Poštovani narodni poslanici, Zakon o bankama i drugim finansijskim organizacijama jedan je od sistemskih zakona, kojim se reguliše rad banaka i finansijskih organizacija. Ali, nažalost, ovo je deseta izmena, koliko sam mogao da vidim. Osnovni zakon je donet još 1993. godine. To je bio zakon Savezne Republike Jugoslavije, objavljen u "Službenom listu SR Jugoslavije", broj 32. Izmene i dopune Zakona do sada su vršene devet puta, a ovo je deseta izmena. Nažalost, ministar finansija i ova vlada, kao i ona prethodna vlada koja je došla 5. oktobra, nisu našli za shodno da urade jedan novi tekst zakona, iako se ovde u više navrata i od strane ministra finansija i drugih govori da je reforma bankarskog i finansijskog sistema i monetarni sistem u Srbiji jedan od najboljih sistema i najbolja reforma izvršena na prostoru jugoistočne Evrope i od svih zemalja u tzv. tranziciji. Ta reforma i ta uređenost ili zakonsko regulisanje i dobro poslovanje banaka je samo privid, jer bankarski sistem nije u funkciji niti države, niti privrede, niti građana. Dokaz je i stanje u privredi, stanje u socijalnoj sferi, stanje u ekonomiji, a banke su te koje treba na neki način da budu poluga, jer tokovi novca i uslovi na tržištu novca bitno opredeljuju privrednu situaciju, privrednu stabilnost, a pogotovo socijalnu situaciju i ekonomsku stabilnost zemlje. U Srbiji sada imamo banke koje nisu u funkciji niti države niti građana, naprotiv, one služe prevashodno pljačkanju države i naroda. Jer, ne može se od takvih banaka, kako su one osnovane, pod kojim uslovima rade, bez suštinske kontrole centralne banke i javnosti rada tih banaka i usmeravanja od Narodne banke, očekivati da njihova funkcija bude u depozitima koje privredni subjekti silom prilika imaju kod tih banaka, a da ne govorim o depozitima građana, da budu upotrebljeni za razvoj privrede i države, a i da pomognu građanima da rešavaju svoje egzistencijalne probleme. Juče i prethodnih dana govorilo se uspešnosti poslovanja ovih banaka i o štednji, koja iznosi preko milijardu i 400 miliona evra. Juče sam postavio pitanje, a i sada postavljam pitanje ministru finansija i celoj Vladi – ako je štednja milijardu i 400 miliona evra, gde je ta štednja usmerena? Ako u poslovnim bankama imamo milijardu i 400 miliona evra, zašto dozvoljavamo sebi kao država da nas neko ucenjuje za 10 ili 20 miliona evra ili 20 miliona dolara, da nas ponižava, da činimo nešto što nismo i ne treba da činimo, a do sada je to činjeno? Dakle milijardu i 400 miliona evra depozita u poslovnim bankama treba da se upotrebi za kreditiranje privrede i građana Srbije. Gde je taj novac usmeren? Da li je tačno, ovo je jedan od podataka, jedna činjenica ili jedno pitanje, da je pre godinu i više dana ″Rajfajzen banka″ od sredstava koja se nalaze na računu te banke ovde u Srbiji kupila za 80 miliona evra obveznice austrijske države za školstvo države Austrije. Ako je ta činjenica tačna, onda je bespredmetno raspravljati i razgovarati o funkciji tih banaka, pogotovo banaka koje imaju strane nazive i navodno predstavljaju delove tih banaka iz Evrope. Da li je tačno da te banke koje su osnovane kao filijale ili delovi tih banaka iz zapadne Evrope nemaju ništa zajedničko, osim naziva, sa tim bankama i samo predstavljaju vid prikupljanja depozitnih sredstava i prenošenje tih sredstava ili vraćanje raznim kanalima u zapadnu Evropu i širom sveta? Naše banke koje posluju danas na finansijskom tržištu Srbije prevashodno imaju za cilj da izvuku što više mogu, po raznim osnovama, sredstava iz države Srbije, a nemaju za cilj da budu u funkciji ni države ni naroda. Ako se pogleda kako se isplaćuju penzije u Srbiji, da li je normalno i logično, da li je ponižavajuće da sredstva koja se prenesu za isplatu penzija svakoga meseca dva puta mesečno, a to se objavljuje u svim medijima u Srbiji, uz obrazloženje da se prenos na tekuće račune vrši istoga dana, a isplata u gotovom da se vrši narednog dana? Svedoci smo, van urbanih centara, ali izgleda i u njima, da penzioneri koji primaju penzije u gotovom danima čekaju pred šalterima pošta i nisu u mogućnosti da podignu svoje minimalne penzije prvi dan posle objavljivanja isplate penzija. Postavlja se pitanje šta radi Narodna banka, gde su ta sredstva, ako znamo da se penzije moraju isplatiti onog momenta kada se prenesu na račun i poslovnih banaka i Poštanske štedionice. Ko ta sredstva koristi više dana? Ko to dozvoljava? Ko dozvoljava maltretiranje i ponižavanje penzionera širom Srbije koje se ponavlja svakih 15 ili 20 dana prilikom isplate penzija? Izmena Zakona koja je predložena u ovih osam članova samo je dokaz da nema ni volje, ni snage, niti želje Ministarstva za finansije, na čelu sa ministrom Dinkićem, da se donese ovaj sistemski zakon, da ne bude ovih deset izmena, sa ovom izmenom koja se danas predlaže, da se uvede red u poslovanje banaka i finansijskih organizacija. Naprotiv, sa ovakvim izmenama zakona, koje traju više od 10 godina, održava se ovaj haos i neodređivanje pravne regulative kroz jedan tekst zakona koji će biti jasan i onima koji vode poslovne banke u Srbiji, a i onima koji su dužni da kontrolišu rad poslovnih banaka u Srbiji. Funkcija Narodne banke Srbije nije ostvarena u kontroli poslovnih banaka, zato imamo ovakvo stanje kakvo imamo. Imamo jedno haotično stanje. Šta je cilj ovakvog stanja u Srbiji – da poslovne banke budu u funkciji mafijaških lobija, organizovanog kriminala, jer sve što se događa u organizovanom kriminalu i mafijaškim lobijima širom Srbije, kako na nivou države Srbije, tako i na lokalnom nivou, u direktnoj je sprezi sa poslovnim bankama. Sve privatizacije i sve velike transakcije u prometu kako robe tako i usluga direktno su vezane sa poslovnim bankama, jer se ne može nijedna velika transakcija, kada je u pitanju novac, obaviti bez poslovnih banaka. U krajnjem, problem ovakvog haotičnog stanja i kriminala u državi Srbiji je i problem kontrole i poslovanja poslovnih banaka. Nije bez razloga što aktuelna vlast, na čelu sa ministrom Dinkićem, teži da uništi i ove dve poslednje velike banke koje država i narod imaju. Država Srbija, za neko kratko vreme, neće imati nijednu svoju nacionalnu banku. Šta će nama ostati, kao narodu i državi – da, kako se u poslednje vreme govori, treba da imamo te tzv. brendove rakije, pekmeza, a mi nismo sposobni ni kao narod, ni kao država da održimo tradiciju i u bankarskom sistemu, kao i u drugim sistemima koje smo imali decenijama ili stotinama godina. Tradicija srpskog bankarstva je stara stotinama godina, ali, nažalost, to nam se želi onemogućiti, jer Srbi i srpski narod nisu sposobni da vode nijedan posao, osim da dođu u situaciju da budu samo radnici koji će izvršavati ono što nam se bude serviralo iz zapadne Evrope kroz sve ove programe i strategije koje treba da se sprovedu i od bivše dosovske vlasti i od ovog demokratskog bloka. Srbija treba da bude zemlja sa prostom radnom snagom i ovde treba da budu uvedene najniže i prljave tehnologije, a oni koji će vladati Srbijom sedeće negde u Briselu, Hagu, Londonu, Parizu, Njujorku, Vašingtonu i širom sveta. Srbija i srpski narod to ne sme dozvoliti, jer smo mi kao narod dokazali u svim oblastima života i rada, pa i u bankarskom sistemu, da smo sposobni. Svojevremeno smo imali velike banke koje su bile svetski priznate banke i imale su korespondentske odnose sa svim velikim bankama sveta. Nažalost, vi koji ste došli 2000. godine posle 5. oktobra i vi koji to nastavljate u ovoj vladi demokratskog bloka želite da poništite sve što je srpski narod kroz istoriju uradio i stekao. Hvala.
Da li još neko želi reč? Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, uz moje čuđenje ko je prisutno neidentifikovano lice u prvoj klupi na mestu gde treba da sedi pomoćnik ili zamenik ministra, krenuću da vam obrazlažem stav Srpske radikalne stranke o Predlogu zakona o bankama i drugim finansijskim organizacijama. Argumentaciju da se briše član 2, kao i svaki član do kraja, dali smo vam u toliko primera, kao što su i ovi koje je izneo gospodin Četrović, da svako ko želi racionalno i razumno da posmatra, a da uopšte nema predstavu o tome kakvo je bankarstvo u Srbiji ili da se nije interesovao do dana današnjeg, mora to da prihvati kao valjan argument. Zbog čega vam ovo naročito potenciram? Zato što se na mnogim elektronskim medijima od jutros forsira ta priča koju plasiraju bankari u Srbiji, koja se samo u jednom delu podudara sa onim što smo mi rekli, a tiče se uslova u kojima poslovne banke danas rade, a vezano je za ovaj zakon i za zakon kojim se osniva Agencija za osiguranje depozita i za odnos Narodne banke, kao centralne finansijske institucije, samim tim i guvernera Jelašića, prema poslovnim bankama. Situacija u srpskom bankarstvu nije dobra i onamože da se posmatra samo kroz odnos banke prema srpskoj privredi i prema građanima Srbije koji treba da koriste te usluge kroz poslovanje jedne, druge ili treće banke. Već smo apsolvirali u svim ovim danima rasprave da su tendenciozno i namerno uništene, od strane ministra finansija, četiri najveće srpske poslovne banke. Sada dolazimo do ekspanzije tzv. stranih banaka i sada se, a to se od jutros naročito intenzivira, i juče po napisima u štampi, i kroz izlaganje ljudi iz te oblasti pojavljuje nesaglasje između njihovog viđenja budućnosti bankarskog sistema i onoga kako se prema njima ponašaju guverner i ministar finansija, odnosno aktuelna vlada koja takav odnos prema tim bankama forsira. Ministar Dinkić, tada kao petooktobarski pučista, posle upada u Narodnu banku Jugoslavije, a sada to govori i kao ministar finansija, obećao je građanima da će novouspostavljeni bankarski sektor da bude u funkciji poboljšanja životnog standarda građana. Odnosno, da omogući građanima navodni rast plata, a njega ne da nema u realnim okvirima u odnosu na inflaciju i na cene, već i sami znate da milion ljudi ne radi. Dakle, ako je i pre sedam dana, promovišući upravo ovaj zakon, istakao svoje posebno navodno zalaganje za to da se kroz osiguranje omogući još sredstava za korporaciju, osnovanu prošle godine, koja obezbeđuje kreditnu stambenu liniju – zamislite, ministar se usudio da vrši diferencijaciju među građanima, da oni koji imaju do 45 godina mogu da uđu u te kreditne aranžmane a da im efektivna kamatna stopa bude 4,5% – onda je morao da pita i te buduće davaoce tih kredita, odnosno poslovne banke u zemlji šta one o tome misle i da li mogu da se uklope u novu ministrovu finansijsku koncepciju, odnosno tu od septembra, jer je navikao, od jedne do druge i treće godine. Sada dolazimo do toga šta oni kažu. Oni od jutros kažu, i juče su se mnogi predstavnici tih banaka oglasili, da je to apsolutno nemoguće zbog ovakve politike koju vodi Narodna banka Srbije, a samim tim i Ministarstvo koje donosi ovakve zakone i zbog činjenice da su obavezne rezerve banaka neizdržive za njih, u smislu da mogu da obezbede tako drastično smanjenje kamatnih stopa, naročito kada su u pitanju dugoročni krediti, stambeni pre svega. A da biste se suočili sa realnošću, jer mnoge od vas to možda ne zanima, ali stotine hiljada ili milioni ljudi traže neku mogućnost da reše jedan od svojih problema, pa tako i taj za mnoge nerešivi problem, pored nemanja posla i nemogućnosti da žive, nemaju ni krov nad glavom, moram da vam iznesem (naravno, neću reći koja je to banka) kako izgleda otprilike jedna ta ponuda, pa vi vidite da li kao poslanici sa enormno visokim primanjima, u odnosu na građane koji nemaju hleba da jedu i koji nemaju redovna mesečna primanja, možete i smete da uđete u ovakav aranžman, a kamoli ljudi koji imaju neverovatno niske zarade ili nemaju nikakve. Ako je model kredita sa učešćem od 20%, iskazan u evrima, sa nominalnom godišnjom kamatom od 8,75%, a iznos kredita recimo 10.000 evra, šta možete sa 10.000 evra, da postavite temelj na kući, nešto malo da krenete da zidate, ne možete da kupite pet kvadratnih metara stambenog prostora u Beogradu; ako je taj minimalni iznos u pitanju, mesečna rata onome ko se usudi da uzme kredite sa ovakvim kamatnim stopama je 88,37 evra, a njegova prosečna zarada mora da bude 176 evra. Ako bi neko od građana Srbije želeo zaista da reši taj problem, a njih je mnogo, i onih koji su skoro pred penzijom, pa nisu uspeli taj problem da reše, već ljudi imaju decu, unučiće, moraju da računaju da je taj minimalni iznos za rešavanje tog pitanja u Beogradu 50.000 evra, što je misaona imenica za sve te građane Srbije. Mesečna rata pod tim okolnostima treba da bude 441 evro, odnosno potrebno je da imaju zaradu, koju vi imate kao poslanici kada ste odlučili da povećate poslaničke plate, 883 evra, sa godišnjom kamatnom stopom od 9,58%. Sve to narednih 20 godina i kada se sve to izračuna oni ne vrate duplo više, nego čak 2,5 puta i tri puta. Onda je donošenje ovakvih zakona i efekat takvih zakona besmislen, zato što vi sa njima ne možete da učinite da se obore kamatne stope i da naterate banke to da urade, jer one su destimulisane takvom politikom koju vodi Narodna banka Srbije, država uopšte, Ministarstvo finansija. Donošenje ovakvih zakona ne da je čista besmislica, nego će uticati u narednim godinama na to da banke koje imaju ista imena i nazive u zemljama u okruženju, koje imaju svoju maticu u nekim zemljama na zapadu, imaju takvu poslovnu politiku u Srbiji zbog nemanja uslova za nešto drugo. Da pređemo na privredu i da vidimo kako tu stvari stoje. Postavlja se ovih dana pitanje, naravno to je goruće pitanje ne za Kragujevac nego za celu Srbiju, šta će biti sa Fabrikom automobila "Zastava". Ako je jedan od potencijalnih strateških partnera kompanija "Fijat" iz Italije izašla sa podatkom da je ostatak duga 11,5 miliona evra od "Zastava automobila" prema "Fijatu", onda se postavlja pitanje za ministra Bubala, za ministra finansija, za celokupnu Vladu šta sa tim i kako obezbediti bankarske garancije da se taj slučaj prevaziđe. Sasvim je očigledno da prodaja pojedinih delova "Zastave" koji su išli u privatizaciju ide izuzetno loše, pa će prilikom sledećeg izlaska, kao što je slučaj sa "Zastava prometom", kako u Kragujevcu tako i u Beogradu, nominalna vrednost tih nekadašnjih OOUR-a "Zastave", odnosno sada zasebnih jedinica, pasti za 30%. I, kako da se onda dođe do tog famoznog iznosa, ako je ministar za privredu i privatizaciju jasno poručio da Vlada Republike Srbije sa tim nema ništa; poslovno rukovodstvo grupe "Zastava" se kao dovija na neke načine, traži neke međunarodne bankarske garancije, jedan začarani krug, a vreme prolazi i ističe 2005. godina. Nije to samo slučaj sa "Zastavom", pođite od malih i srednjih preduzeća. Neka izađe neko iz Ministarstva finansija, iz Ministarstva privrede sa podatkom koliko je tih preduzeća tražilo i pod kojim uslovima kredite, koliko njih je dobilo i koliko otpočelo sa proizvodnjom, ako se svi u predizbornim kampanjama pozivaju na to da je to budućnost Srbije, što naravno može da bude jedan modifikovan japanski model; mislim da je država pametna i da zna normalno da radi i u tome treba da gleda budućnost srpske privrede i za buduće generacije da ovde ostanu i da rade, ali postavlja se pitanje gde je tu uloga države. Ako mislite da će ovi, u nekim delovima loše prepisani i neupodobljeni sa našim pozitivnim zakonskim rešenjima, novi zakoni iz ove oblasti da pomognu i da se svi ti problemi građana i privrede prevaziđu, onda se grdno varate, zato što je situacija sasvim drugačija na tržištu novca, odnosno na tržištu kapitala. Sasvim je jasno da građani ne mogu da se uklope ni u takvu politiku koju banke vode; moraju, u krajnjoj liniji, kada im je dogorelo do nokata, pa ne znaju više šta da rade, da plate nagomilane račune, da nešto obezbede deci i da kupe šta im je potrebno za porodicu. Sve drugo je veliki rizik, velika opasnost, kao da ljudi sebi stavljaju omču oko vrata. Nema stimulativne politike od strane Narodne banke i ministra finansija prema njima kroz druge modele i mogućnosti saradnje da bi se omogućilo da one posluju u korist građana, odnosno privrede. Zbog toga mi poslanici SRS pokušavamo svih ovih dana da vas ubedimo da ne glasate za ove zakone koji u suštinskom smislu neće apsolutno ništa da doprinesu da se jedna izuzetno loša i teška situacija poboljša. Pogledajte malo nešto od stručne literature, periodičnu ili dnevnu štampu, ne morate ako ne želite iz svojih ideoloških predrasuda, a ovo su sve valjani argumenti koje iznosimo, da verujete nama, mada nam građani veruju, a to je za nas najvažnije, ali pogledajte da se naša mišljenja i naša argumentacija i te kako poklapa sa ljudima koji su svakog dana u toj oblasti i koji govore upravo to što mi kažemo – da sa ovakvim guvernerom i ovakvim ministrom finansija i politikom koju oni vode mi ne možemo da očekujemo pomake ni u bankarskom sektoru, ni u rastu standarda, ni uopšte bolji život u Srbiji, koji je danas izuzetno težak, i to građani svakodnevno vide i o tome nam govore.
Hvala. Replika, izvolite.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, kako bismo otklonili bilo kakvu sumnju vezanu za "Zastava automobile", želim nekoliko činjenica da iznesem i da možda na neki način najavim nešto što će biti i te kako za grad Kragujevac i ono što je Vlada Republike Srbije uradila za grad Kragujevac. Do kraja ove, a najkasnije početkom sledeće nedelje potpisuje se ugovor između "Fijata" i "Zastava automobila". Po potpisivanju ugovora Vlada Republike Srbije će usmeriti 15 miliona u proizvodnju budućih automobila "Fijata" koji će se praviti, 15 miliona evra će usmeriti u proizvodnju ovog automobila u Grupi "Zastava". Što se tiče procesa privatizacije i naplate duga koji imamo prema "Fijatu" iz te količine novca koja treba iz ove privatizacije da se obezbedi i da se vrati "Fijatu", to nije otežavajući faktor za proces koji upravo teče. Naravno da očekujemo da će do kraja godine u "Zastavi" upravo biti rešen ovaj problem na dobrobit i građana Kragujevca. Naravno da je Vlada Republike Srbije uradila sve da pomogne da se ovaj proces privede kraju, a pogotovo sredstva koja će Ministarstvo finansija usmeriti u Fabriku automobila. Očekujemo da se u narednih nekoliko meseci taj problem definitivno reši i da u "Zastavi" konačno počne da se sklapa automobil, a to će biti ″fijat punto″. Mislim da to i te kako znači ne samo za građane Kragujevca, znači i za privredu cele zemlje. Istine radi, mislim da će ovaj dug od 11,5 miliona koji imamo prema "Fijatu" biti regulisan iz naplate pri procesu privatizacije. On neće biti remetilački faktor u ovom procesu koji ide. Znači, istine radi, moramo da kažemo ono što su činjenice. U razgovorima koji su bili pre nekoliko dana sa gospodinom Bubalom predstavnici iz Italije koji su dolazili na te razgovore su upravo to potvrdili. Dužan sam da o tome danas obavestim i vas ovde u Skupštini, s obzirom da dolazim iz Kragujevca. Hvala.
Govorio je narodni poslanik Goran Davidović. Po Poslovniku, narodni poslanik Nataša Jovanović. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, ako ste kolegi Davidoviću dali reč povodom amandmana koji sam podnela na zakon o kome sada raspravljamo, onda je on trebalo da govori o tome. Ne verujem da on ispred sebe ima amandman SRS na član 2. predloženog teksta zakona. Ako ste mu dali reč da govori o delu mog izlaganja, a ticalo se Fabrike automobile "Zastava", vi to nikako niste mogli zato što gospodin Davidović nije portparol ministra Bubala, niti je portparol Fabrike automobila "Zastava". On je samo jedan od nas poslanika, koji je sa liste DSS, dakle on je iz vlasti. Dakle, profesor Poskurica i moja malenkost su iz najveće opozicione stranke u Srbiji, ali buduće vladajuće. Ovde još uvek nije prisutan gradonačelnik koji je takođe iz Kragujevca i kolega Radosavljević. Zaista je neverovatno da neko sebi daje za pravo da govori (doktor Vladan Vučićević, izvinjavam se kolegi) o poslovnoj politici "Zastave", ničim izazvan, i da govori o tome kakva će biti buduća politika te fabrike automobila, a da to nema veze sa amandmanom na član zakona koji sam podnela. Prosto je neverovatno. Činjenica je da stoji taj dug od 11,5 miliona evra, a što je sada i potvrdio gospodin Davidović. On, vidite, ima te informacije iz vladajuće strukture koliko će "Zastava" da dobije novca od Vlade Republike Srbije, i iz izjava ministra, a za mene je to jedino kompetentno u slučaju ministra Bubala koji je nadležan za to. Nisam ovih dana čula da se aktuelni premijer po tom pitanju izjasnio. Ministar finansija ovih dana nije govorio o tome, pitaću ga ako danas dođe, jer jedini je on taj koji može da nam kaže da li će i kada zaista Grupa "Zastava automobili" dobiti taj novac. Što se tiče poslovnih banaka koje treba da pomognu ne samo posrnuloj kragujevačkoj privredi, u jednom najširem kontekstu sam govorila o svom amandmanu, što je potkrepljeno činjenicama i primerima iz privrede i iz onoga što muči građane. Zato upućujem sve kolege koje žele da govore o amandmanu koji sam podnela na predloženi tekst zakona, na član 2, da elementarno prouče o čemu se tu radi i kakav je amandman u pitanju i koji zakon je na dnevnom redu.
Hvala, gospođice Jovanović. Replika, narodni poslanik Goran Davidović, izvolite. Obavešten sam, pomenuti ste lično. Takvo sam obaveštenje dobio. Izvolite, gospodine Davidoviću.
S obzirom da su narodni poslanici dužni da govore istinu pred ovim domom, onda je normalno da one informacije koje posedujem kao neko ko je koalicioni partner u ovoj vladajućoj koaliciji iznesem pred ovu skupštinu i da kažem ono što će se zaista desiti, vezano za Grupu "Zastava", a pre svega "Zastava automobile". Iz tog razloga nisam ni video neku posebnu vezu amandmana o kome je gospođica Jovanović pričala i ovog problema koji postoji u Grupi "Zastava". Ta direktna veza ne postoji. Onda bih mogao da preformulišem to pitanje – kakva je veza između ovog amandmana i onoga što je rečeno o "Zastavi". Upravo iz tih razloga sam izašao i izneo ove činjenice. Vrlo brzo, u narednih desetak dana, bićemo u prilici svi da se uverimo u ono što sam rekao. Hvala.
Hvala vam. Shvatio sam. Imate pravo da govorite i dva puta o svom amandmanu. Naravno, izvolite, nisam bio u prethodnom periodu, a inače sam shvatio vezu, amandman glasi – briše se, a "Zastava" ne briše se. Da li je tako? To je, u redu je. Izvolite.
Gospodine Markoviću, očigledno je da ništa niste shvatili, zato dođite na vreme i lepo otvorite sednicu. Vi za to primate platu, vi ste predsednik Skupštine. Malo se elementarno edukujte kada je u pitanju posrnula srpska privreda i interesujte se i za slučaj "Zastave". Nemojte samo da dolazite na Sretenje, da prođete kroz grad i da odete da se slikate a da ništa ne znate, kako narod teško živi, da ima 40.000 ljudi koji ne rade. Što se tiče ova preostala dva minuta, samo želim još nešto da kažem o načinu na koji će da se vrši stečaj i likvidacija banaka u Srbiji, a koje su vezane za privredu, pa samim tim i kragujevačku "Zastavu" ili Fabriku oružja ili "22. decembar", "Filip Kljajić", Mesnu industriju koja je u stečaju, trgovinska preduzeća. Dakle, ovo je zaista jedina i prava istina – da su bankari Srbije izrazili otvoreno neslaganje sa takvom politikom koju vodi Narodna banka Srbije, odnosno Ministarstvo finansija u odnosu na to da na tržištu mogu da opstanu samo oni sa izuzetno krupnim kapitalom, koji su svakako na ovaj ili onaj način pod patronatom ministra i guvernera. Regionalne banke, a takvih ima i na području Šumadijskog okruga, u nekim drugim krajevima Srbije, i u Nišavskom i u kraljevačkom, a o tome sam govorila juče, nemaju mogućnost, bez integrisanja sa nekom od ovih velikih (neminovno će doći pod udar ovakvih zakona), da opstanu i da finansiraju privredu, a to je bila njihova inicijativa od njihovog osnivanja. Imate jednu takvu banku u Beogradu koja 17 godina radi sa privredom koja je sada pred gašenjem, zato što se privredni subjekti koji sarađuju sa tom bankom na jedan veoma nekorektan način od strane Narodne banke Srbije rangiraju u treću i četvrtu kategoriju zbog boniteta koji ta banka treba da ostvari na tržištu. Zato mi smatramo da ovaj zakon o izmenama i dopunama Zakona o bankama i zakon kojim imate nameru da osnujete agenciju za osiguranje depozita neće pomoći. Problemi su zaista mnogo dublji i mnogo širi. Gospodine Markoviću, samo je malo potrebno vremena da u toku dana to pogledate, da pitate nekoga od nas, ako ne znate, i da bar nešto znate, a da ne biste na takav način vodili sednicu i da ne obmanjujete javnost da se nešto briše ili piše, kada vi o tome ništa ne znate.
Gospođice Jovanović, hvala vam. Nisam obmanuo javnost nego sam izneo vezu za koju sam shvatio da se i vi zalažete, a to je da se slučajno "Zastava" ne izbriše. Niste pažljivo slušali. Dakle, rekao sam da bi jedino lakonski moglo da se kaže upravo to da se amandman briše, ali "Zastava" da se ne briše. Dakle, i te kako se zalažem svojim radom i ponašanjem za nešto za šta sam verovao da se i vi zalažete. Pretpostavljam samo da niste dobro čuli šta sam rekao. Inače, kao što znate, otvorio sam ovu sednicu danas, kao što svakog dana radim. Pretpostavljam da svi to podržavate. Kao što znate, ja ne idem ni na godišnji odmor, jer stalno radim, a pri tome uspevam da i te kako budem sa ljudima da bih video kako žive. Između ostalog, zbog toga ću danas, izvinjavam se svima, morati da budem u Požegi. Gospodine Aligrudiću, izvolite, pa vi po Poslovniku. Gospođice Jovanović, prvo vi po Poslovniku. Prednost ima po Poslovniku, tu se nije ništa promenilo. Gospođice Jovanović, izvolite.
Zbunjeni ste, gospodine predsedniče. Prvo ste rekli: "Izvolite, gospodine Aligrudiću", pa onda da prednost imam ja po Poslovniku. Vidite da nešto nije u redu. Dakle, nemojte da izlazite, otvorite sednicu i sedite sve vreme. Čim izađete i vratite se, imate neku konfuziju i ne možete da se snađete. Dakle, u vašem opisu posla, kada predsedavate sednicama Narodne skupštine, uopšte ne stoji ovo i vi ste zloupotrebili vašu funkciju predsednika kada sam završila po drugi put izlaganje. Dakle, ako želite da govorite, vi ste eventualno mogli meni da objasnite nešto u proceduralnoj stvari, ako nisam razumela način na koji vodite sednice, ali vaše kvalifikacije o privredi, o politici, o odnosu političkih subjekata morate da iznesete ili po Poslovniku, znači, na propisan način, onaj koji ste sami propisali, ili da se javite po amandmanu. Izvolite, po Poslovniku i vaša poslanička grupa ima 15 minuta. Stigli smo do člana 2. Predloga zakona. Vi ste Predrag Marković iz ove G17 plus, prepustite mesto predsedavajućem. Evo, sada će kolega Aligrudić da koristi svoje poslaničko i poslovničko pravo. Tako i vi koristite ili pet ili deset, 15 minuta. Nemojte sa mesta predsedavajućeg da govorite o nečemu što nema veze ni sa amandmanom, ni sa započetom pričom na čijem početku niste bili. Jednostavno, šta god da mi kažete posle ovoga, samo ćete više da se ukopate i da se uplićete kao pile u kučinu, jer ne možete od jutros da povežete stvari. To je to.
Hvala vam na komplimentu za godine. Upravo sam uradio ono što ste i tražili. Dakle, samo sam objasnio proceduru, nisam govorio o temi. Izvolite, gospodine Aligrudiću, po amandmanu.
Dakle, amandman je podnela gospođica Nataša Jovanović, uvažena narodna poslanica. Amandman kaže: "Član 2. briše se". Amandmane su podneli i drugi narodni poslanici Srpske radikalne stranke, i to od člana 1. zaključno sa članom 8. predlažu da se ti članovi brišu. Dakle, uvodna odredba, završna odredba, koja je, praktično, vacatio legis – kada zakon stupa na snagu. Sve je to tako lepo i krasno, ali svaki od ovih amandmana se posmatra pojedinačno, ne u celini. Kada se posmatraju prve dve odredbe, člana 1. i člana 2, praktično, ovaj amandman sa tekstom: "briše se", u kontekstu zakona za koji se pretpostavlja da će biti usvojen, jer ako se ne pretpostavlja da će biti usvojen, ni amandmani se ne bi podnosili, onda znači da se ovaj amandman javlja kao pravno nemoguć. Na kraju krajeva, tako je to prošlo i Zakonodavni odbor, kao pravno nemoguće. Postoji izveštaj o tome, pa se to može videti. Šta piše u obrazloženju ovog amandmana? Čitam: "Narodna skupština je u funkciji Vlade Republike Srbije, pa se sednice Skupštine zakazuju tri dana pre održavanja da bi se narodnim poslanicima onemogućilo da podnose amandmane", uzgred budi rečeno, to nije tačno, nije tri dana uoči održavanja zakazana, "tako da bi se Narodnoj skupštini "poturala" ovakva nebulozna zakonska rešenja kojima se omogućava dalje pljačkanje naroda i države." Uzgred budi rečeno, ovakvo isto obrazloženje, po principu copy paste, stavljeno je ispod svih ovih amandmana. Šta ovo ukazuje? Ovo ukazuje da narodni poslanici koji su se dogovorili da ovako urade koriste svoje legitimno poslaničko pravo, dakle, nemam ništa protiv, da podnesu amandman koji može biti predmet rasprave na ovoj skupštini, da bi se iskoristilo poslovničkih 15 minuta i pričalo o nečemu što nema nikakve veze sa članom 2. ovog predloga zakona, a nema ni najmanje veze sa amandmanom. Zato bi bilo dobro ovde čuti obrazloženje zbog čega se član 2. briše. Mi obrazloženje zbog čega se član 2. briše, šta je supstrat ovog amandmana, šta je njegov stvarni razlog, nismo čuli. Čuli smo svašta i o Kragujevcu, refleksiji, vrlo je daleko od ovog zakona, na kragujevačku industriju itd. To je nešto što smo mi ovde slušali. Moguće je i to, naravno, ukoliko se ne proceni od strane predsedavajućeg da to izlazi van domena, van tačke dnevnog reda. Dobro, nije tako procenjeno. Sa tom procenom se slažem. Na kraju krajeva, prilikom javljanja za svaki sledeći amandman priča će biti potpuno ista. Ovo sam rekao samo zbog toga da bi oni koji gledaju ovaj prenos mogli da znaju o čemu se ovde zapravo radi. Dakle, radi se o amandmanu koji nije pravno moguć, o poslovničkoj mogućnosti da se po amandmanu govori, da se iskoristi 15 minuta i da se u okviru tih 15 minuta, upravo zbog difuznosti pristupa, može govoriti o čemu god se želi. Hvala na tome. Mi očekujemo da će se to tako i dalje nastaviti, ali jako je važno da oni koji gledaju ovaj prenos to dobro znaju. Hvala vam.
Replika, jer je pomenuto vaše ime. Gospodine Aligrudiću, vi ste govorili o amandmanu gospođice Jovanović, poimence prozivajući gospođicu Jovanović? (Da.) Izvolite, gospođice Jovanović.
Najsigurnije vam je da kod mene proverite, gospodine Markoviću. Ovi vaši hoće i da vas slažu, ja neću. Samo mogu da vam pomognem da se snađete, ali kolega vam je korektno saopštio. Dakle, govorio je o mom amandmanu i direktno me spomenuo. Da bi neko govorio o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o bankama i drugim finansijskim organizacijama – postoji osnovni tekst zakona, ovde se samo neki članovi menjaju. Tražim da se član 2. briše, odnosno postojeći član 31. koji se menja – morao bi da zna šta znači agencija za osiguranje depozita, a to je, kolega, bila tačka 10, o tome smo govorili prekjuče, i da poveže da je taj amandman i taj član usko vezan za osnivanje agencije za osiguranje depozita. Da li je vama čudno ili u vašem šeretskom nastupu smešno što SRS ne dozvoljava da se osnivaju agencije koje će građane da koštaju i kojima će da upravlja, kao i svim finansijskim institucijama, dok vi to nemo posmatrate, grupacija G17? Reći ću vam da to nimalo nije smešno i da će agencija imati svoja sredstva koja čine fond sredstava za osiguranje depozita. Taj fond mora da se osnuje tako što Vlada Republike Srbije mora da da novac iz budžeta za to, što mora da se zaduži ili da čeka da dobije neke, navodno, povoljne kredite. U toj agenciji će da sede članovi upravnog odbora, odnosno direktor agencije, članovi nadzornog odbora, a taj upravni odbor, direktor i cela agencija neće da rade ništa drugo nego će da peru pare, i to pojedinci iz grupacije koju sam navela, kao što to i do sada rade. Ako vi ne možete lično, kao šef te poslaničke grupe koja je stožer okupljanja svih ostalih, ili premijer, da se suočite sa činjenicom da u finansijskom sektoru nekolicina ljudi, pre svega ovaj dvojac Labus-Dinkić, a naravno, uz svesrdnu pomoć guvernera, radi ono što radi, nemojte da očekujete da će srpski radikali da ćute, da to neće da govore građanima i da ćemo zatvarati oči pred aferama, pred pranjem para i činjenicom da se neko enormno bogati od ovakvih poslova povezanih sa poslovnim bankama u Srbiji. Budite sigurni, gospodine Aligrudiću, u raspravi sa nama o tom pitanju od sada pa do kraja neće ostati kamen na kamenu, što bi se reklo, razbićemo svaku mogućnost da dalje obmanjujete građane i da im govorite kako je sve lepo, kako je šareno, kao u Dinkićevom spotu, a oni svakoga dana žive sve teže. Nemaju ljudi hleba da jedu, budite sigurni da je to tako. Naučite prvo nešto o ovom predloženom zakonu o agenciji za osiguranje depozita, pa se onda uključite po tački 13.
Hvala vam, gospođice Jovanović. (Miloš Aligrudić, sa mesta: Pogrešno sam protumačen.) Pogrešno tumačenje izlaganja gospodina Aligrudića. Izvolite, po Poslovniku, gospodin Aligrudić. Nije replika, pogrešno je protumačen i javio se iz klupe. Molim vas, moramo da radimo po Poslovniku, a ne po nahođenju. Budite ljubazni, izvolite, javili ste se jer ste pogrešno protumačeni i dao sam vam reč po Poslovniku.
Jeste, gospođica Nataša Jovanović povredila je Poslovnik. Vidite, nije bitno da li je to vezano sa tačkom 10. i prethodnim zakonom, to je uopšte nevažno, zato što očigledno nije bitna ni sadržina onoga o čemu vi govorite, jer možete govoriti o čemu god hoćete, pri ovakvoj gipkoj formulaciji amandmana i gipkom pristupu, kome se ja ne protivim, nego mu se radujem, iz prostog razloga što na taj način pokazujete kakav je vaš odnos prema tačkama dnevnog reda i prema Skupštini. Dakle, nije moja polemika sa vama u tom pravcu, niti želim sa vama da polemišem o tome kako vi vidite ove zakone i šta vi mislite čemu će oni doprineti ili šta će doneti Srbiji. Kako će ti zakoni da se reflektuju na privredu Srbije, to će pokazati vreme i građani će to osetiti ovako ili onako. Mi koji podržavamo te zakone snosićemo punu odgovornost za tako nešto. Prema tome, to je na nama i nije to ništa sporno. Ovde je sporno bilo nešto drugo. Dakle, da li građani koji gledaju ovaj prenos znaju šta vi zapravo radite ovom metodologijom nastupa ili ne? Ja sam to probao da objasnim, da se radi o jednom potpuno jalovom podnošenju amandmana da bi se sedam ili osam puta jedna ista stvar rekla sa ove govornice, pri čemu, ponavljam, nemam ništa protiv toga niti kome šta branim. Kao što je važno sa vaše strane da sedam puta nešto kažete, tako je i sa moje strane važno da skrenem pažnju gledaocima da upravo to radite i da na taj način pokušavate da na neki blag i simpatičan način zloupotrebite poslovnička prava koja vam pripadaju da biste sedam ili osam puta o jednom istom govorili na različite načine i da bi se čak govorilo mimo onoga što je predmet rasprave tačke dnevnog reda. Samo toliko, izvinjavam se.
Hvala, gospodine Aligrudiću. Ovo je bilo po članu 101. Poslovnika, a to znači da ima pravo na repliku gospođica Jovanović. Izvolite.
Gospodine Markoviću, od jutros vaša drskost prevazilazi sve granice. Kako vi znate po kom članu Poslovnika se javio čovek, kada nije rekao po kom članu Poslovnika? Vi sada kao sufler, ali neuspeli i zakasneli, kažete – po članu 101, a možda se on javio po članu 178, a da nije po tom. Zaista, nemojte da se ponašate navijački i pristrasno, trudite se da vodite sednicu normalnim tokom. Kolega Aligrudiću, radi se o tome da je u pitanju tačka 13. izmena i dopuna zakona koji je već na snazi, a taj zakon čiju nam izmenu predlaže ministar finansija Mlađan Dinkić je upravo prouzrokovao sve ove probleme i onemogućio poslovne banke u Srbiji da vode drugačiju kreditnu politiku prema građanima i prema privredi. Da ste bili od početka tu i da ste čuli šta sam govorila, iznoseći ovaj primer kod jednog jednostavnog apliciranja za stambeni kredit u iznosu od 50.000 evra, došli biste do ove informacije, za koju niste sami zainteresovani, pa se niste ni potrudili da je pronađete, da je nemoguće da neko po tim kamatama plati. Ovaj zakon i njegove izmene i osnivanje agencije za osiguranje depozita, o tome vam govore od jutros i juče bankari iz raznoraznih banaka u Srbiji, neće doprineti da oni budu u situaciji da smanje te kamate i da se time da mogućnost građanima da bolje žive i da posluju. Da li ima veze ili nema sa zakonom – bolje bi vam bilo, ako želite već toliko da branite Republičku vladu i činjenicu da narod živi sve gore u Srbiji, da odbranite nekim kontraargumentima. Što niste otvorili raspravu o poverenju Vladi, pa da razgovaramo o svemu? Nemojte sada tako da uskačete i da periodično pokušavate da nam držite pridike o tome da li mi treba da pišemo ovakve ili onakve amandmane. Šta to vas briga, kao šefa jedne poslaničke grupe? Mi imamo našeg, hvala Bogu, živog i zdravog i predsednika stranke i predsednika poslaničke grupe i znamo kako radimo i koji nam je ideološki put i cilj i kako želimo da spasavamo građane Srbije od loše vlasti. Nemojte vi da se mešate u naš posao. Mi se poslovnički ponašamo onako kao što nam je ovaj restriktivni poslovnik dao mogućnost, ali ćemo raditi i pored svega toga, iako je koleginica Radeta sa mnogim drugim kolegama morala unedogled do 11 sati uveče da piše amandmane da bi sprečila da se usvoje ovakvi zakoni. Izvolite, vi glasajte za njih, ali videćete kako će građani da vas nagrade za to.
Hvala, gospođice Jovanović. Molim vas, samo trenutak, molim vas, objašnjavam proceduru, moram to stalno da radim: dakle, odgovorio sam poslaniku koji je dobacio, pošto još uvek poslanici nisu videli tačan raspored naziva članova, pa sam odgovorio kako se zove član. Sada je pod rednim brojem 101. i ja time ne navijam, dakle, to je član 101, oprostite, naprosto sam rekao kako se sada zove taj član. Pomažem u radu i u odnosu na to... Izvolite, gospodine Aligrudiću. Dakle, pomažem svima najprirodnije. Po Poslovniku, izvolite.
Dakle, ja sam ovde sve vreme; iako nisam fizički u sali, u svom sam kabinetu gore i odatle pratim prenos putem ovog monitora koji mi je dostupan. Prema tome, slušam sve što se ovde dešava, slušam sve vaše replike, sva vaša izlaganja i pratim kompletnu raspravu o svim tačkama koje su na dnevnom redu. Prema tome, najgrublja je insinuacija, i to nije uopšte u redu da ovde govorite, da neko nije bio tu, pa ne zna šta se pre toga dešavalo. Kada to izgovarate, zaista povedite računa šta pričate.
Molim vas, izvolite, gospodine Šaroviću, po Poslovniku. Nastojim da održim red po Poslovniku.
Gospodine Markoviću, još jednom ste povredili Poslovnik. Vi ste i prethodni put kada se gospodin Aligrudić javio bili dužni da mu nakon toga date odgovor, ali pre toga ste bili dužni da mu uskratite pravo da zloupotrebljava ovu govornicu, jer po članu 101, po kome se javio, on nije imao pravo da se javi. A, gospodin Aligrudić kaže da se nije javio po tom članu, što potvrđuje ono što smo mi rekli iz klupa, a to je da ste nakon završetka njegovog izlaganja vi izmislili da se on javio po članu 101. Možemo da proverimo i u stenogramu. On nijednog trenutka nije rekao po kom se članu Poslovnika obraća poslanicima, niti je citirao taj član Poslovnika. Vaš posao je bio da se, starajući se o primeni ovog poslovnika, izjasnite, odnosno da date obrazloženje o tome što je on naveo i da kažete – niste bili u pravu, gospodine Aligrudiću, zloupotrebili ste ovu govornicu, nemate pravo da se obratite po članu 101, jer član 101. reguliše pravo na repliku. Gospođica Nataša Jovanović je prethodno izašla na repliku gospodinu Aligrudiću, a koliko znam nema još uvek replike na repliku. Prema tome, sve ovo što ste uradili i vi i gospodin Aligrudić bila je čista zloupotreba, a to ste ponovili sada još jednom. Hvala.
Hvala vam. Mada postoji izreka "Sapienti sat", moram da pročitam, da bi svima bilo jasno, član 101. po kome sam... Jer, iz klupe, a ne za govornicom, tražeći reč gospodin Aligrudić, kao šef poslaničke grupe, rekao je – pogrešno sam protumačen. Molim vas, na osnovu toga ja sam rekao – dobro, po članu 101. dajem vam reč. Član 101. stav 1. glasi: "Ukoliko se narodni poslanik u svom izlaganju na sednici Narodne skupštine uvredljivo izrazi o narodnom poslaniku iz druge poslaničke grupe", to se nije dogodilo, naprotiv, hvaljen je gospodinAligrudić kao gromada, "navodeći njegovo ime i prezime ili funkciju, odnosno pogrešno protumači njegovo izlaganje..." – na to se gospodin Aligrudić pozvao. Sledi stav 3. istog člana koji kaže: "Odluku u slučajevima iz stava 1. i 2. ovog člana donosi predsednik Narodne skupštine". Predsednik Narodne skupštine je tu odluku doneo i omogućio je gospodinu Aligrudiću, ni na jedan način drugačije nije definisano. Hvala vam, nastavljamo po amandmanima. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik... Ali, pošto ne možemo da uspostavimo red po Poslovniku, pauza je pet minuta, a potom reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović. [[Posle pauze.]] Nastavljamo rad. Prekinuli smo kod javljanja po Poslovniku gospodina Šarovića. Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović.
Ponovo ste povredili Poslovnik i nastavljate u svom starom maniru da odgovarate na ona pitanja koja niko nije ni postavio, već pokušavate da nekom širom pričom zamaglite situaciju i da dovedete u zabludu i narodne poslanike i gledaoce koji sve ovo gledaju. Ono što je suština i mog prethodnog javljanja po Poslovniku je to da gospodin Aligrudić nije rekao po kom članu Poslovnika se javlja za reč, ni iz klupe, ni sa govornice, niti ste vi rekli – dajem vam reč po članu 101.A i ako ste to rekli, a lako se može utvrditi iz stenograma da niste, to je najbolji dokaz da ste prekršili Poslovnik, zato što je gospođica Nataša Jovanović prethodno dobila pravo na repliku na izlaganje gospodina Aligrudića. Ukoliko po ovom novom poslovniku nije došlo do promene tih odredaba, odnosno ukoliko sada poslanici nemaju pravo da izlaze i na repliku nakon replike, onda je jasno da ste vi prekršili Poslovnik. Molim vas da odgovorite da li ste vi dali pravo gospodinu Aligrudiću na osnovu člana 101. Praktično, kakav god odgovor da date, vi ste prekršili ovaj poslovnik. Hvala.
Hvala i vama. Kao što vidite, ni od vas nisam tražio, da biste mogli da kažete da sam pogrešio sada, da kažete po kom članu se javljate. Da, ja sam u tri navrata obavestio Skupštinu i pri tome sam i citirao kako tačno glasi stav 3, kao i prvi i drugi, člana Poslovnika. Hvala vam, nadam se da ste zadovoljni odgovorom. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Zlatan Jovanović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman moguć. Da li neko želi reč? Reč ima gospodin Zoran Krasić.
Član 3. Predloga zakona odnosi se na članove 32, 33, 34. i 35. važećeg Zakona o bankama i drugim finansijskim organizacijama. Praktično, ovim članom 3. Predloga traži se brisanje ovih članova, a radi se o odredbama koje definišu pravna lica koja obavljaju poslove koji se tiču osiguranja depozita. Kao obrazloženje navodi se donošenje potpuno novog zakona koji uređuje osiguranje depozita. Međutim, zbog naših amandmana koji se tiču posebno propisa osiguranja depozita i stečaja, morali smo da podnesemo ovaj amandman jer jedino tako postoji pravno-logička celina celokupne ove intervencije koja se vrši na bankarskom polju i polju osiguranja. Odredbama 32. do 35. propisani su neki kriteriji koji obavezuju kako banku, tako i Narodnu banku Srbije i sve druge koji se bave bankarskim poslovima. Određuju se odgovarajući procenti, propisuju se drugi načini i, ono što je vrlo karakteristično, u postojećem Zakonu o bankama i drugim finansijskim organizacijama mogućnost osiguranja depozita je predviđena ili kod agencije ili kod nekog lica koje se bavi poslovima osiguranja. Pošto je ta predložena promena obuhvatila član 31. i primenjena je logika da se svi depoziti osiguravaju kod specijalizovane agencije, o kojoj smo juče pričali, da ona nije samo institucija kod koje se osiguravaju depoziti nego ujedno i stečajni upravnik, likvidacioni upravnik i mesto odakle država upravlja svojim vlasništvom u bankama i osiguravajućim društvima, dakle, zbog te izmene dato je sada praktično blanko ovlašćenje Narodnoj banci Srbije da kompletno to uredi svojim podzakonskim aktima. Odredbe člana 32. do 35. regulisale su koja to društva za osiguranje i koje to druge institucije mogu da se bave osiguranjem depozita, pod kojim uslovima i šta sve moraju da ispune da bi to bio minimum garancije da se očuva bonitet tih osiguravača kada je u pitanju garancija depozita. Mi smo podneli ove amandmane i na taj način izrazili naše neslaganje. Nije dovoljno i nije dobro ako se samo agencija bavi tim poslovima osiguranja depozita, jer onda se praktično javlja kolizija u odnosu na Zakon o osiguranju. Ne vidimo zašto bi bio problem da neko osiguravajuće društvo pod daleko rigoroznijim uslovima u pogledu svog kapitala, rezervi i drugih kriterijuma i pravila dobrog bankarskog poslovanja, dakle zašto se ta druga preduzeća, osiguravajuća društva ne bi bavila ovim poslom. Moram da navedem, što se tiče agencije, tu praktično nema nikakvog limita. Agencija je dobila blanko to ovlašćenje, bez obzira na svoje potencijale. Mi ćemo praktično imati pro forme osigurane depozite kod Agencije za osiguranje depozita, a država treba da snosi sve posledice finansijske stabilnosti i mogućnosti Agencije za osiguranje depozita. Sada se to opet vraća na osnovnu tezu – ako se ima u vidu kakav će biti sastav upravnog odbora agencije za osiguranje depozita, stečaj i likvidaciju banaka, da će tamo biti i ministar finansija, ministar privrede, viceguverner, da će biti pod velikim uticajem izvršne vlasti i Narodne banke, onda vidimo kako se formira jedan zatvoreni krug i u tom zatvorenom krugu kao alfa i omega svega javlja se pre svega ministar finansija. Da bi tu svoju ideju do kraja ispunio, njemu je bila potrebna promena ovog zakona da agencija nema nikakvog konkurenta u smislu osiguranja, da se više nijedno osiguravajuće društvo ne bavi poslovima osiguranja bankarskih depozita. To je pogrešna stvar ako se ide prema tržišnoj ekonomiji. Ako žele da se uključe i drugi potencijali, zašto ne i ukoliko se ide ka stvaranju jačih investicionih što kvaziinvesticionih fondova, onda je ovo korak unazad. Ovo je korak unazad. Kao opravdanje ne može da vam posluži to da država garantuje; ako država garantuje za to, onda treba da bude u okviru neke državne institucije osiguran depozit. Zbog toga ste vi postavili u postojećem zakonu rigorozne uslove za osiguravajuća društva da retko koje osiguravajuće društvo može da ispuni te obaveze i te uslove da bi se bavilo tim poslovima. Ovako ste zatvorili mogućnost da se tim poslovima bave i drugi. Sasvim je nepotrebno, pogotovo ako se ima u vidu kakvo je naše ekonomsko i finansijsko stanje u državi. Naravno, mi smo predložili da se briše član 3. On stvarno čini celinu sa našim amandmanom da se briše član 2. Jer, član 2. i član 3. praktično čine tu celinu, gde se otvara prostor da se tim poslovima bave ijaka osiguravajuća društva koja ispunjavaju ove kriterijume koji su propisani članovima 32, 33, 34. i 35. postojećeg Zakona o bankama i drugim finansijskim organizacijama. Vidite da se i kod ovog zakona vidi šta je osnovni koncept: kako sve to lepo umrežiti da bude pod apsolutnom kontrolom?Nepotrebna je tolika kontrola, to moram da vam kažem. Potrebno je da postoji garancija države, potrebno je da se osiguravaju depoziti i kod Agencije, ali pod određenim uslovima to je moguće i kod drugih osiguravajućih društava. Prosto sam iznenađen da profesionalna javnost, ako mogu da kažem, ljudi koji su u ovoj oblasti, koji se bave ovim stvarima, koji se bave makroekonomijom nisu izrazili protest zbog ovakvog načina kidanja mogućnosti razvoja tržišne ekonomije u našoj zemlji, pa makar i u ovom delu koje se tiče finansijskog tržišta. Ovako se vraćamo nekoliko koraka unazad. Država sasvim nepotrebno preuzima velike obaveze. Država treba da bude garant, ali ako je ovakav garant, po ovom sistemu i onim ovlašćenjima koja ima guverner Narodne banke, ministar finansija i kakav je njihov odnos prema odlukama sudske vlasti, onda pod parolom – želimo veće garancije, želimo red, mi u stvari na ovaj način promovišemo nesigurnost, neizvesnost i vraćamo se nekoliko koraka unazad u odnosu na ono što je postignuto još pre nekoliko godina kada je data mogućnost da se osiguranjem depozita fizičkih lica kod banaka bave i druge osiguravajuća društva, pod daleko, daleko rigoroznijim uslovima u odnosu na druge poslove osiguranja.
Hvala, gospodine Krasiću. Reč ima narodni poslanik Zlatan Jovanović, koji je predložio amandman. Izvolite.
Dame i gospodo, ako se posmatra ovaj član 3. sa aspekta predlagača, onda je on sasvim logičan. Naime, vezan je za član 2. Predloga zakona i, kažem, to je logična posledica i nastavak člana 2. Član 2. se odnosi na član 31. postojećeg Zakona koji je faktički izbrisan i zamenjen novim. Naime, u članu 31. postojećeg zakona, u drugom stavu, stajalo je da depozite banaka osigurava Agencija za osiguranje depozita i sanaciju banaka ili organizacija za osiguranje. Znači, osiguravajuća društva su bila ranije u mogućnosti da osiguravaju depozite banaka. Međutim, izmenom ovog zakona u članu 2. Predloga rečeno je da osiguranje depozita može da se vrši samo kod Agencije za osiguranje depozita i sanaciju banaka, kako je to ovde uvedeno. Zatim, članovi 32, 33, 34. i 35. postojećeg zakona koji se odnose upravo na ovaj drugi stav člana 31. su suvišni, jer se odnose na ova osiguravajuća društva, odnosno druge organizacije osiguranja, koje su mogle po postojećem zakonu da vrše osiguravanje depozita. Ovi članovi se ovim članom 3. Predloga zakona brišu. Jer, kažem, suvišni su, pošto više ne postoji ta mogućnost. Podneo sam amandman kojim tražim brisanje člana 3. Predloga zakona, odnosno tražim da ostane ono postojeće stanje, iz razloga što se mi koncepcijski ne slažemo. Srpska radikalna stranka ne može da prihvati, znači, ovo što je predloženo ovim zakonom i ovim setom zakona, a to je uvođenje monopola u ovoj sferi, monopola kojim je samo Agenciji omogućeno da vrši osiguranje depozita, dok su druga osiguravajuća društva onemogućena da obavljaju taj posao. Naše neslaganje je i iz razloga što nemamo poverenja ni u gospodina ministra, koji je uništio srpsko bankarstvo. Pre tri i po godine ministar Dinkić, tada u svojstvu ili na funkciji guvernera Narodne banke, zatvorio je najveće srpske banke, odveo ih u stečaj, a srpsko finansijsko tržište otvorio za strane banke. Tako danas imamo na našem finansijskom tržištu uglavnom nemačke, austrijske, grčke, francuske ili ko zna čije banke, koje svoj kapital prodaju, ali sa kamatama koje su trostruko više od kamata u njihovim matičnim državama. Informisan sam da ovih dana Agencija za stečaj i sanaciju banaka šalje opomene građanima koji imaju tekuće račune u velikim državnim bankama koje su u stečaju, gde traže od njih da izmire svoje obaveze, odnosno građani koji su bili u minusu u momentu zatvaranja tih banaka sada moraju te svoje obaveze da izmire prema ovoj agenciji. Naravno, to ima logike. Međutim, nema logike zašto se ne vrati novac onim građanima koji su bili u plusu, koji su bili pozitivni u tom momentu. Njihov novac je zarobljen i niko ne pominje taj novac, niti pokušava da nadomesti. Prošlo je tri i po godine od tada, ništa se ne dešava sa građanima koji su, kažem, bili pozitivni u momentu zatvaranja banaka. Prema tome, mi nemamo poverenja u predlagača. Jednostavno, sve što je do sada rađeno na ovom polju loše je prošlo, loše je prošlo po srpsko bankarstvo i po srpsku privredu uopšte. S obzirom da su prethodnici malo izašli iz teme kada su govorili o privredi, ja ću, uz izvinjenje Skupštini, vrlo kratko, ali mislim da je i vrlo bitno, da se osvrnem samo na situaciju u jednom delu poljoprivrede, koja je sada u našoj zemlji aktuelna. To je situacija sa otkupom i berbom maline. Znate da je Srbija veliki proizvođač i izvoznik malina i da godišnje ima oko 100 miliona evra deviznog priliva od maline. Srbija je 30 godina gradila tu robnu marku, uspela je da nametne srpsku malinu u svetu, uspela je da se probije u svet svojom malinom, međutim danas, 2005. godine, stanje u otkupu srpske maline je dramatično. Cena srpske maline je niža nego ikada i pala je ispod svih kriterijuma, ispod svih troškova koji su uloženi da bi se došlo do berbe. Po ovoj ceni srpski seljak nema više računa da proizvodi malinu. Cena je oko 40 dinara, mada se niko ne izjašnjava o ceni, niko pare ne pominje i ne daje, pišu se neki papirići i seljaci su presrećni ako im neko otkupi malinu i da taj papirić. A da ne pričam da je sve u milosti i nemilosti onih koji otkupljuju, da se zavisno od dana malina klasira, pa nekada polovina ide đuture u drugu klasu ili čak u treću klasu čija je cena 15 dinara. Molim ministra finansija, ministra poljoprivrede i Vladu Republike Srbije da obrate pažnju na ovu situaciju u otkupu srpske maline. Ako se ovako nastavi vrlo brzo ćemo ostati bez onoga što smo gradili 30 godina, znači bez našeg domaćeg brenda, bez maline. Znači, proizvođači maline već sledeće godine neće imati uopšte motiv da se dalje bave proizvodnjom maline, a vi dobro znate da je srpski seljak, odnosno selo iznelo Srbiju za sve ove godine krize i da bez jakog i bogatog seljaka nema stabilne države.
Da li još neka poslanička grupa želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Krasić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić. Samo da obavestim: 14. sednica Odbora za razvoj i ekonomske odnose sa inostranstvom održaće se u sredu, 6. jula 2005. godine u 14,00 časova u sali na trećem spratu.
Član 4. Predloga zakona odnosi se na član 57j osnovnog teksta. Upozoravam da je ovo stvarno strašno šta je nekome palo na pamet da radi. Ako se ne uzme u obzir ova izmena koja se predlaže, već ima u vidu postojeći tekst zakona, onda je ovim članom propisano pod kojim uslovima Narodna banka Srbije oduzima dozvolu za rad banci. Navedeno je devet razloga u stavu 1. Stav 2. glasi: "Narodna banka Srbije može da donese rešenje o oduzimanju dozvole za rad banci i ako utvrdi da banka ne posluje u skladu sa zakonom, kao i ako ne dostavlja Narodnoj banci Srbije propisane izveštaje i podatke o svom poslovanju." U prethodnom stavu se imperativno naređuje da Narodna banka donosi rešenje, znači nema ″može″, i navedeno je devet slučajeva: ako se utvrdi da je dozvola za rad data na osnovu neistinitih podataka osnivača; ako banka u propisanom roku ne podnese prijavu za upis u sudski registar; pa do, recimo, devetog razloga – ako banka nije omogućila Narodnoj banci Srbije i ovlašćenom revizoru da izvrši kontrolu njenog poslovanja. Ovako nešto stvarno ne bi moglo. Ovde imamo obavezno oduzimanje, a u stavu 2. imamo tzv. fakultativno oduzimanje. Kao što može da se primeti, u svakom trenutku može kontrolor Narodne banke Srbije da izazove i stvori situaciju koju može da upodobi sa jednom od ovih tačaka iz stava 1. ili čak ovim iz stava 2. Po postojećem propisu kaže se – ako se to uradi, rešenje iz st. 1. i 2. ovog člana je konačno, ima status konačnog upravnog akta protiv koga je moguće da se pokrene upravni spor pred Vrhovnim sudom Srbije u roku od 30 dana. Prema postojećem zakonu, ako Narodna banka Srbije oduzme banci dozvolu za rad pokrenuće postupak stečaja u skladu sa zakonom kojim se uređuje stečaj. Znači, prema postojećim propisima to je razlog za stečaj. Ono što je još interesantno u poslednjem stavu važećeg teksta – danom donošenja rešenja o oduzimanju dozvole za rad Narodna banka Srbije izvršiće blokadu svih računa banke. Bez ulaska u analizu postojećeg člana 57j mi smo prilikom donošenja Zakona o bankama i drugim finansijskim organizacijama rekli da ne može sankcija za oduzimanje dozvole da bude stečaj, ali tada niste to prihvatili i evo, vidim, sada se to prihvatilo da se razmišlja o likvidaciji. Ali, skrećem pažnju da se ovom intervencijom koja se sada čini Predlogom zakona ovde ubacuju još dva nova razloga, to su tačka 10) i tačka 11) – ako je banka nelikvidna duže od 15 dana neprekidno i ako su obaveze banke veće od njene imovine. Ova dva razloga, bez obzira na ove rokove, oduvek su bili razlozi zbog kojih se po službenoj dužnosti pokretao stečajni postupak i ti razlozi se nalaze u Zakonu o stečaju privrednih subjekata. Znači, nelikvidnost iskazana u nekom roku i ako obaveze prevazilaze vrednost imovine banke. Znači, po logici stvari i po supsidijarnoj primeni propisa koji reguliše stečaj to je i sada bilo prisutno. Šta je urađeno sa ovim predlogom? Ubacuju se ove dve tačke i precizira se – ako Narodna banka Srbije oduzme banci dozvolu za rad iz razloga utvrđenih u tačkama 10) i 11) stav 1. ovog člana, pokrenuće se postupak stečaja, u skladu sa zakonom kojim se uređuje stečaj i likvidacija banaka i društava za osiguranje, a ako oduzme dozvolu za rad iz drugih razloga utvrđenih ovim članom pokrenuće postupak likvidacije. Pokreće postupak likvidacije, pokreće postupak stečaja. Mi smo juče imali prilike da čujemo kritike na zakon o stečaju i likvidaciji banaka i osiguravajućih društava, gde smo dokazali da se to pokretanje postupka u stvari u onom zakonu tretiralo kao sprovođenje postupka i tu se trgovinski sud, uz sva ograničenja pogrešnog imenovanja nadležnog sudskog organa, u jednom i drugom zakonu javljao kao puki statista. Sud nikada ne može da bude statista u nekom postupku. Izmena koja se predlaže u poslednjem stavu koji se tiče blokade računa – a tim će rešenjem odrediti i meru zabrane raspolaganja imovinom banke do donošenja rešenja nadležnog suda o pokretanju stečajnog postupka, odnosno postupka likvidacije. Kompletna papazjanija koja ima za cilj da osnaži Narodnu banku Srbije, osnaži njena rešenja, na taj način što može da se sprovede samovolja preko Narodne banke Srbije, a već nekoliko godina svedoci smo te samovolje koja se sprovodi prema bankama. Moram da istaknem da ukoliko je nastupio neki od ovih razloga iz stava 1. od tačke 1) do tačke 9) to može biti razlog da NBS pored svog ovlašćenog kontrolora koji je to utvrdio izda obavezujuće naloge kojima nalaže otklanjanje nezakonitosti u poslovanju banke. Ta instanca je donekle razrađena u prethodnim članovima, pre ovog 57j, ali nedovoljno. Ovde se potencira stečaj, likvidacija, eliminacija, uništavanje. U stavu 2. se kaže – bilo koja nezakonitost. Molim vas, kako je to moguće da banka ne pusti kontrolora NBS da izvrši kontrolu. Kako ste ovde napisali, to u praksi može da bude: kontrolor NBS dođe do neke banke i – dobar dan, ja sam taj i taj, došao sam da izvršim kontrolu, a ovaj kaže – ne znam da li je direktor tu. On to konstatuje i vrati se, a guverner, onako violentan, odmah kokne rešenje i kraj priče sa bankom. Tako je moguće u praksi da se desi. Sada bih da se koncentrišem na ovaj nivo izmena koje predlažete, kažete – ako je banka nelikvidna duže od 15 dana neprekidno. Svaku banku na našem tržištu NBS može da dovede u situaciju da bude nelikvidna 15 dana, svaku banku. Kako? U jednom periodu pustite rezerve, trasne odluku i poveća te rezerve, banka dok se snađe, ovamo-onamo, iskaže nelikvidnost. Ukoliko neko ko je uzeo kredit kasni sa uplatom, nelikvidnost se manifestuje pre svega stanjem na računu. Firma može da bude solventna, ali je nelikvidna, jer račun je u nekoj blokadi. Blokadu računa, blokadu pravnog lica najlakše je izazvati ukoliko je neko potraživanje obezbeđeno nekom od hartija od vrednosti u kojoj nije određen rok dospelosti; moguće je da se takva hartija aktivira mimo ugovorenog roka i izazove takođe poremećaj na računu, blokadu računa i pojavljuje se nelikvidnost. Drugi razlog, kaže – ako su obaveze banke veće od njene imovine. To je takođe moguće da se desi u svakoj banci, u zavisnosti od toga kakav ima raspored dugoročnih, kratkoročnih plasmana, a naročito u zavisnosti od toga kako će kontrolor da proceni te plasmane, da li su visokorizični ili nisu, i koji je stepen izvesnosti i mogućnost naplativosti itd. Ako su obaveze banke veće od njene imovine – na koji dan, u kom roku, šta se posmatra, šta se priznaje? To su sve proizvoljne kvalifikacije i proizvoljna tumačenja na bazi onoga kako je ovde napisano i na bazi dokazane sklonosti da se ima animozitet prema dinaru kao sredstvu plaćanja i prema našim bankama. Ne možemo mi da zatvaramo oči pred stvarnošću. Gase se naše banke, a ove banke koje treba da usaglase svoje poslovanje ili da dobiju malo veći kreditni potencijal da bi mogle da rade na našem tržištu, njih prosto guverner Narodne banke tera da idu u promenu vlasničke strukture, dokapitalizaciju i ko zna šta sve, samo da se ugasi i da nije naša banka. To je ta tendencija. Naravno da podnosimo amandmane i ukazujemo, a moram da vam kažem – ako se oduzme dozvola za rad kada je u pitanju banka, s obzirom da je to po zakonu jedina delatnost kojom može da se bavi, onda neminovno posle toga ide likvidacija. Zbog toga što neminovno ide likvidacija, onda prilikom utvrđivanja da li su nastupili slučajevi iz člana 57j stav 1. od tačke 1) do 9) i stav 2. treba biti maksimalno oprezan, tim pre što logična posledica rešenja o oduzimanju dozvole za rad jeste upravni spor i mogućnost da se u upravnom sporu donese presuda kojom se to sve ništi jer je nezakonito. Mi već imamo nekoliko banaka gde je sada tvrdoglavost guvernera, i jednog i drugog, i verovatno tri guvernera su nam već dokazala tu tvrdoglavost, da istrajavaju na tome. Ima i drugi razlog: ako je banci oduzeta dozvola za rad, pokrenut postupak likvidacije pro forme, a suštinski nije, pa se onda desi situacija da sud to poništi, ta institucija na onaj datum kada je oduzeta dozvola za rad je bolna, zato što se u međuvremenu desio život i sa potraživanjima i sa kamatama i obavezama. I, naravno, Narodna banka istrajava na toj likvidaciji i ne bi se pojavila neka štetna posledica, a štetna posledica je neminovna u svim varijantama zbog brzopletosti guvernera i patološke želje da se ugase naše banke. Znači, sa ovom izmenom, ako mogu da kažem, destrukcija je gotovo kompletirana. Vidite dalje šta se tu navodi, kaže – rešenje o zabrani raspolaganja imovinom banke. Sada ne shvatam neke stvari. U onom zakonu ste rekli – kada sedonese rešenje o oduzimanju dozvole za rad, istog dana se donosi i rešenje o pokretanju postupka za likvidaciju, a kod likvidacije ste rekli da guverner donosi rešenje o likvidaciji. Po logici stvari ide u sud i tamo ste dali sudu rok jedan dan da u tom roku od tog jednog dana donese neko rešenje. Imenuje se likvidacioni upravnik, odnosno stečajni upravnik, i kako onda neko može da raspolaže imovinom. Vi mislite da će neko za 24 časa imovinom banke da raspolaže ako je dobio rešenje kojim se zabranjuje, odnosno oduzima dozvola za rad. Svaki bankar ako dobije rešenje o oduzimanju dozvole za rad, banka je mrtva tog trenutka. Ona više ne posluje. Ovde je sada navodno briga da neko ne raskrčmi u interegnumu imovinu banke. To je nemoguća situacija. Ovo ste ugradili samo zbog toga da biste naknadno osnažili sva ona nebulozna rešenja kojima je pravljen masakr u bankarskom sistemu Republike Srbije. Vi ste svesni toga. Jedna analiza kaže da Beogradska banka uopšte nije bila tako negativna kao što ste je vi predstavili. U bankarskom sistemu poslednja mera je gašenje banke, a prva mera je nalog, obavezujući nalog Narodne banke da banka usaglasi svoje poslovanje, da li sa zakonitošću, da li sa pravilima dobrog bankarskog poslovanja. Ovde kod vas nema te tanane razlike. Zašto? Zato što nema osnovne želje da se banka sačuva i da se dovede na takav nivo da radi zakonito, nego postoji želja – ili ćeš da radiš kako ti ja kažem ili kraj priče.
Hvala vam, gospodine Krasiću. Još neka poslanička grupa po ovom amandmanu? (Ne.) Hvala. Na član 5. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Hvala. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Momir Marković. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Momir Marković. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što pređem na odbranu amandmana i ubedim vas iz vladajuće koalicije da u danu za glasanje pritisnete zeleno dugme i usvojite ovaj amandman, moram jednu dilemu koja se jutros pojavila da raščistim. Naime, narodni poslanik Srpske radikalne stranke gospođica Nataša Jovanović je rekla da umesto ministra Dinkića ovde sedi neidentifikovano lice. Pretpostavljam da je to lice zaposleno u Ministarstvu finansija, ali je greška predsednika koji nije predstavio lice koje danas sedi ovde. Znate, administrativac u Ministarstvu finansija je i onaj koji stavlja pečate na pristigla dokumenta i pomoćnik ministra. Mislim da smo uskraćeni za tu informaciju. Drugo, pouzdano znam da je ministar Dinkić i danas opravdano odsutan, jer juče kada su snimali onaj demo snimak za pesmu "Sanjam" utvrdili su da im fali još jedan ton, još jedan instrument. (Predsednik: Izvinite, gospodine Markoviću, kao i juče, i danas vas upozoravam da ne koristite govornicu za reklamiranje tuđih proizvoda.) Kada završim ovu malu digresiju znaćete da ga ne reklamiram. Naime, radi se o dairama. Čuo sam od poslanika SRS da je dogovarao sa predsednikom njihovog poslaničkog kluba da taj instrument uključe, da on bude treći član orkestra, sa dairama. Dinkić danas sanja, snima pesmu "Sanjam", a narod ne može ni da zaspi, jer mu krče creva, gladan je. Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 6. kojim tražim da se član 6. briše. Čak i ako ne usvojite sve amandmane na ovaj zakon, a ovaj predlog zakona kakav jeste usvojite, sigurno biste morali da usvojite amandman na član 6. i član 6. izbrišete, iz nekoliko razloga. Prvi je što se član 6. odnosi na član 78. Zakona i na tačke 20) i 21). Radi se o kaznenoj politici, pa će lice biti kažnjeno, pa pod tačkom 20) se kaže – ako ne osigura depozite građana i ne plaća premiju osiguranja (član 31. stav 1). Dakle, ovim predlogom zakona se briše ova kaznena klauzula. Tačka 21) kaže – ako osigura depozite kod Agencije za osiguranje depozita i sanaciju banaka ili kod organizacije za osiguranje u kome je ona osnivač ili je u drugim imovinskim i upravljačkim odnosima sa tim pravnim licima. Dame i gospodo, zašto se ove dve tačke iz ovog člana 78. brišu? Molim vašu pažnju. Dakle, neće biti kažnjen ako ne osigura depozite građana i ne plaća premiju osiguranja. Juče smo imali još jedan od ovih zakona koji odmah posle usvajanja mogu da idu na vitrinu, jer su neprimenljivi. Danas će banke, a radi se o nekoliko banaka koje su došle iz inostranstva i o dve banke koje su pod direktnom kontrolom ministra finansija, a to su Nacionalna štedionica i Komercijalna banka... Dakle, Nacionalna štedionica i Komercijalna banka neće biti kažnjene ako ne osiguraju depozite i ne plate premiju osiguranja. Dalje, banke takođe neće biti kažnjene ako osiguraju depozite kod agencije za osiguranje depozita i sanaciju banaka ili kod organizacija za osiguranje u kojima je ona osnivač ili je u drugom imovinskom ili upravljačkom odnosu sa tim pravnim licima. Ovo otvara onu mogućnost o kojoj je najviše govorio narodni poslanik SRS gospodin Krasić. S obzirom da su sve finansijske institucije u rukama gospodina Dinkića, on neće kazniti, recimo, Nacionalnu štedionicu koju je formirao i kojoj je dao sve one poslovne prostore i kompletnu infrastrukturu bivše službe za platni promet; ili neće kazniti Nacionalnu štedionicu ako ona osigura depozit kod agencije u kojoj je ministar Dinkić, ili ovi iz ove banke u kojoj su u imovinskim ili upravljačkim odnosima. Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj član zakona, uostalom, kao i svih osam članova zakona, zaključno sa onim kada stupa na snagu, treba brisati, da na snazi ostane dosadašnji zakon, jer su članovi tog zakona daleko bolje regulisali ovu materiju. Ovako će se zamajavati srpski narod, a lopovluk, krađa, pre svega imovine onih banaka koje su u stečaju, biće završeni. Pre svega mislim na ″Beobanku″, za koju je utvrđeno da bi danas, ako bi se završio stečajni postupak, mogla normalno da nastavi da funkcioniše i da bude jedna od najboljih banaka u Srbiji. Dame i gospodo narodni poslanici, s obzirom da mi je ostalo malo vremena, zamoliću Narodnu skupštinu da mi dozvoli da napravim još jednu digresiju. Do sada su mnogi citirali velikog Nikolaja Velimirovića, srpskog sveca, pa neka oprosti svetac i meni grešnom što hoću da ga citiram, a posle ću obrazložiti citat. Kaže: "Bože, koliko je živih među mrtvima i koliko je mrtvih među živima. Gledamo svakog dana te sitne gmizave spodobe bez psihološke kičme, gledamo ih kako hodaju, jedu, piju, smeju se, pevaju, kliču, urlaju i u zemaljskoj sili kleče pred njom, veličaju je. Jasno se vidi da nema u njima čoveka. Umro je čovek u njima, mrtvi su, a žive". Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj citat je trebalo da mi bude uvod da vas o nečemu drugom obavestim. Naime, svedoci ste da se unazad dvadesetak dana, skoro mesec dana sprovodi orkestrirana hajka nad srpskim narodom, i sa ove i sa one strane Drine. Čuli smo da će 11. predsednik Srbije Tadić otići u Potočare da se pokloni, kako i on, a i ove nevladine organizacije, a i mnoga sredstva informisanja kažu "8.000 muslimana pobijenih u Srebrenici". Podsećam vas da je sinoć CNN javio, ko je gledao mogao je da čuje, da je tamo utvrđeno 1.800 žrtava. Ma i jedna nepravedna žrtva da bude utvrđena, i to je mnogo, ali se radi o 1.800, a ne o 8.000. Pri tom vas podsećam da su 30. juna "Večernje novosti" objavile spisak sa imenima 3.600 umorenih civila – Srba na teritoriji Srebrenice i selima oko Srebrenice, od Srebrenice, Bratunca, Kravice itd. Srpska radikalna stranka je u izdanju svog časopisa "Velika Srbija" objavila zločin ... (Predsednik: Gospodine Markoviću, već drugi put sam dozvolio mimo teme, ali molim vas, nemojte reklamirati ništa, već samo dajte obaveštenja.) Gospodine predsedavajući, ne reklamiram zločin nad srpskim narodom, ja obaveštavam poslanike vladajuće koalicije i srpsku javnost da je u tom ratu bilo 3.600 žrtava, zverski umorenih Srba. Do sada sam mislio da se poslanik koji je maločas prošao ovde [[da mu ne dam šlagvort da izađe na repliku]] pravi blesav. Danas kada sam ja govorio o ovome, a on se smejao onoliko, konstatovao sam, dame i gospodo, da je on stvarno blesav. (Predsednik: Upozoravam vas.) Pozivam vas da u subotu u 12,00 časova dođete u "Sava centar", da vidite film o zločinima nad srpskim narodom u ratu u Republici Srpskoj.
Gospodine Markoviću, hvala vam na obaveštenju, tačno ono kako sam vas i opomenuo, dali ste tačno obaveštenje. Molim vas, nemojte, u redu je, hvala vam. Još jednom molim sve da pazimo kako reagujemo, dakle, ne odnosi se, naravno, na vas nego na sve poslanike, u odnosu na ono što se govori. Hvala vam na preciznom i detaljnom obaveštenju i molim vas, razumem da ste potreseni oko tako nečega, ali molim vas da birate reči kada su u pitanju drugi narodni poslanici. Da li još neko po ovom članu želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Dragoljub Stamenković. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 8. amandman je podneo Odbor za finansije. Predstavnik predlagača je prihvatio amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Milovan Radovanović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Čuli ste danas, dame i gospodo, ja se nadam, dovoljno argumenata u prilog svih ovih amandmana poslaničke grupe SRS, gde smo tražili da se briše svih osam članova Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o bankama i drugim finansijskim organizacijama. Juče sam objašnjavala, a danas ću da ponovim, jer je očigledno da od strane poslaničke grupe nije ispravno shvaćen naš stav koji izražavamo na ovaj način o zakonima za koje mislimo da ne treba da budu doneti i ja zaista neću govoriti o tim konkretnim argumentima, jer su danas moje kolege, dok su govorile o ovim članovima, rekle dovoljno o tome. Kada je u pitanju konkretno član 8, taj član kaže da ovaj zakon stupa na snagu osmog dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku Republike Srbije", a primenjivaće se od 1. jula 2005. godine. Dakle, predlažemo da se ovaj član briše zato što smo prethodno predložili da se brišu svi članovi i, naravno, sa pretpostavkom da se usvoje naši prethodni amandmani, potpuno je logičan sled da se usvoji i ovaj amandman. Čak i kada bi ostao ovaj član, nije moguće da se zakon primenjuje od 1. jula 2005. godine, pošto je 1. juli 2005. godine već prošao. Naravno, neko možda može da kaže da postoji amandman kolege Nenada Bogdanovića koji je postao sastavni deo zakona, ali ja ne govorim o tom amandmanu, govorim o ozbiljnosti, odnosno neozbiljnosti Vlade kao predlagača i, naravno, predsednika parlamenta koji je morao da vodi računa da se ovakvi predlozi ne pojavljuju pred narodnim poslanicima. Želim da kažem da imam utisak da kolege iz poslaničke većine pokazuju nestrpljenje kada mi poslanici SRS govorimo o vladinim predlozima i o amandmanima na vladine predloge. Čini se da ste očekivali da ćete donošenjem onog izuzetno restriktivnog poslovnika, u kome ste ograničili prava poslanika, ne znam kako ste to mislili, ugušiti poslaničku većinu SRS u smislu da nećemo moći doći do izražaja, da nećemo moći da kažemo ono što mislimo o predlozima Vlade Republike Srbije. Naravno, možete da donesete kakav god hoćete poslovnik, dokle god je Narodne skupštine, dokle god je nas ovoliko, a sigurno će nas biti sve više u ovom parlamentu, niko ne može da nas spreči da kažemo ono što mislimo. Vi ste sebi Poslovnikom omogućili da ne morate da sedite u parlamentu, a mi smo o Poslovniku rekli šta smo imali kada smo govorili o tome i kada je to bilo na dnevnom redu, a ako nemate strpljenja da slušate, idite šetajte, idite u restoran, idite gde vam se ide, to je vaša stvar, vaš odnos prema obavezama narodnog poslanika. Juče je započeta ovde diskusija i zbog toga ovo govorim, a danas je pre podne nastavljena; ja sam zapisala sve na koji način su kolege pokušale da omalovaže rad narodnih poslanika Srpske radikalne stranke. Naravno, ne mogu to da učine, bez obzira na koji način iznosili svoje mišljenje za ovom govornicom, ali je zaista krajnje nedemokratski i nije u duhu parlamentarizma da kolege kažu za naše amandmane da je to jalovo podnošenje amandmana, da je ovo zloupotreba poslovničkog prava, da se govori sedam ili osam puta isto, da se amandmani odbacuju sa gnušanjem, da mi, obrazlažući amandmane, opstruišemo rad Narodne skupštine itd. Zaista, zbog javnosti Srbije hoću da kažem, prvo, da je sve ovo što su kolege juče i danas govorile potpuno u suprotnosti sa ovako restriktivnim poslovnikom, da je potpuno u suprotnosti sa savremenim parlamentarnim demokratijama, da narodni poslanik ne samo da ima pravo već ima i obavezu da za skupštinskom govornicom iznosi stavove svoje poslaničke grupe, građana koji su birali poslanike da sede u poslaničkim klupama i mi poslanici SRS uvek smo to radili izuzetno savesno, izuzetno ozbiljno i to ćemo i dalje na taj način da radimo. Ako je to nekome od vas smešno, ako se to nekome od vas ne sluša, ponavljam, ne morate da nas slušate. Ako mi imamo sedam ili osam amandmana na zakon koji ima osam članova i ako kažemo da svaki član treba da se briše, netačna je konstatacija od jutros da se ponavlja osam puta ista priča. Svaki narodni poslanik poslaničke grupe SRS na svoj način, ali naravno argumentovano, obrazlaže ili amandman koji je sam podneo ili amandman koji je podneo neko od kolega iz naše poslaničke grupe. Na ovaj način, predlaganjem da se brišu pojedinačno članovi nekog zakona, mi samo pokazujemo principijelan stav poslaničke grupe SRS prema nekom konkretnom vladinom predlogu. Nemoguće je i nije u skladu sa Poslovnikom da Zakonodavni odbor kaže da su naši amandmani pravno nemogući, jer u Poslovniku tačno stoji kada je amandman eventualno pravno nemoguć. Ove amandmane poslaničke grupe SRS sa ostalim kolegama pišu vrsni pravnici naše poslaničke grupe i ne prihvatamo da kolege koje su takođe pravnici, dozvoljavam da su dobri pravnici, zamajavaju narod i da netačno informišu građane Srbije i javnost Srbije da su naši amandmani pravno nemogući. Amandmani poslaničke grupe SRS svi od reda su i smisleni i u duhu i u skladu sa programom Srpske radikalne stranke, a onda to znači u skladu sa onim što smo mi građanima Srbije u svakoj izbornoj kampanji govorili. Mi smo potpuno sigurni da to govori i naš broj u poslaničkim klupama, to govore i juče objavljeni rezultati i svakodnevno objavljivani rezultati o rejtingu političkih stranaka i lidera političkih partija. Mi srpski radikali se ponašamo apsolutno u skladu sa onim što građani Srbije od nas očekuju. Pozivam sve kolege na korektan odnos, da ne dozvole sebi da podlegnu nekim niskim strastima da omalovažavaju naš rad, jer o našem radu, vašem radu, o radu svakog narodnog poslanika i svake političke partije sud javnosti daće građani na nekim narednim izborima. Naravno, mi smo potpuno ubeđeni da će naš rad biti cenjen mnogo više nego vaš nerad. Mi ne potenciramo kada govorimo za ovom govornicom to koliko vi ne radite, ali vi pokušavate da ono što mi radimo obesmislite i omalovažite. Lepo vas molim, ako pričate o demokratiji, ako pričate o Evropskoj uniji, ako pričate o savremenim parlamentarnim demokratijama, onda se tako i ponašajte. Poslovnikom i zakonima koje ovde predlažete i usvajate radite sve suprotno od onoga kako se u javnosti predstavljate, em na vrlo nepristojan i nekulturan način pokušavate da nas poslanike Srpske radikalne stranke svrstate u grupu poslanika koji ne rade, koji opstruišu rad ovog parlamenta. Tvrdim vam da mi, ponovo ponavljam, radimo veoma ozbiljno, da je ovo naš odnos prema parlamentarizmu i ovom parlamentu. Šta god vi mislili, mi ćemo i dalje da učestvujemo u radu ovog parlamenta, i dalje ćemo da podnosimo amandmane na svaki zakon i svaki član zakona, ukoliko nije u skladu sa stavovima i programom Srpske radikalne stranke, jer smo potpuno ubeđeni da su stavovi i program Srpske radikalne stranke ono što je jedino dobro za Srbiju. A, da to ne misle samo poslanici Srpske radikalne stranke očigledno je iz podataka o rejtingu Srpske radikalne stranke; građani Srbije prihvataju ono što mi govorimo za ovom govornicom, ono na šta vas upozoravamo, na šta upozoravamo skupštinsku većinu, na šta upozoravamo Vladu Republike Srbije. Mi jesmo nezadovoljni radom Vlade Republike Srbije, ali ne zato što je to Vlada koju sačinjavaju stranke koje su naši politički neistomišljenici, već zato što građani Srbije žive mnogo lošije od kada ova vlada vlada u Republici Srbiji. Dakle, ne radi se ni o kakvim prepucavanjima, kako pokušavaju da govore ovde kolege koje nemaju strpljenja da nas slušaju, ali ne moraju, jer im je Poslovnik omogućio da ne moraju da nas slušaju, nego se radi o tome da mi argumentovano govorimo o onome što nije dobro u radu Vlade Republike Srbije. Pošto uglavnom nemamo predstavnika Vlade Republike Srbije prisutnog na našim sednicama, ne možemo direktno da se obratimo predstavniku, ne možemo direktno da ga zamolimo, da mu predložimo da nas sasluša i da prihvati neke naše amandmane, onda moramo da se obraćamo vama kolegama da pokušate da shvatite i prihvatite ono na što mi kroz amandmane pokušavamo da vam skrenemo pažnju i da prihvatite amandmane poslaničke grupe Srpske radikalne stranke. To se konkretno odnosi i na sve ove amandmane o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o bankama. Treba da obavežemo Vladu Republike Srbije da prestane više da se igra sa izmenama i dopunama zakona, a da nam predlaže sistemske zakone, da na jedan sistematičan i celovit način reguliše određenu materiju i određeni segment društvenog života i na osnovu takve primene zakona građani Srbije konačno počnu da žive bolje. Ne možemo ništa dobiti ovakvim zakonom. Svi se sećamo obećanja još iz vremena dolaska DOS-a na vlast za koliko godina ćemo povoljnim kreditima kupovati stanove, za koliko godina kuće, za koliko godina nameštaj, automobile itd. Sve te godine su istekle i trebalo bi do danas da je to zaista bilo tako, da svi građani u Srbiji imaju stanove, kuće, nameštaj, automobile. Nažalost, svaki dan je sve više građana koji nemaju ni hleba da jedu, a kamoli da koriste ovako skupe bankarske kredite koje jedva mogu da podnesu i narodni poslanici sa platom narodnih poslanika, a kako tek građani koji ili ne primaju platu ili primaju mnogo manje i od onog proseka. Znate, statistički prosek je nešto što ne odgovara stvarnom stanju. To ne moram da objašnjavam ni vama ni građanima, svi znaju, javnost Srbije zna, svako pojedinačno zna kada je primio poslednju platu, kolika mu je bila poslednja plata, koliko sve poskupljuje u međuvremenu između dve plate. Naravno, da bismo sve to zaustavili, da bismo to sprečili i da bismo konačno naterali Vladu Republike Srbije da radi u interesu građana Srbije a ne u interesu nekih ministara iz Vlade ili tajkuna koji podržavaju grupe u Vladi Republike Srbije, mi podnosimo amandmane, predlažemo u načelnoj raspravi na koji način treba da se određena materija reguliše. Trošimo mnogo vremena, mnogo znanja i iskustva da bismo to objasnili kolegama narodnim poslanicima. Pozivam vas još jedanput, prihvatite amandmane Srpske radikalne stranke. Shvatite nas ozbiljno, jer nas građani Srbije shvataju ozbiljno.
Hvala vam, gospođo Radeta. Pridružujem se ovom apelu sa puno uvažavanja. Sva poslovnička prava pripadaju svim poslanicima. Naravno, Poslovnik je izrazito restriktivan prema poslanicima tzv. vladajuće koalicije, ali je potpuno razumljivo da svi poslanici imaju puno pravo da obrazlože svoj politički stav. Još jednom moje ogromno izvinjenje, ali naprosto predsednik ne može drugačije nego da prosledi onakav zakon kakav je stigao. Vi ste potpuno u pravu, pisalo je – 1. juli, ali to je ispravljeno bilo na jedan ili drugi način, a to ste i vi rekli, gospođo Radeta. Po ovom zakonu više nema amandmana. Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predstavnik predlagača želi da da završnu reč? (Ne.) Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 14. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O AGENCIJI ZA OSIGURANjE I FINANSIRANjE IZVOZA REPUBLIKE SRBIJE (pojedinosti) Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Aleksandar Vlahović, Mita Avramov, Dragoljub Anastasovski, Zoran Antić, Veroljub Arsić, Igor Bečić, Branislav Blažić, Milorad Buha, Milan Veselinović, Živan Vladimirović, Boban Vojinović, Milivoje Vuković, Gordana Gajić, Rodoljub Gačević, Darko Glišić, Jovan Daja, Stevica Deđanski, Miloš Dišić, Momčilo Duvnjak, Goran Dunjić, Milomir Dunjić, Aleksandar Đorđević, Miodrag Đorđević, Tihomir Đuričić i Dragan Živkov. Primili ste izveštaje Odbora za finansije i Zakonodavnog odbora, kao i mišljenje Vlade Republike Srbije o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Mita Avramov. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor predlaže da se amandman odbije. Reč ima narodni poslanik Zoran Mašić. Koristim priliku da vas obavestim, po članu 85. stav 5. i 6, zbog obaveze Skupštine da što pre završi rad po ovim zakonima, da bismo zakazali sednicu na kojoj će biti donet rebalans, i danas ćemo raditi posle 18 časova, po toj tački koja bude započeta. Hvala najlepše. Izvolite, gospodine Mašiću.
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se povodom amandmana koji je podneo gospodin Mita Avramov na član 1. Predloga zakona o Agenciji za osiguranje i finansiranje izvoza u Republici Srbiji. Amandmanom se predlaže brisanje člana 1. ovog predloga zakona. Član 1. glasi: "Radi podsticanja i unapređenja izvoza i razvoja ekonomskih odnosa Republike Srbije sa inostranstvom, osniva se Agencija za osiguranje i finansiranje izvoza Republike Srbije." Srpska radikalna stranka je generalno protiv formiranja paralelnih institucija, pre svega formiranja agencija koje imaju primarni smisao uhlebljenja i zaposlenja stranačkih aktivista ili drugih funkcionera. Iskustva koja imamo u proteklom periodu, upravo od formiranih agencija i ljudi koji rade u tim agencijama, govore da smo u pravu, jer u velikom broju agencija rade nestručni ljudi, radi se nekvalitetno i rad tih agencija već izaziva određene poremećaje u funkcionisanju određenih delatnosti. Mogu izneti primer Agencije za lekove, s obzirom da sam po struci veterinar i veoma mi je poznato kolike probleme imaju veterinarska struka i ljudi koji se bave prometom veterinarskih lekova zbog neadekvatnog funkcionisanja te agencije koja se bavi ispitivanjem lekova. No, s obzirom da se ovde radi o agenciji koja treba da osigura i finansijski pomogne izvoz iz Republike Srbije, svakako SRS podržava državu u smislu iznalaženja mogućnosti stimulisanja izvoza, pre svega onoga po čemu smo prepoznatljivi na svetskom tržištu, čime smo stvorili određene brendove i, na kraju, onoga što će doneti značajan devizni prihod. Međutim, protiv smo osnivanja agencije, a da ova država ima iskustvo u tom smislu stoji u obrazloženju koje je dato u okviru ovog zakona, gde decidno stoji, pročitaću – naša zemlja je bila među prvim zemljama u razvoju koje su najranije počele sa sprovođenjem sistema kreditiranja i osiguranja izvoza i investicija u inostranstvu, tako da se 1957. godina uzima kao početak finansiranja izvoza. Od 1957. do 1965. godine tu funkciju i nadležnost je imala Jugoslovenska banka za spoljnu trgovinu, kasnije "Jugobanka"; od 1968. do 1979. godine tu funkciju je imao Fond za kreditiranje i osiguranje određenih izvoznih poslova; na kraju, od 1979. do 1997. godine taj deo posla je obavljala Jugoslovenska banka za međunarodnu ekonomsku saradnju, u skladu sa posebnim zakonima. Čak je od 2000. do 2002. godine, u obrazloženju se navodi, postojao određen vakuum, ali već 2002. godine je došlo do osnivanja Fonda za osiguranje i finansiranje spoljnotrgovinskih poslova. Prema tome, određena iskustva, načini i postupci postoje. Jedino, ova država je trebalo da se aktivnije uključi i da pomogne u izvozu određenih proizvoda, a po meni, pre svega to su poljoprivredni proizvodi. Mi smo bili i ostali i mislim da ćemo u budućnosti biti primarno agrarna zemlja, znači, na svetskom tržištu se možemo pojavljivati sa poljoprivrednim proizvodima, dok u nekim drugim oblastima imamo skromne domete. Svakako, tu je određen broj drugih sirovina koje izvozimo, a robu široke potrošnje izvozimo negde od 27 do 30%, dok opremu veoma skromno izvozimo na svetsko tržište – to je od 4 do 9%. Obrazloženje koje se daje jeste da je nužno osnivanje jedne ovakve državne agencije koja će potpomagati izvoz i da će imati uporište, pre svega, u budžetu, tj. biće pokriveno budžetom ili budžetskim sredstvima; svake fiskalne godine ili svake godine kada se usvaja budžet opredeljivaće se određena sredstva i za te namene. Međutim, u članu 8, gde se navode sredstva agencije, stoji da najveći deo izvora sredstava za finansiranje ove agencije jesu namenski krediti međunarodnih finansijskih organizacija, zatim donacije domaćih i stranih pravnih ili fizičkih lica i drugi izvori, u skladu sa zakonom. Za formiranje ove agencije planira se, u skladu sa ovim zakonom, izdvajanje nekih 25 miliona evra. Prema članu 8, u suštini, najveći deo tih sredstava će se obezbediti novim zaduživanjem kod međunarodnih finansijskih organizacija. Pitam se da li, pored svih drugih zaduženja koja je ova država, pogotovu ova vlast, stvorila, treba da se iznova zadužujemo da bismo formirali jednu ovakvu agenciju. Za poslove koje agencija treba da obavlja mogla je ova država, pre svega Vlada, naći mnogo drugačiji, primereniji način u sadašnjoj situaciji, za finansiranje izvoznih poslova. Mislim da postoji apsolutna nebriga države u pomaganju finansiranja izvoza određenih, pre svega poljoprivrednih, proizvoda. Želim da zadržim vašu pažnju, a faktički i pažnju javnosti i da kažem da smo upravo pred žetvu. Pre dva dana na Odboru za poljoprivredu Ministarstvo poljoprivrede je saopštilo da mi raspolažemo trenutno sa preko 500.000 tona pšenice prošlogodišnjeg roda, a žetva samo što nije počela. Ni država, ni prerađivači, niko ne pokazuje nikakav interes za ovaj novi rod pšenice, a država to obrazlaže da za neki naredni period postoje zalihe koje će obezbediti prehranu stanovništva i jednostavno nema potrebe državne brige za rodom pšenice ove godine, iako se svih proteklih godina to, na neki način, podrazumevalo. Ako je država želela da pomogne poljoprivredne proizvođače, pre svega ratare koji proizvode pšenicu, onda je mogla naći načina da pomogne da se upravo taj višak pšenice koji već postoji od prošle godine izveze i kroz to obezbede mogućnosti otkupa ovogodišnjeg roda. Ovako, došli smo u situaciju da se ne zna šta će biti i šta se seljacima može obećati. Nadam se da ćemo svi biti svedoci, i mi poslanici, na kraju, celokupna javnost, kako će naši poljoprivredni proizvođači odreagovati onog momenta kada počnu da vršu pšenicu, gde da je skladište, kome da je nude, gde da je prodaju i po kojoj ceni. Slična je situacija i sa jagodičastim voćem. Gospodin Jovanović je ukazao na problem koji će se desiti ove godine. Takođe, u javnosti je saopšteno da određene rezerve jagodičastog voća koje su u hladnjačama nisu izvezene do ove berbe. Država je to mogla da uradi i mimo ove agencije, jer su postojali načini, mehanizmi, postupci, na kraju i u agrarnom budžetu je i ove godine izdvojen deo sredstava za podsticaj izvoza poljoprivrednih proizvoda. Pitam ministra za poljoprivredu i sve druge, pre svega Vladu, zašto ta sredstva nisu iskorišćena da se taj stvoreni višak poljoprivrednih proizvoda izveze, nego se čeka formiranje jedne ovakve agencije, koja će, navodno, rešiti sve te probleme koji se do sada nisu mogli rešiti. Stoga smatram da nije uputno i primereno u ovom vremenu da formiramo ovakvu agenciju koja će vršiti te poslove, iako se u obrazloženju navodi da slična rešenja imaju i drugi, ali se navodi da u Hrvatskoj postoji Hrvatska banka za obnovu i razvoj, u Sloveniji je to Sloven export corporation, u Slovačkoj je to Eksim banka itd. Sami navodite i ulazite u kontradiktornost; znači, nije iskustvo, nije pravilo da u zemljama u okruženju isključivo to rade agencije, da se osnivaju agencije, nego rade pre svega banke ili osiguravajuća društva, znači one institucije koje imaju kapital i to su, u stvari, institucije u mešovitoj svojini, mešovitom vlasništvu, a ne isključivo državne. Mislim da je cilj formiranja ove agencije, kao i većine drugih, upravo nalaženje uhleblja i zaposlenja pre svega za ljude iz ove vladajuće koalicije. Iz tih razloga poslanici SRS ne prihvataju osnivanje ovakve agencije i upravo su zbog toga na svaki član predložili amandmane i predložili da se faktički brišu, što znači da ne prihvatamo ovakav predlog zakona.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo poslanici, razumem želju predlagača ovog zakona da određen posao koji treba on da radi prebaci na nekog drugog. Krenulo se od 5. oktobra naovamo u otvaranje novih agencija. Sada se osniva neka agencija koja treba mnogo da pomogne privredi i građanima, da obezbedi izvoz, siguran plasman domaće robe na stranom tržištu, sigurnu naplatu te domaće robe, da olakša kontakte između izvoznika i eventualno nekog stranog partnera koji bi tu robu kupovao i za to su potrebna određena sredstva iz budžeta. Ta sredstva će uglavnom da se troše na plate zaposlenih. Sada se postavlja pitanje – s obzirom da već imamo jednu sličnu agenciju, zašto sada otvaramo agenciju za osiguranje i finansiranje izvoza Republike Srbije? U članu 1, na koji se odnosi ovaj amandman, kaže se: ″Radi podsticanja i unapređenja izvoza i razvoja ekonomskih odnosa Republike Srbije sa inostranstvom, osniva se Agencija za osiguranje i finansiranje izvoza Republike Srbije.″ Da kažem da je to tako kao što ste napisali. Čemu onda služi Agencija za promociju izvoza? Šta je ona uradila do sada? Da li je ona pomogla domaćim proizvođačima koji žele da plasiraju robu na svetskom tržištu? Da li je ona trošila novac iz budžeta Republike Srbije za to? Jeste. Koji je rezultat? Najveći deficit od kada Srbija postoji, devet milijardi dolara uvoza u 2004. godini. Godina 2005. nešto je malo slabija, a to je više zbog uvođenja PDV-a i nemanja tržišta, odnosno dovoljnog kapitala na tržištu da se sva roba koja se uveze proda. Znači, Agencija za promociju izvoza nije imala nikakvu ulogu i nikakvog efekta i još uvek je na budžetu Republike Srbije, još uvek troši novac. Sada osnivamo novu agenciju koja će da radi isti taj posao. Šta ako te dve agencije ne rade zajedno, ako jedna vuče jedne poteze, a druga druge? Šta će nama dve takve agencije koje će da troše novac, a rezultat trošenja novca što se tiče prve agencije je nikakav, poražavajući, izvoz bukvalno ne postoji, onaj pravi izvoz. To što se izvozi sirovina ili poluproizvod nije izvoz. Izvoz je kada se izveze gotov proizvod. Pošto nema više vremena, javiću se kasnije po drugim amandmanima.
Da li se još neko javlja po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Dragoljub Anastasovski. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor predlaže da se amandman odbije. Reč ima narodni poslanik Dragoljub Anastasovski.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SRS podneo sam amandman na Predlog zakona o agenciji za osiguranje i finansiranje izvoza Republike Srbije. Amandman sam podneo na član 2. i tražim da se član briše. Formiranje agencije je besmisleno, pogotovo u ovako teškoj ekonomskoj situaciji, kada plate ne dostižu ni 200 evra, kada stotine hiljada radnika ne radi, a penzioneri sve više postaju socijalni slučajevi. Vi formirate agencije za sve i svašta u kojima ćete zaposliti isključivo stranačke aktiviste, nagomilavati činovnički aparat koji je i ovako preglomazan, a radnici svakog dana ostaju bez posla. Vlada Republike Srbije ne čini ništa da stvori uslove za oživljavanje privrede. Time bi se podstakao i unapredio izvoz i razvoj ekonomskih odnosa sa inostranstvom. Umesto da se bavi oživljavanjem privrede, Vlada pristupa formiranju agencije koja je neprofitabilna, koja neće ništa raditi, ali će biti finansirana iz budžeta i time ćemo imati još jednog parazita. Amandman se podnosi zbog principijelnog stava Srpske radikalne stranke protiv formiranja paralelnih organa vlasti.
Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, Predlog zakona koji je sada na dnevnom redu, da se osnuje agencija za osiguranje i finansiranje izvoza Republike Srbije, jeste novi poligon za pljačku od strane budućih upravljačkih struktura te agencije. Ja moram javnost da obavestim, mada su to činili poslanici SRS kada su govorili u načelu, da će ovo građane Srbije da košta 25 miliona evra. Napravite jednu malu komparaciju. Pre nekoliko dana hvalio se premijer, a i ministar finansija da je za reformu privrednih tokova za Kragujevac, Vranje i Bor izdvojeno 800 miliona dinara. Pogledajte koliki je fond sredstava potreban da bi počela sa radom ova agencija. U toku načelne rasprave ni ministar finansija, niti iko iz nadležnog odbora ili vladajuće strukture nije dao odgovor na ključno pitanje – član 2. govori o tome kako će da se zove agencija i kako će da posluje, tako član 2. kaže, što kolega Anastasovski traži da se briše – odakle Srbiji 25 miliona i da li ovih 12,5 miliona evra (50% i o tome ćemo kasnije da govorimo, u članu 7. je to definisano) za osnivanje agencije, što mora odmah da se uplati iz budžeta, postoji u sadašnjem budžetu. Ja vam tvrdim da taj iznos ne postoji, proverila sam sa kolegom Arsićem koji budžet Republike Srbije maltene ima u malom prstu, jer je novac za tekuću budžetsku godinu izdvojen samo za Agenciju za promociju izvoza, o čemu je malopre govorio. Rebalans budžeta, o kome vi govorite, uključiće 12,5 novih miliona evra, samo za početak, a kasnije još 12,5 za osnivanje ove agencije. Sa druge strane, postavlja se pitanje šta to... Osim što će to biti odlična mogućnost za pojedince da upravljaju sa tolikim novcem i sa onim koji će da se sliva, jer stav 3. u članu 2. kaže da je skraćeno poslovno ime agencije – agencija za osiguranje i finansiranje izvoza a.d., akcionarsko društvo. Ko su akcionari? Nigde u zakonu ne piše. Hamović, Lazarević, novi srpski tajkuni, prijatelji ministra finansija, prijatelji direktora agencije, tog budućeg? Dužan je neko to da objasni građanima Srbije. Zašto 12,5 miliona evra nije odmah otišlo kao interventna pomoć za socijalno najugroženije, zašto niste dali za druge gradove u Srbiji za oporavak privrede, nego onih bednih 800 miliona? Šta će nam agencija sa ovakvim imenom i ovakvim akcionarima? Suština problema u Srbiji od dolaska DOS-a na vlast, i ti problemi se samo umnožavaju, kontinuitet takve politike je prisutan kod Koštuničine vlade i ljudi koji vode i Ministarstvo inostranih poslova i Ministarstvo finansija i Ministarstvo privrede i svih drugih koji su zaduženi za ovu oblast, znači da se ništa ne čini na celokupnoj makroekonomskoj politici i na njenoj promeni u Srbiji. O tome su govorili ovih dana bankari, razni ekonomski stručnjaci. Šta to zapravo predstavlja u najširem smislu? Ako kažete da ne postoji makroekonomska stabilnost u jednoj zemlji, kao što u državi Srbiji ne postoji, onda morate da tražite uzroke zbog čega je to tako i kako oni da se otklone. Svi ekonomisti, a naročito oni koji posluju u domenu spoljnotrgovinske politike, odnosno ekonomije, znaju da je za plasiranje proizvoda na inostrano tržište potrebno mnogo više od ovog pranja para, odnosno novog nameta građanima koji se planira osnivanjem ove agencije. Zamislite sada u kakvoj se situaciji Srbija nalazi proteklih pet godina i kakva je perspektiva sa ovakvom politikom i ove vladajuće strukture, ako se iz godine u godinu spoljnotrgovinski deficit sve više uvećava. Ako stavite znak jednakosti između uvoza i izvoza, vi onda za sebe možete da kažete da ste uspešni pozicioni poslanici, da ste uspešna Vlada. Pošto je taj odnos ne poremećen, nego zaista depresivan za srpsku privredu u odnosu na spoljnotrgovinski deficit koji se beleži, a koji je u odnosu 80 – 20, možda 90 – 10, pa kada je u pitanju ovaj uvoznički lobi i ono što oni koriste, onda vi vidite gde se mi nalazimo kao država i šta treba da uradimo. Srpska radikalna stranka je puno govorila, a govorio je i gospodin Tomislav Nikolić u svojoj predsedničkoj kampanji, a i mi u kampanji za parlamentarne izbore za Narodnu skupštinu Republike Srbije, a imamo za razliku od svih vas, mislim i na ovu vladajuću, a da ne govorim o onoj prethodnoj DOS-ovskoj garnituri, mnogo normalniji i racionalniji pristup kada je u pitanju poboljšanje na tom makroekonomskom planu. Ne samo da ne postoji volja, nego neko namerno i sistematski uništava srpsku privredu. Jer, ako ste se hvalili, pre nekoliko dana izašao je ovaj Aligrudić po Poslovniku na početku sednice i hvalio se kako je Buš ekspresno odobrio izvoz preko četiri hiljade srpskih proizvoda na američko tržište, onda da biste potkrepili taj navodni uspeh, koji ne znači ništa, jer je privreda upropašćena i nema šta da se izvozi, neko od vas bi trebalo da izađe, ili bar nadležan iz ministarstva, i da kaže šta ćemo to prvo da izvezemo Amerikancima ili onima koji vape za srpskim proizvodima. U toj kompletnoj globalnoj i tržišnoj ekonomiji, koja se forsira i najvećim delom finansira od strane Amerike, gde se nalazi srpska privreda i šta čini ova vlada da bi ono ″made in Serbia″ imalo prođu na svetskom tržištu? Ako je vama poznata činjenica, a pretpostavljam da jeste, da je Savezna Republika Jugoslavija potpisala ugovor o slobodnoj spoljnoj trgovini sa Ruskom Federacijom; ako je DOS 2005. godine došao na vlast i ako ste obmanjivali građane, a to nastavljate da radite i vi iz ovog skraćenog DOS-a, kako su vam sva vrata otvorena, kako vas svi željno očekuju i stižu investicije, objasnite onda zašto nema plasmana srpskih proizvoda na, recimo, rusko tržište. Zašto su se Boris Tadić i Vojislav Koštunica tek posle nekoliko godina svoje vladavine setili da odu u Moskvu i da se susretnu sa ruskim privrednicima? Ovaj sebe proglasio ambasadorom srpske privrede, predsednik Republike Boris Tadić išao tamo da se slika, bio dva dana i vratio se. Nema nikakvog konkretnog ugovora. Ništa izvezli nismo u međuvremenu na tržište Ruske Federacije. O čemu se onda ovde radi? Nije dovoljno da vam pošalje Džordž Buš poruku i da kaže – možete vi, to je specificirano, četiri hiljade nekih proizvoda da izvezete na naše tržište pod povlašćenim uslovima. Ali, kojih proizvoda? Nemojte ovde da se igrate sa osećanjima građana Srbije koji su zaista na ivici strpljenja i sa radnicima koji rade u tim preduzećima o kojima država ne brine, gde se ne vrši stimulacija proizvodnje. Ono što je bilo prepoznatljivo svima kada je pisalo ″made in Serbia″, za neke proizvode koji su još u ono vreme kada smo imali onu federalnu državu bili i te kako cenjeni i prepoznatljivi, sada se izbrisalo, nema ga. Ko je taj ko će to da promoviše? Boris Tadić? Vojislav Koštunica? Ovakav ministar kao što je ministar finansija sa osnivanjem ove agencije? Nemojte da nas zamajavate, stvarno. Šta dajete kao obrazloženje? Umesto da se stidite toga što morate to da pišete, što niste slušali ono što su vam govorili srpski radikali kada je usvajan Beogradski sporazum i kada je usvajana Ustavna povelja, vi to nalazite kao razlog i opravdanje zašto osnivate ovu agenciju. Kažete – izglasan je savezni zakon 2002. godine, fond ne postoji i ne funkcioniše, zato što državna zajednica Srbija i Crna Gora nema zajednički budžet. Zašto ga nema? Što nema jedinstvenog tržišta kada je u pitanju trgovina? Zašto nema jedinstvene monetarne politike? Zašto nema jedinstvene spoljnotrgovinske politike? Zašto Milo Đukanović ne da našim proizvođačima mineralnih voda da ta roba odlazi na crnogorsko tržište? To su sve pitanja za vas, koje vi niste u stanju da rešite. Najlakše je tako, zatvorimo oči nad onim što radi kriminalna klika u Crnoj Gori, kažemo – ne može to da funkcioniše, hajde da osnujemo fond, 25 miliona evra. Pa, ako je spreman ministar finansija, a nije, jer ga nema ovde danas, juče je samo prošao kroz Skupštinu, da kaže koja je to lista proizvoda i da kaže – 10, 20, 30 će da se forsira i da se izvozi na rusko tržište. Amerikanci vam se nude, izvoziće se na neko drugo. Nema toga. Nema, zato što i ono što su ljudi radili prošle godine relativno uspešno, sa diskutabilnim kursom dinara, ove godine ne mogu. Koga ćete vi sada da naterate da izveze maline sa otkupnom cenom od 40 ili 60 dinara za prvu klasu i sa ovakvim rastom kursa dinara u odnosu na prošlu godinu? Da li znate koliki je danas kupovni kurs evra? Skoro 84. O čemu vi pričate? Ako se bude nastavilo tako dalje, onda ćete da izvršite dodatnu destimulaciju onih koji hoće da izvoze. Morate da govorite jezikom činjenica da kažete – spoljnotrgovinski deficit je toliki, a on je mnogo veći u odnosu na prošlu godinu i to je priznao ministar finansija. Morate da kažete – industrijska proizvodnja u 2004. godini bila je tolika, a u 2005. tolika. Zašto uopšte da pravite poređenje samo u odnosu na godinu dana, vratite se u 1998. i 1999. godinu. Da li hoćete da vam donesem pregled poslovanja pojedinih preduzeća pod sankcijama, kada je svako od tih privrednih subjekata morao na raznorazne načine da se snalazi, i tada je više bilo izvoza nego što je sada. Nemojte da pričate o nekim stvarima koje nisu utemeljene na jeziku brojki i činjenicama. Kada je u pitanju ovaj zakon zaista je neverovatno da vi hoćete da date saglasnost da se osnuje neko akcionarsko društvo sa početnim kapitalom od 25 miliona evra, da bi se navodno stimulisao izvoz. To nije ništa drugo nego još jedna nova pljačka. Na primerima pojedinih srpskih proizvođača koji propadaju zbog takve politike, i politike kursa dinara i fiskalne politike, i nemogućnosti da uzimaju povoljne kredite i zbog toga što im država ne omogućava da plasiraju svoje proizvode, očito je da se sistematski urušava i uništava srpska privreda. Tome jednom mora da dođe kraj. Kada će da dođe kraj? Kada srpski radikali preuzmu stvar u svoje ruke. Ako dođe, a doći će uskoro, do vanrednih parlamentarnih izbora, građani će, kao što su u mnogo većem broju razumeli naše jasne poruke, razumeti da nije dovoljno da vam neko, navodno, da neke olakšice i vi kažete – plasiraćemo robu na to tržište. Mora nešto da se proizvede. Da bi se izvezlo, mora da ima proizvodnje, a nje u Srbiji ima sve manje i manje.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? Po amandmanu ili replika? Ovlašćeni predstavnik po ovoj tački je gospodin Matić. Izvolite, gospodine Matiću.
Gospođica Jovanović je pomenula da tek sada predsednik Republike i premijer pokušavaju da ostvare kontakte sa Rusijom, u smislu da je to potrebno zbog toga što je potrebno oživeti privrednu saradnju. Samo ću podsetiti da je predsednik Koštunica u više navrata, još kao predsednik SRJ, ostvarivao kontakte sa Rusima, čak je imao i nekoliko susreta sa Vladimirom Putinom, predsednikom Ruske Federacije. Želim da ispravim nešto što smo čuli u govoru moje prethodnice. Inače, prethodnica je pokušala da amandman koji je zapisan u dve reči: "briše se", obrazloži gomilom reči, nažalost, ponekom neistinom.
Replika, gospođica Jovanović.
Gospodine Matiću, pre nekoliko dana vam je jasno i glasno poručio Tomislav Nikolić, predsednik naše poslaničke grupe, da nemate uopšte razloga da na takav način širite front što se tiče političkih neistomišljenika, zato što vi treba ipak da se zabijete u mišju rupu i da ćutite. Vi ste okosnica vladajuće strukture, a ne činite ništa da se ovo stanje promeni. Kada budemo nastavili da govorimo i o amandmanu na član 3. i tako redom do kraja, videćete, kroz argumente koje ćemo da vam prezentujemo, a vi jeste ovlašćeni predstavnik vaše poslaničke grupe, ali niste valjda u ulozi ministra finansija koji nam je predložio ovaj zakon. Ne bih se složila sa time da i svi vaši poslanici, koji će po direktivi morati da glasaju, podržavaju da se sa 25 miliona evra osniva neka agencija koja će, navodno, da omogući da se vrši bolji izvoz iz Srbije kod zainteresovanih stranih partnera. Jednostavno, to nije moguće na ovakav način, zbog toga što je nama nejasno, a to je elementarna stvar kada glasate za nešto, ko će da stoji iza toga i ko su ti budući akcionari. Nisu to jednostavne stvari. Zašto nema plasmana na rusko tržište i na druga zainteresovana tržišta, o tome govore podaci koji se tiču same proizvodnje, kako u vašem gradu, tako i u mom i u svim drugim gradovima u Srbiji. Konkretno znam, za vreme DOS-ovske vladavine – taman što je uoči agresije NATO pakta i za vreme sankcija bila postavljena na svoje noge Fabrika tekstilne industrije "22. decembar" Kragujevac i napravljeni su određeni kvalitetni kontakti i predugovori sa potencijalnim partnerima na ruskom tržištu, koji su i ranijih godina, baš kao i Nemci, mnogo poslovali sa tom nekada čuvenom fabrikom tekstila – sve je to prekinuto, zamrznuto i od tada apsolutno nikakvog plasmana na to tržište nema. A, prisutne su ne olakšice, nego jedan ugovor koji omogućava, o čemu je govorio kolega Arsić, da se izvoze i poluproizvodi, a pre svega gotovi proizvodi koji su i te kako atraktivni za to tržište, koje su oni prinuđeni da u mnogo lošijem kvalitetu i mnogo skuplje kupuju od nekih bivših tzv. socijalističkih zemalja koje sa njima imaju nepovoljnije ugovore, ali mi to ne koristimo. To je realnost i to je surova stvarnost. Naravno, niko nije srećan zbog toga. Naš apel i naša kritika je upravo usmerena na to da to mora da se menja. Kako vreme prolazi, a prošlo je godinu i po dana, ništa se nije promenilo. Rezultat je poražavajući, još veći spoljnotrgovinski deficit; tako su i naši argumenti jači. Mi znamo da građani veruju u ovo što mi govorimo. Kada dođemo do poljoprivrede i do plasmana poljoprivrednih proizvoda, ne po onoj Karićevoj šarolaži, priči i obmani, nego sa stvarnim podacima zašto se to radi i ko je taj uvoznički lobi koji ovde dovozi sve i svašta kada su u pitanju poljoprivredni proizvodi, videćete da smo mi u pravu.
Po Poslovniku, narodni poslanik Slavoljub Matić.
Čini mi se da niste imali pravo na repliku, pošto sam ja replicirao vama malopre. Javio sam se kao ovlašćeni predstavnik koji je smatrao za shodno da vam odgovori. Zato reklamiram povredu Poslovnika, gospođica Jovanović nije imala pravo na repliku, jer sam ja njoj replicirao. Pokušao sam biranim rečima i u jednom normalnom tonu da ukažem na nešto što ste vi tvrdili. Ne samo ja, može čitav auditorijum da potvrdi da niste bili u pravu, da ste izneli pogrešne činjenice. Dakle, Vojislav Koštunica je ostvarivao kontakte ne samo sa Ruskom Federacijom, posebno sa predsednikom Putinom, već je tokom 2001. godine vodio jednu veliku privrednu delegaciju čak i na Daleki istok. Slažem se da sa te pozicije nije bilo moguće organizovati privredni život u Srbiji, u Crnoj Gori, u Saveznoj Republici, ali pretpostavljam da su ti pokušaji nešto značili i da su omogućili prve kontakte naših privrednika sa međunarodnim faktorima, posebno sa faktorima sa istoka. Mislim da to valja činiti i ubuduće. Dakle, dok smo mi razgovarali sa čelnim ljudima Rusije, sa Putinom, sa čelnim ljudima Kine, vi ste razgovarali sa Žirinovskim, pa bih voleo da nam gospođica Jovanović objasni kakve je rezultate dala ta saradnja sa gospodinom Vladimirom Žirinovskim.
Replika, narodni poslanik Nataša Jovanović.
Gospodine Matiću, ovo vam je klimav teren, mislim na ono na šta se ovlašćeni. Nemojte da se upuštate u rusku političku scenu, tek tamo ništa ne znate, ni kakvi su odnosi, ni ko je na vlasti, ni koje stranke imaju koliko poslanika, odnosno deputata u ruskoj državnoj Dumi. Znate, jedan sam od boljih poznavalaca tih prilika i zbog toga što me to kao parlamentarca godinama interesuje, jer sam boravila tamo, i zato što sam imala tu čast da prisustvujem pretpotpisivanju, da tako kažem, tog ugovora o kome sam govorila, davne 1998. godine, uoči bombardovanja, kao poslanik SRS, tada član Odbora za ekonomske odnose u Veću građana Savezne skupštine. Istina boli, ali moram samo da vas podsetim na to da su od 2001. godine predstavnici tadašnjeg DOS-a, pre svega DS, ne samo izopštili vašeg predsednika, tada predsednika SRJ, iz svih privrednih i drugih tokova, već ste morali da prolazite ovuda pored Nataše Mićić i da ostavljate svoje poslaničke kartice zato što ste izbačeni iz Skupštine.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Antić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor predlaže da se amandman odbije. Reč ima narodni poslanik Zoran Antić.
Dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je još jedan pokušaj stvaranja paralelnih institucija. Nažalost, očigledno je ono što SRS već dugo tvrdi – Ministarstvo za finansije i gospodin Dinkić pokušavaju na sve načine da kontrolišu sve tokove novca i sav novac kojim, eventualno, ova zemlja raspolaže. Moram da kažem da vi, pored ove agencije koja se predlaže ovim predlogom zakona, ovde imate još tri institucije ili agencije koje se bave problematikom izvoza na direktan ili indirektan način. Ja bih nabrojao sada: to je Fond za osiguranje i finansiranje izvoza, pre svega, koji već preko godinu dana radi ovaj posao i postigao je izvesne rezultate, a po oceni nekih inostranih faktora i zavidne rezultate; zatim, imamo Agenciju za promociju investicija izvoza Srbije i Garancijski fond koji aktivno treba da učestvuje u poslovima u vezi izvoza i uopšte u poslovima koji se tiču privrede. Znači, pored ove tri institucije koje je trebalo da daju izvesne rezultate u svom radu, a do sada su trošile novac poreskih obveznika, ovim predlogom zakona osnivamo i četvrtu koja bi direktno bila pod kontrolom Vlade i, sasvim sigurno, ministra finansija gospodina Dinkića. Sasvim je nerazumno da se na ovaj način pre svega gospodin Dinkić stara o novcu i finansijama, a ne o samom izvozu, jer suština ovog zakonskog projekta nije podsticanje izvoza. Da smo imali želju da se bavimo izvozom, ne bismo došli u ovu situaciju od 2000. godine pa naovamo, da imamo strahovit spoljnotrgovinski deficit, da smo za svaku novu tranšu kredita ucenjeni od MMF-a da popuštamo i da sve više liberalizujemo uvoz i na taj način uništavamo svoju privredu. Nažalost, mi se nalazimo u jednom vrzinom kolu, to je stalno propadanje srpske privrede pod ucenama međunarodnih finansijskih institucija. Da bismo bili u situaciji da omogućimo pristojan izvoz kojim bismo uposlili našu privredu i dali joj neku šansu, neophodno je, pre svega, imati jednu celovitu strategiju, znati šta se želi, a jedna institucija koja je poprilično nedorečena, tačnije agencija koja se ovim zakonom predviđa, sigurno neće u tome da uspe. Sa par stvari koje su date u argumentaciji za donošenje ovog zakona pokušaću da vas uverim da je ovaj amandman koji sam podneo na član 3. potpuno na mestu i da je neophodno da Vlada povuče ovaj zakonski projekat. Dakle, prvo, što se tiče sredstava koja se ulažu u ovu agenciju, ona bi trebalo da budu u iznosu od 25 miliona evra. Fond za osiguranje i finansiranje spoljnotrgovinskog poslovanja ima kapital koji iznosi oko 20 miliona evra i on se sastoji iz sredstava Svetske banke, italijanske vlade i ta sredstva su bez kamate. Na taj način, faktički, imamo jednu donaciju koju Svetska banka našoj zemlji pruža, dok će sredstva koja su predložena ovim zakonskim projektom imati svoju cenu i sama ta početna cena tih sredstava bitno će uticati na visinu kamata i uopšte na konkurentnost našeg izvoza za strano tržište, zbog čega ovaj argument Vlade kao predlagača u svakom slučaju ne stoji. Što se tiče mogućnosti podsticanja izvoza, malopre sam govorio da je, pre svega, potrebna strategija. Mislim da podatak da je, recimo, Fond za razvoj i osiguranje i finansiranje izvoza sa 6,5 miliona uspeo da podrži izvoz u vrednosti od 110 miliona evra, i da to čini samo 2,6 posto od ukupnog izvoza, koji je mali u Srbiji, pokazuje da nije dovoljno osnovati agenciju i baviti se samo agencijom, da je to zamajavanje građana Srbije i obmana u uverenju da Vlada Srbije nešto radi. Za neku vašu informaciju, činjenica je da u ovim razvijenim zemljama, koje vi pominjete i kada treba i kada ne treba, podrška izvozu iznosi od 3 do 4 posto, što pokazuje da su pored postojećeg fonda, koji već funkcioniše izvesno vreme i daje rezultate, dosta dobro radi svoj posao, potrebne i druge mere kako bi se uticalo na poboljšanje izvoza. Što se tiče argumenta koji je dat u obrazloženju da ova agencija treba da podstiče dugoročno kreditiranje, znači, dugoročne plasmane, i taj argument ne stoji, jer je činjenica, a dato je to u materijalu, da naš izvoz proizvoda kojima je potrebno dugoročno finansiranje iznosi samo 6,5 posto od ukupnog izvoza i da je većina našeg izvoza u stvari repromaterijal, sirovine; to su resursni i intenzivni proizvodi koji u svakom slučaju nemaju potrebe za finansiranjem dužim od jedne godine, što pokazuje da i ovaj argument predlagača ne stoji. Što se garancija tiče, razlika između fonda koji imamo i agencije koja se predlaže je u tom što garancija Vlade kojom se Vlada hvali zavisi od iznosa koji je utvrđen samim budžetom i pitanje je da li će ta garancija biti podsticajna, dok se kod fonda sredstvima Svetske banke garantuje da će biti naplaćen izvoz. Znači, to je velika razlika i to je još jedan argument kojim se SRS protivi uvođenju ovog fonda i daljim opterećenjima građana Srbije. Mislim da i argument ili pokušaj Vlade da Svetsku banku stavi u situaciju da su njeni kriterijumi preoštri za našu privredu isto tako ne stoji. Često se za ovom skupštinskom govornicom baš vi služite time, dakle, da su standardi Evrope bitni za našu privredu i nema razloga da u ovom slučaju ti standardi ne budu ispunjeni, kada su u pitanju sredstva kod agencije za osiguranje izvoza. Sve u svemu, treba na kraju reći da Fond već radi, a da agenciju treba tek formirati i da uopšte iz ovog predloga zakona i obrazloženja mi ne vidimo uslove po kojima će ovaj fond da funkcioniše, ne vidimo koji će biti kriterijumi za dobijanje kredita, kao ni kamatne stope koje ćeda prate eventualne kredite. Sve to ukazuje na ono što sam na početku svog izlaganja već rekao, da za ovom agencijom nema potrebe, da je ovo još jedno opterećenje građana Srbije dodatnim nametima i da je, pre svega, želja ministra finansija da kontroliše i ovaj deo finansijskih sredstva. Paralelne institucije nisu potrebne Srbiji, potrebna je mnogo bolja saradnja, a očigledno je da ministar Dinkić nije imao uspešno detinjstvo, pa se ovako pod stare dane igra sa građanima Srbije i sa ono malo sredstava što je ostalo posle ove petogodišnje vladavine DOS-a.
Reč ima narodni poslanik Momir Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, razlog zašto treba brisati član 3. odnosno usvojiti amandman narodnog poslanika Srpske radikalne stranke gospodina Antića i zašto treba brisati sve članove, odnosno usvojiti sve amandmane, leži u tome da je apsolutno i ovaj zakon nesprovodiv i da je agencija koju pokušavate ovim da formirate nepotrebna. Drugo, što je mnogo opasnije, nalazi se u članu 2. Pročitaću član 2, da bi građanima Srbije bilo jasno, jer vama, dame i gospodo iz vladajuće koalicije, ionako ništa nije jasno i nebitno vam je – Agencija za osiguranje i finansiranje izvoza Republike Srbije a.d. Koliko se ja razumem, akcionarska društva se prave tako što ja, vi, nas petoro imamo određeni kapital, hoćemo da napravimo preduzeće, učestvujemo srazmerno u formiranju kapitala tog preduzeća i srazmerno učešću delimo dobit. Prihvatam da je ministar Dinkić napravio Ministarstvo finansija a.d., zahvaljujući vama iz vladajuće koalicije, s tim što je 95% vlasnik, doduše i Labusu daje ponešto, ali Labus ima s druge strane primanja. Ne može se praviti državna agencija i da bude a.d. i ne može da bude a.d., što je u članu 7. jasno i napisano – osnivački kapital agencije u iznosu od 25 miliona evra, u dinarskoj protivvrednosti, obezbeđuje se iz budžeta Republike Srbije. Ko su akcionari ako je država Srbija uplatila 25 miliona evra u akcijski fond? Neću pričati mnogo o ovome o čemu je gospodin Antić vrlo koncizno govorio, o tome da imamo tri što fonda, što agencije za podsticaj izvoza. Neću govoriti ni o tome koliko ste se hvalili ovih dana kako ste postali najpovlašćenija nacija u trgovini sa SAD – 114 proizvoda možete da izvezete. Pitao sam neke da mi nabroje bar 10 proizvoda koje možete da izvezete u Ameriku. Bile su maline, pa kupine, pa opet maline, a bila je i višnja. Da vas obavestim, jer među nama sede i poslanici koji se bave proizvodnjom i uzgojem ovog voća – malina se danas otkupljuje po ceni od 30 dinara, višnja se otkupljuje po ceni od 14 dinara. Ogulili ste kožu seljacima, ogulili ste kožu proizvođačima. To je jedino što možete da izvezete u tu Ameriku. Hvalite se, postali ste najpovlašćenija nacija, a zašto ne kažete da smo 1998. godine, kada ste vi duvali u pištaljke, pre nego što ste upalili onaj buldožer, kada ste lupali u šerpe, postali najpovlašćenija nacija države u koju možemo da izvezemo apsolutno sve što proizvodimo. Danas, doduše, ne može ništa, jer ništa i ne radi i ništa se i ne proizvodi. Utamanili ste privredu, doveli ste je do prosjačkog štapa, ali sve što smo proizveli mogli smo da prodamo na tržištu Rusije. O tome se govori. Jeste gospodin Koštunica kao predsednik Savezne Republike išao tamo i jesu ga verovatno primali, ali taj ugovor nije potpisao on, taj ugovor je potpisala Vlada Savezne Republike Jugoslavije i Vlada Srbije, nemojte tuđim perjem da se kitite. Dame i gospodo narodni poslanici, predlažem da predsedavajući prekine za trenutak sednicu da službena kola odu u "Pink", odnosno "Grand prodakšn", da izvuku Dinkića iz studija gde snima onaj CD i da dođe da nam objasni šta znači to agencija, koju finansira sa 25 miliona evra država Srbija, a.d. Dotle nema smisla, razloga, ni potrebe da raspravljamo o ovome što vi zovete zakon, a ja mislim da ovo ovog trenutka treba da ode u korpu za otpatke.
Hvala, gospodine Markoviću. Da li još neko želi reč? Samo da vas upozorim da je vreme isteklo za Srpsku radikalnu stranku. Ispunili ste bonus od 15 minuta. Znači, više niko ne želi reč po amandmanu. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor predlaže da se amandman odbije. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo poslanici, znam ja da su nekima snovi, ali pusti snovi, puste želje da je Srpskoj radikalnoj stranci vreme isteklo. Vreme Srpske radikalne stranke tek dolazi i toga ste svi svesni pomalo, a neki i uplašeni, verovatno oni kojima savest nije čista. Otvorili smo diskusiju u vezi sa ovom agencijom. Član 4. se odnosi na to koji su to nekomercijalni rizici i kako će u tom slučaju izvoznik da naplati eventualna potraživanja od stranog partnera. Kaže se da su nekomercijalni rizici: neplaćanje duga u roku od šest meseci od ugovorenog roka dospelosti, ako je dužnik država odnosno neka državna organizacija zemlje uvoznika; politički događaji u zemlji dužnika ili ratno stanje; opšti moratorijum plaćanja, nemogućnost konverzije valute zemlje dužnika u konvertibilne valute ili zabrane transfera. Dalje se kaže: zabrana uvoza robe ili usluga od države ili državne organizacije kao kupca ili korisnika usluga, pa se u tački 5) kaže: "jednostranog raskida ugovora od države ili državne organizacije kao kupca ili korisnika usluga", pa se u tački 6) kaže: "zaplene, oštećenja zabrane raspolaganja ili uništenje robe, u tački 7) ″elementarnih nepogoda" itd. Znači, predviđeno je koji su to nekomercijalni rizici. Evo kako agencija pokušava da reši naplatu eventualno nekomercijalnih rizika, pa se kaže – osiguranje domaćih banaka i drugih finansijskih institucija od nekomercijalnih rizika itd. Znači, neka domaća banka. Ne verujem da će to biti Komercijalna banka, jer ona radi samo komercijalne poslove. Ne verujem da će biti Nacionalna štedionica. Verovatno će pokušati neku od preostalih banaka sa većinskim državnim ili društvenim kapitalom da prisile, preko upravnih odbora koje imenuje Vlada Republike Srbije kao većinski vlasnik, da izda nekakve ovakve garancije. Verovatno će roba samo da prođe kroz neku firmicu koja postoji eventualno u takvoj nekoj zemlji i da završi na nekom pravom komercijalnom tržištu, a domaća banka sa većinskim državnim i društvenim kapitalom moraće da plati izvozniku robu koja je na neki način nestala. Opet se postavlja jedno pitanje, a to je kako stvarno može da se obezbedi taj izvoznik od nekomercijalnih rizika. Koji su instrumenti? Ima više načina. Jedan je da onaj ko želi da kupi našu robu ima bankarsku garanciju. Koje banke, to je sada manje važno, jer je on obezbeđuje, on je plaća i najbolje je da to bude neka svetska banka koja će da garantuje za tog stranog partnera. Ukoliko on izmiri svoje obaveze, aktivira se garancija banke i mi sa tim nemamo ništa, nikakvih troškova, nama novac dolazi. Može da bude plaćanje akreditivom, znači opet jedan vid bankarske garancije. Može opet da bira koja će banka biti. Može da bude i neka domaća. Najbolje bi bilo da bude neka strana. Akreditiv je otvoren dok roba ne stigne na tržište. Ili se neko zanosi da će neki domaći proizvođač, jer po ovom predlogu se stiče taj utisak, imati dovoljno vremena, dovoljno novca, dovoljno obrtnih sredstava da nekome izveze robu i da čeka pet, šest meseci ili godinu dana da ta roba dospe za plaćanje. Ko će od toga imati koristi? Eventualno neka od ovih povlašćenih banaka koja će tom našem izvozniku da da kredit da bi mogao da nastavi dalji ciklus proizvodnje, jer sigurno neće moći sam godinu dana da finansira proizvodnju bez podrške neke od banaka. Ako je to cilj postojanja ove agencije, onda je sasvim pogrešan za domaće izvoznike. Dalje, u proteklih desetak, pa i više godina na finansijskom tržištu postoji jedan izuzetno jak lobi kod koga se akumulirala neverovatna količina kapitala. Kako i na koji način, da li je bilo zakonito ili protivzakonito, teško je dokazati. Bitno je da su oni imali monopol na neku robu koja se uvozila, koja je imala određeno tržište. I, taj kapital se sada meri već desetinama milijardi dolara. Da li je neko uopšte pokušao da taj kapital usmeri u domaću privredu ili ste ih pustili da i dalje divljaju po tržištu uvozeći robu i uništavajući domaću privredu uvozom robe široke potrošnje. Ne uništavaju samo privredne grane, uništavaju i poljoprivredu. Postavite pitanje koji to lobi, iz kakvih to zemalja, uvozi banane, narandže, kojima je preplavljeno domaće tržište. Ko je od toga imao štete? Domaći poljoprivredni proizvođači su imali direktne štete i prerađivačka industrija koja se bavila tim. Da li je tako - jeste. Ko je zaradio pare, to vi znate bolje od nas. Što ne bi oni mogli da budu garancija domaćim firmama koje izvoze? Davanjem tih garancija domaćim firmama koje izvoze, znači, i dalje mu se omogućava da uvozi. Zašto da ne? Zašto njih ne angažujete da promovišu izvoz, a ne mi da ovde odvajamo 25 miliona evra za nešto štostvarno teško može da funkcioniše i da postoji, i još kao neko akcionarsko društvo. Ko će biti u tom akcionarskom društvu? Zašto ti ljudi, koji već 15 i više godina po celom belom svetu nalaze šta mogu da uvezu u Srbiju po niskoj ceni, niskog kvaliteta, da bi uništili domaću privredu, ne promovišu naš izvoz? Imaju poslovne veze. Da li imaju? Činjenica je da imaju, čim postižu da pronađu takvu robu. Da li imaju kapital? Ogroman su akumulirali, desetine milijardi dolara. Da li uništavaju domaću privredu? Uništavaju. Da li ostvaruju i dalje profit na tome? Ostvaruju. Zašto malo ne pomognu te radnike koji kupuju njihovu robu? Da li ne može da se kontroliše uvoz? Stisnite jednom petlju prema Evropskoj uniji, čak i oni u svojoj međusobnoj trgovinskoj razmeni vode računa o tome da se trgovinska razmena radi na bazi reciprociteta. Sve što iskoči izprincipa reciprociteta carini se i ne gubi svake povlastice koje daje Evropska unija. Zašto mi to ne pokušamo? Hajde, nećemo jedan na jedan, nemamo dovoljno proizvoda, nemamo dovoljno fabrika koje mogu da pokrenu proizvodnju na uspešan način da bi to moglo da funkcioniše. Zašto ne bude jedan prema tri u korist uvoza, ali da taj lobi finansira konačno domaću privredu, jer od nje je i stekao kapital. Zašto da ne? To je pokušano krajem 80-ih godina, dalo je određene rezultate. Zašto jednom ne stisnete petlju i kažete ovima iz Evropske unije – nećemo od vas sve i svašta da kupujemo, moramo nešto i vama da prodamo. Da vidimo šta će da bude. Da li će to da budu voćarski, povrtarski proizvodi. Sećam se privrede iz kasnijih 80-ih godina, dobar deo novca i sredstava su zarađivali na lon aranžmanima; ima mnogo stvari koje ne može mašina da uradi, mora ruka. Da li ste pokrenuli neku od takvih fabrika? Pokretanje jedne od takvih fabrika je neverovatno jeftino. Potrebno je vrlo malo opreme, malo sredstava. Treba samo pronaći nekoga ko bi to finansirao. Lon aranžmani znače da je strani partner nabavljao sirovinu, ambalažu, sve, samo je to neko trebalo da spakuje i ništa više. Ništa nas nije koštalo, dobro se zarađivalo na tome. Da li postoji neka takva fabrika sada? Koliko je meni poznato, ne. O čemu vi onda pričate? O tome da ćete sa 25 miliona evra da rešite ovaj problem. Teško, na ovaj način, na ovom principu koji ste zamislili. Postavlja se pitanje ko će biti akcionari u toj agenciji? Postavlja se pitanje je li to stvarno državni organ, produžena ruka ministarstva, Vlade ili nekog drugog dela državnog organa? Tako ste do sada pričali, za ovom govornicom, svi vi koji ste branili agencije – to je da država sebi lakše omogući funkcionisanje, svi u svetu otvaraju agencije. Sada imamo jednu agenciju koja treba da se bavi nekim poslom i koja, zato što je akcionarsko društvo, treba da postoji kao profitabilna organizacija. Na kome će da zarađuje? Na izvoznicima? Sramota. Sramota je da onome ko danas uspe da nešto napravi, da pronađe tržište, da plasira na tržište, da mu za to uzmete proviziju. Treba da ga nagradite. Treba da odvojite sredstva u budžetu za stimulacije. Znači, kada izveze nešto – izvezao si, omogućio si državi devize, prodaj državi devize, nemoj ništa da uvezeš, prodaj nam devize, daćemo ti još dva centa po dolaru ili po evru. Zašto ne uradite tako? Šta radite sada ovde, obezbeđujete kredite? Hoće li banke biti akcionari u toj agenciji? Verujem da hoće. Verujem da će verovatno biti baš ove banke o kojima je stalno reč – Nacionalna štedionica, Komercijalna banka i Delta banka, zašto da ne. Saznaće ko ima želje da nešto izvozi, da ima tržište, na jedan prost način plasiraće svoj kredit, u jednom klasičnom sukobu interesa plasiraće svoj kredit tom izvozniku. Da li je to cilj postojanja ovoga? Izgleda mi da jeste. Ali, sasvim je pogrešan cilj. Nemojte da pričate građanima da se ovde radi o izvozu. Radi se o profitu koji treba da ostvari nekolicina ljudi. Do sada je to bilo uništavanjem i otimanjem imovine banaka koje su zatvorene, planirate to kroz osiguravajuća društva, kroz agenciju za osiguranje depozita, a sada nastavak priče ide kroz agenciju za osiguranje i finansiranje izvoza Republike Srbije. Već imate paralelnu Agenciju za promociju izvoza. Kako će te dve agencije da rade, baš se pitam.
Da li još neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Mita Avramov. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, SRS se zalaže da se ukine ovaj član 4. i ne samo član 4. nego kompletno svi članovi i kompletna agencija. Zašto? Jednostavno, srpski radikali vide da vladajuća pozicija nema više prostora gde da uposli svoje članove, kako bi ih udomila, nego stvara jednu novu agenciju kako bi zaposlila još svojih istomišljenika, još svojih eksperata koji su ostali bez posla. Da je to očigledno, navešću vam jedan primer iz moje opštine. Ti eksperti su zaposlili jednog njihovog člana na graničnom prelazu, on je sada carinik, čovek sa 56 godina starosti, a koji se 15 godina bavio privatno slikarstvom. Ta ekspertska grupa radi tako i na taj način. Srpska radikalna stranka se zalaže da ova vlada i ova pozicija oživi privredu, da uposli radnike, kako bi svi ljudi dobili posao, kako bi bio mir i blagostanje u državi, a ne da se formiraju neke nove agencije (ko zna koliko će još agencija biti, trenutno je ova na redu) samo da bi uposlili svoje partijske kolege, svoje istomišljenike, kako bi proširili svoju stranku na terenu, kako bi na sledećim izborima obezbedili bar cenzus, ako ništa drugo. To je poruka ovih agencija i to je u suštini smisao zašto se one osmišljavaju i na koji način će da funkcionišu. Znači, SRS se u celosti protivi kompletno svim agencijama, a ne samo ovoj.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Igor Bečić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor predlaže da se amandman odbije. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Dame i gospodo poslanici, kada sam govorila o amandmanu na prethodni zakon nisam htela nakon komentara predsednika Skupštine da se javim po Poslovniku da ne biste, naravno neopravdano, rekli da mi opstruišemo i govorimo o Poslovniku kada za to nema potrebe, ali moram da iskoristim priliku sada, iako predsednik nije tu, ali valjda će pročitati stenogram kada se vrati iz Požege. Rekao je da Poslovnik zaista jeste restriktivan za vladajuću većinu. Ovo moram zbog javnosti da prokomentarišem. Jednostavno, predsednik parlamenta je izrekao jednu neistinu. Poslovnik je apsolutno isti za vladajuću većinu i za poslanike opozicije. Nigde ne stoji da se jedan član primenjuje na ove, a drugi na druge, a to što poslanici vladajuće većine ne žele da učestvuju u radu, to im nije obaveza iz Poslovnika nego njihovo opredeljenje. Što se tiče amandmana na član 5. Predloga zakona o agenciji za osiguranje i finansiranje izvoza Republike Srbije, poslanik poslaničke grupe SRS Igor Bečić predložio je da se član 5. Predloga ovog zakona briše. Kada je ministar Dinkić govorio u načelnoj raspravi o ovom zakonu u sklopu paketa od desetak zakona, koliko ih je bilo objedinjeno u načelnoj raspravi, rekao je da je Srbija jedina zemlja koja još uvek nema ovu agenciju. Ja sam mu rekla tada, a ponavljam i sada, da je verovatno Srbija jedina zemlja koja, nažalost, nema šta da izveze. Tim pre mislimo da je formiranje još jedne agencije, i to ove vrlo specifične, mnogo drugačije i mnogo opasnije od onih do sada formiranih agencija. Sve one agencije koje ste do sada formirali imale su, ono između redova što smo vam čitali i ovde objašnjavali, za cilj da se pozapošljavaju aktivisti i funkcioneri stranaka vladajuće većine, a ovaj predlog zakona uvodi nešto mnogo gore i nešto mnogo opasnije. Uvodi na mala vrata legalizaciju mnogih nezakonitih radnji koje su bile prisutne i do sada u radu ove vlade, u radu tajkuna koji podržavaju i finansiraju stranke koje čine Vladu. Zato ćemo do kraja ove rasprave pokušati da utičemo na vas da u danu za glasanje ne prihvatite ovaj zakon, odnosno da glasate za naše amandmane kako bismo sprečili Vladu Republike Srbije da kroz ovaj zakon uvede na mala vrata kriminal direktno u Vladu. U obrazloženju Vlade Republike Srbije zašto se ne prihvata ovaj amandman kaže se: ″Amandman se ne prihvata s obzirom da u obrazloženju nisu navedeni razlozi koji upućuju na osnovanost i opravdanost rešenja navedenog u tekstu amandmana.″ Ja kažem da je amandman podnet zato što ni Vlada nije navela razloge koji upućuju na osnovanost i opravdanost rešenja navedenog u članu 5. Predloga zakona. U članu 5. kaže se: ″Agencija je pravno lice i ima pravo da zaključuje ugovore i preduzima druge pravne poslove i pravne radnje u skladu sa zakonom.″ Koji su to drugi pravni poslovi naravno nije napisano. Svaki put kada imate ovako neodređenu zakonsku formulaciju ostavlja se velika mogućnost zloupotrebe. Uvek smo vam skretali pažnju, pre svega kao pravnici, da predlagač mora da vodi računa da zakonska formulacija i zakonske odredbe moraju da budu decidirane, jasne, da mogu striktno da se primenjuju, da ne dozvoljavaju mogućnost zloupotreba, a Vlada kao predlagač i dalje ide u takve formulacije da kada usvojite ovaj zakon i ovakve zakone stvorili ste uslove za zloupotrebu u samom startu primene ovog zakona, ako uopšte dođe do njegove primene. Čućete u toku dalje rasprave, kada dođu određeni članovi ovog zakona na red, da je ovo jedan potpuno neprimenjiv zakon. Dakle, koji su to drugi pravni poslovi i druge pravne radnje u skladu sa zakonom? Naravno, ministra nema da eventualno odgovori na ovo pitanje. Mladi gospodin koji ovde sedi, mada nam još nije predstavljen, sigurno ne zna i verujem da ste vi krajnje iskreno radili ovo što ste radili, ako ste vi to radili za ministra, ali ne znate da ministar iza ovoga krije mnogo opasne stvari i zato je trebalo on ovde da sedi, a ne vi da mu prenosite ono što mi govorimo. U stavu 2. člana 5. kažete da agencija posluje kao zatvoreno akcionarsko društvo koje akcije izdaje svom osnivaču, odnosno ograničenom broju drugih lica, u skladu sa zakonom kojim se uređuje pravni položaj privrednih društava. Ovaj stav 2. je nešto nedopustivo i najopasniji deo ovog zakona. Niko još nije pokušao da nam odgovori. Imamo obrazloženje Predloga ovog zakona, imamo jedno veliko obrazloženje dato uz amandman na član 1, imamo pojedinačna dalja obrazloženja data od strane Vlade Republike Srbije na sve ove amandmane, ali niko nam nije rekao ni nagovestio koje je to zatvoreno akcionarsko društvo koje akcije izdaje svom osnivaču, ko je taj osnivač, odnosno ograničen broj drugih lica. Jednom rečju, ko su ti akcionari, ko je ta grupa ljudi kojoj ćete, kolege poslanici koji ćete glasati za ovaj zakon, dati u ruke 25 miliona evra narodnih para. Ovde stoji da su ta sredstva obezbeđena iz budžeta Republike Srbije. Biće, naravno, obuhvaćena u rebalansu do kojeg očigledno jako žurite i između ostalog zato pokušavate da ubrzate rad ove sednice tako što produžavate svaki radni dan, odnosno predsednik parlamenta koristi poslovničko pravo da produžava rad, istina bez valjanog obrazloženja. Po Poslovniku ima obavezu da obrazloži takav svoj stav, a obrazloženje je, u stvari, vaša žurba, odnosno žurba Vlade da ovaj parlament usvoji rebalans budžeta, između ostalog i zbog ovih 25 miliona evra. Ponavljam, 25 miliona evra narodnih para, ako usvojite ovaj zakon, predaćete u ruke tajkunima koji već utiču na rad pojedinih članova Vlade tako što finansiraju pojedine članove Vlade i kumovskim vezama i pojedine stranke. Dakle, mnogo toga je nezakonito već u radu tih grupa ljudi. Kada ih smestimo u ovaj zakon, kada otvorimo mogućnost da se formira to akcionarsko društvo, onda će oni moći da funkcionišu i da nam jasno i glasno kažu ko su ti akcionari. Kada biste i vi koji ćete glasati u danu za glasanje za ovaj zakon znali ko su ti budući akcionari kojima dajete 25 miliona evra, sasvim sam sigurna da mnogi od vas iz vladajuće koalicije ne bi sebi dozvolili da glasaju za takvo akcionarsko društvo, za takve ljude koji su inače skloni malverzacijama i zloupotrebama, a sada treba da ih dovedemo u red paralelnog organa vlasti tako što ćemo formirati agenciju. Vi znate stav Srpske radikalne stranke, principijelan stav o postojanju i formiranju agencija. Od početka vam govorimo – ne vlada se agencijama, vlada Vlada, Vlada mora u okviru ministarstava da formira određena odeljenja, odseke, kako god hoće neka ih zove. Dovoljno ima zaposlenih ljudi i u Vladi i u pojedinačnim ministarstvima da mogu da obavljaju sve ove poslove koje vi predviđate ovim zakonima koje uglavnom donosite po nekakvim direktivama. Dakle, apsolutno smo protiv agencija kao paralelnog organa vlasti, kao izvora korupcije, kao jednog strahovitog potrošača državnih para. Pogotovo smo protiv ovakve agencije koja posluje kao zatvoreno akcionarsko društvo, bez obrazloženja ko čini to akcionarsko društvo. Gde to ima, u kojoj zemlji to ima da se izdvoji 25 miliona evra i da se da, recimo, petorici ili desetorici ljudi i da se kaže – evo, mi vas formiramo kao akcionarsko društvo, evo vama ove pare, pa vi vidite i otvorite mogućnost izvoza. Zar ne bi bilo bolje, pametnije, korisnije i u interesu svih građana Srbije da je ovih 25 miliona evra uloženo u proizvodnju, u privredu? Kada bi se ta sredstva uložila u proizvodnju i oživljavanje privrede onda bismo stvarno imali šta i da izvezemo, onda bismo postali konkurentni bar na nekim tržištima. Ovako, džabe otvorene mogućnosti, džabe agencije, nema, nažalost, Srbija šta da izveze. Ono što bismo eventualno mogli da izvezemo, poljoprivredne proizvode koji su postali robna marka, opet zaslugom Vlade Republike Srbije neće biti prilike, jer neće vam dati proizvođači malina maline po ceni po kojoj se danas otkupljuju, a ovde neko reče po 30 dinara. Rađe će ljudi da ih bace, nego da svoj trud u toku godinu dana na taj način za bagatelu prodaju da bi neko zarađivao na njima. Dame i gospodo, morate da počnete da vodite računa o građanima Srbije, o ljudima koji sve teže i teže žive, koji su na ivici egzistencije. Mnogi su, nažalost, daleko ispod te ivice egzistencije. Vi ste, sećamo se, na početku 2001. godine, kada je DOS bio onako u euforiji i vi sastavni deo tog DOS-a, spominjali građane po kontejnerima. Prošetajte sada i Beogradom i ostalim delovima Srbije. Nažalost, sve više ljudi se hrani iz kontejnera. To je strašno, to je tragično, ali to je zasluga ove vlade. Zato, kanite se ćorava posla, kanite se bacanja narodnih para. Ako ste sve moguće i nemoguće oporezovali, ako svaki dan povećavate poreze i takse, punite budžet, onda bar ta sredstva koja dobijete iz budžeta uložite u nešto da građani Srbije osete da imaju Vladu, da imaju vlast koja vodi računa o njima. Nemojte da vas prevari ministar Dinkić, da vam podvali, da formirate ovu agenciju, da tajkunima, Dinkićevim i Labusovim kumovima, predate u ruke 25 miliona evra narodnih para, kolege narodni poslanici, ne dozvolite, prihvatite ovaj amandman i glasajte da se ovaj član briše i da se svi članovi brišu. Ne treba nam agencija koja će stimulisati izvoz. Treba nam privreda, treba nam poljoprivreda koja će imati proizvode koji će moći da se izvezu.
Pošto smo blizu 14,00 časova, određujem pauzu do 15,00 časova.
Možemo da nastavimo rad. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Branislav Blažić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor predlaže da se amandman odbije. Da li se neko javlja za reč? Da, narodni poslanik Nemanja Šarović.
Dame i gospodo narodni poslanici, zaista je teško odlučiti odakle krenuti, jer u ovoj hiperprodukciji agencija do koje je došlo zaista je pitanje koja agencija će biti najgora. Mi smo još i ranije upozoravali, već sa prvim agencija koje ste počeli da pravite, da od toga građani Srbije neće videti nikakvo dobro, ali zaista niko nije mogao da pretpostavi da ćete otići ovoliko daleko, da ovoliko nećete imati mere i da ćete baš u svakoj oblasti života naći modalitet da osnujete neku agenciju. Agencija za osiguranje i finansiranje izvoza Republike Srbije je nešto što nije potrebno građanima Republike Srbije, iz više razloga. Kao prvo, treba reći da već postoje neke agencije koje bi trebalo da se bave nekim sličnim delatnostima. Ono što jetrebalo da prethodi raspravi o formiranju nove agencije svakako je i izveštaj o radu Agencije za promociju izvoza, koja već postoji. Dakle, trebalo je prvo da objasnite šta je ta Agencija za promociju izvoza uradila do sada, kako je ona poslovala, koliko je novca iz budžeta Republike Srbije utrošeno na finansiranje i poslovanje te agencije, koji su efekti toga što je rađeno, da li uopšte bilo kakvi efekti mogu da postoje, da li bilo ko uopšte prati rad ove agencije. Jer, osnovna, čini se i suštinska karakteristika svih agencija koje ste do sada formirali je to da se njihov rad obavlja daleko od očiju javnosti i da ono što je nekada koliko-toliko bilo moguće proveriti i biti upoznat sa nečim, dok se to odvijalo u okviru ministarstava, sada ste sklonili bukvalno u stranu, stavili u agencije koje su veoma male, veoma zatvorene. Praktično, nikakve mogućnosti javnost nema da sazna šta se u tim agencijama dešava. Jedino što znamo je to da je tu zaposleno dosta ljudi, i pored toga što i sami kažete da ćete brutalno smanjiti broj zaposlenih u državnim organima. Naravno, kada treba da se zapošljavaju novi ljudi u agencijama, onda nikome ne pada na pamet da kaže – dajte da neke od ovih ljudi koji su radili godinama, neki i decenijama u ministarstvima, koji svi imaju izuzetno veliko iskustvo iz tih oblasti, zaposlimo u agencije koje formiramo. Umesto toga, vi ljude sa dvadeset i više godina radnog staža šaljete na ulicu, a u agencijama zapošljavate vaše stranačke aktiviste bez ikakvog iskustva. Sve to zajedno dovodi do situacije u kakvoj se Srbija nalazi danas. Amandman na član 6. u ime poslaničke grupe SRS podneo je narodni poslanik Branislav Blažić. Ovim amandmanom je traženo da se član 6. briše. To na najbolji mogući način oslikava odnos poslaničke grupe SRS i prema ovom članu zakona, ali i prema ovom zakonu u celini i svim onim zakonima kojima pokušavate da napravite na jedan veštački način još neku agenciju koja će dalje opterećivati budžet Republike Srbije, samim tim i građane Republike Srbije, iako bi ta sredstva mogla biti upotrebljena na jedan neuporedivo bolji način. Dosta je toga što nam smeta ovde. Morao bih da dodam i to da je delatnost agencije, između ostalog, i finansiranje stranog kupca ili njegove banke, u vezi sa izvozom domaćeg pravnog lica ili preduzetnika. Vi ste na ovaj način, praktično, doveli građane Srbije u jednu jako čudnu poziciju. Vi ih obmanjujete i radite ono što niko na kugli zemaljskoj ne radi. Vi na ovaj način kažete da ćete, ukoliko neko iz inostranstva želi da kupi bilo koji naš proizvod, biti spremni da finansirate tog kupca, odnosno da mu date novac sa kojim će on kupiti te proizvode. Možda čak i ne mora da ih kupi, jer ovde kaže da je dovoljno da je posao u vezi sa izvozom domaćeg pravnog lica ili preduzetnika, a onda ćete, ukoliko taj strani kupac ili njegova banka ne izmire obaveze koje imaju na osnovu tog pravnog posla, sve to u skladu sa članom 6, prevaliti na teret ove nesrećne agencije za osiguranje i finansiranje izvoza Republike Srbije. Samim tim, indirektno ili direktno, kako hoćete, te vaše bahanalije će plaćati građani Srbije. Dalje, član 6. kaže da za obaveze preuzete u pravnom prometu sa trećim licima agencija odgovara celokupnom svojom imovinom. Ovim zakonom bi trebalo da bude propisano i to koja je to imovina, da vidimo mi gde je to regulisano, šta se pod imovinom agencije podrazumeva. Da li pod imovinom podrazumevate ovih 25 miliona evra, koliko ste opredelili da izdvojite za ovu agenciju; da li pod imovinom podrazumevate neka sredstva koja će navodno kasnije doći iz kredita međunarodnih finansijskih organizacija; da li tu podrazumevate opremu i prostorije u kojima će ta agencija raditi, šta je to uopšte i da li će agencija funkcionisati tako što će, kada ne može neko potraživanje da se naplati od nje, prodavati kompjutere, stolove, stolice na kojima rade zaposleni. U stavu 2. kaže se da Republika Srbija odgovara za obaveze agencije po osnovu osiguranja izvoza od nekomercijalnih rizika do iznosa koji se utvrđuje zakonom kojim se utvrđuje budžet Republike Srbije. Ukoliko ste pažljivo, a vidim da niste, pročitali ovaj zakon, ili barem pratili diskusiju poslanika SRS o prethodnim članovima i amandmanima, videli ste da ste pod nekomercijalne rizike praktično stavili sve moguće razloge zbog kojih bi moglo da dođe do propadanja nekog posla, odnosno do neplaćanja potraživanja od strane stranog partnera. U svim tim slučajevima obavezu će na sebe preuzeti Republika Srbija. Na ovaj način, iako kažete da će ti rizici biti utvrđeni zakonom, ne znam ko to može da proceni koliko će u jednoj godini poslova propasti iz ovog ili onog razloga, pogotovu ukoliko su ti razlozi postavljeni ovako široko kao što ste ih vi postavili i da li to znači da će onda prva tri preduzetnika, primera radi, čiji poslovi propadnu imati mogućnost da naplate svoja potraživanja dok se ne ispuni taj limit koji ste vi odredili zakonom, a da ostali neće imati nikakva prava, pa se onda postavlja pitanje zašto uopšte i čemu služi ova agencija. Trebalo bi da nađete neki modalitet i, ukoliko već želite ovako nešto da uradite, da onda na jedan način koji bi bio jednak prema svima pružite podršku nekome ko će nešto izvoziti. Ono po čemu se razlikuje poslanička grupa SRS i naš program od onoga što vi proklamujete kao vaš program i sprovodite ovim i ovakvim zakonima, jeste što mi smatramo da bi vam mnogo bolje bilo da ste ova dosta velika sredstva – a ovih 25 miliona evra je samo vrh ledenog brega, mnogo više će tek izvući ova agencija iz budžeta kroz neku drugu formu, to će biti kao neki drugi troškovi – uložili u proizvodnju, da ste pokrenuli neku fabriku ovde u Srbiji. Na taj način bismo imali dvostruku korist: najpre, što bi svakako deo tih proizvoda koji su proizvedeni u Srbiji bio izvezen i stigao bi do stranog tržišta, jer dobar deo onih koji rade to mogu i da urade. Druga korist, čak i ako se ti proizvodi ne izvezu van Srbije, svakako bi bila u tome što bi ti proizvodi ostali ovde, oni ne bi propali, ali bi, umesto da budu uvezeni proizvodi stranih proizvođača, bili trošeni naši domaći proizvodi. Na taj način bismo smanjili taj spoljnotrgovinski deficit, koji je u ovom trenutku toliki da niko od nas nije mogao, čak ni najgori pesimista, da pretpostavi da će biti toliki. Vi ste, naravno, obećavali da će taj spoljnotrgovinski deficit biti smanjen, ali, naravno, nećemo se vraćati na vaša obećanja, jer vi ste obećali toliko toga, a ispunili jako malo, da vama praktično više niko ne veruje. Rekao bih još samo nekoliko reči u vezi sa ovim sramnim obrazloženjem Vlade Republike Srbije, gde se kaže da se amandman ne prihvata, s obzirom da u obrazloženju nisu navedeni razlozi koji upućuju na osnovanost i opravdanost rešenja navedenog u tekstu zakona. Ovakvo obrazloženje je dato od Vlade Republike Srbije prilikom odbacivanja svakog amandmana koji je podnela poslanička grupa SRS. Mislim da je ovo uvreda za svakog poslanika i da ovakav odnos Vlade ne bi trebalo dozvoliti. Ovakvo obrazloženje bi moglo da bude dostavljeno jedino u slučaju da su amandmani koje smo mi predali bili bez ikakvog obrazloženja. Samo tada bi mogla Vlada da kaže da u obrazloženju nisu navedeni razlozi koji upućuju na osnovanost i opravdanost rešenja navedenog u tekstu amandmana. U svakom drugom slučaju gospoda iz Vlade bi trebalo bar toliko pismeni da budu, pa da napišu da možda razlozi koji su navedeni po mišljenju Vlade ne ukazuju na opravdanost i osnovanost rešenja navedenog u amandmanu. To što se njima naši razlozi ne sviđaju ili ih nisu razumeli, to apsolutno nije naš problem, ali oni ne mogu da unižavaju ovu Narodnu skupštinu tako što će reći da ti razlozi ne postoje. Dakle, razlozi postoje, ali se eventualno Vlada sa njima nije složila ili se ne slaže. Zbog svega ovoga i mnogih drugih stvari, a kolege su rekle, a biće reči još po drugim amandmanima, ja vas pozivam da se ipak dozovete pameti, da odustanete od stvaranja ove agencije, jer će ovo predstavljati još jedan izuzetno veliki trošak za građane Republike Srbije. Ponavljam, radi se o startnom osnovnom kapitalu od 25 miliona evra, a on se daje agenciji koja predstavlja, koliko sam uspeo da ispratim, četvrti modalitet agencija koje ste vi uspeli da napravite za ovaj kratak period. Ono što je specifično za ovu agenciju je i to što ste rekli da se ova agencija zove Agencija za osiguranje i finansiranje izvoza Republike Srbije a.d., a da pri tom niko ne zna šta je to a.d. i šta to znači, da li je to akcionarsko društvo, ko će biti akcionar ove agencije, na koji će se način upisivati te akcije, na koji će se način raspodeljivati prihodi. Podsećam vas na činjenicu da je ova agencija, koja bi kao osnovni cilj trebalo da ima pomaganje izvoza, ovde definisana kao profitna organizacija; neko ko treba da pomogne ne može da ostvaruje profit i pitanje je kako će pomoći ako će po tom osnovu ubirati znatna sredstva. Na taj način jedino što može da se desi je kao i kod drugih agencija, kao što je Agencija za osiguranje stambenih kredita, kada smo vam unapred govorili da ona ne može i neće pojeftiniti stambene kredite, kao što ste vi tvrdili, nego da jedino krediti moraju da budu veći, zato što će taj procenat koji će agencija naplatiti za osiguranje stambenog kredita u krajnjoj liniji biti uvek prevaljen na potrošača. To će se desiti i ovde, s tim što će procenat koji budete uzimali za, kako vi kažete, pomoć ovde biti prevaljen na izvoznika. Na taj način vi ćete jedino moći da pogoršate izvoz i da pogoršate prilike u kojima malo privrednika i preduzetnika koji još uvek nešto izvoze rade. Još jednom vas pozivam da prihvatite ovaj i sve ostale amandmane Srpske radikalne stranke.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li se neko javlja za reč? Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo poslanici, meni je zaista kao poslaniku SRS žao što je zbog opravdane sprečenosti kolega Buha u nemogućnosti da ovo obrazloži, zato što je i ovo jedan strukovni problem, o čemu bi on imao mnogo toga da kaže iz iskustva. Ovde se radi o ključnoj stvari koju mi potenciramo od početka rasprave o amandmanima, a to su sredstva za osnivanje agencije za promociju izvoza. To je iznos od 25 miliona evra. Došli smo do saznanja, i to je nepobitno tako i potvrđeno kasnijom proverom, da ovih 12,5 miliona evra koji su potrebni za prvu fazu punjenja ovog fonda nema trenutno u budžetu Republike Srbije. Dakle, očigledno imate nameru da usvojite ovaj set zakona za koje mi predlažemo da se brišu i da u okviru budžetskog rebalansa obezbedite ovih 12,5 miliona evra, što je skandalozno, naročito kada se ima u vidu da već postoji, a o tome je jutros govorio kolega Arsić, Fond za osiguranje i finansiranje spoljnotrgovinskih poslova, koji je svoj inicijalni kapital dobio od Svetske banke, u iznosu od 11,5 miliona evra, i koji posluje na određenim tržišnim i ugovornim principima koje je taj fond sam definisao. Da preračunate svi koliko je to 12,5 miliona, to je prva faza i to je ono što mora odmah da se izdvoji iz budžeta, a tek 25 miliona evra u dinarima, zavrteće vam se u glavi i doći ćete do neverovatne cifre, mnogo veće nego što je ona koju je Vlada Republike Srbije odobrila kao nekakav poseban program za oporavak Kragujevca, Bora i Vranja. Postavlja se pitanje da li je nama agencija potrebna, sa tim početnim kapitalom. Znamo da krajnji korisnik i potencijalni izvoznik neće moći uvek i u svakoj prilici da koristi sredstva i da će to da ide kroz protežiranje određenih firmi. Postavlja se pitanje da li je nama ta agencija potrebna i šta su radili izvoznici u Srbiji, kakva je bila struktura izvoza pre dolaska dosmanlija na vlast, odnosno tog kontinuiteta politike i šta smo mi kao zemlja sa oznakom "made in Serbia" mogli da izvezemo. To su uglavnom bile sirovine, poluproizvodi, proizvodi koji su zahtevali tzv. niski stepen obrade. Ako dođete do nekog pregleda trenutnog stanja u privredi Srbije, videćete da i tih sirovina uglavnom nema ili se ne eksploatišu. Najočitiji primer za to vam je okupirani rudnik Trepča na području naše južne pokrajine Kosova i Metohije. Moram da vas podsetim na nešto o čemu je i ranijih godina često govorio, a naročito u prvim godinama okupacije, kolega Ljubomir Kragović, da u to srećno vreme kada je Trepča bila pod patronatom Republike Srbije, kada tamo nisu bili okupatori, Londonska berza je svoju trgovinu metalima usmeravala kroz proizvodnju, odnosno rad dimnjaka u Trepči. Danas je taj rudnik i ta eksploatacija pod okupacijom jedne američke firme. U ukupnoj strukturi izvoza, primera radi govorim o tome, iako je to teško za svakog srpskog patriotu, naročito za nas radikale, ali i sve dobronamerne političare i ljude da govore o tome, Trepča je imala veoma značajnu ulogu zato što je izvozila i prerađene metale, akumulatore, izrađeni nakit i bukvalno nije postojalo mesto na kugli zemaljskoj gde taj proizvod nije mogao da se plasira. Ako je privreda Srbije u užasnoj situaciji zbog nebrige, pre svega zbog one prethodne dosovske vlasti, onakve politike kakvu je vodio Aleksandar Vlahović, kao i ministar Đelić, jedan pa drugi premijer, ako vam je jasno da je naša tehnologija u najvećem delu za ono za šta smo mi bili neprikosnoveni na pojedinim delovima tržišta sada zastarela, onda je neverovatno da vi ne usmeravate 25 miliona evra u poboljšanje proizvodnih kapaciteta i u pokretanje proizvodnje nego u stimulaciju izvoza. Već sam vam rekla da postoji fond koji se time bavi i zainteresovani privredni subjekti koji žele da plasiraju svoje proizvode na inostranom tržištu, ako nisu u mogućnosti da to sami urade, da promovišu i dođu do potencijalnog kupca, to svakako mogu da urade preko ovog fonda ili nekog drugog budućeg koji će time da se bavi. Otvoreno vam se onda postavlja pitanje – čemu vam služe privredne komore? Vraćamo se na onu radikalsku tezu da su i one nepotrebne, i regionalne i Privredna komora Srbije, koja po prirodi stvari mora da promoviše privredne subjekte i da obezbeđuje taj plasman. U celoj toj strukturi izvoza trenutno uglavnom dominiraju sirovine. Ove godine će biti, kakav je takav je, na najnižim mogućim granama, izvoz u procentima, a došli smo do tog saznanja koje se objavljuje i u Republičkom zavodu za statistiku, a i vi znate da je enormno visok spoljnotrgovinski deficit zbog tog lobija, zbog nemogućnosti da privreda posluje, radi. I ove godine će sa sirovinama da ide mnogo teško. Imali smo primer naših domaćih poljoprivrednih proizvoda. Sada su ovog leta poljoprivredni proizvođači destimulisani da izvoze svoje proizvode. Ako govorite o činjenici da je ove godine i te kako podbacila poljoprivredna proizvodnja i o podatku da je 14% manje zasejano pšenice nego što je učinjeno prošle godine, ako vidite da su nezadovoljni poljoprivrednici i oni u metalskom kompleksu i oni nekada zdravi privredni sektori koji su sami mogli ostatak tih svojih proizvoda da izvezu... A, spletom okolnosti ja sam jedan deo svog radnog perioda provela skoro tri godine u sektoru "Zastava izvoz". Reći ću vam podatak da je 1989. godine taj moj bivši radni sektor, odnosno nekada ″Zastavin″ OUR izvezao iz ″Zastavinog″ programa kao sektor izvoza ostalih proizvoda na tržište, što evropsko, što američko, za 9 miliona dolara profita. Ako pronađete sada jednu firmu ili dođete do podatka da je neko preduzeće u Srbiji toliko prihodovalo od izvoza, svakako da tome treba da se oda priznanje. Ali, u Srbiji toga nažalost nema, zato što je politika deviznog kursa s jedne strane destimulativna za izvoznike, a sa druge strane, opšti ambijent i nemogućnost da dobiju povoljne kredite da bi izvršili plasmane, a samo osnivanje ove agencije, sa nama nepoznatim akcionarima i ukupnim kapitalom koji će da poseduje (o tome govori član 7), nisu garancija da će to da se desi. Potreban je potpuno drugačiji pristup ovoj stvari u okviru kreiranja kompletne makroekonomske politike od strane jedne vlade da bi se došlo do pozitivnih efekata. Ova agencija, sa trošenjem ovolikih para, to neće, nažalost, potencijalnim izvoznicima da omogući i samim tim nećemo prihodovati sa ove izvozne strane, već će se enormni uvoz nastaviti, kao što je to bilo svih ovih proteklih godina.
Zahvaljujem se. Da li se još neko javlja za reč? Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, mada predlagač tvrdi da ima obezbeđena sredstva u budžetu, već iz člana 7. se vidi da toga nema. Nema, jer se samo 50% uplaćuje pre osnivanja, a ostatak od 12,5 miliona evra najkasnije u roku od godinu dana. Imajući u vidu da je sada rebalans budžeta, kako to najavljuje vladajuća većina, za neki dan, sigurno je da u tom rebalansu neće biti ovih 12,5 miliona evra. Ono što najviše buni, što se postavlja kao pitanje jeste da li ova agencija stvarno treba da se bavi izvozom i da pomogne privredi, kako to predlagač tvrdi, ili je neki drugi cilj? Pošto već posluje i osniva se kao akcionarsko društvo, u analizi efekata ovog zakona, koju smo dobili uz predlog, kaže se: "Usmeravajuća uloga Agencije bi trebalo u početnom periodu da omogući visok koeficijent obrta kapitala Agencije". Znači, ova agencija je napravljena, smišljena da zarađuje novac. Za koga? Verovatno za neke akcionare. Od koga će da zarađuje? Od izvoznika. Razumem državu koja hoće da zarađuje od uvoza. Znači, kada neko uvozi u državu neka dobra, neku robu, proizvod, država uvodi carinu, iz dva razloga: prvi je da zaštiti domaću privredu i industriju, da zaštiti svoje tržište, na određen način; drugi razlog je da napuni budžet. Sasvim je razumljivo da država ima želju da kroz uvoz zarađuje novac i sa tim sredstvima obezbedi budžet i budžetske korisnike itd. Ali, sada, prvi put, valjda smo jedini u svetu koji hoće da neko, čak ne ni država, zaradi na štetu izvoznika. Koji obrt kapitala će imati Agencija? Znači, ona će poslovati kao profitna organizacija. Svaku svoju uslugu će da naplaćuje. Znači, ona će za nekoga obezbeđivati profit. Ko će imati štetu? Na prvom mestu izvoznici. Na drugom mestu, posredno može i država, jer se u članu 5. kaže: "Agencija posluje kao zatvoreno akcionarsko društvo koje akcije izdaje svom osnivaču, odnosno ograničenom broju drugih lica, u skladu sa zakonom kojim se uređuje pravni položaj privrednih društava. Akcije Agencije su obične sa pravom glasa." U članu 6, koji razobličava čitavu ovu pozadinu, kaže se: "Za obaveze preuzete u pravnom prometu sa trećim licima Agencija odgovara celokupnom svojom imovinom. Republika Srbija odgovara za obaveze Agencije po osnovu osiguranja izvoza od nekomercijalnih rizika do iznosa koji se utvrđuje zakonom kojim se uređuje godišnji budžet Republike Srbije". Znači, po članu 7. država će da obezbedi inicijalni ulog u iznosu od 25 miliona evra. Sa tim inicijalnim ulogom neko će želeti da bude akcionar, kupiće akcije, kroz te akcije steći će pravo glasa, pravo odlučivanja, pravo na dobit. Ukoliko Agencija napravi neku lošu poslovnu procenu u svom delokrugu rada, Republika Srbija će iz budžeta da isplaćuje ta sredstva. Koja je svrha ovoga? Svrha je da neko, ne država, ne izvoznici, zaradi novac. Ko će biti akcionari? Više puta smo o tome pričali, najverovatnije banke. Jer, pazite, ne izdaju se bankarske garancije samo kada vi treba da platite robu; kada se sklapaju dugoročni ugovori o poslovnoj saradnji sa stranim partnerom itd. razmenjuju se garancije. Onaj koji je izvoznik traži garanciju stranog partnera da u slučaju da on ne plati robu to neka banka uradi umesto njega. Strani partner traži garanciju da će dobiti neku robu ili uslugu, onog kvaliteta i u onim rokovima kako je nekim poslovnim ugovorom predviđeno. Ko će izdavati te garancije? Te banke koje su akcionari u ovoj agenciji. Ukoliko neko napravi loš poslovan potez, odnosno ne dođe do naplate ili izvršenja nekog posla, banka će aktivirati svoju garanciju. Može i ta domaća koja je akcionar, na štetu Agencije. Ukoliko sredstva kojima raspolaže Agencija nisu dovoljna, moraće da se plati iz budžeta Republike Srbije. Šta će nam onda taj akcionar? Akcionar tu jednostavno hoće da postoji, da bude u centru zbivanja, da zna šta se dešava i da zna kako će novac, odnosno garancije prema kome i koliko da usmeri. Ko će to da plaća? Plaćaće, u ovom slučaju, izvoznik. Mislim da je sada cena jedne bankarske garancije oko 2-2,5%. Ako je istina, a tvrdi se da jeste, da je do sada bilo izvoza negde u vrednosti oko 2-2,5 milijarde dolara, izračunajte koliko je to 2%. (Predsedavajući: 2,8, ali vreme, gospodine Arsiću.) Završavam. Taj koji bude bio akcionar ne treba više ništa da radi. Država stoji i garantuje mu za svaki dinar koji nije uložio, ali će da zaradi.
Zahvaljujem se, gospodine Arsiću. Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Milan Veselinović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić. Izvolite, gospodine Krasiću.
Kao što ste čuli, povodom amandmana na član 7. Predloga zakona bilo je govora o osnivačkom kapitalu Agencije, koji je u iznosu od 25 miliona evra, s tim što polovina treba da se uplati valjda ove godine, a kasnije nešto drugo. Član 8. reguliše sredstva za rad Agencije, ne sredstva za osnivanje, nego sredstva kojima će Agencija da radi, koja će da plasira, kao kredite za pripremu izvoza, za finansiranje izvoza i, u onom drugom delu, gde se ova agencija javlja kao osiguravajuće društvo, da isplaćuje štete u slučaju ako se pojavi osigurani slučaj, a ovde je to tzv. nekomercijalni rizik, odnosno više sila od strane akata pre svega država i organa iz inostranstva. Ta glavna sredstva sa kojima treba Agencija da radi su: 1) namenski krediti međunarodnih finansijskih organizacija. Kod te tačke ne znam ko bi mogao da uzme taj kredit i ko bi mogao da se zaduži, kod koje međunarodne finansijske organizacije, ako se ima u vidu da je, po ovom konceptu, Agencija pravno lice, akcionarsko društvo. Ukoliko se ona zadužuje kod međunarodnih finansijskih organizacija, onda je to moguće samo na bazi nekog sporazuma, a imajući u vidu naše stanje finansija, onda opet Republika mora da da neku vrstu obezbeđenja, a da li će to biti garancija, kontragarancija, nije za ovu temu toliko značajno. Bitno je da se tu ne vide ta sredstva. Druga tačka – donacija domaćih i stranih pravnih ili fizičkih lica. Ne znam kako ste zamislili te donacije. Tu postoji još jedan amandman, ali neću da ga obrazlažem, pošto potiče iz druge stranke. Samo mogu da izrazim čuđenje. Treće – drugih izvora, u skladu sa zakonom. Ne zna se ni koji zakon, ni šta su to drugi izvori. Da nastavim tamo gde su moje kolege stale kada su pričale o članu 7. Kada se pročita ovaj vaš predlog zakona, onda uopšte nije jasno ko kontroliše rad ove vaše agencije. Ne postoji nijedna odredba. Ko vrši nadzor nad radom ove agencije? Ne postoji nijedna odredba. Da li postoji neka sankcija ukoliko se prekrši odredba ovog zakona? Ne postoji. Nema kaznenih odredaba. Šta je ova agencija? Ova agencija je pravno lice. Zbog čega se ona formira? Da bi osiguravala nekomercijalne rizike u poslovima sa inostranstvom i da bi finansirala izvoz naše robe u inostranstvo. Kada se sve to pogleda, uzme u obzir da ne postoje sankcije, uzme u obzir da, po logici stvari, ako je u pitanju akcionarsko društvo pod nazivom agencija za finansiranje izvoza, onda verovatno kada dođe situacija da 49% putem dokapitalizacije ili emitovanjem novih akcija dođe do povećanja kapitala, onda ćemo imati situaciju da će to biti akcionarsko društvo, bez obzira koliko zatvoreno, ali sa definisanim vlasnicima kapitala, gde se država javlja sa 51%, a 49% druga pravna lica. Ukoliko ta agencija pokaže nelikvidnost duže od 15 dana ili obaveze prevazilaze imovinu, a verovatno je u stanju da se to desi, iz jednog prostog razloga što kada se finansira i kada se osigurava nešto, tu ide multiplikacija u odnosu na osnivački kapital i na ona sredstva, uzimajući u obzir ročnost nekih obaveza, odnosno potraživanja agencija, obaveza klijenata, tako da je moguće da se praktično izazove i stečaj i likvidacija. Ovde nema odredbi po kom propisu će se vršiti niti stečaj, niti likvidacija. Ovo sam namerno ispričao da bih zbunio predlagača, jer na ovo nema odgovora. Nema racionalnog odgovora iz jednog prostog razloga što su se uhvatili ćoravog posla. Ako postoji potreba da država interveniše na neki način i da pomogne, odnosno stimuliše izvoz, to se radi pre svega merama ekonomske politike, merama fiskalne politike, merama carinske politike, merama koje se mogu upodobiti sa politikom deviznog kursa. Međutim, tu očigledno nema resursa u postojećem ekonomskom i finansijskom sistemu Republike Srbije i onda se pribegava ovoj magli gde država formalno-pravno ima instituciju, a ako bi ta institucija radila onda je sasvim evidentno da je tu u pitanju instalirani monopol i selektivnost. Može odmah nepogrešivo da se kaže ko može da koristi ta sredstva, jer imamo iskustva sa kreditima, Garancijskim fondom za stambene kredite i onim drugim silnim fondovima i agencijama koje ste formirali u toku prošle i ove godine, pa zašto ne pomenuti i one pre vas, i oni su tako nešto inovirali, ali sve po sistemu – drži vodu dok majstori odu. Lepo zvuči na televiziji kada se pojavi reklama – novi stan, nova kuća, deca na letovanju u inostranstvu, ali to nije realno. Šta je realno što bi država mogla da uradi u ovoj oblasti i to da bude perfektno i korektno? Pošto su se promenili uslovi u odnosu na onaj društveno-politički sistem koji je dugo godina bio ovde u primeni, gde država više nema tu regulatornu, odnosno esencijalnu ulogu uopšte za život na ovoj teritoriji, već se država kada ulazi u neke privredne odnose ponaša kao ravnopravni učesnik. Ono što smo mi iz SRS vama predlagali, to je da ste mogli da napravite jedan fond i da sredstva skupljena u tom fondu plasirate preko onih poslovnih banaka koje su spremne da usaglase svoju poslovnu politiku finansiranja izvoza po beneficiranim uslovima, s tim što rizik za tu beneficiju preuzima pre svega državni fond kojim se pomaže i stimuliše izvoz. Čega? Nečega što predstavlja komparativnu prednost i interes ovog privrednog ambijenta. Ova vlada ne želi o tome da razmišlja. Jednostavno želi neku kontrolu, želi neka sredstva, želi da ima neki primat da može nešto tu da se radi po proverenom sistemu, a inostranim partnerima maše se zakonom i kaže se – kako da ne, sve kod nas postoji, ali znate, pare, pare, pare. Zato je potreban ovaj i ovakav zakon. Ovde se radi o pravnom licu a.d. Znači, po organizacionoj strukturi to je akcionarsko društvo i ovde nema čak ni nadzornog odbora. Ne znam da li ste primetili kada ste čitali član 15. u kojem se kaže da su organi agencije skupština, upravni odbor, pa ste ubacili i izvršni odbor. Ne znam u čemu se ogleda ta specifičnost. Ono što je najveća mana ovog koncepta, to je što su ovde izostale odredbe koje treba na neki način da definišu sredstva za rad ove agencije. U kom smislu? Ova agencija u suštini ima dve grupe poslova: jedno su poslovi osiguranja od nekomercijalnih rizika (izbijanje rata na nekoj teritoriji, elementarne nepogode, prekid diplomatskih, konzularnih i ekonomskih odnosa itd). To su tzv. nekomercijalni rizici gde je premija osiguranja daleko veća nego kod klasičnih komercijalnih rizika, negde partner uslovljava to osiguranje, to nije pravilo i to da znate. Ponekad sumnjam da je ovo čisto pro forme ubačeno ovde da bi se reklo da se osiguravaju izvozni poslovi od tzv. nekomercijalnih rizika koje niko nije mogao da predvidi unapred, niti da ih planira, niko nije mogao da planira poplavu u nekoj zemlji, nije mogao da planira promenu vlasti i nova vlast prekida poslove sa nama, nije mogao da planira izbijanje rata na nekoj teritoriji itd. Ovo su vrlo specifični poslovi i ovde je trebalo reći – u okviru sredstava sa kojima raspolaže ova, u ovoj vašoj varijanti, agencija 20% se koristi na ime obaveza po osnovu osiguranja, 80% se koristi za finansiranje izvoza, pa da se kaže – u okviru tih 80% prednost se daje tome i tome, pa da se navede kako se utvrđuje ta politika agencije, u kom smislu je ona fleksibilna i prati kretanje na tržištu i izražava interese naše privrede. Verovatno bi tu došle i te maline, višnje i neki drugi proizvodi po kojima smo poznati i verovatno država ima veću korist, jer ima neku svoju kapilarnu strukturu takva jedna proizvodnja i organizacija tržišta kod nas, a zašto da ne i korist koja dolazi izvozom tih proizvoda u inostranstvo. To je izostalo. Ovde se dobila jedna vrlo problematična kičma nečega kako to treba da izgleda, ali je kičma popucala na nekoliko mesta i ona ne može da se sastavi. Da ste to radili preko neke poslovne banke posebnim aranžmanom, a meni je čak mnogo bliže da ste ova sredstva udružili sa postojećim Fondom za razvoj, pa da imate celinu jedne politike i u zemlji i prema inostranstvu, verovatno bi to bilo mnogo opravdanije. Ali, sa tačno propisanim vrednostima i kriterijumima, da se zna u kom pravcu država interveniše, kako interveniše, kako kontroliše trošenje svojih sredstava, jer ipak, ona je dala sredstva kredita i snosi odgovornost da nije došlo do neke zloupotrebe, jer kod nas postoji sklonost ka zloupotrebama. Znate i sami da ljudi konkurišu kod Fonda za razvoj, svi daju neke svoje projekte i kada treba da se obezbedi bankarska garancija banka uslovljava hipotekom i nekim stvarima, 50% njih pada, ne može da ispuni uslov, iako su mu odobrena sredstva; ili se javlja bočni udar zvani političke stranke i sitni interesi nekih ljudi iz političkih stranaka, ne svih političkih stranaka. Tu garanciju i zaštitu od tih udara i tih pritisaka niste propisali ovim zakonom, a to je moralo da se propiše. Vi ste naprosto ovaj zakon shvatili kao osnivački akt jedne agencije, a da ovde nismo dobili nijedan argument, ozbiljan razlog, ozbiljan dokaz zašto je neophodno da se ova oblast uredi osnivanjem agencije, a ne stvaranjem eventualno nekog fonda koji bi plasirao svoja sredstva preko određene banke. Moram da vam kažem, ako se radi o osiguranju nekomercijalnih rizika, ako se radi o finansiranju izvoznih poslova, tu je neminovna neka služba, a to opet mora da bude u sprezi sa nekom poslovnom bankom, gde takođe postoji služba koja vrši ocenu opravdanosti zahteva za odobravanje kredita. Vi ste naprosto duplirali ili triplirali službe koje treba da rade jedan isti posao. Dalje, da ste išli preko svog fonda da plasirate ova sredstva preko poslovnih banaka, vama bi bio dovoljan jedan čovek koji bi bio taj super nadzor, sa čijim potpisom i parafom fond daje saglasnost da banka uđe u taj posao sa Jankom Jankovićem oko izvoza toga i toga; država pokriva taj deo rizika, učestvuje u finansiranju tog posla sa tim i tim sredstvima, garancijama i ispunjavanjem nekih obaveza itd, a to utiče na smanjenje kamata i drugih obaveza za taj posao, kako bi naš proizvod bez nekog većeg opterećenja imao prihvatljivu cenu na inostranom tržištu i mogao da ide. Ne, ovde mora da se stavi sve pod kontrolu, pod šapu. Mene čudi da ovde niste napisali da su obavezni članovi upravnog odbora potpredsednik Vlade, ministar finansija, viceguverner, ovaj ministar vojni, mogli ste da napišete i tako, a onda bi to bila stvarno državna agencija, i ne samo po nazivu, nego i u personalnom sastavu upravljačke strukture tog preduzeća, odnosno te asocijacije. Zato se podnose amandmani na svaki član i traži se brisanje, jer ovo nije normalno.
Zahvaljujem se gospodinu Zoranu Krasiću. Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Vlahović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo poslanici, moram da kažem sada svom kolegi gospodinu Vlahoviću: dobar mu je amandman, doduše, šteta što nije imao ovu pamet i dok je bio ministar, ali dobro. Znači, sredstva za rad agencije, odakle se obezbeđuje, a tiče se člana 8, tražimo da se tačka 2) briše. U tački 2) se navodi da agencija može da se finansira od donacija domaćih i stranih pravnih ili fizičkih lica. Postavlja se pitanje koja bi to domaća ili strana pravna lica finansirala rad jedne ovakve agencije. Koja domaća lica? Uopšte, postavlja se pitanje zašto. Da li će ta lica koja budu finansirala rad agencije biti u privilegovanom položaju kada traže neku garanciju same agencije, kada traže informacije koje su poslovna tajna i koje razmenjuju izvoznici i sama agencija? Samim tim, mogu da budu upoznati sa postupcima svoje konkurencije i da znaju koji su im kupci, po kojoj se ceni pruža ili usluga ili prodaja robe i na taj način da jednim nekorektnim i nezakonitim vidom poslovanja onemoguće konkurentsku firmu da posluje. Koji su to strani partneri, odnosno strana pravna lica koja bi jednu agenciju koja je u većinskom vlasništvu države sponzorisala? Koji bi razlozi bili? Da ne bi možda razlozi bili iz člana 6. Predloga zakona stav 2. gde se kaže da Republika Srbija odgovara za obaveze agencije po osnovu osiguranja izvoza od nekomercijalnih rizika do iznosa koji se utvrđuje zakonom kojim se uređuje godišnji budžet. Znači, da neko neće da zatraži možda da agencija garantuje za neku robu ili neku usluge koja će biti pružena, kao nekomercijalni rizik predviđen iz člana 4, a to može da bude npr. neplaćeni dugovi u roku od šest meseci od ugovorenog roka dospelosti, neće biti u obavezi da, recimo, kamatu na zakašnjenje plati strani korisnik robe i usluga, nego će to morati da uradi agencija. Zar taj strani korisnik ne bi mogao možda malo finansijski da pomogne i agenciju, a i ove članove akcionarskog društva koji nisu osnivači od strane Vlade Republike Srbije, odnosno Republike Srbije. Politički događaji u zemlji dužnika ili ratno stanje – tu je već jedan fin način da se napravi određena zloupotreba. Zašto ne sklopiti neki povoljan poslovni aranžman sa nekom zemljom u kojoj već dolazi do političkih previranja? Zašto ne da roba i stvarno ode tamo, samo proputuje i nestane? Ko će platiti tu robu? Opet agencija. Ko od toga može da ima koristi? Može da ima sponzor agencije, zašto da ne? Zbog nekog malog sponzorstva, neke provizije koju će akcionari, ako i nisu u vlasništvu države, da ostvare, jednostavno, zašto da ne? Agencija garantuje svojom imovinom koja je državna, ima osnivački ulog od države koji iznosi 25 miliona evra, ima budžet Republike Srbije, koji će kroz razne finansijske gimnastike upravnog odbora i ostalih članova te agencije da pegla. Zašto da ne? Ko će na kraju da ima štete? Jedino Republika Srbija. Odakle će šteta da se namiri? Iz budžeta. Ko plaća budžet? Građani Srbije. O tome se radi. Ne verujemo uopšte u dobre namere predlagača, već isključivo smatramo da je ova agencija koja se otvara jedna profitabilna organizacija u kojoj je jedan uzani krug ljudi, jer u članu 5. stav 2. se kaže – agencija posluje kao zatvoreno akcionarsko društvo koje akcije izdaje svom osnivaču, odnosno ograničenom broju drugih lica, u skladu sa zakonom kojim se uređuje itd. Znači, ograničeni broj ljudi, odnosno pravnih ili fizičkih lica će moći da bude akcionar. Opet se postavlja pitanje po čijem izboru će da budu ti akcionari. Ko će da bira akcionare? Hoće li biti tender za akcionare? Hajde da vidimo to, da li ste razmišljali možda o tom pitanju. Niste.
Da, gospodine Vlahoviću, replika, kako da ne, samo čekam da dobijete papire. Replika, gospodin Arsić ga je namerno prozvao, pošto nije hteo da brani svoj amandman. Izvolite, gospodine Vlahoviću.
Prvobitno sam bio motivisan direktnim prozivanjem. Međutim, ipak se javljam po amandmanu, a s obzirom da je nelogično da neko drugi obrazlaže amandman koji sam podneo. Smatrao sam da sam u uvodnom izlaganju, kada sam govorio kao ovlašćeni predstavnik DS-a, dovoljno toga rekao o primedbama koje DS ima na dva konkretna zakona, na zakon o osiguranju i zakon o agenciji za finansiranje izvoza. Nisam želeo da niti Skupštinu, niti javnost opterećujem ponovnim javljanjem i ponovnom pričom, jer to, na kraju krajeva, nikada nije bila ni taktika ni manir Demokratske stranke. Želimo direktno da ukažemo na ono što jeste suštinska primedba DS-a. U konkretnom slučaju želim da kažem da je uobičajena praksa da se sredstva za osnivanje državnih agencija pribavljaju, između ostalog, i iz donatorskih izvora, a da nije zaista dobro da sredstva za rad agencije budu obezbeđena iz donatorskih izvora i to ne samo inostranih, već i domaćih, ne samo pravnih, već i fizičkih lica. Imajući u vidu koji je cilj osnivanja agencije, dakle, podsticaj izvoza, osiguranje izvoza, pa čak i ulazak u delimične kreditne aktivnosti, kada je u pitanju obezbeđenje izvoza Republike Srbije, nije dobro da istovremeno imamo jedno snažno uporište u zakonu u ovoj instituciji koja, između ostalog, može da produkuje sutra odgovarajući konflikt interesa. Verujem da to nije namera zakonodavca, ali isto tako upozoravam da ovo jeste mesto potencijalnog konflikta interesa, jer ćete imati situaciju da onaj ko je davalac donacije sutra, između ostalog, kao vlasnik preduzeća bude taj kome će izvoz biti osiguravan od strane agencije, što nije toliko strašno, ali jeste strašno ukoliko izvoz bude kreditiran u delu kreditne aktivnosti ove agencije. Čak i da je to urađeno uz poštovanje svih punih kriterijuma, koje mi ovde ne vidimo, jer očekujem da će tek biti razređeni kriterijumi na osnovu ne ovog zakona nego zakona koji reguliše ovu materiju, postojaće sumnja. Zaista ne vidim razlog da ta sumnja bude obeležje rada agencije za osiguranje izvoza. To nije dobro. Sa druge strane, zaista mi nije jasno da li je naša država toliko slaba da ne može da obezbedi potreban nivo sredstava za rad agencije za osiguranje izvoza, već da moramo da posegnemo za donacijama domaćih fizičkih lica. Ne smetaju mi donacije pravnih lica koja se ne nalaze direktno u privrednoj aktivnosti u Srbiji. Sasvim je logično da se dobiju donacije od DIFID-a, od GTZ-a, od kanadske Agencije za razvoj i drugih bilateralnih agencija, čak i od multilateralnih finansijskih agencija. Evo, zar je logično da jedno privatno preduzeće u Srbiji, koje ima interes da mu izvoz bude kreditiran, bude istovremeno i donator? Da li je moguće da to nije potencijalno mesto konflikta interesa i da li je moguće da ta sredstva, koja su objektivno mala u odnosu na druge budžetske stavke i budžetska izdvajanja, ne mogu da budu obezbeđena direktno iz budžeta Republike Srbije ili, pak, ne mogu da budu obezbeđena iz nekih drugih izvora, a da to nisu donacije fizičkih i pravnih lica koja posluju na teritoriji Republike Srbije i da to nije mesto potencijalne sumnje. Mislim da ovo treba eliminisati. Nemam ništa protiv, još jednom ponavljam, obezbeđenja donacije za početak rada agencije, za osnivanje agencije, ali i te kako imamo ogromnih primedbi za obezbeđenje donacija domaćih i pravnih i fizičkih i stranih, pod uslovom da ostvaruju neke svoje poslovne interese na teritoriji Republike Srbije, jer to nije dobro. Vlada je prepuna afera. Svakoga dana izađe neka nova afera, neka nova sumnja, neko novo mesto konflikta interesa koje se pojavilo. Za to vreme državna administracija ćuti, svi ćute, nemamo pravovremene odgovore zašto ugrađivati još jedno mesto u zakon koje može sutra da bude delimično zloupotrebljeno; ako hoćete, može da bude zloupotrebljeno i od same opozicije, što DS nikada neće raditi, ali može da bude predmet zloupotrebe i optužbe čak tamo gde optužbama i nema mesta. Stoga, u ime poslaničke grupe DS, pozivamo predlagača zakona da još jednom konstatuje primedbe koje smo dali, za koje mislim da apsolutno nemaju nikakve veze sa činjenicom da se mi nalazimo na različitim političkim stranama, apsolutno nema nikakve veze sa politikom, ima samo veze sa suštinskim potencijalnim mestom konflikta interesa i potencijalnim problemom. Suviše je problema i suviše sumnji da biste mogli da podnesete još jedno mesto potencijalnog konflikta, potencijalnog diskrecionog odlučivanja. Molim vas da sagledate ove primedbe i da prihvatite naš amandman. Sa druge strane, kada se pogledaju ne samo primedbe koje su date na zakon o agenciji za finansiranje izvoza, nego čak i na druge zakone, koje nisu došle samo od Demokratske stranke, ponekad se pitamo da li postoji jedna jasna politika, sa jasno definisanim ciljevima, sa jasno definisanim merama da se ti ciljevi postignu ili, pak, postoji više različitih politika sa međusobno suprotstavljenim i kontradiktornim ciljevima. Juče sam za ovom govornicom pričao o tome kako je prosto neverovatno ko sve vreme insistira na smanjenju lične potrošnje, a predlaže meru, u Zakonu o osiguranju, za podsticaj lične potrošnje, tako što umesto akcija akcionarima deli novac. Nešto slično će se dešavati, između ostalog, i u zakonu o lizingu. Govorim i povezujem ovo sa ovim amandmanom zato što su ponekad mere koje se predlažu, odnosno pravni okvir koji se predlaže potpuno kontradiktoran. U zakonu o lizingu imate situaciju da su asocijacije lizing kuća podnele oštar protest ko je spremao zakon o lizingu i zašto se ukida operativni lizing; zašto se lizing kuće tretiraju kao finansijske institucije, kao banke, kada one nisu banke; zašto izdvajanje rezervi i zašto puno diskrecionih mesta, tačnije kriterijumi koje određuje centralna banka? Da li je to napad na ličnu potrošnju, na smanjenje lične potrošnje? Pogrešno. Nećete smanjiti ličnu potrošnju tako što ćete ukinuti operativni lizing, već ćete samo dalje uticati na fenomen koji mi već danas u zemlji imamo, a on se zove stanflacija, a to znači rast inflacije i istovremeno stagnacija, odnosno smanjenje privredne aktivnosti, pad privredne aktivnosti. Upravo ovim merama idemo ka stvaranju tog ogromnog gepa, ko razume, shvatiće, a to je da umesto da činjenicu da imamo povećanu inflaciju, što može da se kritikuje, ali nije toliko strašno, iskoristimo za finansiranje privrednog rasta, mi imamo situaciju da nama privredni rast beleži negativne trendove, negativne stope, a inflacija beleži pozitivne stope, preko svih očekivanja. Imamo situaciju u kojoj se Vlada hvali kako ima suficit i kaže da niko u regionu nije imao suficit. Da li to znači da je ceo region glup, a samo je Vlada Srbije pametna samo zato što ima suficit, ili se radi o nečemu drugom – o propuštanju jednog jedinog nezavisnog mehanizma koji Vlada ima za finansiranje i za podsticaj rasta, a to je deficit. Nije budžetski deficit loša kategorija, ekonomski neprihvatljiva. Naprotiv, deficit je, u situaciji kada mi imamo potpuno ograničene mere ekonomske politike merama MMF-a, jedina realna kategorija kojom vi možete da pozitivno utičete u ekonomskoj politici na privredni rast. Ali, ako imate suficit i još se time hvalite, vi ćete imati pad privredne aktivnosti i rast inflacije. Da li je to za hvalu? Da li je moguće da se preko svih ovih primedbi, uključujući i ove koje smo imali, tek tako prelazi i da li je moguće da se nijedna primedba iz opozicionog tabora, pogotovo iz onog dela DS koji zaista konstruktivno izlazi i govori o svim ovim zakonima, ne uvaži? Da li se uopšte poslanici vladajuće koalicije upitaju da li ima imalo smisla u onome što govorimo? Sa punim argumentima govorimo, između ostalog, da i ovaj amandman treba prihvatiti, ali isto tako i da treba dobro razmisliti, što se nas tiče, treba hitno povući predloženi zakon o izmenama i dopunama Zakona o lizingu, jer to će katastrofalno uticati na dalji razvoj tog dela finansijskog tržišta i to će dodatno smanjiti potencijalne izvore rasta. Nije lizing aktivnost smišljena da poveća ličnu potrošnju, nego da poveća investicionu potrošnju. Pogledajte sve ove velike privatne kompanije, i one koje su uspešno privatizovane, i one koje su autohtono privatno nastale, odakle finansiraju svoje investicije – ne samo iz bankarskih kredita, koji su i te kako skupi, pogotovo posle najnovijeg podizanja stope obavezne rezerve, nego najvećim delom u lizing aranžmanima, jer to je jeftin i brz način finansiranja investicija. Mi ćemo ovim zaustaviti operativni lizing. Jednostavno, njega neće biti. Imaćemo samo finansijski lizing, imaćemo tretman lizing kuća od strane centralne banke kao da su to poslovne banke koje su u obavezi da izdvajaju, pri tome, rezerve, a nemaju prava da prikupljaju depozite. Potpuno besmisleno i potpuno smešno. Ja vas molim, zaista razmislite kakve mere donosite, jer tvrdim vam da ćemo u ovoj godini imati pad društvenog bruto proizvoda. U ovom trenutku njega izvlači trgovina i usluge, uključujući i saobraćaj. Kada pogledate obim industrijske proizvodnje, poljoprivredu, gde ćemo na kraju podvući crtu, mi ćemo tu imati ogroman minus. Poljoprivreda i industrija, gospodo, u ovoj zemlji i dalje sa 60 posto doprinose ukupnom društvenom proizvodu. Nastavimo li da uvodimo ovakve mere ekonomske politike imaćemo dalji rast inflacije i dalji pad društvenog bruto proizvoda. To je ono što mi želimo i da pri tome budemo srećni kako nam je kasa super puna, kako imamo divan deficit, a po tome privreda nikada u težoj situaciji, sa aspekta likvidnosti, nije bila.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Živan Vladimirović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Živan Vladimirović
Dame i gospodo narodni poslanici, na osnovu člana 141. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, podneo sam amandman na član 9. Predloga zakona o agenciji za osiguranje i finansiranje izvoza Republike Srbije. Amandman glasi: "Član 9. briše se". Član 9. glasi: "U slučaju povećanja osnovnog kapitala agencije izdavanjem novih akcija, u skladu sa zakonom, učešće Republike Srbije u akcionarskom kapitalu agencije ne može biti manje od 51 posto od ukupnog iznosa akcionarskog kapitala". Ovaj član se nadovezuje na prethodni član 8. tačka 2) - donacije domaćih i stranih pravnih lica, pa i fizičkih. E, sada imamo primer jedne formirane banke koja je najpre formirana državnim novcem, ali je kasnije čudnim finansijskim transakcijama postala privatna banka, pa se bojim da će dokapitalizacijom od 49 posto agencija za finansiranje izvoza Republike Srbije postati čak i privatna, jer smo imali primer da je jedna banka koja je formirana državnim novcem postala privatna banka. Dalje, što se tiče agencije, SRS je principijelno protiv formiranja agencija, zato što do sada formirane agencije nisu opravdale svoje postojanje. Lično sam imao jedno loše iskustvo sa Agencijom za privatizaciju, gde je Odbor za privatizaciju više puta donosio odluke za raskid ugovora, ali Agencija za privatizaciju se stavljala iznad Odbora. Odbor za privatizaciju po zakonu treba da kontroliše Agenciju i Agencija za privatizaciju nije postupala po odlukama Odbora za privatizaciju, pa se bojim da će i ova agencija koja će biti formirana biti iznad svih organa vlasti i radiće na svoju ruku. Tu može doći do sukoba interesa, jer će najverovatnije tu dokapitalizaciju izvršiti velike banke koje će imati velikog uticaja na izvoznu politiku. Posebna stvar je u tome što je pitanje šta će ta agencija izvoziti. Privreda je urnisana, a poljoprivreda je na izdisaju. Ovde su pominjane maline, kupine, višnje; dolazim iz kraja gde je višnja bila veliki izvozni brend, gde je država dobijala 100 miliona maraka od izvoza. Dakle, od pre par godina to pada i prošlogodišnji rod višanja nije naplaćen, a ovogodišnji je 15 dinara u otkupu. Jedna trećina para se isplaćuje odmah, a ostalo kad se vidimo. Ja, kao proizvođač višanja, deo prošlogodišnjeg roda nisam naplatio i počeo sam da krčim, nisam brao ove godine višnju, zato što se ne isplati da se bere. Država ovim gubi mnogo, a posebno oni ljudi koji to proizvode i gaje. Isti je slučaj sa ostalim poljoprivrednim proizvodima, pa ne bih šire ulazio u to, jer su vam poznate sve te stvari. Mislim da je ovih 25 miliona evra koje je država planirala da izdvoji iz budžeta, a koje nema, trebalo uložiti u neku postojeću banku da bi se pospešio razvoj privrede, da bi se poljoprivreda stavila na noge i mislim da bi bilo mnogo korisnije da se tako uradilo. Agencija kao agencija je veliki potrošač budžetskog novca i mislim da neće opravdati svoje postojanje. Dalje što bih rekao, mada nije tema, ali moram da kažem, u prokupačkoj opštini je pre šest dana bilo katastrofalno nevreme, uništena je letina u dvadesetak sela prokupačke opštine, u nekoliko sela je uništen krovni pokrivač, oštećeni su prozori i zidovi i ja odavde moram da apelujem na najviše državne organe da upute pomoć, jer ljudima prokišnjavaju krovovi, grad je padao takvim intenzitetom da je kompletne krovove odneo. Zamolio bih i apelovao bih na Vladu i Ministarstvo finansija da hitno izdvoji sredstva kojima će sanirati tu štetu, jer ovaj okrug je ojađen i oni nisu u mogućnosti da sami reše ovaj problem.
Da li još neko želi reč? (Da.)
Dame i gospodo narodni poslanici, kolega Vladimirović je kao član Odbora za privatizaciju i te kako upoznat sa problemima koji sada muče srpsku privredu i u kraju odakle on dolazi, a tako je i u celoj Srbiji. Kada je govorio o predlogu da se briše član 9, koji govori o tome da će učešće Republike Srbije biti u iznosu od 51 posto od ukupnog akcionarskog kapitala agencije, i rekao da hipotetički može da se desi da kasnije, iako je definisano da je u vlasništvu Republike Srbije 51 posto, kapital pređe u ruke nekih drugih akcionara, imao je u vidu sve ono što se desilo sa ″Mobtelom″. Ma koliko puta da su i poslanici SRS postavili pitanje, a ovi ministri, nekada veliki kritičari srpskog tajkuna Bogoljuba Karića, zaćutali, poput Velimira Ilića, jer je u međuvremenu napravio sa njim koaliciju, ni dan-danas se ne zna šta je čije u celom tom zamešateljstvu koje se zove ″Mobtel Srbija″ i samo je jasno da su oštećeni građani, oštećena je država. Karić se enormno obogatio i profitirao. Ovo je iznos od 25 miliona evra početnog kapitala. Vidite da su oni koji su se osilili i koji su skloni kriminalu najvišeg ranga pustili pipke i, naravno, ništa im nije sveto; očigledno su bliski strukturama koje vladaju, naročito u oblasti finansija, i s pravom je takva bojazan ovde izražena. Kada čovek pogleda član 9. i ceo zakon i poslove kojima će agencija da se bavi i obrazloženje koje je predlagač napisao, uz ovu kuknjavu da nam nikako ne ide što se tiče spoljne trgovine sa drugom državom članicom – pa, takva vam je Ustavna povelja i tako ste definisali odnose i opet vam je Marović predsednik državne zajednice, pa ste sa njima u koaliciji u Savetu ministara – jasno se vidi da je intencija predlagača da od Republike Srbije, u pravom smislu reči, kroz ovu agenciju napravi jedan vid poslovne banke. Ako želite da Vlada Republike Srbije, a samim tim i Srbija bude neko ko će da se bavi tom vrstom posla, onda ne da ste promašili nego zaista su očigledne namere pojedinaca da u tome prigrabe što je moguće više kapitala za sebe u budućnosti. I da nam lepo objasnite, da ste to već ilustrovali primerima, ali nema ko, ministra Dinkića nema ovde, čovek ima preča posla, šta ga briga za tričavih 25 miliona evra za ovu agenciju, na koji način će da se vrši plasman tih kredita, iako je to pro forme ovde definisano. Zna se da i sada u bankama, koje drže monopol u svom poslovanju, i kod bankara, koji su i te kako vezani tom finansijskom osovinom za Dinkića i za Jelašića, kredite za proizvodnju ne mogu da dobiju svi. Ko je konkurisao kod bivših dosovskih vlastodržaca, dok je Srbijom harala Demokratska stranka, za kredite iz Fonda za razvoj – Rašetin svekar. Ko je dobijao te kredite – oni koji su bili bliski vlasti Demokratske stranke i ministara koji su tada upravljali zemljom. Ko su oni koji će u budućnosti da dobijaju kredite za proizvodnju i da vrše plasman svojih proizvoda? Takođe oni koji su bliski sadašnjim strukturama vlasti. Da vi ubedite sada srpske seljake da će oni, a taj prelazak iz tog društvenog modela privređivanja, kroz ugašeno zadrugarstvo, do ukrupnjavanja privatnih poseda kod proizvodnje poljoprivrednih proizvoda, jeste jedan proces koji traje i koji je na štetu poljoprivrednika, ali da ih ubedite, da li su u pitanju oni koji proizvode žito, voće, povrće. Da će ova agencija da im omogući siguran plasman i da će unapred znati za godinu dana, kroz dobru cenu i kroz plasman na neko tržište da će da prihoduju i da ne rade za džabe, niko neće da vam poveruje. To zbog toga što ste sve to obećavali prošle godine. Pre neki dan se pojavi jedan od najvećih proizvođača malina, čovek kaže da ima tri hektara poseda, vredno je radio, a to je poljoprivredni proizvod koji ima i te kako prođu na zapadnom tržištu i gde god je želeo da ga plasira to je i mogao, ali je rekao da ove godine ne može samo da isplati 1000 nadnica koliko ljudima treba da oberu te maline, koliko je uložio, gde će da se nađe sa tri hektara, sa toliko uloženog kapitala, a nije ni na pozitivnoj nuli. Mogu da vas podsetim na period tog leta i jeseni uoči pada dosovskog režima, a to će i vas da zadesi, kada je sa skupštinske govornice Čedomir Jovanović rekao da je bolji krompir koji je uvezen iz Holandije, nego onaj iz Prilika kod Ivanjice. Iste greške ponavljate. Beskrupulozan je Vlahović kada izađe i ovde drži pridike, zato što je on to započeo, Demokratska stranka sa njim, on kao ministar i bivši premijeri iz redova Demokratske stranke. Na isti način se ponašate i zato ćete na isti način i da dobijete odgovor od građana. To će biti mnogo pre nego što je Dinkić zamislio i tako se izjašnjavao pred nekim stranim novinarima – u redu je, stabilno je, premošćavamo nekako, misli paket po paket zakona a vreme prolazi. Ne mogu ni seljaci, ni radnici, ni penzioneri, ni nezaposleni, nemaju oni više šta da čekaju. Ista priča, iste laži, iste obmane, a ovo je juli mesec 2005. godine, zapamtite, narod nema više vremena ni za obmane, ni za prevare, niti da čeka da će od danas do sutra da mu bude bolje. Ništa se suštinski nije promenilo. Ista politika se vodi. Ne mogu da razumem poslanike iz vladajućih struktura da na bilo koji način osporavaju argumente koje iznosi SRS, jer je očigledno da je sve što govorimo istina. Oni su navodno uvređeni zbog toga što govorimo na taj način, ali isključivo argumentovano kritikujemo i ovaj zakon i takvu politiku koju vodi Vlada, naročito u odnosu na srpskog seljaka. Oni su to isto pričali, ali iz neke kvaziopozicije, oponirajući Živkoviću i pre toga Đinđiću i celoj Demokratskoj stranci. Gde je tu princip? Da li se zalažete za iste pomake? Ne govorim o onima koji tada nisu bili u parlamentu, jednokratno su ovde bili, prošli i više neće da se pojave, nego o vama koji ste deo i suštinski podržavate sve ono što se radi, a vidite da ne ide u koriste ni seljaka, ni srpske poljoprivrede i uopšte onih koji nešto rade i privređuju u ovoj zemlji.
Hvala, da li se još neko javlja po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Boban Vojinović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Boban Vojinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SRS podneo sam amandman da se član 10. Predloga zakona o agenciji za osiguranje i finansiranje izvoza Republike Srbije briše. Vi, gospodo iz vlasti, ovako svaki dan formirate nove agencije, neka nova udruženja, svaki dan nikne nova nevladina organizacija, a ni vi sami ne znate svrhu njihovog postojanja, sem da će tamo da se zapošljavaju određeni ljudi, sa određenim preporukama, koji će da imaju velike plate, nezarađene, plate koje su otete od građana Srbije. Ne biste smeli više sve to da stavljate na teret siromašnih građana Srbije, jer ljudi u Srbiji više nisu u mogućnosti da izdržavaju svoje porodice, a kamoli ovakve vaše porodične i partijske agencije koje ama baš ničemu u Srbiji ne služe. Danas u Srbiji ima deset puta više raznoraznih agencija i nevladinih organizacija nego što ima fabrika koje rade i gde radnici primaju plate. Možda vama koji ste na vlasti to ništa i ne znači, ali iz meseca u mesec situacija u Srbiji je sve teža, sve je više siromašnih i sve je više ljudi koji ostaju bez posla. Dok vi ovde formirate agencije srpska privreda se gasi zbog ovakvog odnosa i ove i prethodne vlade prema našoj privredi. Danas se u 70% porodica u Srbiji sa jednom ili dve penzije, sa jednom najnižom platom ili penzijom izdržava po četiri, pet, šest ili više članova porodice, jer mladi ljudi nemaju gde da se zaposle i padaju na teret roditelja koji ne znaju da li ujutru mogu da kupe litar mleka ili moraju da plate porez, da bi vaši zaposleni u agencijama primali plate. Ne znam čime će ova agencija da se bavi, kada na prste jedne ruke možemo da nabrojimo firme koje izvoze robu van granica naše zemlje. Ne znam šta će da rade zaposleni u tim agencijama kada imamo ovakvu ekonomsku i privrednu situaciju u Srbiji. Kako ste krenuli, vi ćete svakoj firmi koja izvozi sigurno uskoro da naložite da ima svoju agenciju, ali tu vam neće trebati puno, jer malo ih je u Srbiji koji danas izvoze van granica. Cenjene kolege poslanici, ovaj član 10, kao i većina članova ovog zakona, nema ama baš nikakvog smisla i predlažem vam da prihvatite amandmane poslanika Srpske radikalne stranke.
Hvala, za reč se javio narodni poslanik Momir Marković.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, narodni poslanik Vojinović je, u ime SRS, podneo amandman da se član 10. briše. Obrazloženje Vlade zašto se ne prihvata amandman, kaže: ″Amandman se ne prihvata s obzirom da u obrazloženju nisu navedeni razlozi koji upućuju na osnovanost i opravdanost rešenja navedenog u tekstu amandmana.″ Obrazloženje koje je gospodin Vojinović dao u ime poslaničkog kluba SRS glasi: "Da bi se podsticao i unapređivao izvoz i razvoj ekonomskih odnosa Republike Srbije sa inostranstvom potrebno je da Vlada Republike Srbije stvori uslove za oživljavanje privrede". Od jutros, od 10,00 časova, otkako smo počeli raspravu o amandmanima na ovaj zakon, govorimo da je suština u tome da vi šiljite ražanj, a zec u šumi. Hoćete da izvozite, a nema nijedne fabrike koja je spremna da napravi taj proizvod i da izveze. Hvalite se na sva usta da smo postali jedna od najpovlašćenijih nacija, vezano za trgovinu, u Americi. Istovremeno, bukvalno sve fabrike koje su mogle bilo šta da proizvedu se zatvaraju jedna za drugom. Ono što još nije zatvoreno, oni koji su hteli da skidaju lance i katance kupili su neke fabrike i lupili nove lance i katance. S druge strane, američko tržište je izbirljivo; mogla je Amerika da kaže – e, jedino što vi ne proizvedete a da odgovara našim standardima mi ćemo da uvozimo iz ostalih zemalja. Dame i gospodo narodni poslanici, standardi robe koju Amerika uvozi su toliko visoki da vi osim te maline koju kupujete od seljaka po 30 dinara, kupine koju kupujete po 10-15 dinara, višnje koju kupujete po 14 dinara bukvalno ništa drugo ne možete da izvezete. Tržište kome odgovara naša roba, kvalitet, standardi, proizvodi koji se ovde eventualno mogu proizvesti po određenim standardima, jedino tržište za tu robu je Rusija i istočne zemlje. Neka pametnija vlada, pre one vaše, dakle od buldožer revolucije od 2000. godine, pre 2000. godine je sklopila aranžmane za sve što smo mogli da proizvedemo da se izveze na istočno tržište i u Rusiju. Sklopljeni su takvi aranžmani da bi bukvalno naša roba kada bi se pojavila na tom tržištu, kad bismo mogli da proizvedemo, a ne proizvodimo jer ste fabrike zatvorili, 20% u startu na ruskom tržištu bila jevtinija od svih konkurentskih roba i eto prođe. Dame i gospodo narodni poslanici, vi koji ste još malo vladajuća koalicija, nadam se do jeseni, eventualno do pozne jeseni, iskoristite priliku, otvorite bar jednu fabriku, zaposlite bar nekoliko desetina radnika u proizvodnji, proizvedite bar nešto. Inače, to što se smejete, jeste, vi ste listopadna vlada, čim prva slana padne vas neće biti na političkoj sceni.
Hvala. Da li se još neko javlja za reč? Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Dame i gospodo, neverovatno je i neshvatljivo da se narodni poslanici, umesto da aktivno i ozbiljno učestvuju u radu, smeju na zaista ozbiljne primedbe poslanika SRS, odnosno da se smeju građanima Srbije u lice. Ali, građani Srbije prate naš rad. Naravno, vide šta se sve ovde dešava. U glavi IV Predloga zakona o Agenciji za osiguranje i finansiranje izvoza Republike Srbije sadržani su članovi 7, 8, 9. i 10. Šta je karakteristično za sve ove članove? Govori se, zapravo, o sredstvima za osnivanje i za rad ove agencije. Ali, interesantno je da su ovi članovi međusobno u koliziji, kao da nisu pisani u istom ministarstvu ili u istoj vladi. U članu 10. predviđeno je da se rezerve sigurnosti za poslove osiguranja izvoza od nekomercijalnih rizika, kao i za poslove osiguranja izvoza od komercijalnih rizika, formiraju od premija osiguranja, regresa po isplaćenim naknadama šteta i iz dela dobiti koju Agencija ostvaruje poslovanjem iz oblasti osiguranja. Rezerve sigurnosti se koriste za izmirenje obaveza prema osiguranicima i za pokriće gubitaka iz poslova osiguranja od nekomercijalnih i komercijalnih rizika. Na kraju se kaže – početna sredstva za formiranje rezervi sigurnosti agencije za poslove osiguranja od nekomercijalnih i komercijalnih rizika obezbeđuju se od osnivačkog kapitala. Još nismo ustanovili šta se podrazumeva pod tim osnivačkim kapitalom. Da li je to onih 25 miliona evra koje treba da da narod Srbije, građani Srbije? Da li su to namenski krediti? Zamislite tragedije – namenski krediti međunarodnih finansijskih organizacija za jednu agenciju koja niti će imati šta da radi, niti ima potrebe da postoji, niti da se formira. Da li su to donacije domaćih i stranih pravnih ili fizičkih lica? O ovome je već govoreno i to je zaista neverovatno da se i ovo predviđa kao jedan od vidova obezbeđenja sredstava za rad Agencije. Naravno, kolega koji je podneo amandman iz poslaničke grupe Demokratske stranke je govorio očigledno iz iskustva. Zna čovek šta znači i kako moraju da se plaćaju donacije domaćih i stranih pravnih ili fizičkih lica. Zna dobro koliko košta jedan dinar koji se na ovaj način dobije. Naravno, nismo ni mi zaboravili aktivno učešće u radu određenih agencija gospode Janjuševića i Kolesara. To je nešto što je obeležilo onu prethodnu vladu, a vi, gospodo, stvarate uslove za nove Janjuševiće i za nove Kolesare koji će obeležiti svojim aferama rad ove sadašnje vlade. Ali, čini se da će u ovoj agenciji ipak najaktivniji biti članovi Vlade Dinkić i Labus, a Dinkić pogotovo ima značajnog iskustva u ovim procentima sa Nacionalnom štedionicom, s tim koliko je na taj način uzeto državnog kapitala. To je predviđeno u članu 9. ovog poglavlja IV Predloga zakona. Dakle, ništa neće ostati nedirnuto, neopljačkano, građani Srbije znaju da privreda ne funkcioniše, da ništa ne radi, svi znaju da je smešno ovo što se priča, da se formira Agencija, da se planira nekakav izvoz, da Amerikanci obećavaju da možemo da izvozimo, samo još niko nije izašao da kaže šta ćemo da izvozimo, šta će da radi ova agencija. Ali, bitno je da će za nju biti obezbeđena sredstva. Dakle, početna sredstva za formiranje rezervi sigurnosti Agencije za poslove osiguranja od nekomercijalnih i komercijalnih rizika obezbeđivaće se iz osnivačkog kapitala i, pošto nema nikakvog objašnjenja, po onome kako može da se protumači Predlog ovog zakona to znači da će ta sredstva da se obezbeđuju iz džepova građana Srbije. U članu 4. je napisano i predviđeno koji su to nekomercijalni rizici iz ovog prethodnog stava, pa između ostalog: zaplena, oštećenje, zabrana raspolaganja ili uništenje robe; zabrana uvoza robe ili usluga od države ili državne organizacije kao kupca ili korisnika usluga; elementarne nepogode. I, onda, pod nekomercijalnim rizicima smatraju se događaji usled kojih je nastala šteta domaćim licima u vezi sa imovinom investiranom u sopstveno privredno društvo, mešovito privredno društvo ili poslove jedinice u inostranstvu, i to: nacionalizacija, eksproprijacija ili druge mere države koje se mogu izjednačiti sa nacionalizacijom ili eksproprijacijom. Ne znam da li ste ozbiljno čitali ili razmišljali o ovome šta je ovde napisano, šta se u stvari krije, kako se na mala vrata obezbeđuju sredstva za neke buduće denacionalizacije, da se građani ne dosete na koji način im se zavlači ruka u džep, ali za šta god da ste to naumili, za šta god da ste namenili 25 miliona evra, to je nešto što ne može da se sakrije, to je nešto što građani moraju da zapamte, moraju da shvate, i hoće, da ova vlada nije u stanju da obezbedi ni jedan jedini dinar, da zaradi ni jedan jedini evro, da sve što eventualno pokušava da uradi jeste tako što će to nešto da finansira iz džepova građana. Najgore u svemu tome je da narodni poslanici koje su građani birali upravo za takve zakone glasaju. Vlada može sebi da dozvoli luksuz da kroz ovakav ili onakav namet zavuče ruku građanima u džep. Naravno, građani imaju svoje mišljenje o toj i takvoj vladi, ali narodni poslanici, oni koje je narod birao da rade ovo što rade, nemaju moralnog prava da u ovakvoj ekonomskoj situaciji, u ovakvoj socijalnoj bedi u kojoj se nalaze građani Srbije još dodatno građane oštete za 25 miliona evra.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Milivoje Vuković. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Milivoje Vuković.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime Srpske radikalne stranke ja sam podneo amandman na član 11. Predloga zakona o agenciji za osiguranje i finansiranje izvoza Republike Srbije koji glasi: "Član 11. se briše". Ovo je još jedan predlog zakona koji Srpska radikalna stranka ne prihvata u celini, pa su i ovde podneseni istovetni amandmani da se svi članovi brišu. Gospodin ministar reče u načelnoj raspravi da je ovaj zakon veoma važan jer je izvoz važan za Srbiju. U tome se i mi slažemo, ali šta da izvozimo kad kod nas ne radi, maltene, nijedno državno preduzeće. Mi faktički nemamo proizvoda koje bismo mogli da izvezemo. Da bi se podsticao i unapređivao izvoz i razvoj ekonomskih odnosa Republike Srbije sa inostranstvom potrebno je da Vlada Republike Srbije stvori uslove za oživljavanje privrede. Kao što znamo, osnovna osobenost poslovanja svih izvozno-kreditnih agencija u svetu je da država garantuje za obaveze agencije. Takođe, fond je dužan da prilikom donošenja odluke o finansiranju i garantovanju poslova dobije saglasnost Svetske banke bez primedbe. Sve to utiče na dinamiku donošenja odluke, a u određenoj meri ograničava samostalnost fonda prilikom donošenja istih. Znači, opet nam drugi sve diktiraju, a mi se ništa ne pitamo, već zavisimo od drugih, od njihovih diktata i ucena, jer mi nemamo državni budžet, a i zavisimo od saglasnosti Svetske banke. Prema tome, formiranje agencije je farsa i još jedno zgodno mesto za zapošljavanje stranačkih aktivista. Zato sam i podneo ovaj amandman, zbog principijelnog stava Srpske radikalne stranke protiv formiranja paralelnih organa vlasti i zato u danu za glasanje Srpska radikalna stranka neće glasati za ovaj zakon.
Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, kako odmiče rasprava u pojedinostima o zakonu za osnivanje agencije za osiguranje i finansiranje izvoza Republike Srbije, mogli bismo neku reč da progovorimo o onome kako trenutnu situaciju vide vaši "partneri" iz Evropske unije. Oni čije izveštaje vi kao vladajuća struktura očekujete kada je u pitanju tzv. ugovor o stabilizaciji i pridruživanju, zato što se oni nisu pozitivno izjasnili zbog politike bivše DOS-ovske vlasti koju ste nasledili prošle godine u junu mesecu kada smo mi narodni poslanici dobili taj izveštaj. Neverovatno je zaista i nedopustivo da niko iz Ministarstva finansija nije ovde prisutan, a trebalo bi da bude ministar koji nam je ovo predložio, da nam da odgovore na neka pitanja. Mi sve vreme govorimo ovde, ovaj član 11. gde je doktor primarijus Milivoje Vuković tražio da se član zakona briše, govori upravo o tome na kakvim načelima će agencija da posluje, da bude likvidna, sigurna, rentabilna, što znači da samo sa sigurnim partnerima za plasman hoće i želi da posluje, sa onima koji mogu da omoguće obim proizvodnje, kvalitet proizvoda i koji imaju određenu ugovornu obavezu, likvidni i sposobni da kroz eventualni kreditni aranžman koji dobiju od ove agencije, a koja je zapravo jedna vrsta banke, to urade. Opet dolazimo do onoga o čemu je govorio gospodin Momir Marković – šta mi to možemo da izvezemo i da li Srbija ove godine, ako to već nije mogla 2003. i 2004. godine, može da plasira žitarice ili, recimo, sirovu kožu na svetsko tržište, to je ono sa čime su se hvalili ovi prethodnici iz DOS-ovske vlasti, ili tekstilne proizvode, i kakav je odnos Evropske unije, odnosno asocijacije koja je navodno pratila šta se ovde dešava kada su u pitanju ti ekvivalenti i pod kojim uslovima mi možemo tamo da izvezemo. Nejasno je za nas da li su te carine, kada su u pitanju žitarice, kojih ove godine nema dovoljno ni za naše tržište, jer je 14% manje pšenice zasejano, ili recimo sirova koža, da li su te dažbine koje su uvedene od strane Demokratske stranke i bivše vlasti ukinute. U svojim istupanjima u medijima pojedini poslanici koji su ulazili u ovu oblast, a i ministri su naročito skloni tome da kažu – mi ćemo da liberalizujemo našu privredu, mi nećemo da vodimo nikakvu protekcionističku politiku. Vi ste se mnogo zaleteli kada je u pitanju stanje u našoj privredi, jer kako da ne štitite ono jedino što je ostalo zdravo i što može da privređuje. Politika deviznog kursa nije stimulativna za izvoznike, ali sa druge strane, ovaj uvoznički lobi radi ovde šta hoće. Sve i da hoćete, a očigledno je da nećete, svojim merama da zaštitite srpskog seljaka i poljoprivredne proizvode, opasnost da će preko tog uvozničkog lobija iz druge republike članice da dođe nekonkurentna roba našoj poljoprivredi postoji, zbog toga što ni ova sadašnja vlada, baš kao ni prethodna, kada je to krenuo da radi onaj neuki Čedomir Jovanović u ime Demokratske stranke, nije do kraja izvršila harmonizaciju kada je u pitanju carina na poljoprivredne proizvode. Bilo ih je nekoliko stotina, on je to radio mesecima kao ekspert Demokratske stranke, a kako su radili vidimo dokle su nas doveli i vi ste nastavili sa tom politikom. To sada je jedna velika opasnost. Takvo ponašanje i nepostojanje pre svega unutrašnjeg tržišta, a da ne govorim o jedinstvenom spoljnotrgovinskom, omogućava da se na takav način ponaša Milo Đukanović, koji je pre nekoliko dana, a o tome sam jutros pričala, jednostavno jednostranom odlukom rekao da voda iz Srbije ne može u Crnu Goru. Onda dolazimo do toga kako oni vas vide, mnogo se hvalite, pa mi smo ravnopravni partneri, a vraćamo se na priču gospodina Tomislava Nikolića i SRS iz predizborne kampanje; šta je to za šta su oni zainteresovani i šta je to što od nas hoće da kupe? Primetno je u ovom uvozničkom lobiju, u strukturi tog uvoza koji pravi ogroman spoljnotrgovinski deficit da se uvozi sve i svašta, a naročito prehrambeni proizvodi i sistematski se uništava prehrambena industrija ovde kod nas, kako mesna prerađivačka, a to vidimo na primeru "Crvene zvezde" iz Kragujevca, nekada najpoznatije i najbolje mesne industrije u onoj bivšoj Jugoslaviji, tako i sve druge. Hemijski proizvodi – pogledajte kako je zasuto naše tržište, a da se ništa ne radi na tome da se oni drugi delovi hemijske industrije koji nisu privatizovani dobro privatizuju i da mi krenemo da proizvodimo sve to što se uvozi kod nas i da time uposlimo ljude. Pogledajte za šta su oni zainteresovani. Tek pre 15 dana ratifikovan je sporazum o izvozu tekstila i vi ste videli da poslanici SRS-a nisu želeli protiv toga da glasaju, jer mi smo pobornici da treba da se oživi tekstilna industrija u našoj zemlji. U tekstilnoj industriji, pored toga što je među zaposlenima najveći broj žena koje su sada ostale bez posla, a to su nečije majke, sestre, supruge, postoji mogućnost, zbog izuzetno kvalifikovanog kadra koji smo negovali u proteklim decenijama kada je tekstilna industrija u pitanju, da ta privredna grana doživi prosperitet. Da li je posle potpisivanja, odnosno ratifikovanja tog sporazuma u ovoj skupštini neko od vas čuo da je naglo neka fabrika krenula sa oživljavanjem proizvodnje, da je država pomogla, da je ugovorila neki izvozni posao? Nažalost, nije. Sve su to stvari koje su prisutne i koje su velika brana za mogućnost da se izvoz poboljša. Zabeležen je pad izvoza u odnosu na prošlu godinu, a od prošle godine u odnosu na 2004. godinu takođe za nekoliko procenata. U ukupnom obimu on je bio veoma mali. I, opet vam ponavljam, šta smo mi samo izvozili, od toga sada nema ništa. Prema tome, da je jedan deo od ovih 25 miliona evra, primera radi, a evo kroz izvesno vreme, veoma brzo, za nepunih mesec dana, posle rebalansa i stupanja na snagu ovog zakona, 12,5 miliona evra odmah će iz budžeta, tako stoji u članu 7. ovog zakona, da bude prebačeno kao fond agencije, a da je tih 12,5 miliona direktno kroz investicije otišlo u srpsku tekstilnu industriju, svanulo bi mnogima u Srbiji, mnogim gradovima, a ti ljudi bi sutra, a pretežno žene, uglavnom imali posla. Ovako, čemu oni da se nadaju? Ili da ste investirali u srpsku poljoprivredu, da ste omogućili siguran plasman srpskim voćarima, a njih je zaista mnogo. Sada su aktuelne maline i višnje, to je stvarno ispod svakog nivoa koje su otkupne cene. A zašto da ne govorimo i o jabukama, breskvama i drugim proizvodima koje se u tonama i tonama proizvode ovde u Srbiji. Nije dobra ovakva politika i ovakvo bahato razbacivanje parama svih obveznika, građana Srbije, koji moraju da pune budžet i zbog takvih poreskih zakona jedva izmiruju obaveze i sve teže i teže žive. Zato u danu za glasanje, ma kada on bio, prihvatite amandmane SRS i ovaj kolege dr Vukovića i sve prethodne i ne dozvolite da se osnivanjem ovakve agencije uzalud troše pare koje mogu i te kako da budu racionalnije i bolje upotrebljene, direktno u proizvodnji i da se taj efekat vidi za veoma kratko vreme.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 12. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Gajić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Gordana Gajić. Izvolite.
Hvala, gospodine Zankov. Dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SRS podnela sam amandman na Predlog zakona o agenciji za osiguranje i finansiranje izvoza Republike Srbije. Amandman koji sam podnela na član 12. glasi: ″Član 12. briše se″. Zašto poslanici Srpske radikalne stranke traže da se briše član 12? Član 12. glasi: ″Agencija podnosi redovni godišnji izveštaj o svom poslovanju Vladi Republike Srbije, a vanredni izveštaj po zahtevu Vlade.″ Do sada smo uvek imali praksu da vidimo da Vlada ne može da kontroliše nijednu agenciju koju je oformila ovde u Republici Srbiji. Imamo nekoliko agencija koje ne rade ništa, a ovde kaže – agencija podnosi redovni godišnji izveštaj o svom poslovanju. O kakvom poslovanju se ovde radi? Da zaposlite samo svoje stranačke aktiviste i da ih udomite i da primaju ogromne plate na teret građana Srbije. Gospodin ministar ovde nije prisutan, a baš bih volela da saopštim ono što su mu poželeli građani Srbije, konkretno građani iz opštine iz koje dolazim, iz opštine Smederevska Palanka, i da vidi kako je tamo oživeo privredu, ne samo on nego svi ministri iz Vlade kako su pomogli da se oživi privreda u Smederevskoj Palanci. Zatvorena su sva preduzeća, radnici su isterani na ulice i oni su se snašli da zarađuju hleb za svoju porodicu; Unija nezavisnih sindikata uličnih prodavaca iz Smederevske Palanke obratila se Ministarstvu finansija, obratila se svim mogućim ministrima koji su mogli da pomognu. Niko im ništa nije odgovorio, ali im je zato gospodin Mlađan Dinkić na Kelebiji poslao žandarmeriju da ih tako slatko prebije i da od njih napravi još i invalide. O tome niko ništa nije pričao, mediji iz Srbije to nisu preneli, ali su zato mediji iz Mađarske preneli šta se dešavalo na Kelebiji. Televizija "Palma plus" iz Jagodine ima taj prilog. Kada nezavisni sindikat Unije uličnih prodavaca bude dobio od mađarske televizije kasetu, dostaviće nama i to ćemo da dokumentujemo isto ovde i da je gospodin Mlađan Dinkić bio tada na Paliću i da je nezavisnim prodavcima poslao žandarmeriju da ih prebije na Kelebiji. O tome niko ništa ne priča. Jedini ugovor o izvozu koji je ova vlada sa nekom stranom zemljom sklopila, to je ugovor sa državom Holandijom da izvezu što više građana Srbije u Hag.
Zahvaljujem se. Da li se još neko javlja za reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo poslanici, mnogo je bilo primedbi zašto na ovakav predlog zakona SRS podnosi amandmane sa ovakvim tekstom. Razlog je sasvim jednostavan: ovakav zakonski predlog ne može da se ispravi, zato što je koncepcija na kojoj je zasnovan zakon sasvim pogrešna. Agencija je osmišljena tako da posluje kao profitna organizacija, da naplaćuje svoju uslugu izvoznicima, kao da neko žmuri ili jednostavno ne želi da vidi ili zabija glavu u pesak, da naša privreda, ovakva kakva jeste, da naša industrija, ovakva kakva jeste, da tehnološki zaostatak naše industrije u odnosu na zemlje u okruženju, takav kakav jeste, ne mogu bez ozbiljne pomoći države ozbiljnije da plasiraju domaću robu i usluge van zemlje. Sada se postavlja pitanje kako bi to uopšte bilo moguće. Već je u ranijim raspravama bilo reči da jedan od razloga upropašćavanja domaće privrede, domaće industrije, domaće poljoprivrede jeste uvoznički lobi. Činjenica jeste da je taj uvoznički lobi akumulirao ogromna sredstava, nekoliko desetina milijardi dolara ili evra, svejedno, i da se taj novac čak ne ulaže ni u privatizaciju. Jednostavno, toliko dobro zarađuju na uvozu robe u Srbiju da nemaju potrebe da se bave ničim drugim nego samo tim. Radiće to tako do poslednje pare, dok poslednji dinar ne izvuku od građana Srbije, dok se zemlja ne bude toliko zadužila, dok oni zarađuju sa tim zaduživanjima, da više nema nigde da podigne kredit. Prava koncepcija kako rešiti problem izvoza domaće robe i usluga, kako smanjiti deficit izvoza u odnosu na uvoz jeste taj da mora da se uvede reciprocitet prilikom uvoza robe. Šta je tu problem? Problem je taj što je dolaskom DOS-a na vlast, maltene, izvršena liberalizacija uvoza. Znači, mogao je svako, ko god je hteo, kako god je hteo, pod uslovima kakve je on postavljao, da uvozi robu u Srbiju. Još veći haos je nastao kada je došlo do potpisivanja Beogradskog sporazuma, do izglasavanja Ustavne povelje, do usklađivanja carinskih stopa sa Crnom Gorom. Dolazi do toga da sada, praktično, na našem tržištu imamo dve carinske stope koje ometaju domaću privredu uopšte u bilo kakvom poslovanju, a kamoli da ozbiljnije mogu da se bave izvozom. Znači, jedini način jeste reciprocitet. Međutim, tu nam ograničenja, navodno, postavlja Evropska unija. Ona traži slobodno tržište. Za šta traži Evropska unija slobodno tržište – za investicije? Ne. Vrlo malo oni nešto organizovano i ozbiljno finansiraju u Srbiju. To što neko priča o investicijama, to su uglavnom investicije iz privatizacije, kada je neko kupio neku firmu koja kako-tako posluje, pa sada sa tim sredstvima investira u tu istu firmu; ili investicije tako što se koristi novac koji su strane banke prikupile prilikom razmene evropskih valuta u evro, pa sada je to strana investicija. Znači, našim novcem nas neko ubeđuje da investira u našu državu, i to samo one grane koje nemaju nikakve veze sa proizvodnjom, već sa nekim pružanjem usluga, gde vrlo mali broj ljudi ima korist od toga i gde je uopšte potreban mali broj radnika, građana koji žive i rade u Srbiji. To je taj problem. Uvođenjem reciprociteta naterali biste uvoznički lobi da investira u domaću privredu i industriju. Nije tačno da mi baš nemamo šta da ponudimo svetu. Problem je u tome da i ona preduzeća koja imaju tehnologiju, koja su kako-tako sačuvala tržište u inostranstvu, jednostavno ne mogu u neki ozbiljniji posao da krenu bez ozbiljnih novčanih sredstava. Jedan od načina da se to uradi je iz budžeta Republike Srbije. Međutim, koliko vidim, čak i prilikom projekcija budžeta za 2005. godinu izuzetno skromna sredstva su bila uložena kao stimulacija za izvoz domaćih proizvoda. Znači, ostaje da se ipak administrativnim merama natera uvoznički lobi da investira, tako što bi morao, barem u odnosu 1:3, da nešto izveze iz države. Verujte, imaju dobre poslovne veze u inostranstvu, našli bi šta mogu da proizvedu ovde, našli bi šta mogu da prodaju tamo, rastrčali bi se po čitavoj Srbiji da pronađu ko bi tu robu mogao da proizvede za njih. Ulagali bi u proizvodnju te robe, vraćali bi, u stvari, novac koji su opljačkali iz privrede, ulagali bi u proizvodnju. Ono što je još važnije, ko bi proizvodio tu robu – pa, naša domaća radna snaga. Ko bi primao platu – naša domaća radna snaga. Ko bi punio fondove i čije – penzijske, za naše penzionere. Gde bi ti radnici trošili taj novac? Trošili bi tu, ne bi imali gde na strani, poboljšavali bi boljim platama kvalitet života. Ko bi onda ubirao porez na dodatu vrednost? Opet ova vlada. Znači, novac bi se vratio u one legalne tokove, ne bi izlazio samo napolje. U tome i jeste problem, što, čini mi se, ovu vladajuću većinu kontroliše taj uvoznički lobi i da Vlada nema snage ni hrabrosti da se odupre uvoznicima. To je jedan ozbiljan problem. Postavlja se pitanje zašto? Da li su neki od njih bili sponzori vama u izbornim kampanjama, da li su istaknuti članovi vaših stranaka? U čemu je tu problem? Da možda nešto ne radite sa njima? Još crnje i gore. S druge strane, nemate hrabrosti da kažete Briselu – izvinite, ali mi ne možemo pod ovim uslovima koje vi propisujete još neko vreme, moraćemo da zaštitimo privredu, moraćemo da zaštitimo građane, moraćemo da počnemo malo i da izvozimo, a ne samo da nam plasirate ovde direktive koje nemaju nikakvog smisla. Jer, čak i ako ih stavite u zakonski predlog, čak i ako budu izglasane onakve kako očekuju od vas, jednostavno ne mogu da zažive, nema ih na tržištu, nema ih u državi. Dok ih nema u državi, Evropska unija je za nas samo san.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Ne. Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Rodoljub Gačević. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Da, narodni poslanik Rodoljub Gačević.
Dame i gospodo narodni poslanici, SRS je protiv osnivanja agencija, ne samo zbog onoga što je malopre izneseno, već i iz sledećih razloga. Ako se pogleda opis delatnosti agencije, gde stoji da ona vrši osiguravanje izvoznih poslova za inostranstvo, u ime naših proizvođača, naših privrednika, te finansiranje izvoza, te finansiranje pripreme izvoza, osiguravanje pripreme izvoza, osiguranje od komercijalnih i nekomercijalnih rizika, onda se postavlja pitanje kako će ona to da uradi kvalitetno i uspešno, pored toliko naših osiguravajućih društava, pored banki čiji je osnivački kapital daleko viši nego što je ovih agencija. Kakva je garancija da će ona to da radi, bez obzira što je taj osnivački kapital 25 miliona evra. Na prvi pogled, kao što su kolege iz SRS rekle, to je velika cifra. Međutim, u odnosu na ove druge organizacije i društva koja do sada postoje, to nije neki izvoz koji bi mogao ovo sve da osigura. Ako uzmemo, na primer, jedan posao koji je već izvozni posao, npr. malinu, ako se pretpostavi da je samo kvota 50.000 tona maline izvozni posao, po 1.000, to je 50 miliona kilograma maline, po dva evra, govorim o izvoznoj ceni, to bi bilo 100 miliona evra. Zar može ovaj osnivački ulog od 25 miliona da obezbedi garanciju, da pokrije sve, da bude kao garancija za ovaj izvozni posao? Ne može ni četvrtinu od tog iznosa. Ako se pogleda detaljnije i ako se ima u vidu da je i tih 25 miliona pod znakom pitanja, jer nećemo u početku imati ni 25 miliona, već će biti polovina od toga, znači 12,5 miliona, a tek nakon godinu dana taj osnivački kapital će biti toliki, obezbediće Vlada, odnosno država Srbija, onda se ne može računati da će biti agencija likvidna, odnosno da može garantovati ove izvozne poslove. Čim ne može da izmiruje dospele obaveze, ona je onda nelikvidna. Pored onoga što su prethodnici rekli, da ova agencija ima nameru da se instalira, ubaci, ne samo u ovom slučaju i kod ovog zakona, već i kod svih sfera društvenih delatnosti iz života u svim nabrojanim zakonima, agencija ima osnovnu namenu da uhlebi mnoge političke funkcionere, islužene političare pojedinih stranaka i da obezbedi njihovu egzistenciju, jer ako se pogleda, prvo, koliko je takvih, počev od sedišta agencije koja je u Beogradu i za koju se pretpostavlja, ako se pogleda upravni odbor, izvršni odbor, ta cifra je impozantna. Ako se ima u vidu da ih ima od sedišta, od Beograda, dakle, kako je predviđeno, pa do tamo neke opštine, gde će biti niz ekspozitura, kada se pogleda koliko je tih kancelarija, pa u svakoj kancelariji službenika, to je već ogromna cifra. Nama iz SRS-a ne bi bilo žao da se ta sredstva ulažu u privredu, proizvodnju, u nešto što će stvoriti novu akumulaciju i nova investiranja u nova radna mesta, a ne u jedan posao koji je samo predviđen i rezervisan za neku političku stranku. Finansiranje političkih stranaka se vršilo na jedan drugi način, odnosno, od tih novokomponovanih biznismena koji imaju više para, ali se to nije pokazalo, jer je to bio veliki rizik. To je bilo po onoj narodnoj – jedno misli pijanica, a drugo misli krčmarica. Sada bi se, na primer, Demokratska stranka Srbije rado ratosiljala jednog Drakulića, ali neće Drakulić da se ratosilja tako lako njih, odnosno sada je njegova glavna borba i kampanja da pokaže i da iznese sve što ne valja u stranci, što je bilo u toj njegovoj bivšoj stranci, da iznese sav prljav veš. Ne možemo mi sada da govorimo o tome, jer nije mesto, a ukoliko ne može sve to da postigne, njegova borba se svodi sada da formira svoju političku stranku, ne zato što mu je stalo, kao i Kariću, do političkog života u Srbiji, do demokratije i demokratskih promena, već mu je stalo da zaštiti, po mojoj slobodnoj oceni, prljavo stečenu imperiju i zato mu je potrebna neka stranka da ga podrži. Ovo što je bilo ranije kod ovih političkih stranaka pokazalo se vrlo rizično da se finansira stranka od pojedinih biznismena tim prljavim novcem, jer kad-tad to će se obiti o glavu mnogim političkim strankama i ne može biti da svi budu zadovoljni, jer jedni računaju – evo kuma, daće mi dva, a ovaj kaže – evo kuma, neće mi uzeti ništa. Na kraju, to se obije o glavu svih političkih stranaka i onda bude najbolje rešenje: napravićemo agenciju, tamo je sve kamuflirano, tamo ćemo staviti svoje istrošene političke lidere i druge političke radnike iz stranke, pa ćemo polako imati uticaja da odatle opet uzimamo sredstva za političke kampanje, jer to niko neće primetiti, preko njih ćemo polako uzeti. Biće tamo neke priče, dizaće se prašina, ali će malo ko moći da uđe u finansijske knjige, tim pre što iza svih agencija stoji Vlada, stoje njihovi ljudi. Sada će postaviti Vlada svoje ljude sama protiv sebe, da nalazi i da iznosi prljav veš koji je tamo u agenciji, gde su pare otišle, za koju političku kampanju, za koje svrhe itd, ali neće. Zato je ovde najbolje rešenje za te političke stranke koje su na vlasti – napraviće agenciju, odatle će uzimati pare. Dosta je bilo od onih političara od kojih je bolela glava. Ja bih samo predložio sledeće: dajte, gospodo, iz drugih političkih stranaka, neka se finansiraju od sredstava od članarina i neka se finansiraju po onom Zakonu o finansiranju političkih stranaka, kao što to radi SRS.
Reč ima narodni poslanik Momir Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, koliko Vlada Srbije ozbiljno shvata parlament pokazuje nam slika iz ovog prvog reda. Dinkić, ministar finansija, nije našao za shodno da dođe danas i da brani ovaj zakonski projekat, a i ovaj neidentifikovani ode, verovatno je otišao da kupi Dinkiću notnu svesku za neka buduća komponovanja. Međutim, mi ćemo raditi u skladu sa Poslovnikom i u skladu sa amandmanima, bez obzira na to da li Vlada Srbije, da li će pojedini ministri, predstavnici određenih ministarstava naći za shodno da dođu ovde i da sede. Narodni poslanik Srpske radikalne stranke Gačević podneo je amandman na član 12. Pošto ste zakamuflirali da će ovo biti privatno preduzeće, ta agencija, akcionarsko društvo, dakle, nikakva vladina institucija, državna institucija, jedina veza između ove institucije i Vlade će biti u tome što će država morati 25 miliona evra da da kao inicijalni kapital i da stane iza ovoga i da odgovara, jer sutradan kada se pokrade fond te agencije na ovaj ili na onaj način... Postoje razni načini, ali verujte mi, ovi iz Ministarstva finansija sve načine znaju; trebalo je popuniti ovu sveščicu koja treba da se zove zakon i još nekim novim članovima da bi se zatrpalo ovo o čemu smo malopre govorili. Član 12. zakona glasi: "Agencija podnosi redovni godišnji izveštaj o svom poslovanju Vladi Republike Srbije, a vanredni izveštaj po zahtevu Vlade". Član 13 kaže: "Agencija vodi poslovne knjige, sastavlja i podnosi računovodstvene izveštaje i izveštaje o poslovanju, u skladu sa zakonom kojim se uređuje računovodstvo i revizija". Dame i gospodo narodni poslanici, da li ijedna institucija u svom zakonu stavlja da je obavezno da vodi knjige, jer normalno je da vodi knjige i to je Zakonom o računovodstvu i reviziji regulisano. Ovaj član i još mnogi članovi iz ovog predloga su apsolutno nepotrebni. U predlogu se ništa neće ni dodati ni oduzeti kada bi se ovaj član brisao. Mi iz SRS-a nismo tražili samo ovaj član da se briše. Mi tražimo od Vlade Srbije da se jednom uzme u pamet i da prestane da maltretira i parlament i građane Srbije ovakvim nebuloznim zakonskim predlozima. Dame i gospodo narodni poslanici, očekujem, ali stvarno očekujem, da u danu za glasanje ovaj zakonski projekat i ona dva-tri predloga zakona o kojima smo juče razgovarali ne usvojimo, jer ovo bi bila bruka za parlament ako ovakav zakon usvojimo.
Zahvaljujem se gospodinu Markoviću. Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Darko Glišić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Dobar je povod, s obzirom da se u jednom paketu razmatra sedam-osam zakona koji se tretiraju kao Dinkićev paket propisa kojim se nešto navodno sređuje, odnosno uništava. Mi smo juče i u prepodnevnoj raspravi pričali o tome, kada je u pitanju određivanje revizora kod banaka i kod osiguravajućih društava i one agencije, da je u jednom od tih propisa bila jedna odredba gde NBS daje saglasnost na izbor revizora. To se pravdalo nekim argumentima, da ne ulazim sada u to. Član 14. Predloga zakona glasi: "Revizija poslovanja Agencije obavlja se u skladu sa zakonom kojim se uređuje računovodstvo i revizija. Revizija iz stava 1. ovog člana može biti redovna i vanredna. Redovna revizija obavlja se za svaku godinu, a vanredna na zahtev ministarstva nadležnog za poslove finansija". Nije mi jasno zašto Ministarstvo finansija. Dalje se kaže: "Izveštaj o obavljenoj reviziji dostavlja se Vladi". Ko određuje revizora? Verovatno organi agencije, jer oni samostalno biraju revizora. Kako se određuje revizor, za koja pravna lica? Tu je vrlo važna podela iz Zakona o računovodstvu na mala, velika i srednja preduzeća. Zašto u ovako značajnoj agenciji nije sadržana odredba da NBS daje saglasnost na odluku o izboru revizora odnosno revizorske kuće? Zašto to ovde nije značajno, a kod onih propisa koji se tiču osiguranja depozita i izmena Zakona o osiguravajućim društvima, izmena Zakona o bankama i drugim finansijskim organizacijama je bilo neophodno da Narodna banka odredi koja to revizorska kuća ispunjava dodatne kriterijume da bi imala taj bonitet i ozbiljnost da se bavi poslovima revizije. Znači sve ove zakone smo tretirali kao jedan paket. Kada smo to rasprostrli na sto, uporedili oblasti i napravili fuziju tih oblasti iz svih zakona, da vidimo kojom se logikom rukovodio neko, došli smo do zaključka da je opredeljenje za ovakva rešenja bilo u tome ko ima faktičku vlast nad nekom od ovih institucija. Kasnije ćete videti u ovim sledećim članovima, organi agencije su skupština, upravni odbor i izvršni odbor. To odudara od neke organizacije koja je karakteristična za javne agencije, gde je bio pre svega taj upravni odbor i direktor. Kod upravnog odbora Agencije za osiguranje depozita imali smo sedam članova tog upravnog odbora, od toga su tri po funkciji. Ovde nije prisutno to opredeljenje da članovi upravnog odbora budu ljudi po funkciji. Zar je moguće da Mlađana Dinkića pro forme ovo ne interesuje? Ne interesuje ga iz prostog razloga što je on za sebe u stavu 3. člana 14. rekao: "Redovna revizija obavlja se za svaku godinu, a vanredna na zahtev ministarstva nadležnog za poslove finansija". On može da naloži obaveznu reviziju. Iznenađen sam, jer u zakonu koji reguliše reviziju i računovodstvo ne postoje te obavezne revizije, odnosno postoje obavezne revizije na kraju godine, postoje vanredne revizije na zahtev pravnog lica, ali ne ovakav oblik vanrednih revizija na zahtev ministra; a zašto ministra, kada nema nijedne odredbe koja govori o tome ko vrši kontrolu poslovanja, nadzor itd. Pošto nema predlagača, obavestite ga, dok pravi ovaj rebalans, muči se tamo sa sendvičima, da mu članovi 13. i 14. Predloga zakona nisu bili potrebni. Zašto? Član 13. govori o tome da treba da se vode poslovne knjige. To je obaveza svakog pravnog lica. Ako je pravno lice organizovano kao akcionarsko društvo, ima zakonsku obavezu da vodi poslovne knjige, nema potrebe da se to ubacuje u zakon o agenciji. Ako je u pitanju revizija i kontrola poslovanja, utvrđivanja boniteta, provera bilansa stanja i uspeha putem revizorske kuće, to je obaveza koja postoji po drugom zakonu, koja se tiče samog statusa pravnog lica i delatnosti kojom se to lice bavi i njegovog položaja, da li je veliko, srednje ili malo preduzeće. Po ovim kriterijumima, u smislu računovodstva to bi bilo veliko preduzeće, gde postoji obaveza redovne godišnje i obavezne revizije. Dakle, ove odredbe njemu nisu potrebne. Postoji potreba da ako se nešto pravi to ne može da se napravi sa pet ili šest članova, nego 24, jer to onda deluje mnogo ozbiljnije. Dakle, sam broj članova ukazuje da to izgleda ozbiljnije, a u suštini, to je sve prazno, nedorečeno, sa puno odredbi koje nemaju nikakav smisao u kontekstu onoga što treba da se reši ovim zakonom. Ovaj zakon je u stvari osnivački akt, u skladu sa idejom Mlađana Dinkića da te poslove treba da obavlja neka agencija. To je domet ovoga. U konkretnim članovima smo ukazali na sve propuste i rupe koje postoje u jednom ovakvom predlogu zakona, koji će biti dosta konfuzan, ali ideološki pogrešan. Ako neko ima nameru da poboljša naš izvoz, da omogući firmama koje se bave spoljnotrgovinskim prometom, koje izvoze svoju robu, da im olakša, da im pomogne da što pre obezbede neki dugoročniji kredit za te poslove, da se finansira izvoz, da budu kurentni sa cenom na inostranom tržištu, onda je ovo pogrešan put. Ceo koncept ovog zakona podrazumeva da je ovo nešto što bi se nazvala petina od ukupnog posla spoljnotrgovinskog prometa. Banka je opet nezaobilazna u ovom poslu. U svakom konkretnom poslu koji bi oni finansirali na bazi ovog zakona poslovna banka je nezaobilazna, da li kao institucija preko koje se vrši plaćanje, da li kao institucija preko koje se vrši kreditiranje poslova pripreme odnosno proizvodnje i obezbeđenja robe za izvoz. Ako je već to tako, zašto agencija, jer ona može samo da poveća trošak, da umnoži administraciju. Čim postoji tako velika administracija znači da je neminovna selekcija. Čim se javi selekcija, selektivni pristup, i sami znate – daleko od oka, daleko od srca. Znači, vi koji želite da radite ovaj posao, pohrlite svi u G17 plus, uzmite te pristupnice što pre. Možete da računate na ovih 12,5 miliona ako se posle rebalansa izdvoje ta sredstva, ali da znate, to je samo osnivački kapital, ali to nije ni deo onih sredstava koja su potrebna za normalni rad. Priča se o tome da su 12,5 miliona velika sredstva. To nisu nikakva sredstva ako bi se sa tim sredstvima obezbedila sigurnost finansiranja spoljnotrgovinskog prometa. Da ne licitiram, malo ozbiljniji posao spoljnotrgovinskog prometa prevazilazi najmanje dva ili tri puta ovaj iznos i to već rade neke naše firme. Ako neko misli da se na ovaj način pomaže malim i srednjim preduzećima da ozbiljnije krenu u neki izvozni posao, ne pomaže se. Ovo je pucanj u prazno, kao što je bio onaj pucanj 2001. godine – za toliko i toliko meseci stan na kredit, za toliko i toliko meseci kola, za toliko i toliko meseci dete u inostranstvu, vrtele se reklame dva meseca i sada zabrana, niko ne sme da ponovi te reklame da se građani ne bi podsetili kakva su sve obećanja bila na početku 2001. godine. Isto vam je i sa Garancijskim fondom za osiguranje stambenih kredita, korporacijom, ko će da se seti više kako je to atomizirano; sve je to mrtvo slovo na papiru, da bi se mahalo, da bi se ovde Narodna skupština bavila ovim pitanjima, a ne da se danas postavi pitanje šta je sa dizelom, šta je sa poljoprivredom, otkupom, preduzećima, privatizacijom, gde su pare sa Kipra, šta je sa cenom električne struje. Vidite i sami, Narodna skupština je marginalizovana, jer se bavi perifernim stvarima, onim stvarima koje u ovom trenutku apsolutno ne interesuju narod. Tu su mediji uspeli, i ovi Tadićevi i ovi drugi mediji, kao i ovi novinari u hodniku. Oni u Narodnoj skupštini pitaju poslanika da komentariše nešto što se dešava na 500 ili 1000 kilometara odavde. Na taj način mi postajemo ovde marginalci. Narod koji prati ovaj prenos s pravom kaže – šta ovijadnici pričaju, kao da ne žive u Srbiji, ne znaju šta je preče u Srbiji; u Prokuplju sigurno da se zameni crep, u Jaši Tomiću da se napokon naprave kuće, ovi koji idu prema Čačku i drugim mestima da se sredi put, poljoprivreda, cena. O tome ne pričamo, jer je neko osmislio da ovu skupštinu još više ogadi građanima Republike Srbije, da vlada nekim svojim kolosekom i da idu nevladine organizacije drugim kolosekom, a jedini orijentisani u vremenu i prostoru su finansijski lobisti, na čelu sa Mlađanom Dinkićem.
Zahvaljujem se, gospodine Krasiću, mada, kada se pomene – Indijanci, to nije uvreda, jer su se Indijanci borili za život. Prema tome, poslanici se bore za život građana. Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik Jovan Daja. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Jovan Daja.
Dame i gospodo narodni poslanici, ispred Srpske radikalne stranke podneo sam amandman na član 15. Predloga zakona o Agenciji za osiguranje i finansiranje izvoza Republike Srbije. Amandman glasi: "Član 15. briše se". Amandman podnosim zbog principijelnog stava Srpske radikalne stranke protiv formiranja paralelnih organa vlasti. Da bi se podsticao i unapređivao izvoz i razvoj ekonomskih odnosa Republike Srbije sa inostranstvom potrebno je da Vlada Republike Srbije stvori uslove za oživljavanje privrede. Tu pre svega mislim na davanje povoljnih kredita za mala i srednja preduzeća, kao i za poljoprivredne proizvođače koji bi kupovali nove mašine, nove traktore, nove priključne poljoprivredne mašine, nabavili repromaterijal, sa ciljem povećanja proizvodnje i stvaranja tržišnih viškova robe koji bi se izvozili na tržište istočne Evrope. Pre neki dan su me zvali malinari iz Valjeva. Ljudi su u teškoj situaciji, kažu da je malina rodila dobro, da je dobrog kvaliteta, ali da niko malinu ne otkupljuje i da na otkup čekaju već pet dana. Po ceni od 20 dinara malinu niko neće da otkupi. Ista je ili slična situacija i sa pšenicom u Vojvodini. Znate da je počela žetva, pšenica se ne otkupljuje, nema organizovanog otkupa, Vlada nije odredila cenu pšenice. Tržne viškove će u ovoj situaciji da otkupe tajkuni, koji će ove poljoprivredne proizvode da izvezu i oni će uzeti kajmak, a poljoprivredni proizvođači će u ovoj situaciji proći najgore. Ne zna se ni kada će ona biti isplaćena. Zbog toga je formiranje ove agencije farsa i još jedno zgodno mesto za uhlebljenje vaših stranačkih aktivista. Hvala.
Zahvaljujem se, gospodine Daja. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Đorđević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa SRS je principijelno zastupala stav zašto je pogubno po građane Srbije da se formiraju paralelni sistemi vlasti. Vlada Republike Srbije, praksa je pokazala, upravo kao i na ovom članu 15, tako i na svim članovima ovog predloga zakona, umnožava formiranjem agencija administrativni aparat, pravdajući to u obrazloženju razlozima za donošenje jednog ovakvog zakonskog rešenja u formiranju Agencije. Onda kaže, pravda se, pošto smo zemlja u tranziciji, da ne nabrajam dalje. Suština je da Predlog ovog zakona, kao i mnogi zakonski predlozi koje je Vlada Republike Srbija podnosila Narodnoj skupštini, upravo ima za cilj, ono što je rekao gospodin Krasić, da se građanima Srbije ogadi ovaj parlament itd. Suština naših predloga i onoga što smo predlagali ovoj Narodnoj skupštini suprotna je onome što je Vlada Republike Srbije kao zakonske predloge podnosila Narodnoj skupštini i što je vaša poslanička većina u ovoj skupštini usvajala a što će biti upravo na štetu građana Srbije. Recimo, u ovom članu 15. se kaže: ″Organi Agencije su: skupština, upravni odbor i izvršni odbor.″ Zašto nema nadzornog odbora? Ali, ako govorimo o tome da se izdvajaju sredstva od 25 miliona evra, ona naravno nisu mala, to su sredstva upravo od građana Republike Srbije. Kada se donosio budžet za ovu godinu, mi smo, kao najjača opoziciona politička partija, glasali protiv budžeta. To posebno hoću da podvučem. Vi ste govorili da je to restriktivni budžet, a pri tome ovo nije jedina agencija koju će formirati Vlada Republike Srbije. Na taj način sve svaljujete na građane Srbije, kao da ne živite u vremenu i prostoru u kome se danas građani Srbije nalaze. Građani Srbije danas teško žive. Građani Srbije su gladni. Ne vodite računa o tome da je privreda potpuno stala, da kada izađete van Beograda ništa ne funkcioniše. Cilj ove vlade je trebalo da bude da građani žive bolje nego što su živeli dok niste formirali tu vladu. Znači, sva ona izborna obećanja koja ste davali u predizbornoj kampanji ste zaboravili. Formiraju se agencije, donose se zakoni u ovoj skupštini kvantitativne prirode, govori se stalno o tome kako je ova skupština donela nekoliko desetina zakonskih predloga. Koji su od tih zakonskih predloga primenljivi u praksi, to je suština. Srpska radikalna stranka se principijelno zalaže protiv formiranja paralelnih sistema vlasti. Ako je Vlada Republike Srbije izvršna vlast, a Narodna skupština kao zakonodavna vlast, onda ne postoji nikakav razlog da se formiraju agencije kao paralelni organi izvršne vlasti. To je apsolutno stav Srpske radikalne stranke. Na taj način se sve to svaljuje na teret građana Srbije koji danas teško žive. Mi iz SRS-a se nadamo da će vrlo brzo biti raspisani izbori na svim nivoima, da ćemo apsolutno sve ono što ste donosili u ovoj skupštini, na štetu građana Srbije, ispraviti. Amandmanima na vaše zakonske predloge smo pokušavali da popravimo neka od zakonskih rešenja, da budu bolja. Što se tiče ovog predloga zakona, ovo je još jedan u nizu zakonskih predloga sa kojima se SRS apsolutno ne može složiti.
Zahvaljujem se, gospodine Đorđeviću. Reč ima narodni poslanik Miljko Četrović. Izvolite, gospodine Četroviću.
Poštovani narodni poslanici, evo, poslanik iz vladajuće većine pita koji je ovo amandman. Tako oni pažljivo prate zasedanje i tok rada Narodne skupštine, ali mi poslanici Srpske radikalne stranke argumentovano od člana do člana dokazujemo bespredmetnost ovog zakona i pogubnost posledica ovakvog zakona. Dokaz je da će ovo akcionarsko društvo, nazvano agencija za osiguranje i finansiranje izvoza Republike Srbije, dobiti iz budžeta Republike Srbije, odnosno od građana Srbije će se uzeti 12,5 miliona evra za početak, a videćemo kako će stvari dalje ići, ako uopšte ovo akcionarsko društvo zaživi. Odredbe čl. od 15. do 21. ovog predloga zakona, sprega ili namera predlagača – ko čini skupštinu, upravni odbor, izvršni odbor, a suština je ovih odredbi da te organe treba da sačinjavaju oni koje predloži Vlada Republike Srbije kao ovlašćene predstavnike, da će upravni odbor opet Vlada predložiti, jer ona je faktički skupština ovog akcionarskog društva i dođosmo do suštine: da naša vlada, Vlada Republike Srbije posta agencija i akcionarsko društvo. Deo te vlade će biti agencija i akcionarsko društvo. Kada vidimo član 18, da upravni odbor ima predsednika, zamenika predsednika i tri člana, opet će Vlada kao skupština akcionarskog društva ili agencije odrediti taj upravni odbor i izabrati taj upravni odbor. Da li će to biti ministri, zamenici ministara ili pomoćnici ministara? Dao bog, imamo dosta zamenika u svakom resoru, a verovatno i ministar Dinkić pomoćnika, verovatno su to eksperti iz G17, pa i gospođa Vesna Džinić koja je bila u Agenciji za sanaciju i stečaj banaka, sada je ekspert za finansije, da usreći državu Srbiju i sve građane. Sledeće što je vrlo interesantno, pored člana 19. gde se navodi nadležnost upravnog odbora, kao što u prethodnom članu postoji nadležnost skupštine, jeste član 20: ″Upravni odbor bira članove izvršnog odbora.″ Znači, opet ti iz Vlade, posrednici ili određeni, biraju izvršni odbor. Sledeća odredba u članu 20: ″Članovi izvršnog odbora su izvršni direktori.″ Znači, automatski postaju izvršni direktori te agencije, tog akcionarskog društva. Član 21. jeste član, verovali ili ne, ako ima ovde ljudi koji mogu da razumeju da li je ovde moguće, ali izgleda da je moguće da se i ovako predloži: ″Predsednik izvršnog odbora je generalni direktor Agencije.″ Sledeća odredba: ″Generalnog direktora Agencije bira upravni odbor.″ Ako je već predsednik izvršnog odbora, on je generalni direktor i ko ga onda bira i zašto ga bira? Kada se sagledaju ove odredbe o organima ove agencije, odnosno akcionarskog društva, a koju će voditi Vlada Republike Srbije preko ovlašćenih predstavnika, jasno je šta je cilj ovog zakona i koje su namere: da se poslovi navodno izvoza, osiguranja izvoza vode preko Vlade Srbije. Praksa mnogih zemalja nije sigurno ovakva i, začudo, verovatno niste imali mogućnost, ministar Dinkić nije imao mogućnost da se pozove ni na jednu direktivu, ni na jednu preporuku Evropske unije, osim na Bernsku uniju - međunarodnu asocijaciju osiguravača izvoznih kredita. Ovo je delo i pokazivanje sposobnosti i uma samog ministra i njegovih saradnika, sa ovakvim zakonom, sa ovakvim odredbama o organu koji će rukovoditi ovom agencijom, odnosno osiguravajućim društvom. Država Srbija ili bivša Jugoslavija imala je specijalizovane banke, što je navedeno u obrazloženju, a posao izvoza pored specijalizovane banke nemoguće je organizovati i voditi bez direktnog učešća poslovnih banaka. Poslovne banke faktički su te koje preko dela svojih sredstava treba da pomognu izvoz, preko kreditnih linija koje direktno korespondentski uspostavljaju sa stranim bankama, ali nažalost, kao što smo govorili u prepodnevnoj raspravi, mi u suštini nemamo prave poslovne banke koje rade u smislu banaka, u korist privrede i građana. Naprotiv, to su mafijaške banke koje ne interesuje niti izvoz, niti priprema izvoza, niti uopšte poslovi privrede. ″Jubmes banka″ je privatizovana i postala je sada privatna banka. Ko je i na koji način tu državnu banku, izvoznu banku, privatizovao, to niko živi ne zna. To je rađeno iza svetla javnosti, kao što je i drugi deo banaka koje su formirane; jedan primer je ″Ju garant banka″, koju je vojni servis Narodne banke Srbije pretvorio u privatnu banku. To je samo dokaz kako se otima bankarski prostor na teritoriji Srbije. A, ovo što je ovde predloženo, od člana 15. do člana 21, o organima ove agencije, odnosno akcionarskog društva, jasno govori ko će raspolagati sa ovih 12,5 miliona evra ili 25, a verovatno će se u nekom narednom predlaganju budžeta za 2006. godinu ovde dodati još sredstava, pa će sigurno ova agencija, odnosno akcionarsko društvo od dela Vlade Republike Srbije biti likvidno i rentabilno u svom poslovanju, ne u interesu niti građana Srbije, niti privrede Srbije, niti izvoza Srbije, nego u interesu tih koji će voditi ovo akcionarsko društvo. Zbog toga je Srpska radikalna stranka predložila brisanje svih prethodnih članova, pa i ovog člana koji je ovde na dnevnom redu.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Stevica Deđanski. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor predlaže da se amandman odbije. Reč ima narodni poslanik Stevica Deđanski.
Dame i gospodo narodni poslanici, kao što pretpostavljate, na član 16. podnet je amandman Srpske radikalne stranke koji takođe glasi – briše se. Morao bih da nastavim u daljem objašnjavanju zašto je to tako. Na početku današnje sednice predsednik poslaničke grupe DSS je izašao i rekao da nije shvatio zašto mi ovo radimo, i meni je jako žao, ali ovde je rekao da se obraća javnosti, pa se iz tog razloga i ja obraćam javnosti, jer očigledno je da on to ne shvata, a samim tim i vi, pošto vas on predstavlja. Amandman je na Predlog zakona o agenciji za osiguranje i finansiranje izvoza. Moramo da kažemo principijelan stav, koji ste čak i vi u proteklom periodu imali, ali ste ga očigledno zaboravili, da su agencije višak i da su agencije pravljene da bi mogla da se premošćavaju ministarstva, da se zapošljavaju kadrovi stranaka itd. Znači, vi ste prihvatili to isto, iako u današnjoj Vladi u tim agencijama koje su ostale pri vašim ministarstvima bivši ministri i bivša vlast ovih žutih i dalje pokušava i uspeva da vas opstruiše i da zaustavi rad vaših ministarstava. Vi verovatno pokušavate to zbog skorog kraja Vlade, pa očekujete da ćete preko toga moći i vi da sabotirate rad neke buduće vlade, ali moram da vas obavestim da je sledeća vlada vlada Srpske radikalne stranke i da ćemo mi te agencije ukinuti, tako da vam je džabe trud. Pošto se govori ovde o izvozu, da pređemo na stvar, moram da vam kažem da je cela situacija problematična, jer prvo i osnovno – vi ste nas još dodatno zadužili na sve ono što smo bili dužni. Problem samog izvoza je veliki, a već smo čuli nekoliko puta da i nemamo šta da izvezemo, zato što je proizvodnja loša i ništa se ne pokreće i ne funkcioniše; i da hoćemo da nešto izvezemo, nemamo šta. Znate i sami, poražavajući je podatak, a taksativno ću nabrojati, šta je u proteklom periodu uvezeno: počev od mesa, pa smo imali u 2003. godini problem da je cena mesa žive vage bila toliko mala da se seljacima nije ni isplatilo da drže svinje, a zato smo uvezli gomilu toga; uvozili smo paradajz, mleko, iako imamo rezerve mleka. Takođe, imam prijatelje koji rade u konditorskoj industriji koji su mi rekli, recimo, da, pored naše zemlje i plodnosti, uvoze lešnik. A, prošle godine su uvozili šljivovicu, što je za mene i nas ovde u Srbiji poražavajuće. Znači, uvozi se, a sada se podno Kopaonika, ovaj deo oko Brusa, prodaje na veliko i otkupljuje se šljivovica po 50 dinara. To je sve a propo ovog što smo pričali. Znači 50 dinara plaćamo seljaku šljivovicu, 30 malinu, 15 višnju. Pokušavamo i ono zadnje što funkcioniše u državi da uništimo. Za neko ozbiljnije pokretanje bilo kakve proizvodnje potreban je neki novac, a kao što znate, u proteklom periodu smo pričali, krediti su katastrofalni i nikom se ne isplati da pod tim uslovima uzima kredit i samim tim nema ni naznaka da će proizvodnja početi u bilo kom obliku. Samim tim što sve ovo sada radimo i što osnivamo neke agencije, pričamo o raznim zakonima koji u principu ne dotiču veći deo stanovništva, zamagljujemo stvarnost i ne pričamo o stvarima koje narod interesuje, o gorućim problemima koji stoje i mislim da se to radi svesno i namerno. Možda vi lično ne znate ništa, ali to nije važno, vi ovako tu sedite, dođete ujutro da se otvori sednica i posle više niste obavezni po Poslovniku da budete tu. Građani Srbije imaju problem, poskupelo je gorivo, ne znam da li je to neko čuo u proteklom periodu da nema dizela, da je problem da usred žetve nema dizela, i da se zatvaraju banke i dalje kao što su se zatvarale u proteklom periodu za vreme ″žute″ vlade. Sada je samo malo manje žuta, ali je to to. Privreda se samim tim uništava. Čuli smo u proteklom zakonu, a vezano za osiguravajuća društva, zatvaraju se osiguravajuća društva; trgovina strujom i dalje cveta, novac se preliva iz jednih džepova u druge džepove, lopovluk se nalazi gde god ima para, a da ne govorimo sada o pripremi ostalih banaka, DDOR-a, NIS-a, ŽTP-a, Elektroprivrede da se prodaju tajkunima ove i bivše vlade. Otprilike je to sve isto, samo su se malo promenili sponzori i oni koji to koriste. O tome da ne govorimo. Vi se trudite da ne govorimo o tome da se građanima, i to vrlo uskoro, koliko čujem (a neka gospoda komentarišu kao da ovo nije tema), sprema da idu u penziju sa 65, 70 ili 80 godina, a otprilike tako će se rešiti problem verovatno i nezaposlenih i penzionog sistema. Čuli smo u proteklom periodu da ste radnike osujetili skroz da nemaju čak ni kome da se žale; a ako dobiju otkaz samo mogu da se pozdrave sa šefom. To sam rekao i prošli put, to vam ponovo kažem, vi ne možete vaše komšije da pogledate u oči i to vam garantujem.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Miloš Dišić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Miloš Dišić.
Dame i gospodo narodni poslanici, kao i svim amandmanima do sada, predlažemo i ovim amandmanom da se član briše. Razlog tome je zato što je zakon loš, a da ste odmah prihvatili naše sugestije, mi danas ovde ne bismo govorili o ovom zakonu. Ovo je još jedna pljačka u nizu pljački građana Srbije. Građani Srbije su navikli na ovako nešto. I, u svemu tome što je dobro, oni znaju da je Srpska radikalna stranka bila uz građane Srbije i ostaće do kraja da se bori i zaštiti njihove interese. Mogu da kažem da je ova agencija još jedna u nizu pljački i ovde kroz sva ova objašnjenja i obrazloženja koja ste dali vidite i sami da branite nešto što već postoji. Postoje i fondovi i agencije koje se bave ovim poslom, a danas otvaramo još jednu agenciju kako bismo zaposlili naše partijske prijatelje, a u stvari vaše partijske prijatelje koji bi dobili posao, jer nemaju drugo šta da rade, a vaše stranke propadaju i ostaju bez nekog posla na drugim stranama i treba da nađu uhlebljenje. Ovde nam navodite primer da ako se osnuju ove agencije desiće se ekspanzija u raznim vidovima, a posebno za ovu agenciju, da će biti ekspanzije u izvozu, a na drugoj strani govorite kako neće biti konkurentna sa drugim agencijama i fondom koji postoji kod savezne države, dok je bila ona savezna država, da ona neće biti konkurentna. Ako već mislite tako, gospodo, onda je trebalo ova agencija ili da se osnuje i da ostane samo jedna ili ove prethodno ugasiti, a te ljude prebaciti u ovu agenciju i ova agencija neka radi ono što zamišljate i ono što predviđate. Ovako se stvorio još jedan preduslov za pljačku, što nije čudo. Ovde su svi pominjali da je malina danas 30 dinara, a mogu da vam kažem da je malina na Kopaoniku 25 dinara i da se nakupci utrkuju ko će dati manje i da seljaci bukvalno moraju da pogase svoja poljoprivredna dobra kako više ne bi doživljavali poniženja. Vlada se time ne bavi, nego se bavi nečim što apsolutno ide na njenu korist, a to je pljačka, još jedna pljačka u nizu. Kroz razne pljačke koje su se do sada dešavale, preko EPS-a, struje, Kolesara i Janjuševića i drugih stvari i da svaki zakon ima neku svoju agenciju, evo, svedoci smo danas ovde da se još jedna agencija u nizu stvara, a sve zbog toga da bi se zaposlili partijski prijatelji i partijske kolege. Ova agencija predviđena je skoro kao neko ministarstvo, pa se u članu 17, na koji sam podneo amandman, daje pod rednim brojevima od 1. do 11. šta to upravo agencija treba da radi i čime da se bavi. Ne treba ovo da radimo, treba da radimo dobre i poštene stvari, stvari kojima će država imati dosta uticaja da stvori dobre uslove za rad male privrede, velike privrede i poljoprivrede, a onda će stranci da se utrkuju i kupuju naše dobre proizvode. Potrebno je da se stvore dobri uslovi za izvoz i da ne bude preko ovih agencija i da se na ovaj način pljačka sve što se stvara u ovoj državi. Gospodinu ministru Dinkiću sam nudio ovde neki materijal iz opštine Inđija i on to nije hteo da pogleda. Tu bi spasili dosta novca i kroz te novce koje bi spasio mogli bi da se finansiraju i drugi poslovi, a ne samo ovakve agencije. Za divno čudo, ne znam šta DSS čini i u kom je ministarstvu i da li tamo ima ovakvih agencija, ali uglavnom se sve agencije osnivaju tamo gde je G17 u ministarstvima i kroz te zakone oni pokušavaju da ovo malo njihovih članova što je ostalo zaposle i da, eto, stranka ima najviše koristi od toga, a ne država. Država ni u kom slučaju neće imati koristi, ovo je promašaj za državu. Zato vas molimo, dok je vreme, povucite zakon i da se ne stvaraju ovakve agencije i pljačke. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Momčilo Duvnjak. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Momčilo Duvnjak. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, podnosim amandman na Predlog zakona o agenciji za osiguranje i finansiranje izvoza Republike Srbije na član 18. i predlažem da se taj član 18. briše. Ovo je još jedan promašaj Vlade Republike Srbije. Kada je vršen izbor govorilo se o racionalizaciji, štednji, oživljavanju privrede koja je u kolapsu, većem životnom standardu, novom zapošljavanju itd. Od svega toga skoro da nema ništa. Iz dana u dan mi smo u sve težoj situaciji i nezadovoljstvo građana Srbije je sve veće. Umesto da Vlada jača postojeće institucije sistema, ona ih omalovažava i diskredituje. Pored postojećih ministarstava Vlada za svaku oblast formira paralelne organe vlasti i osniva raznorazne agencije koje padaju na teret osiromašenih građana. To je slučaj i sa agencijom za osiguranje i finansiranje izvoza Republike Srbije. Smatram da je to obična farsa i još jedno zgodno mesto za uhlebljenje aktivista vladajuće koalicije. Zbog toga se pitam šta će raditi Ministarstvo za ekonomske odnose sa inostranstvom, Ministarstvo finansija, Privredna komora Srbija i drugi državni postojeći organi? Zar stvarno nemamo preča posla i da usvajamo sistemske zakone? Ovako ćemo, usvajanjem ovog zakona, izdvojiti 25 miliona evra za osnivanje ove agencije. Čiji je to novac? Da li je to novo zaduživanje ili ćemo to skidati sa grbače radnika i seljaka? Takođe, sredstva za rad ove agencije obezbediće se iz donacija, kredita, kao da nemamo preča posla i da ulažemo ta sredstva u naša preduzeća i oživljavanje posrnule privrede. Iz ovih i drugih razloga, o čemu govore poslanici SRS-a, ovaj zakon i ova agencija nam nisu potrebni, jer sigurno da srpski radikali u organima agencije neće učestvovati, niti će glasati za ovaj zakon. Na kraju, moram da pitam ove finansijske moćnike, Vladu Srbije, naročito ministra koji nije tu – da li su upoznati sa stanjem u Poreskoj upravi prihoda u Kruševcu? Tražim da se sve ovo što ću navesti ispita. U Upravi prihoda u Kruševcu u stalnom radnom odnosu je primljeno osam novih radnika sa visokom školom, i to 25. maja 2005. godine. Svi su morali da imaju položen državni ispit, a nisu. Po zakonu, svi su morali da imaju pravni ili ekonomski fakultet, ali nisu. Od njih je neko imao završen i fakultet "Megatrend". Jedino su svi članovi G17. Odmah posle toga, 30. juna 2005. godine, dva radnika koja su stručna, imaju iza sebe rezultate, i po troje dece, sa 10 godina radnog staža, proglašavaju se viškom ili, kako to oni zovu, smanjenim obimom posla. Ovo je neverovatno. Ako nema posla, valjda prvo dobijaju otkaz oni koje ste zaposlili nezakonito i koji ne ispunjavaju zakonom propisane uslove. Direktor Poreske uprave u Kruševcu je gospodin Ivan Spasojević. On je član i DSS i G17. Tako mu verovatno odgovara. Brat i otac mu imaju privatne firme. Brat mu ima privatnu građevinsku firmu koja se bavi izradom i prodajom stanova, platio je porez za zadnje četiri godine 72.000 dinara. Vidite šta je tu i kako.
Da li još neko želi reč? Ne. Na član 19. amandman je podneo narodni poslanik Goran Dunjić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Da, narodni poslanik Zoran Krasić.
Iskoristiću ovu priliku da povodom amandmana na član 19. obuhvatim i članove 20, 21, 22, 23. i 24, jer poslanici SRS procenjuju da nema potrebe više da obrazlažemo ove amandmane. Mi smo o ovom predlogu zakona sasvim dovoljno rekli, skrenuli pažnju na sve opasnosti i ujedno skrenuli pažnju na ono što je nedozvoljeno, a ovim zakonom se prikriva i promoviše, ne samo kao politički stav, nego i interes jedne velike grupacije. Radi javnosti, članom 19. su propisani poslovi iz nadležnosti upravnog odbora agencije. Članom 20. je propisano da upravni odbor bira izvršni odbor i da izvršni odbor čine izvršni direktori, ne zna se ni broj, ali nije ni bitno, s obzirom da se sve to precizira statutom. Članom 21. je propisano nešto pogrešno, ali obrnutim redom reči, pa se kaže: "Predsednik izvršnog odbora je generalni direktor Agencije". Ispravnije je bilo da se kaže da je generalni direktor Agencije istovremeno i predsednik izvršnog odbora, ali to i nije tako veliki propust u odnosu na suštinske nedostatke ovog predloga zakona. Član 22. reguliše šta su to opšti akti. Pre svega, to su statut i drugi akti kojima se na opšti način uređuju pitanja bitna za rad Agencije. Pogrešna formulacija. Trebalo je da se kaže – način poslovanja, ali nema veze. U članu 23. je navedeno šta sve statut sadrži, stereotipna ovlašćenja. Član 24, završne odredbe, da ovaj zakon stupa na snagu osmog dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku Republike Srbije". Na sve ove članove smo podneli amandmane. Naravno, tražimo da se ovi članovi brišu. Amandmani su i pravno mogući, kao što je ne samo moguće, nego i potrebno da se ovaj zakon ne donese. Osim što SRS osporava ovaj predlog zakona, i neke druge stranke su osporavale u načelnoj raspravi i povodom jednog jedinog amandmana koji je podnet na ovaj predlog zakona od strane jedne druge političke stranke. I ta politička stranka je predložila da Vlada povuče iz procedure ovaj predlog zakona, jer ovo ne liči ni na šta. Imajući u vidu ove brojne razloge koje smo naveli,argumentaciju, konkretno utvrdili neke činjenice: da je ovaj zakon mrtvo slovo na papiru kojim će neko samo da se reklamira i da maše, ali bogami i da završava neke privatne poslove unutar tačno, precizno određene interesne grupe, mi pozivamo sve poslanike da prilikom glasanja imaju u vidu sve što smo rekli o ovom predlogu zakona, da se ovi naši amandmani usvoje i da se ovaj zakon ne donese.
Da li još neko želi reč? Ne. Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Milomir Dunjić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor predlaže da se amandman odbije. Da li neko želi reč? Ne. Na član 21. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Đorđević. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor predlaže da se amandman odbije. Da li neko želi reč? Ne. Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik Miodrag Đorđević. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor predlaže da se amandman odbije. Da li neko želi reč? Ne. Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Tihomir Đuričić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Ne. Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Živkov. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor predlaže da se amandman odbije. Da li neko želi reč? Ne. Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Završavamo sa današnjim radom. Nastavljamo sutra u 10,00 časova. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Sedmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2005. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika konstatujem da sednici prisustvuje 86 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema utvrđeno da je u sali prisutno 87 narodnih poslanika, što je više od jedne trećine narodnih poslanika, i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju narodni poslanici Goran Knežević i Sava Urošević. Prelazimo na 15. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA ZAKONA O GARANCIJSKOM FONDU (pojedinosti) Primili ste izveštaje Odbora za finansije i Zakonodavnog odbora. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto na Predlog zakona nisu podneti amandmani, pre nego što zaključim pretres u pojedinostima da li predstavnik predlagača, on nije tu, želi da uzme reč. Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu i u celini. Prelazimo na 16. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O FINANSIJSKOM LIZINGU (pojedinosti) Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste izveštaje Odbora za finansije, Odbora za evropske integracije i Zakonodavnog odbora. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto na Predlog zakona nisu podneti amandmani, pre nego što zaključim pretres u pojedinostima... U stvari, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu i u celini. Prelazimo na 17. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O JAVNOM DUGU (pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Mita Avramov, Vjerica Radeta, Zoran Krasić, Nataša Jovanović, Zlatan Jovanović, Dragoljub Anastasovski, Zoran Antić, Veroljub Arsić, Suzana Grubješić, Igor Bečić, Branislav Blažić, Milorad Buha, Milan Veselinović, Živan Vladimirović, Boban Vojinović, Milivoje Vuković, Gordana Gajić, Rodoljub Gačević, Darko Glišić, Jovan Daja, Stevica Deđanski, Miloš Dišić, Momčilo Duvnjak, Goran Dunjić, Milomir Dunjić, Aleksandar Đorđević, Miodrag Đorđević, Tihomir Đuričić, Dragan Živkov, Stefan Zankov, Radiša Ilić, zajedno Ljiljana Nestorović i Meho Omerović, Branislav Janković, Petar Jojić, Srđo Komazec, Božidar Koprivica, Ljubomir Kragović, Jovan Todorović, Nenad Bogdanović, Blagoje Krajinović, Milorad Krstin, Bore Kutić, Nikola Lalić, Srboljub Marinković, Momir Marković, Vojislav Milajić, Dragoslav Milković, Vitomir Milošević, Igor Mirović, Milorad Mirčić, Nenad Mitrović, Miroslav Nedeljković, Tomislav Penezić, Sreto Perić, Vitomir Plužarević, Branislav Rankić, Sulejman Spaho, Lazar Čavić, kao i Odbor za finansije. Primili ste izveštaje Odbora za finansije i Zakonodavnog odbora, kao i mišljenje Vlade Republike Srbije o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Mita Avramov. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor predlaže da se ovaj amandman odbije. Da li neko želi reč? Izvolite, narodni poslanik Nataša Jovanović.