti od sutra. Prema tome, jedan jedini razlog ova vlada nije imala a da ne usvoji predlog SRS da izmiri svoje obaveze. Gospodine Cvetkoviću, moje pitanje za vas je – zašto država ne želi da izmiri obaveze prema privredi, prema realnom sektoru, proizvođačima, domaćim proizvođačima roba i usluga u iznosu od oko 10 milijardi dinara, koliko budžet Republike Srbije duguje? U ukupnom dugu od 110 milijardi dinara državni republički budžet učestvuje sa 10 milijardi. Naše pitanje je – zašto ne prihvatate predlog SRS da to izmirite prema tim ljudima i da na taj način popustite pritisak nelikvidnosti u Republici Srbiji? Hvala.
Na član 3. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, u članu 3. su garancije Republike Srbije koje planira ova vlada u nekom narednom periodu da predloži Narodnoj skupštini. Protiv toga smo da se to radi u samom Zakonu o budžetu. U obrazloženju samog amandmana i piše da nam nisu poznati uslovi pod kojima se ta preduzeća planiraju zadužiti, pa im unapred dajemo garancije. Tačno je da će nekim kasnijim zakonom o davanju garancije biti precizniji ti uslovi, ali na određen način Skupština sama sebi vezuje ruke ako to da unapred, što bi naš narod rekao, na neviđeno. Kada su već u pitanju banke, a to je i vezano za član 2, zato što ipak samo zaduživanje države kroz bankarski sektor je daleko poštenije nego kroz emitovanje državnih hartija od vrednosti zato što za svako zaduživanje mora da se napiše zakon i taj zakon da se izglasa ovde u Narodnoj skupštini, a hartije od vrednosti, o tome odlučuje Vlada ili onaj ko ih emituje - NBS, Ministarstvo finansija i na određen način izbegava raspravu ovde u Skupštini Republike Srbije. Nije sporno, što se Skupštine tiče, vladajuća većina je spremna da, kada je u pitanju zaduživanje države i davanje garancije odnosno davanje saglasnosti na određena zaduživanja, radimo i svaki dan po ceo dan ako su ti krediti toliko neophodni, nego da se zadužujemo na neviđeno zato što smo državu zadužili za stend baj kredite, zadužićemo je više nego što je potrebno da bismo obezbedili neka sredstva, istovremeno ulazimo i u projekat sa MMF koji ima istu ulogu. Znači, imaćemo rezervnih sredstava od skoro dve milijarde evra na koje ćemo da plaćamo kamate, a verovatno ih nikada nećemo upotrebiti ili ćemo možda u izbornoj kampanji. Nije problem to što su domaće banke u pitanju zato što smo krajem prošle godine dali saglasnost na jedan zakon za 400 miliona evra gde je zaduženje bilo kod stranih banaka. Ne vidim zašto tu praksu ne bismo mogli da nastavimo? Ako se pogledaju sadašnja zaduženja odnosno garancije koje je Republika Srbija dala određenim javnim preduzećima, vidi se da su te kamate u dobrom delu slučajeva prilično prihvatljivi. Recimo, 1,75% na godišnjem nivou, plus šestomesečni euribor. To je negde oko 3%. Ili, recimo, 2%, ili, recimo, 4,75 plus jednomesečni euribor. Znači, kamate koje u najčešćem broju slučajeva ne prelaze više od 6-6,5%, a najbolje uslove ikoje smo postigli emitovanje evro obveznica je 7,5% na godišnjem nivou. Naravno, bez saglasnosti Skupštine Srbije, osim u onom delu kojim smo ovlastili, preneli svoja ovlašćenja da to uradi Vlada Republike Srbije kada joj se za to ukaže potreba. Zato i smatramo da ipak u ovako kriznim vremenima i kada je nestabilna situacija i na svetskom i na evropskom tržištu, a još nestabilnija u Srbiji, da je potrebno da ipak Narodna skupština odlučuje o kreditima, bili to krediti od banaka, ili zaduživanja koja se postižu emitovanjem državnih hartija od vrednosti, bez obzira što je to možda malo sporije, ali kada ste mogli državu da zadužite za rezervna sredstva, bez znanja skupštine, onda možete da je zadužite da skupština zna i naravno javnost, odnosno građani Srbije, koji to, u krajnjem slučaju, i vraćaju.
Ovim ste potrošili vreme ovlašćenog predstavnika i dva i po minuta od vremena poslaničke grupe. Na član 3. amandman je podnela Vlada. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Milan Lapčević. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima gospodin Milan Lapčević.
Na član 3. smo podneli amandman u onom delu koji se odnosi na davanje garancije Republike Srbije Građevinskoj direkciji Srbije, u iznosu od 35 miliona evra za izgradnju stambeno-poslovnog objekta na lokaciji Kasarne "Stepa Stepanović". Smatramo da je ovaj projekat potpuno promašena priča i da je apsolutno nepotrebno dalje zaduživanje i davanje garancije Republike Srbije za izgradnju tih stanova, obzirom da se pokazalo da ti stanovi apsolutno ne spadaju, niti će spadati u kategoriju socijalnih stanova i da je njihova vrednost od 1.250 evra daleko iznad tržišne vrednosti stanova na toj lokaciji i da se ovde radi, verovatno, o krupnoj prevari koja će služiti pojedinim tajkunima da zgrnu ogromne pare. Država će po ovom sistemu dati garancije, Republička građevinska direkcija će preuzeti kredite, platiti kamate za to, izgradiće se stanovi, a stanovi su preskupi i neće spadati u kategoriju socijalnih stanova, jer država će imati štetu od toga, što ćeplaćati kamate sa jedne strane, a sa druge strane što će ti stanovi stajati neprodati, obzirom da za njih ne postoji veliko interesovanje, pa smatramo da je nepotrebno da država ulazi u tu priču i po tom osnovu pravi troškove. Bojimo se da će i bez ove garancije i novo zaduživanje pored direktnih šteta, ići će se na one indirektne koje se tiču korupcije i naduvavanja cena kvadrata koje nisu opravdane i ne mogu da odgovore tržišnim uslovima.
Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Željko Tomić. Reč ima narodna poslanica Donka Banović.
Kao što reče moj kolega, mi smatramo da ne treba ulagati u pomenuti projekat, zato što je tu promašaj i tu ne treba država da se meša, ne u takvu vrstu projekta. Takođe, smatramo da nije dobro što vode mi vidimo u članu 3. da država pruža garancije za novo zaduživanje javnog preduzeća "Srbijagas" i to u iznosu od 210 miliona evra, to je garancija koju država daje Javnom preduzeću, odnosno je to novac svih građana Srbije. Svi građani Srbije pružaju garanciju "Srbijagasu" da povećava svoj dug. Naime, "Srbijagas" od kako postoji ova vlada iz godine u godinu povećava svoje zaduženje, tako da joj preti bankrot i nije tačno da jedini razlog zbog čega se "Srbijagas" trenutno nalazi u problemu, disparitet između uvoznih cena gasa i prodajne cene gasa, već je to nedomaćinsko poslovanje ovog preduzeća. U prethodnoj godini je preduzeće koje se bavi distribucijom zemnog gasa preuzelo poslovanje i u preduzećima "Staklare" u Paraćinu, "Azotare", i oni su sada stručnjaci za proizvodnju staklene ambalaže. Takvih je preduzeća pet ili šest, između ostalog kupili su i preduzeće "Informatika" koje se bavi proizvodnjom kompjutera, tako da se "Srbijagas" razume i u proizvodnju kompjutera. To je jedna stvar i to je apsolutno neobičan poslovni potez, ali kada sam rekla neracionalno i nedomaćinsko poslovanje, onda mislim na informaciju koja je stigla do građana Srbije krajem 2010. godine, a to je da je "Srbijagas" izdvojila nekom grubom računicom oko 500.000 evra za kupovinu 60 službenih automobila. Između ostalog, tu su bili i luksuzni automobili, kao što je "audi 8". Mi smo svesni da Javno preduzeće "Srbijagas", nekada mora da zanovi vozni park, ali da odjednom kupite 60 automobila, a pri tom stalno kukate kako se mora povećati cena gasa, zato što ste vi pred bankrotom, onda je to zaista nedomaćinsko poslovanje. To bi bilo isto kao da jedna porodica koja jedva sastavlja kraj sa krajem, a većina je danas takvih u Srbiji, odluči da kupi neki luksuzni automobil. Dakle, to je apsolutno nedomaćinsko i njima ne trebaju garancije za kredite.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Gospodine Novakoviću, mi nismo podneli formalno-pravno ni jedan amandman na član 3, ali ovo stvarno zaslužuje pažnju. Zbog gospodina Cvetkovića moram da kažem da član 3. ima tri dela. Prvi deo, garancije koje će da izda Republika Srbija. Drugi deo – zaduženje Republike Srbije i treći deo, to je stanje duga Republike Srbije, direktne i indirektne obaveze, i pod a) i pod b), takođe se priča o direktnim i indirektnim obavezama Republike Srbije. Sada bih vam skrenuo pažnju, ukoliko se članom 3. priča o javnom dugu i obavezama ili zaduživanju, u toku 2011. godine, ima tu nekih nelogičnosti u odnosu na budžet i na rebalans. Krenuo bih redom, a prvo bih krenuo sa nečim što je napisano u budžetu i čega nema ili ima u rebalansu. Pod a) kaže se ovako – u 2011. godini izdaće se garancija Republike Srbije do iznosa od, to je veliki broj u dinarima, ali to treba da se pretvori u neke strane valute, to je 920 miliona dolara, dve milijarde i sto deset miliona evra i j oš dve milijarde dinara. Kada to pogledamo i uporedimo sa rebalansom, onda vidimo, pod a) prva kolona – Svetska banka, otišli su Javni putevi Srbije i nekih 100 miliona dolara, pa onda okrenem stranu, pa vidim pod rimsko tri, Evropska investiciona banka, Javno preduzeće "Transnafta", izgradnja sistema produktovoda kroz Republiku Srbiju, 86,5 miliona evra i to je ispalo, pa je ispala Razvojna banka KFVW, NIP, lokalna samouprava, vodosnabdevanje, projekat broj 3. Šta je onda ispalo? Pod rimsko pet, strane vlade, Vlada Republike Nemačke, Javno preduzeće "Železnica Srbije", modernizacija i specifikacija pruge Pančevo-Vršac, državna garancija, znači, Vlade Republike Vlade Nemačke, 45 miliona evra. Naravno, to je otpalo, zato što foksdojčeri ne mogu da računaju na povraćaj imovine u Vojvodini. U okviru toga piše – Vlada Republike Poljske, opet za železnicu, pet tačka jedan arapsko, infrastrukturna, vozna sredstva i oprema, 70 miliona evra, to ste odbacili. Odbacili ste i pod rimsko šest – garancije prema poslovnim bankama, pod 11, "JAT Ervajz", "AD Beograd Er BAS", kako se zove, 140 miliona evra. Onda ste izbacili navodno "Fijat", što je ostalo pod rimsko sedam – zajedničko ulaganje Republike Srbije i "Fijat grupe" od 135 miliona evra. Šta ste još izbacili? Pod "B" – Republika Srbija će u 2011. godini odobriti projektne i programske zajmove do iznosa od – pa veliki broj u dinarima, što kad se prevede u evre jeste dve milijarde i 455 miliona, dalje ima 800 miliona dinara i milijardu i 637 miliona dolara. To su strašno velike cifre. To je direktno zaduženje Republike Srbije. Pod dva rimsko, gospodine Cvetkoviću, Evropska investiciona banka, Koridor 10 iks, vi kažete broj 10, tu je malo problematično, oko 300 miliona evra. Ali, bilo je pod tačkom 7 aneks 4 od 250 miliona, a to niko živi ne zna šta je. Pod tri rimsko – Banka za razvoj Saveta Evrope, pod rednim brojem četiri, rešavanje stambenih problema naučnika u Republici Srbiji, 35 miliona evra. Zamislite, Božidar Đelić nas je terao da donesemo zakon gde smo se zadužili ili napravili neki okvirni sporazum za sredstva za nauku i tehnologiju i za rešavanje stambenih potreba naučnika. Znači, 35 miliona evra je otpalo, ne da Evropa da se rešavaju stambene potrebe naučnika, oni moraju da idu u Evropu, da tamo crnče. Pod pet rimsko – stranim vladama, Vlada Republike Turske, izgradnja auto-puta Beograd-Boljari, 590 miliona dolara. I to ste izbacili. Sada ste me doveli u neprijatnu situaciju kada pričam sa građanima kad će nam biti bolje – da li kad dođu Nemci ili kad dođu Turci? Izbacili ste i Nemce i Turke, šta je to? Dalje se kaže: "Poslovnim bankama, institucijama, institucionalnim investitorima". Vidite, obveznice pod brojem dva – 700 hiljada, 700 miliona evra, tada je kada se donosio budžet bilo problematično šta je to, ali u rebalansu imamo odgovor za to, gospodine Cvetkoviću. Onda se kaže: "Kredit za programsku podršku budžetu u različitim valutama uz garanciju Svetske banke – 400 miliona dolara". Šta je to, gospodine Cvetkoviću? Neću da pređem na "v". Zašto neću? Jer kod "v", gospodine Cvetkoviću, koliko ste vi krivi toliko su krivi i ovi svi proevropski.Ja vas branim. Napao vas Velimir Ilić da su nerealni krediti i nerealne kamatne stope. Iste su kamatne stope kao kada je on bio na vlasti i kada su se zaduživali. I ovi proevropski što idu kod ovoga Štefana Filea da doručkuju minjon u pečurkama, isti su oni, samo su možda malo i gori od vas. Idemo sada na rebalans budžeta. Gospodine Novakoviću, pogledajte sada ovo, šta se dešava u rebalansu budžeta – povećava se zaduženje. Kaže se: "Garancije Republike Srbije koje će da se izdaju u 2011. godini daleko prevazilaze ono što je planirano budžetom". Osnovni problem ovog našeg budžeta i rebalansa budžeta jeste nekontrolisano i neopravdano zaduživanje. Idemo redom. U okviru "a", gde su garancije, kaže: "Elektroprivreda Srbije, EPS, Projekat Kolubara – 80 miliona. Javite se Kenetu, on ima to sve. Javite se ovima koje ste uhapsili. B 92 javio – 135 miliona evra su pokrali, gospodine Cvetkoviću. Imate zakon da svi oni koji su osumnjičeni, optuženi, još nisu osuđeni. Možete da im zaplenite imovinu, kao što ste to uradili sa Darkom Šarićem, da ne pričam o Miškoviću, o Beku, o onih 17 koji duguju milijarde i milijarde po osnovu poreza i doprinosa. Tu ne samo što možete da uzmete ono što su oni dužni, nego po osnovu krivične odgovornosti možete da ih oslobodite, gospodine Cvetkoviću, ako se to vama sviđa, i aktive. Idemo dalje. Evropska investiciona banka – potpuno nova zaduženja u rebalansu. Pod rimsko tri, pod arapsko pet, "Fijat", automobili Srbija DOO "Fijat kompakt automobili Srbija" kroz "c", 150 miliona evra. Pa onda pod šest – "Fijat automobili Srbija DOO Fijat kopakt automobili Srbija" kroz "d" – 50 miliona. Pa grad Beograd, izgradnja mosta preko Save sa prilaznim putevima ka mostu kroz "a" – 70 miliona evra. Dalje, grad Beograd, izgradnja mosta preko Save sa prilaznim putevima ka mostu kroz "b" – 90 miliona. Vi se igrate brojevima. Koje to sad zaduženje stvarate građanima Republike Srbije? Idemo pod četiri rimsko – nemačka razvojna banka, pa pod dva – elektroprivreda Srbije, "bto sistem za polje "b" kroz "c", odlagač za Tamnavu zapadno polje, homogenizacija uglja Kolubara – 65 miliona evra. Što se ne javite Kenetu? Ako ne može Kene, tu je Dragan Đilas koji je napravio aferu "Kolubara". Pod pet rimsko – stranim vladama, pa pod jedan, Vlada Španije, Vlada Japana, pa pod tri, Češka eksportna banka. Od kad je Češka eksportna banka Češka, gospodine Cvetkoviću? Zašto niste napisali: Vlada Republike Češke? Ne, nego – Češka eksportna banka, za rekonstrukciju i modernizaciju pruge Niš-Dimitrovgrad 120 miliona evra. Mašala. Poslovne banke pod šest rimsko – Hipo-alpe adria banka AD, opština Kosovska Mitrovica, sever, Zvečan, Zubin Potok, to je onaj vodovod. Pošto u budžetu niste definisali koja je banka, sada ste definisali koja je banka. A znate li ko je "Alpe-adria banka"? To je ona što je 1991. godine finansirala samostalnost Slovenije. A jel znate ko je bio jedan od osnivača te banke? Onaj što su ga ubili u Austriji, Gajder. U okviru rimskog šest nalazi se "Banka Inteza AD Beograd", "Sosijete ženeral Srbija" itd – održavanje tekuće likvidnosti, 210 miliona evra. Šta je novo? "Galenika AD", refinansiranje postojećih kratkoročnih obaveza. Gospodine Cvetkoviću, evo vam dokumentacija za "Galeniku", s kim su zaključivali ugovore, pogotovo ovaj Nenad Ognjenović, poznat je što je upropastio sve firme gde je bio direktor. Ljudi moji, država preuzima da sanira kriminal. Zašto se ne javi Miljko Radosavljević kod mene da mu ja dam ovu dokumentaciju. Imam ja puno dokumentacije, gospodine Cvetkoviću. Imam dokumentacije iz koje možete da pokrijete sva kompletna zaduženja. No, idemo dalje. Dalje imamo "Komercijalna banka AD Beograd", ali, to je sledeća tačka dnevnog reda. Ovde imamo novo – "JAT Ervajz", održavanje tekuće likvidnosti, 10 miliona evra. Onda imamo – Građevinska direkcija Srbije, izgradnja stambenog, "Ištvan Bećar Pecaroš", na Novom Beogradu, 25 miliona evra. Gospodine Cvetkoviću, pod b) u okviru člana 3, vi to dobro znate, samo vas podsećam, šta imamo novo? Opet Koridor iks, 195 miliona. Smanjili sa 300 na 195 miliona. Imamo potpuno novo - aneks zajma za mala i srednja preduzeća i preduzeća srednje tržišne kapitalizacije, rimsko II\A - 50 miliona i aneks zajma za mala i srednja preduzeća i preduzeća srednje tržišne kapitalizacije II\B - 100 miliona evra. Šta imamo? Kaže – Banka za razvoj Saveta Evrope. Pod 6, znači to je rimsko III, arapsko 6 – izgradnja stanova. Mašala. Onda imamo program pod Nemačkom razvojnom bankom KFW. Pod rimsko IV, pod arapsko 4 – program vodosnabdevanja i kanalizacije u opštini srednje veličine Srbija III - 65,5 miliona. Bilo je po budžetu 44,5 miliona. Onda, šta imamo novo? Imamo novo u okviru rimsko VI, pod arapsko 3 – "Sosijete Ženeral Bank", kredit za programsku podršku budžetu uz garanciju Svetske banke, mašala, 292,5 miliona. Zamislite šta imate pod 5 - kredit za finansiranje reprograma duga prema velikoj Socijalističkoj Narodnoj Libijskoj Arapskoj džamahiriji. Gospodine Cvetkoviću, kako vidim, Amerikanci vam rasturiše vašeg Gadafija. Šta je tu - 40 miliona evra. Kaže – nabavka aviona za potrebe Vlade. "Bokica" hoće da se vozi sa avionom od 30 miliona evra. Kaže – rekonstrukcija i kupovina zgrade za potrebe diplomatskog konzularnog predstavništva u Vašingtonu, gospodine Cvetkoviću, 7,5 miliona dolara. Šta će vam ambasada u Americi, gospodine Cvetkoviću, šta će vam? Da onaj Vladimir Popović tamo izigrava trećeg sekretara? Onaj na čijojste svadbi bili prošle godine, kada je bila Parada ponosa. Kada ste se veselili što srpska policija premlaćuje srpsku omladinu po ulicama Beograda, gospodine Cvetkoviću. Imamo snimljeno kako ste pevali, zajedno sa Borisom Tadićem i Ivicom Dačićem. Dalje, pod 9. – kupovina poslovne zgrade za potrebe Agencije za borbu protiv korupcije 4,5 miliona evra. Kupujete u Srbiji gospodine Cvetkoviću, ne kupujete u Velikoj Britaniji, ni tamo ne bi bio evro nego bi bila funta. Da vam ne ređam gospodine Cvetkoviću ove crne tačke naše sumorne stvarnosti, gde "peta kolona" uporno zadužuje Republiku Srbiju, kako ne bi mogla da digne glavu od kamata, gospodine Cvetkoviću, za otplatu svih ovih stvari. Pod v) gde je stanje javnog duga Republike Srbije, nisam hteo da vam čitam, gospodine Cvetkoviću, da se ne bi uplašili građani Republike Srbije, koliko su svako od njih pojedinačno zaduženi. To je rezultat ove jedanaestogodišnje vladavine "petokolonaških" i "peto-oktobarskih" stranaka. Nazdravlje.
Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević.
Poštovani gospodine predsedavajući, uvaženi gospodine predsedniče Vlade, smatram da ove amandmane treba odbiti. U obrazloženju bih imao i ja dosta toga reći, pogotovo onima koji danas najglasnije napadaju i kritikuju budžet, a koji, kada su bili u poziciji da upravljaju ovom zemljom, do ramena su imali ruke u tegli sa pekmezom. Ne bi bio problem da su pekmez sami pravili, nego je ta tegla bila narodna tegla, u koju se pre toga decenijama uredno slagalo, a onda su oni brže-bolje potrčali da je isprave. Ovde sam u obrazloženju čuo da nekima smeta što je ova vlada i što je ovaj parlament doneo Zakon o oduzimanju imovine stečene kriminalom. Znam da uvek ima portparol mafije koji će braniti i napadati te zakonske odredbe. Uvek ima onih koji će stati na stranu kriminala. Nemojte da brinete Keneta. Kao što smo svima uzeli, tako će država Srbija da okači "žutu traku" i da kaže – ovo je uzeto od građana Srbije i njima se vraća. Znaće država Srbija taj novac koji zapleni da rasporedi u budžet i da će to racionalno rasporediti, da ga stavi u korist građana Srbije. Nekada se novac krao iz ove zemlje, i to u vreme kada su ovi koji danas najglasnije kukaju nad sudbinom budžeta, krao se novac iz budžeta ove zemlje, i u avion pa na Kajmanska ostrva, pa ovakva ostrva, pa onakva ostrva, pa Kiparska ostrva. Ali, danas kada oni kažu da se 80 miliona evra izdvaja za Kolubaru, tačno je, toliko se izdvaja za Kolubaru. Ono što je u Kolubari ukradeno, biće vraćeno građanima Srbije. Mi smo doneli taj zakon i na taj zakon smo jako ponosni. Može da ga napada ko god hoće, kako god hoće. Možete vi da branite i Keneta i one pre Keneta. Malo-malo, pa vi izađete i ospete drvlje i kamenje na Miljka Radisavljevića. Kada govorimo o mostovima u Beogradu, naravno da ćemo graditi mostove. Ti mostovi ostaju iza nas. Evo ga Brankov most, evo i Gazele. Mi ne kažemo – mi to pravimo. Nismo mi dali novac za to, novac je dala država Srbija, a mi smo ga samo pravilno upotrebili, iskoristili i napravili nešto za našeg života. Kada odemo sa vlasti jednog dana, a to očigledno neće biti skoro, ako je opozicija ovakva kakva je prethodna, i onda ćemo te mostove ostaviti da koriste i građani Beograda, Srbije i onih koji prolaze kroz ovaj grad. Niko to neće da stavi na leđa i da odnese. Čujem da se sada neki javljaju i kažu – što mene ne pozove Miljko Radisavljević, da mu ja kažem. Znate, kada je Đura "Mutavi", onaj gospodin Suvajdžić, uveo instituciju zaštićenog svedoka, dok se to nije desilo bio je problem. Posle, zaštićeni svedoci se sami javljaju. Znate, Đura "Mutavi" je prvi probio led i rekao – ja ću da progovorim. Bio je problem dok on nije progovorio. Kada je on progovorio, svaki dan se javi po neki Đura "Mutavi". Za kraj, pitanje je bilo – šta će nama ambasada u Americi? Jedva i tek od 1882. godine, Srbija ima diplomatske odnose sa SAD. Veoma sam ponosan da Srbija ima diplomatske odnose i sa Rusijom, Kinom, i sa SAD-om, da ulaže u naša diplomatska i konzularna predstavništva, da za to odvajamo novac, a pogotovo, da imamo diplomatska i konzularna predstavništva u najmoćnijim državama sveta i da, kroz naša diplomatska i konzularna predstavništva vodimo polemiku sa svetom, rešavamo sukobe, rešavamo probleme, promovišemo našu zemlju. A ne da politiku vodimo tako što ćemo da opredelimo novi blok svetskih super sila i da onda kažemo – sada ćemo mi da prevaspitavamo posrnulu planetu i sada ćemo mi, sa tim novim blokom svetskih super sila, koje jedva uspeju da se prehrane, da se suprotstavimo svim drugim ljudima na svetu. Nemojte voditi jednu iracionalnu politiku. Vi možete kritikovati budžet zbog svega. Možete sa pozicije opozicije ukazati da je ovaj loš, jer u kući kisnu oluci, da vam crep nije dobro namešten i da je to loše i da budžet Srbije nije dobar. Ali, dajte neko racionalno, razumno objašnjenje koje je prihvatljivo. Ovako, sa pozicije demagoške kritike, gde vi kritikujete to što će Srbija da napravi mostove u Beogradu, što će davati garancije za obnovu Kolubare, za obnovu Tamnave, za obnovu ambasada, znate, to nije smislena kritika. Dajte konkretno šta vam se ne sviđa, pa kada onda kažete to konkretno što vam se ne sviđa, onda dajte predlog kako to treba da izgleda. Ako treba da izgleda onako kako je izgledalo u vreme kada ste vi bili na vlasti, daleko vam lepa kuća, onda sedite tu u opoziciji. Za kraj, nešto mi nije jasno. Ovde neki ljudi, tek kada su u opoziciji počnu da vole Srbiju. Tek kada su u opoziciji pokažu sav svoj patriotski zanos i kažu – da smo mi na vlasti. Recite mi, kada ste vi bili na vlasti, ko vas je sprečavao da pokažete taj raskošan talenat? Dajte, molim vas, pokažite mi ime i prezime tog čoveka i da mu kažemo – sram vas bilo, ovakve ljude niste pustili da se razmaknu, da pokažu šta mogu, šta umeju, šta znaju. Hvala gospodu Bogu, i za te tri godine što su pokazali, bilo je previše. Hvala.
Molim narodne poslanike da se drže teme dnevnog reda. Gospođica Jovanović reklamira povredu Poslovnika.
Kolega Novakoviću, vi ste sad imali upravo zakasnelu reakciju, zato što ste tek pošto je gospodin Milivojević završio ovo svoje nebulozno izlaganje, koje nikakve veze nema sa rebalansom budžeta, ni sa amandmanom kolege poslanika Željka Tomića, rekli da molite poslanike da se drže teme dnevnog reda. To ste trebali da ga zamolite u tridesetoj sekundi, kada je počeo da priča o mafijašima koje je produkovao još režim Zorana Đinđića i koji su nastavili da vršljaju i da rade prljave poslove za DOS-ovsku vlast posle 2000. godine. Čuli ste tu fantastičnu izjavu da je neko, ko ima nadimak "Mutavi", odlučuje da progovori. Ali, kada budu državni organi u Srbiji radili svoj posao i kada pravosuđe zaista bude krenulo putem pravde i pravičnosti, svi oni koji su povezana lica sa ovim inkriminisanim osobama, koje je pominjao gospodin Milivojević, a koja i te kako imaju veze sa DS, naći će se iza zatvorskih rešetaka na dugogodišnjoj robiji. Tako nećete moći, gospodine Milivojeviću, da se izigravate i da se podsmevate sudbini napaćenog naroda, koji posle 11 godina vaše vlasti niti ima hleba da jede, niti može da plati račune, niti da školuje svoju decu, niti da se vrati u fabrike koje ste upravo vi, preko vaših mafijaških ministara, ostavili bez posla, već ćete lepo da se povučete i da radite onaj posao za šta ste školovani. Pitanje je da li ćete vi to moći uopšte da radite, s obzirom na to da ste zalutali u neku drugu formu i da ipak vama treba da se bave stručnjaci iz neke druge oblasti. Vi ste povredili, gospodine Novakoviću, Poslovnik, član 106. jer niste opomenuli kolegu Milivojevića da se ne drži dnevnog reda.
Zahvaljujem, vreme je isteklo. Opomenuo sam, ali sada i vas opominjem, obraćate se neposredno drugom poslaniku, pa ako vas ne upozorim, onda sam ponovo povredio Poslovnik. Pravo na repliku ima gospodin Zoran Krasić. Izvolite. Molim vas, nemojte dobacivati, sve je u redu i idemo dalje u malo oštrijoj diskusiji. Izvolite, gospodine Krasiću.
Gospodine Novakoviću, vi znate da je meni izuzetna čast i zadovoljstvo zato što javnost Republike Srbije ima da čuje kada glavni ideolog DS iznosi glavnu argumentaciju DS. Nadam se da se vi, gospodine Novakoviću, ne vređate zbog toga. Međutim, samo sam hteo da vam skrenem pažnju na jednu stvar. Mi smo navikli ovde da se svašta priča, gospodine Novakoviću. Naravno, meni je veliko zadovoljstvo kada mi poslanici DS ne aplaudiraju, kad uvek dobacuju, a ranije su mi psovali i oca i majku itd, itd. Ali, to nije ni toliko bitno, to je rizik profesije. Da se razumemo, to je potpuno jasno. Međutim, očekivao sam, gospodine Novakoviću, da ćete vi da reagujete. Ne da branite Zorana Krasića, ne da branite Ivicu Dačića i SPS. Ne, to smo navikli. Kad god ima neko teranje, oni napadnu SRS za sve ono što se dešavalo za proteklih 1.765 godina. Ali, gospodine Novakoviću, da li ste primetili jednu malu nijansu? Rekao je da će žute trake radikali da nose na rukama. Znate, žuta traka na rukama je neka asocijacija koja je vrlo loša. Srbiji to ne treba. Pogotovo žuto – hepatitis A, hepatitis B, hepatitis C i hepatitis D. To je žutica zbog vladavine DS. Ali, asocijacija sa žutom trakom na ruci, gospodine Novakoviću, to trebate vi da osudite a ne ja.
Zahvaljujem. Mislim da je simbol žute trake upotrebljen u sasvim jednom drugom smislu, a to su one trake koje obezbeđuju određena mesta, pa kažu – to je imovina koja će se vratiti. Ja sam tako razumeo, ali je moguće da sam pogrešno razumeo. Molim vas, nemojte dobacivati. Povredu Poslovnika reklamira narodni poslanik Milivojević Srđan.
Tvrdim da je povređen član 107. Poslovnika Skupštine Srbije, jer je govornik na sednici Narodne skupštine dužan da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine. Jasno i glasno sam kazao da je žuta traka razapeta na kućama i piše na kućama lopova – oduzeto u korist države Srbije od koje je ukradeno. Nisam govorio o rukama, nisam govorio o rukavima. Svaka takva asocijacija je vrlo zlonamerna, vrlo neprimerena i dolazi od onih koji nisu Srbiju obojili u žuto nego u crno, ali to neka ide njima na dušu. Računam, ima ljudi koji su već u godinama, dugo su ovde u parlamentu, često se otvaraju vrata, promaja je nezgodna za uši, tako da mi je žao što neki nisu imali želje i volje da pažljivije slušaju kada im govorim i kada im se obraćam, ali ne zbog vas, nego zbog javnosti. Hvatajte beleške, možda nešto naučite, a možda i prestane da vam se pričinjava. Hvala.
Tako sam i ja shvatio. Molim vas da se slušamo i onda ne bi dolazilo do nesporazuma. Po Poslovniku gospođa Vjerica Radeta, reklamira povredu Poslovnika sa moje strane.
Reklamiram povredu Poslovnika, član 27, a u vezi sa članom 107. Mi smo malopre čuli jednu veliku uvredu za Narodnu skupštinu Republike Srbije i vi niste reagovali, a trebalo je. Mi smo čuli od gospodina Milivojevića da je Đura "Mutovi" uveo u srpsko pravosuđe institut zaštićenog svedoka. Mi znamo da je taj institut donet kao deo jednog zakona u ovom parlamentu. Istina, mi iz SRS smo bili apsolutno protiv toga, pogotovo zbog činjenice što smo znali da je u donošenje zakona, između ostalih, umešan i Đura "Mutavi". Evo, sada smo čuli od gospodina Milivojevića, koji je glasao za taj zakon, a vi niste reagovali, nije vam palo na pamet da zaštite institut Narodne skupštine i da skrenete kolegi pažnju da zakone u ovoj zemlji donose narodni poslanici i da ih donosi Narodna skupština Republike Srbije. Nadam se da sada nećemo dobiti odgovor kao malopre, da neko nešto nije dobro razumeo. Ovo je apsolutno od reči do reči preneto u stenogram i svakako može da se proveri. Pošto je vama više puta skrenuta pažnja na povredu Poslovnika, čak i od strane poslanika, odnosno kolege iz vladajuće većine, mi zaista očekujemo da će jedanput da se desi jedan pravi demokratski princip, da ćete da prihvatite činjenicu da ste prekršili Poslovnik. Jednom da vidimo kako to izgleda kada predsedavajući sam sebi izrekne meru opomene. Lako je kada to radite kolegama poslanicima, ali ako ste vi takođe uveli institut….
Zahvaljujem. I pored toga što se vi protivite upozorenju koje izriče predsedavajući, ako nije vezano za diskusiju o temi dnevnog reda, ja ću da kažem sledeće. Dakle, nema povrede na koju ste se pozvali. Vi ste povredili Poslovnik i upozoravam vas da to više ne radite, jer ste se javili desetak minuta pošto je to izgovoreno, a ne neposredno nakon što bi eventualna povreda mogla biti učinjena. Ipak ću u granicama dobre prakse i mojih džentlmenskih nadzora da vas zamolim da to ubuduće ne činite, a primio sam k znanju, učimo svi zajedno, demokratija je dugačak i složen proces. Sada ću dati reč gospodinu Krasiću, ako se slažete, kao replika. Hvala lepo.
Gospodine Novakoviću, vi vrlo dobro znate da retko koristim pravo na povredu Poslovnika i na repliku. Zašto? Zato što je ljudima iz DS zabranjeno, od strane Borisa Tadića, da bilo šta prigovaraju kad pričam. Da vas obavestim o nekim stvarima koje vi možda i ne znate. Vrlo je neprijatno za društvo kada neko vozi automobil a nema vozačku dozvolu, a pogotovo je kod mene lično vrlo neprijatno kad se neko trudi da se penjea nema planinarsku dozvolu. Izbegavam te koji mi se penju, a nemaju planinarsku dozvolu. Gospodine Novakoviću, ovde postoji jedan sistem koji kreće preko puta, od Mikija Rakića. Sećate se šta sam sve pričao o tom čoveku, alfa i omega, on je predsednik Srbije, a ne Boris Tadić. Svi su me napadali ovde. Međutim, zahvaljujući "Vikiliksu" mi smo dobili depeše i videli ko je Miki Rakić, alfa i omega. On je napravio izdajničku stranku SNS, kako se hvali američkom ambasadoru, šest meseci je radio po nalogu Borisa Tadića, kupovao, muvao, petljao. Gospodine Novakoviću, rekao sam vam da ga je ona spodoba Vučić 2008. godine dovodio kod mene u Hag, da ga upoznam, kao on je veliki šef kabineta. Gospodine Novakoviću, kada neko meni pokušava da daje repliku ili da negira moje reči, neka se dobro zamisli, jer ako meni ne verujete, verujte vašim prijateljima Amerikancima…
Vreme za repliku je isteklo. Nisam baš shvatio, ali ovim smo taj krug replika završili, kakav god da je. Na član 3. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Radojko Obradović izajedno narodni poslanici Nataša Mićić, Judita Popović, Marija Bugarčić, Nebojša Ranđelović i Bojan Đurić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima gospođa potpredsednica Judita Popović, pa gospodin Obradović.
Poštovani gospodine predsedavajući, poštovani gospodine premijeru, dame i gospodo narodni poslanici, smisao našeg amandmana je bio, u stvari, ne samo to da javnost stekne uvid o stanju javnog duga, nego da se Vlada u parlamentu jasno izjasni zašto je taj javni dug takav kakav je, dakle, da se svakog meseca prati na koji način se taj javni dug povećava. Ovo je izuzetno potrebno iz razloga što smo svedoci toga da je javni dug sad već prešao neke granice koje su podnošljive za stanje privrede i za ovaj budžet, uzevši u obzir da su budžetski prihodi u znatnoj meri podbacili, a da su rashodi povećani. Pri tom se približavamo čak i onom procentu koji zakon predviđa kao granicu javnog duga. Dakle, kada uzmemo u obzir ovu činjenicu da javni dug, ma koliko polako, ali ipak raste iz godine u godinu, onda je zaista svrsishodno da javnost, odnosno svi mi imamo uvid u to na koji način se troši novac iz budžeta, da ne bismo dolazili u situaciju da jednog dana proglasimo bankrot zato što nismo znali u kom smeru se kreće povećanje javnog duga. Mi smo svedoci ovih dana, ovih nedelja i meseci, da svaki čas se desi neka mala bura u čaši i to se desi, u stvari, između koalicionih partnera određeni nesporazumi oko toga da li podržati ili ne podržati neki zakon, konkretno i ovaj zakon o rebalansu, a do skoro smo imali problem oko Zakona o javnoj svojini i restituciji. Interesantno je to da se jedno izvesno vreme vodi borba među koalicionim partnerima vlasti o tome da li će proći konkretni zakon ili neće proći. Normalno to se uvek završi, na kraju, tako što svi proglase pobedu. Bez obzira što je ta borba vođena pod određenom krinkom ili plaštom, brige za interes nacionalnih manjina, za ljudska prava ili za interes građana Vojvodine na kraju dođemo u situaciju da se sve to smiri, a da to nije donelo neke rezultate u smislu poboljšanja ljudskih prava, manjinskih prava. To i dalje ostaje kao otvoreno pitanje u kojoj meri kao država i društvo unapređujemo ta ljudska i manjinska prava, a normalno ni građani Vojvodine ne vide neku veliku korist od toga ukoliko neko ko se zalagao za građane Vojvodine proglasi pobedu. Ukoliko bi zaista i bilo rezultata toj nekoj koalicijskoj zavrzlami, u tom slučaju mi se ne bi večito vraćali na istu temu da li su manjinske zajednice zadovoljne sa određenim zakonima, zakonskim rešenjima, odnosno da li je Vojvodina dobila sve ono što joj Ustav garantuje, odnosno sve ono oko čega su se koalicioni partneri prethodni dogovarali. Dakle, prosto je neprirodno da se koalicioni partneri koji su na vlasti sukobljavaju, a da pri tom te predloge zakona radi Vlada, pretpostavljamo, u nekom sadejstvu i u koaliciji i uz zajednički rad svih koalicionih partnera. To je normalno pretpostavka jedne funkcionalne i dobre Vlade. Međutim, normalno je da se sve to dovodi u pitanje kada se uporede rezultati između one kolone korisnika koji su na kraju ovoga predloga zakona o rebalansu budžeta uskraćeni sa određenim prihodima i onih koji u stvari dobijaju više prihoda. Dakle, kada uporedimo te dve kolone onda možemo da shvatimo na koji način funkcioniše ova vlada i ova koalicija i ništa nas više ne može iznenaditi. Možemo da vidimo da se ovde radi u stvari o forsiranju i o davanju šanse većoj potrošnji na uštrb ekonomskog razvitka i privrednog razvoja. Zato bi trebali da pogledamo zašto je bilo potrebno da se poveća obim sredstava Ministarstvu spoljnih poslova, MUP, VOA, BIA, Ministarstvu za životnu sredinu, rudarstvo i prostorno planiranje, Antidoping agenciji, Ministarstvu za KiM, upravnim okruzima. To su, dakle, primeri onih korisnika budžeta čiji prihodi su povećani, a pri tom su smanjeni prihodi, odnosno doznake Tužilaštvu za ratne zločine, Tužilaštvu za organizovani kriminal, DRI, Fiskalnom savetu, Ministarstvu poljoprivrede, Fondu za profesionalnu rehabilitaciju i podsticanje zapošljavanje osoba sa invaliditetom, Republičkom geodetskom zavodu, kapitalna ulaganja su smanjena za osam milijardi dinara, subvencije poljoprivredu su smanjene. Dakle, šta to nama u stvari kazuje i koju analizu možemo dati za funkcionalni značaj ove vlade. Mislim da Vlada dobija veoma lošu ocenu na koji način planira budžetsku potrošnju, na koji način realizuje tu budžetsku potrošnju, na koji način forsira pojedine budžetske korisnike. Prema tome, kada mi raspravljamo o rebalansu budžeta nama je u potpunosti jasno da ova vlada očekuje da ovaj rebalans prođe, da ovaj rebalans samo otvori taj status kvo za koji se Vlada zalagala unazad tri i po godine, da ova Vlada u stvari ne namerava da iskorakne iz one pozicije u kojoj se nalazi već više od tri godine. Sve ono što ukazuje na činjenicu da mi danas raspravljamo o tome da li povećati korisnicima penzije penzije i time napraviti jednu budžetsku rupu od sedam milijardi dinara, a pri tom uskratiti kapitalna ulaganja u iznosu od osam milijardi dinara, samo po sebi to pitanje je problematično. Kada pogledamo ko će u stvari da snosi najveću štetu za ova smanjivanja kapitalnih ulaganja onda možemo videti da će najviše tu da pogodi lokalne samouprave, pa u lokalnim samoupravama neće biti ulaganja za određene komunalne projekte, za infrastrukturu, za popravljanje puteva, za kanalizaciju, za vodovod i slično, a da pri tome neka kapitalna ulaganja, koja su i te kako popularna i koja su prilično bombastična po milioniti put će u stvari samo da pojačaju potrošnju po tim stavkama i za te korisnike, a sve radi marketinga i promociju određenih političkih stranaka koje čine ovu Vladu. Prema tome, mi ne možemo da podržimo ovaj rebalans budžeta iako smatramo da će ovaj rebalans najverovatnije proći, s obzirom na karakter ove koalicije na vlasti. Smatramo da su sva ta sredstva koja su ovde navedena, koja predstavljaju određenu promenu za ranije budžetsko planiranje, da su već promenjena i potrošena, tako da nema ovde puno toga da se priča. Suština je ta da je Vlada u stvari ostala dosledna u tome da nikakve promene ne sprovodi ukoliko i sprovodi, te promene se sprovode samo radi toga da se u suštini ništa značajnije ne promeni.
Sedam minuta i 30 sekundi iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Da li još neko želi reč? Narodni poslanik Rade Obradović.
Zahvaljujem gospođo Čomić. Članovi 1, 2. i 3. Zakona o budžetu definišu član 1. definiše strukturu budžeta. Član 2. definiše visinu deficita i način na koji se finansira deficit i član 3. se odnosi na spoljni dug, na unutrašnje obaveze i direktne i indirektne odnose. Predložio sam amandman da upravo kada se uzme u obzir koliko je visina spoljnog duga ubrzano rasla u poslednje tri godine. Kada se uzme u obzir da je Zakonom o javnom dugu koji je bio u proceduri pre jedno godinu i po ili dve dana, kojim je omogućeno da se lokalne samouprave na potpuno drugačiji način zadužuju i finansiraju, znači bez saglasnosti za svako zaduživanje od strane Skupštine. Zakon koji sledi posle Zakona o budžetu je promena Zakona o javnom dugu, gde se omogućava da jedinice teritorijalne autonomije, znači opštine, gradovi autonomna pokrajina mogu da se zadužuju emitovanjem hartija od vrednosti. Predložio sam amandman u istovetnom tekstu, kao i moje kolege. Amandman glasi da Vlada svakog meseca dostavlja Narodnoj skupštini izveštaj o stanju javnog duga. To je potpuno prirodno iz razloga da bi Narodna skupština imala blagovremene informacije. Većina zemalja ima budžet, ima rebalans, pa prođe šest, sedam, osam meseci između jednog i drugog akta i zgodno je, naročito ako javni dug raste ovakvom brzinom da Skupština svakog meseca dobije informaciju o visini javnog duga. Odgovorili ste mi da se amandman ne prihvata jer se to štampa u Biltenu kao i kod mog amandmana na informacije o deficitu. To se štampa u Biltenu javnih finansija i nalazi se na sajtu Ministarstva finansija. Dozvolite, to nije dovoljna informacija. Da ne bi došli u situaciju u kojoj se nalaze neke zemlje u okruženju i u Evropi sa ogromnim javnim dugom, moramo o tome da razgovaramo. Moramo da imamo jasnu sliku koliki je javni dug. Direktne obaveze, indirektne obaveze su ukupno 13 milijardi i 800 miliona, pri tom, naravno po metodologiji Ministarstva finansija. Da li se to računa? Kakav to uticaj i efekat ima na javni dug? Kada pogledate podatke Narodne banke, onda se ti podaci ne slažu za otprilike tri milijardi evra, 300 milijardi dinara u odnosu na podatke koje evidentira Ministarstvo finansija. Kada pogledate koliko duguju pojedine opštine. Ovo je samo deo duga lokalne samouprave. Kada se sve to uzme u obzir onda je situacija prilično ozbiljna i prilično alarmantna. U delu javnog duga koji se odnosi na unutrašnji dug, treba napomenuti da se tu nalazi stara štednja, skoro tri milijarde eura, 300 milijardi dinara u deviznoj valuti. To je unutrašnji dug, ali defakto spoljni dug. Promena od samo 10%, promena kursa evra, da li će to biti za mesec dana, šest meseci ili godinu. Promena od samo 10% lošijeg kursa je povećanje javnog duga za 10%. To bitno kvari sliku i procente o kojima govorim. Da li 43%, da li je to 45%, to je najmanje važno. Mnogo je važnije kolike su obaveze u odnosu na javni dug i da li to Srbija može da uradi. To je jedna stvar. Druga stvar je, da li postoji sposobnost naše privrede, da li postoji Srbije, da narednih godina nema deficit. Ako pogledate projekcije gde su podaci gori nego što se pretpostavljalo pre godinu dana i projekcije tj. pretpostavke za 2011. godinu, projekcije za 2012. godinu, jasno je da narednih godina ćemo takođe imati deficit. Kada uzmemo u obzir zakon o restituciji i dvesta milijardi dinara koje su obaveze prema restituciji, potpuno je jasno da javni dug raste i da će te obaveze iz godine u godinu biti sve veće. Već sam nekoliko puta u Skupštini govorio o tome. Obaveze koje republika i budžet republike imaju prema fondu PIO, prema penzionerima koji svake godine ima jedan do jedan posto više. To naravno nije ni unutrašnji ni spoljni dug, ali je to svake godina obaveza koja iz godine u godinu raste i to su nekakve obaveze koje moraju da se finansiraju iz budžeta. Kada govorimo o spoljnom dugu, to su elementi koje moramo da uzmemo u obzir o kojima moramo da razgovaramo. I tek kada utvrdimo kolike su obaveze na godišnjem nivou i napravimo projekciju za sledeću godinu videćemo da te obaveze iz godine u godinu rastu, bez jasne slike kako će se one finansirati u situaciji kada je privatizacija zaustavljena i kada u stvari nemamo šta da prodamo. To je bio smisao i amandmana, to je smisao i ovog člana. Na žalost niste prihvatili amandman ali nas niste ubedili da javni dug neće biti u narednim godinama sve veći i veći. Dokle ćemo izdržati, to ćemo tek da vidimo. Pa kad se budete vratili onda ćete mi odgovoriti. Hvala vam.
Narodni poslanik Zoran Krasić ima reč. Izvinite, samo najpre reč gospodin Momo Čolaković.
Želeo sam, potpredsednice da repliciram gospođi Juditi Popović ako je moguće. Poštovana predsednice, poštovano predsedništvo, mislim da je bila dosta neoprezna potpredsednica skupštine kada je govorila u tom smislu da penzioneri prave veliku rupu u budžetu. Mislim da je to velika neopreznost i reagujem da na takve izjave nemaju pravo i čim izgovori takve reči, napusti sednicu i ne možemo da se objasnimo sa tim. Naime, radi se o tome, da je rebalansom budžeta predviđena dodatna sredstva za fond PIO, radi redovnog servisiranja penzija i u tom pogledu mi smo dali punu podršku tom predlogu, dobili podršku i drugih stranaka u okviru vladajuće koalicije i lično mislim da niko u ovom parlamentu nema pravo da na taj način vređa penzionere i da smatra da su oni jedini problem u ovoj državi i da će ova država propasti zbog toga što će biti povećanja penzija toliko koliko je predviđeno. Zbog toga reagujem na izlaganje gospođe potpredsednik. Hvala lepo.
Narodni poslanik gospođa Elvira Kovač.
Hvala. Poštovana predsednice ja bih koristila, ako dozvolite pravo na repliku, pošto je potpredsednica Skupština gospođa Judita Popović u svom izlaganju pričala o krizi u vladajućoj koaliciji, o ucenjivačima, ona nije direktno nazvala neke ali prozvala nas je time što je rekla da se interesi Vojvođana i nacionalnih manjina nisu zastupljeni. SVM je poslednjih nekoliko nedelja, meseci od kada smo Skupštini u svom dosadašnjem radu proteklih 15, 16 godina dokazala da je principijelna stranka, mi smo prošle nedelje u raspravi u načelu, govorili o tome da imamo amandman na rebalans budžeta, koji se odnosi na već predviđeni novac za AP Vojvodinu, tačnije za kapitalna ulaganja i da je suština našeg amandmana da se taj obećani novac u tri rate, 1.-og i 15. novembra i 1. decembra, zaista prebaci Vojvodini. Mi smo rekli da ćemo glasati za ovaj rebalans, ukoliko naš amandman bude prihvaćen. Danas je održan Odbor za finansije i prihvatio je ovaj amandman i predsednik Vlade je prihvatio ovaj amandman, s toga ćemo mi glasati. Mi nismo nikakvi ucenjivači, najmanje što želimo je da ugrozimo stabilnost ove Vlade. Hvala.
Pojasnili ste i gospodinu Krasiću neke dileme. Izvolite gospodine Krasiću.
Gospođo Đukić-Dejanović, nikad nisam imao dileme kada je u pitanju stranka gospođe Elvire Kovač. Oni tvrde pazar i uvek glasaju za rebalans budžeta i za budžet, to gospođa Kovač zna, znaju svi ministri finansija. Oni sad tako malo tvrde pazar, ali se završe. Mada mi kod Rize nije baš jasno da li se popisao na onom popisu, ali dobro, doći će njegov amandman pa ćemo o tome da pričamo. Nego, ja bih hteo gospođo Đukić-Dejanović da se vratim na ovaj amandman Radojka Obradovića. Formalno pravno nisu ispunjeni uslovi da se Radojkov amandman prihvati. Suštinski ovaj amandman mora da se prihvati, zašto? Nema ga gospodin Cvetković, pazite. Kada se radi rebalans budžeta, onda se u budžetu menjaju odredbe opšteg dela i posebnog dela, ali po pravilu član 3. gde je stanje javnog duga to se ne menja. Kod nas se promenio u rebalansu i taj član. Zašto? Zato što smo mi 500 miliona evra zaduženi od 1. januara do danas. I kad sam ih kritikovao i kada sam rekao – nemojte to da radite, stanje javnog duga u onom delu v) treba da se prikaže kao novo početno stanje za 2012. godinu. I sada, pošto vi to ne pratite, ne znate, ova zemlja duguje 27 milijardi evra. Po svim osnovama, što bankama, što inostranstvu, što unutrašnji, što spoljni dug. U ovaj iznos nisu uzeta u obzir unutrašnja dugovanja, između privrednih subjekata i pogotovo ona dugovanja gde država na početku i na kraju začaranog kruga dugovanja. Zašto ovo pričam? Ovde ne pomaže multilateralna kompenzacija, ona ne može da izravna, ne može da raščisti bilanse, stanje je mnogo teže nego što neki smatraju. Ako meni ne verujete, pitajte gospodine Cvetkovića, pitajte gospodina Šoškića. Oni će verovatno, kada se isključe kamere da vam objasne koje je to stanje. Na sve to, treba dodati ono što je Radojko samo načeo, ovde mi nemamo podataka o dugovanjima lokalnih samouprava. Radi javnosti, mi imamo neke lokalne samouprave koje su naterane od ove vlade da se ne kontrolisano komercijalno zadužuju. I imamo situaciju da neke lokalne samouprave ne računajući plate za radnike lokalne samouprave, četiri sledeća budžeta ne mogu da namire ono što u ovom trenutku duguju. Situacija je daleko teža. Vi ste se reklamirali 2009. godine, otpuštamo radnike iz lokalne samouprave, pa ste rekli glasajte za nas koji smo na vlasti, mi ćemo da vam dovučemo pare iz budžeta, pa je ostalo 40, 55milijardi dinara, ne znam tačno koji je iznos, 66 milijardi, koje je Republika po osnovu svih transfera dužna lokalnim samoupravama. A sad imamo epohalno rešenje, osam milijardi se uzima, daje se lokalnim samoupravama i odmah se hvata Republika za glavu pa kaže – da li će oni to da upotrebe za kapitalne investicije? Koje licemerje. Koje licemerje, a puna usta, doduše nema ni jednog od ovih iz G 17 plus o decentralizaciji, pogotovo onoj finansijskoj koja će da reši sve probleme lokalne samouprave. Pa će čak i da prave decu u zabačenim selima da se poveća broj građana. I da odmah pošto su krenuli u sistem replika da vam skrenem pažnju. Znači, što se tiče stranke gospođe Elvire Kovač, nemojte da se sekirate oni će da glasaju za to, kao i Nenad Čanak što glasa, date mu pet hiljada evra on napravi kvorum i završi posao.
Znate, šta? Ne možete tako, molim vas ne dozvoljavam da tako govorite.
Samo zbog toga što Vikiliks nije objavio.
Ne znam koja je vaša literatura za pripremu za sednicu, ali ponašanje zaista nije u skladu sa dostojanstvom koje moramo negovati. Nemojte me dovoditi u situaciju da izričem sankcije.
Nemate potrebe gospođo Đukić-Dejanović da izričite sankcije. Znate da ja vrlo dobro znam ove stvari, kako funkcionišu. Mnogo ja vas bolje znam nego što vi mislite, ne vas konkretno, nego ovu proevropsku koaliciju, pa Bože moj, idemo redom. Zašto sam se javio povodom ovog amandmana, gospođo Đukić-Dejanović obratite pažnju da ne napravite grešku, na bazi ovog amandmana gospodina Radojka Obradovića, mogli da pratimo mesečno smanjenje ili povećanje javnog duga i odmah, gospođo Đukić-Dejanović, da vam dam nekoliko konkretnih predloga, kako može da se smanji javni dug. Ne znam da li ste vi od Veljka Odalovića dobili ovu presudu Opštinskog suda u Mitrovici, potpisala je gospođa koja se zove Zehra Verbovci, 13 vozača su kažnjena novčano zbog krivičnog dela, neovlašćenog prelaza države granice Republike Kosovo. Samo da vas podsetim, UNMIK, KFOR, Euleks, vrše superviziju nad organima nezavisne lažne države Kosovo. Nisu podigli svoj glas zato što to nije državna granica, odmah spuštam, da mi ne koknete opomenu. Dalje, ima veze sa javnim dugom, samo da me pogrešno ne shvatite, primer iz Kraljeva, 2006. godine jednoj ženi je umro suprug, ostao je neki dug banci Intesa, izmirili su, i sada se javlja EOS Matriks po evropskim standardima koje ste ubacili u našim propisima, Agencija za naplatu potraživanja, zar mi treba da angažujemo privatne agencije, a ima ih koliko hoćete ovde i od domaćeg kapitala i od stranog, Montgomeri ima tri agencije, da li oni treba da naplaćuju dugove? Kako bi oni naplaćivali dugove od Republike Srbije, koja nije platila za građevinske radove na zgradi Vrhovnog kasacionog suda? To se tiče javnog duga, Republike Srbije, to se tiče svih poreskih obveznika, koji treba i kroz poreze, takse da plaćaju. Drugo nešto, u kom delu se ogleda deficit ovih naših budžeta za ovih 10 godina od kada nas je Sunce ogrejalo sa DOS-om? Da li se deficit odnosi na penzije, na nabavku roba i usluga, na plate zaposlenih? Znate li vi da u državnoj administraciji imamo toliko broj zaposlenih koji odgovara standardima veličine ove države prema Evropskim standardima, a cela zapadne Evropa kuka na Briselsku administraciju i Francuska i Nemačka itd? Administracija je prenaduvana. Naravno, gospodine Čolakoviću, ne dovodi se u pitanje obaveza države kao garant prema penzijama. Pa niste valjda zamislili da bi srpski radikali doveli u pitanje ono što je zakonom propisana obaveza i prema penzionerima i prema socijalno nezbrinutim licima? Ne sumnjate valjda u to? Postavlja se pitanje - gde su resursi, gde su mogućnosti ovog naroda, gde su mogućnosti ovog privrednog područja? Gospođo Đukić-Dejanović, preporučio bih vam, a dobili ste, znam, transkripte, video link svedočenja Stanka Subotića - Caneta, evo mogućnosti da se smanji javni dug. Prva stvar, šta kaže ovde - Dragan Šutanovac, ministar vojske potpredsednik, koji inače nije izbijao iz moje firme i koristio je kao svoju, to Stanko Subotić kaže za ovoga. Takođe mi je preneo da je Tadić poručio da me ne želi u Srbiji kao distributera štampe. To kaže Cane, to je ovaj vaš. Evo ga i Miki Rakić- naređuje tužiocu i ministarki Malović da se nađe način da se optužnica proširi i šalju tužioca Radosavljevića… (Predsednik: Molim vas, držite se dnevnog reda, to nema veze sa smanjenje duga.) Kako nema? Pa, ako se naplati od ovih kriminalaca koliko se smanjuje dug, toliko se povećava iznos sredstava u budžeta Republike Srbije. Kako vam nije jasno, gospođo Đukić-Dejanović? Pa, to je sistem spojenih sudova. Znate, budžet je sistem spojenih sudova, na jednoj strani je prihod, na drugoj strani je rashod. Kada je isti pritisak onog dela gde su prihodi, isti je pritisak za ovo što su rashodi. Kod nas se dešava nenormalno, sa jednim barom prihoda podižemo na dva bara rashode. Gospođo Gordana Čomić, podržite me, vi ste fizičar. Zašto je važan ovaj amandman? Da svakodnevno svakog meseca Republika Srbija zna stanje javnog duga Republike Srbije jer javni dug Republike Srbije nije pitanje samo vlasti, nije pitanje opozicije i vlasti, nije samo pitanje Narodne skupštine i državnih organa, nego svakog građanina Republike Srbije jer on otplaćuje to. U sledećoj tački dnevnog reda imamo situaciju gde Republika Srbija preuzima da plaća obaveze gde je dala garancije kilavim javnim preduzećima koja ne mogu da ostvare ne profit nego pozitivno poslovanje da bi izmirivali dugove prema inostranstvu. Vi kažete da to nije u vezi? To je sve sistem spojenih sudova. Zapamtite, gospođo Đukić-Dejanović, voda je glupa, nikad ne ide uzbrdo, jedino kada naiđe na beton.
Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite gospodine Arsiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, u članu 4. tražio sam smanjenje rashodne strane budžeta. Vlada je taj amandman odbila sa obrazloženjem da u posebnom delu nisam naveo gde bi mogla da budu ta smanjenja. Pogledajmo malo našu strukturu budžeta i da vidimo na šta sve naša država troši pare, odnosno za šta se sve zadužujemo. Recimo, projekat "Fijat" ovde to zovu projekat od nacionalnog značaja. Samo u razdelu Ministarstvo finansija potrošiće oko sedam milijardi dinara i to na ime za novčane podsticaje tri milijarde 169, tri milijarde 630 miliona za osnivački ulog zajedničke kompanije "Fijat" i Vlade Republike Srbije, a premijer nas uverava kako Vlada Republike Srbijenije poslodavac u ne javnom sektoru, pa onda u Ministarstvu ekonomije pogledajte opet "Fijat" itd. Ova priča oko trošenja novca za nekakve projekte od nacionalnog značaja traje već četiri i više godine. Samo za "Fijat" je potrošeno blizu dve milijarde evra. Da neko ne pomisli da nemam ništa protiv automobilske industrije, nemam ništa, ali mislim da treba da prestanemo da se ponašamo i da budemo ono što nismo. Pošto predsednik Vlade nije tu, prenesite mu da znamo da voli da se bavi statistikom, pa neka pogleda recimo 1990. godinu, koliko je zaposlenih bilo po oblastima, pa neka vidi koliko je bilo u automobilskoj industriji, koliko je bilo teškoj industriji, koliko je bilo u poljoprivrednoj industriji i koliko se lica individualno bavilo poljoprivrednom proizvodnjom, pa kada uradi taj odnos onda konačno, bez Mlađana Dinkića koji nije više u Vladi, neka odredi prioritete razvoja Republike Srbije zato što za ove dve milijarde evra, koliko je potrošeno, postavite pitanje da smo taj novac ulagali u ono što je naša tradicionalna proizvodnja, ono za šta imamo znanje, imamo resurse, imamo čak i tržište, koliki bi danas bio manji pritisak na budžet Republike Srbije, koliki bi bio manji pritisak na fondove zdravstvenog i penzionog osiguranja. Da bih bio što slikovitiji, hoćemo li kada "Fijat" konačno, a ne znamo od koje godine će početi da radi, hoće li koristiti barem polovine od onoga što je "Zastava" u proizvodnji za svoje kooperante? Neće. Hoće li dostići polovinu zaposlenih koliko je bilo u automobilskoj industriji devedesete godine? Neće. Hoće li za pet godina da se vrate dividende na ime svega onoga što je Republika Srbija uložila? Neće. Hoće li sredstva koja se budu dobijala od izvoza da ostanu da bi se smanjio pritisak na dinar? Neće, zato što ste doneli Zakon o deviznom poslovanju koji to omogućava, da novac izvoze i uvoze kako ko stigne. Da li i jedan radnik koji će da radi u toj automobilskoj industriji "Fijat", zapošljava iza sebe barem 10 radnika u nekoj pratećoj delatnosti? Ne zapošljava. Tog radnika u "Fijatu" plaća 50 hiljada evra, a samo jedan radnik u poljoprivrednoj industriji koliko zapošljava u lancu? Na desetine, da ne kažem na stotine. Zato što ste pogrešne prioritete napravili i već nekoliko godina trošite milijarde evra na promašene projekte, kao što je proizvodnja frižidera, proizvodnja automobila itd, imamo sada za jednu prilično smešnu stvar - najveći poljoprivredni prerađivač, proizvođač, poljoprivredni industrijalac Peconi, a morate da se složite da je to ipak malo smešno.
Reč ima narodni poslanik Velimir Ilić.
Gospođo predsedavajuća, gospodine premijeru, morao sam da govorim po ovoj tačci, jer mi smo počeli kroz amandmane da doteramo jedan zakon koji nije u redu i zato se opozicija izuzetno trudila da nešto što Vlada greši godinama koliko toliko popravi, ali to je prosto nemoguće. Vi te amandmane ne vidite i vi ne želite da ih ozbiljno shvatite. Mi želimo da se sredstva preusmere tamo gde treba da budu, gde treba da zapošljavaju, da podstiču izvoz, da poboljšaju proizvodnju, da jednostavno Srbija počinje da puni budžet iz realnih prihoda, a vi stalno vučete na drugu stranu i želite da kroz rebalans budžeta, evo i sada, da bi vam rebalans budžeta prošao, da napravite neke međusobne dilove, stranačke, partijske, da bi Vlada opstala još koji mesec. Evo, vidi se koje vi amandmane prihvatate, amandmane koji će produžiti vek trajanja Vlade na nekoliko meseci i ulažete silna sredstva. Zato smo smi hteli ovim amandmanima da to onemogućimo i jednostavno usmerimo ono malo para što imamo tamo gde treba i gde će da budu veliki efekti. Ali vi nikako, vi se ponovo vraćate u staru priču - opstanak Vlade po svaku cenu. I da bi Vlada opstala po svaku cenu još koji mesec, vi pravite dilove koje vam daju pojedine partije grupe, grupacije, nepostojeće partije, gde su dva, tri poslanika, a vama to znači. Vi ćete zbog jednog poslanika potrošiti ako treba pola budžeta. Vi ćete vršiti rebalans budžeta tako kako vama odgovara, a ne ono što je interes građana Srbije. Vi morate da ispunite nekom tamo gospodinu sve njegove zahteve da ne bi pala Vlada. Vi morate amandman da prihvatite koji je za Srbiju grobnica. Vi morate da prihvatite drugi amandman, nešto delimično, ispod žita, da bi se napravio dil da opstane Vlada, a odbijate amandmane koji su rešenje za Srbiju. Vi ste ovde čuli kroz amandmane da poslanici postavljaju pitanja - šta je sa nacionalnim projektima, gde mi želimo da oni zažive, ali da neko napravi rezultat kroz te projekte, a ne vi pravite interese. Ako jedan političar hoće da dobije biračko telo u Kragujevcu, da se dodvori, vi tobože projekat Fijata je nacionalni projekat. Šta taj projekat daje Srbiji, a Srbija u njega ulaže? Vi ste sad morali da kroz amandmane koje ste prihvatili od nekih političkih stranaka, da bi preživeli još koji mesec, da uskratite Šumadiju, Pomoravlje, zapadnu Srbiju, južnu Srbiju, da biste dali nekome u Vojvodini. Znači, nekome morate da uskratite da bi drugome dali, a to tome kome dajete nije neophodno, ali ćete zato neke da uništite, tamo gde treba da dođu sredstva. Mi smo ovde čuli da je strateški važna za Srbiju poljoprivreda, da je strateški važna energetika. Vi se zadužujete pred kraj mandata, uzimate komercijalne kredite da biste ispunili neke vaše međusobne dilove i opstali, a ne radite na projektima koji život za Srbiju znače. Gospodo, vi pravite autoput da se dodvorite EU gde nema saobraćaja. Vi pravite gde ima tri hiljade auto puta dnevno, a ne pravite gde ima 27 hiljada auta dnevno. Želim da premijer objasni - koji je vaš motiv da se dodvorite za neku NATO bazu, da napravite auto put, da prođe pored i pravite gde je danas saobraćaj tri hiljade auta, a na Ibarskoj magistrali uporno nećete da napravite auto put gde ima 27 hiljada kod Lazarevca saobraćaja dnevno, gde svaki dan pogine neko?Da li je to interes Srbije? Čiji je to interes? Baš vas briga. Ovi vaši mučenici koji ne dolaze na sednice, ja se izvinjavam što tako nazivam neke, ali nemoguće je, radi se rebalans koji život za Srbiju znači, iz vladajuće koalicije imate ovde pet, šest poslanika. Molim vas, pa šta je to? Koja je to Vlada, koja je to Vladina većina? Šta će oni da prenesu svojim sredinama iz kojih dolaze? Kako će da objasni poslanik iz Užica Užičanima, da je tamo jedan propast, u Prijepolju? Vi znate da u pojedinim mestima, evo uzmite Priboj, nema grejanja, nema ništa. Evo danas ceo dan dolaze ljudi ovde u Skupštinu da ih primimo, škole se ne greju, obdaništa, nema dinara. Ali, zato Nenad Čanak ako nešto traži vi ćete da mu kupite šta god hoće i skije da se skija i napravićete mu ski stazu u Novom Sadu gde je ravno, ali vi to morate da bi ste opstali. Vi morate Pajtiću sve da učinite, šta god mu padne na pamet, da bi opstali. Vi morate mnogima sve da učinite da biste opstali i da dajete tamo gde ne treba, a ne dajete tamo gde život znači. Zar jedno dete danas sedi sa šalom i zimskim kaputom i prati nastavu? Vi ste Dinkiću ispunili uslove da ne bi pala Vlada i napravili haos u mnogim opštinama gde je siromašno stanovništvo. Kako dole narod živi? Vi ste morali da uradite, u rebalans da ugradite ono što on traži, inače pade Vlada. Vi se ponašate nedomaćinski. Vi se zadužujete nenormalno. Gospođo Đukić-Dejanović, mi smo bili u Kini, sećate se da je čovek nudio kredit 3% kamata godišnja, pet godina grejs period za energetiku, na 20 godina. Gospodin bivši ministar Petar Škundrić je to već sve završio. Šta smo uradili? Mi uzimamo kredit od Evropske investicione banke sa kamatom od 8%, 7,5%, bez grejs perioda, kratkoročni kredit. Uzimamo kredit od Komercijalne banke na 18 meseci, pod komercijalnim uslovima. Zašto? Zato što to gospodin Dinkić hoće tako. On nije u Vladi, ali on je premijer, on vodi Vladu, on je Vlada. Ljudi, Dinkić je Vlada. Ne znam kako se vi, gospodo u Vladi, osećate. Gospodine premijeru, da li je on iz senke premijer ili ste vi premijer? Uzmite dizgine, zategnite, uzmite stvar u svoje ruke i izbavite ovu Srbiju iz ove nesreće u kojoj se nalazi. Zima je teška. Ona je došla. Uskraćene su investicije. Kako da se plati za ono što je izvedeno? Nema investicija, nema novih zapošljavanja, nema onoga što je obećano u budžetu. Sada kroz ovaj rebalans sve ste izbacili što je bilo važno. Sećate se, kada ste usvajali budžet, ugasili ste koncesiju koja je bila najveća investicija u istoriji Srbije i najpovoljnija, i rekli ste – mi pravimo autoput Beograd-Čačak-Požega, ali da prvo napravimo u Vojvodini, da zadovoljimo. Vi znate ko nije dao koncesiju, Čanak, Kostreš i Pajtić. I oni su uslovili da to mora da stane. Što niste napravili 100 metara autoputa? Niste. Što ne završite obilaznicu oko Beograda? Ne može. Zato pravite 12 traka ulaska u Novi Sad. Nema potrebe, ljudi. Idite, pogledajte malo, koliko je u Temerinskoj petlji, koliko je u Batajničkoj, koliko se u ovo ulaže. Čemu to vodi? Molim vas da ovo što radite promenite politiku. nemojte praviti međusobne dilove i trošiti pare. Jug Srbije ne može da preživi, grca, guši se. Šumadija izdiše. Vi joj uzimate ugalj, ne revitalizujete zemljište, ne radite ništa i sve to proguta. Beograd se enormno zadužuje. Nema kontrole, sada će i Vojvodina da se zadužuje koliko hoće, a vi dajete pokrića i javnim preduzećima i svima. Prema tome, molim vas, prekinite sa tom politikom. Nije sramota raspisati izbore, nije sramota reći – ovo ne ide više ovako. Gospodo, imate izbore. Predsedniče Vlade, lupite šakom od sto i kažite – ne može više ovako. Prvi ću vam čestitati i kazati – alal vera, predsedniče i podržaćemo vas u tome. A ne ovako, amandman da neko, šta god traži, šta im padne na pamet, ljudi se iživljavaju sa budžetom. Vi ste potpuno izašli iz okvira Zakona o budžetu koji je usvojen prošle godine i potpuno sad negde lepršate i donesete pred narodne poslanike većine, koji vam to sve verifikuju na kraju godine i vi zadovoljni, čekate zimu. Kako živi Srbija? Šta se sa njom događa? To vas baš briga. Prema tome, ovo ne vodi na dobro. Jabuke su tri dinara, to jesada otkupna cena u Srbiji. Ljudi, jel shvatate, nijedna fabrika ne radi, ni jedan prerađivač ne radi u celoj državi. Kako da preživi seljak? Želim da mi gospodin Dinkić ovde, vaš veliki prijatelj i vaš idejni vođa, objasni zašto je ugasio fabriku čipsa u Čačku, koja je bila najbolja firma na Balkanu i najveći izvoznik? Neka izađe ovde i kaže otkud on da proda tu fabriku onome kome je prodao i da nas uvede ovde u velike probleme danas. Hiljade seljake ne zna kud će krompir, koji je dobro rodio u sušnoj godini. Šta da radi sa njim? Ko ga otkupljuje danas? Znate li vi,hiljade vagona šljiva je bačeno - pa kako da živimo? Koja je naša perspektiva? Samo pričate o Fijatu, Fijatu, Fijatu.Industrijska proizvodnja je smanjila radnike tri puta zadnjih pet godina.Vi uporno hoćete da se dodvoravate Italijanima da pravite Fijat. Je li Putin rekao na sastanku našem zajedničkom, da ni jedno vozilo neće ući na rusko tržište. I neće ući,jer su oni napravili onu fabriku od 300 hiljada automobila. Za koga pravite fabriku? Kome će te da prodajete? Pa kad Italija nije uspela da probije evropsko tržište, vi će te probiti. I ne možete ni da napravite, da zaposlite, da pokrenete da očne da radi. Prema tome, molim vas da se sa ovim budžetom ne igramo, da ovaj rebalans ne bude nešto što se donese u parlament da se verifikuju sve mahinacije, malverzacije, dilovi, pogodbe itd. što se i sada radi na kraju godine. Poslanici vladajuće koalicije,svi su negde, ovo ih uopšte ne interesuje. Oni će doći da glasaju da ovo sve ozvaniče, a vi će te biti srećni prošao je rebalans. Ovde dve-tri partije trljaju ruke - mi smo uspeli. Evo svima danas odgovaram - dobili smo to. Popustili su. U redu, proći će, i tako će i biti. Šta će biti sa državom?Ništa. Država će doći na najniže grane. Nema veze što će biti posle izbori na proleće, ali crvena linija sa zaduživanjem je dostignuta. Dalje ne može. A vi sada sa ovim kreditima, novim zaduženjima, buduću vladu opterećujete da neće moći da servisira kredite, da neće moći da se zadužuje i da imamo jedan totalni kolaps u državi. Hvala vam puno.
Na član 4. amandman je podnela Vlada. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Dobrislav Prelić. Vlada je prihvatila amandman. Da li neko želi reč? (Da.)
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Cvetkoviću, ne da sam iznenađen što ste prihvatili moj amandman, već sam šokiran. Amandmanima koje je podnela SRS i poslanici SRS smo želeli da smanjimo nekontrolisano zaduživanje i smanjimo deficit. Tako isto je bilo i kada smo usvajali budžet za 2011. godinu. Svojim amandmanima smo predvideli da smanjimo deficit za 30 milijardi. Samo sa pozicija gde su specijalizovane usluge i pozicije koje vama služe za ono što bi naš narod rekao – leva ruka, desni džep. Zbog toga sam iznenađen što ste prihvatili ovaj amandman, ali nisam iznenađen što danas ovde nema poslanika koji su, praktično, ucenjivali Vladu da bi bio usvojen rebalans budžeta. Usvojićete neke amandmane, pre svega, kada je u pitanju finansiranje AP Vojvodine. Ovde imamo jedan predlog od milijardu dinara za projekte i imamo da se u tri rate isplate sredstva za kapitalna ulaganja. Fond za kapitalna ulaganja već duguje 4,5 milijarde dinara. Gospodine Cvetkoviću, zbog toga imate toliki pritisak od poslanika iz Vojvodine. Da li vi uopšte znate da li imate bilo kakvu kontrolu kada je budžet AP Vojvodine u pitanju? Da li smete vašem kolegi, predsedniku Vlade, Bojanu Pajtiću da se suprostavite na bilo koji način? Verovatno da ne smete. Kako se ta sredstva troše. Potrebna su im za finansiranje predizborne kapanje, pošto dolaze izbori i zbog toga je toliki pritisak. Oni nisu svesni da će te ih prevariti i nećete sve ovo ispuniti. Kada usvojite rebalans budžeta, možda prvu ratu i ispoštujete, a ove zadnje dve verovatno nećete. Moje pitanje za vas je – kuda vodite ovu državu? Krajnje je vreme da se probudite. Samo zaduživanje iz dana u dan. Sve smo zaduženiji i zaduženiji. Kažete da je rebalans budžeta usaglašen sa MMF. Nije valjda. Oni bi voleli da nam je deficit 240 milijardi, a ne 140 milijardi.
Vaša poslanička grupa više nema vremena. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Milan Avramović. Da li neko želi reč? (Da.) Imate samo dva minuta po svakom amandmanu. Izvolite.
Gospodine Cvetkoviću, u dva minuta ako uspem da vas ubedim u bilo šta, biće dobro. Gledaću da budem što jasniji. Sa pozicije koje se odnose na troškove predsednika Republike, koji se odnose na stalne troškove, troškove putovanja, usluge i ugovori, ne tražimo ni manje ni više nego da se sa svih ovih pozicija skine po pet miliona dinara i da se transferišu u sredstva stalne rezerve. Zašto? Zato što ta rezerva, zapravo treći stav rezerva, duguje preko 100 miliona evra, ni milijardu, kako vi hoćete u dinarima, privrednicima, zato što privrednici plaćaju porez, takse, hrane ljude, zapošljavaju i tako možete smanjiti trošak predsedniku od 600 hiljada evra i za 50, jer njemu neće to ništa značiti, a privredniku koji je tek uzeo da razvija svoj biznis, značiće mnogo. Ono što je takođe bitno, nisam tražio da se pomognu oni privrednici koji su ostali dužni državi, nego onima kojima država duguje. Oni koji su ostali dužni, to su vaši privrednici. Dobro su poznati, da ih ne nabrajam po imenu i prezimenu. Onome kome je država ostala dužna, to mora da se reši. Zamislite situaciju, kako se danas oseća jedan građanin koji je dužan državi? Plaća penale, ide na sudske postupke, pleni mu se imovina, zatvaraju se preduzeća, pečate se firme. Onda kada država duguje, kažete – nemamo para, nemamo sredstva zato što imamo preče obaveze. Te preče obaveze su date ovde u ovom obrazloženju. Kaže se – ne možemo da ispunimo vaš zahtev, zato što su onda ugroženi namenjeni rashodi, između ostalog, i deveti UNESKO regionalni savet predsednika država. Zamislite ako ovo ugrozimo, koliko ćemo privrednika da oštetimo. Gospodine Cvetkoviću, stvarnomislim da biste ovo trebali da prihvatite.
Vreme. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Da li neko želi reč? (Ne.) Gospodine Krasiću nema vremena za vas. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Popović.. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Arsen Đurić. Da li neko želi reč? (Da.)
Poštovano predsedništvo, gospodine predsedniče Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 4. kojim sam predložio da se stavka – novčane kazne i penale po rešenju sudova smanje za dve milijarde i da se te dve milijarde povećaju na poziciji transfera lokalnim samoupravama, odnosno gradovima i opštinama. Želim da podsetim građane Srbije, vi to dobro znate, da je od formiranja ove vlade u ove poslednje 3,5 godine da su gradovi i opštine u Srbiji oštećeni, odnosno uskraćeni za preko 50 milijardi dinara od transfernih sredstava u republičkom budžetu. Nakon 3,5 godine uskraćivanja tih sredstava lokalnim samoupravama, ista Vlada koja je ta sredstva i uskraćivala, donosi zakon kojim povećava učešće u porezu na zarade lokalnim samoupravama i to predstavlja kao jedno epohalno svoje delo. Lokalne samouprave sada dobijaju više sredstava od poreza na zarade. Šta ćemo sa 50 milijardi dinara, koje su uskraćene u poslednje 3,5 godine? Koliko projekata u opštinama i gradovima u Srbiji nije urađeno zbog toga što su ta sredstva uskraćena? Koliko puteva, ulica, vodovoda, vrtića? To je debelo, do toga, da je veliki broj gradova i opština u Srbiji kreditno toliko zadužen, da sada bukvalno, jedva servisira najosnovnije svoje funkcije za funkcionisanje lokalnih samouprava. Zaista ne mogu da shvatim da vi tako grubo obmanjujete građane pred izbore, da ste učinili ne znam šta, a da pri tom onih 50 milijardi, koje nisu isplaćene gradovima i opštinama prethodnih godina, to nikom ništa. Takođe, vrlo je zanimljivo obrazloženje za neprihvatanje ovog amandmana, u kome se kaže – amandman se ne prihvata jer pravno nije moguć, obzirom da su sredstva utvrđena na ekonomskoj klasifikaciji novčane kazne i penali po rešenju sudova već preneta. Amandman je pravno moguć, to je potpuno jasno, samo mi nije jasno kako je pravno moguće da ste mogli da prenesete sredstva pre rebalansa budžeta. Znači, kada sada ovo vidimo, vi ste ta sredstva već preneli i sada ovim rebalansom budžeta peglate tu poziciju. Ko zna koliko je takvih pozicija u ovom rebalansu budžeta, da ste vi već nešto izvršili, a da sada ovim rebalansom peglate te pozicije i da imate hrabrosti da to još javno napišete u obrazloženju za neprihvatanje ovog amandmana. Mislim da je ovo neviđeno i da to nigde u svetu nije bilo tako.
Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Riza Halimi. Izvolite, gospodine Halimi.
Hvala, gospođo predsednice. Dame i gospodo narodni poslanici, u obrazloženju amandmana zapravo ću da nastavim obrazloženje koje sam izneo prilikom diskusije u načelu. Tada se nisam složio sa smanjenjem od 30 miliona pozicije koordinacionog tela. Od gospodina premijera sam dobio obrazloženje na koje sad imam prilike da dam komentar, da je, naime, obrazloženje bilo u smislu građevinskih radova, da je isteklo vreme i da stvarno nije ostalo ni vremenskih, ali i uopšte dovoljno radnih dana da bi se ostatak sredstava potrošio. Međutim, ovde nisu u pitanju građevinskih radovi, gospodine Cvetkoviću, nego smanjenje uglavnom iz pozicija usluge po ugovoru, smanjenje od 12 miliona, dotacije nevladinim organima, smanjenje od 10 miliona, a kod zgrada i građevinskih objekata, mašina i opreme, onih 10 miliona smanjenja moguće je delimično da se i za tu namenu, koja obuhvata građevinske radove, koriste. Znači, ovde je problem koncepta rada koordinacionog tela, a taj koncept je poslednjih godina da se poprilična sredstva od 421 milion, a negde 168 miliona dalo u kompetenciju službe, administracije i predsednika koordinacionog tela. Ostatak od 253 se delio opštinama i ta sredstva se koriste. To su uglavnom ti građevinski radovi oko infrastrukturnih objekata, komunalnih objekata, javnih delatnosti koja rade u sve tri opštine. Znači, mi imamo tu intenciju da se poprilična sredstva ostave toj administraciji. Kao što vidite, sada je 30 miliona smanjenje. Mislim da će na kraju ostati još koji milion koji će da se vrati centralnom republičkom budžetu, kao što je prošle godine 45 miliona vraćeno neiskorišćenih. Po meni je tu ta nerazumljiva logika. Sa jedne strane se insistira što više sredstava da ima u raspolaganju i trošenju predsednika koordinacionih tela i njegove administrativne službe, a da ne bude sve opštinama i lokalnim samoupravama, iako se u lokalnim samoupravama sve te odluke i programi i investicije utvrđuju u Skupštini ili pored Skupštine i u opštinskim većima, a ovamo se birokratskim odlukama jednog čoveka ili administracije troše ta sredstva. Zato sam ja u toku poslednjih godinu dana poprilično ozbiljnih primedbi imao. Da smo mi predstavnici sa tog područja ušli samo da budemo dekor, ikebana. Šta sada? I kada se preuzimaju takve kompetencije, oni apsolutno, kao što vidite, to ne koriste, nego vraćaju centralnom budžetu ili se smanjuje rebalansom ili će na kraju biti, kao prošle godine, vraćeno budžetu, neiskorišćeno. Imamo drastično katastrofalnu situaciju na terenu. Preko 70% je stopa nezaposlenosti. Nema perspektive za normalan život. Maločas smo imali prilike da čujemo da se autoput gradi pored vojne baze. Gospodin Ilić je bio ministar u to vreme kada je već bio počeo da se gradi taj autoput, on je počeo 1997. godine i nikako da se završi. Gde je sada logika ovde? Autoput koji je tu bio, onaj ranije, Bratstvo i jedinstvo, pa je išao od Beograda do Atine, preko Skoplja tamo, a sada neko dovodi čak i to u pitanje. Šta vi mislite, da li građani, pored Koridora 10, da li trebaju da imaju nešto od infrastrukture i da imaju mogućnosti za privredni razvoj ili bi trebalo svi da odlaze, da se taj prostor prazni? Nisu to brdsko planinska područja, nego su to, kao što znamo, ipak područja koja su vekovima tu pored tih glavnih saobraćajnica, a koje, kao što vidite, nemaju uslova, ne da se razvijaju, nego ne mogu da sačuvaju nivo koji su imali pre 20-30 godina. Situacija je teža nego što je bila čak i za vreme ratnog stanja. Čak i za vreme kada je onaj poslednji program usvojen za rešavanje krize u opštinama Preševo, Bujanovac i Medveđe. Ako ljudi tako masovno odlaze i pored ovih administrativnih prepreka, kao što su nepriznavanje diploma, ne samo diploma iz Prištine, nego i diploma iz Tirane, iz Tetova, ti mladi ljudi koji završavaju, i to na sopstveni trošak, fakultete ne mogu da se zaposle, kako zbog katastrofalno teške privredne situacije, tako i zbog ovih novih administrativnih poteškoća. Albanci u ovim godinama, kao i Romi do sada, postaju pravno nevidljivi. Kako da se registruju? Kako možete da registrujete pravno nevidljive građane ili građane koji su otišli po Evropi, sada privremeno borave, pa glasaju? Da li neko ima sumnje da i prilikom narednih glasanja neće biti isti rezultati? Nije samo ova vlada, nego je i niz poslednjih vlada ostavilo katastrofalnu tešku ekonomsku situaciju, da se sele, i Srbi se sele, normalno. Ko će iz patriotizma da ostane u to zapostavljeno područje, koje je pored Koridora 10? Tu su, po meni, kontradikcije i tu su apsurdi, da tamo gde ima najpovoljnijih uslova nema brige i ove vlade, kao i ovih prethodnih, da se bar jedan minimum omogući da ljudi tamo imaju perspektivu da opstaju, a da ne moraju da traže rešenja samo da idu negde vani ili u drugim područjima. Tu je suština i mislim da nije samo ovaj budžet i ovaj rebalans budžeta, isto kao i budžet koga smo na početku usvojili, kao i 2010. godine. Taj iz 2010. godine jasno glasi. Otvoreno kažem, prevareni smo, jer niko živ me nije pitao kada je trebao da se potroši. Ovde sam interesantan kada je trebalo, zbog toga što smo koordinaciono telo reorganizovali, kobajagi da će i Albanci da uđu i da budu ravnopravni, a nema logike. Otkud da budemo ravnopravni kad vas niko ništa u vezi Preševa, Bujanovca i Medveđe nije pitao? Bili smo potrebni pre dve i po godine samo kao dekor, da damo potpise i nastavilo se po starom. Hvala, toliko.
Na član 4. amandman je podnela narodni poslanik Lidija Dimitrijević. Izvolite, gospođo Dimitrijević.
Hvala. Dame i gospodo narodni poslanici, nekoliko amandmana poslaničkog kluba SRS odnose se na smanjenje iznosa pojedinih rashoda kod pojedinih budžetskih korisnika, a za pojedine korisnike smo čak predložili brisanje, jer smo ih smatrali nepotrebnim, sa namerom da se ta sredstva koja su njima opredeljena iskoriste za smanjenje duga države koju ona ima prema privredi, prema domaćim proizvođačima roba i usluga. Ovim konkretnim amandmanom na član 4. predložili smo da se smanji iznos opredeljen za usluge po ugovoru za 10 miliona dinara budžetskom korisniku Služba Koordinacionog tela Srbije za opštine Preševo, Bujanovac i Medveđa. Smatramo da svuda gde god je to moguće treba smanjiti rashode i kada govorimo o pomenutom korisniku, predloženo smanjenje se ne bi odrazilo na njegovo funkcionisanje, naročito ako uzmemo u obzir da je u odnosu na budžet ovim rebalansom opredeljen viši iznos sredstava na ekonomskoj klasifikaciji 463, i to umesto 253 miliona opredeljeno je 260 miliona i 500 hiljada. Inače, Medveđa je opština u jablaničkom okrugu, iz koga ja dolazim, i i te kako dobro znam koliko teško se tamo živi i druge dve pomenute opštine dele istu sudbinu. Ovu priliku hoću da iskoristim da napomenem da rudnik Lece opet radi godinu i po dana već, ali uslovi u kojima rudari rade su odavno trebali da budu predmet kontrole više inspekcijskih organa. Međutim, kada su takve stvari u pitanju, država zatvara oči, a oni ljudi koji moraju da hrane svoju porodicu odlaze da rade u rudnik, a kako izlaze, ponavljam, to je već posao za razne inspekcije. Da se vratim konkretno ovom predlogu. Sredstva o kojima sam govorila trebalo bi preusmeriti na pozicije sa kojih će budžet izmiriti deo obaveza prema realnom sektoru, što će delom uticati na smanjenje nelikvidnosti u ove tri opštine na jugu Srbije. Inače, u obrazloženju zašto je ovaj amandman odbijen stoji da su potrebna sredstva za usluge po ugovoru u priloženom iznosu zbog specifične političke situacije na području tri opštine ja jugu Srbije. Godine 2001. oformljeno je Koordinaciono telo baš iz tog razloga i vreme je da se sada podnese račun o doprinosu Koordinacionog tela, političkoj situaciji u Bujanovcu, Preševu i Medveđi i o poštovanju zakona Republike Srbije na toj teritoriji. Zahvaljujem.
Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Milan Lapčević. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, poštovani gospodine Đeliću, na član 4. sam podneo amandman kojim se sa određenih stavki budžetskih pozicija prebacuju sredstva na druge klasifikacije. Naime, već nekoliko godina traje neprimereno forsiranje i favorizacija samo jednog projekta, a taj projekat se zove "Fijat automobili Srbija". Samo u ovoj godini je predviđeno 7,5 milijardi dinara za učešće Srbije u zajedničkoj firmi i za infrastrukturu koja je, opet, obaveza Republike Srbije da uloži u ovaj projekat, a za sve ostale subvencije i pomoć privredi Republike Srbije je predviđeno oko 3,5 milijardi dinara. Smatramo da je sramota da se tolike pare izdvajaju, konkretno 7,5 milijardi dinara za ovaj projekat koji će uposliti, u najboljem slučaju, 1.200 radnika, dok se za sve ostale firme, negde oko njih 300 u Srbiji, izdvojiće se ove godine 3,5 milijardi dinara, a te firme zapošljavaju oko 60.000 ljudi. To je apsolutno neuporedivo i neporedivo i smatramo da je ovakva favorizacija apsolutno neprimerena i nedopustiva. Sa druge strane, tokom ove godine imamo štete od elementarnih nepogoda koje se mere milijardama dinara. Kada su te štete od grada i od drugih nepogoda pogodile opštinu Aleksinac, Niš, Blace, Prokuplje, Čačak, Kraljevo itd, svi zvaničnici Vlade su se rastrčali po terenu obećavajući brda i dolove, da će biti pokrivene sve štete, da će se nadoknaditi poljoprivrednicima, obnoviti infrastruktura, a od toga do današnjeg dana ništa nije urađeno. Sramotno je da su predviđena neka bedna sredstva u iznosu od jedva 300 miliona dinara, a samo je opština Aleksinac pretrpela štetu od milijardu dinara. Do sada im je uplaćeno 8 miliona. To je ispod 1%. To je zaista bezobrazno od strane vlasti i smatramo da je ovakav amandman primeren i pozivam vas da razmislite i da ga prihvatite. U ovom amandmanu smo predvideli da se tri milijarde dinara, koje ste namenili AP Vojvodini, prebace u transfer solidarnosti, kako bi se nadomestila šteta koju ste vi naneli, kao Vlada, lokalnim samoupravama za ove tri godine, u vidu od preko 50 milijardi dinara kroz smanjene transfere, a ovi transferi će biti upućeni najsiromašnijim opštinama. Zaista je neprimereno da celokupna Srbija već ne znam po koji put plaća visoke cene zarad opstanka ove koalicije. Kolika je cena današnje sednice Odbora za finansije? Koliko ćemo mi to morati da platimo više sredstava Vojvodini da bi ovaj rebalans prošao? Dokle ćemo više da se ponašamo po sistemu da podmazujemo masnu gusku? Dokle će se ova vlada ponašati kao otimač od siromašnih radi davanja bogatima? Kada se završilo glasanje 2008. i kada smo dobili novu Vladu, narod je očekivao da će to biti zaista socijalno odgovorna Vlada i da će u liku premijera Cvetkovića dobiti novog Robina Huda. Nažalost, taj Robin Hud je evoluirao u Super Hika koji otima siromašnima i daje bogatima.
Izvolite, gospodine potpredsedniče.
Verujem da smo već nekoliko puta razmatrali ovde investiciju Fijata. Od 2001. godine, prvih koraka u restrukturiranju, koje je bilo bolno ali nužno da bi danas jedna ovakva investicija bila moguća, uloženo je na stotine miliona evra. Taj novac je išao na očuvanje i socijalnog mira i minimuma proizvodnje koja nije bila po standardima, na način da zadovolji naše tržište, a kamo li da bude predmet izvoza. Ove investicije, o kojima govorimo, jesu obimne, ali su investicije. U ovim sredstvima nema para za očuvanje socijalnog mira već za izgradnju jedne od najkonkurentnijih fabrika za proizvodnju automobila, ne samo na Balkanu, ne samo u grupaciji Fijat, nego u svetu. Nedavno sam imao prilike upravo u Kragujevcu, kada smo u subotu išli na otvaranje jedne velike konferencije u domenu matičnih ćelija, da razgovaram i sa novim generalnim direktorom te firme i on je potvrdio da će ta fabrika biti na ravni onoga što imaju u Brazilu i u Poljskoj, najproduktivnije fabrike Fijata u svetu. Taj novac je ono što obezbeđuje da naša zemlja ima učešće od 30%u zajedničkoj firmi. Značajan iznos tih sredstava ide u infrastrukturu, od auto-puta, trafo-stanica, logističke baze, svega onoga što će pomoći ne samo Fijatu nego i drugim firmama koje budu radile u Kragujevcu, a većina njih su domaće. Treba se setiti jedne stvari kada govorimo o toj investiciji, a to je da će se na ovaj način u Srbiji otvoriti prva fabrika automobila u poslednjih pet godina u Evropi i da vidimo da naša ideja da od Srbije napravimo novu Slovačku, koja je sa mnogo manjom tradicijom u proizvodnji automobila uspela da u roku od šest godina privuče čak tri proizvođača i da danas sa susednom Češkom bude zemlja koja proizvodi najviše automobila po glavi stanovnika. Tako je sa 20% učešća u BDP izvoza prešla na današnjih više od 100%. U tom smislu, po ko zna koji put moram i vas i sve da podsetim na to da ovo uopšte nije bačen novac nego nešto što će obezbediti i te kako interesantnu bazu za dalje investicije u našoj zemlji, i to ne samo u Kragujevcu i u Šumadiji, jer vidimo, od Niša pa do Subotice, da auto-konkurentaši sada, kada vide proizvođača koji dolazi, i te kako rado investiraju u našu zemlju. Što se tiče Kraljeva, kada ste govorili o elementarnim nepogodama, da se podsetimo, da je ukupno dve milijarde dinara sa raznih pozicija i ne samo ove koje ste pomenuli, uloženo u saniranje posledica zemljotresa i tako će biti u budućnosti. Znamo dobro, poštovani narodni poslaniče, da ta stavke je retko kad velika, ali da je Srbija pokazala, naročito ovih poslednjih nekoliko meseci posle ove elementarne nepogode u Kraljevu, da je u stanju da mobiliše sve stavke iz budžeta, da sanira na pravi način ono što se desi kada nastupi ta nezgoda. Što se tiče Kraljevčana, oni znaju šta je urađeno, ali kao što je rekao i gradonačelnik tamo, idemo dalje, biće obezbeđena dodatna podrška Banke za razvoj Saveta Evrope i Evropske investicione banke, za one veće poduhvate, pre svega u stambenoj izgradnji i gradskoj bolnici koje nas tek očekuju. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem potpredsedniče. Gospodin Lapčević, izvolite.
Gospodine Đeliću, objašnjavali ste koliko su opravdana velika ulaganja Srbije u zajedničku fabriku sa "Fijatom". Za ovu godinu u vašem budžetu piše, sedam i po milijardi za taj projekat. U grupi "Zastava" je pre formiranja i početka projekta "Fijat Srbija" radilo 4700 radnika, a danas u fabrici "Fijat automobili Srbija" radi 1200. Ulaže se sedam i po milijardi dinara u taj projekat koji će doneti, nekada neke velike beneficije Srbiji, a tri i po milijardi ste izdvojili za 40 hiljada ljudi i za 300 firmi. Da li to ima neke logike? Koliko je ljudi ostalo bez posla zbog toga? Zbog ne primerenog favorizovanja samo tog projekta. Ovamo ćemo uposliti 1200 ljudi, imaćemo nekad profit od toga za pet, deset, možda pedeset godina, ali ćemo ovog trenutka ili ove godine, ili prošle godine smo izgubili 500 hiljada radnih mesta. Da li je to normalno? Mislim da nije. Što se tiče elementarnih nepogoda, nemojte da izvrćete reči, govorio sam o elementarnim nepogodama koje su bile ove godine u vidu grada koji je pogodio pola Srbije. Uništio kompletnu poljoprivrednu proizvodnju na teritoriji opštine Aleksinac. Preko milijardu dinara je šteta. Vlada Republike Srbije je uplatila osam miliona dinara, to je sramota. Šta da radi tolika opština sa tolikom štetom, sa osam miliona dinara? Da se slikaju? Samo 640 miliona dinara je šteta direktno na usevima nanesena. Hoće li neko tim ljudima da pomogne nešto? Prošle godine su imali dva puta poplave. Svi su otišli da se slikaju, predsednik Tadić lično u vijetnamci, sleće avionom, helikopterom usred noći. Biće sve sanirano, biće sve rešeno, plaćeno je 15 miliona dinara, a preko milijardu i po je šteta. Da li se tako pomaže, a vidimo kako pomažemo "Fijat", o tome je reč. Pričali ste jutros, na početku zasedanja, da budžet ne može da ispoštuje sve budžetske korisnike u onom obimu koji su zakonom predviđeni jer bi onda bio spisak lepih želja. Zašto moramo uvek da ispoštujemo do zadnjeg dinara obaveze prema AP Vojvodini, ali zato ne moramo prema siromašnim opštinama, ne moramo prema lokalnim samoupravama, ne moramo da finansiramo bilo koje razvojne projekte u siromašnim delovima zemlje, ali tamo gde nam zavise glasovi za podršku Vladi i za budžet – mora. Čim nema dovoljno glasova za bilo koji projekat ili za zakon, pribegne se raznim ucenama, tri dana nemamo zasedanje Skupštine, a onda četvrtog dana, kad dođe "stani-pani", da li će pasti Vlada ili neće, izdvojimo još koju milijardu da podmažemo masnu gusku i dobijemo novo zasedanje i novi rebalans budžeta. Neće to do veka moći.
Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Munjić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 4. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici Esad Džudžević i Bajram Omeragić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 4. amandman je podnela narodni poslanik Donka Banović. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite, gospođo Banović.
Žao mi je što gospodin Cvetković nije tu, zato što je on danas u toku izlaganja zamerio narodnim poslanicima da nisu dovoljno konkretni i da nemaju konkretne predloge kada je u pitanju smanjenje ljudi koji rade u administraciji. Evo, ovaj amandman je veoma konkretan predlog kako može da se uštedi i da se smanji broj zaposlenih. Amandmanom predlažem da se Kancelarija nacionalnog saveta za decentralizaciju Republike Srbije, dakle, to je Savet za decentralizaciju Republike Srbije, koji je osnovan negde početkom 2009. godine, da se sredstva koja su predviđena za plate i naknade zaposlenima i usluge po ugovoru, dakle, koja su predviđena za ovaj savet, da se ta sredstva koja iznose negde oko 24 miliona prebace Fondu za razvoj privrede u Ministarstvu ekonomije i regionalnog razvoja. Gospodin Đelić trenutno razgovara telefonom tako da neće ni čuti pitanje, ali, recimo, volela bih da mi odgovori jer sam ja pokušala na sve moguće načine da vidim šta je do sada taj Savet za decentralizaciju Republike Srbije uradio? Jedino što ja znam, to je da su izdali odnosno štampali jedan list koji se zove "Decentralizator". Ništa drugo ne znam da je ta kancelarija uradila. Vidim da vi u odgovoru zašto odbijate ovaj amandman kažete kako bi ukidanjem ovih sredstava bio ugrožen rad te kancelarije, ali to je bila i namera ovog amandmana, da ta kancelarija prestane da postoji zato što ona nema nikakvih rezultata do sada. Dalje mi odgovarate da su sredstva namenjena za rad neke stručne radne grupe nacionalnog saveta jer je jedan od njihovih osnovnih poslova u skladu sa odlukom nacionalnog saveta "usmeren na edukaciju o suštini i prednostima decentralizacije i decentralizovane države". Dakle, tako se zove taj projekat i ta su sredstva predviđena za to. Evo, molim potpredsednika Vlade da mi odgovori zbog čega ova kancelarija postoji i zbog čega su sredstva u fondu – program kreditne podrške privredi, preko Fonda za razvoj, svega tri i po milijarde dinara, kada ste samo za "Fijat" izdvojili 7,5 milijardi?
Gospodine potpredsedniče, izvolite.
Ustav koji je bio predmet konsenzusa i sa vašom strankom je predvideo da ideje o decentralizaciji budu pretvorene u realnost. Nedavno je Zakonom o javnoj svojini, pa i Zakonu o finansiranju lokalne samouprave, smo se približili onome što je predvideo Ustav. Istovremeno, Zakon o regionalnom razvoju je predvideo i regione i jedan broj mehanizama i institucija. Ali, uočeno je da je bilo potrebno da se kroz jednu ovakvu kancelariju obezbedi mnogo veća rasprava u našem društvu, da se obezbedi dovoljna politička podrška, da teme ne budu obrađene samo na jedan tehnokratski način, administrativni način, nego da je veoma bitno da te ideje decentralizacije postoje. Zato se formiraju i kancelarije, poput Kancelarije za evropske integracije, čiji sam ja starešina, čija je prevashodna uloga da pomogne drugim delovima administracije i da informiše građane i sve druge institucije o onome što se tu radi. Naravno, kao i svaka institucija, i ta kancelarija mora dokazati da ima dodatnu vrednost. Ništa nije zauvek napravljeno. Ukoliko neka institucija ne pokaže da ima dovoljno dodatne vrednosti, nema nikakvog razloga da u nekom srednjem roku ona opstane. Ja ne krijem da budžet za 2012. godinu i kasnije godine moraju pogledati da li sve institucije koje su kreirane proteklih 10 godina imaju svoje mesto. Tačno je da ponekad dođe i do dupliranja nekih ingerencija, a to je nešto što nije svojstveno našoj zemlji. To nije neko namerno uradio, a takav je život, i u svakom slučaju verujem da nas očekuje jedno spremanje u nekom, ako smem tako slikovitom načinu da se izrazim, ovih svih institucija koje su kreirane ovih godina. Što se tiče onoga što ste rekli u smislu podrške našoj izloženoj ekonomiji, vi ste u pravu. Bilo bi dobro i bolje da mi imamo više sredstava, da ne čujemo kako naši građevinci, na primer naša operativa koja ima najbolju cenu i mogućnosti da pobedi na određenom tenderu, na Bliskom Istoku u centralnoj Aziji, Africi, ne može to da uradi zato što nema podršku jedne finansijske institucije. Poslovne banke u Srbiji nažalost nemaju tu liniju poslovanja. Mi često sa njima o tome govorimo, ali evidentno je da nam je potrebna jedna ovakva institucija i zbog toga, kao što je predsednik Vlade najavio, do kraja ove godine, Vlada će predložiti Skupštini zakon o razvojnoj banci Srbije, koja će apsorbovati organizaciju, koju svi znaju u Srbiji po njenom engleskom nazivu AOFI, a to je u suštini Agencija za osiguranje i finansiranje izvoza, tako da na taj način očekujem, u onoj meri, koliko je to moguće da dođe do jačanja njenog kapitala za 2012. godinu, ali to nismo čekali, verovatno znate pošto je to ova skupština i maju mesecu, ako se ne varam ratifikovala, obezbedili smo već 250 miliona evra za podršku našim izvoznicima. Hteo bih da iskoristim, večeras da pozovem sve izvoznike, to su domaći izvoznici, u smislu da ne pripadaju jednoj multinacionalnoj kompaniji, mogu oni biti u vlasništvu nekog stranog vlasnika, ali sve dok nisu deo neke multinacionalne, znači ova podrška koju dajemo, nije podrška za one koji su deo velike multinacionalne i za one koji su među najvećih 100 srpskih neto izvoznika u 2010. godini, imaće pristup sredstvima koja idu između 7 do 12 godina, počeka od jedne, dve, pa do četiri godine i kamatom koja će kada se apsolutno sve, svi troškovi i računi koji neće preći 5,5%, i ne mali broj izvoznika je zainteresovan da izgradi nove pogone i da pomogne oko trajnog obrtnog kapitala, da iskoristi i pod izuzetno teškim okolnostima te mogućnosti, da bi nastavili da izvoze. Znate da je izvoz u našoj zemlji porastao u proteklih godinu dana, naravno to ni dalje nije dovoljno, ali smo na dobrom putu i verujte Vlada Republike Srbije će podržati svaku inicijativu Narodne skupštine koja bi ojačala taj sudbonosni, moram da kažem deo naše privrede. Kada govorim o tome, dobro ste primetili, da je "Fijat" dobio podršku i dobra je vest to što će on, već sledeće godine, ako ne sledeće godine, u zavisnosti od cene čelika, ako bude visoka, neće biti ni sledeće, ako bude na ovom nivou, "Fijat" će biti najveći izvoznik iz Republike Srbije. Predviđeni izvoz "Fijata" je 1,4 milijarde evra iz naše zemlje, sa neto efektom koji će biti 800-900 miliona evra i to pokazuje kroz ovu prizmu apsolutno opravdanost ovog velikog izdatka iz našeg budžeta.
Reč ima gospođa Donka Banović, imate još četiri minuta.
Ustvari, ste vi biranim rečima odgovorivši na moje pitanje se saglasili sa mnom da trenutno postoji mnogo kancelarija, agencija, fondova, koje ustvari ne rade svoj posao i vi niste baš, to ste biranim rečima objasnili da ova kancelarija ne radi ništa, ali je za nju izdvojeno 33 miliona dinara. Ja sam pokušala to amandmanom da ispeglam. Reklamirate osnivanje tog fonda i jedino je velika nesreća što ste se vi setili da formirate taj fond na kraju mandata ove vlade, dakle, ako ste iskreno mislili, to je trebalo uraditi na početku mandata, a ne na kraju.
Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Bojan Đurić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Da li neko želi reč? (Da.)
Moj amandman se odnosi na član 4. Razdeo 35. i Glava 3. tačka 18) Kancelarija za regulatornu reformu i analizu efekata propisa. Mi amandmanom tražimo da se to briše. Uvažavamo i ovu situaciju da ste napravili trošak povodom te kancelarije, ali tražimo da se ta sredstva prebace u budžetsku rezervu. Gospodine Đeliću, moram da vam skrenem pažnju, vi ste potpredsednik koji je zadužen za evropske integracije. Kod vas u kabinetu ove godine će da se potroši 46 miliona dinara, od toga 14,5 miliona za usluge stručnih lica kojima treba da plaćate neku pamet. Ali, gospodine Đeliću, vaša kancelarija, vaš kabinet, ima 8 projekata koji se finansiraju putem donacija. Neću da vas pozivam za one iz 2004,2005,2006,2007, pa i one koji se završavaju 2009. godine, ali kako to da u koloni 10. vi niste prikazali recimo – Projekat, podrška nacionalne strategije održivog razvoja Republike Srbije, donacija Kraljevina Švedske, pa drugi Projekat – podrška unapređenju procesa socijalnog uključivanja u Republici Srbiji, donacija Švajcarske konfederacije koju zastupa švajcarska agencija za razvoj, to da se smanje ovi dileri, Šiptari na teritoriji Švajcarske, projekat – izgradnja kapaciteta instrumenata za inkluzivni proces evropskih integracija, Norveška 2010. i 2011. godina, gospodine Đeliću, vi perete pare. Vi u vašem kabinetu..zevaš, samo ti zevaj, perete pare, dobijate iz inostranstva…
Završili ste, nemate više vremena. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Da li neko želi reč?(Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Boris Aleksić. Da li neko želi reč?(Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Delić. Da li neko želi reč?(Ne.) Na član 4. amandman je podnela narodni poslanikJorgovanka Tabaković. Da li neko želi reč?(Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Stevanović. Da li neko želi reč?(Da.)
Gospodine potpredsedniče Vlade, rekli ste nekoliko interesantnih stvari sada, ali ja bih vas zamolio da se prizemljite iz te imaginacije 800, 900 miliona evra izvoza na godišnjem nivou, ako čelik pojeftini, da se vratimo na zemlju. Jedan vaš stranački kolega je tražio od nas nešto konkretno, SRS se potrudila da mu izađe u susret i evo, ja sam sa sobom doneo jedan dokument, ako biste bili ljubazni da ga pogledate, ne postoji konkretnija i materijalnija stvar od ovoga, a ja ću vam objasniti zašto i kako. Ovim amandmanom SRS je tražila da se na poziciju Ministarstva prostornog planiranja i životne sredine opredeli 600 miliona dinara, kako bi se realizovao projekat kanalizacionog prste na Vlasinskom jezeru. Vlasinsko jezero je predeo izuzetnih odlika, zaštićeno dobro i proglašen Odlukom Vlade. Gospodine Đeliću, u toj Vladi ste sedeli i vi. Ne znam da li znate gde je Vlasinsko jezero, da li poznajete taj deo Srbije, ali ako mi dozvolite, ja bih prokomentarisao nekoliko reči vezanih za to. Prateći ono što ste malopre vi govorili, dakle, da je ideja Ustava decentralizacija, ja vas pozivam da prihvatite ovaj amandman ako smete od Mirka Cvetkovića i da zaista podržite jedan opipljivi projekat decentralizacije Republike Srbije. Ovo je decentralizacija, gospodine Đeliću, ne stvaranje pravnih i administrativnih preduslova da se pravi budućnost države, nego da ponudite novac kojim će se obezbediti život ljudima na jugu Srbije. Naime, ne postoji strateški ili planski dokument koji opština Surdulica nije uradila. Opština Surdulica, za vreme SRS u prethodnom mandatu, nije trebao vaš zakon, a još manje Evropska unija i bez vas, vaših zakona i vaših ideja, sve strateške i planske dokumente smo usvojili. Projekat kanalizacionog prstena za koji tražimo novac je projekat regionalnog karaktera, oslanja se na sve prostorne, planske i strateške dokumente koje je potvrdila i verifikovala Vlada u kojoj ste sedeli, gospodine Đeliću. Nemate ni jedan argument da mi kažete da ovaj projekat ne možete, nećete ili ne znate kako da finansirate, a svakakve druge besmislice su našle uporište i u ovom rebalansu budžeta. Projekat kanalizacionog prstena, gospodine Đeliću, vredi 8,3 miliona evra. Od vas smo tražili 600 miliona dinara da date za učešće, a ostatak novca obezbediće međunarodne finansijske institucije koje hoće to da daju bespovratno. Ne bi bilo problem obezbediti za ovakav projekat ni skupštinsku podršku lokalne samouprave i to jednoglasno, ali tražimo sluh od Vlade Republike Srbije. Pošto se zaklinjete u uravnoteženi razvoj svih delova republike Srbije evo šansa da to na jednom konkretnom primeru pokažete. Jug Srbije, konkretno Pčinjski i Jablanički okrug, pored Koridora 10, koji neće biti u skladu sa odlukama gradske skupštine i interesima tog područja u Pčinjskom, odnosno u Jablaničkom okrugu, nego u interesu nekih drugih lobija, nema bitniji projekat od kanalizacionog prstena na Vlasinskom jezeru. Kanalizacioni prsten na Vlasniskom jezeru je projekat regionalnog karaktera za koji su životno zainteresovani dva okruga i 13 opština juga Srbije zato što, gospodine Đeliću, u primarnoj realizaciji kanalizacionog prstena i strategije za razvoj turizma, odnosno master plana na tom području treba da se uposli oko tri hiljade ljudi. U sekundarnoj, da kažem, nakon toga, duplo više od toga. Ne postoji projekat koji bi vratio i udahnuo život više jugu Srbije u ovom trenutku od projekta Vlasinskog jezera. Pored toga što ste u obavezi da pružite uravnoteženi razvoj Republike Srbije, gospodine Đeliću, Vlada Republike Srbije je Vlasinsko jezero proglasila predelom izuzetnih odlika da bi zaštitila vodu i u ovom trenutku veće interesovanje i brigu za vodu na Vlasinskom jezeru pokazuju multinacionalne kompanije koje su tu prisutne nego država Srbija. Gospodine potpredsedniče Vlade, nemamo naftu, nemamo gas, ali imamo vodu. Da li će se nekom sijalica u Vladi upaliti iznad glave, zaista ne znam, ali ne postoji važnija strateška stvar od ovog prstena dole. Na Vlasinskom jezeru na godišnjem nivou imate 160 miliona kubika slobodne vode. Znate li kakav je to resursni potencijal? Onako kako danas bombarduju države zarad nafte, sutra će se tako grabiti za vodu. Vlada je, shodno tome, donela odluku da tu vodu zaštiti. Preduslov da se ta voda zaštiti je ovaj kanalizacioni prsten. Morate da nađete načina ili da pokažete malo hrabrosti da ovaj amandman prihvatite. Ljudi oba okruga koja odlučuju dole, bez obzira na stranačke i političke boje, su spremni da se ovome da podrška i da u svemu tome učestvuju. Znate, gospodine Đeliću, Šiptari u Preševu i Bujanovcu se ne bi bavili politikom kad bi dobili ovaj posao, jer bi mala privreda iz ove dve opštine našla svoj interes gore. Tri hiljade ljudi bi dnevno trebalo da se hrani, a ja sam vam poražavajuće podatke o depopulaciji tog područja na prošloj sednici izneo samo za jednu opštinu, a da ne govorim one koje su u ekonomskom smislu daleko ispod Surdulice, kao što su Bosilegrad, Trgovište, Crna Trava, itd. Ovaj projekat se direktno oslanja na opštine Crna Trava, Vlasotince, Vladičin Han, Surdulica i Bosilegrad. Direktno indirektno od ovog ima interes strateški grad Leskovac i grad Vranje, svakako. Vi morate da nađete sluha za ovo. Ovo je nešto što će obezbediti razvoj juga Srbije. Pogledajte sad ironiju, ceo dan smo čekali Vladu Republike Srbije da se nagodi sa poslaničkim grupama vlasti za milijardu dinara, ali oni imaju ucenjivački kapacitet. Kako ja da vas nateram, gospodine Đeliću, da ovo prihvatite? Ne mogu da vas ucenim, jedino da vas kidnapujem posle sednice Skupštine. Kako ja da vas nateram da prihvatite 600 miliona dinara da date za jug Srbije? Evo, kunete se u ravnomerni razvoj i kunete se u jug Srbije. Šta to večeras SRS treba da uradi da bi vas ubedila da ovo ima smisla? Za Vojvodinu ste opredelili milijardu sa iste pozicije, Ministarstvo životne sredine i prostornog planiranja. Podsetiću vas na još jednu stvar, pošto mi vreme ističe, neću moći da privedem kraju kako sam hteo da vam kažem. Obezbeđuje se 76% BDP u Vojvodini i u Beogradu, a za ceo ostatak Srbije 23%. Meni je drago što Beograd ima, drago mi je što ima Vojvodina, ali smatram da bi ste trebali da ovo prihvatite. Ovo nije iracionalan projekat. Ovo stvara prostor da ljudi odgovorni sa juga Srbije dođu u Vladu da razgovaraju i da zaista građanima 13 opština iz juga Srbije pomognete da se tamo život pokrene sa mrtve tačke. U Opštini Crna Trava koja direktno od ovoga zavisi ima ukupno stanovnika koliko na jednom beogradsom biračkom mestu.Nemojte da se sećate juga Srbije kada vam treba zimnica, paradajz i paprike da poterate za Beograd. Ne obraćam se vama lično, naravno. Ovo je konkretan primer i dokaz da smo vam podneli životne amandmane, praktične i vrlo konkretne amandmane. Pokažite sluha, prihvatite ovaj amandman, učinićete nešto pozitivno i dobro za jug Srbije.
Bilo bi dobro da termine ucenjivanja i dijalog ne identifikujemo, potpuno su različiti. Gospodine Đeliću, izvolite.
Poštovani narodni poslaniče, nema razloga da me kidnapujete, ja ću vam predložiti da dođete sa delegacijom tih opština koje ste spomenuli i sa svim političkim bojama. Jesam čuo za taj projekat i nedvosmisleno je da ćemo 15. novembra svi zajedno dobiti seriju loših vesti u smislu pražnjenja istoka, juga i zapada naše zemlje, to je sigurno, tako da ako želimo da imamo iz bezbednosnih razloga bolje uređenu zemlju moramo da podržimo sve projekte. Tačno je da je voda veliki resurs. Videli smo u slučaju preuzimanja "Rose" sa strane multinacionalke da postoji interesovanje, da ima mnogo takvih resursa, tako da mislim da bi bilo mnogo korisnije da se takva stavka nađe u budžetu za 2012. godinu. Ova stavka će trajati samo do 31. decembra ove godine, tako da mislim da oko takvih stvari nema prostora za bilo kakvu politiku u smislu stranaka, nego da vidimo sa ljudima koji su tamo odgovorni kako bi mogli, ukoliko se pokaže da je taj projekat ekonomski i socijalno isplativ, u nekom periodu, to ne mora biti rok od dve do tri godine, kako je moguće napraviti jednu finansijsku konstrukciju. Moje iskustvo je da ukoliko ima dobrih projekata i oni na kraju dobijaju finansiranje. To je jedan od razloga zašto mislim da bi SRS možda mogla da revidira svoj stav o Evropskoj Komisiji, o Evropskoj uniji jer 38 miliona evra je obezbeđeno u paketu za prošlogodišnju pomoć da se izrade takvi projekti. Dobijanje statusa kandidata je momenat kada možemo da ovih 200 miliona evra, koliko sada dobijamo, umesto da ih trošimo uglavnom na izgradnji institucija koje nužno, ali nedovoljno, ima tu novca za infrastrukturu, mi možemo da preusmerimo taj novac na infrastrukturu, baš na ovakve projekte o kojima govorite, a to je samo početak. Naravno, ne trebamo mi da idemo u Evropu zbog para i po svaku cenu, ali pod ovim teškim budžetskim okolnostima siguran sam da se tu nalazi jedan izuzetno značajan izvor novca baš za projekte poput ovog o kojem ste govorili na Vlasinskom jezeru. Toliko.
Reč ima narodni poslanik Dragan Stevanović, replika. Kaže da nije dobro shvaćen.
Kratko ću. Gospodine Đeliću, mene ne interesuje Evropska komisija nego srpska Vlada. Pitao sam vas, vi ste rekli da ste spremni da razgovarate, kada ste spremni da primite ljude sa juga Srbije, da konkretizujete to za šta ste opredeljeni. Samo to tražim, kažite mi kada ti ljudi mogu da dođu u Vladu Republike Srbije, da ih vi primite i da se ova priča otvori? Hvala.
Izvolite, gospodine Đeliću.
Odgovorio sam – kada nađemo dobar momenat u sledeće dve nedelje.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Pejčić. Izvolite.
Zahvaljujem gospođo predsedavajuća. Dame i gospodo narodni poslanici, predsedništvo, ministre, ja po defoltu moram da podržim ovaj amandman gospodina Stevanovića, pošto dolazim sa juga Srbije, dolazim iz Jablaničkog okruga. Ono što je nesporno je da je ovaj prirodni resurs iole malo bliže Beogradu mi bi do sad imali taj kanalizacioni prsten i kompletnu infrastrukturu. S obzirom da je mnogo daleko od Beograd, preko 300 kilometara, stoji ona poslovica – daleko od očiju, daleko od srca. Dakle, želim par reči da kažem o ovom resursu. Znači, Vlasinsko jezero je jezero koje se nalazi na visini od 1.200 metara. Inače, najveće veštačke jezero na Balkanu, prostire se u dužini od 12 kilometara. Dakle, ono što je takođe karakteristično za taj deo Srbije, gospodine ministre, a vi ste načeli tu temu, je to da je u periodu od zadnjeg popisa pa do danas 20 hiljada ljudi iz Jablaničkog okruga otišlo. Mi u njemu vidimo našu razvojnu komponentu. Zbog toga treba podržati ovaj amandman gospodina Stevanovića, jer mislim da je korektan, da je dobar i da bi i te kako uticao na razvoj svih ovih opština koje on naveo. Zapravo Vlada se odlučila da finansira jedan deo jugoistočne Srbije, a to je bila Stara planina. Zašto se ne bi odlučila da finansira i ovaj deo južne Srbije? Čemernik ima isto tako lepe padine za skijališta i za neke buduće skijaše, a ovim masters planom je to i omogućeno. Takođe, želim da vam kažem o vašem jednom ministru koji je govorio – samo vi dođite kod mene u kabinet i sve ćemo dogovoriti. Radi se o gospodinu Duliću koji je govorio o Koridoru 10, koji nas je sve vreme uveravao da neće promeniti maršutu Koridora 10. Međutim, ispostavilo se da nije tako, iako je on miljenik opštine Jablaničkog okruga, maltene je u pola opština počasni građanin. Vidite kako vraća građanima Jablaničkog okruga. Sledi ona narodna – ko tebe hlebom, ti njega kamenom. Zahvaljujem.
Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Mićo Rogović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Pejčić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospođo predsedavajuća. Pre nego što iole prozborim o ovom amandmanu, dobro bi bilo da znamo gde su pare od usluga po ugovoru Uprave za trezor otišle. Nemamo tu informaciju, nemamo završni račun i ne znamo gde su ta sredstva otišla. Sredstva su izuzetno velika – 275 miliona dinara. To je otprilike budžet jedne male opštine u Jablaničkom okrugu Lebane. Inače, ova sredstva ste takođe mogli da opredelite i za ratne vojne rezerviste Jablaničkog okruga koji mesecima štrajkuju ispred SO grada Leskovca, ali se niste setili da ih udostojite. Ako su ova sredstva opredeljena za konsultantsku kuću koja vas je savetovala na koji način da prodate euroobveznice od 724 miliona, i koja bi sa dospećem imala kamatu od 7,8%, onda je to katastrofa za Vladu. Ovim amandmanom smo hteli da poboljšamo rad jedne druge uprave, a to je Uprava za sprečavanje pranja novca, s obzirom da ta uprava ima izuzetno mala sredstva, hteli smo da opredelimo 10 miliona za tu upravu, ali vi izgleda, Vlada koja se "bori protiv kriminala" niste imali sluha. Meni je stvarno žao što niste prihvatili amandman. Nisu velika sredstva i s obzirom da još imate vremena, pretpostavljam da hoćete da prihvatite ovaj amandman. Zahvaljujem.
Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić, koji želi reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, ovaj budžet pre svega, govorili su poslanici, da nije u pitanju budžet koji gleda uravnoteženo probleme na teritoriji Republike Srbije. Uložio sam amandman na član 4. razdeo 18. i predložio sam da se smanji određeni iznosi, jer smatramo da su preveliki. Kod pravosudne akademije 118 miliona ta stavka košta poreske obveznike Srbije. Šta će nama pravosudna akademija? I do sada je Srbija imala izuzetno dobro pravosuđe bez pravosudne akademije. Razumem da pravosudna akademija nije potrebna u ovom trenutku. Potrebna nam je, pre svega, vojna i policijska akademija. To mogu da prihvatim i sa tim da se složim. Međutim, ako gledate troškove i usluge po ugovoru, to je strašno, 48 miliona troškovi po ugovoru. Koji su to troškovi po ugovoru? Ko sklapa ugovore, sa kim sklapa, koji iznos i kome se to plaća? Postavio bih pitanje i zamolio gospodina Đelića, ako može da odgovori – da li zna koliko je Vlada Republike Srbije dobila donacija u periodu od 2002. godine do 2011. godine za reformu zakonodavstva i reformu pravosuđa? Videli bi gde te pare idu i da li se one kontrolišu i da li je to racionalno ili ne. Bilo je reči ovde, od kolega koji su istakli velike probleme koji su naneti elementarnim nepogodama. Moram da vas podsetim da u budžetu nema onih stavki koje bi mogle da pruže pomoć građanima južnog Banata. Banatski Brestovac, Ivanovo, Omoljica i Starčevo imali su milijardu i nešto…
Završite rečenicu, molim vas. Vreme je prošlo. Na član 4. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Živkov. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Bojan Mladenović. Da li neko želi reč? (Da.) Gospodin Mladenović.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandmanom sam predložio da se u Ministarstvu ekonomije i regionalnog razvoja ekonomska klasifikacija specijalizovane usluge umanji trošak sa 848 miliona na 548 miliona i na taj način uštedi 300 miliona dinara, kao i da se smanje subvencije javnim nefinansijskim preduzećima i organizacijama sa tri milijarde 750 miliona na dve milijarde i na taj način dobili dve milijarde i 50 miliona koje bi prebacili u sredstva rezerve. Ono što jeste žalosno, na specijalizovane usluge i usluge po ugovoru troši se nekoliko desetina milijardi dinara u Srbiji. Ono što jeste problematično je što se ne zna za šta se konkretno troši taj novac. U ovom rebalansu budžetana preko 300 mesta se nalaze ove usluge, a svega možda na pet ili šest mesta se konkretno navodi za šta se taj novac troši. U izveštaju DRI imali smo za prethodni budžet da novac odlazi često na ugovore o delu sa fizičkim i pravnim licima koji se često sklapaju suprotno Zakonu o radu. Naime, to su povremeni i privremeni ugovori koji treba da traju do 120 dana, a često u Srbiji ovi ugovori traju i po nekoliko godina. Takođe je i veliko pitanje njihove realizacije, da li se oni uopšte realizuju i da li uopšte neko to kontroliše. Takođe, velika sredstva se troše iz ovih usluga za seminare, projekte, skupove, od kojih građani Srbije nemaju nikakve koristi. Ono što je još interesantno je da se ove usluge stalno iz godine u godinu uvećavaju, niko ne polaže račune za šta se taj novac troši. To je onda omiljeni novac ministarstva. Dobijaju ga svake godine sve više, a ne polažu račun apsolutno nikome za šta, koliko i kome daju. Potrebno je umanjiti ove troškove, a novac dati poljoprivredi, da se ulaže u privredu, poljoprivredu, industriju, građevinarstvo, rudarstvo, da se samim tim pospeši proizvodnja, da se pospeši izvoz Republike Srbije, a samim tim i smanji stepen nezaposlenosti građana Srbije. Zahvaljujem.
Na član 4. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podnela narodni poslanik Marina Toman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha, koji želi reč. Izvolite.
Moj amandman se odnosi na razdeo 57. – Ministarstvo rudarstva i energetike i zatražili smo da se on briše i primereno je da se briše, s obzirom na rekonstrukciju Vlade i šest meseci ovo ministarstvo ne postoji. Nije uobičajeno da se organi koji faktički ne postoje, da se ubacuju u jedan pravni propis, a najmanje je to neophodno ovde u budžetu, ali ste se opredelili za to. Ono što je štetno, to je da ne prihvatate naše amandmane koji se odnose na štednju, racionalizaciju itd. Ovo je jedinstven slučaj da se gasi jedno ministarstvo, a da se u osnovi kreće u reformske zahvate u oblasti energetike, rudarstva itd. Dobili smo zakon o rudarstvu, zakon o energetici. Radi se strategija, za neki dan ćemo razgovarati o zakonu o rudarstvu, priprema se strategija rudarstva itd, ali kod vas je sve to moguće. Gospodine potpredsedniče, ovde moram ukazati na jedan problem. Kroz ovaj amandman sam to i probao, a SRS je kroz više amandmana to probala da vam slikovito opiše, i da iskažemo kroz finansijske pokazatelje, a to je neophodnost ulaganja u privredu. Posebno moram naglasiti probleme sa kojima se susreću preduzeća koja su u restrukturiranju. Kao predsednik Odbora za industriju, u nekoliko navrata smo imali tu temu i imali smo strahovito mnogo informacija o problemima u toj oblasti. Vlada ne čini gotovo ništa da se pomogne tim preduzećima. Šta treba učiniti? Pomoći i relaksirati njihove ugovorne obaveze i osloboditi ih bar tog tereta, da ne postoji patronat od strane Agencije za privatizaciju. Samo ću još jednu rečenicu. Moramo vam ukazati na jedan potez, dozvolite mi da vam na to ukažem, oko Ikarbusa. Priprema se pljačkaška privatizacija ovog preduzeća. Moram vas upozoriti, to sam i premijeru rekao, ona je u fazi završne privatizacije. Radi se o jednom neozbiljnom potezu Vlade i radi se o jednoj pljačkaškoj privatizaciji, koja će oteti, da tako kažem deo sredstava koji pripada ovom društvu. Hvala.
Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Marko Milenković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Savić. Da li neko želi reč? (Da.) Gospodine Sviću, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 4. predloga ovog zakona. Podsetiću, ovaj amandman se odnosi na razdeo 57v, odnosno na Ministarstvo za nauku i tehnološki razvoj. Na žalost, poznato je svima da je ovo ministarstvo ukinuto. Svojim amandmanom sam tražio da se sredstva koja su bila predviđena za ovo ministarstvo, prenesu u rezerve. Naravno, od tih sredstava je neophodno i potrebno isfinansirati sve one potrebe koje su proizašle kao posledica ukidanja ovog ministarstva, da ne nabrajam, a to su zbrinjavanje radnika i sve ostalo. Vlada naravno nije prihvatila ovaj amandman. Interesantno je obrazloženje koje je dato za neprihvatanje ovog amandmana. Kao obrazloženje za odbijanje amandmana navodite iste razloge koje sam i ja naveo za njegovo prihvatanje. Zaista moram da se zapitam ko ovde nije u pravu, da ne iskoristim neku težu reč. Tražio sam da se sredstva prebace u rezervu, a u obrazloženju za neprihvatanje se kaže – amandman se ne prihvata zato što sredstva treba prebaciti u obavezne rezerve. Naravno, jasno mi je da ne prihvatate amandmane SRS i da se ne ceni naš trud i naši napori prilikom pisanja amandmana i analize svih zakona, pogotovo o jednom ovakvom zakonu kakav je Zakon o izmenama i dopunama Zakona o budžetu Republike Srbije. Ono za čim žalim i ono što nije dobro, a to je, zbog čega je uopšte i ukinuto ovo ministarstvo. Njegovim ukidanjem je ukinut i onako usporen razvoj srpske nauke i srpske tehnologije, a to će imati dalekosežne posledice po srpsko društvo. Hvala.
Vreme. Reč ima potpredsednik, mr Božidar Đelić.
Mislim da je jedan od elemenata konsenzusa u zemlji ovo što ste rekli, a to je, imajući u vidu i ovu sumornu demografsku sliku koju ćemo svi konstatovati i koja nije od juče, koja postoji već od nekih 70-tih godina. Jedina zemlja koja ne raspolaže bogatim prirodnim resursima jeste da ulaže u znanje. Želim samo da podsetim da u ovome što ste rekli, postoje dva elementa. Jedan element je tehnički. Činjenica je da, imajući u vidu da se desilo spajanje ministarstva, normalno je da se nađe u ovom rebalansu budžeta jedan deo koji podseća na sredstva koja su utrošena dok je postojalo odvojeno ministarstvo. Normalno je, pošto je Skupština izglasala izmene i dopune Zakona o ministarstvima, da zaostatak od momenta kada su ta ministarstva spojena, se nađe to na jednoj poziciji. Drugo pitanje koje je suštinsko, to je da ovaj napredak koji urađen ove godine, koji je podrazumevao povećanje za 30% broja istraživača, značajnija sredstva koja se ulažu u investicije – danas smo svedoci toga da, uz već pomenuti centar za matične ćelije, uz vraćanje našeg eminentnog stručnjaka, prof. Stojkovića koji sada ima zadatak da napravi ekipu od 20 do 40 mladih stručnjaka oko njega i to je sada njegovo veliko zaduženje. Imaćemo investicije u Nišu, oko naučno-tehničkog parka. Imamo investicije u Valjevu, u stanici Petnica, u Beogradu na Zvezdari, da se završi ovaj projekat koji je otpočeo pre 20 godina. U Kragujevcu imamo, uz pomenute matične ćelije, isto tehnološki park i seriju drugih investicija, poput centra za nauke i materijale u bloku 39. Ono što je isto bitno je da Srbija po prvi put na organizovani način nastupa. Ovaj rebalans budžeta će omogućiti da se u nedeljama koje dolaze, posle velike konsultacije naše naučne zajednice i u skladu sa njihovim projektima, se nabavi čak 50 miliona evra opreme, koju nije neko smislio u nekom kabinetu, nego ono što su naše ekipe predložile i što su stručne naučne ekipe procenile kao pogodno i na jedan racionalan način se sada pojavljujemo na tom međunarodnom tržištu. Kao i, a to je veoma bolna tačka. Znam da u ovoj Skupštini ima puno naučnika, počevši od predsednice. Ona bolna tačka je bio potrošni materijal. Obezbeđeno je za Srbiju, za sledećih četiri godine, 40 miliona evra za potrošni materijal. Umesto da naše ekipe idu jedna po jedna, u momentu kada se stvori malo novca za direktne materijalne troškove i plate, po nekad i po dva i po puta katalošku cenu, mogu vam reći da je interesovanje na međunarodnom tržištu sada veliko. Ako smem tako da se izrazim boksujemo sa punom snagom cele naučne zajednice Republike Srbije. Bićemo u stanju da platimo i ispod kataloške cene mnogo bolja sredstva i jedan mnogo bolji nastup. Spajanjem ministarstava, to uopšte neće ugroziti. Sa kolegom Obradovićem mi radimo kao jedan. Sve ono što smo započeli, zajedno ćemo i završiti. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine potpredsedniče. Gospodine Saviću, zaista nema osnova za repliku. Na član 4. amandman je podnela narodni poslanik Dušanka Plećević. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite, gospođo Plećević.
Amandmanom se predlaže da se u članu 4. briše razdeo 57g koji se odnosi na Ministarstvo za ljudska i manjinska prava. Zakonom o ministarstvima koji je donet pre 11. marta ove godine, ukinuto je Ministarstvo za ljudska i manjinska prava. Ona je novim zakonom transformisana u Upravu za ljudska i manjinska prava, pri Ministarstvu za ljudska i manjinska prava, državnu upravu i lokalnu samoupravu. Sredstva opredeljenja za nepostojeće ministarstvo treba preneti u budžetsku rezervu, iz koje će se finansirati troškovi ukidanja tog ministarstva i završiti taj postupak. Vlast je nesposobna da izvrši pravu rekonstrukciju preglomazne Vlade, već je prostim spajanjem pojedinih ministarstava zadržala sva prethodna, sa istom administracijom i viškom zaposlenih u njima. Taj trik da je Vlada rekonstruisana, a praktično je ostao sav državni aparat nepromenjen, vidi se i u ovom rebalansu budžeta. Vi u razdelu 57g za ministarstvo koje ne postoji, opredeljujete 82.476.522 dinara. To naravno nisu sredstva namenjena upravi za ljudska i manjinska prava, pošto ste za tu namenu izdvojili 285.305.000 dinara ovim rebalansom. Vi samo pokazujete na razne ustupke i interese pojedinih stranaka u Vladi, a na štetu svih građana Srbije. Umesto da Vlada merama podstiče privrednu aktivnost i tako puni budžet iz realnih izvora, imamo svakodnevno gašenje privrednih subjekata. Tako je po podacima Agencije za privredne registre, u ovoj godini ugašeno 10.800 firmi, te shodno tome, izostalo i punjenje budžeta i doprinosa po raznim osnovama. Pored činjenice da nije došlo do planiranog punjenja budžeta, vi se ponašate neracionalno i izdvajate preko 82 miliona za ugašeno ministarstvo. Takođe, ovim amandmanom se traži povećanje sredstava rezerve u razdelu 17. funkcije 160, ekonomska klasifikacije 499, za iznos koji ste namenili Ministarstvu za ljudska i manjinska prava. Iz te rezerve treba da se isplate dugovi prema domaćim proizvođačima roba i usluga i na taj način postigne se likvidnost. Vi ste u obrazloženju zašto se ovaj amandman ne prihvata rekli da su sredstva prebačena Ministarstvu za ljudska i manjinska prava, državnu upravu i lokalnu samoupravu, kojim je od Ministarstva za ljudska i manjinska prava ovim sredstvima za rad preuzela zaposlene, postavljena lica, prava i obaveze, predmet, opreme i arhivu, što je sasvim suprotno od onog što je danas gospodin Cvetković rekao, da se poštuje Zakon o smanjenju administracije. Hvala.
Na član 4. amandman je podnela narodni poslanik Radica Jocić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Ljubenović. Izvolite.
Uvažene dame i gospodo narodni poslanici, amandman na član 4. razdeo 57, ovaj amandman poslanička grupa SRS podnela je sa istom namerom kao i sve amandmane koji se odnose na ministarstva koja su prestala da postoje nakon 11. marta ove godine, kad je stupio na snagu novi Zakon o ministarstvima, tj. kad je završena tzv. rekonstrukcija Vlade. Amandman na razdeo 57. se konkretno odnosi na Ministarstvo trgovine i usluga, koje nakon rekonstrukcije više ne postoji, a njegove nadležnosti prenete su Ministarstvu poljoprivrede, trgovine, šumarstva i vodoprivrede. Za rad ovog budžetskog korisnika sredstva su predviđena i iskazana ovim predlogom zakona, o izmenama i dopunama Zakona o budžetu za 2011. godinu, na razdelu 19, zato je stav SRS da u članu 4. razdeo 57 treba brisati. Način na koji se Vlada ponašala od marta meseca do danas se pokazuje da nije bilo istinske spremnosti da se nešto značajno promeni, već su učinjeni kompromisi u interesu stranaka, koje čine vladajuću koaliciju, i pojedinaca. Podsetiću da se tom prilikom, kada su se zapravo pravile samo nove kombinatorike ljudi koji će biti na čelu ministarstva, mnogo govorilo o tome da u Vladi postoji svest o sopstvenoj preglomaznosti i da je treba smanjiti, jer će nakon smanjenja rad biti efikasniji i jeftiniji. Danas, nakon sedam meseci, umesto da zaista imamo rezultate te obećane efikasnosti, mi u predlogu rebalansa, koji pred nama, vidimo deficit budžeta uvećan za još 22,2 milijarde dinara, što ukupno iznosi 142,7 milijardi. To je sa sobom povuklo nova zaduženja, što u uslovima u kojima se nalazi naša krhka privreda ne vodi dobrim putem. Hvala.
Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Milovan Radovanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman su podneli narodni poslanici Zoran Nikolić, Miroslav Petković i Miloš Radulović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Mašić. Reč ima narodni poslanik Zoran Mašić. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, poštovani gospodine potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, mi smo kroz naš amandman imali nameru da uvećamo ukupan iznos subvencija u poljoprivredi, i to pre svega u razdelu koji se odnosi upravo za agrarna plaćanja, da se iznos poveća za 10 milijardi dinara, da se skine sa pozicije razdela 20. funkcije 410 i ekonomske klasifikacije 621, tako da se izvinjavam za štamparsku grešku koja je usledila kod kucanja ovog amandmana. Greškom piše 624 ekonomske klasifikacije. Fakat, ona kao takva ne postoji. Znači, namera nam je bila da značajnije uvećamo ukupan iznos subvencija, ceneći da našoj poljoprivrednoj proizvodnji treba obezbediti veća podsticajna sredstva, da bi ona ostvarila veće rezultate, da bi se pre svega kroz te subvencije ozbiljnije pomoglo svim poljoprivrednim proizvođačima, a pre svega onima koji imaju registrovana gazdinstva, ali i u bukvalno svim drugim koji se bave tom delatnošću. Gledano na ukupan broj uposlenih u našoj zemlji, u poljoprivredi je ipak najveći broj tih ljudi. Sa druge strane, smatramo da ukupno stanje u poljoprivredi je takvo i da ova vlast, pored svih datih obećanja, ni izbliza nije ispunila ono što je obećala, da treba značajnije uvećati ta sredstva subvencije. Na kraju, kakvo je stanje u našoj poljoprivrednoj proizvodnji, mislim da je dobro i okvalifikovala EU i upravo davanjem ove preporuke za dobijanje statusa kandidata. Time je jasno podvučeno da u našoj zemlji treba unaprediti i oblast poljoprivredne proizvodnje, i to naročito tzv. ruralne poljoprivrede. Znači, stanje u tim ruralnim, seoskim sredinama je najlošije što se tiče poljoprivrede. Na kraju, svi mi to i znamo i svakako i predstavnici ove vlasti znaju, ali, nažalost, malo su činili u proteklom periodu da se upravo tu unapredi ozbiljnije poljoprivredna proizvodnja. Zato i imamo jednu potpuno devastaciju naših sela, gde su ona u značajnom izumiranju, gde su procene da će u narednih do deset godina maltene nestati sa područja Republike Srbije blizu 500 selo. Evo, i prvi ovi preliminarni rezultati, koji su iskazani ili se iznose posle popisa, upravo i govore, može se reći, čak o izuzetno teškom stanju za naš narod i jednoj depopulaciji i izumiranju naše nacije, našeg naroda. Mislim da je krajnje vreme došlo da se kroz značajne podsticaje u oblasti poljoprivredne proizvodnje, pre svega, u tim ruralnim sredinama, zaustavi konačno odliv stanovništva iz tih sredina, da se značajno unapredi socijalno stanje i ekonomsko u tim sredinama i svakako značajno podigne nivo poljoprivredne proizvodnje i u kvantitativnom i u kvalitativnom smislu, jer to će onda i doprineti da ukupna poljoprivredna proizvodnja bude na većem nivou, većeg obima, a svakako i većeg kvaliteta. Upravo mi iz tih razloga i smatramo da je neuputno i ove godine kroz ovaj rebalans izdvajati tolika sredstva za taj projekat "Fijat", jer ova država već više od tri godine finansira taj projekat a ozbiljnog rezultata nema, a i po najavama čelnih ljudi "Fijata" ozbiljnija proizvodnja, ne ozbiljnija, nego proizvodnja će početi tek negde od sredine sledeće godine. Kao što smo mogli čuti pre pola časa od uvaženog potpredsednika, očekuje se neki neto prihod izvozom automobila u toku 2012. godine, nekih milijardu i 400-500 miliona dolara. To će biti najveći izvoz. Gospodine potpredsedniče, ova država je upravo iz poljoprivrede prošle godine izvezla sa ovakvim podsticajem, sa ovakvim stanjem, izvezla je evropsko i svetsko tržište ukupno robe u iznosu od preko 2,5 milijarde dolara i ostvarila neto prihod ili pozitivan devizni bilans u toj trgovini od gotovo milijardu i 500 miliona dolara. Toliko "Fijat" sigurno neće ni značajno narednih godina ostvariti prihode. Dalje, mislim da je stvaranje zablude kod ovog naroda da će "Fijat" u odnosu na sve probleme koje ima u matičnoj zemlji i ta matična zemlja - Italija toliku snagu i upornost uložiti u tu proizvodnju i da ćemo mi kao država profitirati u tom poslu i da će "Fijat" dostići taj nivo proizvodnje i biti konkurentan nekim vodećim zemljama u Evropi, u proizvodnji automobila. Sami ste rekli da tu prednjače Slovačka, Češka, koje gotovo milion automobila godišnje sklapaju i iznose na tržište. Dalje i u Mađarskoj se takođe montira nekih 400-500 miliona automobila, a projekcija "Fijata" je za narednih nekoliko godina maksimalno do nekih 200 do 250 hiljada automobila. Prema tome, ušlo se u taj projekat. Slažem se da ga treba finansirati, ali mislim da se krajnje neodgovorno ova vlast odnosi prema poljoprivredi, da je krajnje neozbiljno i neodgovorno ovako mali agrarnim budžet obezbediti u ovoj godini, a prilika je bila da se on uveća kroz ovaj rebalans i da tu šansu niste iskoristili. Čekamo novi budžet da vidimo koliko ćete u toj poslednjoj godini vlasti, gde ćete vi praviti taj budžet, odrediti u agrarni budžet i koliko ćete od tih silnih obećanja koja ste dali još 2008. godine, koliko ćete od svega toga ispuniti? Ne smemo zaboraviti da je poljoprivreda i proizvodnja hrane i te kako konkurentna na Evropskom i svetskom tržištu i da naša zemlja može, uz samo malo veće povećanje subvencija, znači, podsticaja i podsticajnih mera, možda za godinu, dve taj ukupan devizni prihod koji se ostvaruje i sa ovakvim podsticajima. Zabrinjavajuće je da je u nekim sektorima poljoprivredne proizvodnje stanje takvo kakvo jeste,pre svega u stočarskoj proizvodnji. Ako mi nemamo kvalitetnu stočarsku proizvodnju, naprednu i ako se ne promene ti odnosi u biljnoj i stočarskoj proizvodnji, u korist stočarske proizvodnje, mi ne možemo govoriti o napretku naše poljoprivredne proizvodnje. Ako se pogledaju podaci koje je Privredna komora Srbije u septembru objavila, gde se iz naše zemlje izvozi svega, od ukupnog izvoza poljoprivrednih proizvoda, 2% je izvoz mesa i proizvoda od mesa, ali što je pogubnije, u našu zemlju je u tom periodu uvezeno, od ukupno uvezenih roba, ukupno 4% mesa i proizvoda od mesa. Znači, duplo više smo uvezli mesa i proizvoda od mesa nego što smo izvezli, iako, gledano na ukupne stavke i u izvozu i u uvozu, to je minorno, ali svejedno, treba da bude zabrinjavajuće i za ovu vlast i za sve druge koji se bave oblašću poljoprivredne proizvodnje. Zato, u želji da promenimo stanje u tom resoru, mi smo i dali ovakav amandman. Nismo ni očekivali da ćete imati razumevanja i da ćete prihvatiti, ali nadam se da će upravo poljoprivredni proizvođači, kada dođe vreme novih izbora, a ono se neminovno približava, realno proceniti šta ste učinili i šta ste od svih datih obećanja ispunili.
Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Stefan Zankov. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman, sa ispravkom, podnela je narodni poslanik Zlata Đerić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Đorđe Milićević, koji želi reč.
Zahvaljujem, gospođo predsedavajuća. Poštovani gospodine Đeliću, dame i gospodo narodni poslanici, najpre želim da kažem da je jasno opredeljenost i odlučnost Vlade Republike Srbije kada je reč o obnovi i sanaciji kuća i objekata porušenih u zemljotresu koji je zadesio Kraljevo. To jeste pozitivno i to jeste odgovoran odnos Vlade Republike Srbije prema ovoj elementarnoj nepogodi, prema građanima Kraljeva. To je nešto što će poslanički klub SPS-JS uvek podržati. Isto tako očekujemo da će Vlada Republike Srbije pokazati istu odlučnost, istu opredeljenost, istu odgovornost kada je reč o završetku sanacije objekata i kuća porušenih u zemljotresu koji je zadesio Valjevo i Kolubarski okrug 1998. godine. Dakle, razorni zemljotres je zadesio Kolubarski okrug 1998. godine, mi danas govorimo o rebalansu budžeta, u 2011. smo godini, a obnova i sanacija porušenih objekata i kuća na području Kolubarskog okruga, na žalost, još uvek nije završena. Gospodine Đeliću, vlade i parlamentarne u Srbiji jesu promenljive, to je demokratija, ali odnos prema suštinskim i pitanjima koja su od vitalnog značaja za građane, nikada ne sme, ne treba i ne može da bude promenljiva. Dakle, elementarna nepogoda i sanacija elementarne nepogode ne može i ne sme da bude odgovornost aktuelne Vlade Republike Srbije, već svake naredne vlade Republike Srbije, dok se kompletna sanacija i obnova ne završi. Znate, priroda je nekome nešto oduzela, oduzela je objekte, u konkretnom slučaju građanima Kolubarskog okruga, opštine Mionice, grada Valjeva i ostale četiri opštine, oduzela je kuće i objekte u kojima su živeli. Prolazile su vlade, menjale su se parlamentarne većine, sanacija nije završena. Te građane apsolutno ne interesuje ko čini Vladu Republike Srbije, ko čini parlamentarnu većinu, njih interesuje odgovor na za njih samo jedno suštinski važno pitanje, a to je kada će biti završena obnova i sanacija objekata i kuća porušenih u zemljotresu koji je ovaj kraj zadesio još 1998. godine. Već četvrtu godinu za redom, od trenutka kada je formirana ova parlamentarna većina, nakon maja 2008. godine do danas, svake godine kad raspravljamo o rebalans budžeta, kada raspravljamo o budžetu, ulažem jedan isti amandman, kako bi ukazao na potrebu da se izdvoje veća sredstva kako bi se ova kompletna sanacija i obnova objekata porušenih u zemljotresu 1998. godine završila i kako bi konačno stavili tačku na ovo izuzetno važno pitanje za građane Kolubarskog okruga. Ove godine sam najpre podneo amandman kako bi se sredstva uvećala, a onda, videvši ne da se razmišljalo da se sredstva uvećaju, već su ovim rebalansom budžeta najpre smanjena sredstva koja su prvobitno planirana za obnovu i sanaciju kuća, smanjeno je nekih 96 miliona dinara naspram onoga što je planirano budžetom za 2011. godinu. Gospodine Đeliću, to nije dobro i to nije odgovoran odnos prema građanima. Ovim rebalansom budžeta, rekli ste, smanjeni su izdaci za kapitalne investicije, ali ono što je pozitivno, u drugom delu ste vrlo jasno rekli da to neće zaustaviti završetak kapitalnih investicija, i Koridora 10, obilaznice oko Beograda, stanova u nekadašnjoj kasarni "Stepa Stepanović", mosta od Zemuna do Borče. Dakle, mi se slažemo, ušteda na nivou države, kada svi osećamo negativne efekte ekonomske krize, treba da bude prioritet prioriteta. Gospodine Đeliću, postoje stvari na kojima se ne može i ne sme uštedeti. Najpre sam iskoristio svoje poslaničko pravo i podneo amandman kako bi se povećala sredstva za ovu namenu, a nsiam smatrao da će ovaj amandman u rebalansu biti usvojen, ali sam želeo da vam ukažem na potrebu da o ovoj temi razmišljate kada budemo govorili o budžetu za 2012. godinu, govorićemo i o sredstvima koja su izdvojena. Kada sam uložio amandman,da se izdvoje veća sredstva dobio sam jedno obrazloženje koje je za mene apsolutno nerazumno. Moram da vam pročitam samo jedan deo tog obrazloženja, kaže – prema podacima koje je Direkcija za izgradnju i razvoj Kolubarskog okruga dostavila Ministarstvu životne sredine i prostornog planiranja kao resorno ministarstvo. U svom finansijskom planu za 2011. godinu u periodu od 1998. do 2011. godine,na dan 11. oktobar 2011. godine preneta su sredstva u ukupnom iznosu od šest milijardi 741 milion 715 dinara, što je veći iznos od ukupno procenjene štete, šest milijardi 120 miliona 388 dinara. U protekle tri godine gospođa Dragutinović je provlačila jedno te isto obrazloženje, ovo je to obrazloženje, verovatno pokušavajući da nas fascinira ciframa. Nije sporno, izdvojeno je ovoliko koliko je napisano, procena jeste bila ovolika, ali ta procena je pravljena 1998. godine. Da li šest milijardi 1998. godine kada je pravljena procena i da li šest milijardi danas 2011. godine imaju istu vrednost? U drugom delu obrazloženja se kaže – u prethodnom periodu Direkcija je u skladu sa Zakonom o budžetu Republike Srbije za 2010. godinu, resornom ministarstvu dostavljala specifikacije i okončane situacije na osnovu kojih su prenošena sredstva. Na ovaj način u 2011. godini, slušajte ovo, do 11. oktobra 2011. godine preneta su sredstva u iznosu 82.910.322 dinara, ovo je vrlo interesantno. Do kraja godine ostalo je na raspolaganju još 96 miliona. Pazite, Predlogom rebalansa budžeta se smanjuju sredstva za 96 miliona. U obrazloženju koje dobijam od administracije, verovatno administracije Vlade Republike Srbije i resornog ministarstva ne znam već ko, kažu – preostala su sredstva u iznosu od 96 miliona i kaže se između ostalog, da nisu iskazivane potrebe za dodatim sredstvima u iznosu od 100 miliona dinara koliko sam pokušao da izdejstvujem predloženim amandmanom. Gospodine Đeliću, želim još nekoliko stvari da vam kažem kada je reč o ovom pitanju. U periodu od 1998. godine do 2011. godine sanirano je ili izgrađeno oko pet hiljada stambenih objekata, 65 škola, tri zgrade lokalne samouprave, sedam centara kulture, 10 crkvi i 15 objekata kolektivnog stanovanja. Po novoj metodologiji, koja je utvrđena, postoji još 1200 oštećenih objekata koje je moguće završiti u narednom vremenskom periodu od tri godine. Potrebno je dve milijarde dinara za 1200 objekata i 600 miliona dinara za obnovu društvenih i javnih objekata i napravljena je jedna projekcija na nivou Direkcije za obnovu i razvoj Kolubarskog okruga. To je dostavljeno Vladi Republike Srbije. Danas sam tu potrebnu informaciju dobio i od predstavnika Direkcije za obnovu i razvoj Kolubarskog okruga. Dakle, potrebno je oko dve milijarde dinara za 1200 objekata. Prosečna veličina objekta je 63 metra kvadratna, a prosečna cena gradnje je 280 evra po metru kvadratnom. Dakle, znamo mi da se ova sredstva ne mogu izdvojiti u jednoj budžetskoj godini, ali se može napraviti projekcija za naredne tri godine i to je bio predlog Saveta direkcije za obnovu i razvoj Kolubarskog okruga. Da li znate da je u junu mesecu, Savet direkcije za obnovu i razvoj Kolubarsko okruga, usvojio izmene i dopune programa koje su usklađene sa novom situacijom na terenu i novom odlukom, a ta odluka je vrlo jasna kada je reč o gradnji objekata i kuća porušenih u zemljotresu, grade se objekti i kuće socijalno najugroženijim kategorijama i porodicima kojima je taj objekat namenjen za stanovanje. Dakle, imaju tu kuću i nemaju apsolutno ni jednu drugu i tom metodologijom je utvrđeno da je potrebno još 1200 objekata. Ovde se kaže da nisu dostavljene specifikacije, da nisu dostavljene potvrde. Sada se postavlja pitanje – zašto Vlada o tome nije raspravljala ako je Direkcija to dostavila resornom ministarstvu još u junu mesecu? Ovde je pomenuta i dinamika trebovanja, odnosno isplate. Da li znate koji je tu osnovni problem? Usporeno je prebacivanje sredstava. Poslednje trebovanje koje je urađeno od strane Direkcije 10. septembra još uvek nije pristigao novac. Dakle, to znači da je praktično nemoguće praviti ugovore sa firmamada ne bi firme koje se pojavljuju kao izvođači radova, u perspektivi, dakle, nakon završetka posla ulazile u problem zbog toga što nema novca kojim bi se platilo ono što su radili. Kada govorimo o Direkciji, ovde se pominje samo obnova i sanacija objekata i kuća porušenih u zemljotresu, ali pun naziv Direkcije – Direkcija za obnovu i razvoj Kolubarskog okruga, ne samo obnovu već razvoj čitavog Kolubarskog okruga. Molim vas da to imate na umu. Verujem da ćete sagledati nešto što je realnost i verujem da ćete o tome razmišljati kada se bude analizirao i pravio rebalans, odnosno budžet za 2012. godinu. I sad na samom kraju, nakon ovog amandmana videvši ne da se razmišlja o povećanju sredstava već da se smanjena sredstva za ovu namenu, podneo sam ispravku amandman kako bih pokušao da vratim na ono prvobitno stanje, odnosno na onaj iznos koji je budžetom za 2011. godinu namenjen za obnovu i sanaciju. Odbor nije prihvatio amandman uz obrazloženje da amandman nije potpun jer je u tom amandmanu trebao da bude, tako sam dobio informaciju koji je član odbora, jedan deo koji se tiče Vojvodine i projekata, dakle, izdvajaju se sredstva za projekte u Vojvodini od milion dinara i drugi deo amandmana koji je podneo odbor, se tiče Kolubarskog okruga, predloga da se vrate sredstva, jer ja se prosto pitam gospodine Đeliću, dostaviću vam nakon večerašnje rasprave amandman odbora, dostaviću vam ispravku amandmana koji sam podneo na ovaj član i voleo bih da mi kažete šta je to potpuni i u čemu je to potpuniji amandman odbora koji je danas definisan i ispravka amandmana koji sam podneo. Ali suština je sledeća, važno je da su ipak vraćena bar ona sredstva koja su namenjena za obnovu i sanaciju u 2011. godini. Zahvaljujem.
Potpredsedniče izvolite, imate reč.
Hvala, u pravu ste, na kraju ste pomenuli da je sve to deo jednog amandmana koji je predložio Odbor za finansije i mislim da tu ne bi moglo da bude nekog sporenja tako da na taj način imamo pravnu utemeljenost. Mislim da je najbitnije da se postigne rezultat, a malo manje autorstvo. Mislim da ste ovim izlaganjem dobili to autorstvo. Sa druge strane, moramo ipak da primetimo da saniranje, kada govorimo o saniranju posledica, evo nas 13 godina kasnije i dalje imamo taj jedan instrument i mislim da bi u datom momentu bi trebalo, ako ne ova, onda sledeća Vlada da se podvuče crta i da se vidimo dokle se stvarno stiglo sa tom sanacijom jer nekako ne ide, nije logično da se 13 godina kasnije razmišlja o sanaciji neke elementarne nepogode. Sećam se i 2002. 2003. godine bilo je pitanja da li je, baš se išlo na neku sanaciju i te dve kategorije o kojima ste pričali, sanacija i razvoj su dve odvojene stvari i mislim da bi trebalo da se te dve stvari vrate u neke okvire, koji su sada moderne po ovim zakonima koje imamo sada. U svakom slučaju, do daljnjega mislim da je nađeno, kroz ovaj amandman odbora jedno dobro rešenje.
Zahvaljujem potpredsedniče. Da li gospodin Milićević želi reč? (Da.)
Veoma kratko. Zahvaljujem gospodine Đeliću i samo dve, tri rečenice. Apsolutno je ne bitno ko ima autorstvo. Ja o ovome pričam od trenutka kada sam ušao kao poslanik u republički parlament i rekao sam, iz godine u godinu, podnosim jedan te isti amandman, kako bih ukazao na potrebu da se izdvoje veća sredstva i da se obnova i sanacija na području Kolubarskog okruga već jednom završi. Slažem se, u potpunosti sa vama, i drago mi je da o tome večeras pričamo. Nije dobro što nas ima ovoliko u sali, ali drago mi je da imamojednu veoma izuzetnu važnu temu i imamo priliku, i imamo vremena da o tome razmišljamo do trenutka kada budemo kreirali budžet za 2012. godinu. Ja vas molim da to imate na umu kao jedan od prioriteta. Zahvaljujem.
Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Antić. Da li neko želi reč. (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Milisav Petronijević. Vlada je prihvatila amandman. Da li neko želi reč. (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Meho Omerović. Vlada je prihvatila amandman. Da li neko želi reč. (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Radoslav Milovanović. Da li neko želi reč. (Ne.) Na član 4. amandman je podnelanarodni poslanik Judita Popović. Da li neko želi reč. (Ne.) Na član 4. amandmansa ispravkom podneo je narodni poslanik Miroslav Markićević. Da li neko želi reč. (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Željko Tomić. Da li neko želi reč. (Ne.) Na član 4. amandman je podnela narodni poslanik Milica Vojić-Marković. Da li neko želi reč. (Ne.) Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Narodne skupštine Odborza finansije podneo je amandman na član 4. razdeo 23. Da li neko želi reč. (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Milan Dimitrijević. Da li neko želi reč. (Ne.) Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Radojko Obradović. Da li neko želi reč. (Ne.) Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Milan Lapčević. Da li neko želi reč. (Ne.) Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Milan Dimitrijević. Da li neko želi reč. (Ne.) Na član 5. amandman su zajednopodneli narodni poslanici Nenad Popović i Željko Tomić. Da li neko želi reč. (Ne.) Na član 5. amandman je podnela Vlada. Da li neko želi reč. (Ne.) Na član 6. amandman je podnela grupa od 21narodnog poslanika Poslaničke grupe "Napred Srbijo". Da li neko želi reč. (Ne.) Na član 6. amandman su zajednopodneli narodni poslanici Nenad Popović i Arsen Đurić. Vlada je prihvatila amandman. Da li neko želi reč. (Ne.) Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Čedomir Jovanović i Bojan Đurić. Da li neko želi reč. (Ne.) Na član 7. amandmansa ispravkom zajedno su podneli narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor, Elvira Kovač i Arpad Fremond. Da li neko želi reč. (Ne.) Na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Narodne skupštine Odbor za finansije podneo je amandman na član 7. Da li neko želi reč. (Ne.) Na član 8. amandmansu zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Arsen Đurić. Da li neko želi reč. (Ne.) Na član 9. amandmane u istovetnom tekstu,zajedno su podneli narodni poslanici Nenad Popović i Arsen Đurić i grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe "Napred Srbijo". Da li neko želi reč. (Ne.) Na član 10. amandmane u istovetnom tekstu,zajedno su podneli narodni poslanici Nenad Popović i Arsen Đurić i grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe "Napred Srbijo". Da li neko želi reč. (Ne.) Na član 11. amandman su zajednopodneli narodni poslanici Nenad Popović i Aleksandar Pejčić. Da li neko želi reč. (Ne.) Na član 11. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe "Napred Srbijo". Da li neko želi reč. (Ne.) Premijer želi da nam se obrati, izvolite gospodine Cvetkoviću.
Poštovani narodni poslanici, na kraju ove rasprave ja bih želeo da se zahvalim svima koji su uzeli učešće u njoj, kako onima koji su kritikovali i davali neke drugačije stavove u odnosu na Vladu, tako i oni koji su podržavali i obzirom da je rasprava uspešno završena, pozivam vas da svi, uključujući i poziciju i opoziciju, da glasamo za ovaj rebalans, jer on predstavlja način na koji ćemo voditi finansije do kraja ove kalendarske godine. Hvala.
Zahvaljujem gospodine predsedniče. Pošto smo obavili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Zahvaljujem svima na učešću. Nastavljamo sa radom sutra u 10 časova.