Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa radom Šestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da nas je 84. Međutim, da bismo utvrdili tačan broj prisutnih poslanika u sali, molim da ubacite kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema, ustanovljeno da nas je u ovom momentu 93, te ima uslova za rad. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 286. Poslovnika? (Da.) Narodni poslanik Arpad Fremond. Izvolite.
Poštovana predsednice, poštovano predsedništvo, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, želim da postavim više pitanja kao narodni poslanik SVM u vezi poljoprivrede i uputio bih pitanja gospodinu premijeru Mirku Cvetkoviću i gospodinu ministru Dušanu Petroviću, ministru poljoprivrede, trgovine, vodoprivrede i šumarstva. Pitanja se odnose na meteorološke prilike, odnosno elementarne nepogode koje pogađaju Srbiju i Vojvodinu i čiji smo svi svedoci. Nažalost, znamo da je došlo do teških elementarnih nepogoda proteklih nedelja u Srbiji, kada je jako nevreme praćeno olujnim vetrom i gradom zahvatilo više opština po Srbiji i pričinilo je veliku materijalnu štetu. Stradali su poljoprivredni usevi, a najviše su uništeni malinjaci i voćnjaci. Pomoćnik ministra poljoprivrede, Miloš Milovanović, izjavio je po obilasku područja pogođenih nevremenom, da je pomoć koju će Vlada Srbije uputiti pogođenim opštinama samo prvi vid pomoći i slediće i drugi, pošto opštinske komisije sa poljoprivrednim inspektorima do kraja juna procene štetu. Vrlo brzo, Vlada Srbije usvojila je odluku da pomogne opštinama sa 36,7 miliona dinara, odnosno poljoprivrednicima čiji su usevi uništeni gradom. Najviše sredstava je obećano Arilju, 14 miliona dinara, jer su na tom području neki zasadi u potpunosti uništeni. Aleksincu je obećano 8 miliona, Merošini 7 miliona, Nišu 4 miliona, Ivanjici 3 miliona, a Kruševcu 700.000 dinara. To je jedan dobar primer kako treba reagovati, po meni, kada dođe do elementarnih nepogoda. Interesuje me, od obećanih 36,7 miliona dinara, koji je tačan iznos koje su dobile opštine po Srbijiposle ovakvih elementarnih nepogoda do današnjeg datuma? Dalje me interesuje, šta će dobiti opština Vršac od Vlade, zato što je i u toj opštini bilo grada, i ogromna šteta je nastala prošle nedelje. Nažalost, o tom nevremenu nismo čuli u medijima. Znamo dobro i to da je prošle godine u Vojvodini tokom cele godine dolazilo do elementarnih nepogoda u mnogim opštinama zbog podzemnih voda. U Vojvodini je bilo velikih problema, u opštinama Kanjiža, Senta, Ada, Nova Crnja, Temerin, Žitište i Sečanj. Samo neke da spomenem. Kuće su se srušile u Novoj Crnji. U Temerinu su neke ulice bile pod vodom. U Adi je ceo grad bio pod vodom. Pošto dolazim iz te sredine, interesuje me koji je bio tačan iznos pomoći tim gradovima, koje su ove opštine dobile od Vlade Republike Srbije prošle godine, koji je to iznos? Šta su dobile od Vlade oni poljoprivredni proizvođači koji žive i gazduju u tim opštinama? Postavljam pitanje – da li su ove opštine uopšte dobile pomoć od Vlade Republike Srbije? Pre godinu dana sam postavio isto pitanje o tom problemu, ali nažalost, adekvatnog odgovora nije bilo. Na kraju, interesuje me šta Vlada namerava po pitanju zaštite od grada da uradi, obzirom da je ovakva vrsta zaštite veoma važna, kada je u pitanju poljoprivredna proizvodnja? Smatram da je protivgradna zaštita neophodno, a da bi bila još efikasnija, država mora da iznađe rešenja, da zaštita poljoprivrednih dobara bude još efikasnija. Ne sme se desiti, da na primer, ne bude dovoljne količine raketa u protivgradnim stanicama. Hvala.
Zahvaljujem. Dajem reč narodnom poslaniku Milošu Aligrudiću.
Ovo pitanje koje ću da postavim, prosto ne znam na koju adresu da uputim, a pitanje se postaviti mora. Najbolje bi bilo, kada bi bilo upućeno na adresu Borisa Tadića. Ali hajde, formalno, neka ide na adresu Mirka Cvetkovića i Vuka Jeremića. Pre neki dan je bio skandal. Za vreme trajanja sastanka OEBS u Beogradu, Boris Tadić je organizovao prijem i na taj primer nisu puštene delegacije Alžira i Maroka. Neko ih je zaustavio na vratima i rekao – izvinite, niste na spisku. Doviđenja. Prijatno. Posle svih skandala koje smo čuli u ovom domu od strane nekih poslanika vezanih za karakterizaciju afričkih država i afričkih naroda, sada smo naravno dobili nastavak te priče, u vidu protokola predsednika Srbije, koji odlučuje o tome, ko je podoban a ko nepodoban da uđe na prijem kod njega. Ta priča nije samo priča o formi, nego i o suštini. Kada se zapitamo zbog čega je neko nepodoban da uđe na prijem, onda moramo da malo tragamo i za odgovorom. Verovatno je to isti onaj odgovor koji nas dovodi do toga, da postoje države koje su za ovaj parlament nepodobne da se sa njima uđe u status grupe prijateljstva, kao što je slučaj da državom Iran, gde dve i po godine pokušavamo da formiramo grupu prijateljstva sa Iranom, ali zahvaljujući vladajućoj većini, pre svega, DS to nije moguće. Znate li kakvo sam obrazloženje dobio od strane predsednika Odbora za spoljne poslove, Dragoljuba Mićunovića? Dobio sam obrazloženje, da je Iran nedemokratska država. Zašto? Zato što ne poštuje prava žena i ima smrtnu kaznu. Mi smo u grupi prijateljstva sa Saudijskom Arabijom, koja ne poštuje prava žena i ima smrtnu kaznu, ima odsecanje delova tela kao način izvršenja krivičnih sankcija. Mi smo u grupi prijateljstva sa SAD koje imaju smrtnu kaznu. Gde je tu kriterijum? To nas dovodi do sledećeg. Kada je reč o Iranu, Savet Evrope, SAD i EU imaju vrlo negativno mišljenje o toj državi, pre svega, zbog konfrontacije koja postoji. Kada je reč o Alžiru i Maroku, Savet Evrope, čiji sam ja član, kao predstavnik i delegat ove skupštine, ima pozitivno mišljenje zbog promena koje su se tamo izvele. Ako je to kriterijum zbog kojega se Alžir i Marko ne pozivaju i ne puštaju kod Borisa Tadića na prijem, onda tu nešto ne štima. Mislim, da je kriterijum bio sledeći – šta je zajednička karakteristika i rana Alžira i Maroka? Znači jedni su miljenici zapada, trenutno to su Alžir i Maroko, a drugisu omrženi. To je Iran. Zajednička karakteristika je što sve tri države nisu iznele Kosovo i Metohiju, kao nezavisnu državu. To nas dovodi do zaključka, da kada god neko ne prizna Kosovo i Metohiju kao nezavisnu državu, on nije dobro došao kod Borisa Tadića. Sa njim ova država ne želi da uspostavi dobre odnose. Ko god prizna Kosovo i Metohiju, taj je dobrodošao. Sa njima se uspostavljaju fenomenalni odnosi, specijalne veze, trista čuda. Ako neko, značiželi da drži jasno dostojanstvo, stav po tom pitanju, onda je on neprijateljski dočekan od strane vrha ove države, konkretno Borisa Tadića. To je suština priče ovde. Kome ovo pitanje da postavim. Da postavim Vuku Jeremiću. Naravno, tu o tome je ovde reč, ni o čemu drugom. Hajde da vidimo vrlo konkretno pitanje, ko vodi ovakvu politiku, ko donosi ovakve mere i u čijem kabinetu se one kroje, da konačno građani Srbije nešto o tome saznaju.
Da li još neko od predsednika, da gospodin Zoran Mašić. Izvolite.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, ja bih hteo da uputim poslaničko pitanje određenim nadležnim inspekcijskim organima i to pre svega Ministarstvu prosvete i nauke, Ministarstvu finansija, Ministarstvu unutrašnjih poslova, Javnom tužilaštvu i da zatražim informacije od njih o ovome što će biti izneto. S obzirom, da neću u vremenu koje imam na raspolaganju moći sve izneti, pismenim putem sam zatražio odgovore na poslaničko pitanje. Pre svega, to je jedan od osnivača veterinarskoj studija na Novosadskom univerzitetu i prvi potpisnik Elaborata opravdanosti osnivanja tog studija, moram ovim putem da se obratim navedenim ministarstvima i njihovim inspekcijskim organima, da preduzmu određene mere da se studije veterinarske medicine očuva i zaštiti, pre svega od samovolje dekana Poljoprivrednog fakulteta Univerziteta u Novom Sadu, prof. dr Milana Krainovića, kao i da se utvrde njegove zloupotrebe položaja i ovlašćenja u finansijskom poslovanju i raspolaganju imovinom. Studije veterinarske medicine Novosadskog univerziteta su počele 2000. godine i to u obliku departmana veterinarske medicine na Poljoprivrednom fakultetu i školske 2010-2011. godine na departmanu svih pet godina studija, ukupno studira veterinarsku medicinu na negde oko 648 studenata. Po broju studenata, znači koji studiraju trenutno na Poljoprivrednom fakultetu gde je departman za veterinarsku medicinu ima najveći broj studenata i od ukupnog broja studenata na taj departman otpada oko 22%. U normalnim okolnostima u odnosu na iznete rezultate ili činjenice za očekivati bi bilo da rukovodstvo fakulteta, a pre svega, dekan posveti adekvatnu pažnju i da podršku tom studijskom smeru. Međutim, od momenta dolaska 2004. godine na mesto dekana Poljoprivrednog fakulteta Milana Krainovića, odnos prema veterinarskom studiju iz godine u godinu se pogoršava, problemi se gomilaju i što je najgore studentima se ne pružaju adekvatni uslovi studiranja i to pre svega, u izvođenju teorijske prakse i klinički vežbi. Takođe, on najdirektnije utiče na kadrovsku politiku i sprečava prijem nastavnika na pojedine predmete i pogotovo prijem mladih asistenata i saradnika u nastavi, tako da na velikom broju predmeta nema izabranih asistenata za izvođenje nastave, a na nekoliko predmeta se angažuju i nastavnici sa veterinarskog fakulteta iz Sarajeva. O ovome što ću izneti kao poslanička pitanja, usmeno je obavešten i državni sekretar u Ministarstvu prosvete i nauke, gospodin Radivoje Mitrović, od strane mene i još dvojice profesora sa departmana za veterinarsku medicinu. Ono što tražimo kao razjašnjenje to je pre svega da je Uredbom o normativima i standardima uslova rada Univerziteta i Fakulteta delatnosti koje se finansiraju iz budžeta, veterinarske studije su članom 8. te uredbe svrstane u šestu normativnu grupu i po tom osnovu se tim studijama određuju normativne i nastavne grupe za predavanja i vežbe i po tom osnovu se i finansiraju i plaćaju nastavnici, saradnici na tim studijama. Nastava na drugim departmanima tog fakulteta spada u četvrtu normativnu grupu. Međutim, od dolaska na mesto dekana gospodina Krainovića, departman za veterinarsku medicinu apsolutno mu nisu dozvoljeni da se određuju normativi i standardi broja nastavnika i saradnika po nastavnoj grupi kojoj pripada, tj. šestoj. Takođe, nije vršeno ni plaćanje nastavnika ili saradnika. Stoga tražimo da dekan i nadležne službe se izjasne gde su se prelivala i trošila sredstva kojima je plaćena veterinarska medicina i zašto nije dozvoljen prijem nastavnika i saradnika na departman. Dalje, taj studiji ima veoma malo prostora na raspolaganju, što se tiče, pre svega vežbaonica, to je laboratorija i predavaonica, a da u isto vreme na tom fakultetu se izdaje preko 500 m2 poslovnog prostora u ulicama Maksima Gorkog i u glavnoj zgradi, pa stoga tražim objašnjenje od dekana, po kojoj odluci organa upravljanja i od kada se izdaje taj poslovni prostor raznim privatnim licima i firmama, koliko se ubira mesečno prihoda i koliko je u proteklim godinama ostvaren taj prihod. Takođe, tražim informaciju kako se evidentiraju i troše ta sredstva za izdati prostor i koje organizacione jedinice raspolažu sa tim sredstvima. Da li mogu još pola minuta da iskoristim? (Predsedavajući: Zahvaljujem. Dozvolio bih vam ali Poslovnik ne da.) Onda obaveštavam da sam i pismeno uputio zahtev i tražim od nadležnih organa koje sam spomenuo da ispitaju sve navode u pismenom postavljenom poslaničkom pitanju i izveste i mene i druge poslanike.
Zahvaljujem gospodine Mašiću. Reč ima narodni poslanik gospodin Milovan Radovanović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodo predstavnici Vlade Srbije moje sadašnje obraćanje je vezano za poslaničko pitanje koje sam postavio Vladi Republike Srbije 28. juna, a koje se odnosi na elementarne nepogode koje su zadesile centralni i zapadni deo Republike Srbije 24. juna, u kojoj je prouzrokovana velika materijalna šteta, neprocenjive vrednosti, odnosno vrednosti od nekoliko desetina miliona evra. U toj vremenskoj nepogodi, u centralnoj i zapadnoj Srbiji oštećeni su građevinski objekti površine pod zasadima raznih vrsta kultura na teritorijama opština Aleksinac, Arilje, Kraljevo, Lučani, Kruševac, Ivanjica i još pojedinim opštinama. U tom poslaničkom pitanju, odnosno u obrazloženju postavljanja poslaničkog pitanja, naveo sam podatak da su protivgradne stanice raspolagale sa malim brojem protivgradnih raketa. U nekim slučajevima nije ni došlo do njihove upotrebe i zašto je to dozvoljeno, to je posebno pitanje. Da je to tako, govori i izjava Predraga Marića, zamenika Ministra unutrašnjih poslova za vanredne situacije u kojoj je naveoda će Vlada Republike Srbije nabaviti 15.000 protivgradnih raketa. Znači, nije ih dovoljno na raspolaganju. To je poseban problem kojim treba da se pozabavi Vlada Republike Srbije i nadležno resorno ministarstvo u vezi protivgradne odbrane za buduće slučajeve. Ko je kriv za takvo stanje, vi sami vidite? Na raznim televizijama predstavnici Vlade su najavljivali nesebičnu i veliku pomoć ugroženom području kako fizičkim tako i pravnim licima. Šta je posle toga usledilo? Krajem juna mislim da je to 30. juni Vlada je donela odluku kojom se dodeljuje pomoć u ukupnom iznosu od 36.700.000 dinara, pa je taj novčani iznos dodeljen opštinama koje su pretrpele ogromnu materijalnu štetu: Aleksincu 8 miliona dinara ili 80.000 evra, Arilju 14. miliona, Merošinu 7 miliona, Nišu 4 miliona, Kruševcu 750.000 dinara, Ivanjici 3 miliona. Na dalje mi nije poznato, verovatno je Vlada u tom momentu odlučila da će još sredstava raspodeliti, ili istim opštinama ili još nekim drugim opštinama radi sanacije pretrpljene materijalne štete. Neću pominjati noćašnje vremenske nepogode, u noći između 11. i 12. jula na teritoriji opštine Aleksinac. Doduše, manjeg intenziteta ali praćene sa velikom olujnom kišom, bez grada. Nažalost, pretpostavljam da je i u ovom slučaju pretrpljena određena materijalna šteta koja tek treba da se proceni. Takođe, opština Ljig je dobila određena materijalna sredstva za pretrpljenu štetu od 22. maja i 28. maja od poplava. Ta je materijalna šteta veća od nadoknađene od strane Vlade. I tu treba Vlada Srbije da se pozabavi ovim problemom. Moje pitanje Vladi Republike Srbije glasi - S obzirom da dodeljena pomoć od strane Vlade u iznosu od 36 miliona i 700 hiljada dinara ne podmiruje ni minimalnu štetu koju su pretrpela fizička i pravna lica u vremenskoj nepogodi od 24. juna tekuće godine, i umesto saveta da građani osiguraju imovinu, pitam Vladu Republike Srbije – da li planira pružanje dodatne novčane pomoći svima koji su pretrpeli štetu prouzrokovanu pomenutom elementarnom nepogodom, uključujući i materijalnu štetu od majskih poplava u opštini Ljig. Hvala.
Hvala vama. Reč ima gospođa Nada Kolundžija. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, ja ću postaviti pitanje Vladi Republike Srbije i ministru inostranih poslova. S obzirom na neke izjave ovde, može se steći zaključak da je Vlada promenila svoju politiku prema KiM. Ono što mi znamo jeste da politika koja je utvrđena prilikom izbora ove vlade nije menjana. O tome je i Skupština imala prilike više puta da se izjašnjava. Ali, svejedno. Kako bismo otklonili nedoumice koje se stvaraju u javnosti, ja mislim da je važno da Vlada još jednom da dokaze o tome da svoju politiku prema KiM nije menjala i da se svim demokratskim, političkim, pravnim i diplomatskim sredstvima bori za očuvanje odnosno za suverenitet na celoj svojoj teritoriji. Želim da kažem da je jedan incident, koji je očigledno tehničke prirode i koji se desio na prijemu kod predsednika Republike ovde zloupotrebljen na način koji ne nanosi štetu predsedniku Republike, nego nanosi štetu Srbiji. Dakle, ono što je važno za nas jeste da poruke koje šaljemo svetu ne budu takve da Srbiju dovode u nezgodan položaj. Tvrditi da iza ovog tehničkog problema koji se desio postoji nekakva politika je zaista dokaz da je nanošenje štete Srbiji važnije od potrebe da se prizna da postoje tehničke greške i da, ako treba, da neko zbog te tehničke greške snosi odgovornost. Ali, mislim da je najgore od svega pokušati tome dati politički značaj i time u svet poslati pogrešnu poruku o politici koju ova zemlja vodi, poruku koja jedino i zaista može da nanese štetu Republici Srbiji. Hvala vam.
Hvala vama. Nastavljamo sa radom. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju narodni poslanici: Gordana Čomić i Milan Dimitrijević. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da je predsednica Skupštine, gospođa Slavica Đukić-Dejanović pozvala da današnjoj sednici, pored predstavnika predlagača, Predraga Markovića, ministra kulture, informisanja i informacionog društva, prisustvuju i: Snežana Stojanović-Plavšić, državni sekretar u Ministarstvu kulture, informisanja i informacionog društva, Predrag Blagojević, viši savetnik u Ministarstvu kulture, informisanja i informacionog društva, Tatjana Bojić-Jurić, samostalni savetnik i Nikola Šeatović, savetnik u Ministarstvu kulture, informisanja i informacionog društva. Nastavljamo rad i prelazimo na pretres u pojedinostima prve tačke dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O BIBLIOTEČKO-INFROMACIONOJ DELATNOSTI. Povredu Poslovnika reklamira šef poslaničke grupe SRS, narodni poslanik Dragan Todorović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedavajući, žao mi je što predsednik Skupštine nije tu, ali nadam se da ćete vi preneti ovu moju intervenciju. Naime, o čemu se radi? Vjerica Radeta je postavila pismeno zahtev Administrativnom odboru da dobije odgovor koliko je puta od strane Prvog osnovnog suda stigao u Administrativni odbor zahtev za skidanje imuniteta Borisu Tadiću? Od 2008. godine, po mojim informacijama, Prvi osnovni sud je uputio do sada pet zahteva da se skine imunitet Borisu Tadiću. Administrativni odbor nikada do sada to nije stavio na dnevni red. Ali, ne samo što nije stavio na dnevni red, nego u izveštaju Administrativnog odbora Boris Tadić se ne pominje uopšte kao osoba čiji se imunitet traži. Imali ste prilike da u protekloj nedelji naše građane odnosno naše javno mnjenje zasipate porukama kako nema nedodirljivih, kako svi treba da budu dostupni zakonu, itd. Ali, to je samo kada su u pitanju građani drugog reda, odnosno poslanici drugoga reda. Za njih može skidanje imuniteta, ali kada je u pitanju Boris Tadić, o tome čak ne sme ni Administrativni odbor da se izjasni. Upozoravam vas, na osnovu člana 27. i na osnovu vaših nadležnosti da učinite sve kako bi mi taj odgovor dobili. U protivnom, mi ćemo morati da se obratimo Povereniku za javne informacije, da on naredi Skupštini odnosno predsedniku Skupštine da taj odgovor dobijemo. I ne razumem zašto se Boris Tadić kao seka Persa krije, zašto se ne pojavi napokon na crtu?
Naravno, nema povrede odredbe člana 27. Jer, vi možete da se pozovete na povredu koja je neposredno pre toga učinjena, a ja sigurno nisam učinio nijednu od tih povreda. Prema tome, ipak u neku ruku postoji zloupotreba prava na reklamiranje povrede. A pravo na obraćanje Povereniku za javne informacije naravno da ima svaki narodni poslanik. Vi reklamirate povredu, repliku, po kom osnovu? Izvolite.
Gospodine predsedavajući, pošto ste očigledno dopustili da prethodni govornik povredi Poslovnik, a sada postavljate pitanje da li imam pravo na repliku, s obzirom na to da je ovde optužena ne samo većina koja vodi Administrativni odbor već i predsednik stranke koju ja ovde predstavljam, u funkciji predsednika države, da ne bi građani bili u zabludi, odnosno da ne bi uspeo pokušaj da budu obmanuti građani, želim da kažem sledeće. Administrativni odbor nije uzimao u obzir nijednu privatnu tužbu protiv bilo koga, inače bi ova grupa ovde, verovatno svima njima ovde bio oduzet imunitet. Zato što imaju toliko tužbi za klevete, uvrede i zloupotrebe, da niko od njih ne bi više imao imunitet. Dakle, predsednika Borisa Tadića su tužili predstavnici SRS po privatnoj tužbi. Ako bi princip oduzimanja imuniteta na osnovu privatnih tužbi važio, onda imunitet ne bi imao smisla. Dakle imunitet štiti upravo od političke zloupotrebe i pokušaja da se nekada politički diskvalifikuje tako što će se protiv njega podizati optužnice. U tom slučaju i sa tužbama protiv predsednika Republike Borisa Tadića i zbog toga, niti je to razmatrano, niti je razmatran ni jedan zahtev koji je podnet od strane sudova, da se na osnovu privatnih tužbi nekome oduzima imunitet. Hvala.
Naravno da nema povrede Poslovnika, niste se pozvali ni na jedan od članova. Gospodine Todoroviću, vaše ime je u elektronskom sistemu, po Poslovniku. Ja sam povredio član 107?
Da. Gospodine Novakoviću, ja sam zapanjen, vi kao dobar pravnik, pre svega, nadam se da znate šta piše u Poslovniku i da možete da ga tumačite na način kako je onaj ko ga je pisao hteo, a ovde jasno stoji da je govornik na sednici Skupštine dužan da poštuje dostojanstvo Skupštine. Oni koji učestvuju u radu ove skupštine. A vi ste imali obavezu da kod prethodnog govornika, da ga upozorite na njegov način izražavanja o jednoj poslaničkoj grupi. Mi nismo – ova grupa, nego smo poslanička grupa SRS. Mi samo postavljamo pitanje zbog čega u ovoj državi postoje građani prvog reda i građani drugog reda. Privatna tužba za klevetu, a vi znate da je kleveta krivično delo, trebala bi kao i u svim drugim slučajevima da bude tema Administrativnog odbora. Da li će Administrativni odborda zauzme stav, kada kaže, po ovim određenim krivičnim delima, mi nećemo da skidamo imunitet, to je pravo koje Administrativni odbor ima ukoliko se tako odluči većinom. Nema pravo da krije, da obmanjuje građane Srbije, jer Boris Tadić je izrekao laž 2007. godine, da nije izrekao tu laž, on bi se pojavio na sudu. Kako je mogao da plati kaznu zato što je popio čašu šampanjca. To mu je odgovaralo da pokaže kako je on nedodirljiv, kako on poštuje zakon. Zašto se sada ne pojavi na sudu da tu laž koju je izrekao da potvrdi, to je problem, ne možete vi da obmanete nikoga ni da prevarite.
Nema povrede odredbe člana 107. Poslovnika, jer nije povređeno dostojanstvo Skupštine i nije bilo neposrednog obraćanja, pa je sada u sistemu gospođa Kolundžija, a po kom osnovu sada? Ponovo povreda Poslovnika? Izvolite.
Pozivam se na član 107. i na član 104, s obzirom na činjenicu da je ovde namerno pogrešno protumačeno ono što sam ja govorila ili nije dobro shvaćeno, pa želim da pojasnim.
Izvinjavam se, ne možete se pozivati na član 104. replika ne može biti predmet povrede Poslovnika i po hiljaditi put, sa tim smo već raščistili. Član 107. je upravo malopre pomenut, tako da se dva puta na isti član ne možemo pozivati.
Oprostite, ako vi mislite da u onome što je učinjeno prethodno, što ste vi dopustili, nema zloupotrebe, onda ja odustajem, ali ja mislim da je teška zloupotreba koju ste vi dopustili i slažem se, ako treba meni da je ne dopustite, ali ste je dopustili prethodnom govorniku.
Zahvaljujem na razumevanju. Priznajem da smo se kretali na granicama zloupotrebe i ovim je završen ovaj deo, da ga zovemo, nečega. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Meho Omerović, Munir Poturak, Bajram Šehović, Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga, Radovan Radovanović, Nikola Žutić, Ljubomir Kragović, Filip Stojanović, Laslo Varga, Balint Pastor, Elvira Kovač, Arpad Fremond, Miroslav Markićević, Aleksandra Ilić, Zlata Đerić, Srđan Spasojević, Gorica Mojović, Tomislav Nikolić, Jorgovanka Tabaković, Zoran Antić, Veroljub Arsić, Zoran Babić, Igor Bečić, Jelena Budimirović, Stefan Zankov, Oto Kišmarton, Milan Knežević, Saša Maksimović, Zoran Mašić, Predrag Mijatović, Ljiljana Miladinović, Borislav Pelević, Mileta Poskurica, Gojko Radić, Mićo Rogović, Vučeta Tošković, Dragan Čolić i Dragan Šormaz. Primili ste mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na naziv Predloga zakona amandman je podneo narodni poslanik Nikola Žutić. Reč ima ministar, gospodin Predrag Marković.
Zahvaljujem potpredsedniče. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, prvo bih u ime svih onih stručnjaka koji su radili na ova tri zakona se zahvalio, jer su sve poslaničke grupe i u načelnoj raspravi pokazale izuzetnu spremnost da u odnosu na važnost ova tri zakona prihvate i najave da će glasati za zakone, ali je još važnije da prihvate spremnost svih koji su učestvovali i da se po hitnom postupku stavi na dnevni red pred Skupštinu, što je bio predlog Vlade i da je ispoljeno razumevanje i za samu Narodnu skupštinu koja je u vanrednim okolnostima ubrzano razmatrala ove predloge, a rezultat toga su i amandmani, najveći broj amandmana je prihvaćen i veliko je zadovoljstvo da smo to mogli da uradimo, a mogli smo, zahvaljujući tome što su amandmani očito bili izraz posvećenosti ovoj temi i spremnosti da za ovu oblast koja se tiče svih građana i ne pravi razliku među njima, i mi što pre zakonski zaokružimo i uredimo ovu oblast. Istovremeno molim za razumevanje one poslanike koji su očito amandmane, upravo zbog hitnosti podneli u vrlo kratkom roku, te ih nisu povlačili posle načelne rasprave, a tokom rasprave je već ukazano da jebila reč o tehničkim omaškama. Jedan od tipičnih primera je, da li se odnosi na knjigu ili bibliotečku građu. Pretpostavljam da će tokom same rasprave ovi amandmani ili biti povučeni ili će se imati razumevanja za to što je u pitanju tehnička omaška. Još jednom se zahvaljujem svima koji su se sjajno posvetili ovoj temi i pomogli svima nama da što bolju oblast imamo uređenu, jer ovo su tri zakona koji sigurno neće u narednim godinama dolaziti na izmene i dopune. Hvala još jednom svima.
Reč ima podnosilac amandmana dr Nikola Žutić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, načelna rasprava po meni nije ipak dovedena do kraja. Ja sam vas na početku pohvalio, ističući vašu kompetentnost za temu biblioteka starih i retkih knjiga. Načelna rasprava je tekla u vrlo smirenoj i demokratskoj atmosferi, sve do trenutka dok niste istakli da se spominje Univerzitetska biblioteka u Beogradu i Univerzitetska biblioteka u Prištini. Ja sam podvukao taj član gde se pominju. Pominju se na jednom mestu. Pitam vas gospodine ministre, zar je to dovoljno u jednom ovakvom zakonu, da se samo na jednom mestu spomenu ove vrlo važne biblioteke i da nisu razrađene zakonskim putem. Ako se sećate, posle te vaše konstatacije, predsednik Skupštine nije dozvolila dalju raspravu. Vi ste nam ipak prilepili primedbu da smo iz SRS vrlo površno pregledali taj zakon i na taj način prevideli da se pomenute univerzitetske biblioteke pominju u zakonu. Po pitanju izostavljanja tih dveju važnih bibliotečkih ustanova Republike Srbije mi iz SRS podneli smo više amandmana i zato je bilo potrebno da se na kraju načelne sednice ipak razjasnimo. Dakle, gospodine ministre, vaša tvrdnja, da su u Predlogu zakona navedene biblioteke dovoljno zastupljene, po meni nije nikako dobra za dalji opstanak jedinstvene bibliotečke mreže Republike Srbije. Ako je po vama dovoljno samo formalno pominjanje te biblioteke, jedan put u jednom zakonu, bez zakonske razrade njene nadležnosti, delatnosti i organizacije kroz nove članove, kao što je to bio slučaj Narodne biblioteke i biblioteke Matice srpske, onda nas sve zajedno treba zabrinuti tendencija pisaca ovog zakonskog predloga o bibliotekama, a naročito tendencija ova druga dva zakonska predloga u kojima se narodna i univerzitetska biblioteka u Prištini uopšte ne pominju. Što se tiče vašeg odgovora na ovaj moj naslov iznad zakona, vi ste rekli da se amandman ne prihvata jer je reč "građa" domaćeg porekla, koja ima šire značenje od naziva koji se predlaže u amandmanu, a što je u duhu materije koja se obrađuje predlogom zakona. Ja sam u svom amandmanu, u obrazloženju amandmana tražio da se stari srpski jezički naziv knjižica ističe u svrhu afirmacije starog srpskog govora, odnosno staro srpskog rečnika od navele stranih reči. Na žalost, neslavna je praksa za srpske reči zbog internacionalizacije srpskog jezika, naročito izražene poslednjih stotinak godina. Široko preuzima nacija hrvatstva i potpuno ih prisvaja. Sa druge strane, u obrazloženju sam istakao da su reči "inovativna delatnost" u potpunosti suviše, jer po samoj svojoj suštini institucija biblioteke daje inače obilje naučnih i kulturnih informacija, i to po meni ne treba isticati. Ipak sam ubeđen da se sam naslov prilagođava nekakvom evropskom diktatu. Zahvaljujem.
Na član 2. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima gospodin Mićo Rogović.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, u načelnoj raspravi sam se više osvrnuo na druga dva zakona koja će ići posle ovog zakona i zato ću danas iskoristiti vreme da se i u ime ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe SNS malo više pozabavimo Zakonom o bibliotečkoj informacionoj delatnosti. Kako sam ja u ime poslaničke grupe SNS podneo amandman na član 2, vaše obrazloženje da je celishodnije ono što ste vi predvideli u članu 2, koji se bavi ciljevima i opštim interesima pomenutog predloga zakona, gde pod opštim interesom u bibliotečkoj informacionoj delatnosti podrazumevate da građani imaju slobodan pristup informacija i sve što je vezano za to i usluge u ovoj oblasti, a predloženim amandmanom SNS je htela da opšti interes malo više naznači, da se jasno zna šta se podrazumeva pod opštim interesom, što u zakonu, inače, nigde nije decidnije razrađeno. On podrazumeva prikupljanje, obradu, čuvanje, davanje informacija na korišćenje bibliotečke građe, zatim, izradu tekuće i retrospektivne i druge bibliografije srpskog naroda i nacionalnih manjina, objavljivanje iste građe, katalogizaciju i vođenje centralnog kataloga bibliotečke građe, prijem i čuvanje obaveznog primerka štampane publikacije, izgradnju i razvoj jedinstvenog bibliotečko-informacionog sistema u Republici, posebne mere zaštite i obavljanje matične delatnosti. Opšti interes mora biti precizno određene jer nisu svi pojedinačni poslovi u okviru ove delatnosti od opšteg interesa. Zato smo mišljenja da je trebalo amandman prihvatiti. On nije u suprotnosti sa ostalim delom teksta Predloga zakona. Jasnije je definisan pojam opšteg interesa bibliotečko-informacione delatnosti. Ako je po našem mišljenju zakon u ovom delu nejasan, odnosno nije jasno izneto šta je to opšti interes, onda to omogućava i proizvoljno i nekontrolisano trošenje budžetskih para, pa smo zbog svih tih zaštitnih mera predvideli da opšti interes, po mišljenju SNS, ima malo jači stav, odnosno jasniji stav u članu 2. Predloga zakona. Zahvaljujem.
Hvala. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević, Miroslav Markićević i Aleksandra Ilić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Ljubomir Kragović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Reč ima narodni poslanik gospodin Mićo Rogović.
Član 5. pomenutom predloga zakona govori o načelima bibliotečko-informacione delatnosti. Mi smo predloženim amandmanom tražili da se ovaj član briše iz sledećih razloga. Članom 5, koji je po našem mišljenju nepotreban, njime se ništa nije konkretno definisalo, niti se propisuju bilo kakve obaveze ili prava. Najočigledniji primer je da ovaj predlog zakona sadrži delove koji su deklarativne prirode. Prema opštim pravnim pravilima, zakoni ne bi trebali da sadrže ovakve deklarativne odredbe. To smo i u načelnoj raspravi govorili, vezano za pomenuta druga dva predloga zakona. Automatski, s obzirom da sadrži takve deklarativne odredbe, on postoje nejasan i nije precizno definisan. Članom 5. zaista ništa nije istaknuto, niti je nešto novo pomenuto, a ništa se niti postiže, niti se vidi cilj zbog čega postoji član 5. Ove odredbe mogle bi da budu delovi nekih planskih dokumenata ili politička pozadina nekih planskih dokumenata, ali samo pod uslovom da su bolje napisane i da imaju jasniji sadržaj. Jer, recimo, tvrdnja da su biblioteke pokretač sveobuhvatnog razvoja slobodnog demokratskoj građanskog društva ili, kao što u ovoj članu stoji, da biblioteke obezbeđuju ostvarivanje ljudskih prava, zaista govori da je ovaj član izuzetno deklarativne prirode. Mi imamo situaciju, nevezano od politikom, rekli smo da ovaj zakon nećemo vezivati za politiku, da je ova kao i mnoge prethodne vlasti građanima oduzela osnovna ljudska prava, garantovana Ustavom, a to su prava na rad i na život dostojan čoveka. Veliki broj građana Srbije ostaje bez posla, a deo njih pitanje je da li će dočekati penzije, deo zdravstvene zaštite, koji je takođe problematičan, i osnovinih uslova za život i egzistenciju, a imamo zakonske odredbe, odnosno pojedine predloge, odnosno članove zakonskih predloga da su deklarativne prirode. Zahvaljujem.
Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Žutić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima dr Nikola Žutić.
Dame i gospodo, kratko bih se ipak osvrnuo na amandman kolege Kragovića na član 4. u kome kaže reči: "Autonomna pokrajina, odnosno jedinaca lokalne samouprave" treba prevesti u množinu: "autonomne pokrajine, odnosno jedinice lokalne samouprave". U obrazloženju kolega Kragovića je rekao da postojećem jezičkom formulacijom u Predlogu zakona briše se Autonomna pokrajina KiM iz kulturnog prostora Republike Srbije, pošto kolega Kragović nije tu, kratko sam obrazložio njegov stav. Amandmanom na član 5. u prvom stavu tražio sam da se ispred reči: "razvoja" ubace reči: "nacionalnog i državnog razvoja" pa izmenjeni deo rečenice glasi: "Pokretaocu sveukupnog nacionalnog i državno razvoja, razvoja slobodnog demokratskog građanskog društva". U obrazloženju predloga zakona istakao sam da je neophodno istaći nacionalnu, državnu i rodoljubivu komponentu koja u bibliotečkom radu, odnosno korišćenju bibliotečkog materijala svakako treba da u ovom zakonskom predlogu bude istaknuta. Zapazio sam da naše kolege iz grupacije Napred Srbijo u jednom članu upravo brišu ovu odrednicu "nacionalnog i državnog razvoja", to je član, zaboravio sam, iz retke i stare knjige, da li član 2, tako da izgleda oni od bivših srpskih nacionalista se ovom odredbom i preformulacijom pretvaraju u internacionaliste. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Na član 6. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbiji. Reč ima narodni poslanik Mićo Rogović.
U članu 6. tražili smo brisanje stava 1. i 3. Brisanje stava 1. koji se bavi definicijom bibliotečko - informacione građe i izvora. Mislimo da je stav 1. do apsurda preširoko definisao bibliotečku - informativnu građu u smislu izvora i svrhe i samim tim smo predložili brisanje stava 1. član 6, a brisanje stava 3. iz razloga nepostojanja bilo kakvih kriterijuma u nabavci bibliotečko - informativne građe. Zaista taj stav 3. zaista ne sadrži nikakve kriterijume, takođe onako deklarativne prirode. Ciljevima, opštim interesima članom 1. i članom 2. Predloga zakona on već i obuhvata određene sadržaje člana 6, stava 1. i stava 3. predloga, za koje tražimo brisanje. Zahvaljujem.
Hvala, gospodine Rogoviću. Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Radovan Radovanović. Vlada je prihvatila amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9.amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Radovan Radovanović. Da li neko želi reč ? (Ne.) Na član 9. amandman je podnela narodni poslanik Gorica Mojović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Radovan Radovanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Mićo Rogović.
Zahvaljujem. U članu 10. pomenutog Predloga zakona tražili smo da se stav 4. koji glasi "učešće u sistemu uzajamne katalogizacije, podrazumeva odgovarajuću telekomunikacionu i računarsku opremu, stručno osposobljenosti i licence za rad u sistemu za računarsko informaciono povezivanje biblioteka u mrežu" menja i glasi: "u sistemu uzajamne katalogizacije mogu učestvovati biblioteke koje imaju odgovarajuću telekomunikacionu i računarsku opremu i zaposlene koji su stručno osposobljeni za rad u sistemu za računarsko informaciono povezivanje biblioteka u mrežu". Nisam stigao da pogledam obrazloženje zašto niste prihvatili, ali poslanička grupa SNS misli da podnetim amandmanom se na bolji i jasniji način uređuju pitanja uslova za učešće u sistemu uzajamne katalogizacije. Inače, pomenuti član 10. je veoma bitan za ovaj zakon i jedan od najbitnijih oblasti koje reguliše novi Predlog zakona. Mišljenja smo da smo, recimo, reč tipa "podrazumeva", kao što je u ovom tekstu zakona i ovom članu, nemaju zaista nikakvog smisla korišćenja za određene zakonske predloge. Iz tog razloga smo predložili amandman i, kažem, nisam pogledao obrazloženje i nema razloga da ne prihvatite amandman poslaničke grupe SNS na izmene u stavu 4. člana 10. Predloga zakona. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 11. amandman koji su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević, Miroslav Markićević i Aleksandra Ilić. Vlada je prihvatila amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Radovan Radovanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević, Miroslav Markićević i Aleksandra Ilić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 12. amandman koji su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Radovan Radovanović. Vlada je prihvatila amandman. Da li neko želi reč ?(Ne.) Na član 12. amandman sa ispravkom podnela je grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Mićo Rogović.
Zahvaljujem. Pomenutim amandmanom tražili smo da se stav 2. člana 12. menja i predloženim izmenama na jasniji način se uređuju pitanja osnivača biblioteka i uslovi za obavljanje bibliotečke delatnosti. Šta je posebno bitno? Kod propisivanja uslova za obavljanje delatnosti je nedopustivo i neustavno upućivanje na neke neodređene i nejasne domaće i strane standarde. Uslovi koji moraju biti propisani zakonom, moraju biti i razumljivi i shvaćeni i određenim podzakonskim aktima se mogu detaljnije razraditi i bliže urediti pojedine odredbe ovog zakona. Zahvaljujem.
Na član 14. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 15. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Reč ima dr Predrag Mijatović.
Dame i gospodo, gospodine ministre, mi smo član 15. stav 1. Predloga zakona tražili da se promeni, u smislu da osnivanje biblioteka kao ustanova i vršenje osnivačkih prava, primenjuju se odredbe zakona kojim se uređuju javne službe i zakona kojim se uređuje oblast kulture, ako pojedina pitanja ovim zakonom nisu drugačija uređena. Smatramo da se u stavu 2. reči: "na osnovu mišljenja nadležne matične biblioteke" brišu. Smatramo da se našim amandmanom na jasniji način uređuje osnivanje biblioteka i vršenje osnivačkih prava u stavu 1. i usklađuje se sa drugim zakonima kojima se uređuju javne službe, kultura i upis pravnih lica u registar. Ministre, ima tu jedna stvar koja je zanimljiva, jedan propust koji ste napravili, da je formulacija "upis u sudski registar", ne znam kako ste takav propust mogli da napravite, iako ste rekli da registar pravnih lica u Srbiji već odavno ne vode sudovi, tako bi bilo dobro da odgovorite da li je to tehnička omaška ili ste nešto drugo mislili sa ovim. U stavu 2. reči: " na osnovu mišljenja nadležnematične biblioteke" treba brisati, kao što sam malopre rekao, jer pravo na osnivanje biblioteka i vršenje delatnosti ne može zavisiti od nečijeg slobodnog mišljenja, već od ispunjenja uslova propisanih zakonom. Ako je pozitivno mišljenje uslov bez koga se ne može osnovati biblioteka i osnovati delatnost, tada taj uslov treba dodati u članu 12. kojim su propisani uslovi za obavljanje te delatnosti. Zahvaljujem.
Reč ima ministar.
Čitav niz ovih primera koje smo čuli do sada, ne samo vaših, već i iz drugih stranaka, govore o tome sa koliko pažnje i predanosti se radilo. Ali, složena je materija i vi ste potpuno u pravu, ali vas molim, nemojte koristiti izraze da sam odbio od neke poslaničke stranke nešto. Stvarno ne razlikujem ko je iz čije stranke. Mene interesuje ovaj predlog. U ovom konkretnom slučaju, što ste sa razlogom tražili i sada odgovor, nije greška u ovom zakonu. Naime, po Zakonu o kulturi još uvek biblioteke moraju da se vode u registru. To je, nažalost, nešto što ćemo morati izmenom i dopunom Zakona o kulturi da rešimo. Za sada je tako, pa pošto je krovni zakon Zakon o kulturi, onda je naprosto moralo da se prepiše jedno rešenje, inače sugestija je ispravna. Zahvaljujem se na sugestiji, ali kao što znate, iz formalno-pravnih razloga mi za sada moramo da preuzimamo rešenje onako kako je višim zakonom postavljeno i time se rukovodio neko u Odboru za zakonodavstvo, dakle, ne ministar, samo da znate. Zahvaljujem na razumevanju.
Hvala. Reč ima Mićo Rogović. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine ministre, na obrazloženju. Mislim da ste u ovom setu od ova tri zakona trebali da napravite predložene izmene i dopune krovnog zakona, jer nema logike da ono što zaista već odavno nije praksa u Srbiji, tj. da ne postoji upis u sudske registre, da vi stavljate u zakon i da na osnovu tog propusta koji je krovni zakon napravio, a mi nismo napravili izmene i dopune, zakazujemo, recimo, neku sednicu koja će da košta četiri miliona dinara građane Srbije, a da to ne uradite, bez obzira na to što kažete da ne možete danas. Ne mogu zakonski predlozi ići u smislu nepostojeće pravne prakse, a vezano za ovaj član zaista je nepostojeća pravna praksa u Srbiji već nekoliko godina i šta ćemo mi zakazivati neku posebnu sednicu, na kojoj ćete da izmenite, recimo, samo ovaj član koji zaista nije u skladu sa pravnom procedurom i pravnim zakonima Republike Srbije, zbog toga što krovni zakon nije predvideo to i ovaj zakon se mora držati krovnog zakona. Nije baš dobro obrazloženje da u svakom segmentu,u svakom članu, mora da postoji saglasnost sa krovnim zakonom. Šta se time menja, odnosno šta se ovde menja ako ne postoji saglasnost sa krovnim zakonom? Molim vas, to da mi obrazložite. Siguran sam, znate i sami, bili ste predsednik skupštine, da barem i jedna tačka izmena i dopuna zakona mora zahtevati posebnu sednicu skupštine, mora zahtevati posebne troškove građana Srbije. Mislim da nema razloga za to. Zahvaljujem.
Gospodine ministre, imate reč.
Nema razloga da zbunjujemo ljude. Jasno je da ne može nižim zakonom da se menja viši. Takođe, upravo zahvaljujući sugestijama čitavog niza poslanika, ne samo na ovoj sednici, i na prethodnim, između ostalog, kada je bila načelna rasprava razgovarali smo o tome, a potom smo i u Subotici razgovarali gospodin Balint Pastor i gospodin Laslo Varga. Konstatovali smo, kao i u čitavom nizu zakona koji se pripremaju, da postoje određene nesaglasnosti koje će biti menjane upravo izmenama i dopunama Zakona o kulturi. Bilo bi, upravo zahvaljujući argumentaciji koju vi imate krajnje necelishodno da u nekoliko navrata zakazujemo takve izmene, pa na taj način, upravo logikom koju ste vi istakli izlažemo budžet i građane troškovima. Najjednostavnije je da ćemo to usklađenje izvršiti na jednoj sednici i nadam se na predlog jednog poslanika. Iskreno se nadam da će to biti predsednica Narodne skupštine, na predlog Ministarstva kulture i na taj način će biti vidljivo da to nije u ime jedne većine ili jedne stranke, već čitav niz tehničkih usaglašavanja koja se tiču svih. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 15. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor, Elvira Kovač i Arpad Fremond. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 17. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor, Elvira Kovač i Arpad Fremond. Da li neko želi reč? (Da.) Gospodin Balint Pastor ima reč.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, obično nismo srećni kada nam se odbijaju amandmani, ali sada prvom prilikom mogu konstatovati da neprihvatanje naših amandmana i nije toliko veliki problem zbog toga što smo se mi u subotu u Subotici dogovorili da zajednički predložimo izmene i dopune tzv. osnovnog ili krovnog zakona o kulturi. To je za nas prihvatljivo, šta više i bolje rešenje od amandmanskog intervenisanja u Zakonu o bibliotečkoj delatnosti, zbog toga što bi se ovaj problem sistemski rešio. Problem je u neusklađenosti odredaba Zakona o kulturi sa Zakonom o nacionalnim savetima. U načelnoj raspravi sam govorio o tome da je za nas neprihvatljivo da određeni zakoni iz oblasti kulture, obrazovanja, informisanja budu u suprotnosti sa Zakonom o nacionalnim savetima nacionalnih manjina i zbog toga što je to protivustavno, što je članom 20. Ustava rečeno da se dostignuti nivo ljudskih i manjinskih prava ne može smanjivati, ali je problematično i sa civilizacijske tačke, ako ova država priznaje određena individualna i kolektivna prava pripadnika nacionalnih manjina Zakonom o nacionalnim savetima nacionalnih manjina, onda ta prava konkretno te nadležnosti nacionalnih saveta nacionalnih manjina treba predvideti i kasnije donetim zakonima, u ovom slučaju kulture. Tu možemo intervenisati na dva načina. Jedan način je ovaj koji smo mi prvobitno predložili da se u Zakon o bibliotečkoj delatnosti unesu ove nadležnosti, a da to isto učinimo kada bude na dnevnom redu zakon o kinematografiji, o arhivima, o pozorišnoj delatnosti, pozorištima itd. Druga mogućnost je da se izmeni Zakon o kulturi. Zakon o kulturi govori o ustanovama kulture, što su i biblioteke, pozorišta i arhivi na neki način i sve te ustanove i sigurno je i elegantnije i celishodnije da promenimo u odnosu na nadležnosti nacionalnih saveta nekoliko odredbi Zakona o kulturi i onda u isti mah rešimo sve ove probleme i sada postojeće i one koji bi mogli nastati u kasnijem periodu. Zbog toga nas raduje ovaj naš dogovor od subote i mogu da ponovim i javno da ćemo mi do kraja ove nedelje vama, gospodine ministre, uputiti predlog izmena i dopuna Zakona o kulturi, u odnosu na nadležnosti nacionalnih saveta. Time ćemo predložiti otklanjanje kolizija koje postoje između Zakona o kulturi i Zakona o nacionalnim savetima nacionalnih manjina. Naravno, otvoreni smo i za druge predloge ukoliko postoje kolizije ili drugačija razmišljanja u odnosu na neka druga rešenja iz postojećeg Zakona o kulturi, nevezano za pitanja nacionalnih saveta nacionalnih manjina i generalno kulture nacionalnih zajednica koje žive u Srbiji i onda nam preostaje samo da se dogovorimo ko će da bude predlagač, da li će to biti Ministarstvo ili će biti narodni poslanici. Za nas bi bilo od izuzetne važnosti da izmene i dopune Zakona o kulturi usvojimo po mogućnosti već u septembru u toku vanrednog zasedanja skupštine ili najkasnije u jesenjim mesecima, da se ove kolizije u najkraćem mogućem periodu otklone i da imamo čistu situaciju i čiste nadležnosti nacionalnih saveta, kada je reč o kulturi. Isto to ćemo učiniti i u odnosu na obrazovanje, informisanje. Mogu ovom prilikom da vam kažem samo u dve rečenice da ćemo sutra održati jednu konferenciju za štampu u vezi medijske strategije. Imaćemo primedbe i u vezi medijske strategije, ali tu Ministarstvo nije predlagač tog dokumenta, ali ćemo svakako i vama kao resornom ministru uputiti naše primedbe. Nadam se da ćemo dogovorno uspeti da promenimo i taj nacrt medijske strategije. Hvala.
Gospodine ministre, imate reč. Izvolite.
Zahvaljujem. Hteo bih samo još jednom da potvrdim da, kao što smo i obećali u načelnoj raspravi, sastali smo se u subotu ali ovo nije izuzetak. Naprosto, moj način i zahvaljujem se svima koji ti podržavao, jeste da se poslovi završavaju, da se završavaju na predlog onoga koga se to tiče, jer nije u pitanju kritizerstvo već je upravo ovo molba svih koji su uočili. U ovom slučaju je uočena razlika između dostignutih prava koja ne mogu da se umanjuju a istovremeno i čitav niz drugih stvari koje na isti način moraju da se menjaju i ovo jeste tačan smisao dogovora. Pozivam i predstavnike ostalih političkih stranaka da gde je uočena kolizija, a tiče se Zakona o kulturi, da potražimo na inicijativu i na predloge, dakle, ne kroz razgovore samo ovde koji često ne predviđaju svu mogućnost rešenja, već da naprosto imamo zajedničku inicijativu. Ministarstvo je najavilo, to piše i u obrazloženju amandmana, da će se ovom problematikom baviti. Nadam se da ćemo naći način. Ja sam čak jedan izgovorio, možda nekorektno, malo pre, iz svog prethodnog iskustva, ali se nadam da će on dobronamerno biti prihvaćen od strane predsednice u narednom periodu. Iskreno se nadam da ćemo onda moći najjeftnije kada je u pitanju trošak sednice, a najefikasnije kada je u pitanju korist građana, da čitav niz uočenih ili unapred uočenih u odnosu na zakone koji će biti predlagani, pre svega o kinematografiji i o arhivskoj građi, da ćemo ovo efikasno i brzo rešiti. Zahvaljujem svima na razumevanju, toleranciji i ovom načinu rada. Hvala.
Zahvaljujem gospodine ministre. Na član 18. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor, Elvira Kovač i Arpad Fremond. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 18. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga, Radovan Radovanović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 18. amandman je podnela narodni poslanik Svetlana Stojanović.Izvolite, gospođo Stojanović.
Prvo bih podržala sve poslanike koji su se pre mene založili za temeljnu izmenu Zakona o kulturi, za koji smo i prilikom njegove rasprave rekli da smatramo da je prazan, nedorečen, negde i protivrečan itd. Dakle, to apsolutno podržavamo. Što se tiče Zakona o bibliotečko-informativnoj delatnosti koji je sada pred nama, moje najveće zadovoljstvo je što je u jedinstven bibliotečki sistemuvrštena i Narodna i univerzitetska biblioteka "Ivo Andrić" iz Prištine. Bez obzira na trenutne političke uslove i mogućnosti delovanja u toj našoj južnoj pokrajini, smatramo da je vrlo važno da makar pismeno, u svim zakonima, dosledno pominjemo ustanove i kulture i ostale i sve što se tiče Kosova. Najvećom manom ovog zakona, kao što sam rekla u načelnoj raspravi, smatramo to što je on toliko ambiciozan da je on u našim ekonomskim uslovima, po našoj oceni, nažalost, daleko od ostvarenja. Dakle, mi želimo da se uslovi ekonomski ispune i da bude tako da sve može da se ostvari kao što piše u zakonu. Što se tiče amandmana koji smo podneli na član 18. i član 19, on se tiče sastava članova upravnog odbora i nadležnih odbora. Ta problematika je u Zakonu o kulturi vrlo konfuzno rešena, pominju se i stručnjaci, i sindikati, reprezentativni sindikati, itd, a naš stav je sledeći – mislimo da ovo što smo predložili nije u suprotnosti sa Zakonom o kulturi, da ga na neki način precizira. Uopšte mislim da je smisao da kad donosimo jedan krovni zakon i pojedinačne zakone da pojedinačni treba da preciziraju te opšte. Čudi me odbijanje amandmana i njegovo neprihvatanje, uz obrazloženje da je rešenje u Predlogu zakona celishodnije. Amandman glasi. "Članovi upravnog odbora koje imenuje osnivač moraju biti stručnjaci za bibliotekarstvo ili srodnu kulturnu delatnost, a iz reda zaposlenih predstavnici osnovne delatnosti, bibliotekari. Članovi upravnog odbora ne mogu biti predstavnici sindikata"i evo kako to obrazlažemo. Bibliotekom ne mogu upravljati ljudi koji ne poseduju potrebno znanje o bibliotekarstvu, a i iz istih razloga iz reda zaposlenih u upravni odbor ne mogu se birati zaposleni u pratećim službama, uz dužno poštovanje prema svim poslovima koji se moraju obavljati u jednoj ustanovi. Predstavnici sindikata, što je možda najvažnije, su partneri u upravnom odboru. To je nešto što se teško shvata u današnje vreme. Oni imaju svoju ulogu. Njihov je zadatak je da štite interese svojih članova. Dakle, jedan od sukoba interesa je da sindikat želi što veće plate, a da upravni odbor smatra da je u opštem i javnom interesu da plate budu srednje ili ne znam kakve. Sindikati štite interese svojih članova,a opšti i javni interes je zadatak upravnog odbora. Dakle, to su dve strane koje moraju i ako sindikat uđe u upravni odbor to, verujte, nastane zamešateljstvo od nadležnosti. Ako dozvolite, obrazložila bih odmah i sledeći amandman kao ovlašćeni predlagač, imam na to pravo, jer su povezani. Znači sve je isto što sam rekla, samo za nadzornike, za članove nadzornog odbora. Tu je isto i u Zakonu o kulturi i u praksi veoma ne razgraničena uloga nadzornog odborai upravnog odbora. Nekako je malo jasno šta ko tu radi. Naš amandman glasi: "Članovi nadzornog odbora koje imenuje osnivač po struci moraju biti ekonomisti ili pravnici, kao i članovi koji se biraju iz reda zaposlenog i ne smeju biti predstavnici sindikata". Po nekoj našoj zamisli za koju smatramo da nije u suprotnosti sa Zakonom o kulturi, da ga, naprotiv, samo precizira, ali nažalost jedino u domenu bibliotekarstva uloga nadzornog odbora, po nama, je da bude od pomoći upravnom odboru, jer upravni odbor ako čine članovi koji su stručni za bibliotekarstvo nisu, nažalost, stručni i za završni račun, budžet itd, tako da po nama članovi nadzornog odbora moraju biti ljudi koji će upravnom odboru reći – jeste, ovakav budžet je moguć, logičan itd. i koji će biti u stanju, obrazovni, da kontrolišu taj finansijski deo koji obavlja direktor i predloge koje daje upravni odbor. Žao mi je što ni taj amandman nije prihvaćen ne znam iz kojih razloga, ali hvala.
Na član 19. amandman, sa ispravkom, podnela je narodni poslanik Svetlana Stojanović, koja je dala obrazloženje amandmana. Narodni poslanik Svetlana Stojanović podnela je amandman kojim predlaže da se posle člana 20. doda novi član 21. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Svetlana Stojanović.
U članu 20. Predloga zakona o bibliotečko-informacionoj delatnosti predlažemo amandman koji glasi: "Narodna biblioteka Srbije kao centralna matična biblioteka u saradnji sa Bibliotekom matice srpske i Narodnom bibliotekom "Ivo Andrić", iz Prištine, na inicijativu Ministarstva kulture donosi strategiju razvoja bibliotečke delatnosti u Republici Srbiji, koju usvaja Narodna skupština Republike Srbije posle obavljene javne rasprave. Strategija razvoja bibliotečke delatnosti donosi se na period od deset godina", što je zakonom i predloženo, "na svakih sedam godina", to je na neki način novina našeg amandmana. "Predlog strategije razvoja bibliotečke delatnosti izrađuje se i upućuje se na javnu raspravu ne duže od šest meseci, najduže u roku od godinu dana od dana početka primene ovog zakona." Evo, šta smo mi ovim amandmanom hteli, osim što smo ponovili, da je biblioteka Narodna i nacionalna iz Prištine deo jedinstvenog bibliotekarskog sistema Srbije - da se izrada nove strategije, koja je zaista i ovim zakonom i Zakonom o kulturi predviđena, da počne tri godine ranije. Znači, strategija se donosi na deset godina, ali izrada nove strategije počinje već nakon sedam godina, čime smatramo da se dobija u vremenu, da mogu da se konstatuju eventualni propusti u donetoj strategiji, da mogu da se obave sve neophodne predradnje i da bismo time ostvarili kontinuitet u sprovođenju strategije, a i prilikom izbora upravnika Narodne biblioteke, mogli bismo da, kao kriterijum, uvedemo i načine na koji on dosledno ili nedosledno sprovodi strategiju usvojenu u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Hvala.
Na član 22. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević, Miroslav Markićević + i Aleksandra Ilić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 25. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević, Miroslav Markićević i Aleksandra Ilić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 28. amandman su zajedno podneo narodni poslanik Nikola Žutić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 28. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević, Miroslav Markićević i Aleksandra Ilić. Vlada je prihvatila amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naziv Glave VII iznad člana 31. amandman je podneo narodni poslanik Filip Stojanović. Da li neko želi reč? (Da.) Gospodin Filip Stojanović.
Poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, poštovani ministre, na osnovu člana 161. Poslovnika Narodne skupštine sam podneo amandman u ime SRS-a na Predlog zakona o bibliotečkoj i informacionoj delatnosti. Naziv Glave VIII, iznad člana 31. menja se i glasi – "VIII Narodna biblioteka Srbije, Biblioteka Matice srpske i narodna i univerzitetska biblioteka AP KiM. Cilj amandmana je poboljšanje teksta ovog zakona. Ovom izmenom se štiti jedinstveni i kulturni prostor Republike Srbije. U Narodnoj i Univerzitetskoj biblioteci "Ivo Andrić" u Prištini se nalazi neprocenjivo kulturno blago Republike Srbije. Procenjeno je da je ostalo oko milion knjiga srpskih naslova, sa neutvrđenim brojem starih i retkih knjiga. Narodna biblioteka je najveća biblioteka na KiM i jedna od najvećih u Republici Srbiji. Pošto se nalazi u blizini centra Prištine, a u blizini Univerziteta, ona je ujedno postala i Univerzitetska biblioteka. Imala je mandat da formira i održava mrežu javnih biblioteka na KiM i bila je povezana sa Matičnom bibliotekom Republike Srbije i Narodnom bibliotekom u Beogradu. Izostavljanjem iz ovog Predloga zakona, Biblioteka na KiM je trajno nestala iz bibliotečkog sistema matične Republike Srbije. Zato mi je neshvatljivo, da upravo poučeni takvim iskustvom, niste prihvatili ovaj moj amandman, pogotovo da ne pomenete ime KiM, već samo Pokrajinu Vojvodinu u jednini. Smatram da nije kasno da već danas prihvatite ovaj moj amandman. Hvala.
Na član 31. amandman je podnela narodni poslanik Gorica Mojović. Vlada je prihvatila amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite.
Želim da prokomentarišem, odnosno da dodam obrazloženje koje nam je uputila Vlada na amandman kolege iz SRS-a. Samo da podsetim, ova skupština je, većinom, donela Zakon o utvrđivanju nadležnosti AP Vojvodine. Ova skupština je tim zakonom utvrdila pravo AP Vojvodine da osniva arhive, muzeje, biblioteke. Ono što je veoma važno, po pitanju upravo ovog amandmana, utvrdila je pravo Biblioteci Matice srpske da obavlja matičnu delatnost u oblasti bibliotekarstva. Kao što je poznato, Narodna skupština nije, a nadam se i neće doneti zakon o prenosu nadležnosti, odnosno o utvrđivanju, o potvrđivanju nadležnosti AP KiM i na taj način dati pravo da Pokrajina KiM obavlja i matičnu delatnost u oblasti bibliotekarstva. Zbog toga, svi oni amandmani koji se odnose na ovaj slučaj, gde se samo ove dve matične biblioteke pominju, njihova matičnost je regulisana zakonom. Zato, niko nije namerno i svesno izbegao da pominje prištinsku biblioteku, nego poštuje zakone koje smo doneli. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 32. amandman, sa ispravkom,podnela je narodni poslanik Gorica Mojović. Vlada je prihvatila amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 33. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Radovan Radovanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 33. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Zlata Đerić i Aleksandra Ilić. Da li neko želi reč? (Da.) Gospođa Zlata Đerić.
Poslanička grupa Nova Srbija je podnela dva amandmana na ovaj isti član. Moram da zahvalim gospodinu ministru što je jedan od ova naša dva amandmana, bez obzira što nije moj, nego od kolege Miroslava Markićevića, prihvatio. Mada, mislim da je isto mogao biti prihvaćen i amandman koji smo podneli moja koleginica i ja. Oba ova amandmana se odnose na uređenje imenovanja i razrešenja direktora Narodne biblioteke. Pošto je ovo vrlo osetljiva oblast i vrlo osetljiva funkcija, zahvaljujem se što ste imali razumevanje i za naše druge amandmane. Mislim da ste prihvatanjem amandmana kolege Miroslava Markićevića, uradili pravu stvar.
Na član 33. amandman je podneo narodni poslanik Miroslav Markićević. Vlada je prihvatila amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 33. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Spasojević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 34. amandman, sa ispravkom,podnela je narodni poslanik Gorica Mojović. Vlada je prihvatila amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 35. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević, Miroslav Markićević i Aleksandra Ilić. Da li neko želi reč? (Ne.) Narodni poslanik Nikola Žutić podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 35. dodaju novi članovi 35a i 35b i naslov iznad njih. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite. Samo morate ponovo da se prijvite.
Dame i gospodo, gospodine ministre, amandmanom sam predložio da se posle člana 35. dodaju novi članovi 35a i 35b, i naslovi iznad njih koji glase – zadaci Narodne i Univerzitetske biblioteke AP KiM, član 35a: "Ostvarivanje opšteg interesa i osnovni zadaci Biblioteke i Univerzitetske biblioteke AP KiM su sledeći. Prikupljanje, obrada, istraživanje, čuvanje i davanje na korišćenje bibliotečko informacione građe izvora. Pod 2. – pružanje bibliotečko informacionih usluga korisnicima biblioteke. Pod 3 – prijem, obrada, zaštita, čuvanje, predstavljanje i davanje na korišćenje svake publikacije koja se dostavlja na osnovu zakona kojim se uređuje obaveza i primerak publikacije. Pod 4. – primena standarda u obradi bibliotečko informacione građe, izvora i jedinstvenog sistema klasifikacije. Pod 5. – obavljanje naučnoistraživačkog i stručnog rada i objavljivanje publikacije knjiga, kataloga, časopisa, biltena iz oblasti bibliotekarstva i informacionih nauka. Pod 6. – prikupljanje, obrada i čuvanje i korišćenje stare i retke bibliotečke građe. Pod 7. – obavljanje delatnosti zaštite stare i retke bibliotečke građe. Popularizovanje bibliotečko-informacione građe izvora i podsticanje interesa za knjigom. Obavljanje referalnih poslova, primanje i čuvanje doktorskih disertacija, magistarskih radova, naučnoistraživačkih projekata, standarda, patenata, dokumenata i izdanja UNESKO-a. Pružanje informacija iz sopstvene baze podataka i baze podataka iz drugih informacionih centara u zemlji i inostranstvu, i obavljanje međubibliotečke pozajmice. Pod 11 - izrada CIP-a, CIP zapisa, katalogizacija i publikacija pre štampanja. Pod 12 - primanje, obrada i čuvanje poklonjenih ličnih biblioteka. Pod - 13 razmena bibliotečko informacione građe i izvora sa organizacijama u zemlji i inostranstvu. Pod tačkom 14 - obnavljanje drugih poslova utvrđenih ovim zakonom i Statuom Narodne i Univerzitetske biblioteke AP Kosovo u Prištini. Dalje predlažem sledeći podnaslov iznad člana 35b koji glasi – Organizacija rada i upravljanje Narodnom i Univerzitetskom bibliotekom AP Kosova i Metohije. Taj član 35b glasi: "Organizacija, način rada i upravljanje u Narodnoj i Univerzitetskoj biblioteci AP Kosova i Metohije bliže su uređeni Zakonom o Narodnoj i Univerzitetskoj biblioteci AP Kosova i Metohije, Statuom Narodne i Univerzitetske biblioteke AP Kosova i Metohije i aktom o organizaciji i sistematizaciji poslova u Narodnoj i Univerzitetskoj biblioteci AP Kosova i Metohije." Organi upravljanja Narodne i Univerzitetske biblioteke Kosmeta su upravnik, Upravni odbor i Nadzorni odbor. U obrazloženju sam istakao da ovakvom dopunom zakonski se štiti jedinstveni institucionalni kulturni prostor srpskog naroda. Ministarstvo mi je odgovorilo da se amandman ne prihvata jer Narodna biblioteka Srbije ima status nacionalne biblioteke, a Biblioteka matice srpske ima status matične biblioteke na teritoriji AP Vojvodine. Sad pitam Ministarstvo i gospodina ministra koji status ima prištinska, zapravo Biblioteka AP Kosova u Prištini kada je ona u potpunosti izbačena. Ona se samo nominalno pominje u određenom članu, ali uopšte te odredbe nisu razrađene normativno u ovom zakonskom predlogu. Hvala.
Na član 36. amandman je podnela narodni poslanik Gorica Mojović. Vlada je prihvatila amandman. Da li neko želi reč? Na član 38. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević, Miroslav Markićević i Aleksandra Ilić. Gospođa Zlata Đerić ima reč.
Podneli smo amandman na član 38. gde smo tražili da se on menja i glasi: "Bibliotečko-informaciona građa i izvori čuvaju se na adekvatnim nosiocima informacija u prostorijama u kojima su na odgovarajući način zaštićeni od požara, vlage, fizičkih, bioloških, hemijskih i drugih uzročnika koji bi mogli dovesti do njihovog oštećenja, uništenja, zloupotrebe ili neovlašćene izmene". U obrazloženju smo naveli da ako se amandmanom poboljšava odredba ovog člana zakona u jezičkom i logičnom smislu, s obzirom da se tumačenjem predloženog teksta može zaključiti da je moguće i čuvanje bibliotečke građe i van adekvatnih prostorija, mislili smo da je to trebalo precizirati. Nije prihvaćen ovaj amandman mada je veliki broj naših amandmana usvojen, smatrali smo da bi možda naknadnim usvajanjem ministar mogao ispraviti ovu grešku. Zaista, smatramo da ovim preciziranjem u prostorijama poboljšava se odredba ovog člana.
Na član 45. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Radovan Radovanović. Vlada nije prihvatila amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 46. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Radovan Radovanović. Vlada nije prihvatila amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 46. amandman je podnela narodni poslanik Gorica Mojović. Vlada je prihvatila amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 46. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević, Miroslav Markićević i Aleksandra Ilić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 47. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević, Miroslav Markićević i Aleksandra Ilić. Vlada je prihvatila ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Da.)
Doduše javila sam se po prethodnom amandmanu. Ovaj amandman je prihvaćen i zahvaljujemo se gospodinu ministru a kod prethodnog amandmana koji se odnosi na član 46. on nije prihvaćen. Smatrali smo da smo malo preciznije odredili zakonske odredbe koje se odnose na obavljanje poslova diplomiranog bibliotekara, ali prihvatili smo obrazloženje ministra.
Na član 48. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević, Miroslav Markićević i Aleksandra Ilić. Vlada je prihvatila amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 49. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Vlada nije prihvatila amandman. Da li neko želi reč? (Da.)
Zahvaljujem gospođo predsedavajuća. Gospodine ministre, ono što je skoro u svim zakonskim predlozima u zadnje vreme, zadnjih godina postao manir vlasti, to je reč o stručnom usavršavanju zaposlenih, pa ovaj zakonski predlog to sadrži i obuhvata. Zaposleni imaju obavezu da svoj posao obavljaju u skladu sa propisanom tehnologijom rada i zakona. Formalno usavršavanje je neophodno samo kada se menja ta tehnologija rada ili propis. Ako ovaj zakon propisuje obavezu, takođe je neophodno da predvidi i sankcije po ne izvršavanju tih obaveza. Ovaj zakonski predlog nema sankcije u slučaju ne izvršavanja obaveza iz člana 49. stručnog usavršavanja zaposlenog. Ne znam da li će neki podzakonski akt to da propiše, verovatno hoće, reći ćete da hoće, imate nameru. Koristim ovaj amandman da vas pitam kada ćete, u kom vremenskom roku ćete uraditi izmene i dopune ovog zakona? To bih vas molio da nam odgovorite, s obzirom da pojedini predlozi i ostala dva zakona su vezani za taj krovni zakon. Neophodne su izmene istih, i u krovnom i u ovim zakonima. Danas je Petrovdan gospodine ministre, 12. jul. Sigurno je napolju preko 30 stepeni i danas se čuju pištaljke, zvukovi su vam poznati, uz njih ste došli na vlast. Toliko o standardima građana koji su na temperaturi od preko 30, ne znam ko danas koristi pištaljku, ali i danas neko protestuje na ulicama Beograda. Ako se ovim zakonom, ovim članom propisuje stručno usavršavanje deo tog stručnog usavršavanja pada na teret lokalnih samouprava jer su one osnivači svojih biblioteka. U načelnoj raspravi sam vam rekao o kakvoj situaciji, kakvi budžetski prihodi, kakav budžet je lokalnih samouprava i da li će oni koji obično nisu politička lica, a to su direktori biblioteka lokalnih samouprava moći da se izbore za ovaj deo, za ove zakonske odredbe, a to je stručno usavršavanje zaposlenih ubibliotekama lokalne samouprave. Vrlo teško s obzirom da se radi o velikim sredstvima i nije problem samo stručno usavršavanje. Problem je kada birate agencije koje se bave ovom oblašću onda miljenici svake a i ove vlasti dobijaju posao, a ovo sam vam nadovezao priču kako se troše budžetska sredstva, kako neko pa taman i ministar ne bi smeo da propisuje ovakve uslove, a u članu 49. u zadnjem stavu, način akreditacije programa stručnog usavršavanja, kao i način organizovanja i sprovođenja stalnog stručnog usavršavanja u bibliotečko-informacione delatnosti propisuje ministar nadležan za kulturu. Ovo je sve trebalo, gospodine ministre, razraditi predloženim zakonom, doneti ili podzakonske akte i to ste trebali da naglasite kada ste obrazlagali, niste, zato vas ja napominjem, a ne da se na volji čak i ministra ostavi ovaj deo obaveza da propisuje ministar nadležan za kulturu. Podsećam vas da uslovi konkursa za direktore biblioteka su vrlo rigorozni. Mnogo je teže postati direktor lokalne biblioteke nego ministar u Vladi Republike Srbije, ovo lično se ne odnosi na vas nego vam govorim o uslovima konkursa, znači direktora za biblioteke i izboru ministara, to može da bude čisto politička stvar. Zbog toga, zbog načina trošenja, zbog propisivanja raznih licenci, molim vas da navedete primer zakona u Zapadnoj Evropi koji u svom zakonskom predlogu sadrži član 49. u ovom zakonu a isti takav tip člana su i ostala dva zakonska predloga predvideli i da nas povežete sa praksom tih zemalja, ne radi se čak ni o razvijenim zemljama. Ovakva obaveza, ona ide u okviru posla, nije propisana zakonom. Podrazumeva se tehnologijom radnog mesta, rada, ne možete biti primljeni na radno mesto, uostalom ako ne izvršavate određene obaveze a ako se već vrše i dobijaju licence i vrše seminari usavršavanja onda je to obično u razvijenijim zemljama koje su nama primeri u pravnoj praksi i u drugim zakonskim okvirima na teret države. Zahvaljujem.
Na član 54. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić i Srđan Spasojević. Vlada je prihvatila amandmana. Gospođa Đerić želi reč.
Poslanička grupa Nove Srbije na ovaj član je podnela dva amandmana. Dakle, jedan je amandman koji je prihvaćen. Ovaj se član inače bavi kaznenim odredbama zakona. Mislim da smo u načelnoj raspravi svi vrlo korektno, i gospodin ministar konstatovali da su novčane kazne koje inače kod nas malo uređuje neki drugi zakon, pa se po toj inerciji pratilo verovatno i u ovom zakonu. Prevelik je kad je u pitanju ova vrsta delatnosti jer ako znamo prvo da svaka država, kad počne da štedi, prvo počne da štedi na kulturi, onda znamo i u kakvom teškom finansijskom materijalnom položaju su sve naše biblioteke. Knjige se prvo svi odreknu, a oni ljudi koji rade u ovom poslu, uvek sam stajala iza te tvrdnje, su zaista iskreni zaljubljenici u ovaj posao i ljudi koji vole i poštuju knjigu. Setiće se gospodin Ministar da je Dositej svojevremeno rekao – čovek koji ukrade knjigu treba da bude nagrađen. Dakle, to je jedina krađa koju možemo da tolerišemo i da oprostimo. Zahvaljujem vam se što ste prihvatili amandman koji se odnosi na smanjenje novčane kazne za biblioteke. Zaista 500.000 dinara kada bi platio neko za ovakve prekršaje, koji su predviđeni, mogao bi odmah da stavi katanac na tu istu biblioteku, a znamo kakvi se prekršaji inače u drugim privrednim delatnostima čine pa nisu tako surovo sankcionisani, da ne kažemo da su vrlo često i nagrađeni. Smatrali smo da ste mogli prihvatiti i ovaj amandman kolege Miroslava Markićevića i Koleginice Aleksandre Ilić jer bitno bi se precizirao ovaj član i možda bi doprineo tom kvalitetnijem radu, ali u svakom slučaju i sa ovim prihvatanjem mislim da će ovaj zakon pomoći bibliotečkoj delatnosti da bude i uređena i kvalitetna, onako kako je i do sada bila, a sad još mnogo bolja.
Zahvaljujem gospođo Đerić. Na član 54. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miroslav Markićević i Aleksandra Ilić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 55. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Reč ima gospodin Mijatović. Morate se prijaviti. Hvala.
Zahvaljujem gospodine potpredsedniče. Član 55. kaže – biblioteka koja u smislu ovog zakona obavlja bibliotečko-informacionu delatnost uskladiće organizaciju, rad i opšte akte sa odredbama ovog zakona u roku od godinu dana od dana njegovog stupanja na snagu. Mi smatramo da je taj rok od godinu dana suviše kratak i predložili smo da od tri godine od donošenja podzakonskih akata za sprovođenje ovog zakona. Znači da to bude, ministar je otišao, no dobro. Rok za usklađivanje, organizacije rada i opštih akata biblioteke sa odredbama ovog zakona od samo godinu dana je prekratak, posebno ako se ima u vidu da je članom 56. propisan rok od šest meseci, za donošenje podzakonskih akata, koji su neophodni za sprovođenje zakona i usklađivanje rada biblioteka sa zakonom. Iz obrazloženja nije moguće utvrditi zbog čega je neophodno, ili barem veoma korisno da se usklađivanje obavi u tako kratkom roku, kao i da li za to postoje materijalni i drugi uslovi. Kako je malo verovatno da biblioteke mogu da sprovedu zakonom u tako kratkom roku, postavlja se pitanje da li će ova država da posle tog roka pozatvara sve biblioteke, koji nisu uspele da usklade svoj rad sa zakonom.Na to bi ministar trebao da da odgovor. Inače, po već ustaljenom domaćem običaju će morati da se toleriše kršenje zakona, jer nema uslova da se primeni u tom roku. Time se, naravno stvara opšta klima nepoverenja u zakone i kršenje zakona, što se u našem slučaju "leči" naknadnim menjanjima neprimenljivih zakona, pre nego što primena i počne. Ovo ne bi bio ni prvi ni poslednji zakon koji ćemo na ovaj zakon ne primenjivati ili ćemo doneti po hitnom postupku zakone, a onda posle toga promeniti za dve godine. Dugoročna posledica je opšte državno rasulo, koje u ovoj državi već vlada za razliku od ovako kratkih rokova koji propisuju naši novokomponovani zakoni u državama EU u kojima se ova odlazeća vlada već zaklinje i rokovi ponekad iznose i po deset godina, a oni koji već obavljaju delatnosti uživaju mnoge olakšice u tom procesu. Zahvaljujem.
Hvala. Na član 56. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Reč ima gospodin Mićo Rogović.
Zahvaljujem gospodine Novakoviću. Još moram da se osvrnem još jednom na prethodni amandman, jer zaista je vrlo bitno ovo što je moj kolega Mijatović rekao i što je poslanička grupa SNS tražila da se u roku od godinu dana promeni i da to bude zakonski rok od tri godine. Moram da naglasim šta u slučaju, još jednom, biblioteka koje ne u smislu ovog zakona, ne usklade opšte akte sa odredbama ovog zakona. Da li znači da ćemo ih zatvoriti? Nema razloga da dolazimo u situaciju da posle godinu dana ponovo donosimo izmene i dopune ovog, nadam se, zakona koji će se usvojiti i da shvatimo da ovi rokovi zaista za ovakvu oblast su mali i nema razloga da se taj rok ne pomeri na tri godine. Mi smo tako vezano za amandman na član 56. tražili da se posle stava 1. u amandmanu na član 56. koji kaže da podzakonski propisi za sprovođenje ovog zakona se donose u roku od šest meseci do dana stupanja na snagu ovog zakona, da se doda stav 2. koji glasi: da do donošenja propisa iz stava 1. ovog člana primenjivaće se podzakonski akti doneti u skladu sa zakonom o bibliotečkoj delatnosti Službeni list 34/94 i 101/05. Ovo je pravna praksa. Prema opštim pravnim pravilima, svi podzakonski akti koji prestaju da važe, odnosno prestaju da važe sa danom prestanka važnosti zakona, na osnovu koga su doneti. Zbog toga je smisleno da postoji dopuna člana 56. jer mislim da ćete neusvajanjem ovog amandmana onemogućiti normalan rad biblioteka i drugih državnih organa u ovoj oblasti u periodu do donošenja propisa u skladu sa ovim zakonom, odnosno u periodu do usklađivanja sa ovim zakonom. Zahvaljujem.
Hvala gospodine Rogoviću. Na član 57. amandman koji su, sa ispravkom, zajedno podneli poslanici Meho Omerović, Munir Poturak i Bajram Šehović. Vlada je prihvatila. Da li neko želi reč? Ne. Ovim smo završili pretres o svim amandmanima. Zaključujem pretres Predloga zakona, u pojedinostima. Obavili smo pretres predloga zakona u načelu i u pojedinostima, a Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O STAROJ I RETKOJ BIBLIOTEČKOJ GRAĐI, u pojedinostima. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Nikola Žutić, Tomislav Nikolić, Jorgovanka Tabaković, Zoran Antić, Veroljub Arsić, Zoran Babić, Igor Bečić, Jelena Budimirović, Stefan Zankov, Oto Kišmarton, Milan Knežević, Saša Maksimović, Zoran Mašić, Predrag Mijatović, Ljiljana Miladinović, Borislav Pelević, Mileta Poskurica, Gojko Radić, Mićo Rogović, Vučeta Tošković, Dragan Čolić, Dragan Šormaz, Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga, Radovan Radovanović, Ljubomir Kragović, Milorad Buha, Goran Mihajlović, Filip Stojanović, Nikola Savić, Zlata Đerić, Srđan Spasojević, Miroslav Markićević, Aleksandra Ilić, Aleksandar Martinović, Svetlana Stojanović, Meho Omerović, Munir Poturak i Bajram Šehović. Primili ste izveštaj Zakonodavnog odbora i mišljenja Vlade o amandmanima pre prelaska na pretres u pojedinostima podsećam vas da je narodni poslanik Gorica Mojović, pisanim putem povukla amandman koji je podnela na član 24. Narodna skupština je obavila načelni pretres pa saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Narodni poslanik Nikola Žutić podneo je amandman na naziv Predloga zakona i dobija reč. Izvolite gospodine Žutiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na naslov Predloga zakona i predložio sam da se zakon izmeni, da se reč – bibliotečka građa, briše i zameni rečju – knjizi. Već sam i u načelnoj raspravi istakao – bibliotečka građa, podseća na nekakav graditeljski drveni materijal i da je to potpuno neprimeren termin u bibliotekarstvu, a do sada je bio u upotrebi samo u arhivskoj struci i nažalost, istorijskoj nauci, često istoričari i naučnici pominju upravo taj termin – arhivska građa, umesto arhivskog dokumenta. Kao varijantu naziva ovog predloga zakona, predložio sam rešenje da se zakon nazove – zakon o staroj i retkoj knjizi i bibliotečkom materijalu. Po meni je termin – materijal, ipak prihvatljiviji od termina – građa. Predložio sam jezičku formulaciju bibliotečka građa, da je trebalo zameniti u svim članovima sa formulacijom – knjiga, ili knjiga i bibliotečki materijal. Hvala.
Na član 2. amandman koji je podnela grupa od 21 narodnog poslaničke grupe Napred Srbijo. Vlada je prihvatila amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman koji je podnela grupa od 21 narodnog poslaničke grupe Napred Srbijo. Reč ima narodni poslanik Mićo Rogović.
Mi smo tražili izmenu člana 3. Predloga zakona i on bi trebalo da glasi – odredbe ovog zakona se jednako primenjuju na staru i retku i bibliotečku građu, koja je nastala na teritoriji Republike Srbije ili u javnoj svojini, ili u svojini fizičkih ili pravnih lica na koje imaju prebivalište, odnosno sedište na teritoriji Republike Srbije. Šta smo hteli ovim amandmanom? Jasno proširenje i na staru i na retku bibliotečku građu na jezicima nacionalnih manjina i da se na tu građu primenjuju jednako odredbe ovog zakona. Mislim i dalje iako sam rekao u načelnoj raspravi, da je ovde napravljen propust i da u članu 7. Predloga zakona o staroj i retkoj bibliotečkoj građi, propisuje se da staru i retku bibliotečku građu čine stare srpske knjige, knjige na srpsko-slovenskom i srpskom jeziku, slično, i mislim da nije dovoljno sve ono što je u članu 7. navedeno da bi se odnosilo na staru i retku bibliotečku građu koja je izašla, odnosno koja postoji na jezicima nacionalnih manjina. Najbolji način za prevazilaženje ovakve situacije bio je da prihvatite amandman koji je SNS podnela. Zašto niste, to vi znate, ali nije dovoljno to što je navedeno u članu 7. gde u tački 2. govori se o starim stranim knjigama, ne moraju knjige na jezicima nacionalnih manjina da budu obuhvaćene samo ovim terminom strarih stranih knjiga rukopisa i štampanih knjiga.
Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Radovan Radovanović. Niko ne želi reč. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Ljubomir Kragović. Reč ima gospođa Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, kolega Ljubomir Kragović je u ime poslaničke grupe SRS podneo više istovetnih amandmana na sva tri ova predloga i radi se o ozbiljnim amandmanima, pogotovo, s obzirom na okolnosti i činjenice koje su trenutno aktuelne na političkoj sceni Srbije, o čemu želim da kažem nekoliko reči, kao obrazloženje zbog čega smatramo da je Vlada Republike Srbije bila u obavezi da prihvati ovaj amandman. Član 4. govori o tome o obavezama nadležnih organa, koji govori o organima Republike Srbije, AP i dalje jedinica lokalnih samouprava itd. Amandmanom smo skrenuli pažnju da ne može da stoji jednina Autonomna pokrajina u ovom članu, i u svim članovima, zakonima, podzakonskim aktima i svuda gde se pominje Autonomna pokrajina, kada je u pitanju Republika Srbija, obavezno je da stoji – autonomne pokrajine. Srbija ima dve autonomne pokrajine. Autonomnu pokrajinu Vojvodina i Autonomnu pokrajinu Kosovo i Metohija. To što je KiM trenutno okupirana teritorija, to što pokušavaju da nam nametnu činjenicu da KiM nisu u nadležnosti Republike Srbije, to je stvar nekih drugih. Mi u Srbiji, na kojem god mestu smo, a vi iz Vlade prevashodno ste u obavezi, odnosno smo u obavezi da ne prihvatamo činjenicu da postoji ta lažna država Kosovo, jer ona nije međunarodno priznata. Nažalost, sve više se potkradaju ovakve stvari od raznih međunarodnih sporazuma do i naših zakona, gde se ispod žita pojavljuje samo jedna Autonomna pokrajina i na ovaj način Vlada Republike Srbije, takođe posredno priznaje lažnu državu Kosovo. To što ćete, da je ministar ovde verovatno bi reagovao i rekao da nikome u Srbiji ne pada na pamet da prizna državu Kosovo, to je nešto što slušamo svakodnevno i niko to ne dovodi u pitanje i niko neće ni tražiti, niti je do sada tražio od zvaničnika u Republici Srbiji da priznaju Kosovo formalno, ali na ovaj način i na slične načine, vladajući režim pokazuje da prihvata da je na teritoriji Srbije formirana još jedna država, lažna država Kosovo. Sve češće smo svedoci da zvaničnici raznih evropskih zemalja otvoreno govore da će uslov ulaska Srbije u EU, biti dobrosusedski odnosi sa lažnom državom Kosovom. To je veoma opasno i to takođe znači priznanje. To što neće da vam kažu, potpišite, Kosovo je država, to ne znači ništa. Ako vam kažu, potpišite dobrosusedske odnose sa Kosovom, onda to znači, traže od vas da je lažna država Kosovo, zapravo država i vi to iz dana u dan na ovaj ili onaj način prihvatate. Samo ćete jednog dana da se pojavite u javnosti medijima, i da kažete, to je faktičko stanje i mi moramo da uspostavimo dobrosusedske odnose, a sa kim, sa delom svoje države. Da li je to međunarodno moguće? Nije. Da li će te vi to da prihvatite? Hoćete, zato što ste vi zarad ulaska u EU spremni na sve. Mi smo ovih dana svedoci i ovde je gospodin Borko Stefanović odgovarao poslanicima na pitanje, na temu koju je inicirala poslanička grupa SRS i zamislite čuda kako ste namestili da on odgovara na pitanja i ministar za KiM i ostali predstavnici Vlade, samo dva dana uoči potpisivanja nekakvog sporazuma sa Editom Tahiri i predstavnikom lažne države Kosovo. Kako to ne namesti predsednik parlamenta da se o tome raspravlja posle toga? Sve vreme gospodin Borko Stefanović nas je ovde ubeđivao da neće biti onako kako smo mi tvrdili da će biti, nažalost. Mi nismo srećni što se to desilo. Mi nismo srećni što sve ono što mi kažemo, mi iz SRS, pokaže se za izvesno vreme kao tačno. Ali, činjenica je da smo mi jedini koji pokušavamo otvoreno i koji govorimo otvoreno o tome i koji skrećemo pažnju režimu Boris Tadića da moraju pod hitno da prekinu svaki kontakt sa EU. EU je neprijatelj srpskih nacionalnih interesa, neprijatelj države Srbije. Šta je uradio gospodin Borko Stefanović, ne znamo u ime koga? Priznavanje ličnih dokumenata, ličnih karata, lažne države Kosovo, vozačkih dozvola, katastarskih operata. Gde je tu interes države Srbije. Gde je tu interes Srba sa KiM koji žive tamo? Nema ga. Pitajte te ljude. Kažu ljudi – pa, ništa on nije nama uradio, on je pomogao Šiptarima. Jer, Srbi znaju gde su za koju opštinu sa KiM privremeno izmeštene matične knjige, katastarski operati, odu lepo oni koji su sa teritorije Prištine u Kruševac i izvade tamo lična dokumenta. Ovo što radi režim, režim pomaže Šiptarima, da oni mogu, ne samo da dođu do ličnih dokumenata na teritoriji KiM, u delu koji oni nazivaju država, lažna država Kosovo, nego da mogu i da ih zloupotrebljavaju. Zamislite šta će se desiti kada katastarski operati dođu u ruke šiptarskim tzv. vlastima, kada oni iscrtaju kako njima padne na pamet, pa kad jednog dana dođemo u situaciju da vidimo da Srbi nemaju uknjiženu imovinu na teritoriji KiM? Veoma opasno i zato je ovaj amandman da bismo skrenuli pažnju da morate na svakom koraku, na svakom mestu da vodite računa o tome, da nikad ne potpišete ni jedan sporazum i da nikad ne donesete ni jedan zakon gde nećete uvažavati činjenicu postojanja dve autonomne pokrajine na teritoriji Republike Srbije. Kaže Borko Stefanović da to što je on priznao, opet pitamo, ne znamo u čije ime, jer ga Skupština nije poslala, a trebalo bi valjda nekoga Skupština da ovlasti, i da se tamo ponaša u skladu sa stavovima Skupštine i Rezolucije koja je doneta u ovom parlamentu, on kaže – ne priznaju se, zapravo, u Srbiji ni lične karte, ni vozačke dozvole, kako on kaže, kosovskih vlasti, a mi kažemo lažne države Kosovo. U terminologiji morate da vodite računa, nikada niko ne sme da kaže država Kosovo, vlasti na Kosovu, nego uvek moramo da govorimo da se radi o lažnoj samoproklamovanoj državi Kosovo, a da je to, zapravo, teritorija Republike Srbije i po Ustavu i stvarno i istorijski i kako god hoćete. On kaže, dakle, da se ova dokumenta neće priznavati na ostalom delu Republike Srbije, jer će se na liniji razdvajanja, na tzv. administrativnoj liniji, izdavati neka potvrda koja će se koristiti u Srbiji, u drugom delu Srbije, koji nije KiM. Pitamo mi sada predstavnike Vlade, možda će oni da pitaju Borka Stefanovića, na osnovu čega će da se izda na toj administrativnoj liniji taj neki papir? Na osnovu dokumenata lažne države Kosovo. Dakle, iz dana u dan, korak po korak, gospodo iz režima, faktički i posredno priznajete lažnu državu Kosovo. Radite protiv Ustava Republike Srbije, radite protiv interesa Republike Srbije i građana Republike Srbije. Činite krivično delo koje ne zastareva, za koje ćete kad tad odgovarati, predstavnici režima, pre svega Boris Tadić, koji je glavnokomandujući u svemu ovome. Za razliku od ovog amandmana, koji nije prihvaćen, dakle, ako ovo obrazloženje nije dovoljno, onda zaista ne znamo šta bi bilo pravo obrazloženje. Vi kažete – amandman se ne prihvata zato što se korišćenjem malog slova "a" podrazumeva da se formulacija iz Predloga zakona odnosi na obe autonomne pokrajine. To, naravno, nije tačno. Može da se odnosi i na šest autonomnih pokrajina, koje planira uskoro da formira Mlađan Dinkić, na osnovu ovog zakona koji je ovde usvojen, o tzv. decentralizaciji koja faktički nije decentralizacija nego novo cepanje Srbije. Ako je čak i ovako, a šta vam onda smeta da prihvatite amandman SRS, pa da jasno i glasno kažete – autonomne pokrajine? Da li to menja suštinu zakona? Ne. Ali, menja ono što vi morate da ispunjavate, i to je problem. Sa druge strane, mi u SRS smo bili vrlo iznenađeni podnošenjem jednog skandaloznog amandmana i prihvatanjem Vlade Republike Srbije tog amandmana. To je zaista neverovatno. Amandman se odnosi na član 2. Iako je Vlada prihvatila taj amandman u priličnom je kontekstu sa ovim amandmanom, i zato želim nešto da kažem i o tome. To je član 2. koji kaže da je stara i retka bibliotečka građa kulturno nasleđe od posebno državnog i nacionalnog interesa za Republiku Srbiju itd. Nekome je palo na pamet da iz ovog briše reči "državnog i nacionalnog". Nego koji je interes stara i retka bibliotečka građa, nego kulturno nasleđe od posebnog državnog i nacionalnog interesa za Republiku Srbiju? Neverovatno je da je Vlada prihvatila ovaj amandman. Razumemo mi motive podnosioca amandmana. Podnosioci su, da podsetimo, tzv. poslanici, to su oni što su pre tri godine ukrali mandate SRS i koji pripadaju Naprednoj stranci. Njihovi motivi su jasni, jer njihov predsednik, Tomislav Nikolić, ponavlja više puta da je politika DS dobra, samo da bi je oni sprovodili brže. To, naravno, znači da bi se oni brže odrekli Kosova, oni bi ostavili još više ljudi bez posla i brže bi to radili, oni bi brže uništavali privredu i oni bi brže uništavali srpske nacionalne interese. Evo i dokaza. Oni, dakle, ne žele ni da u ovom zakonu stoji da je bibliotečka građa od posebnog državnog i nacionalnog interesa. Vi, naravno, pošto se režim i naprednjaci odlično slažu u svemu, pošto dele iste političke vrednosti, vi brže bolje prihvatiste ovaj amandman. Amandman gde tražimo da u ovom zakonu, kao u svim zakonima, ponavljam, i podzakonskim aktima, i u formalnoj i u neformalnoj komunikaciji, nikada ne sme da se izostavi da postoje u Srbiji dve autonomne pokrajine, to niste prihvatili. Ovo zaista govori o odnosu vladajućeg režima, pre svega, prema Republici Srbiji, prema srpskim nacionalnim interesima i prema poštovanju Ustava. Naravno, ovo takođe ide korak po korak, koji će na kraju rezultirati menjanjem Ustava, a suština promene Ustava biće brisanje preambule koja garantuje da je Kosovo i Metohija sastavni deo Republike Srbije. Vi zato donosite zakone koji su danas neustavni, ali planirate da jednog dana budu ustavni. Dakle, neustavno je ovo što radite. Hvala lepo.
Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Izvolite.
Dame i gospodo, uvaženi građani Srbije, u ime SRS podneo sam amandman na član 4. i predložio da se posle stava 1. u članu 4. doda stav 2. koji glasi – Republika Srbija obavezna je da se brine o doslednoj primeni međunarodnih konvencija o zaštiti materijalnog i nematerijalnog kulturnog nasleđa u regionu i inostranstvu. Za SRS je vrlo značajno da se u jednom zakonu ugradi klauzula koja će obavezivati sve državne institucije da vode računa o kulturnoj građi, kako u Srbiji tako i u regionu, jer nesrećnim okolnostima 90-e godine do 95-e godine izgubili smo mnogo srpskih teritorija na kojima su Srbi gradili, radili i stvarali, gde su ostavili ogromnu kulturnu baštinu i obaveza državne institucije Republike Srbije je da zaštite sve ono što predstavlja kulturnu baštinu. Nažalost, odbili ste ovaj amandman sa nakaradnim obrazloženjem, gde kažete – amandman se ne prihvata zato što nije precizirano na koji način Republika Srbija ima obavezu da se brine o zaštiti materijalnog, nematerijalnog kulturnog nasleđa u inostranstvu. Onaj ko je dao ovaj odgovor da zna materiju onda bi video da u međunarodnoj pravnoj praksi, u međunarodnom pravnom životu postoji ogroman broj međunarodnih konvencija koje su donošene posebno posle Drugog svetskog rata od strane Organizacije UN, između ostalog osnovana je specijalizovana organizacija, Organizacija UN UNESKO, koji vodi računa da zaštiti kulturnu baštinu sveta. Da ova država, državna institucija Republike Srbije vode računa o tome, sve te konvencije i sva druga međunarodna pravila su ratifikovana u ovoj skupštini, odnosno prethodnim skupštinama i ona su u pravnom životu Republike Srbije. Obaveza državnih organa državnih institucija jeste da štite kulturnu baštinu ovako kao što ste vi naveli, ali da se striktno primenjuju međunarodne konvencije na koje mi imamo pravo, jer su to međunarodna pravila. Šta je bio cilj pored toga, ovog amandmana? Jeste da se zaštiti kulturna baština Srba u onim delovima srpskih zemalja koje su danas etnički očišćene, gde Srbi danas ne žive ili žive u vrlo malom broju zbog etničkog čišćenja koje je usledilo u periodu od 90-e, 91-e godine. Prevashodno to misli na prostore Republike Srpske Krajine, gde je u periodu od 90-e do 95-e godine genocidnim aktivnostima Hrvatske države etnički očišćeni prostori Dalmacije, Like, Banije, Korduna, Slavonije i ostali prostori srpskih zemlja. Na tom području uništeno je, u tom periodu 78 pravoslavnih objekata sa ikonama, sa ikonostasima, sa duhovnim blagom koje se nalazilo u tim pravoslavnim objektima. Uništeno je 29 muzeja, sva imovina pokretna i nepokretna je uništena, zapaljena, devastirana. Uništeno je i zapaljeno 40 biblioteka, sva ćirilična izdanja koja su se našla u tim bibliotekama je zapaljeno, isto onako kao što je inkvizicija radila u srednjem veku, tako je to učinila Hrvatska država i hrvatske oružane policijske snage. Uništeno je 920 spomenika najviše onih iz Drugog svetskog rata. Isto ta država koja se kune u antifašizam, uništavala je sve ono što je obeležje borbe protiv fašizma. Uništeno je 3000 spomen ploča koji govore o srpskom životu, bitisanju srpskoj književnosti i srpskoj kulturi na prostoru Republike Srpske Krajine i Republike Hrvatske. S pravom politikolog i uvaženi prof.dr Svetozar Livada u svojoj knjizi "Etničko čišćenje – ozakonjeni zločin stoleća" kaže da se radi o kulturocid i kaže:"kulturocid nije nastao usled ratnih sukoba nego je to deo strategije etničkog čišćenja bez ostatka. Na očigled sveta, kopni i nestaje krajiško duhovno i kulturno blago, muk i tišina zavladali su duhovnim bićem Srba Krajišnika. Strah, beznađe, nemaština, gubitak identiteta i nacionalnog dostojanstva pretvorio se u osećaj apsolutnog beznađa. Pasivan odnos srpskih institucija, znači davanje saglasnosti i odobravanje neprijateljske rušilačke politike". Nezabeleženo da jedan narod izgubi svoju kulturu, a državne institucije Republike Srbije ne preduzimaju ništa da se preostala kulturna baština sačuva, da se stavi u neki odnos, da se zaštiti. Obaveza ove države i ovog naroda je da zaštiti ono što je preostalo tamo i da se sanira sve ono što se može sanirati. Nažalost, nema pomaka. Bili smo svedoci u zadnjih desetak godina zahteva od strane Hrvatske da im se vrati njihova kulturna baština. Treba da se vrati kulturna baština. Međutim, radi se ipak i srpskoj kulturnoj baštini. Iz pravoslavnih crkava u Vukovaru, u Dalju itd, koje su prenete ovde, koje su čak ovde i sanirane, u smislu sanacije onih oštećenja koja su nastala u toku rata itd, sve je to vraćeno. Kakva je sudbina, konkretno govorimo o bibliotekama, svih onih biblioteka koje su zapaljene tamo, kulturne baštine koja je nestala u plamenu, koja ja izgorela? O tome moramo govoriti. Ovaj parlament mora da se uokviri u sve ono što predstavlja međunarodno pravo. Međunarodno pravo, međunarodne konvencije daju nam za pravo da štitimo i čuvamo sve ono što predstavlja deo naše istorije, deo našeg bitisanja na prostorima Republike Srpske Krajine, Republike Srpske, Kosova i Metohije itd. Poslednjih mesec dana mogli smo videti nasrtaje na kulturnu baštinu i kulturne spomenike na KiM. Od koga? Od strane međunarodne zajednice, to moramo jasno reći. Ko nasrće? Nasrću Francuzi i Amerikanci, jer iza aktivnosti Albanaca stoje oni i oni guraju to da naše svetinje postanu i preoblikuju se kao deo kosovskog identiteta, kosovskog bića i kosovske zaostavšine. Na sreću, to još nije učinjeno, ali nije isključeno da nećemo doživeti u budućnosti takve nasrtaje, gde će nam otimati i uzeti sve ono što predstavlja deo srpskog identiteta. Ono štoje bitno naglasiti, to je da država nije u funkciji. Izneću konkretne činjenice, gde sam svedok i gde su svedoci određeni kulturni radnici koji su učestvovali u aktivnostima spašavanja kulturnog blaga srpskog Dubrovnika. Ono što je bitno naglasiti to je da vrlo mali broj Srba zna da je na prostoru Dubrovnika početkom prošlog veka delovala Matica srpska dubrovačka. Osnovana je 1. avgusta 1909. godine, vrlo značajna kulturna, prosvetna i naučna institucija Srba, rimokatolika i pravoslavaca. Ova kulturna institucija je objavljivala knjige, časopise, naučne radove i imala je vrlo bogatu izdavačku delatnost. Pored toga, brinulo je o prosveti, o mladim kadrovima, školovala je omladinu na srpskim prostorima, u Beču, Rimu itd. Matica srpska dubrovačka je u periodu svog delovanja, od 1909. do 1914. godine, objavila 16 značajnih dela Srba rimokatolika i Srba pravoslavaca. Znači, pre sto godina. Kada je jedna grupa intelektualaca pokušala da nađe te knjige koje je izdala Matica srpska dubrovačka naišli smo na probleme kako doći do njih, ukupno 16 izdanja. Zašto je teško doći do njih? Zato što je uništeno kulturno blago Srba. U Dubrovniku je Matica srpska dubrovačka imala biblioteku, negde u ratu, da li u Prvom ili Drugom svetskom ratu je uništena, nestala je i pitanje je gde sada u kulturnim institucija Republike Hrvatske postoje ta dela. Jedan deo građe našli smo u Matici srpskoj, drugi smo našli u drugim kulturnim ustanovama u Republici Srbiji, a li ni jedna instituciji u Republici Srbiji nema 16 knjiga, da ne govorimo o časopisima, na stotine časopisa koje je objavila ova kulturna ustanova. Obećao sam ministru, kao i kolegama, Momiru Markoviću, da ćemo predati izdanja ove značajne naučne ustanove srpskog naroda. Sačuvali smo od zaborava 16 knjiga. Održan je jedan naučni skup ovde u Beogradu i moram da se kritički osvrnem na mesto i poziciju predsednice Skupštine i administracije sekretarijata Skupštine, jer smo tražili da se u maloj sali ove skupštine održi naučni skup čiji je cilj da sačuvamo kulturnu baštinu i kulturno biće i da sve ono što je vezano za Srbe rimo-katolike i Srbe pravoslavce u smislu očuvanja srpskog identiteta Dalmacije i Dubrovnika sakupimo na jednom mestu i objavimo. Na tom naučnom skupu koji, nažalost, nije održan ovde, nego u Zemunu, objavljeno je 25 naučnih radova i sve se to nalazi ovde. To ćemo vam dati, kao što smo dali i SANU, Biblioteci Srbije, Marici srpskoj u Novom Sadu, a daćemo i Ministarstvu, jer Ministarstvo mora da zna. U ime inicijativnog odbora za sazivanje ovog naučnog skupa, obavestio sam Ministarstvo finansija, Ministarstvo kulture, kao i nadležne druge institucije, Akademiju i Maticu srpsku, međutim, niko se nije odazvao. Toliko njih interesuje baština i tradicija, zaštita stare i retke građe, da niko nije došao. Ono što je bitno naglasiti a to je da je aktivnost nekolicine entuzijasta sačuvana od zaborava, izdavačka delatnost Matice srpske Dubrovačke, sačuvano je sve ono što je bilo vezano za identitet Srba na prostorima Dalmacije, Dubrovnika, Boke Kotorske, Banije, Like, Korduna itd. Znači, ukupno 18 knjiga, bez ičije materijalne podrške i pomoći. Ako malo analiziramo rad Ministarstva kulture i ovih naučnih ustanova, onda vidimo da su im važnije neke druge aktivnosti nego stvarno čuvanje stare građe. Tako će sudbina i ovog zakona biti stavljena negde u stranu i stvarna materijalna zaštita kulturnih dobara i kulturne baštine neće biti onakva kako je to predviđeno ovim zakonom. Prevashodno nemamo strategiju u smislu zaštite, nemamo pisane planove o tome šta nam je prevashodni zadatak da učinimo u smislu zaštite, nemamo obezbeđena finansijska sredstva, tako da je ovaj zakon samo mrtvo slovo na papiru i on kao takav neće imati svoju materijalizaciju, a donosimo ga baš zato da bi materijalno zaštitili sve ono što se mora štititi. Kada govorimo o zaštiti, onda moramo reći da pored državnih institucija, Ministarstva kulture, postoje značajne kulturne institucije koje moraju biti u funkciji, prevashodno SANU, koja predstavlja temelju i osnovu znanja, struke, iskustva i svega onoga što je vezano za našu kulturnu tradiciju. Međutim, SANU takođe je van funkcije. Matica srpska u Novom Sadu, kao značajna kulturna institucija je takođe skrenula sa puta. Prevashodno, nemaju novčanih sredstava. Sa druge strane, deo rukovodnog osoblja vodi jednu politiku koja nije nacionalna. To se prevashodno odnosi na pitanje srpskog jezika, pitanje mesta i pozicije srbistike u svemu tome. Glavni kočničari u nacionalnom smislu, u smislu održivosti srpskog jezika i srpskog pisma su upravo predstavnici Matice srpske u Novom Sadu. Gde je mesto i pozicija drugih naučnih institucija, prevashodno biblioteke? Biblioteke nemaju adekvatan prostor za čuvanje građe. Nemaju dovoljno prostora za smeštaj svega onoga što treba zaštititi, štititi itd, kako ste vi ovde naveli u ovom članu 4 – da brinu, štite, čuvaju i brinu o staroj i retkoj bibliotekačkoj građi. Ne može se štititi, ne može se čuvati, ne može se brinuti, ne može se vršiti prava obrada ukoliko nemamo adekvatan prostor. Država Srbija i državne institucije države Srbije bibliotekama nisu dale adekvatan tretman i adekvatno mesto, a nemaju ni adekvatna sredstva. Bio sam svedok, u periodu kada sam bio direktor jednog komunalnog preduzeća u Novom Sadu, kada su me predstavnici Matice srpske molili i kumili da im pomognem, jer im prostorije nisu okrečene 30, 40 godina. Pojedini ljudi koji su imali toliko godina radnog staža su rekli da nikada nisu videli da je tamo iko radio bilo kakve građevinske radove. Posle 30 i nešto godina određene kancelarije, u organizaciji mog preduzeća gde sam bio rukovodilac, izašle su na lice mesta i sanirale već narušene prostorije i ugrožene prostorije, čak i po život opasne prostore u Matici srpskoj. Ako je takva situacija u Matici srpskoj, postavljam pitanje kako je u drugim kulturnim institucijama, kako je u bibliotekama? Poznata nam je priča i to možemo u medijima pronaći i videti šta se sve dešava u tim institucijama u pogledu zaštite, čuvanja, da se ta stara i retka građa, vrlo bitna sa aspekta očuvanja identiteta jednog naroda, da se zaštiti i čuva na adekvatan način. Toliko i hvala.
Reč ima narodna poslanica gospođa Donka Banović.
Hvala, gospodine Novakoviću. Htela bih da podržim amandman kolege Milorada Buhe na član 4. To je član u Predlogu zakona, gde su ove osnovne odredbe. Taj član govori o obavezama nadležnih organa, kada je u pitanju zaštita stare i retke bibliotečke građe. Prvi stav u predlogu glasi – Republika Srbija, AP, odnosno jedinica lokalne samouprave obavezna je da štiti i čuva staru i retku bibliotečku građu kao kulturno nasleđe od opšteg interesa, da obezbedi za nju adekvatne objekte, stručno rukovođenje i pružanje usluga građanima. Takođe predlažem da se doda i ovaj stav 2. koji glasi:"Republika Srbija obavezna je da se brine o doslednoj primeni međunarodnih konvencija o zaštiti materijalnog i nematerijalnog kulturnog nasleđa u regionu i inostranstvu". U praksi se dešava da se preko UNESKO-a krše konvencije o zaštiti kulturnog nasleđa, prisvajanjem srpskog materijalnog i nematerijalnog nasleđa, pa je neophodno da država preko ovakve odredbe i u ovom zakonu na zakonit način spreči agresivno otimanje srpskog nasleđa i kulturnog blaga, kako u Hrvatskoj, tako i na prostoru KiM. Kada je ministar kulture, predlagač, u raspravi u načelu, na početku rasprave između ostalog, kada je govorio i o ovom zakonu, onda je on govorio da je pre svega namera ovog zakona da obezbedi zaštitu svoj građi i to bez obzira na vlasništvo. Zatim nam je rekao, recimo, nisam znala podatak da, on je to ovde nazvao nelegalnim izvozom, odnosno to je krijumčarenje ili šverc kulturnim blagom sa ovog područja, da su ti kriminalci u prethodnoj godini zaradili više od onih kriminalaca koji su švercovali narkotike. Govorimo o jednoj strašnoj pojavi i bojim se da smo uveliko i zakasnili, kada je u pitanju zaštita našeg kulturnog blaga, jer ako nije postojala i do sada evidencija, osim u institucijama, gde jeste postojala evidencija, odnosno nismo imali podatke o tome koliko je tih predmeta u recimo vlasništvu privatnika, odnosno u privatnom vlasništvu, tako da mi, pretpostavljam, možemo da dajemo neke procene, ali verovatno nismo svesni koliko je naše kulturno blago bilo predmet šverca i koliko su pojedinci i kriminalci zaradili upravo baveći se tim kriminalnim delatnostima. Drago mi je što se ministar vratio, mada su tu i predstavnici Ministarstva, oni bi mu preneli,htela bih ministra da podsetim, a bogami i sve građane šta se dešavalo krajem juna, odnosno početkom jula u Parizu ove godine. Znate da je održano 35. zasedanje Komiteta UNESKO-a. O tome su mnogi izveštavali naši mediji, pogotovo pisani, da je srpska delegacija bila izložena, da kažem, odnosno naše kulturno nasleđe na Kosovu i Metohiji jednom beskrupuloznom pokušaju otimanja onih svetinja i četiri manastira koja se nalaze upravo na listi zaštićenih spomenika, ugroženih spomenika i to od 2006. i upravo se ta četiri manastira se nalaze na listi zaštite UNESKO-a, tako da je neverovatno da je upravo na sednici te organizacije došlo do pokušaja i to od strane nekih naših velikih prijatelja iz Evropske unije, da se Visoki Dečani, Gračanica, Pećka Patrijaršija i Bogorodica Ljeviška uvrste u srednjovekovnu kulturnu baštinu Kosova. Znate, u novinama su išli naslovi - Francuska pokušava Srbiji da otme manastire. Dakle, iz tih naslova, nisam bila na toj sednici, čitala sam izveštaj u novinama, kao i vi, je jasno da je upravo Francuska, koja je bila i domaćin ovog skupa, pokušala da te manastire uvrsti u srednjovekovno nasleđe Kosova. Pitanjeili molba ministru kulture jeste da obrati pažnju na rad, odnosno nerad Ministarstva spoljnih poslova, jer da je Ministarstvo spoljnih poslova svoj posao radilo kako treba, onda valjda ne bi Srbija došla u takvu jednu situaciju ili priliku da mora da dokazuje kako je Gračanica ili kako je Pećka Patrijaršija upravo srpsko srednjovekovno nasleđe ili srpsko kulturno nasleđe, a ne nekakvo kosovarsko. Dakle, u Vladi Srbije niko ne radi svoj posao. Obratite pažnju šta radi ministar spoljnih poslova, naravno od turnira, do turnira valjda nešto radi, osim toga što samo izjavljuje kako Srbija nikada neće priznati nezavisnu državu Kosovo. Upravo čovek iz njegovog Ministarstva kroz nekakve pregovore, on ih naziva dijalozima, a to su vrlo ozbiljni pregovori, praktično delimično, deo po deo,iz pregovora u pregovore priznaje nezavisnu državu Kosovo. Obratite pažnju, molim vas, da Borko Stefanović ne stavi na dnevni red tih pregovora kulturnu baštinu Srbije.
Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Goran Mihajlović. Vlada je prihvatila amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Filip Stojanović. Izvolite, gospodine Stojanoviću.
Poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, poštovani ministre, u ime Srpske radikalne stranke podneo sam amandman na Predlog zakona o staroj i retkoj bibliotečkoj građi - U članu 5. stav 2. posle reči: "Biblioteka Matice srpske" dodaju se reči: "Narodna i univerzitetska biblioteka Autonomne Pokrajine Kosovo i Metohije u Prištini". Ovom izmenom mi štitimo naš jedinstveni kulturni prostor na celoj teritoriji Republike Srbije. Upravo događaji od pre nekoliko nedelja, sami po sebi govore o prilogu ovom našem predlogu. Bili smo svedoci da je samozvana država Kosovo pokušala da izvrši stravičan i podli napad na polju naše vere i kulture. Albanci su pokušali da na 35. zasedanju Komiteta za svetsku baštinu UNESKO, izglasavanjem predloga po kojima bi Visoki Dečani, Gračanica, Pećka Patrijaršija, Bogorodica Ljeviška i drugi manastiri širom Kosova i Metohije tako bili zavedeni kao srednjovekovno dobro takozvane republike Kosovo, a ne Srbije. Srbija je uspela da spreči još jedan pokušaj otimanja naših manastira na Kosovu i Metohiji posle jedanaestodnevne drame i pravog diplomatskog rata koji se odvijao u Parizu. Na kraju je naša delegacija uspela da zaustavi izglasavanje ovog predloga, ali oni neće stati na ovome, nastaviće sa krađom. Ne možemo i ne smemo da se odreknemo kada znamo da se u riznicama naših manastira nalazi veliki broj knjiga koje su starije i od tih samih manastira koji su sazidani čak pre više od osam vekova. Sve knjige koje se nalaze u našim manastirima i crkvama na Kosovu i Metohiji pisane su na staroslovenskom, u javnosti poznatijem kao crkveno slovenskom jeziku. Poučeni takvim iskustvom, neshvatljivo je da niste prihvatili ovaj amandman. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Stojanoviću. Čast mi je da vas obavestim i da pozdravim članove Nacionalnog saveta za kulturu, koji deo današnjeg zasedanja prate sa Galerije Doma Narodne skupštine, a prisutni su: gospodin Mileta Prodanović, gospođa Vesna Injac-Malbaša, gospođa Milica Todorović, gospodin Dušan Kovačević, gospođa Marina Nešković, gospodin Duško Paunković, gospodin Aleksandar Denić, gospodin Slobodan Vujović, gospodin Dušan Otašević, gospodin Miro Vuksanović, gospodin Karolj Viček i gospodin Muhedin Fijuljanin. Dobro došli. Reč ima ministar Marković.
Pridružio bih se ovom aplauzu svih narodnih poslanika, jer i mesto na kome sede upravo članovi Saveta, konstitutivna sednica je počela malopre, kao deo simbolički ove zajedničke saglasnosti. Videli smo u načelnoj raspravi svih poslaničkih grupa važnost ovih zakona koji uređuju jednu oblast kulture, ali na taj način je dovode i do kraja. Dakle, jedan ceo posao činimo završenim, pa smo i ovu vrstu savetodavne obaveze, ali i nadzorne obaveze koju će vršiti savet i zadovoljstvo je da su to istaknuti članovi naše kulture, koje su birali upravo poslanici, da smo mogli da počnemo sednicu ovde u Domu Narodne skupštine i ovo je simbolički za sve nas, a verujem i za sve nas koji ste prisutni, važan trenutak. Pridružujem se tim čestitkama. Kada sam već uzeo reč, prokomentarisao bih oko amandmana koji su, kao što sam rekao na početku današnje sednice, urađeni izuzetno ozbiljno u kratkom roku i pomogli su čitavom nizu stručnjaka koji su pripremali, da dodatno poboljšamo delove ovog teksta i time smo došli u situaciju koja nije zakonska, ovde se pre svega obraćam gospođi Đerić uz ogromnu zahvalnost za amandmane. Nije zakonska nego je logička. Videli ste da i u vašem slučaju i u slučaju amandmana koje je predložila gospođa Mojović, u nekoliko slučajeva se dogodilo da imamo po dva amandmana, pa je izabran jedan od dobrih. Dakle, to nije zakonsko. Prosto, nikad dva dobra odjednom. Dakle, morali smo da se opredelimo uvek za one amandmane koji su dodatno funkcionalni ili su u osnovnom duhu ovih zakona. Još jednom velika zahvalnost što je bilo moguće usvojiti amandmane svih predstavnika i, za razliku od medija, verujem da su narodni poslanici ozbiljni i da će zbilja, kao što su rekli u načelnoj raspravi, sve poslaničke grupe koje su potvrdile da će podržati ove zakone i stvarno doći na sednicu i podržati zakone. U prethodnim situacijama sam se nagledao šta se izgovori nešto za birače, a onda kada dođe glasanje narodnih poslanika nema. Siguran sam, da će ovog puta, svi biti tu i da će biti veliko zadovoljstvo, da pokažemo koliko nam je stalo do kulture, jer to jeste zajednička osnova i ne podleže politici, kao što je u nekoliko navrata pomenuto sve što se dešavalo u Parizu, moram da iskažem veliko zadovoljstvo za ono što su predstavnici ustanova kulture države Srbije, a to su predstavnici Ministarstva kulture, uradili. Moram da kažem da su i predstavnici drugih ministarstava kvalitetno radili svoj posao. Razumem tonove koji postoje. Konačno, postoje u tim situacijama gde je suženi izbor mogućnosti. Postoje mogućnosti koje možete iskoristiti, postoje mogućnosti koje ne možete da iskoristite, pa možda nije dobro o njima govoriti. Ovde smo imali, takođe, nekoliko dobronamernih amandmana, čije bi usvajanje prouzrokovalo čitav niz posledica koje bi mogle da ugroze efikasnost zaštite na koje i ovo ministarstvo, a verujem i svi narodni poslanici insistiraju. Još jednom se zahvaljujem na dobronamernosti, ali ističem da neki od amandmana nisu mogli da budu usvojeni, a da možda nije dovoljno ovako suvoparno obrazloženje. Spreman sam da svakom od poslanika koji žele dodatno objašnjenje, da pružim, jer je ono u interesu cele države Srbije i zaštite svih ustanova kulture. U ovom slučaju, svih onih, ne samo biblioteka koje brinu ili imaju mogućnost da brinu o staroj bibliotečkoj i arhivskoj građi, često se nalaze u privatnim kolekcijama, često se nalaze u knjižarama, na različitim mestima. Stojim na raspolaganju da pružim dodatna objašnjenja. Hvala, svima na razumevanju. Izvinjavam se, ako u delu sednice ne budem prisutan, tu su predstavnici ministarstva. Hvala još jednom.
Hvala, ministre. Reč ima narodni poslanik, gospođa Gorica Mojović.
Hvala, gospodine predsedavajući. Naravno, zahvaljujem gospodinu ministru na ovom razjašnjenju vezano za usvajanje pojedinih amandmana. Ali, da ne bi bilo nedoumice, nisu neki amandmani usvojeni zato što su moji ili zato što sam ja iz vladajuće koalicije. Amandmani, poštovane gospođe Zlate Đerić su slični amandmani na koje sam ja, takođe, podnela. Predlagač je prihvatio ove verovatno zato što su više u duhu zakona, a ne zato što sam ja iz ove poslaničke grupe. Ukoliko… Molim vas, nikoga ne ometam tokom rasprave i tokom izlaganja poslanika drugih poslaničkih grupa, te molim za pažnju i kada ja izlažem. Dakle, amandmani se prihvataju, ili kada je reč o sličnim, kada su više u duhu zakona, ili kada slede neke stavove iz zakona, ili oni koji su pre stigli. Ne verujem da su moji stigli pre, ali verujem da više odgovaraju onim članovima na koje se odnose, iako smatram da najveći broj amandmana koje je koleginica Zlata Đerić, a rekla bih i ostali poslanici, podneli u vezi sa ovim zakonima su zaista podneti u najboljoj nameri, da se ovi inače izvanredni zakonski akti, unaprede. Hvala. Toliko, da se razjasnimo, čiji se amandmani prihvataju, ne reda radi nego po određenim principima.
Hvala, gospođo Mojović. Naravno, potpuno ste u pravu. Reč ima ministar. Izvolite.
Izvinjavam se, očito sam uneo zabunu. Uopšte se nije odnosilo na taj slučaj, nego na slučaj da su amandmani iz iste poslaničke grupe. Dakle, kolege gospođe Đerić je usvojen amandman, a ne vaš. Dakle, na to se odnosila šala – nikada dva dobra odjednom. Poimenice sam nabrojao one poslanike koji su izuzetno veliki broj kvalitetnih amandmana podneli. Zbog toga sam pomenuo ime gospođe Mojović i gospođe Đerić. Zahvaljujem se svima koji su pojedinačno, bilo je i poslaničkih grupa, pa ne mogu da ističem sve članove jedne poslaničke grupe. Ovo je naprosto moja zahvalnost svima koji su predano radili na ovim amandmanima. Svakako ste vi u pravu, gospođo Mojović. Uvek je to uticalo. Ova primedba se odnosila na šalu prema gospođi Đerić. Hvala vam najlepše.
Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Savić. Vlada je prihvatila amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Da li će prvo gospodin Žutić, ili ćete vi gospodine Saviću? Reč ima gospodin Savić, podnosilac amandmana, pa gospodin Žutić, ovlašćeni predstavnik.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na Predlog zakona o staroj i retkoj bibliotečkoj građi. Moj amandman se odnosi na član 6. Odmah moram da kažem na početku da je Vlada usvojila ovaj amandman. Naravno, to je dobro, ali moram da kažem nešto o ovom amandmanu, pre svega, iz razloga, šta bi se desilo da nisam podneo ovaj amandman u ime SRS i kakav bi tekst zakona prošao. Gospodine ministre, vaši saradnici i vi, u ovom članu zakona ste omanuli. Omanuli ste u Predlogu zakona, a ne uusvajanju amandmana. Doslovce ću ovde izneti moje obrazloženje koje ste vi prihvatili. Naime, zakonodavac je predlogom starog teksta zakona u potpunosti devalvirao SANU kao instituciju. S druge strane, vojvođanska nelegitimna, neustavna Akademija nauka bi se praktično stavila u istu ravan, što bi, znamo, dovelo do velikih problema kojih imamo. Određene nacionalne manjine traže svoje akademije umetnosti. Takav jedan slučaj svi dobro znamo, imamo u Raškoj oblasti, gde određeni ljudi i određene grupe traže osnivanje tzv. sandžačke akademije nauka i umetnosti. Kada bi se, ne daj Bože, tako nešto desilo, imali bi dve akademije sa skraćenicom SANU – Srpska akademija nauka i umetnosti i ova druga, koju neki pominju, a koja se, nadamo se, neće nikada ostvariti jer je to protivustavno, sandžačka akademija nauka i umetnosti. Slična situacija je i kada je u pitanju SPC, Predlogom zakona, bez mogu usvojenog amandmana, SPC se svodi na tradicionalno priznate crkve, kao i sve ostale crkve, a u Predlogu zakona nigde nije stajalo da se radi o verskoj zajednici, što u suštini predstavlja SPC. Još jednom želim da podsetim i da zahvalim što ste usvojili ovaj amandman. jednostavno, on je potpuno logičan, konzistentan i tako nešto ste morali da uradite. Hvala.
Reč ima gospodin Žutić po istom amandmanu.
Dame i gospodo narodni poslanici, samo bih se zahvalio gospodinu ministru što je usvojio ovaj vrlo važan amandman SRS. Kolega Nikola je upravo u svom obrazloženju naveo sve ključne argumente iz našeg stranačkog obrazloženja ovog amandmana. Hvala.
Reč ima gospođa Vjerica Radeta.
Hvala. Zašto govorim o amandmanu koji je prihvaćen, amandmanu poslaničke grupe SRS? Zato što treba da skrenemo pažnju javnosti, kakva je zapravo bila namera Vlade Republike Srbije i kako su i ovde hteli da promakne ovako katastrofalan tekst zakona. To je ono što treba da bude tema razgovora u ovom parlamentu. Ako ste vi prihvatili ovaj amandman i dobro je da je prihvaćen. Dobro je, ne zbog SRS već zbog srpskih nacionalnih interesa, zbog države Srbije, ali je pitanje na koje nemamo odgovor – kako je moglo Vladi da se desi da ne vodi računa o ovome? To je zaista veliki problem i veliki propust u radu Vlade Republike Srbije. Nije neko opravdanje – prihvatili smo amandman, pa dobro. Šta bi bilo, da nije bilo amandmana? Zamislite koliko bi opasan tekst ovog zakona bio, odnosno ovog člana 6. i stava 5. da nije bilo amandmana poslanika SRS. Mi apelujemo na vladu da vode računa, pre svega Vlada je tu da vodi računa o državnim interesima i o nacionalnim interesima. Vlada sve više to zaboravlja. Dakle, ovo može da bude nastavak onog amandmana kolege Ljubomira Kragovića, o kojem sam govorila pre nekih pola sata. I nismo imali odgovor ministra kada je u pitanju taj amandman. Sve je neodgovornija vlast i sve otvorenije predstavnici režima, sve otvorenije nastupaju suprotno interesima Republike Srbije. Evo da napomenemo šta se desilo pre nekoliko dana na Parlamentarnoj skupštini OEBS. Ona gospođa delegat iz nemačke delegacije stavi amandman na Predlog rezolucije Republike Srbije, naše parlamentarne delegacije, a rezolucija se, da podsetimo javnost odnosi na ispitivanje trgovine organima na KiM, srpskim organima. Stav SRS kada je u pitanju istraživanje tog zločina jeste da to moraju da rade pravosudni organi Srbije i Albanije uz pokroviteljstvo tako da kažem UN. Vlada, odnosno parlamentarna delegacija Parlamentarne skupštine OEBS iz Srbije je predložila da to rade UN. Šta se desilo? Ta gospođa iz Nemačke je stavila amandman i onda pred usvajanje amandmana licemerno kaže da se ona pokajala i da nije dobro što je to uradila. Šta mi onda imamo? Imamo predstavnike vlasti koji kažu – da mi smo hteli nešto drugo, ali ako će to da istražuje Euleks u saradnji sa Unmikom, ni to nije loše, bolje išta nego ništa. Prestanite više sa tim bolje išta nego ništa, prestanite sa slepim slušanjem EU. Evropska unija je neprijatelj države Srbije, neprijatelj srpskih nacionalnih interesa. Mi ćemo svakodnevno skretati pažnju Vladi Republike Srbije da se okani tog lošeg puta kojim nas vode. Hvala.
Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Žutić. Izvolite.
Dame i gospodo, amandmanom na član 7. tačke 4. tražim da se dopišu reči – bokeljske i da se briše reč Hrvatskoj. Po zakonskom predlogu ostaje jezička formulacija, pripadaju srpskoj kulturi. Dakle, dubrovačko kulturno stvaralaštvo pripada srpskoj kulturi. U obrazloženju sam naveo da su bokeljska i dubrovačka književnost nerazdvojno povezane zbog srodnog tematskog književnog stvaralaštva Srba pravoslavnih i Srba rimokatolika Boke i Dubrovnika i povezanog selilačkog boravka jednih i drugih na tim prostorima. Dakle, kulturno u potpunosti isprepleteno jedinstveno područje. Sve se to ogleda u jedinstvenoj arhivskoj dokumentaciji koja se čuva s jedne strane u Boki Kotorskoj u Kotoru i Herceg Novom i u samom Dubrovniku. S druge strane, hrvatstvo u Dubrovniku počinje se stvarati tek u drugoj polovini 19 i početkom 20 veka, pa izdanja dubrovačke književnosti zaključno sa 1867. nikako se ne mogu povezati sa hrvatskom kulturom. U obrazloženju Vladinom stoji da se amandman ne prihvata zato što izdanja iz člana 7. stav 2. tačka 1) Predloga zakona ne pripadaju samo srpskoj kulturi. S druge strane hrvatstvo se u Dubrovniku počinje stvarati tek u drugoj polovini 19 i početkom 20 veka, pa izdanja dubrovačke književnosti zaključno sa 1867. Dakle, nikako se ne mogu povezati sa hrvatskom kulturom. Prema austrijskom popisu stanovništva iz 1850. godine u Dalmaciji, pa tako i u Dubrovniku nema ni pomena hrvatskog imena. Samo se ističu Srbi rimokatolici i Srbi pravoslavni i nekoliko hiljada Latina tj. budućih Talijana. Da podsetim, u osnovi ideologije srpskog nacionalizma SRS je nacionalno iznad verskog, pošto su verske deobe kroz istoriju samo delile i time smanjivale broj pripadnika srpskog naroda. Srpski narod je stariji od perioda verskog hrišćanskog pokrštavanja tokom 19 veka, pa postoji predhrišansko pagansko prastaro srpstvo. Moja diskusija nije nikakav politički predizborni marketing nas pripadnika SRS. Sve što govorim i što sam govorio u načelnoj raspravi o rasprostiranju srpskog naroda od juga i na zapadu do severa Istre i Slovenačkih međa i naučni marketing, naučna podloga srpskog nacionalizma postoji egzaktno iz više izvora i ozbiljne literature utvrđena granica zapadno istorijsko rasprostranjenih Srba pravoslavnih i rimo-katolika. U načelnoj raspravi sam istakao da srpske stare i retke knjige obuhvataju prostor od juga Dalmacije do mornarskog primorja Istre i do slovenačkog etičkog prostora. U svojoj knjizi Srbi i rimo-katolici tzv. hrvati u izdanju SRS, egzaktno sam istražio, konsultujući austrijski popis stanovništva iz 1850. godine, da zapadne srpske istorijske etnološke međe, idu linijom simbolično. Severna Istra, gradić Peroj, srpske Moravice, gorski Kotar, pa prema Žumberdu. Prema tom popisu Istrei Kvarnerskim otocima živelo je precizno 134555 Srba, rimo-katoličke i Srba od pravoslavne vere, oko 60 hiljada Latina,budućih Talijana i oko 30 hiljada Slovenaca. O Hrvatima i hrvastvu nema ni pomena. Još uvek su Srbi rimo-katolici, nisu počeli nositi hrvatsko ime, ali međutim odrednici Istra u Krležinoj enciklopediji Jugoslavije piše da su u Istri živeli Slovenci, Talijani, Hrvati i tu se pominje ovaj broj Srba iz 1850. godine 134555 Hrvata. Dakle, srpsko ime je jednostavno zamenjeno sa valjda modernijim imenom Hrvati. Pomenutu etnološku, zapadnu srpsku granicu koju sam naveo u svojoj knjizi, povukao je daleke,1873. godine, Kosta Atanasković Šumenković u svojoj istorijsko, etnografskoj, geografskoj mapi Srba i srpskih zemalja koja je rađena prema istraživanju istoričara Miloša Milojevića, koji nažalost, inače anatemisan u srpskoj nauci. Prethodno je Vuk Karadžić 1846. godine u Beču objavio svoj čuveni za Istoriju i jezike običaje Srba sva tri zakona, a to je zakon rimskog, turskog i pravoslavnog. U Vukovom čuvenom radu Srbi svi i svuda, napisan 1836. godine utvrđeno je da su Srbi svi oni koji govore pa bili oni u Žumbertu ili Vranju, štokavskim narečjem. Po Vuku naziv Sloveni nije bio adekvatan jer se radilo o Srbima koji su tražili da se konkretno tako i ne zovu. Malo je poznato široj javnosti da je pre Vuka, standardizaciju srpskog jezika započeo književnik i lingvista iz Srpske Krajine Sava Mrkalj, rođen 1773. godine u Sjeničarku kod Karlovca na Kordunu, a umro je u Beču. Kopitar i Vuk su ga vrlo cenili zbog njegovog stava debelog JERA u kome je na osnovu pravila "piši kao što govoriš" i sa onoliko slova koliko je u jeziku glasova, reformisao ondašnju srpsku azbuku i predložio novu, koju je Vuk uzeo za osnov svoje azbuke. Započeo je i pisanje gramatike i jeziko pretres. Na etnografskoj i filološkoj i lingvističkoj liniji Mrkalja, Vuka, Milojevića i Koste Atanaskovića bio je čuveni lingvista Aleksandar Belić, naročito sa svojom knjigom "Dijalektološka karta srpskog jezika" objavljena na ruskom jeziku u Sankt Petersburgu 1905. godine i koja je preporučena za štampanje od imperatorske Akademije nauka ruske u septembru 1905. godine.U svojoj knjizi o dijalektima srpskoj jezika Belić je priložio geografsku dijalektološku kartu srpkog jezika po kojoj je srpski jezik prostorno dopirao do pomenute linije, zapadno od srpskog prostiranja tj. linije severna Istra, Gorski Kotar, Žumberak. Uvaženi filolog Belić ublažio je kasnije svoje učenje o srpskim dijalektima u Jugoslovenskoj fazi monarhističkog bratstva i jedinstva posle stvaranja Kraljevine Jugoslavije zbog naučnog opstanka i potrebe državne da se stvar hipoteza o jugoslovenstvu kao spoju tri stara naroda, Srbi, Hrvati i Slovenci. Dakle, u Kraljevini Jugoslaviji bio je pod određenim ideološkim i političkim pritiskom, pa je u tom periodu tridesetih godina počeo govoriti o srpsko-hrvatskom jeziku. Dakle, više ozbiljnih, naučnih izvora dolazi do istih zaključaka, do iste geografske linije rasprostiranja srpskog jezika, srpskih dijalekata, srpske ćirilice i srpske glagoljice i pa tako srpske retke knjige. Opšti srpski jezik Velić je, da istaknem, delio na štokavski, čajkavski dijalekat, koji je dalje delio na ikavski i ekavski i jekavski izgovor. Kao srpsku odrednicu je odredio čakovsko-ikavsku varijantu i štokvasku-ikavsku varijantu izgovora. Poznato je da je kasnije od mnogih autora čakavština odbačena od Srba i pripojena jedino hrvatskom kulturnom prostoru. Dakle, ovo je obrazloženje mog amandmana i naročito stava Vlade da u ovom predlogu zakona, da dubrovačka kultura ne pripada samo srpskoj kulturi već i hrvatskoj kulturi. Hvala.
Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite.
S pravom kolega Žutiću ukazuje na problem dubrovačke književnosti i pripadnosti te književnosti, da li hrvatskoj ili srpskoj. Međutim, u književnoj teoriji to nije sporno. Danas Hrvatska dubrovačku književnost svojata, bez obzira da li je ona stara dubrovačka književnost 17., 18. i 19. veka, 20. veka, a gde je mesto i pozicija u srpskoj književnosti dubrovačke kulture i dubrovačke književnosti. Nažalost, u periodu komunizma teoretičari književnosti su izostavili srpsku književnost Dubrovnika i jednostavno je nestala iz srpske književnosti. U srpskoj književnosti u sto knjiga u izdanju Srpske književne zadruge, nažalost, nema dubrovačke književnosti. U Srpskoj književnoj kritici izdano u 25 knjiga, takođe, nema dubrovačke književnosti. Devedesetih godina u izdanju Srpske književne zadruge i Matice Srpske u Novom Sadu izašla je srpska književnost, i ponovo nema ni u tom delu dubrovačke književnosti. Znači, mi smo svesno dubrovačku književnost izbacili iz srpske književnosti. Zanimljivo je ovde napomenuti šta kažu srpski književnici Dubrovnika, Srbi pravoslavci i Srbi rimokatolici. Spomenuću jednog, Mato Vodopić, biskup, pripadnik Rimokatoličke crkve, inače pisac, sakupljač poznati narodnog blaga, koji se izjašnjava kao Srbin Rimokatolik. Kaže "Sile nas da budemo Hrvati i to valja biti, ako nećeš da te mnogi progone, premda ni mi u detinjstvu ni naši oci ni naši dedovi nisu znali za to ime". Znači radi se osamdesetih godina 19. veka. Hrvatsko ime u Dalmaciji, a posebno u Dubrovniku je nepoznato ime do Zagrebačkog Oncila 1900. godine, kad su odlukom rimokatoličke crkve svi Rimokatolici dobili zadatak da se izjašnjavaju kao Hrvati. To je jedan genetski inženjering koji je učinjen uz podršku Vatikana i Austrije, odnosno tada važeće države Austrougarske. Taj projekat je podneo i zbrisao je Srbe Rimokatolike i oni su posle toga dobijali pod pritiscima, pod terorom, dobijali obavezu, uputstvo i nalog da se izjašnjavaju kao Hrvati. Jedan od najznačajnijih književnika intelektualaca Dubrovnika druge polovine 19. veka je Ivan Stojanović, pesnik, istoričar, svešteno lice, koji sa ushićenjem kaže da je Srbin i po poreklu i po čulstvu. "Pa, ko mi je bliži od srpskog roda, katolička vera mi ne preti, ne zabranjuje da se izjašnjavam kao Srbin". Nažalost, u kasnijem periodu, posle Zagrebačkog Oncila 1900. godine, počeli su pritisci itd., koji su izazvali ovu genetsku promenu. Zanimljivo je navesti mišljenje Srbina Rimokatolika Stjepe Kobasice koji kaže, kad god se govori o katoličkim Srbima, odmah se pomisli na starodrevni Dubrovnik, tu najveću oazu srpske kulture do pred Uranak 19. veka. Moramo spomenuti i Srbina Rimokatolika Antonija Strožilovića, pisca, istoričara, publicistu koji kaže "po istoriji mi smo čisti Srbi, krv u srpskim žilama koje su rađale i odnjihale u svim susednim srpskim zemljama, a prelila se preko brda ovamo do zidina Dubrovnika", itd., itd. Gledajte, genetski Srbi želeli su da se izjašnjavaju, branili su srpsko, branili su srpski identitet. Da li sadašnja vlast, posebno ona komunistička, a i ova 90-tih godina, pa i ova najnovija vlast ima moralno pravo da nekog ko je genetski Srbin i ko se bori za srpski identitet dozvoli da se izbaci iz srpske kulture, književnosti nešto što pripada toj književnosti. Vidite kakva je ova vlast i šta konkretno radi. Kad govorimo o Dubrovniku, ne samo ovi Srbi Rimokatolici koji su naglašavali svoj srpstvo i svoj srpski identitet, u istorijskom smislu istoričari, ali sad ne Srbi, nego počećemo od Mavra Orbina, Dubrovčanina, koji kaže u svom delu "Kraljevstvo Slovena" iz 1601. godine, kaže da prostore Dubrovnika naseljavaju srpski narod sa područja Puma i Trivunije i on u svom delu od 400 i nešto stranica, 200 stranica posvećuje Srbima, 100 stranica Bugarima, jer govori o Slovenima i svega 10-ak rečenica o Hrvatima za koje kaže da je to daleki narod i daleka zemlja, da je bio Hrvat verovatno bi govorio o hrvatskoj istoriji daleko više. Jedan od najznačajnijih istoričara 19. veka Nemac Ivan Engel u svojoj istoriji dubrovačke republike kaže za Dubrovnik da je to područje koje naseljavaju Srbi i romanizirano stanovništvo nekadašnje velike rimske imperije koja je u periodu 8., 9., 10. veka, a posebno u 11. veku naseljavalo prostore Dubrovnika, ali je mešanje sa slovenskim plemenima, prevashodno srpskim plemenima izgubilo svoj identitet, kulturu, poprimilo je uglavnom slovensku, odnosno srpsko. Za Dubrovnik kaže da je nastao od reči "Dubrava", kad ovaj sinonim danas spomenemo, svaki Srbin kaže odmah Raguza, odmah ide na onu latinsku varijantu, odnosno italijansku varijantu naziva Dubrovnika. Takvi smo mi Srbi, odričemo se onog što etički pripada srpskom narodu i srpskom biću. Francuski istoričar 19. veka Fuže, u svojim Putopisima sa Balkana kaže da stanovništvo Dubrovnika je uglavnom srpske rase, možemo spomenuti i hrvatskog istoričara Ratka Nodela koji kaže da u Dubrovnika od pamtiveka se govorio srpski i u javnim ustanovama i u porodici itd., da preovlađuje pored italijanskog i srpski itd. Ovde sam spominjao Maticu Srpsku dubrovačku, ona je vrlo bitna i značajna, da se kaže, jer malo Srba zna o Matici Srpskoj dubrovačkoj, malo Srba zna da su jedino Srbi imali dve Matice, jednu u Novom Sadu, a koja je osnovana 1826. godine u Pešti, a druga je u Dubrovniku 1909. godine. Kad govorimo o ovoj naučnoj, kulturnoj, prosvetnoj ustanovi srpskog naroda, moramo reći da je jedna grupa entuzijasta, kulturnih radnika, političara i politikologa učinila napor da obnovi rad na stogodišnjicu njenog osnivanja 1. 8. 2009. godine. Rad ove kulturne institucije je obnovljen. Ovde sam pokazao 16 reprezentativnihizdanja, dva zbornika radova itd. Pored toga, jedna grupacija ljudi iz Pokreta za obnovu srbistike sa profesorom Milosavljevićem na čelu, učinila je napor i zajedno sa Vladom Republike Srpske Krajine u progonstvu 2007. godine, održala jedan naučni skup na kome smo skupili ogromnu građu o Srbima rimokatolicima, Srbima pravoslavcima na prostorima Republike Srpske Krajine, na prostorima Srpske Krajine. Objavljeno je četiri zbornika radova. Zašto je bitno naglasiti sve ovo? Da bi sačuvali sve ono što je srpsko biće i sve što je srpska tradicija, srpska kultura na prostorima koja danas, nažalost, teritorijalno nisu naša. Međutim, moramo se vezati, to je iskonski naša zemlja, to je iskonski naša kultura i moramo učiniti sve da je spasimo, sačuvamo i da imamo sve ono što je vezano za srpsko biće na prostorima tih zemalja, sačuvamo za sva vremena. Upravo ove dve institucije, koje sam spomenuo, Vlada Republike Srpske Krajine,u progonstvu i Pokret za obnovu srbistike učinili su napor, skupili su ogromnu građu i dalje nastavljaju da objavljuju sve ono što je bitno. Ovde ću pročitati iz knjige Laze M. Kostića, "Katolički Srbi", jedan deo njegovog govora. To je poznati pravnik, političar, politikolog, svestran intelektualac, koji je objavio mnoga dela. On govori upravo o Srbima Primorja, Istre, Dalmacije,Boke kotorske, Banije, Like itd. On kaže: "Katoličko srpstvo Dubrovnika predstavlja jednu od najsvetlijih tačaka našeg nacionalnog pokreta. Katoličko srpstvo otvaralo je nove vidike i širilo ideju srpstva i nacionalnog identiteta. Ja sam im se kao dete divio, u njima sam gledao apostole, patrijarhe, tribune. Svaki mi je izgledao beskrajno velik, nedostižan i srećan sam što mi se na kraju života pružila prilika da im se u ime srpstva malo odužim, da ih spomenem, da ih otrgnem od zaborava i da im izrazim posthumnu zahvalnost" i u tom pravcu je objavio ovu knjigu i još nekoliko knjiga, sada ne mogu, nemam vremena da govori o tome. Upravo tu vidim veliki uspeh i napor koji je učinila Vlada Republike Srpske Krajine,u progonstvu, Pokret za obnovu srbistike, koji su sačuvali od zaborava 16 dela i učinili i finansijski iskorak u smislu obezbeđenja finansijskih sredstava bez ičije pomoći, bez obzira što ste se obraćali raznim institucijama, pa i Ministarstvu finansija i Ministarstvu kulture, koji su nas odbili sa zahtevom, odnosno prećutali su taj mega-projekat za nas, a to je mega-projekat i za državu, međutim, posle izvesnog vremena, mogli smo dobiti informaciju od Ministarstva kulture, da je Ministarstvo kulture dalo određena finansijska sredstva za paradu ponosa. Njima je važnija parada ponosa, nego očuvanje kulturne tradicije i svega što je vezano uz bitisanje Srba na prostoru Republike Srpske Krajine , Republike Srpske, Kosova i Metohije, BiH itd. Moram ovde spomenuti, s obzirom da se radi o mega-projektu, ljude koji su zaslužni za sve ovo, koji su učinili ogroman intelektualan napor i finansijski su pomogli ovaj projekat, to su ljudi iz Pokreta za obnovu srbistike, dr Petar Milosavljević, dr Radmilo Marojević, dr Miloš Kovačević, dr Momčilo Subotić, dr Nikola Žutić, akademik Veselin Đuretić, Predrag Dragić, plejada intelektualaca koji su nesebično prionuli poslu da se sačuva sve ono što je između ostalog i obaveza države. Ova država ne brine o kulturnoj tradiciji, i zato su naši amandmani, oni koje niste prihvatili i šteta je što ih niste prihvatili, jer su bili utemeljeni u našoj praksi. Naša praksa je jako loša, država ne brine, ne brine o ovoj državi, a još manje brine o državama u regionu. Bio sam član jedne delegacije u Makedoniji koja je bila u poseti Srbima u Makedoniji i slušao sama vapaje naše braće iz Makedonije koja traže saradnju, podršku u smislu očuvanja naše kulturne tradicije. Makedonija je iskonska srpska zemlja gde imamo ogroman broj spomenika, ogromna kultura je ostavljena sada na milost i nemilost silama globalizma koje rasturaju i razbijaju, jer žele uništiti srpsko biće. Ova vlast mora napraviti iskorak, mora voditi računa o svemu tome. Do sada to niste učinili, žalosna je pozicija ove vlasti u smislu zaštite naše kulturne tradicije. Na kraju ću spomenuti samo, odnosno napraviti jednu paralelu sa onim što čini aktuelna vlast. Naime, gotovo sve zemlje sveta imaju svoju naučnu disciplinu o svom jeziku, pismu i različito je nazivaju. U Hrvatskoj je to kroatistika, u Nemačkoj germanistika, a u Bugarskoj burgalistika, jedino Srbi nemaju svoju nauku, zvanično definisanu kao naučnu disciplinu srbistiku. U pravilu naše naučne discipline zovu se katedre za srpski jezik. Svi drugi imaju discipline o svom jeziku, o svom pismu, o svojoj pisanoj kulturi, jedino mi imamo katedre. Vidite dokle smo mi stigli? Pokret za obnovu srbistike godinama ukazuje na ovaj problem, ali pomaka nema. Globalistička gledanja na ovo razbila su našu intelektualnu elitu koja sve to prati, mirno prati i ne čini ništa da omogući institucijama da se uobliči jedna naučna disciplina, a od svega toga beži i SANU, Matica srpska u Novom Sadu, a o ministrima ne treba ni govoriti, jer oni su samo prolazni, dođu tu i tako dalje. Sve ono što se iza kulisa dogovore ministri, to prolazi. Žalosno je stanje u ovoj građi, ovim zakonom bi trebalo napraviti iskorak, ali mislim da će to kao i do sada biti mrtvo slovo na papiru.
Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, čini se, pre svega zbog javnosti da, dobro je da se što više govori upravo na ovaj način o ovoj temi i konkretno o ovom amandmanu i zakonima koji su na dnevnom redu. Ovo jesu izuzetno ozbiljni zakoni, zato što je i kulturna baština jednog naroda jedna ozbiljna baština i nešto što mora da se čuva i neguje. Nažalost, u Srbiji to nije primer i odlično su to primetili kolega Žutić i kolega Buha, i nažalost pored ovih zakona o kojima se danas raspravlja, i to se danas više puta čulo, da se predloži Narodnoj skupštini jedan mnogo bolji od postojećeg, zakon o kulturi. Sećate se koliko se pričalo da nemamo taj zakon, kada ste ga usvojili, sada je zapravo isto kao i da ga nema. Stav SRS o ovome je jasan i mi smo uvek zastupali mišljenje da se srpski nacionalni interesi čuvaju, pre svega, kroz poštovanje istorijskih činjenica, kroz poštovanje srpske kulturne baštine. Naš predsednik prof. dr Vojislav Šešelj je deo svog naučnog rada i deo svog života posvetio ovoj temi i u tom smislu želim da podsetim javnost da je Vojislav Šešelj izdao "Sabrana dela Laze M. Kostića" i da je to opus od neverovatnog istorijskog značaja i interesa za sve građane Srbije, a pre svega za srpske nacionalne interese. "Ideologija srpskog nacionalizma" Vojislava Šešelja takođe je dalo koje je neophodno da pročita svako ko se iole ozbiljno bavi i kulturnom baštinom i politikom i ko se uopšte bavi ozbiljno događajima u društvu. "Rimokatolički zločinački projekat hrvatske veštačke nacije", takođe je delo Vojislava Šešelja u kojem može da se pročita mnogo činjenica, mnogo podataka, i to upravoovako kao što je kolega Buha citirao neke hrvatske naučnike i istoričare koji su se bavili ovom temom. Dakle, stav SRS je da je ovo izuzetno ozbiljna tema i da, ako želite da i vi budete ozbiljni u ovom poslu, a da ovo ne bude samo otaljavanje nekih predloga zakona, prihvatite i ovaj i ostale amandmane SRS, pa ćete moći da kažete da ste uradili nešto korisno u istorijskom smislu za srpske nacionalne interese. Naravno, ne možete to ni približno kao što je uradio naš predsednik Vojislav Šešelj, ali potrudite se bar da vam bude uzor. Hvala.
Hvala vama. Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Žutić. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite gospodine Žutiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, u članu 8. stav 2. tražio sam da se posle reči: "staroslovenskom jeziku" dodaju i reči: "ćirilskom pismu", a posle "jezičkih redakcija" dodaju reči: "glagoljica i bosančica". U obrazloženju vladinom navedeno je da se amandman ne prihvata zato što su u Predlogu zakona već obuhvaćeni navodi iz amandmana. To nama nije jasno da li su, ali bitno je da u Predlogu zakona u ovom članu oni uopšte nisu istaknuti, ove dve redakcije srpskog jezika i srpskog pisma. U obrazloženju ovog amandmana naveo sam da ovaj zakonski predlog treba da obezbedi zaštitu srpske glagoljice i bosančice od neutemeljenog neistorijskog prisvajanja od nacije Hrvata u Hrvatskoj i Bošnjaka u BiH. Poznato je da je glagoljica već odavno prisvojena od Hrvata, iako je lingvista Belić pisao o glagoljici kao o srpskom dijalektu. Za ovu priliku sam doneo jednu retku i staru knjigu, to je "Dijalektološka karta srpskog jezika" od Belića, u kojoj on upravo ističe srpske dijalekte i naročito ističe kao srpski dijalekat istarsku i primorsku glagoljicu, odnosno čakavštinu. Hvala.
Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević, Miroslav Markićević i Aleksandra Ilić. Reč ima gospođa Đerić. Izvolite.
Dakle, poslanička grupa Nove Srbije je podnela amandman na član 9. stav 1. Mi smo predložili da se posle reči: "proglašava Narodna skupština" briše tačka i dodaju reči: "po pribavljenom mišljenju Narodne biblioteke Srbije". Naime, taj prvi stav glasi: "staru i retku bibliotečku građu za kulturno dobro od izuzetnog značaja proglašava Narodna skupština". Smatrali smo da ovim delom, da se pribavi mišljenje Narodne biblioteke Srbije, ne remetimo koncept zakona, naprotiv, činimo ga mnogo kvalitetnijim, jer smatramo da je prirodno da Narodna biblioteka Srbije, kao centralna nacionalna biblioteka i referentna institucija, kada je u pitanju bibliotečka delatnost u Srbiji, bude institucija čije će mišljenje Narodna skupština uvažiti prilikom proglašavanja konkretne bibliotečke građe za kulturno dobro od izuzetnog značaja. Pre svega, to pribavljeno mišljenje će izneto u javnosti, izneto na ovaj način pred visokim Domom, osvetliti mnoge kulturne momenta i, da budem slobodna da kažem, vaspitno obrazno delovati, ne samo na ovu instituciju, nego i na građane Srbije koji treba da budu upoznati kroz rad ovog visokog Doma i njegovog usvajanja ovakvih dokumenata i o tome šta je sadržaj tih dokumenata. Niko nije pozvaniji od Narodne biblioteke Republike Srbije da jedno takvo mišljenje da i ovaj dom obaveže o usvajanju takvog jednog dokumenta.
Hvala. Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Filip Stojanović. Imate reč gospodine Stojanoviću.
Hvala vam. Poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, podneo sam amandman u ime SRS na Predlog zakona o staroj i retkoj bibliotečkoj građi. U članu 9. stav 3. posle reči: "biblioteka Matice srpske" tačka se zamenjuje zapetom, a dodaju se reči: "a na teritoriji AP Kosova i Metohije Narodna i univerzitetska biblioteka KiM u Prištini". Naše biblioteke koje čuvaju staru i retku građu od koje su tri republičke, to su Narodna biblioteka Srbije u Beogradu, Matica srpska u Novom Sadu i Narodna univerzitetska biblioteka "Ivo Andrić" u Prištini, sa sedištem u Beogradu, ali, njeni fondovi su ostali u Prištini. Meni je i dalje nejasno zašto ste iz ovog zakona izbacuje AP KiM. Cilj ovog našeg amandmana je poboljšanje teksta ovog zakona. Republika Srbija ovakvom jezičkom dopunom štiti jedinstveni institucionalni kulturni prostor srpskog naroda na celoj teritoriji Republike Srbije. U ovom članu je veoma značajan deo ove celine i kriterijumi za procenu stare i retke bibliotečke građe, koji se po prvi put precizno propisuju ovim predlogom zakona. Kosovska vlada, doduše, nadležno kosovsko ministarstvo za kulturu i omladinu, samozvane republike Kosovo, još 2003. godine pokušalo je da poturi dva nova zakona o bibliotečkoj delatnosti i arhivima, ali na vreme su reagovali naši državni organi, pre svega, Ministarstvo kulture Republike Srbije i cela naša stručna javnost, pa su zbog negativnih ocena, koje su dali svetski eksperti, ovi predlozi zakona povučeni iz procedure. Upravo smo imali sličnu situaciju na komitetu svetske baštine Unesko, ove godine u Parizu, kako je i sprečena krađa našeg identiteta. Zato mi je i neshvatljivo što niste prihvatili ovaj moj amandman. Hvala.
Na član 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Radovan Radovanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević, Miroslav Markićević i Aleksandra Ilić. Vlada je prihvatila amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pranim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 15. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević, Miroslav Markićević i Aleksandra Ilić. Vlada je prihvatila amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pranim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 20. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević, Miroslav Markićević i Aleksandra Ilić. Vlada je prihvatila amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pranim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 21. amandman je podneo narodni poslanik Ljubomir Kragović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 30. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Žutić. Izvolite.
Ovim amandmanom tražio sam da se u članu 30 dodaje novi stav 2. koji glasi – restituciju starih i retkih knjiga iz inostranstva vrši nadležni državni organ. U obrazloženju sam istakao da zbog drastičnoj smanjenja srpskog istorijskog prostora tokom 19. i 20. veka je neophodno da državni organi iz novog rastućeg inostranstva rade na povraćaju srpske stare i retke knjige u matičnu državu srpskog naroda. Pre svega, Republika Srbija treba da restituiše stare i retke knjige iz okupirane Republike Srpske Krajine, koja je, kao i sve nove države na prostoru bivše SFRJ, koje su nastale na temeljima nasilno razbijene Jugoslavije, koja je nastala na pravu naroda na samoopredeljenje do otcepljenja, koje je izglasano sa preko 95% glasova Ne treba zaboraviti da je Republika Srbija vraćala Republici Hrvatskoj razne srpske freske, umetnine Srpske pravoslavne crkve sa teritorije Republike Srpske Krajine, pa su čak vraćeni i konji lipicaneri, valjda pretpostavljajući novi uzurpatorski teritorijalni hrvatski poredak teritorijalnoj i duhovnoj jedinstvenosti srpskih pravoslavnih eparhija. Srpski istorijski i etnički prostor ujedno je i kulturno-istorijski prostor rasprostiranja stare i retke knjige. To je prostor koji mora da kontrolišu kulturno-naučne institucije srpske države kao svoju neotuđivu materijalnu i nematerijalnu baštinu. Podsetiću da su se Srbi kroz istoriju pojavljivali kao multikonfesionalna nacija, pa treba voditi računa i o staroj i retkoj knjizi Srba rimo-katolika, Srba islamske vere. Gospodin ministar je ovih dana bio u Vatikanu i otvorio izložbu fresaka, što je za svaku pohvalu. Međutim, zbog poboljšanja odnosa sa Vatikanom, trebalo bi zahtevati od Svete stolice da pomogne Srbiji kod zaštite stare i retke srpsko-katoličke knjige. U hrvatskom Papinskom zavodu Svetog Jeronima, koji je do 1971. godine nosio naziv Ilirski zavod Svetog Jeronima, što je kroz istorijsku retrospektivu označavalo srpski ili slavenski. Treba insistirati kod Vatikana na činjenici da su stare rimokatoličke knjige sa prostora zapadnog Balkana i srpske knjige, srpskih autora, kakvi su bili, na primer, Isusovac - Ruđer Bošković, Đivo – Ivo Gundulić, Jurak Križanić, knjige raznih teoloških pisaca i druge. Ovom prilikom bih postavio pitanje starih i retkih knjiga lužičkih Srba, Srba luteranske, rimokatoličke i pravoslavne vere. Nedavno je u Institutu za savremenu istoriju boravio gospodin Živović, Srbin adventističke vere iz Nemačke, koji mi je skrenuo pažnju na problem starih i retkih knjiga lužičkih Srba. Dakle, vezano za moj amandman sugerišem da se stare knjige pokušaju vratiti restitucijom, a one koje su u posedu, vlasništvu drugih država, da se štite i da se javnost upozna bar sa njihovim srpskim poreklom. Hvala.
Na naslov iznad člana 34. i član 34. amandman je podnela narodni poslanik Gorica Mojović. Vlada je prihvatila amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Za reč se ne javlja niko. Na član 36. amandman je podnela narodni poslanik Gorica Mojović. Vlada je prihvatila amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Za reč se ne javlja niko. Narodni poslanik Aleksandar Martinović podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 38. doda novi član 38a. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 40. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 49. amandman je podnela narodni poslanik Svetlana Stojanović. Gospođo Stojanović, izvolite.
Mi predlažemo da se u članu 49. stav 2. promeni i da glasi: "Stara i retka bibliotečka građa može se izneti iz zemlje u cilju promovisanja naše kulture i izlaganja na sajmovima i izložbama, ali se ne sme prodati ili otuđiti". Moje kolege su govorile o ilegalnoj trgovini našom kulturnom baštinom. O tome ne znam mnogo, pa ne smem ni da govorim, ali bih vas podsetila na to kako ovaj zakon u članu 7. definiše staru i retku bibliotečku građu, da bih time obrazložila zašto smatram da se ona ne sme, ako se iznese iz zemlje, prodati ili otuđiti. Dakle, stara i bibliotečka građa, po slovu ovog zakona, su stare srpske knjige, rukopisne knjige na staroslovenskom, rusko-slovenskom u srpskoj upotrebi, slaveno-slovenskom i srpskom, objavljene do 1867. godine i štampane knjige na istim tim jezicima. Dalje, takođe po slovu ovog zakona, sve knjige na ovim jezicima nastale do 1800. godine smatraju se kulturnim dobrima od izuzetnog značaja, one koje su nastale između 1801. i 1867. godine kulturnim dobrima od velikog značaja. Smatram da u zakonu mora da stoji da se taj deo naše kulturne baštine ni po koju cenu ne sme otuđiti. Hvala.
Hvala vama. Na član 49. amandman je podnela narodni poslanik Gorica Mojović. Vlada je prihvatila amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Na član 51. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević, Miroslav Markićević i Aleksandra Ilić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 53. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević, Miroslav Markićević i Aleksandra Ilić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 54. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević, Miroslav Markićević i Aleksandra Ilić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 56. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Miroslav Markićević i Aleksandra Ilić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 56. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, i Srđan Spasojević. Vlada je prihvatila amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Za reč se ne javlja niko. Na član 56. amandman je podnela narodni poslanik Gorica Mojović. Vlada je prihvatila amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Za reč se ne javlja niko. Na član 56. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Vlada je prihvatila amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Za reč se ne javlja niko. Na član 57. amandman je podnela narodni poslanik Gorica Mojović. Vlada je prihvatila amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Za reč se ne javlja niko. Na član 61. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima dr Predrag Mijatović.
Mi smo hteli ovim amandmanom da povežemo bivši zakon i zakon koji će stupiti na snagu, jer član 61. kaže: "Podzakonski propisi za sprovođenje ovog zakona doneće se u roku od šest meseci od dana stupanja na snagu ovog zakona". Predložili smo da se posle stava 1. doda novi stav koji bi glasio: "Do donošenja propisa iz stava 1. ovog člana primenjivaće se podzakonski akti doneti u skladu sa Zakonom o kulturnim dobrima ("Službeni glasnik RS" br. 71/94) koji se odnose na staru i retku knjigu. Prema opštim pravnim pravilima, svi podzakonski akti prestaju da važe danom prestanka važenja zakona, zato mi ovo i povezujemo, na osnovu kojih su doneti, a ako novim zakonom nije propisano, onda nastavljaju da važe. Zato je usvajanje ovog amandmana neophodno da bi se omogućio normalan rad biblioteka i državnih organa u periodu do donošenja propisa, u skladu sa ovim zakonom, odnosno u periodu do usklađivanja sa ovim zakonom. Mislim da je ovo samo tehnička stvar i da je bilo potrebno da se ovaj amandman usvoji, da bismo izbegli određene probleme koje ćemo imati u tom nekom vakumu između jednog i drugog zakona. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 62. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Meho Omerović, Munir Poturak i Bajram Šehović. Vlada je prihvatila amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Ovim smo završili pretres o amandmanima. Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O OBAVEZNOM PRIMERKU PUBLIKACIJE Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici Tomislav Nikolić, Jorgovanka Tabaković, Zoran Antić, Veroljub Arsić, Zoran Babić, Igor Bečić, Jelena Budimirović, Stefan Zankov, Oto Kišmarton, Milan Knežević, Saša Maksimović, Zoran Mašić, Predrag Mijatović, Ljiljana Miladinović, Borislav Pelević, Mileta Poskurica, Gojko Radić, Mićo Rogović, Vučeta Tošković, Dragan Čolić, Dragan Šormaz, Svetlana Stojanović, Donka Banović, Gorica Mojović, Filip Stojanović, Nikola Žutić, Zlata Đerić, Aleksandra Ilić, Srđan Spasojević, Miroslav Markićević, Meho Omerović, Munir Poturak i Bajram Šehović. Primili ste i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima, kao i izveštaj Zakonodavnog odbora Narodna skupština je obavila načelni pretres, pa saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine otvaram načelni pretres Predlog zakona u pojedinostima. Na član 2. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podnela narodni poslanik Svetlana Stojanović. Da li neko želi reč? (Da.) Gospođa Stojanović. Izvolite.
Mi predlažemo da se u članu 3. tačka 9) promeni utoliko što bi bila malo proširena. Reč je o definisanju pojma šta je novo izdanje. Prema zakonu "novo izdanje" je naknadno, ponovljeno ili dopunjeno izdanje ranije izdate publikacije, u izmenjenom obliku, na istom ili drugačijem mediju i mi predlažemo da se dodaje: "kao i svako štampanje primeraka preko broja za koja su plaćena autorska prava". Evo kako obrazlažemo. Izdanja se definišu brojem primeraka, to može da bude 500, 1.000, 10.000 i na osnovu toga se plaćaju autorska prava. Ako ovaj amandman ne bi bio usvojen, nosioci autorskih prava bili bi oštećeni ukoliko svesno ugovorom nisu svoja autorska prava preneli za sva izdanja. Predmet amandmana je prošireno definisanje pojma "novo izdanje". Hvala.
Hvala i vama. Na član 3. amandman je podnela narodni poslanik Donka Banović. Reč ima gospođa Donka Banović.
Hvala, gospodine Novakoviću. Ovaj amandman se odnosi praktično na tačku 13. iz člana 3. To je inače član koji govori o značenju pojedinih termina koji su korišćeni u ovom predlogu zakona. Konkretno tačka 13) definiše koje su to depozitne biblioteke u Republici Srbiji. To su one biblioteke koje dobijaju obavezno jedan od primeraka publikacije. Ovde predlagač definiše i kaže da su depozitne biblioteke, u smislu ovog zakona, Narodna biblioteka Srbije i Biblioteka Matice srpske. Ono što DSS predlaže kroz ovaj amandman jeste da se pored Narodne biblioteke Srbije i Biblioteke Matice srpske doda da je depozitno biblioteka i Narodna i univerzitetska biblioteka "Ivo Andrić" iz Prištine. Dosta je danas bilo reči o tome zašto Republika Srbija kroz sve predloge zakona mora da vodi računa o i institucijama koje u ovom trenutku teško funkcionišu na KiM, pre svega zato što je AP KiM trenutno pod okupacijom, a to znači da upravo zbog toga moramo da vodimo računa o svim institucijama koje teško funkcionišu u AP. Zbog toga predlažemo da se ova tačka na taj način promeni. Hvala.
Na član 3. amandman je podnela narodni poslanik Gorica Mojević. Vlada je prihvatila amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Filip Stojanović. Da li neko želi reč? (Da.) Gospođa Vjerica Radeta.
Budite ljubazni, koliko nam je ostalo vremena?
Šest minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, govorimo o Predlogu zakona o obaveznom primerku publikacije. Član 4. iznad kojeg stoji naslov "Opšti interes" govori o obavezi dostavljanja obaveznog primerka koji se utvrđuje sa ciljem ostvarivanja prava građana na slobodan pristup informacijama, znanjima i drugim intelektualnim dobrima itd. U stavu 3. ovog člana kažete – o ostvarivanju opšteg interesa staraju se Narodna biblioteka Srbije i Biblioteka Matice srpske. SRS kaže da se o ostvarivanju opšteg interesa staraju Narodna biblioteka, Biblioteka Matice srpske i Narodna i univerzitetska biblioteka AP KiM. Stav SRS i motiv zašto smo podneli ovaj amandman u ovom tekstu jeste da smo mi uvereni da se na ovaj način štiti jedinstveni, institucionalni, kulturni prostor srpskog naroda. Svakako da parlament, Vlada Republike Srbije moraju voditi računa upravo o očuvanju tog jedinstvenog, institucionalnog, kulturnog prostora srpskog naroda. Kada se govorilo o prethodnom zakonu, čuli ste koliko problema postoji na teritoriji Republike Srpske Krajine, upravo iz razloga što nije očuvan jedinstven institucionalni, kulturni prostor srpskog naroda i sada želimo da se u tom delu istorija ne ponovi, kada je u pitanju AP KiM. Zato smatramo da je neophodno da ovaj amandman u ovakvom tekstu bude usvojen. Interesantno je obrazloženje Vlade Republike Srbije zbog čega amandman SRS ovakav ne može biti prihvaćen. Kaže – zato što se Narodna univerzitetska biblioteka AP KiM u Prištini nikada nije bavila poslovima iz prethodnog stava ovog člana, a to je dostavljanje, prikupljanje, čuvanje i davanje na korišćenje obaveznog primerka, što su poslovi od opšteg interesa. Dalje kaže – jer zato ne postoje potrebni tehnički uslovi. Čekajte, da li mi zakonom treba da stvaramo postojanje čak i tih tehničkih uslova, a ne da idemo linijom manjeg otpora ako nisu postojali ti tehnički uslovi, mi ćemo sada to da brišemo iz zakona kao da ne postoji Narodna i univerzitetska biblioteka AP KiM? Ovo je zaista od izuzetnog kulturnog značaja i, istorijskog i nacionalnog i kako god hoćete, i ovo nikako ne bi smelo da bude izostavljeno. Ako vi kažete, Vlada kaže da se amandman ne prihvata zato što ne postoje potrebni tehnički uslovi za dostavljanje, prikupljanje, čuvanje i davanje na korišćenje ovog obaveznog primerka, onda možemo da očekujemo da ćete vi da kažete da ne postoje tehnički stvarni uslovi za život Srba na celoj teritoriji KiM i onda je to razlog da to brišete iz Ustava, kao što Narodnu i univerzitetsku biblioteku AP KiM brišete iz Predloga ovog zakona. Nisu vam dobra sva tri zakona. Ministar je rekao i u načelnoj raspravi, a i danas u pojedinostima, iznosio je svoju dobru nameru, ciljeve, htenja itd, ali vidite da mi ceo dan danas pričamo o srpskim nacionalnim interesima koji se provlače kroz sva tri predloga zakona i koji su nažalost zapostavljeni u sva tri predloga zakona o kojima se danas raspravlja. Zato skrećemo pažnju pre svega građanima Srbije i javnosti, nadamo se i ovom malom broju poslanika koji će glasati za ovaj zakon, koji su danas ovde prisutni, nadamo se da im je zaista doprlo do svesti ono što srpski radikali pokušavaju kroz amandmane da skrenu pažnju i ne samo da skrenemo pažnju, nego pokušavamo kroz amandmane da vas ubedimo da te amandmane usvojite i da ne pravite nove probleme i da kroz ove veoma važne zakone, koji jesu važni i u kulturnom i istorijskom i u nacionalnom interesu, da ne zapostavljate i da ne izostavljate AP Kosovo i Metohija, a u ovom konkretnom slučaju Narodnu i Univerzitetsku biblioteku AP Kosova i Metohije. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Žutić. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite, gospodine Žutiću.
Amandmanom tražim da se u članu 4. posle stava 3. doda novi stav 4. koji glasi: "Zbog izuzetnog naučnog i kulturnog značaja Univerzitetskoj biblioteci u Beogradu dostavlja se obavezan primerak". U obrazloženju na amandman naveo sam da je Univerzitetska biblioteka u Beogradu biblioteka sjajne istorijske, naučne tradicije i velikog značaja iz perioda Kraljevine Jugoslavije. Međutim, u ovom predlogu zakona se ona nigde ne pominje. Naime, u Kraljevini Jugoslaviji najznačajnije biblioteke su bile Narodna biblioteka u Beogradu, Sveučilišna biblioteka u Zagrebu i Univerzitetska biblioteka u Beogradu. Zato smatram da Univerzitetskoj biblioteci, njenim isticanjem u Predlogu zakona, dajemo značaj koji ona treba da ima u postojećoj mreži bibliotečkih ustanova. Međutim, u obrazloženju Vlade stoji da se amandman ne prihvata zato što Univerzitetska biblioteka u Beogradu nije nacionalna biblioteka i ne može biti zbog toga depozitna. Malo čudno objašnjenje, ali bi samim isticanjem u zakonu trebalo toj biblioteci dati mnogo veći značaj u nacionalnom smislu nego što ga ona ima. Ovom prilikom skrenuo bih pažnju da je od vojvođanskog autonomizma ugrožena i čuvena biblioteka Matice srpske, koja je osnovana davne 1832. godine, posle će ovim predlogom zakonom biti svesamostalnija i separatnija u jedinstvenoj mreži biblioteka Srbije na čelu sa Narodnom bibliotekom u Beogradu. Bojim se da će biblioteka koja je štitila bogato knjiško nasleđe prečanskih austro-mađarskih Srba preimenovati i postati narodna biblioteka buduće države Vojvodine. Ne treba zaboraviti da je Matica srpska stcište stare i retke knjige i da predstavlja neotuđivi fond kulturne baštine srpskog naroda. Čuveno je rukopisno odeljenje, nad kojim poslednjih godina budno bdi vredni upravnik Stanojević. Dakle, politička tendencija odredbama ovog omalenog zakona o obaveznom primerku je, po meni, vrlo prisutna. Pojedinim odredbama razvija se jedinstveni bibliotečki sistem mreža Srbije. Može se pretpostaviti da će odredbe ovog zakona, ako se ne izmene, sve više dovoditi do autonomizma u samom bibliotekarstvu. Biblioteke, kao i države, povezuju se na evropskom nivou ali će se sve više razdvajati na institucionalnom nivou Republike Srbije i to vojovđanskim autonomizmom i šiptarskim separatizmom. Zahvaljujem.
Hvala, gospodine Žutiću. Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Aleksandra Ilić, Srđan Spasojević i Miroslav Markićević. Vlada je prihvatila amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić i Srđan Spasojević. Vlada je prihvatila amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Ilić i Miroslav Markićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Aleksandra Ilić, Srđan Spasojević i Miroslav Markićević. Vlada je prihvatila amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Aleksandra Ilić, Srđan Spasojević i Miroslav Markićević. Vlada je prihvatila amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 16. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić i Miroslav Markićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 16. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Ilić i Srđan Spasojević. Vlada je prihvatila amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 16. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Vlada je prihvatila amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 17. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe Napred Srbijo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 18. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Meho Omerović, Munir Poturak i Bajram Šehović. Vlada je prihvatila amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona, u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, u pojedinostima i u celini. Na osnovu člana 87. određujem pauzu u trajanju od jednog sata. Sa radom ćemo nastaviti u 15,05 časova. [[Posle pauze.]] Dame i gospodo dobar dan, počinjemo popodnevno zasedanje. Obaveštavam vas da je predsednika Narodne skupštine, gospođa Slavica-Đukić Dejanović, saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, a povodom pretresa u pojedinostima po tačkama 4. i 5. dnevnog reda, pored predstavnika predlagača prof. dr Žarka Obradovića, ministra prosvete, pozvala da sednici prisustvuju i Tinde Kovač-Cerović, državni sekretar u Ministarstvu prosvete i nauke, Radivoje Mitrović, državni sekretar u Ministarstvu prosvete i nauke, Zoran Kostić, pomoćnik ministra prosvete i nauke, Branka Totić, direktor Zavoda za intelektualnu svojinu i Nataša Ćirić, viša savetnica. Podsećanja radi, obaveštenje o ovlašćenim predstavnicima. Poslaničku grupu PUPS predstavlja - narodni poslanik Nikola Krpić, poslaničku grupu Nova Srbija – narodni poslanik Zlata Đerić, poslaničku grupu LDP – narodni poslanik Nebojša Ranđelović, poslaničku grupu SPS-JS – narodni poslanik Miletić Mihajlović, poslaničku grupu DSS – Vojislav Koštunica – narodna poslanica Milica Vojić-Marković, poslaničku grupu SNS – narodni poslanik Mileta Poskurica, i poslaničku grupu SRS – narodna poslanica Radica Jocić. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga, Radovan Radovanović, Momčilo Duvnjak, Nemanja Šarović, Bojan Mladenović, Goran Mihajlović, Nikola Savić, Zoran Krasić, Srboljub Živanović, Aleksandar Martinović, Vladan Jeremić, Zlata Đerić, Srđan Spasojević, Miroslav Markićević i Aleksandra Ilić, kao i Odbor za nauku i tehnološko razvoj. Primili ste mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Primili ste izveštaj Odbora za nauku i tehnološki razvoj. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Goran Mihajlović. Vlada i Odbor za nauku i tehnološki razvoj su prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima ministar, Žarko Obradović, pa gospodin Goran Mihajlović.
Hvala, gospodine Novakoviću. Samo bih želeo Narodnu Republike Srbije da obavestim da je Vlada Republike Srbije od 26 pristiglih amandmana, prihvatila 12. Razlozi za prihvatanje ovih amandmana su, jednostavno, poboljšanje teksta zakona, ili preciziranje jezika zakona, ili određene izmene za primenu zakona. Takođe, danas je odbor na sednici koja je održana pre podne, prihvatio jedan amandman, čiji je neposredni osnov primena zakona. Mi smo prihvatili 14 amandmana i vrlo su detaljna objašnjenja data, kao i razlozi zbog kojih nismo mogli da prihvatimo neke amandmane. Inače, samo bih želeo da obavestim Skupštinu da smo prihvatili amandmane narodnih poslanika Gorana Mihajlovića, na član 2. stav 1. tačka 3), Nikole Savića na član 2. stav 1. tačka 8), poslanika Čanak, Kostreš, Jerkov, Papuga, Radovanovića na član 4. stav 3, poslanika Đerić, Spasojević, Markićević, Ilić na član 4. stav 4. tačka 4), isti poslanici na član 8. stav 3, poslanika Bojana Mladenovića na član 8. stav 3. i poslanici Đerić, Spasojević, Markićević, Ilić na član 9. stav 1. tačka 6), poslanici Čanak, Kostreš, Jerkov, Papuga, Radovanović na član 10. stav 1, poslanika Nemanje Šarovića na član 11. stav 1, poslanici Đerić, Spasojević, Markićević, Ilić na član 12. stav 1. tačka 3), poslanici Ilić i Spasojević na član 23. stav 3. i Zlate Đerić na član 24. stav 3. Hvala.
Hvala, ministre. Reč ima gospodin Goran Mihajlović.
Hvala lepo, gospodine Novakoviću. U startu bih želeo da istaknem činjenicu, da pre par dana kada smo imali raspravu u načelu, imali smo objedinjena dva predloga zakona o optičkim diskovima i o izmenama i dopunama Zakona o osnovnom obrazovanju i vaspitanju. Iz razno-raznih razloga, većina govornika je, uglavnom, posvetila veću pažnju ovom drugom zakonu o izmenama i dopunama o osnovnom obrazovanju i vaspitanju, a ovaj prvi zakon je možda i nepravedno bio zapostavljen o optičkim diskovima, pa ćemo mi iz tog razloga danas braniti one amandmane koji su prihvaćeni, kao i oni koji nisu, da bismo malo građanima Srbije preneli šta ova poslanička grupa SRS po pitanju problematike koja se tretira ovim zakonom. Naime, podneli smo ukupno 13 amandmana. Od gospodina ministra ste čuli da je ukupno prihvaćeno 12 amandmana na ovaj zakon. Od toga su četiri amandmana SRS. Prvi u nizu je amandman koji sam ja podneo na član 2. stav 1. tačka 3, a odnosi se na definisanje materijala od koga su izrađeni "glas master diskovi". Predlagač je rekao da su ovi diskovi izrađeni od stakla ili polimera koji sadrže podatke u digitalnom obliku. Vidite, da bi ovaj zakon imao univerzalni karakter i posle pet, deset ili više godina, kada se budu pronašli neki novi i bolji materijali od kojih će se praviti diskovi, predložio sam korekciju i da se umetnu reči "ili nekog srodnog materijala", tako da ovaj član sada glasi – "glas master" je disk izrađen od stakla, ili polimera, ili nekog srodnog materijala. Znači, i kada su budu izumeli novi materijali koji će sigurno zameniti postojeće, potrebno je da ovaj član ima svoj potpuni smisao i to je bio razlog zbog kojeg smo i podneli ovaj amandman, koji je Vlada prihvatila.
Zahvaljujem. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Savić. Vlada i Odbor za nauku i tehnološki razvoj prihvatili su amandman. Da li neko želi reč? (Da.) Mihajlović.
Reći ću samo ukratko, kolega Nikola Savić, takođe je dao jednu malu korekciju ovim amandmanom, naime u postojećoj verziji je stajalo da licenca za proizvodnju je isprava kojom se odobrava proizvodnja diskova i proizvodnih delova stampera, a ovde smo dodali reči "licima sa dodeljenim proizvođačkim kodom" time je eksplicitno naglašeno da ovim poslom mogu da se bave samo ona pravna ili fizička lica koja imaju dodeljen proizvođački kod i time ovaj član postaje, dobija potpunu korelaciju sa članom 3. gde je ovo i navedeno, ko i kako i pod kojim uslovima može da se bavi proizvodnjom optičkih diskova.
Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Da li neko želi reč? (Da.)
Kolega Zoran Krasić je podneo amandman koji nije prihvaćen a odnosi se na definiciju lica, naime, u članu 2. tačka 11. kaže se kratko da je lice pravno ili preduzetnik. Primedba kolege Krasića je ta što se onaj ko ovo pročita na neki način dovodi u nedoumicu, pa je precizna formulacija po kolegi Krasiću sledeća: "lice je učesnik u prometu optičkih diskova i proizvodnih delova stantera sa snimljenim sadržajem koji su obeleženi odgovarajućim proizvođačkim kodom, a koja može biti pravno lice ili fizičko lice koje je preduzetnik". Znači definicija prvobitna je vrlo konfuzna i nepotpuna i u slučaju usvajanja ovog amandmana uspostavila bi se i ova korelacija sa članom 18. stav 1. u kome se jasno precizira da se uvozom i izvozom optičkih diskova i proizvodne opreme za ove diskove može baviti samo lice koje je registrovano u skladu sa odredbama postojećeg zakona o registraciji privrednih subjekata, a jasno je to ili pravno lice ili fizičko lice, koje je ujedno i preduzetnik.
Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Bojan Mladenović. Da li neko želi reč? (Da.) Gospodine Mladenoviću izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, što se tiče člana 4. stav 2. ovde je definisano da proizvođači kod se dodeljuje u roku od 30 dana od dana podnošenja zahteva. Smatramo i mislimo da je ovaj rok predugačak, da on treba i može biti kraći, mi smo predložili amandmanom da on bude 20 dana. Znate, ako neko odluči da se bavi proizvodnjom optičkih diskova ili njegovih delova, ako mu je potrebno 30 dana za dobijanje proizvođačkog koda, pa mu je potrebno da obezbedi prostoriju u kojoj će se obavljati proizvodnja, treba da se registruje, i onda sve to kad završi podnosi zahtev za dobijanje licence na koju opet čeka još dodatnih 15 dana, ne mislim da je to sveukupno izuzetno predugačko i zbog toga smo pokušali da ceo ovaj rok skratimo na neki način i zbog toga smo predložili da to bude 20 dana. Vi ste ovde u obrazloženju naveli da je možda taj rok koji smo mi predložili prekratak jer da bi se dobio proizvođački kod treba i odobrenje Međunarodne federacije proizvođača fonograma u Londonu. Postavio bih jedno pitanje, da li oni imaju rok kada odgovaraju nama. Znači, kada mi podnesemo zahtev, ako oni odgovaraju u roku od pet dana, tri do pet dana, onda je apsolutno ovaj amandman prihvatljiv. Eto ja postavljam pitanje ministru, koji je taj rok kada Međunarodna federacija odgovara nama, koliki je taj rok i u skladu sa tim rokom onda bi amandman bio i prihvatljiv. Drugo pitanje za ministra, sećate se možda u raspravi u načelu govorio sam o problemu koji imaju uvoznici optičkih diskova, da su imali velike probleme koji su počeli sa radom 2007, 2008. godine. Kada su 2009. godine dobili od organizacije, sad ću samo ukratko, od organizacije PI dobili da plate naknadu za autorska prava, to je iznosilo 4 – 6% za CD i DVD. Godine 2010. dobijaju isto to potraživanje da plate naknadu, ali ne od organizacije PI nego od organizacije OFPS i oni takođe traže naknadu. S tim što oni traže i retroaktivno za 2008. godinu i 2009. godinu i 2010. godinu i isporučuju fakturu, reći ću vam samo za jednu firmu, gde su tražili za 2008. godinu i 2009. 11 miliona i prvi kvartal 2010. godine još dva miliona dinara, ukupno 13 miliona dinara i to traži da se plati u roku od tri dana. Jednostavno uvoznici ne znaju šta da rade, kome da plate. Pojavljuje se više organizacija koje traže apsolutno istu nadoknadu i uvoznici su u velikom problemu. Najgore je što se sve to dobija retroaktivno. Znači, ne mogu unapred da znaju po kojoj ceni treba da prodaju optičke diskove da bi njihov rad bio isplativ. Na kraju treće pitanje bi bilo, zašto oni uopšte plaćaju naknadu za one diskove koji ne idu za snimanje muzike, filmova itd. Znači, nema zaštite autorskih prava, jednostavno ti diskovi idu, prodaju se na tenderima, prodaju se ministarstvima, firmama, bolnicama, vojsci, miliciji i ti diskovi se koriste za skladištenje materija, skladištenje podataka. Kakva tu autorska prava ima bilo ko da naplaćuje? Molimo bih ministra ako je u mogućnosti da odgovori na ova tri pitanja ili sada ili u pisanoj formi. Zahvaljujem.
Reč ima ministar.
Kolega Mladenoviću, dva od tri vaša pitanja se odnosi na oblast koja nije predmet ovog zakona, reč je o autorskim pravima i to je praksa koja postoji svuda u svetu, zato mi nismo uopšte izuzetak. Što se tiče vašeg amandmana i razloga za neprihvatanje tog amandmanaVlada smatra da je 30 dana primereniji rok za dobijanje svih ovih potrebnih poslova i dobijanje proizvođačkog koda, zato što postoji neposredna komunikacija između Zavoda za intelektualnu svojinu i Međunarodnu federaciju proizvođača fonograma u Londonu. Potrebno je pomenuti da postoji nekoliko koraka za dobijanje proizvođačkogkoda. Proizvođač optičkih kodova se obraća Zavodu sa zahtevom da dobije taj kod, Zavod se obraća Međunarodnoj federaciji proizvođača fonograma za dobijanje odgovarajućeg proizvođačkog koda koji je on dužan da izda. Posle toga Međunarodna federacija određuje proizvođačke kodove, prosleđuje, nema roka, to ste u pravu, ali naša očekivanja da će to biti brzo i četvrti korak je da zavod dodeli proizvođačke kodove podnosiocu zahteva. Zbog toga smatramo da je 30 dana primereniji rok za realizaciju celog ovog postupka i zbog tog razloga nismo mogli prihvatiti vaši amandman. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Radovan Radovanović. Vlada i odbor za nauku i tehnološki razvoj prihvatili su amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević, Miroslav Markićević i Aleksandra Ilić. Vlada i Odbor za tehnološki razvoj su prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Bojan Mladenović. Vlada i Odbor za nauku i tehnološki razvoj su prihvatili amandman. Reč ima Bojan Mladenović.
Dame i gospodo narodni poslanici, da se zahvalim za prihvatanje amandmana. Mislim da će ovim što ste prihvatili amandman ovaj treći stav biti potpuno jasniji i precizniji. Ono što sam ja tražio kroz ovaj amandman jeste da se stavi rok kada je zavod dužan da u pisanoj formi obavesti, odnosno dostavi poziv, da se zahtev dopuni kada on nije potpun. Mislim da sa ovim prihvaćenim amandmanom imaćemo jasan i precizan stav da je to u roku od 15 dana, što je propušteno da kažemo kada je načinjen ovaj predlog zakona, da se stavi. Mislim da će sada ovaj stav biti daleko precizniji i jasniji i bolje formulisan. Zahvaljujem.
Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević, Miroslav Markićević i Aleksandra Ilić. Vlada i Odbor za nauku i tehnološki razvoj su prihvatili amandman. Za reč se ne javlja niko. Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević, Miroslav Markićević i Aleksandra Ilić. Vlada i Odbor za nauku i tehnološki razvoj su prihvatili ovaj amandman. Niko ne želi reč. Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Radovan Radovanović. Vlada i Odbor za nauku i tehnološki razvoj su prihvatili amandman. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 11. amandman je podnelo narodni poslanik Nemanja Šarović. Vlada i Odbor za nauku i tehnološki razvoj su prihvatili amandman. Reč ima gospodin Bojan Mladenović.
Biću veoma kratak. Ovim amandmanom smo tražili da rok, zahtev koji Zavodu dostavlja podnosilac licence koji želi da produži važenje licence, bio je najranije 60, a najkasnije 30 dana pre njenog isteka. Mi smo stavili da to bude 20 dana pre isteka roka važenja licence, jer smatramo da upravo oni mogu u tih dodatnih 10 dana i da odluče da li će taj zahtev podneti ili neće. Sad ovim amandmanom, pošto je prihvaćen, oni će imati duži rok, umesto 30 imaće 40 dana. Mislim da će njima, na neki način, u neku ruku olakšati rad u narednom periodu.
Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić, Srđan Spasojević, Miroslav Markićević i Aleksandra Ilić. Vlada i Odbor za nauku i tehnološki razvoj su prihvatili ovaj amandman. Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Srboljub Živanović. Da li neko želi reč? Reč ima gospodin Mihajlović Goran.
Shodno odredbama zakona o optičkim diskovima, proizvodnjom diskova i proizvodnjom proizvodne opreme može da se bavi samo fizičko ili pravno lice koje istovremeno ispunjava dva uslova, a to su da poseduje proizvođački kod i licencu za proizvodnju. I jedno i drugo, znači, proizvođački kod i licencu izdaje Zavod za intelektualnu svojinu. Amandman gospodina Živanovića odnosi se na član 12. a članom 12. propisane su obaveze nosioca licence, pa se, između ostalog, u tački 4. člana 12. kaže da nosilac licence je dužan da, s obzirom na konkretne okolnosti, preduzme razumne mere da bi utvrdio da li neko ima ili nema pravo da reprodukuje neki autorski zaštićeni materijal. Ovaj termin "razumne mere" je nedefinisana kategoria, pa je kolega Živanović predložio da umesto termina "razumne mere" stoji "sve potrebne mere propisane ovim zakonom". Time se jednoznačno propisuje na šta se misli ovom tačkom člana 12. Ako kažemo "razumne mere" onda to svako može tumačiti na svoj način, pa eto u interesu svih koji se bave i proizvodnjom i prometom i iznajmljivanjem ovih diskova, potrebno je da što preciznije bude definisan navedeni član. Predlažem da se još jednom razmotri ova korekcija koju je predložio kolega Živanović.
Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Da li neko želi reč? Ne. Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Bojan Mladenović. Da li neko želi reč? Da. Reč ima narodni poslanik Bojan Mladenović.
Prethodni amandman i moj amandman su da kažem povezani, na čl. 13. i 14. SRS se uvek protivi kad se stavlja u članu zakona da se nešto mora uraditi bez odlaganja ili završiti bez odlaganja, kad nešto nije jasno precizirano, kad nije jasno definisano. Uvek smo za to da se odredi tačan rok, da se zna šta i u kom roku treba da se obradi. Mi smo za to da u čl. 13. i 14. predložili da kad je u pitanju oduzimanje licence bilo privremeno, kao što je u članu 13. bilo da je krajnje, kao da je u članu 14. i kad organ koji donose odluku da se licenca oduzme, da bez odlaganja, kako ovde stoji, u pisanoj formi obavesti Zavod. Mislim da termin "bez odlaganja" nije adekvatan, da nije dobar. Predložili smo da to bude u roku od 24 časa. Vi ste odgovorili u obrazloženju da je on prekratak. U redu. Onda je Odbor mogao da stavi neki drugi rok, da li tri dana, pet dana, sedam dana, odredite vi rok koji je adekvatan. Mi jesmo ovim amandmanom tražili da on bude preciziran, možda nije moralo 24 časa, možda je moglo i tri dana ili pet, ali jednostavno u svakom članu zakona insistiramo da on bude precizan, jasan i termin uvek i apsolutno bude određen koliko dana je rok za njegovo sprovođenje. Zahvaljujem.
Hvala. Na član 18. amandmansu zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Aleksandra Jerkov, Olena Papuga i Radovan Radovanović. Da li neko želi reč? Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Da li neko želi reč? Da. Reči ima gospodin Mihajlović Goran.
Član 18. Zakona o optičkim diskovima bavi se uvozom i izvozom optičkih diskova, proizvodnih delova, tj. stampera i proizvodne opreme. Postoje dva stava u ovom članu koja propisuju ko i kako, znači, fizičko i pravno lice se može baviti ovim uvozom. Kolega Martinović je predložio da se iza stava 2. doda novi stav 3. koji bi glasio: "ako se pri uvozu i izvozu optičkih diskova, proizvodnih delova, stampera ili proizvodne opreme ustanovi da se kao objekat ili sredstvo u izvršenju kad se nedozvoljene radnje javljaju, računarski podaci ili njihovi proizvodi u materijalnom ili elektronskom obliku, a nastala materijalna šteta je veća od milion dinara, nedozvoljena radnja tretira se kao visoko tehnološki kriminal". Razlog zbog čega je kolega Martinović predložio ovaj novi stav je taj što smo mi u ovoj Skupštini nedavno usvojili Zakon o izmenama i dopunama Zakona o organizaciji i nadležnosti državnih organa za borbu protiv visoko tehnološkog kriminala. Shodno odredbama ovog zakona, predviđeno je formiranje posebnog tužilaštva, tzv. Posebnog odeljenja sa sedištem u Beogradu, koje bi bilo nadležno za čitavu teritoriju RS po pitanju visoko tehnološkog kriminala, a u spomenutom zakonu jedna od odredbi kaže da se pod visoko tehnološkim kriminalom tretira radnja pri kojoj se kao sredstvo nedozvoljene radnje javljaju računarski podaci u materijalnom i elektronskom obliku pod uslovom da nastala materijalna šteta iznosi više od milion dinara. Bilo bi logično da se ovde doda taj novi stav 3. vrlo je verovatno da optički diskovi mogu biti jedan od medija koji može svesno ili nesvesno biti u funkciji visoko tehnološkog kriminala, pa je zbog toga i predloženo izbacivanje i ovog novog stava koji bi sigurno mnoge odvratio od nedozvoljenih radnji.
Na član 19. amandman je podneo narodni poslanik Momčilo Duvnjak. Da li neko želi reč? Reč ima Momčilo Duvnjak.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre, predložio sam amandman ispred SRS na član 19. stav 2. i broj 60 zamenjuje se brojem 30. Predviđeni rok od 60 dana koji je od strane predlagača zakona dat tržišnoj inspekciji za vršenje nadzora nad prometom uvezene robe, ponekad može biti isuviše dug. Snimljeni materijal na optičkom disku može izgubiti na svojoj aktuelnosti. Stoga da bi se izbegle eventualne nesuglasice, SRS smatra da je najoptimalnije propisani vremenski rok od 30 dana za vršenje pomenutog inspekcijskom nadzora dovoljan. Poštovanje navedenog roka bilo bi u interesu svih karika u lancu kao nosilaca autorskih prava, tako i onih koji se bave prodajom i iznajmljivanjem i davanjem u zakup ili razmenu optičkih diskova ili proizvodnjom delova. Ovaj amandman nije predložila SRS samo radi reda, nego u interesu ovih ljudi koji se bave ovom materijom, odnosno optičkim diskovima. Koje su posledice ako ovi ljudi koji se bave ovim čekaju 60 dana na carini da bi tržišna inspekcija izvršila nadzor? Kakvu će korist oni imati posle 60 dana od tih optičkih diskova? Pitam i dajem jedno poređenje kako je moguće da se na carini ne zadržavaju ni dva minuta epruvete za proizvodnju plastične ambalaže a to vam govorim primer na carini u Kruševcu, jer dva šlepera subotom pređu za dva minuta carinu, neradnim danom, sve je snimljeno, sve predamo ministru bivšem Dragutinoviću, da je to tako odrađeno i ona kaže – bilo je kriminala i zloupotrebe, neko je zaradio 300 hiljada evra, to je omogućio državni sekretar gospodin Đidić, ministar Ljiljana Dragutinović, smenjena a on još vrši funkciju. Ovo je samo poređenje šta da se radi na carini. Tako će biti i sa ovim optičkim diskovima isto. Tu imamo mafiju za to koja se bavi time. Hvala vam.
Reč ima ministar. Izvolite.
Kolega Duvnjak nema opasnosti da optički diskovi budu zadržani na carini zato što su oni optički diskovi koji su sa snimljenim sadržajem i reč je o muzici i filmovima itd. oni se naravno od strane carine puštaju u promet i zakon je predviđeno rešenje da se prvog radnog dana u mesecu obavesti tržišna inspekcija o tome da su određeni optički diskovi bili predmet carine, onda tržišna inspekcija samo proverava da li ti diskovi imaju proizvođački, oni su u prometu u svakom slučaju, nema opasnosti da izgube na aktuelnosti i kao što vi kažete u vašem amandmanu – tržišta inspekcija ima mogućnost da naknadno, nakon što se optički diskovi nađu na tržištu, još jednom provere da li su oni snabdeveni proizvođačkim kodovima, pošto je to carina već jednom proverila, bez obzira na doba u mesecu, prvog radnog dana u mesecu oni obaveštavaju, tržišna inspekcija proverava, suština je da li imaju proizvođački kod.
Na član 23. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić i Miroslav Markićević. Reč ima gospođa Đerić.
Pre svega, ispred poslaničke grupe Nova Srbija moram da zahvalim gospodinu ministru što je veliki broj amandmana koji smo podneli prepoznat kao dobronamerna intervencija u samom Predlogu teksta zakona, tako da je ovo jedan od onih malobrojnih amandmana koji nije usvojen, a upravo na taj član zakona sam ja i u načelnoj raspravi skrenula pažnju, jer smo smatrali, u članu 23. stav 2. tačka 8. da bi trebalo da se briše. Evo šta je njome predviđeno u Predlogu teksta zakona, a odnosi se na prava i dužnosti tržišne inspekcije. Tržišna inspekcija koja vrši nadzor nad sprovođenjem zakona u okviru svojih prava i dužnosti, dužna je da privremeno zadrži do odluke suda optičke diskove, proizvodne delove, sirovinu ili opremu za proizvodnju, odnosno umnožavanje optičkih diskova, ako izrazi sumnju, tu smo posebno bili skeptični da je učinjena povreda ovog zakona koja je propisana kao prekršaj ili povreda drugog zakona koji je propisan kao privredni prestup ili krivično delo, povrede prava intelektualne svojine i da o tome obavesti nosioca prava intelektualne svojine, odnosno organizatore. Time smo shvatili da ovu tačku treba brisati, jer ostavlja prevelik prostor tržišnoj inspekciji, odnosno smatramo da ostavlja prostor za šikaniranje subjekata koji vrše delatnosti u vezi sa optičkim diskovima od strane tržišnih inspektora. Mi nemamo tako čiste inspekcijske organe u mnogim oblastima i uvek imamo problema sa inspekcijom koja je često leglo korupcije, a ono na šta smo posebno skrenuli pažnju, to je reč sumnja. Sumnja je suviše neodređena kategorija da bi se samo na osnovu nje zaplenjivala osnovna sredstva za rad nosilaca licence. Sumnja ostavlja veliki prostor, pa ili je trebalo to drugačije precizirati, ili smanjiti tu vrstu ovlašćenja, i na taj član zakona smo smatrali da treba da se primeni ova amandmanska ispravka. Hvala.
Na član 23. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Ilić i Srđan Spasojević. Vlada i Odbor za nauku i tehnološki razvoj prihvatili su amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandra Ilić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 24. amandman je na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika Narodne skupštine, podneo Odbor za nauku i tehnološki razvoj. Predstavnik predlagača prof.dr Žarko Obradović, ministar prosvete i nauke prihvatio je amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Zlata Đerić. Vlada i Odbor za nauku i tehnološki razvoj prihvatili su amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Miroslav Markićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Spasojević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 25. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Bojan Mladenović.
Član 25. i član 26. su povezani i ne mogu jedan bez drugog, pa ću ja oba na brzinu prokomentarisati. Član 25. na koji je podneo amandman moj kolega Nemanja Šarović, odnosi se na podzakonske akte koji treba da se donesu u roku od šest meseci, kako ovde stoji u Predlogu zakona. Podneli smo amandman da to ne bude šest meseci, nego tri meseca, jer smatramo da je taj rok duplo kraći i adekvatniji i jednostavno, može da se sprovede u praksi. Vi ste u obrazloženju naveli da je tri meseca izuzetno kratko, da treba da se urade dva pravilnika, pravilnik o izgledu i sadržini licence za proizvodnju optičkih diskova i pravilnik o načinu vođenja registra, odnosno proizvođačkih kodova, izdatih licenci i na činu vođenja evidencije optičkih diskova. Uprkos ovom obrazloženju, mi i dalje tvrdimo i stojimo pri našem stavu da za izradu podzakonskih akata je sasvim dovoljno tri meseca, sasvim je dovoljno 90 dana da se urade i ova dva pravilnika, da se urade podzakonski akti, samo ako ima volje, ako ima želje, ovaj rok je izuzetno dovoljan. Takođe, odmah ću i o ovom članu koji je vezan, ne mogu jedan bez drugog, da se ovaj zakon primenjuje, ovde stoji istekom šestog meseca od dana stupanja na snagu, a mi smo predložili da to bude trećeg meseca od dana stupanja na snagu. Jednostavno, smatramo, kao što i vi tvrdite, da je ovaj zakon dobar, smatrate da ćete ovim zakonom nešto dobiti, da ćete ovim zakonom kako ste vi sami izneli, sprečiti pirateriju ili je na neki način umanjiti, pa izvolite, ako mislite da će to biti dobro, nemojte da čekamo šest meseci, jer onda će se primenjivati tek sledeće godine, uradite sve to za 90 dana, za tri meseca, pa da se ovaj zakon onda primenjuje od jeseni.
Zahvaljujem. Ministar Obradović ima reč.
Mi smo ocenili da je rok od šest meseci primereniji, ali ćemo se potruditi da oba pravilnika uradimo i pre toga, poštujući svu potrebnu proceduru i potrebno je da u međuvremenu napravimo i jedan ugovor sa međunarodnom federacijom proizvođača fonograma u Londonu, iako je reč o timskom ugovoru, jer smo ipak smatrali da je ovaj rok primeren i da bi završili sve tri obaveze i onda protekom od šest meseci, zakon bi počeo da se primenjuje. Mi ćemo ovaj normativni deo posla sigurno završiti i ranije.
Na član 26. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Jeremić. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakonu u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Ovim smo završili današnji rad. Rad ćemo nastaviti sutra sa Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o obrazovanju i vaspitanju, u pojedinostima, sutra 13. jula u 12,00 časova. Hvala na efikasnosti, bili ste najbolji.