Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram sednicu Prvog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2001. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, današnjoj sednici prisustvuje 205 narodnih poslanika. Molim da se prebrojavanjem utvrdi broj prisutnih narodnih poslanika u sali. Konstatujem da je prebrojavanjem utvrđeno da je u sali prisutno 216 narodnih poslanika, i da, prema tome, postoji kvorum za rad Narodne skupštine. Poštovani narodni poslanici, uz saziv Prvog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2001. godini, koje je sazvano na zahtev grupe od 134 narodna poslanika Poslaničke grupe Demokratske opozicije Srbije, saglasno članu 79. stav 3. Ustava Republike Srbije i članu 162. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije dostavljen vam je zahtev za održavanje Prvog vanrednog zasedanja po hitnom postupku, sa utvrđenim dnevnim redom sadržanim u tom zahtevu. Kao što ste mogli da vidite, za prvo vanredno zasedanje Narodne skupštine Republike Srbije u 2001. godini, utvrđen je sledeći D n e v n i r e d 1. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o ministarstvima; 2. Predlog odluke o izmenama Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije; 3. Izbor potpredsednika Narodne skupštine Republike Srbije. Istovremeno, u zahtevu je predloženo da se navedene tačke, saglasno odredbama člana 157. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, razmatraju po hitnom postupku. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O MINISTARSTVIMA Primili ste Predlog zakona, koji je podneo narodni poslanik Čedomir Jovanović, predsednik Poslaničke grupe DOS-a. Primili ste amandmane koje su podneli narodni poslanici: Vojkan Tomić, Branislav Ivković, Dragan Tomić, Marko Ćulibrk, Zoran Radovanović i Branko Ružić. Primili ste izveštaj Zakonodavnog odbora, koji je prihvatio Predlog zakona u načelu i u pojedinostima. Primili ste izveštaj Odbora za pravosuđe i upravu, koji je prihvatio Predlog zakona u načelu. Otvaram načelni pretres. Ima reč narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo potpredsednici, uvaženi narodni poslanici, na početku današnje sednice želim vam uspešan rad. Pred nama je izuzetno važna tačka dnevnog reda do koje je veoma stalo Poslaničkoj grupi DOS-a, s obzirom da je ona proistekla iz većinskog demokratskog opredeljenja našeg društva, opredeljenja koje ide u prilog promenama. Kroz događaje koji su Demokratsku opoziciju doveli na vlast tokom septembra i decembra meseca i na demokratsku mirnu revoluciju početkom oktobra meseca, iskazana je potreba našeg društva za promenama. Mi smo to ozbiljno shvatili i odmah smo kroz Predlog zakona o ministarstvima započeli ozbiljan proces državnih reformi, s obzirom da se ovim zakonom ispunjavaju svi neophodni preduslovi za njegovo otpočinjanje. U stvari, ovim zakonom će biti prekinut period poluvekovnog državnog uređenja koje je stvorilo vlast koja je sama sebi bila svrha. Mi ne želimo da kroz ovaj zakono ministarstvima uđemo u polemiku sa predstavnicima drugih poslaničkih klubova, s obzirom da mislimoda su oni imali dovoljno prilike da ovom društvu pokažu koliko su sposobni da rešavaju probleme koji ga potresaju. Iza toga ćemo, posle mog uvodnog nastupa, mi saslušati vas i koristeći pravo koje nam je dala većina građana kroz izbore. Od vas očekujemo da korektnim odnosom prema nama uvažite činjenicu neophodnosti što skorijeg konstituisanja republičke vlade, o kojoj smo se dogovorili kroz konsultacije u poslaničkim klubovima i koja je opravdanje našeg zahteva o hitnom postupku sazivanja ove vanredne sednice i izglasavanja ovog zakona. U analizi Zakona o ministarstvima, koja je izvršena na radnim telima ovog parlamenta, izneti su izvesni amandmani. Ja u ime Poslaničke grupe Demokratske opozicije Srbije mogu da podržim jedan amandman gospodina Vojkana Tomića. O tome ćemo razgovarati tokom sednice. Drugi amandmani za nas nisu prihvatljivi, iako u njima ne prepoznajemo nikakvu lošu nameru, već, naprotiv, želju predstavnika poslaničkih klubova da se rad buduće vlade unapredi. Naš stav je da buduća republička vlada mora biti efikasna i ekonomična. Shodno jednom takvom razmišljanju mi smo izvršili rekonstrukciju republičke administracije. Preduslov konstituisanja republičke vlade jeste izglasavanje ovog zakona o ministarstvima. Pažljivom analizom radnog materijala koji smo pripremili vi ćete videti da mi nismo započeli korenit proces reformi u Ministarstvu unutrašnjih poslova, Ministarstvu kulture, Ministarstvu vera, Ministarstvu saobraćaja i telekomunikacija, Ministarstvu urbanizma i građevine, Ministarstvu ekonomije i finansija. Mislimo da kroz budući rad Parlamenta, kroz dogovor sa vama, kroz dogovor sa ministrima, u skladu sa interesima našeg društva, izvršimo neophodne zakonske izmene, kako bi ta ministarstva mogla da funkcionišu u skladu sa potrebama naše zemlje. U ovom trenutku smatramo da su najvažnije izmene koje su načinjene u Ministarstvu pravde i lokalne samouprave. Tu pre svega mislimo na činjenicu da će nova vlada sprovesti široku decentralizaciju Srbije, tako da će poslovi regulisanja lokalne samouprave biti bitno drugačiji nego što je to do sada bio slučaj. Do sada je Ministarstvo lokalne samouprave delovalo, po našem mišljenju, kao represivni i kontrolni organ. To je dovelo do ozbiljnih problema u našoj državi, čiji smo svedoci i mi sami. Ono se trudilo da spreči građane da ostvare svoja osnovna prava, a to osnovno pravo jeste pravo odlučivanja o sudbini. Potpuno su suspendovana prava lokalne samouprave i taj proces suspenzije je započet sa gubitkom lokalnih izbora 1996. godine. Mi nameravamo da započnemo proces reforme društva vraćajući široka prava lokalnoj samoupravi i tako nešto će biti prioritet ovog novog ministarstva. Objedinjavanjem Ministarstva pravde i lokalne samouprave stečeni su potrebni preduslovi, koji će dovesti do efikasnijeg i istovremeno ekonomičnog rada. Moram vas upoznati sa činjenicom da u republičkoj administraciji u ovom trenutku radi 40.000 službenika, da je većina njih pred penzijom, da je njihov rad, između ostalog, dovoljno kvalifikovano ocenila i sama naša izborna volja, koja je iskazana na izborima, koji su ostali za nama. Vođenje evidencije o udruženjima građana takođe će postati posao Ministarstva pravde, a ne policije, kao što je to bio slučaj do sada. Primeri zabrane nekih udruženja u prošlosti, kao što je bila zabrana registracije Studentske organizacije "Otpor", klasičan je primer zloupotrebe prava građana da se udružuju, koje im je Ustavom zagarantovano. Zbog toga to više neće raditi policija, nego Ministarstvo pravde. To Ministarstvo pravde ćemo kontrolisati kroz Odbor za pravosuđe i upravu. U tom odboruzastupljeni smo proprocionalno u ovom parlamentu. Mislim da je to demokratizacija postupka odlučivanja, rada, zakonodavnog odnosa prema svemu što reguliše naše društvo. Što se tiče Ministarstva za privredu i privatizaciju, ono je uvedeno na inicijativu budućeg ministra, sa čijim konceptom ćete biti upoznati detaljnije kroz ekspoze gospodina Đinđića i nastup samog ministra, a nama je to danas stavljeno kao preduslov razgovora ovde na Parlamentu. Ministarstvo za privredu i privatizaciju je novo ministarstvo, ono će obavljati poslove dosadašnjeg Ministarstva za industriju i Ministarstva za ekonomsku i vlasničku transformaciju ineke poslove, o kojima će vas najdirektnije upoznati sam ministar. DOS ne odvaja ta dva procesa, oni su za nas tesno povezani i zbog toga insistiramo da ovo ministarstvo ubuduće deluje objedinjeno. Privreda i privatizacija su tesno povezani i ovo ministarstvo neće brinuti samo o privredi i privrednom razvoju, već i o privatizaciji preduzeća. Mi smo svedoci jednog lošeg trenda, o njemu smo upoznali javnost, ubrzane privatizacije tokom poslednjih nedelja decembra i početkom januara. Zbog toga ćemo sprovesti reviziju, i takođe kroz ovaj parlament, tih odluka, o privatizaciji što će ovaj parlament doneti, verujem, uz opštu saglasnost. Ovo ministarstvo će sprovesti niz mera, baviće se merama ekonomske politike za razvoj malih i srednjih preduzeća, koordinisaće poslove u vezi sa procenom vrednosti kapitala. To je jedna bolna tema, o kojoj smo, svako na svoj način, u toku proteklog perioda dosta toga rekli. Ministarstvo će izvršiti reviziju procena vrednosti, koje su iskazane u proteklom periodu i na takav način ćemo zaštititi naše društvo. Istovremeno će povezati naša preduzeća sa strateškim partnerima u inostranstvu. Vodićemo računa o poslovanju javnih preduzeća, koja su ruinirana u ovom trenutku i istovremeno vodićemo računa o ravnomernom regionalnom razvoju. Što se tiče Ministarstva trgovine, turizma i usluga, ono je objedinilo poslove koje su do sada radili trgovina i turizam. Mi mislimo da je to jedan efikasan način ekonomičnog rada. Praktično smo kroz koncepte, koje će ovde pred vama izneti ministar trgovine, turizma i usluga, praktično će vam saopštiti metod, kroz koji mislimo da to objedinjavanje bude funkcionalno i u skladu sa našim namerama. Što se tiče Ministarstva za ekonomske odnose sa inostranstvom, ono do sada nije bilo u funkciji, s obzirom na status naše zemlje. Imajući u vidu proces otvaranja prema svetu, koji smo pozdravili svi na nivou savezne države, imajući u vidu namere nove republičke vlade i nove republičke vlasti, ovo ministarstvo će imati izuzetno važnu ulogu. Istovremeno, pod radom ovog ministarstva biće objedinjeni odnosi, koje smo u prethodnom periodu negovali kroz Ministarstvo sa Srbima van Srbije. To ministarstvo samo po sebi nije bilo funkcionalno. Ono jeste bolna tema i ja očekujem da će po tom pitanju biti dosta rasprave. Naša namera nije neka derogacija odnosa prema Srbima van Srbije, već naprotiv unapređenje tog odnosa u skladu sa njihovim interesima. Njihovi interesi u ovom trenutku, pre svega, jesu interesi ekonomske prirode, dok će se kroz Odbor za Srbe van Srbije na nivou republičkog parlamenta ovde, čije će nadležnosti biti proširene izmenom Poslovnika, otvoriti mogućnost za negovanje odnosa, koji su do sada samo formalno negovani radom Ministarstva za Srbe van Srbije. O odnosu prema našim sunarodnicima u drugim državama dovoljno govori politika koju je vlast, poražena na poslednjim izborima, vodila prema njima. Neću vas podsećati na rasprave koje smo imali po pitanju sankcija na Drini, po pitanju odnosa prema rukovodstvu Republike Srpske i Republike Srpske Krajine, po pitanju odnosa prema našim sunarodnicima na Kosovu i Metohiji, po pitanju odnosa prema dijaspori. Mi mislimo da ćemo u budućem periodu uspeti da uskladimo interese našeg društva i interese društava u kojima u ovom trenutku žive naši sunarodnici, poštujući pre svega demokratske principe. Ministarstvo za rad i zapošljavanje će postojati umesto dosadašnjeg Ministarstva za rad, boračka i socijalna pitanja. To ne znači da smo ovakvim pristupom u kreiranju nadležnosti tog ministarstva zapostavili te probleme i obaveze, koje proističu iz rada dosadašnjeg ministarstva, ali smo izvršili određenu preraspodelu. Boračka i socijalna pitanja će ubuduće biti u nadležnosti Ministarstva za socijalnu brigu, a rad i zapošljavanje će biti jedina nadležnost ovog ministarstva. U društvu, u kome živimo, mi smo svedoci da su milioni nezaposleni. Nemamo preciznu evidenciju broja ljudi koji u ovom trenutku traže radna mesta. Problem politike zapošljavanja je veoma ozbiljan i zbog toga mislimo da je velika potreba za postojanjem ovog ministarstva. Što se tiče Ministarstva za socijalna pitanja, ono će na sebe preuzeti izvesne obaveze Ministarstva za rad, boračka i socijalna pitanja i brinuće se o kreiranju sistema socijalne zaštite, brige o porodici. Ono će voditi računa o porodično-pravnoj zaštiti porodice, starateljstvu, usvajanju, odnosa roditelja i dece, brige o porodici, penzijskom i invalidskom osiguranju. Mislimo da će zakonom, kojim će strukturno biti definisane nadležnosti ovog ministarstva, biti precizno određeno sve ono što jesu posledice distinkcije između Ministarstva za rad, boračka i socijalna pitanja i formiranja ovog ministarstva za socijalna pitanja. Ministarstvo prosvete je veoma važna tema za nas. Ono objedinjuje dosadašnji rad Ministarstva za više i visoko obrazovanje i Ministarstva sporta kroz upravu za sport. To ministarstvo objedinjuje dosadašnje aktivnosti Ministarstva prosvete. U analizi Zakona o Vladi, koju smo izvršili, mi smo videli da je Skupština u prethodnom sazivu napravila izvestan propust. Naime, formirano je jedno ministarstvo, a da prethodno nije učinjena izmena Zakona o Vladi. Ovog puta ne želimo da krenemo tim putem i stoga od vas očekujemo da uvažite naš stav da se Ministarstvo prosvete mora objediniti, sve aktivnosti na nivou prosvete, bez obzira da li je reč o višem i visokom obrazovanju ili o obrazovanju na nivou Ministarstva prosvete, koje je bilo definisano u prethodnom mandatu. Pitanju Ministarstva sporta smo posvetili veliku pažnju i kroz ovo ministarstvopre svega želimo da se bavimo amaterskim sportom u odnosu na vrhunski sport, prema kome obaveze ima Savezno ministarstvo sporta. Amaterski sport je naš interes i on se pre svega neguje na nivou škola. Stoga će kroz Upravu za sport biti posvećena velika pažnja amaterskom sportu, pažnja kakva sasvim sigurno iz mnogo razloga nije mogla biti posvećena u prethodnom periodu. Ministarstvo zdravlja i zaštite životne okoline je objedinilo rad Ministarstva zdravlja i Ministarstva životne sredine. To ne znači naše odricanje od obaveza, koje su proisticale iz rada ta dva ministarstva, već naprotiv naša želja je da se objedinjavanjem obaveza i prava, koja proističu iz ta dva ministarstva, na jednom mestu steknu svi potrebni zakonski preduslovi za efikasniji rad. S obzirom da smo imali ozbiljne konsultacije po pitanju ovog zakona o ministarstvima, koje su pre svega u vezi sa hitnim postupkom, kojim je ovaj zakon stavljen na sednicu republičkog parlamenta, ja ne očekujem da će predstavnici poslaničkih klubova koristiti naš dogovor, koji je postignut krajem prošle nedelje, a kojim se ne dovodi u pitanje hitnost ovog postupka. Ukoliko insistiramo na poštovanju zakona i Poslovnika, onda je jasno kakve su sve štetne posledice neusvajanja ovog zakona i ostavljanja perioda jednog problematičnog bezvlašća u našem društvu. Mi imamo ozbiljne planove na nivou Republike, pred nama su izvesni rokovi koji moraju biti poštovani i zbog toga želimo da se na današnjoj sednici, usvajanjem ovog zakona o ministarstvima ispune svi neophodni preduslovi za konstituisanje republičke vlade, do koje bi došlo u četvrtak na sednici ovog parlamenta. Kao što sam rekao, mi ćemo pažljivo saslušati vaše stavove. Primili smo amandmane. Oni za nas u ovom trenutku nisu prihvatljivi. Od vas ne očekujemo da to posmatrate kao neku vrstu naše samovolje, nego da dopustite uvažavanje i poštovanje demokratskog principa, koji novoj vladi i nama samima kao skupštinskoj većini daje minimum 100 dana za pokazivanje efekata ovakve vrste reforme. Pošto je ovo veoma važno za nas i predstavlja raskid sa jednom poluvekovnom organizacijom države i društva, koja je imala kraj kakav je imala i koji sam za sebe dovoljno govori o njenom kvalitetu. Hvala vam.
Hvala lepo. Da li neko od narodnih poslanika želi reč? Gospodin Pelević se prvi javio, pa gospodin Ivković.
Uvaženi gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, želeo bih samo da dopunim gospodina Čedomira Jovanovića, odnosno da ga ispravim u delu kada je rekao da su sve ostale stranke već ranije imale šansu da pokažu koliko znaju i umeju u proteklom periodu. U parlamentu se slučajno nalazi Stranka srpskog jedinstva, koja nije bila u vlasti, tako da se nadam da se to ne odnosi na nas. Suviše su i teške reči izgovorene, sa kojima se ja ne bih u potpunosti složio, od strane gospodina Čedomira Jovanovića. To i nije tema moje diskusije. Ja podržavam hitan postupak po kojem se organizuje ova sednica, jer smo se i tako dogovorili na prethodna dva sastanka predstavnika poslaničkih grupa. Takođe, smatram da treba što pre obrazovati Vladu, kako bismo već jednom izašli iz bezvlašća i da ta vlada pokaže u narednom periodu da li zna ili ne zna da vlada. U svakom slučaju, u interesu je svih građana Srbije da se Vlada što pre konstituiše, zato je Stranka srpskog jedinstva i podržala ovakav predlog za održavanje ove vanredne sednice. Ja bih hteo da kažem da ovaj zakon ima u sebi dosta pozitivnog. Pre svega, pozitivno je to što će se neka ministarstva pripojiti nekim drugim ministarstvima, a nisu od vitalnog značaja za rad i život građana Srbije. Takođe,želeo bih da kažem da je dobro što je organizovano Ministarstvo za privredu i privatizaciju i nadam se da ćebuduća Vlada odustati od dela svog predloga iz predizborne kampanje, gde se kaže da će se sa procesom privatizacije početi tek za dve, odnosno tri godine. Tako, da se nadam da je to ispravljeno obrazovanjem Ministarstva za privredu i privatizaciju. Takođe, želeo bih da istaknem da je pozitivno u ovom zakonu i to što se u članu 6. Ministarstvo saobraćaja i veza zamenjujerečima Ministarstvo saobraćaja i telekomunikacija, jer reč veza je uopštenog karaktera, tako da je primereniji termin telekomunikacija. Takođe, član 7. je po meni takođe pozitivan, jer se umesto Ministarstva građevina uvodi Ministarstvo urbanizma i građevina. Međutim, ono sa čime se ja kao sportski radnik ne mogu složiti je to da se ukida Ministarstvo sporta. Mi smo na prvoj sednici predstavnika parlamentarnih grupa imali ovaj predlog zakona. Ja sam tu izneo primedbu upravo zbog toga, jer tim prvim predlogom, ukoliko sam ja u pravu, apsolutno nije predviđeno uopšte ime sport u imenu Ministarstva prosvete, već je stajalo samo Ministarstvo prosvete. Pretpostavljam da se posle moje primedbe uvrstila i reč sport u Ministarstvo prosvete i sporta. Ali, to nije dovoljno. Smatram da je sport u proteklih deset godina bio najbolji jugoslovenski i srpski proizvod, sa kojim smo mi izašli u svet. U teškim okolnostima, u okolnostima teških ekonomskih sankcija, u okolnostima stalnih ratova, u okolnostima bombardovanja Jugoslavije, kukavičkog bombardovanja od strane NATO pakta, naši sportisti su postigli najbolje rezultate u toku ovih 10 godina. Širom sveta se viorila jugoslovenska zastava i čula jugoslovenska himna. Jugoslavija se prepoznavala samo po sportu. U velikom delu svog delovanja. Smatram da ukoliko se uporedi delatnost svih ambasadora Jugoslavije u proteklom periodu, da ona ne može da se poredi sa uspesima jednog, jedinog sporta koji je on, kao ambasador Jugoslavije, postigao u svetu. Bilo ko, košarka, odbojka, vaterpolo, kik boks, karate ili drugi sportovi, koji su se gotovo posle svakog takmičenja, i evropskog, i svetskog, i olimpijade, vraćali sa medaljama. Zato ne vidim nikakvog razloga da se ukine Ministarstvo sporta. Ako se podsetimo da je savezni ministar za sport Vojislav Andrić pre nekoliko dana izjavio da je dobio novca iz saveznog budžeta tek toliko da svakom sportisti kupi po čašu kisele vode, onda znamo kakav je odnos i savezne države prema sportu. Znam da će kolege predlagači iz DOS-a reći da za reprezentacije treba da brine Savezno ministarstvo, ali šta ćemo sa tim ako se ministar sporta Vojislav Andrić oglasio sa ovom konstatacijom. Dobijeno je 60 miliona dinara, dakle dva miliona maraka, što je, kako je, rekao gospodin Boričić, predsednik našeg najboljeg saveza u prošloj godini, osvajača zlatne medalje na olimpijadi, odbojkaša, rekao je da je to dovoljno tek da se podmire potrebe odbojkaške reprezentacije, za pripreme i nastup na inostranim takmičenjima. Kod nas postoji oko 70 sportova koji predstavljaju našu zemlju u inostranstvu. Šta sa ostalih 69 sportova? Ministarstvo sporta Srbije, ma kako ono radilo u proteklom periodu, je pomagalo reprezentaciji Jugoslavije. Ne treba zaboraviti da u svim reprezentacijama Jugoslavije preko 85% sportista su iz Srbije. Zato treba da Ministarstvo sporta ostane da postoji, da egzistira kao Ministarstvo za omladinu i sport, jer je to jako važno, jer je sasvim sigurno da ćemo i u narednim godinama predstavljati Jugoslaviju na najbolji način, upravo preko sporta. Ako se ukine Ministarstvo sporta, ako se ono pripoji Ministarstvu prosvete, neće ništa biti ni od vrhunskog a ni od amaterskog sporta. Ministar prosvete će imati toliko problema u svom resoru, u prosveti, kao što ga je imao i proteklih godina, jer vi dobro znate kako žive naši prosvetni radnici i u kakvom se stanju nalazi i osnovno i srednje i više i visoko školstvo. Govorim i o platama, i uopšte o položaju celokupnog školstva. Dakle, ministar neće moći da obrati pažnju na sport, neće moći da primi ni jednog sportskog funkcionera, neće moći da podrži ni jedan sportski savez. Govori se, a doduše to ne piše u zakonu, ali se govori i priča po novinama da će jedan od pomoćnika ministara biti zadužen za sport. Ako je sport zaslužio svih ovih godina da o njemu vodi pažnju samo jedan pomoćnik ministra sporta, onda to nije korektno prema sportskoj javnosti. Vi ste videli, proteklih dana u gotovo svim sportskim novinama je pokrenuta kampanja i pitani su najviši sportski autoriteti u Jugoslaviji, da li su za ukidanje ili za ostanak Ministarstva omladine i sporta? Svi su se listom izjasnili da su za ostanak Ministarstva za omladinu i sport, jer je to po nama zaista važno pitanje za ovu zemlju. Kao što znate, sport je najmanje novca od svih ministarstava trošio u proteklom periodu. Ne vidim razloga da se apsolutno ukine Ministarstvo sporta. Ja vam ovo govorim i kao sportski radnik. Ja sam član predsedništva Jugoslovenskog olimpijskog komiteta, gde je opšta saglasnost svih funkcionera i svih članova predsedništva Jugoslovenskog olimpijskog komiteta da Ministarstvo za omladinu i sport ostane. Ja sam takođe, i predsednik jednog jugoslovenskog sportskog saveza, ja sam i potpredsednik Svetske generacije za kik boks i predstavnik Jugoslavije u Međunarodnom komitetu za fer-plej koji radi pri MOP-u. Dakle, govorim vam kao sportski radnik i govorim vam kao čovek koji želi da sa sebe skine odgovornost ukoliko većina ove skupštine bude odlučila da se ukine Ministarstvo sporta. To što će ono biti pripojeno prosveti, apsolutno nama sportistima i sportskim radnicima ne znači ništa. Ukoliko se dogovorimo danas, i ukoliko se budu usvojili amandmani da ostane Ministarstvo omladine i sporta kao posebno ministarstvo, Stranka srpskog jedinstva će glasati za ovaj zakon. Ako se bude ostalo tvrdo pri ovome da se Ministarstvo sporta pripoji Ministarstvu prosvete, pri tome da se praktično ukine, Stranka srpskog jedinstva neće glasati za ovaj zakon. Ali, budite sigurni, gospodo predlagači, da ćete vi snositi odgovornost pred kompletnom i sportskom i svom drugom jugoslovenskom i srpskom javnošću, jer ćete biti oni koji su ukinuli sport i sportski amaterizam i vrhunski sport u Srbiji i Jugoslaviji. Zahvaljujem na pažnji [[aplauz]]
Gospodine Ivkoviću, izvolite.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo potpredsednici, dame i gospodo poslanici, dobar vam dan i poštovanje. Ocenjujem da je upravo danas na prvoj vanrednoj sednici u 2001. godini pred nama jedan zadatak, da svako od nas na samom početku rada ove skupštine razmisli čemu služi uopšte parlament. Zašto su građani svih zemalja sveta težili da formiraju parlamente u svojim zemljama? Zašto su građani Srbije odlučili i izašli da glasaju na izbore već više puta u ovoj državi, da bi imali parlament od 250 ljudi? Valjda su odlučili zbog toga što im je jasno da ako 250 mislećih i odgovornih ljudi sede u jednoj sali, da su ti ljudi došli da čuju jedni druge, da čuju pametne ideje i sugestije na postavljene predloge i da su spremni za dogovor, za dogovor u interesu građana Srbije, u interesu države i Republike Srbije i Savezne Republike Jugoslavije. Sigurno nisu mislili da se ovde dođe sa ultimatumom, jer ako se dođe sa ultimatumom, uopšte nema potrebe da ova država troši pare na dnevnice, hotele, prevoz svih vas ovde. Dovoljno je da sedne nas četvoro predsednika poslaničkih klubova. [[Žamor u sali.]] Pokažite demokratiju. Demokratija podrazumeva da se uvaži manjinsko mišljenje. Prema tome, pustite me da govorim. Ja sam lepo i mirno slušao vas, uvažene dame i gospodo. Prema tome, mislim da smo svi u ovoj sali juče u tom pravcu radili, želeo bih da ovde dolazimo sa predlozima, spremni da ti predlozi budu saslušani, da budu komentarisani, da dožive sugestije i da onda, ne kao sa ultimatumom, nego da glasamo upravo onako, jer interes predlagača je da finalni dokument bude takav da građanima Srbije i te kako bude prihvatljiv i da im bude bolji. U tom smislu želim da kažem, ako već govorimo, svako od nas u ovoj sali treba dobro da zna činjenicu o kojoj ćutimo. To je da 50% građana Srbije na izbore 23. decembra nije izašlo. O tome treba da misli i parlamentarna većina i parlamentarne manje stranke: 50% građana Srbije nije izašlo. Prema tome, naši procenti se ne primenjuju samo na 50%, nego na 100%. Zašto građani Srbije nisu izašli, o tome možemo da razgovaramo. Možemo da razgovaramo o tome da je trojni sporazum ispoštovan samo u onom delu koji se odnosi na obaveze Socijalističke partije Srbije, da u mnogim delovima i obaveze koje su potpisali predstavnici tri partije i garantovali oba predsednika, i SRJ i Republike Srbije, nisu ispoštovane. Pre svega, o kriznim štabovima, o državnoj televiziji i o mnogim stvarima koje su tamo obećane.
Gospodine Ivkoviću, mi govorimo o Zakonu o ministarstvima.
Ja upravo govorim o Zakonu o ministarstvima, sve vreme govorim o njemu, jer pokušavam da motivišem članove Parlamenta, koje su birali građani Srbije, da saslušaju ljude koji imaju komentare na taj zakon, jer je njihov interes da taj zakon valja. Što se tiče samog Zakona o ministarstvima, treba prihvatiti činjenicu da u svakoj državi postoje već zatečeni organi. Što se tiče državne uprave u Vladi Republike Srbije, u toj upravi postoje i te kako kvalitetni i dobri kadrovi, kojima zasigurno treba poboljšati materijalni položaj, koji nije bio zavidan, s obzirom na to u kakvim uslovima se Republika Srbija nalazila. Ali, sama činjenica kontinuiteta i znanja o pojedinim poslovima koji su bili tu, koji su dobro rađeni, treba da postoji kod onoga koji predlaže taj zakon. U vezi predlaganja samoga zakona, ja ovde najavljujem inicijativu Socijalističke partije Srbije prema predsedniku Narodne skupštine Republike Srbije, da stupi u kontakt sa predsednicima Veća građana i Veća republika savezne države i da obezbedi nama, narodnim predstavnicima Republike Srbije, pravo i mogućnost da učestvujemo u pregovorima o odnosima u Federaciji, u kojima svakako treba da učestvuje i predsednik Savezne Republike Jugoslavije. Govorim o tome što ovaj zakon u dobroj meri zavisi od rezultata pregovora u okviru Federacije, o odnosima u Federaciji i u vezi nadležnosti pojedinih republika u Federaciji. Prema tome, mi smo sada u situaciji da imamo zatečeno stanje, da imamo zatečena ministarstva i imamo pred sobom Predlog zakona i imamo neizvesne odnose u Federaciji. Da li sada menjati određene stvari, praviti preglomazna ministarstva koja će biti totalno nesposobna i sa vrlo slabim odgovorima na mnoga pitanja o kojima je govorio kolega Pelević ili sačekati rešavanje odnosa u Federaciji i onda zaista ući u određene reforme prema definisanom stanju u Federaciji. U vezi Predloga zakona koji je nama ovde dat, može se uočitijedna konstatacija koja je data u razlozima za donošenje zakona, kaže se - preglomazna i u neskladu sa opštim pravnim i ekonomskim ambijentom ministarstva. Šta se čini? Prave se još preglomaznija ministarstva i gube se mnoge ingerencije bitne za građane i za državu. Prvo, da mi razgovaramo šta je zadatak jednog ministra? U suštini, u Vladi Republike Srbije, ministar u Vladi je taj koji nosi promotersku ulogu za oblast za koju je nadležan, koji nosi pravo i obavezu, koji nosi odgovornost. Ja se bojim da je ovaj zakon tako rađen, s obzirom da su pravljena veštačka spajanja, preuzimanje zaposlenih, opreme, stolica, kompjutera, samo zato da se smanji broj ministara, da bi se mogle zadovoljiti ambicije pojedinih lidera da budu potpredsednici. Konkretno ću reći stvar. Prvo, Ministarstvo prosvete. O tome ću više govoriti kada bude reči o amandmanu koji sam ja podneo. Ministarstvo prosvete, drage moje dame i gospodo poslanici, je nadležno bilo za 2.600 srednjih i osnovnih škola. Sada ih je 1.800 na teritoriji Srbije, bez dela Kosova i Metohije. Ministarstvo prosvete je nadležno za dečja obdaništa, nadležno je za učenički standard, pridodaje mu se i omladina i sport, pridodaje mu se i visoko obrazovanje. Taj čovek koji treba to da vodi mora da bude robot, a ne čovek koji će moći da procenjuje. Znači, radi se o jednom veštačkom spajanju. Dalje, gube se mnogi bitni elementi za državu i za porodicu. Ukida se Ministarstvo za brigu o porodici i deci. Da li je ono slučajno uvedeno? Ono je namerno uvedeno, da se promoviše problematika porodice i dece, da se brine o porodici i deci. Ministarstvo za omladinu i sport imalo je krucijalni zadatak da osmišljava slobodno vreme dece i omladine. Vi znate, u toj Francuskoj, na koju se mnogi od vas vrlo često pozivate, postoji ministarstvo, ako hoćete da bukvalno prevedemo, vrlo uvaženo ministarstvo za dokolicu. To je ministarstvo koje brine kako će radni ljudi i deca u slobodnom vremenu da provode vreme da izbegnu sve pošasti kojima su izloženi, od narkomanije i alkoholizma, pa do sekti. Na kraju, molim vas, veštačko spajanje Ministarstva za lokalnu samoupravu sa Ministarstvom pravde nosi takav jedan nonsens. Vidite, predlog Ministarstva za urbanizam i građevine uradili smo mi. Upravo je takav kakvog ste ga vi dali u predlogu. Mi smo predložili da stambeno-komunalne delatnosti odu u lokalnu samoupravu. Ja sam, predlažući ovoj istoj skupštini Zakon o komunalnim delatnostima, upravo to i uradio. Jeste obaveza svake lokalne samouprave da brine o stambeno-komunalnim delatnostima, i treba i mora da ima ingerencije o tome. Ali, kako će jedan ministar pravde da misli i brine o kišnim i fekalnim kolektorima, cevovodima, iznošenju đubreta itd?. Znači, to me baš upućuje na činjenicu da procenjujem. Ovde nije u pitanju racionalizacija, ovde nije u pitanju povećana efikasnost. Ovde je u pitanju smanjenje broja ministarskih mesta, da bi se stvorili prostori za potpredsednička mesta. Zatoi jesmo podnosili amandmane, da bi vam pokušali u pojedinim delovima, a iskoristićemo to pravo, da ukažemo šta bi moglo biti bolje od rešenja.
Hvala. Ima reč gospodin Šešelj.
Dame i gospodo narodni poslanici, osnov za smanjivanje broja ministarstava je racionalan. Republika Srbija je imala veći broj ministarstava koja nisu mogla da nađu utemeljenje u samom pojmu državne uprave i upravljanja. Dobro je što se pred skupštinu izašlo sa inicijativom da se smanjuje broj ministarstava. Ali, sam predlog nije naročito racionalan, jer se nije držao dosledno principa da je svako ministarstvo najviši organ državne uprave u određenoj oblasti i da podrazumeva vršenje državne uprave. Zadržana su neka ministarstva koja neće vršiti nikakvu državnu upravu. Ranije je bilo više ministarstava koja nikakvu državnu upravu nisu vršila. Koja su možda brinula, što bi rekao gospodin Ivković, ali nije ministrovo da brine. Ministar odgovara za određenu oblast u okviru svojih nadležnosti i vrši državnu upravu. Možemo da brinemo svi mi i najlakše brinemo kada nismo u državnom organu, onda se najlakše brine. Koja su to predložena ministarstva van tog logičkog koncepta koji bi bio prihvatljiv? Prvo, stoji ovde, Ministarstvo finansija i ekonomije. A, ubeđen sam, da onaj koji je ovo predlagao, koji je ovo pisao i onaj ko je ovde predlagao, da sada ne bi bio u stanju da nam objasni šta to znači - Ministarstvo finansija i ekonomije. Možda Ministarstvo političke ekonomije. Šta to znači? Pogotovu kada je predviđeno Ministarstvo za privredu i privatizaciju. A, svaki drugi sektor, javni sektor u ekonomiji ima posebno ministarstvo poput energetike i rudarstva, ili saobraćaja i telekomunikacije itd. Sve ono što mora da ostane javni sektor mora da ima i svoje ministarstvo po prirodi stvari. Neka nam objasne šta je to Ministarstvo finansija i ekonomije. Ministarstvo finansija treba da postoji, naravno, ali ovaj dodatak - i ekonomije, je potpuno iracionalan. Zatim, nameće se ovde pitanje - zašto se odvaja Ministarstvo za rad i zapošljavanje od Ministarstva za socijalna pitanja. I, šta obuhvata onda, sam po sebi, ovaj sektor za rad i zapošljavanje. Koja je to državna uprava koja će se baviti tim poslovima? Ako je tu penzijsko osiguranje, znamo tačno šta državna uprava radi u sektoru penzijskog osiguranja. Obezbeđuje naplatu penzija, jer sam penzijski fond ne bi mogao da natera preduzeća da uplate pare. Postoji državni organ koji ih na to tera. Ali, kako će država obavljati posao zapošljavanja? Da li to znači da ćemo opet imati administrativni sistem zapošljavanja? Kako će država da radi nešto što sama sebi propisuje? I, na koji način? Koja je to državna uprava? To nije jasno predlagačima ovog zakonskog projekta. Drugo, ovde je očigledno da se ukida Ministarstvo informisanja. Ali, nema racionalnog objašnjenja zašto se ukida. Racionalno objašnjenje bi bilo usmereno u pravcu izlaganja ko će posle ukidanja Ministarstva informisanja, makar formalno, da upravlja državnim medijima. Hoće li to biti Skupština? Najlogičnije bi bilo da bude Skupština. Srpska radikalna stranka se 10 godina nažalost neuspešno za to zalaže, ili neko drugi. Državnim medijima mora neko upravljati. Ne može onaj ko sa ulice ščepa medije i kaže - e, sad smo mi nezavisni. Mora država. Mora neki državni organ. Prirodno je da se upravljanjem bave organi izvršne vlasti - Vlada. Ali,u mnogim državama sveta kada je reč o državnim medijima pravi se izuzetak pa se jedna upravna funkcija poverava Narodnoj skupštini, upravo da bi se obezbedilo da ti državni mediji budu nepristrasni i da ih Vlada ne zloupotrebljava vršeći izvršnu vlast, pošto se izvršna vlast konstituiše na većinskom principu, a zakonodavna vlast bi morala da se konstituiše na proporcionalnom principu. Zatim, postavlja se pitanje kod Ministarstva vera. Mi smo do sada imali jedno Ministarstvo vera, koje nije imalo šta da radi jer nije bilo saglasnosti u Vladi Srbije da se donese zakon o verskim zajednicama, iako je projekat tog zakona dosadašnji ministar vera, Milovan Radovanović, na vreme napravio. Nije bilo dobre volje i nije bilo saglasnosti. Koji može biti smisao Ministarstva vera? Ono neće upravljati crkvama, jel( tako? Niti neko normalan pomišlja da bi država mogla sada da upravlja crkvama. Ali, mora nešto postojati što će to ministarstvo da radi kroz vršenje državne uprave. To može biti samo suzbijanje asocijalnih verskih sekti. U tom smislu to ministarstvo ima opravdanje. Ili, ako će to ministarstvo da se izdvoji, ako se uvede veronauka, pa izdvoji iz Ministarstva prosvete, pa se posveti samo tom pitanju, ali bi onda ono trebalo da obavlja poslove organizovanja i državnog nadzora nad izvođenjem nastave iz tog predmeta. Da li je to racionalno izdvajati iz Ministarstva prosvete ili ne, to je sada posebno pitanje. I, ono što je posebno opasno - koncept decentralizacije za koji se zalaže DOS. Slažem se da je lokalnoj samoupravi pre više godina, ne 1998. nego mnogo ranije, jer se nadležnosti od 1998. nikako nisu menjale, oduzeto neopravdano dosta nadležnosti. Ali, bojim se da zalaganje DOS-ovaca ide sada suviše ekstremno u suprotnom pravcu. Da se sada klatno pomera do ekstrema u suprotnom smeru, pa da to može da rasturi državu. Tu treba oprezno, umereno pristupati, pogotovu kad imamo u vidu razne tendencije da svaka opština ima svoju policiju, da opštine prigrabe određene nadležnosti koje su po prirodi stvari državne, i mi ćemo onda imati, ako se to prihvati, takav koncept, refeudalizaciju Srbije. Svaka opština će biti jedan mali feud u kome će se praviti vrhuška moći i uticaja kojučine predsednik opštine, predsednik opštinske vlade, šef opštinske policije itd. Taj oblik vlasti može biti poguban za našu zemlju i zbog toga će SRS glasati protiv ovog zakonskog projekta.
Hvala lepo. Reč ima narodni poslanik Stevan Gudurić.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo potpredsednici, dame i gospodo narodni poslanici, za ovom govornicom već je bilo reči o ...... vlasti. Setimo se samo da će jedan gospodin koji će za koji dan ovde iznositi ekspoze, a doktorirao na temu "Karl Marks i problem zasnivanja kritičke teorije društva" 23. jula 1979. godine, pa vi koji ste malo stariji i koji živite svih tih 50 godina, pola veka vlasti, setite se gde ste vi bili svo ovo vreme, da se malo prisetite - nije loše. Pričati ovde o mirnoj demokratskoj oktobarskoj revoluciji, sa zapaljenom Skupštinom, a ovde je neko juče komentarisao iza mojih leđa kako su ove naše skamije tesne, pa sam rekao - što nismo zapalili ovu Skupštinu, da napravimo veću, da bude komotnija, a zapalili onu Saveznu. (Glasovi - tema.) Samo trenutak, doći ćemo mi do svega. Na kraju, gospodin koji je ovde prvi pričao, pričao je o tome, pa zašto i ja ne bih mogao da to isto kažem. Mirna demokratska revolucija sa svim onim što se događalo, sa svim kriznim štabovima, kaubojskim rešenjima i čudima koja su se događala, i koja se događaju još i danas, i nesprovođenje sporazuma koji ste vi gospodo potpisali, garantovao je i predsednik Savezne države, su samo mrtvo slovo na papiru, i vi se ničega od svega toga niste pridržavali, a pričate o demokratiji, pričate o tri-četiri meseca bezvlašća. Vama bi prvo trebao pop ovde, da izvrši prekrštavanje, jer vi niste opozicija. Da li ste - demokratska, pitanje je, ali opozicija niste već mesecima. Prema tome, trebali ste uzeti popa da vas prekrsti, ako ne umete sami. Mi kažemo - popa, a ti ga krsti kako hoćeš prijatelju (komentar iz sale se nije čuo). Zatim, da li je to bio lapsus ili je to proglašenje faktičkog stanja stvari, gospodin Jovanović je rekao u priči o tom ministarstvu za ekonomske odnose sa inostranstvom, pa spomenuo Srbe na Kosovu, kao oni u inostranstvu, a koliko znam oni su još uvek u Srbiji. Pričati o tome da se u školama sprovodi amaterski sport,onda, gospodin Jovanović verovatno se nečim drugim bavio, a sportom nije nikada. Poštujući ulogu sporta u školi, apsolutno ne možemo kazati da je to dovoljan aršin da će se sav taj amaterski sport samo u školama završiti - gurati loptu u gol, u koš, trče i rade druge stvari i oni koji ne idu u školu. Šta ćemo sa njima, njih je puno više od onih koji idu u školu i koji počinju sport u školi. A zaštitu životne sredine spajati sa nečim drugim, pa i da je nismo imali kao posebno ministarstvo, gospodo i dame, za ovo što čujete verovatno sami, pa bar ovi spolja pričaju, ako vi to niste razumeli, o svemu ovome što se događa posle te 1999. i svega onoga što su nam bacili na glavu, a nije to samo radijacija, nije to samo .... plutonijum unutra, pa setite se, kod nas u Novom Sadu (ja sam iz Beočina, a to je tamo) gorela je rafinerija nekoliko dana i nije se videlo, bio je mrak nekoliko dana i uopšte nije sijalo sunce. Vi koji ste bliže Pančevu, mogli ste isto to primetiti. Pa da ničega nije bilo, bilo je sada vreme da takvo ministarstvo postoji. Što vama to nije jasno, to je vaš problem.
Reč ima Dušan Cvetković.
Gospodine predsedniče, poštovane dame i gospodo potpredsednici, pred vama je Dušan Cvetković - Lešnjak, iz Leskovca. Dozvolite mi da sa par reči, oduzimajući vam vrlo kratko vreme, pokušam da se obratim svima vama, a u prvom redu kolegama iz DOS-a i mladom gospodinu Jovanoviću, da se obratim u prvom redu njima i da ih zamolim da još jedanput, ali ljudski i korektno, onako kako očekuje jug Srbije, koji je najviše propatio u ovom vremenu koje je prošlo od bombardovanja NATO-a, da još jedanput razmisle - da li je neophodno ovoga trenutka ukinuti Ministarstvo za zaštitu životne okoline. Pošto sam čovek od tehnike, ja ću reći najmanje tri razloga, zbog čega mislim da je ovoga puta, ne loše, nego će, mislim, biti zločin prema nama dole na jugu, ukidanje ovoga ministarstva. Prvo, sećate se one daleke 1989. godine, Srbija nikada nije bila u ekološki težoj situaciji, nego što je bila posle one kataklizme u Černobilu. Sticajem okolnosti, kao čovek koji se bavio tom problematikom, ja sam katastrofu Černobila u Leskovcu gledao, ispitivao, proveravao. Znam šta je sve bilo. Sreća u nesreći Černobila je bilo to što su sve to bili kratkoživeći elementi. Međutim, ono što nam se dogodilo u NATO sindromu, koji mi krstimo ovoga momenta nekim balkanskim sindromom, a u suštini je NATO sindrom, kada mi na teritoriji naše zemlje imamo i uranijum 235, i uranijum 238, i imamo onoliko hiljada onih po 300 grama metaka, ili bombi,ne znam kako se oni već zovu, koje su pale na naše prostore dole, na jugu Srbije, mislim da je to prvi razlog zbog koga ne treba ukidati ovo ministarstvo. Drugi razlog - ogromne količine najrazličitijih, veoma štetnih hemijskih agenasa, pošto sam čovek tehnolog, da ih ne spominjem koji su, ali ono što nam se dogodilo u rafineriji u Pančevu, u rafineriji u Novom Sadu, u "Petrohemiji", u Lučanima, da ne pominjem ovu neposrednu okolinu Beograda, kad je u pitanju Barič, mislim da je takođe drugi razlog koji ide na stranu toga da ne treba ovoga trenutka ukidati Ministarstvo za ekologiju, da ga tako uslovno nazovem. I treća stvar, ono što nam se događalo sa veštačkim đubrivima, i što će nam se događati ako ih ponovo ne pokrenemo u našoj proizvodnji, vezano za sve ono što je to unosilo u našu zemlju, mislim da je to još jedan od razloga koji treba da ukaže na to da je neophodno da Ministarstvo za ekologiju opstane i u novoj Vladi. Još jednu stvar moram da kažem, a to je, ako mi hoćemo da izvozimo sa našega juga (a to smo jedino izvozili) ikoštičavo voće, i jagodu, i kupinu, i malinu, mora neko Ministarstvo za ekologiju da ima uverenje, da izda potvrdu da je moguće da to ide u Evropu, da je moguće da to ide u svet. A ovo ne predlažem ja, ovo predlažem u ime Leskovačkog ekološkog pokreta, u ime Pokreta ekologa "Zeleniče" iz Grdelice, koji živi i na prostorima te Grdelice, koji je odgajio rezervat jedinstvenoga staništa, tog "Zeleničeta", jedine biljke koja raste na tim prostorima. Dakle, leskovački ekolozi su predložili da se u svakoj opštini, u Izvršnom odboru Skupštine opštine, organizuje "zelena stolica", da se o ekologiji može govoriti na svakoj sednici Skupštine opštine, a mi, kao njihovi - nad, postavljamo pitanje da ukinemo to ministarstvo. I zato, obraćajući se još jedanput Čedomiru Jovanoviću, koji je godišnjak moga sina, koji ima isto takvo ime, ja ga molim da u ime poslaničke grupe DOS-a još jedanput razmisli - nije li ovoga trenutka bolje da ostavimo Ministarstvo za ekologiju, odnosno Ministarstvo za zaštitu životne sredine, i time pomognemo nama dole, na jugu Srbije, i svima u našoj zemlji. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Nikolić.
Uvaženo predsedništvo, poštovane kolege, nesporno je pravo pobednika na izborima da organizaciju vlasti uredi na način koji smatra najcelishodnijim, ali siguran sam da se slažete da je isto tako nesporno i pravo opozicije da kritički sagledava svaki koncept koji se nudi. Upravo iz tog ugla bih pokušao da ukažem na neke dobre i loše strane ovog predloga zakona, a za neke sadržaje koje smatram nedorečenim, ili čak protivrečnim. Generalno gledano, osnovna intencija zakona, znači, za smanjenje broja ministarstava, može da znači i smanjenje troškova državnog aparata, ali to nije poželjno činiti na uštrb, ili na štetu njene efikasnosti. U ovom predlogu zakona smanjivanje broja ministarstava uglavnom se vrši spajanjem delokruga dva ili više državnih organa, što može imati za posledicu da se pojedine bitne oblasti marginalizuju ili utapaju u druge. Ukoliko se racionalizacija ministarstava nadomešta enormnim povećanjem broja potpredsednika Vlade, zašta ima nagoveštaja, a znamo da je pozicija potpredsednika Vlade uglavnom koordinirajuća, onda dolazimo do činjenice da će na svaka dva ili tri ministarstva doći po jedan potpredsednik, što će svakako novu Vladu učiniti i sporijom, i skupljom. Rekao bih par stvari o pojedinim odredbama ovog zakona. Prva se odnosi na član 2. Predloga zakona, odnosno član 9. postojećeg teksta zakona vezano za Ministarstvo finansija i ekonomije. U delokrugu nedostaje obaveza obezbeđenja sredstava solidarnosti za otklanjanje posledica od elementarnih nepogoda, dok je ova druga obaveza obezbeđenje sredstava za podsticaj razvoja i razvoj nedovoljno razvijenih područja preneta u delokrug drugog ministarstva za privredu i privatizaciju. Ne znam da li je ovo omaška ili je to programsko opredeljenje nove vlade. Ali, kao socijalista ne mogu da se pomirim sa činjenicom da se jedna ovako značajna oblast ostavi potpuno neuređena, jer su se ova sredstva obezbeđivala u mnogo gorim vremenima, u vremenima sankcija i NATO agresije na našu zemlju, a sada kada sankcija nema i kada nam se obećavaju donacije i humanitarna pomoć, ova vlada kaže da nema snage da obezbedi sredstva za sanaciju šteta od elementarnih nepogoda, a znamo da nanose veliku štetu našim građanima, naročito zemljoradnicima i da bitno smanjuje društveni proizvod ove zemlje. Članom 3. predviđa se spajanje Ministarstva pravde i Ministarstva za lokalnu samoupravu u jedno ministarstvo. Biću slobodan da sa pozicije koministra pravde u prelaznoj Vladi odgovorno ustvrdim da Ministarstvo pravde ima širok, složen i značajan dijapazon poslova, čak toliko velik da bi bilo racionalnije podeliti ovo postojeće Ministarstvo pravde i izvući poslove državne uprave i još neke poslove kojima se ono bavi, a ne pridodati mu još jedno značajno ministarstvo, kao što je Ministarstvo za lokalnu samoupravu. Smatram da će vreme pred nama ubrzo pokazati svu neodrživost ovog rešenja. Odvajanje stambeno-komunalnih poslova, a posebno uređivanje poslova komunalnih organizacija kroz sistem lokalne samouprave, smatram dobrim rešenjem i korisnim za njen dalji razvoj. Međutim, neshvatljivo je da su poslovi koji se odnose na teritorijalnu organizaciju Republike jednostavno nestali iz delokruga ovog, a i iz svih ministarstava, protivno izričitim odredbama Ustava Republike Srbije. Sama ova činjenica, ukoliko se ne ispravi u daljem postupku, taman da se apstrahuje i sve ostalo, čini ovaj predlog zakona neprihvatljivim, a moguće i nesaglasnim sa Ustavom Republike Srbije. Članom 4. na kvalitetan način se spajaju Ministarstvo za privredu i privatizaciju, i tu naročito podržavam predlaganje mera ekonomske politike za razvoj malih i srednjih preduzeća, što se apsolutno podudara i sa programskim opredeljenjima Socijalističke partije Srbije. Isto se odnosi i na novo Ministarstvo za nauku, tehnologiju i razvoj, gde se stvaraju preduslovi da se objedine svi umni potencijali u zemlji i stave u funkciju sveopšteg razvoja. Zapažaju se i promene u delokrugu novog Ministarstva za socijalna pitanja. Izostalo je navođenje poslova vezanih za zaštitu žrtava fašističkog terora, civilnih invalida rata, kao i uređivanje i održavanje spomenika, spomen obeležja i grobalja boraca. Kome to smeta i zašto? Takođe, smatram vrlo nesrećnim brakom spajanje kompletne prosvete, od osnovnog do univerzitetskog nivoa, sa oblašću sporta, kojim se ovo potpuno marginalizuje. Ionako teški uslovi za takozvane male sportove čine ove uslove još težim bez posebne brige države. Sve u svemu, ovaj zakon ima svoje pluseve i minuse, većina ima pravo da prilagodi način vršenja vlasti svojim potrebama, ali ako je ovaj zakon, kako je šef Poslaničke grupe rekao, uvod u reforme, mislim da bi taj korak mogao da bude i sređeniji, i sistematizovaniji i kvalitetniji.
Ima reč narodni poslanik Bajić Rade.
Poštovani predsedniče, poštovano predsedništvo, poštovani narodni poslanici, kada je u pitanju Zakon o izmenama i dopunama Zakona o ministarstvima, sebi sam dao za pravo da komentarišem jedan segment tog zakona, a to je Zakon o prosveti i sportu. Naime, dva razloga su za to. Prvo, što iz ponuđenog teksta ne vidim koji su to razlozi bili da se Ministarstvo za sport podvede pod Ministarstvo prosvete i drugi je razlog što sam u ovoj oblasti preko 30 godina, što kao aktivni sportista, što kao sportski radnik čisto amaterski, što i danas radim. Dakle, pomažući omladini i znajući apsolutno sve probleme što proizilaze iz sporta, javio sam se za reč da ukažem da je greška spajanje ova dva ministarstva. Neću govoriti o vrhunskom sportu, iako je zaista činjenica i tačno da je za zadnjih deset godina osnovni prozor u svet,rekao bih, i najveći ambasador naš u svetu je bio vrhunski sport. Ali, on je ipak donekle rešen. Međutim, osvrnuo bih se na amaterski sport kao najširu bazu i osnovu i da je rečeno da se to kroz školu radi, što je netačno. Jedina spojna tačka je to što u amaterskim klubovima su deca, da li osnovnog, ili srednjeg obrazovanja, ili studenti, koji isto tako pohađaju nastavu, a u drugim klubovima, školama, baš nema nikakav uticaj. Ako se podsetimo na to da imamo na hiljade amaterskih klubova, gde je stotinu hiljada dece obuhvaćeno ovim sportom i ako se podsetimo kakvi sve poroci vrebaju, počev od sekti, narkomana i raznih drugih poroka, onda zaista ne vidim ni jedan vidljivi razlog da nije potrebno ovo ministarstvo i da ga treba podvući pod Ministarstvo prosvete, pogotovu to Ministarstvo prosvete ima izuzetno velikih problema. I tako ovi ljudi koji budu u ovom ministarstvu će biti u jednom podređenom položaju. S druge strane, da vam kažem, u amaterskom sportu je zdrava okosnica našeg društva, jer kroz taj amaterski sport stvaraju se zdravi momci, društveno i porodično korisni i to je najveća cena koju mi moramo ispoštovati. Da bi uštedeli taj dinar, ali ne po svaku cenu racionalizacija, što će se ukinuti ministar sporta je vrlo mala cena od višestrukih posledica koje se mogu desiti. U ovom trenutku toliko sam hteo da kažem i to iz praktičnih razloga, ocenjujući sve probleme u sportu, ali u dogledno vreme ljudi koji su na terenu, koji znaju ove probleme, će sigurno shvatiti ovo što smo mi danas pričali i u dogledno vreme mislim da će se osnovati Ministarstvo za sport.
Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, članom 3. Predloga zakona o ministarstvima izvršena je izmena dosadašnjeg člana 11. Zakona o ministarstvima i tu se nameće razmišljanje o jednoj odrednici koja se uvodi u ovaj zakon i kaže se da će Ministarstvo pravde i lokalne samouprave obavljati poslove izgradnje sistema lokalne samouprave i teritorijalne ekonomije. Do sada se govorilo o teritorijalnoj organizaciji i da će podsticati i usklađivati teritorijalnu ekonomiju i samoupravu. Član 6. Ustava Republike Srbije definisao je dve autonomne pokrajine u Republici Srbiji,a član 108. do 112. Ustava Republike Srbije je odredio ustavne nadležnosti i obaveze autonomnih pokrajina. Ako se na ovaj tekst doda i to što je provejavalo u javnosti da će lokalna samouprava imati mnogo više ingerencija, ali ne u oblastima koje su zaista bitne za lokalnu samoupravu, nego u nekim državnim oblastima, onda je razumljivo što sam čuood dvojice predsednika opština, obojica su iz DOS-a, obojica su predsednici opština, kako zjavljuju da će za njihnajosetljiviji status njihovih opština biti nešto kao Monako. Ako nas to zaista čeka, onda se tamni oblaci nadvijaju nad Srbijom. Hoćemo li mi sada da svi oni, koji su iole razvijeni, koji iole imaju privrednih resursa, da se odvoje od onih, koje treba izdržavati, koje treba podsticati, razvijati, kojima treba pomoći? Hoćemo li da kidamo veze i unutar Srbije? Hoće li onaj iz Vrnjačke Banje reći - šta me briga za Gadžin Han? Da li je to intencija nove vlasti, novog zakona o lokalnoj samoupravi? Ja očekujem da ćete imati vremena da sprovodite zakone, koje ova skupština bude donosila. Želeo bih da vas upozorim na to da u nekom zanosu ne previdite događaje, koji mogu grdno da vas iznenade. Vi ste jedna grupa od 18 potpuno različitih političkih subjekata. Među vama su trenutno sitna komešanja, ne daju vam i normalno je da vam ne daju da se svađate. Ali, kada krenete da delite, da haračite, da zulumćarite, kada krene Banja da bude Monako, šta će biti onda od Srbije? Još uvek se ponašate kao da ste osvojili vlast u nekim opštinama, pa ste u nekom sukobu sa centralnom vlašću. Niste, centralna vlast je vaša. Nedajte ustavne nadležnosti centralne vlasti pojedincima, koje uopšte ne poznajete, jer su pre 15 dana ušli u vaše političke stranke, evo ih i ovde sede, većina iz JUL-a, ali ima i iz SPO. Ko god nije mogao da ima mandat ...
Gospodine Nikoliću, molim Vas da se držite teme.
Ja se apsolutno držim, a Vi slušajte malo pažljivije.
Hvala Vam na sugestiji.
Upozoravam na posledice zakona, gospodine predsedniče. Još jedan veliki problem, koji se nameće ovim zakonom, naveo me je da izađem za govornicu. Ukida se Ministarstvo informisanja. Racionalni razlozi ne postoje, izuzev ako Vlada Srbije više ne želi da brine o informisanju građana Srbije. Ako to želi i formalno da prepusti stranim agencijama, stranim obaveštajnim službama i raznim organizacijama, koje se iz inostranstva finansiraju da bi ovde na svoj način obaveštavale građane Srbije. Zašto Vlada Republike Srbije ispušta informisanje, kada bi trebalo da po Ustavu Republike Srbije, po članu 46. stav 7., sredstva informisanja, koja se finansiraju iz budžeta, da blagovremeno i nepristrasno obaveštavaju javnost. A ko će o tome voditi brigu? Kome će se građanin, čija su prava povređena neblagovremenim i nepristrasnim radom sredstava javnog informisanja, koje finansira budžet, kome će se žaliti i ko će to rešavati? Dalje, ko će predlagati, ako već nećete da Skupština predlaže i direktora i upravni odbor RTS? Ko će to činiti, ko će Vladi da predloži direktora RTS? Ko će te poslove da obavlja? Pročitao sam pažljivo vaš Predlog zakona, nigde nema informisanja. Ima samo preuzimanja radnika iz Ministarstva informisanja u Ministarstvo pravde i lokalne samouprave. Ali, informisanja nema. I nema ga zaista. Sinoć sam gledao državni dnevnik. Vaš predstavnik u ovoj skupštini davao je izjavu o jučerašnjem radu u Skupštini i rekao je da juče nije bilo vanrednog zasedanja zato što se srpski radikali služe prevarama i lažima. Tobož sve je bilo spremno da juče ovaj zakon usvojimo, samo su radikali prevarili ostale partnere u Skupštini, poslužili se lažima i odložili zasedanje za danas. E, pa nije tačno, gospodine Jovanoviću. Vrlo dobro znate, u 12,50 ste vi predali ovaj predlog zakona...
Gospodine Nikoliću, molim Vas po drugi put da se držite teme, ovo je replika na jučerašnje zasedanje.
Nije uopšte replika, slušajte malo. Loše se informiše javnost u Srbiji, nema Ministarstva informisanja. Vi ste juče u 12,50 predali ovaj predlog zakona u Skupštinu Srbije. Kako je to moglo juče da bude na dnevnom redu? Skupština ima dva redovna zasedanja, prvo počinje tek 1. marta. Sada se Skupština nalazi u vanrednom zasedanju, koje neko mora da zakaže - Vlada Srbije, trećina narodnih poslanika ili da uvedete vanredno stanje na delu teritorije Republike Srbije. Vanrednog stanja nema. Juče nije bilo poslanika sve do verifikacije mandata, koji bi mogli da ovaj zakon predlože Skupštini. Zašto onda lažete da radikali opstruiraju rad Skupštine? Zašto to prenosi državna televizija? Gde je taj novinar koji nije dozvolio da ijedan radikal kaže šta se to juče dešavalo? Hoće li izveštavanje biti monolozi DOS-a na državnoj televiziji? Pa, mi smo to navikli sa socijalistima. Da, da, potpuno ste bili isti. Valjda se razlikujete. Neće valjda svaka vlast da šiba radikale. Prošli put JUL, a vi ste tu palicu usmeravali, a sada DOS i predstavnik DOS-a u ovoj skupštini. E pa, to ne može tako da se radi. Evo vam prilike, gospodine Jovanoviću. Juče sam čuo gospodina predsednika, koji kaže da ćete se zalagati za pravnu državu. Nije pravna država samo ona u kojoj se vlast i građani ponašaju u skladu sa zakonom, nego je to i ona država, u kojoj se zakoni donose u skladu sa Ustavom i zakonom. E, juče nije moglo u skladu sa Ustavom i sa zakonom da ova tačka bude na dnevnom redu. Ne zbog hira radikala, nego zato što vas toj nauci uče oni koji prepisuju pokojnike, pa iz toga pišu udžbenike.
Ima reč narodni poslanik Bora Stanimirović.
Gospodine predsedniče, poštovani poslanici, ja bih izneo samo nekoliko primedaba na Zakon o ministarstvima, ali bih zamolio da neke stvari rešimo već na startu. Prvo, što se tiče zakazivanja Skupštine, vi znate da je Skupština bila zakazana za 13,00 časova. Međutim, i juče i danas kasnimo previše. Možemo opravdati iz određenih razloga i mislim da predsednik ima Službu, koja mora neke stvari da reši, da bismo na vreme počinjali. Drugo, što se tiče samog odnosa, bilo je različitih primedbi, kritika na račun određenih grupacija odnosno poslanika. Mislim da bi bilo dobro da prevaziđemo sve te slabosti i sve ono što je bilo loše i da se ne pozivamo na to kako je bilo. Mi počinjemo da radimo jedan novi posao kao 250 poslanika i mislim da nije dobro da, kad god se neko drugi javlja, mi lupamo. Ja se izvinjavam, možda su neke navike verovatno dugo sa ulice donete ovde. Ali, koliko sam gledao prenose u nekim parlamentima sveta, svuda je opozicija ta, koja obično lupa. Ne vidim razloga da vi, koji ste na vlasti, da vama smeta, ako već imate dvotrećinsku većinu, ne možete da donesete na jedan drugačiji, civilizovaniji način, pre svega, demokratski, za koji ste se zalagali. Mislim da će se to verovatno promeniti i bilo bi dobro ako bi uveli u rad ove skupštine novi stil rada i onda bi situacija sigurno bila bolja. Što se tiče samog Zakona, čuli smo na početku, dobro je što ima manje ministarstava, odnosno ministara. Verovatno će biti neka ušteda, ali mislim da i nije baš tako. Nije upravo zbog toga što sve one službe, tehničke i ostale, preuzimaju se i rade svoj posao u okviru određenog ministarstva. Mene posebno interesuje, ne znam kako će raditi Ministarstvo za prosvetu i sport. Gospodin Pelević je malopre diskutovao i posebno se zalagao, kao i još jedan broj poslanika, da je neophodno, prosto ne mogu verovati da jedna ogromna populacija mladih, za koju kažemo da je naša budućnost, i sport, a čuli smo i znamo koje rezultate postižemo u sportu, odjednom sada pripadajuMinistarstvu prosvete. Ne sećam se da je to bilo ranije. Nema takvih iskustava u svetu, a ne znam zbog čega je sada to došlo ovde, kada se zna da je ministar prosvete pored predškolskih ustanova, osnovnih škola, srednjih škola, viših škola i univerziteta dobio sada i sport. Mislim da je to previše za gospodina Kneževića, za njegova slaba pleća, mislim da to može izdržati. Ne znam, ako se bavio sportom, možda i može. Drugo, kada se radi o ekologiji, ako postoji trenutak, a ne radi se samo o svemu onome, ne znam, o nekim ozonskim rupama itd., nego se radi o tome, pogledajte samo kako nam gradovi izgledaju, od najmanjeg grada do najvećeg, od najvećeg pođite, od Beograda pa dalje. Ako je potrebno, tu se ne radi samo o zakonima, vidite, nama nedostaju sredstva, novac, nedostaje nešto drugo. Mi pokušavamo, radim u obrazovanju pa znam, a posmatrajući nastavne planove i programe, video sam da skoro od prvog do četvrtog razreda, skoro da nema ni jedne nastavne jedinice o ekologiji, o zaštiti čovekove sredine. Mi pokušavamo sada, a zakonodavac je to jedno vreme uspeo da uradi, da se kroz svaku nastavnu jedinicu, koja je moguća, u predmetima inkorporiraju sadržaji iz ekologije, ali nije dovoljno. Vi znate da u svetu predmet broj jedan je ekologija. Mi ukidamo iministarstvo. Ministarstvo zdravlja i ekologije? Pa ja mislim da bi možda bilo bolje da bude Ministarstvo vera i ekologije, recimo. Ne znam, zdrava sredina, zdrav duh, prečišćavanje, pa pošto ovde ima ljudi koji su ranije dosta grešili, verovatno, možda je i to dobro. Prema tome, predlažem da pored onog predloga koji je gospodin Pelević dao i mislim da nema argumenata da se taj predlog odbije, bez obzira na komentare koji sada stižu i bez obzira šta se taj zakon može izglasati onako kako je i predložen, ali vi morate shvatiti da sva ova diskusija koja je bila nije imala za cilj da mi prolongiramo rad Skupštine i izbor Vlade. Narod Srbije to očekuje, da se to što pre završi, a prema tome i mi sami, ali ne samo da skinemo odgovornost, nego na neki način da učestvujemo u tome da nam vi pomognete koji imate ogromnu većinu, da bar nešto od toga izmenimo, to je moguće. Ovo pre svega mislim, neka ostane Ministarstvo prosvete kako je i predloženo, iako mi u našem klubu imamo predlog, a to je gospodin Ivković i malo pre predložio, verovatno će to obrazložiti bolje, da se spoji Ministarstvo nauke, tehnologije i visokog obrazovanja. Oni koji rade na univerzitetu znaju da negde 60% predviđene norme časova, odnosno vremena finansira se za nauku, a, 40% ide na obrazovanje, odnosno na onaj drugi deo. Prema tome, to je potpuno, pogotovo što se ovde pominje Ministarstvo tehnologije i razvoja. Šta je sada? Ako je to nauka, ako je to obrazovanje, onda je to razvoj. Mislim da bi najbolje bilo, polazeći upravo od onoga što sam malo pre rekao, da imamo veliki broj škola, predškolskih ustanova, srednjih, osnovnih itd. da je ogromna populacija da i to ministarstvo ostane Ministarstvo prosvete, a da drugo ministarstvo bude Ministarstvo nauke, tehnologije i visokog obrazovanja. Drugo, podržavam još jednom Ministarstvo za omladinu i sport, tu nema dileme. Ono što je treće i najznačajnije, što ćemo najviše pogoditi, a radi se o ekologiji, da nema logike, vidite, nema razmišljanja da ono bude u okviru Ministarstva zdravlja. Ekologija mora da nađe svoje mesto. Mi danas imamo ili pokušavamo, naime, čak od osnovne škole da kod dece formiramo svest, ekološku svest. Kasnije, kao recimo direktor vi znate, recimo, mnoge naše fabrike imaju velike dimnjake, koje zagađuju po 100 km2i da posle nema para da bi to rešili, da bi jedan filter stavili. To je više u glavama ljudi, a ne u parama. Prema tome, to jedan od razloga zbog čega se zalažem da ova tri ministarstva ostanu, znači i Ministarstvo za zaštitu čovekove okoline. Na kraju, završio bih samo jednom primedbom, a to je,možda mi je to i navika, da se zalažem za ovo Ministarstvo za ekologiju. Video sam malo pre da neke koleginice, dame, puše ovde. Koliko znam, u ovom parlamentu se ne puši. Vi znate, ni po autobusima. Ja bih zamolio da ubuduće ta praksa bude za sve. Hvala.
Hvala vam lepo. Reč ima narodni poslanik Boro Drakulović, a posle njega narodni poslanik Dragan Marković.
Poštovani predsedniče, prvi put se javljam, takođe drage moje kolege, hteo bih da kažem onu staru poslovicu svako se češe đe ga svrbi. Naime, ovi zakoni, promene zakona koje su se najavile ovde, reći ću iz razloga što dolazim sa severa Srbije, ajde da kažem i ono, ustaljenu prokletu reč, sa severa Vojvodine, gde nikako i nikada neće značiti isto to što znači ta decentralizacija, kao i u Srbiji. Nije Čačak što je Subotica, nije Čačak što je Topola, nije Niš što i Mali Iđoš itd. Ja ne znam da li i dokle ćemo se mi deliti u toj meri, a neko to dobro i debelo koristi. Da platimo ceh, da plaćamo ceh i naših nesloga, ne shvatajući da svi zapravo živimo u jednoj državi Srbiji, jer svi oni žive u nekim svojim drugim državama, ponajčešće u svojim rezervnim državama. Ja bih zamolio, zaista, da se obrati pažnja kod promene takvih zakona, a ovde je konglomerat 18 stranaka, nisam član da ih brojim, ne verujem da ni oni sami mogu brojati. Ne mogu shvatiti šta se zapravo desilo u Vojvodini, šta se zapravo desilo u Vojvodini kada su te stranke se spojile i napravile tu pobedu, veštačku svakako, koja, siguran sam i ubeđen, da neće trajati. Molim vas, vi imate pravo da mislite kako vi mislite, a ja ću da mislim kako ja mislim. Godine 1988., 1989. bila je tzv. "jogurt revolucija", nije trajalo dugo, 10 godina. Ova vaša "bager" će mnogo manje, jer ste se ipak ponašali malo nekulturnije u odnosu na ono što mi nismo gazili svet. Verujte, ovo je istina. Ja zaista nisam čovek koji mrzi nekoga, ja sam ratni vojni invalid, učesnik svih ovih prokletih i nesretnih ratova i iznad svega sam vrlo teško ranjen, ali sam siguran da ćemo svi zajedno shvatiti, jednog dana, bojim se kasno, želeo bih da što pre shvatimo, da stanemo jedni drugima uz rame, da razmislimo šta nam je činiti, šta je bolje za srpski narod, braćo Srbi. To je stara istina koje se mi slabo držimo. Ovog puta bih samo ovoliko i hvala vam.
Hvala vama. Reč ima narodni poslanik Dragan Marković, a posle njega narodni poslanik Radmilo Mišović.
Gospodine predsedniče, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, ja kao šef poslaničkog kluba Stranke srpskog jedinstva u zadnje vreme sam dobio veliki broj pisama. Mi ćemo se truditi da kao stranka budemo konstruktivni u ovoj sali, da sve ono što je dobro, bilo koja stranka da predloži da podržimo i sve ono što je loše, da bilo koja stranka predloži da kritikujemo. Nama je u interesu da se što pre formira Vlada iz razloga što su u velikom broju gradova, u zadnjih mesec dana, povećane cene usluga u javno-komunalnim preduzećima po 100%, cena grejanja takođe, a ne vidimo da ima elemenata da se pravdaju ta poskupljenja. Ako je avgusta meseca marka bila 38 dinara, a danas je marka 30 dinara, skinute su nam sankcije, ne vidim razloga zašto su povećali cenu grejanja. Pri tom smo još i dobili mazut za demokratiju, naftu za demokratiju, a građanima smo, konkretno u Jagodini, poskupeli 250% cenu grejanja. Moram reći nešto što za mene nije bilo normalno, da je čak na pijaci javni NjC poskupeo od 1 dinar na 5 dinara. Oni koji su povećali tu cenu znaju šta se radi tamo u tom javnom objektu. Izgleda da ne znaju šta se radi tamo. Stranka srpskog jedinstva nije za to da se ukine Ministarstvo za sport, ne zato što mi u našoj poslaničkoj grupi imamo veliki broj uspešnih sportista, danas uspešnih sportskih radnika u sportskim klubovima u Jugoslaviji, već zato što svakog dana imamo kontakt sa omladinom. Smatramo da ministar sporta i Ministarstvo za sport treba da ostane iz razloga, ja ću vam reći jedan konkretan primer, pošto ja imam dva sportska kluba, imam kik-boks klub i fudbalski klub, imam prvaka Evrope, profesionalnog i amaterskog prvaka Evrope, imam dva vicešampiona sveta. Njemu je najveća čast kad se vrati sa prvenstva Evrope da ode na prijem kod ministra za sport i tamo da dobije jednu plaketu koja vredi 500 dinara. Dalje, pitam vas predlagače, ko će da koordinira sa sportskim savezima po okruzima u Srbiji? Do sada je to radio ministar za sport. Mi moramo da vodimo računa o sportu, ako znamo da je prosveta u veoma teškom stanju i da fizički, ma kakav stručnjak bio ministar prosvete, fizički ne može da stigne da obavi i jednu i drugu funkciju, odnosno dužnost. Ovi koji dobacuju da može, izgleda da su se bavili sportom ili su se svukli u šorc samo kad su bili na regrutaciji u vojsci. Gospodo, udarili ste na mlade ljude, baš tu gde je najnežnija stvar. Ako mi omladini ne stvorimo uslove da se bavi sportom, onda ne možemo da očekujemo da se javi masovnost u sportu, a kad nema masovnosti u sportu, onda nema ni uspeha u sportu. Vi znate, moram i to da kažem, da naš predsednik Stranke srpskog jedinstva, prof. Borislav Pelević je i potpredsednik Svetske kik-boks federacije i da smo mi najuspešniji sport u 1999. godini. Od ukupno 25 medalja, koliko su svi sportisti osvojili i svi sportovi u Jugoslaviji, mi smo osvojili 18medalja. S pravom imamo pravo da diskutujemo i da tražimo da se zadrži to ministarsko mesto. Za vašu informaciju, nadam se da niste čuli, da je u ovoj godini Jugoslavija, zahvaljujući kik-boksu, domaćin Svetskog prvenstva, gde će doći preko 120 zemalja u Jugoslaviju. Stranka srpskog jedinstva traži od predlagača da povuče svoj predlog i da ostane ministar za sport, u cilju razvoja sporta i u cilju da pomognemo mladim ljudima da se ne bave kriminalom, već da se bave sportom. Hvala.
Ima reč poslanik Radmilo Mišović.
Poštovani poslanici, s obzirom da sam ja bivši sportista, ja sam ovde u ovom parlamentu očekivao da će da se predloži zakon o sportu, koji se već desetak godina nameće kao jedno obećanje i prethodne vlasti, što bi po mom mišljenju i mišljenju mojih drugara iz naše stranke, bilo jedino rešenje da se uvede red, kako za sportiste, tako i za celokupnu omladinu u našoj zemlji. Mi zaboravljamo na agresiju koju je Zapad izvršio. Ja mislim da je najveću agresiju izvršio na omladinu naše države, na žalost. Mi smo bili svedoci dosta lošeg ponašanja, kad pođemo od činjenice da i škole nisu radile, da nam je omladina bila dugo na ulici. Mislim da je neophodno da ostane ovo ministarstvo, jer mislim da je zadnjih 10 godina i kada je bila stvarno velika kriza u našoj zemlji, mislim da se dosta ulagalo, dosta je objekata rađeno, dosta je sredina dobilo dvorane. Mislim da je to neozbiljno da se ovako sada, kada je i formiran ovaj parlament i kada bi trebalo svi da nađemo nekog strpljenja i ponašanja, da se nađe zajednički jezik, mislim bar na startu da i ovaj narod, ako hoćete, vidi da zaista zajednički mislimo, jer ovo je u interesu države. Mislim da ovde političke partije ne treba da traže poene. Drugo, hoću da kažem, gledajući Čačak, sa aspekta Čačka, sa aspekta našeg kluba koji okuplja jedno 1000 mladića, mislim da je tamo takav sastav ljudi, da su roditelji te dece iz svih stranaka i da se nikad tu, bar u sportu, nije pojavljivalo da se politički razilaze ljudi i da se svađaju. Bar to treba da bude primer, mislim i ovom parlamentu, da uzme primer iz sporta. Zato bih ja zamolio predstavnike DOS-a, predlagače, bar da imaju još jednom strpljenja da razmisle. Ipak, smatramo da je Ministarstvo za sport vrlo značajno, bar u jednoj perspektivi naše Srbije.
Ima reč narodni poslanik Dragan Pantelić.
Poštovane dame i gospodo, mislim da sam jedan od kompetentnijih ljudi i da mogu da diskutujem o ovom zakonu koji se donosi, o sportu, i koji treba, na moj predlog i predlog regiona istočne Srbije, gde sam ja i predsednik. Region istočne Srbije sastoji se od 720 fudbalskih klubova, puta 30. To je 21.000 sportista, plus četiri selekcije po 30. To je negde oko 108.000 sportista, puta četiri regiona. To je 400.000 sportista. Ja bih predlagača zakona pitao da li je konsultovao nas ili bazu da bi podneo zahtev za promenu ovog zakona. Ja vam se zahvaljujem. Biću uvek konkretan i kompetentan. Odgovaraću na sve ono za šta sam zastupljen, a najviše ću zastupati sport.
Hvala lepo. Reč ima narodni poslanik Dragiša Binić, i poslednji prijavljeni, narodni poslanik Žarko Obradović.
Poštovani predsedniče, ja sam protiv ovog što je sport uključen u prosvetu. Kao bivši sportista, mislim da sport i Ministarstvo za sport treba da ostane odvojeno, kao što je i do sada bilo. Mi ovde mešamo termin amaterskog i vrhunskog sportiste. Da bi došao do vrhunskog sportiste trebaš proći taj amaterski sport. Znači, od osnovne škole, pa srednje, pa dok postigneš to što si hteo, taj maksimum u sportu. Ljudi iz DOS-a su odvojili, stavili nam sport zajedno sa prosvetom. Gospodin Jovanović je to izneo. Ja ne znam da li je gospodin Jovanović imao loptu kao igračku kad je bio mali, a da nam odlučuje o sportu. Gospodin Jovanović treba da zna da su ljudi iz sporta, najviše navijači Crvene zvezde, bili tu u Skupštini, kada se ovo dešavalo, bili su u prvom redu. Ljudi iz DOS-a treba da znaju - možda će sklanjanjem Ministarstva za sport ponovo imati tri miliona ljudi na ulicama. Nadam se da će se to pod hitno promeniti. Eto toliko.
Hvala lepo. Poslednji prijavljeni je narodni poslanik Žarko Obradović.
Poštovano predsedništvo, poštovane kolege poslanici, u Predlogu zakona o ministarstvima, u obrazloženju donošenja zakona pomenuto je da se zakon donosi iz razloga efikasnosti u radu i većeg stepena ekonomičnosti. Vašu pažnju ću zadržati samo par minuta a u vezi sa jednim pitanjem, jednom oblašću, jednog ministarstva, koje se ovim predlogom ukida i reći da ono što je izrečeno u ovom razlogu, kada je konkretno ministarstvo u pitanju, ne stoji. Reč je o lokalnoj samoupravi. Naime, ovaj predlog zakona o ministarstvima ukida Zakon o lokalnoj samoupravi i pridodaje drugom posebnom Zakonu o Ministarstvu pravde. U obrazloženju poslova Ministarstva pravde je dodat jedan nov posao Ministarstva za lokalnu samoupravu, a to su komunalne delatnosti. Svi koji žive i rade u lokalnoj samoupravi znaju šta komunalna delatnost znači za lokalnu samoupravu, a pogotovo za život građana. U kontekstu toga je činjenica da se Ministarstvu za lokalnu samoupravu dodaje Ministarstvo pravde, što objektivno znači guranje lokalne samouprave na margine i objektivno nemogućnost Ministarstva pravde da u dovoljnoj meri tom pitanju posveti značajnu pažnju. Dijapazon poslova Ministarstva pravde je širok, složen i značajan, pa samim tim Ministarstvo pravde neće biti u situaciji da se značajnije bavi lokalnom samoupravom. A, lokalna samouprava jeste važan segment političkog sistema jednog društva, kako za građane tako i za državu. Za građane jer se na prvom mesnom nivou formira stav građana, odnosno utiče država na njihov život, a, sa druge strane, za državu je važno jer se tu formira odnos građana prema državi. Zašto je loše što se ukida Ministarstvo za lokalnu samoupravu? Zato što u Srbiji postoji veliki obim različitosti. Srbija je jedna heterogena država, kako po broju stanovnika, tako i po veličini jedinica lokalne samouprave, po njihovoj površini, po izgrađenoj infrastrukturi, po privrednoj razvijenosti, po nacionalnom sastavu. Svi ti razlozi upućuju na potrebu postojanja jednog ministarstva, koje bi vodilo računa o lokalnoj samoupravi i bilo jedan korektivni faktor. Ministarstvo za lokalnu samoupravu treba da postoji zbog toga što pomaže razvoju demokratije, jer se na tom nivou razvija prava i najneposrednija demokratija. Ako se lokalna uprava ostavi da živi sama po sebi, da živi svoj život, realna je opasnost da ćemo doći do zatvorenih celina, sa lokalnim moćnicima, sa feudima i feudalcima, koji će sigurno svoje funkcije obavljati ne na dobrobit građana. Lokalna samouprava je važna i zbog toga što utiče na sve stvari koje čine sadržaj života građana, saobraćaj, grejanje, komunalije, na stanje čistoće, na oblast građevinskog zemljišta, što sve objektivno zahteva da postoji posebno ministarstvo koje će se baviti lokalnom samoupravom. Ako se neke stvari ili poslovi po kojima se opštine i razlikuju ostave njima na organizovanje i vršenje postoji realna opasnost da građani neće imati podjednake uslove za uživanje prava na nivou lokalne samouprave, tj. to objektivno vodi njihovoj diskriminaciji. Postojanje posebnog Ministarstva za lokalnu samoupravu jeobjektivno važno u svetlu najnovijih događaja koji predstavljaju politizaciju lokalne samouprave ili otvaraju neke procese koji mogu voditi dezintegraciji Republike Srbije. Tu pre svega mislim na najavu formiranja opština na nacionalnoj osnovi, kao što imamo u Vojvodini slučaj, da je sedam opština, gde jedna nacionalna manjina organizuje lokalnu vlast, najavilo, a možda već i uradilo, da je formiralo zajednicu opština po tom osnovu. To sigurno nije nešto što može biti u interesu države Srbije i dobrobiti svih njenih građana. Politizaciju lokalne samouprave ću pokazati na dva najizrazitija primera, a to je nemogućnost da se lokalna samouprava konstituišeu opštini Ub i opštini Bela Palanka. U opštini Ub 2. novembra, uprkos odborničkoj većini koju je postigla SPS, nije dozvoljeno konstituisanje SO, odnosno obrnuto, kada je sa odborničkom većinom ta skupština konstituisana, nije dozvoljen ulazak izabranim odbornicima u zgradu SO i vršenje poslova lokalne samouprave. Drugi, možda još drastičniji primer je opština Bela Palanka, gde je 40-tak odbornika, u kojoj odbornička grupa SPS-a ima apsolutnu većinu, od tzv. nezadovoljnih građana sprečeno da uđu u zgradu SO i vrše lokalnu samoupravu. Na kraju, daću jednu opasku. Lokalna samouprava jeste imala svoju autonomiju i ima je. Prema postojećem zakonu država je intervenisala samo u nekoliko slučajeva, kada lokalna samoprava nije radila, kada je radila loše ili kada je to radila na uštrb prava i interesa građana.Sve ovo upućuje na potrebu da postoji posebno ministarstvo koje će brinuti o lokalnoj samoupravi u Republici Srbiji. Hvala.
Hvala vam. U međuvremenu dobili smo još jednu prijavu. Ima reč narodni poslanik Branislav Perić.
Poštovano predsedništvo, uvaženi predsedniče, poštovane kolege poslanici, pokušaću da ne ponavljam ono što je već rečeno, a dosta toga je rečeno u korist pravljenja jednog kvalitetnog predloga. Smatram da smo zbog toga u ovoj sali. Kada se nešto ukida mora se reći šta se time gubi, a šta se dobija. Svaki naš domaćin u Srbiji prvo razmišlja - kada nešto ukida dobro izračuna šta će dobiti, a šta će izgubiti. Mi ovde gubimo više ministarstava, a ostaje isti broj ljudi. Čak smo predvideli u Zakonu da ostane isto toliko kancelarija, isto stolova, isto radnika, čak i više, što znači više troškova, a izgubili smo neka ministarstva. Da li to radimo u interesu građana Srbije? U celoj stvari građanima Srbije nećemo ništa olakšati. Znači, u ovim delovima kod ovog Zakona o ministarstvima biće čak i više troškova nego što je to bilo do sada. Mi ukidamo ministarstva, ali povećavamo broj potpredsednika Vlade. Smatram, i provejava u javnosti vest, da ukoliko želimo da povećamo broj potpredsednika Vlade da neki lideri vaših stranaka, kojima je poniženje da se zovu ministri, bolje će se snaći na mestima potpredsednika Vlade, i u toj funkciji mogu da rade sa više ministarstava i da utiču na više ministarstava. Ne predlažemo mi ovo zbog nas, ni zbog SPS, već ovo rešenje predlažemo zbog građana Srbije, zbog mnogo sportista, zbog omladine. Šteta je da se u svim ovim ministarstvima koja su predviđena nigde ne pominje reč - omladina. Sport smo ipak odredili tamo gde neće biti sporta. Sport smo stavili kod prosvete, u Ministarstvo gde nikada ništa neće biti za sport, ali ukinuti reč - omladina, izbaciti je iz Ministarstva, ne koristi ničemu i nikome. Smatram da u ovoj sali ima mnogo mladihposlanika, što me raduje, pa da ne ispadne da sečemo granu na kojoj stojimo.
Ovo je bio poslednji prijavljeni govornik. Zaključujem načelni pretres. Molim narodne poslanike da uđu u salu, ako ih još ima van sale, i molim da utvrdimo broj prisutnih narodnih poslanika u sali. Konstatujem da sednici prisustvuje 170 narodnih poslanika. Stavljam na glasanje Predlog zakona u načelu. Ko je za, molim da podigne ruku? (127) Ko je protiv? (60) (Glasovi: Nije dobar broj.) Slažem se, u međuvremenu su ušli poslanici, molim vas da poslanici zauzmu svoja mesta, da prebrojimo koliko narodnih poslanika ima u sali i da ponovimo glasanje. Molim narodne poslanike da ne izlaze iz sale, da se ne bi menjao broj. U sali je prisutno 205 narodnih poslanika. Stavljam Predlog na glasanje. Ko je za Predlog zakona u načelu, molim da podigne ruku? (141) Ko je protiv? (63) Moramo da konstatujemo da ćemo glasanje ponoviti treći put. Izvinite, ponavljam glasanje. Za je bilo 141, protiv 63 poslanika. Da li se neko uzdržao od glasanja? (Niko.) Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova, prihvatila Predlog zakona u načelu. Otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Imali smo amandman na član 5. Amandman je podneo narodni poslanik Branislav Ivković i po svojoj suštini odnosi se na član 1. Predloga zakona. Amandman je razmatrao Odbor za pravosuđe i upravu. Da li izvestilac želi reč?
Dame i gospodo, Odbor za pravosuđe i upravu je razmatrao amandman narodnog poslanika Branislava Ivkovića i većinom glasova je predložio da se ovaj amandman ne usvoji.
Zamolio bih narodne poslanike koji smatraju da je ovo zabavno, da zabavu ostave van Skupštine i da se pridržavamo Poslovnika i da pokušamo da u Skupštini budemo dostojanstveni. Da li predlagač, narodni poslanik Čedomir Jovanović, prihvata ovaj amandman.
Mi smo razmatrali amandman gospodina Branislava Ivkovića i on za nas nije prihvatljiv.
Da li neko želi reč?
Dame i gospodo narodni poslanici, očekivao sam da će moj uvaženi kolega profesor Hiber dati obrazloženje stava većine njegovog Odbora zašto amandman, većinom glasova, nije prihvaćen. Očekivao sam malo konkretnije obrazloženje i od gospodina Jovanovića, šefa Poslaničke grupe DOS-a. Pošto toga nije bilo, imam obavezu, s obzirom da sam na Univerzitetu, da sam vodio Ministarstvo za nauku i tehnologiju i sedam godina bio u Vladi Republike Srbije, da iznesem stavove i razloge koji su me naveli da vam predložim ovaj amandman. Radi se o poziciji i obilju posla u Ministarstvu prosvete, sa jedne strane, i Ministarstvu za nauku i tehnologiju, sa druge strane, i ono što je najvažnije, radi se o pokušaju korišćenja najkvalitetnijeg resursa sa kojim mi raspolažemo, a to je naš nastavno-naučnoistraživački kadar na univerzitetima i naučnoistraživačkim institutima i u jedinicama u privredi. Ministarstvo prosvete danas je odgovorno za dečja obdaništa, za 1.800 ili 1.700 osnovnih i srednjih škola širom Srbije, za učenički standard. Vašim predlogom zakona postaje odgovorno i za šest univerziteta u Srbiji. Nadam se da jeretičke misli pojedinih ljudi koji su u prelaznoj Vladi, da će se ukinuti Univerzitet u Prištini, neće biti ostvarene i zato kažem šest univerziteta i dodaje se i studentski standard i dodaje mu se još i omladina i sport. Jedan ceo konglomerat koji ne može da stane u glavu, ni slučajno, jednog čoveka koji mora da bude promoter i kvalitetnih dečijih obdaništa i promoter kvalitetnog rada u osnovnim školama, reforma u osnovnim školama, rad u srednjim školama, eventualno i reforme, nažalost vidim da ih predlaže kandidat za ministra, gde kaže da će biti plaćene škole, valjda misli da narod ima pare da plati škole, a to će morati da bude ako tako lokalna samouprava bude stvorena da opština kaže, e, sada su sve pare moje. Još će morati da brine o visokom obrazovanju, a povrh svega o sportu, a o omladini nema nigde ništa, o njihovom slobodnom vremenu, o borbi protiv narkomanije, alkoholizma. Što se tiče Ministarstva za nauku i tehnologiju i što se tiče univerziteta u Srbiji, svaki profesor univerziteta, a pogotovu verujem moje kolege koje su u ovoj sali znaju da u svakom opisu radnog mesta,pored nastavnog rada i pedagoškog rada sa studentima, imaju obaveze da se bave naučnoistraživačkim radom. Svi mi smo značajnim delom uključeni u naučnoistraživačke projekte. I, prirodno je rešenje, rešenje koje postoji i u evropskim državama, rešenje za koje smo se mi zalagali ranije, a to je da se formira Ministarstvo za nauku, tehnologiju i visoko obrazovanje, podrazumevajući i više obrazovanje. Šta je cilj tog rešenja? Cilj tog rešenja je domaćinski tim, da sesa jedinstvenog mesta, jedinstvenom strategijom vodi razvoj u oblasti i univerziteta i naučnoistraživačkih institucija i afirmiše njihovo povezivanje. Najveći problem koji smo do sada imali, to je izuzetno loša sprega između naučnoistraživačkog rada pri univerzitetima i naučnoistraživačkog rada pri institutima. Ovaj predlog ovako i ovako koncipirano ministarstvo daje šansu da nastavno-naučnoistraživački kadar na univerzitetu ne duplira poslove, nego da svoj eksperimentalni deo posla radi u naučnoistraživačkim institutima sa jedne strane i otvara se prostor za kvalitetan kadar, specifičan kadar na razvijenim institutima, koji mora da bude na univerzitetu i ima prostor da učestvuje u naučnoistraživačkom radu na samim univerzitetima. Samim tim mi u suštini bi stvorili jedno mesto, jedno mesto odlučivanja, jedno strateško mesto planiranja za korišćenje naučnoistraživačkog potencijala sa univerziteta i naučnoistraživačkih instituta i išli ka razvoju i ka povezivanju naše privrede sa naučnoistraživačkim kadrom sa kojim raspolažemo. Mi imamo vrlo pozitivna iskustva koja su ostvarena u našim naporima da zaživi ekonomski i socijalni program Vlade Republike Srbije, formiran joštokom NATO agresije na našu zemlju. Upravo, rekao bih, da smo razvojem malih i srednjih preduzeća, na čemu smo radili, uspeli da ostvarimo tu vezu. Pokazuje se da su najčešće naučnoistraživački radnici sa univerziteta i iz instituta bili spremni da sarađuju i ostvaruju saradnju sa privredom. Prema tome, ovaj amandman koji je koncipiran u sadašnjem pravcu, u pravcu na kojem je, na primer, u susednoj državi Hrvatskoj koncipiran na sledeći način da imamo Ministarstvo za nauku, tehnologiju i visoko obrazovanje. Da domaćinski Vlada Republike Srbije sa tog mesta programira optimalno korišćenje resursa sa kojima raspolažemo, kako na univerzitetima, tako i u naučnoistraživačkim institucijama, da izbegnemo dupliranje kapaciteta i kadrovski da jedinstveno vodimo računa i brigu o razvoju mladih kadrova, da nemamo nezavisno razvoj mladih kadrova u institutima i na fakultetima. Alternativa koju ste predložili tera ministra prosvete da brine šta će biti sa dečjim obdaništima. To mora biti drugačiji pristup vaspitavanju predškolske dece, u srednjem obrazovanju i visokom obrazovanju. Nemojte politički da gledate, zaboravite da sam ja član Socijalističke partije Srbije i razmišljajte domaćinski.
Gospodine predsedniče, mislim da nimalo niste bili malopre u pravu, kada ste grupu poslanika upozorili zbog smeha koji se čuo. Nismo se mi smejali zato što nam je bilo zabavno, naš smeh je bio smeh neverice da je zaista došlo do tako flagrantnog kršenja Poslovnika o radu Narodne skupštine. Prema članu 142. stav 2. podnete amandmane predsednik Narodne skupštine upućuje predlagaču zakona, narodnim poslanicima, nadležnim odborima i Vladi. Mi nemamo nijedan dokaz da su Vladi upućeni podneti amandmani [[Smeh u sali.]] Možete da se smejete do mile volje, znate, ali između prava i ranije većine postoji ogromna razlika. Član 143. kaže: Predlagač zakona, nadležni odbori i Vlada dužni su da pre sednice Narodne skupštine razmotre amandmane koji su podneti na predlog zakona i da Narodnu skupštinu obaveste za koje amandmane predlažu da ih Narodna skupština prihvati, a za koje da ih odbije. Bez toga nije bilo moguće pristupiti raspravi o amandmanima. Mi insistiramo, prvo, da se utvrdi da li su uopšte amandmani dostavljeni Vladi. Ako nisu, da joj se dostave. Pošto je Skupština u vanrednom zasedanju, da joj se da veoma kratak rok, ne veći od 24 sata. Ako su joj dostavljeni amandmani, onda da se Vlada izjasni zašto nije do sada poslala pisani tekst svog izjašnjenja. Ali da nam date prvo zvaničnu informaciju, pa da vidimo kako da dalje postupamo.
U članu 159. stoji - kada nadležni odbori razmotre predlog zakona, čije se razmatranje predlaže po hitnom postupku, Narodna skupština može da odluči da pretres predloga zakona otpočne odmah i bez podeljenih izveštaja, tako što će ih izvestioci usmeno izložiti na sednici. Ako Vlada u utvrđenom roku ne da mišljenje o predlogu zakona, predlog zakona će se razmatrati i bez mišljenja Vlade. Vi ste rekli da je Poslovnik prekršen. Konstatovali smo da Poslovnik nije prekršen, dao sam Vam tumačenje, ali Vi ste išli dalje od toga. Vi ste predložili istražne radnje. To je već nešto drugo. Dakle, reklamirali ste kršenje Poslovnika. Utvrdili smo da Poslovnik nije prekršen.
Da li mi dajete ponovo reč?
Izvolite.
Gospodine predsedniče, ja kao eminentni pravnik [[smeh]] i profesor Pravnog fakulteta [[smeh]] , smejte se vi do mile volje, i kao što rekoh, redovni profesor Pravnog fakulteta nisam ovde predlagao nikakve istražne radnje, jer vrlo dobro znam šta je to, šta su istražne radnje. Samo tražim da se ovde utvrdi da li su Vladi dostavljeni amandmani. Član 159. i taj stav koji ste Vi citirali govori o Predlogu zakona. Ja se ne bavim Predlogom zakona, nego se bavim isključivo pitanjem amandmana. I član 143. govori o zakonima i Vladi, kao i član 144. i tako dalje. Međutim, član 151. je ovde vrlo krut, čvrsto postavljen i kod njega nije moguće nategnutim pravničkim tumačenjem izbegavati suštinu. Amandmani su morali da budu dostavljeni Vladi i Vlada je morala da se izjasni o njima. Naravno, može se desiti da Vlada jednostavno kaže - nećemo da se izjasnimo, nećemo pismeno da pošaljemo. Ali onda to nadležni skupštinski organ mora pismeno da konstatuje i da ovde tu konstataciju u pisanoj formi dostavi narodnim poslanicima. Dakle, da nam se ovde dostavi: Vlada nije htela da se izjasni. To bi već bio razlog u redovnim prilikama za obaranje Vlade, za izglasavanje nepoverenja. Pošto ova vlada odlazi svakako, nema potreba da izglasavamo nepoverenje, ali nama je važna ovde pravna forma. Mi insistiramo da se poštuje pravna forma, jer tamo gde se ne poštuje pravna forma, nema pravnog poretka.
Hvala Vam. Pre izjašnjavanja narodnih poslanika sačekaćemo ovo što ste tražili.
Imamo ovde predstavnika Vlade.
Ne može da se izjasni predstavnik Vlade, gospodin Šešelj je zahtevao pisani dokaz. Dobiće ga, to će stići vrlo brzo. A posle ove tačke dnevnog reda napravićemo pauzu. [[Kraća pauza]] Predložio bih da nastavimo sa radom. Vladi je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o ministarstvima dostavljen 22. januara 2001. godine sa 90 priloga. Po ovlašćenju predsednika Narodne skupštine to je učinio sekretar Georgije Marić. Što se tiče amandmana, pošto se Vlada nije izjasnila o Predlogu zakona i pošto nije u zasedanju, amandmani nisu dostavljeni Vladi, te odlučujemo bez mišljenja Vlade. (Poslanik Šešelj traži reč.) Više o tome nemamo diskusiju, dva puta ste dobili reč. Idemo na glasanje. Molim vas da se izjasnite da li smatrate da je Poslovnik prekršen u ovom slučaju. Ko je za? (28) Dakle, 28 poslanika smatra da je Poslovnik prekršen. Mogu da konstatujem da su se poslanici izjasnili da nije bilo povrede Poslovnika. (Poslanik Šešelj traži reč povodom glasanja o povredi Poslovnika.) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovde je došlo do kolizije vaše političke volje i pravnog propisa, koji je do kraja jasan. Drugo, gospodin predsednik Narodne skupštine je rekao malo pre da Vlada nije u zasedanju. Vlada je uvek u zasedanju, dok se ne izabere nova Vlada postoji stara Vlada i nema u Vladi jesenje i prolećne zasedanje, Vlada neprekidno zaseda i danju i doću, svakog trenutka postoji Vlada i ona je uvek u zasedanju. Da li ima konkretne sednice ili ne, to je drugo pitanje. Dakle, taj argument ne važi. Drugo, Vladi je dostavljen nacrt zakona, ali nisu amandmani, a Poslovnik kaže morali su amandmani da budu dostavljeni.
Gospodine Šešelj, vi nastavljate diskusiju.
Vi ste stavili na glasanje zapravo moju primedbu. Ja nešto tražim i uopšte ne tražim da se izjašnjava Skupština da li je prekršen Poslovnik ili ne, a vi stavljate na glasanje. Ja samo tražim, da bih mogao da glasam o amandmanima, da mi se da mišljenje Vlade ili da mi se napismeno da stav nadležnih službi, odnosno obaveštenje da Vlada nije htela da se izjasni, da bih mogao da glasam o amandmanima, a ne da vas hvatam u kršenju Poslovnika i da vi preglasavanjem konstatujete da belo nije belo, nego crno i da crno nije crno, nego je belo. Vi možete većinom glasova ovde da izglasate da je sada leto, da je napolju temperatura 30 stepeni, vi to sve možete da izglasate i nema potrebe da vas sprečavam da to izglasavate.
Hvala lepo. Pošto smo o ovome već odlučivali, da li se još neko javlja za reč u vezi amandmana koje je podneo narodni poslanik Branislav Ivković? Ako se više niko ne javlja za reč, molim da utvrdimo broj prisutnih narodnih poslanika u sali. Konstatujem da je u sali prisutno 189 narodnih poslanika. Stavljam na glasanje amandman. Ko je za, molim da podigne ruku? (40) Ko je protiv? (125) Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Marko Ćulibrk, koji se po svojoj suštini odnosi na član 1. Predloga zakona. Ovaj amandman razmatrao je Odbor za pravosuđe i upravu, molim izvestioca da nas obavesti o stavu Odbora.
Odbor za pravosuđe i upravu je razmatrao amandman narodnog poslanika Marka Ćulibrka, odlučio većinom glasova da ovaj amandman ne podrži i predlaže Narodnoj skupštini da ga ne usvoji. Pismeno obrazloženje se nalazi u obrazloženju kojim je Odbor prihvatio zakon u načelu.
Da li predlagač, narodni poslanik Čedomir Jovanović, prihvata ovaj amandman?
Za nas nije prihvatljiv ovaj amandman.
Da li se neko javlja za reč? Izvolite.
Ja sam predložio da se u članu 5. Zakona o izmenama i dopunama Zakona o ministarstvu u tački 16. tekst izmeni, tako da se Ministarstvo za zdravlje i zaštitu životne okoline preformuliše i da budu dva ministarstva, Ministarstvo za zdravlje i posebno pod 16a Ministarstvo za zaštitu životne sredine. Ne bih sada ponavljao, sve ove razloge su izneli prethodnici koji su govorili o ovoj temi, ali je predlagač zakona rekao da je glavni razlog da bi se smanjila preglomazna ministarstva. Sa ovim spajanjem ministarstava ćemo dobiti po jedno preglomazno ministarstvo. Takođe, kada je reč o efikasnosti i ekonomičnosti rada ministarstava, ne možemo da se složimo sa tim. O političkim nagodbama i kadrovskim dogovorima opozicionih stranaka takođe ne želim da govorim, pošto je već bilo reči. Želeo bih da kažem, prvo, da može i na ovaj način da se gleda na ovaj stav, da ne postoji posebno Ministarstvo za ekologiju. Na našu zemlju je bačeno 31.500 granata sa punjenjima osiromašenog uranijuma i ko zna čega još, oko 10 tona raznog otpada. Zatim, sve otrovne materije iz porušenih hemijskih postrojenja, elektropostrojenja i drugih su već došle u vodu, zemlju i vazduh. Ko zna kako će doći do zagađenja ishrane i kako će se to odraziti na zaštitu našeg stanovništva. O tome niko ne govori. O ovom pitanju su raspravljale sve vlade Evrope, čak je i evropski parlament usvojio posebnu konvenciju o tome, a samo se niko od zvaničnih organa iz naše zemlje o tome ne izjašnjava. Zašto je to tako? Možda to nekome odgovara da ne postoji Ministarstvo za ekologiju, da se tačno zna ko šta treba da radi. Ministarstvo za ekologiju bi trebalo da meri sve elemente zaštite životne sredine i da o tome redovno obaveštava javnost. Zatim, spajanje funkcija u oblasti uprave, u oblasti zdravstva i ekologije, takođe je nespojivo. Polazi se od pretpostavke da će se Ministarstvo zdravlja baviti samo posledicama, da kada se utvrde razlozi da je došlo do povećanja nekog oboljenja, da je povećana smrtnost itd. Mislim da ćemo se baviti samo posledicama, a ne uzrocima i prevencijom u oblasti ekologije i zaštite. Zatim, u oblasti ekologije postoji čitav spektar da se donese normativnih akata, koji su tehničkog karaktera. Postoji, ako niste znali, ISO 14000, koji se bavi sistemom zaštite ekologije. To ministarstvo bi trebalo da predlaže normativna akta i da usvoji konvencije u međunarodnom pravu iz ekologije, da ih uvrsti kod nas, a posebno da bi se štitili veliki zagađivači, velika postrojenja. Mislim da bi to bila preventiva da se prljava tehnologija iz Evrope ne preseli u naše fabrike, što je na putu. Takođe, možda i najvažniji razlog, ako bi postojalo jedno ministarstvo koje bi brinulo o tome, ne bi se desilo, već se dešava na žalost u našoj zemlji, da veoma moćni nuklearni lobi, pod firmom nevladinih organizacija, naučne pomoći našoj zemlji i novinara, vršlja po našoj zemlji, da traži pogodne lokacije na koje će da se skladišti nuklearni otpad. Mi ne smemo dozvoliti da naša zemlja postane smetlište za Evropu. Zato smatram da treba da postoji posebno ministarstvo za ekologiju.
Da li se još neko javlja za reč? (Niko.) Ako se više niko ne javlja za reč, prelazimo na glasanje. Molim da pre glasanja utvrdimo broj prisutnih narodnih poslanika u sali. Konstatujem da je u sali prisutno 195 narodnih poslanika. Stavljam na glasanje amandman. Ko je za? (38) Ko je protiv?(134) Uzdržanih.(Nema.) Konstatujem da Narodna skupština većinom glasova nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman su podneli narodni poslanici Zoran Radovanović i Branko Ružić, koji se po svojoj suštini odnosi na član 1. Predloga zakona i sa njim međusobno povezane amandmane na član 14, član 22, član 23 i član 31. Predloga zakona. Amandman je razmatrao Odbor za pravosuđe i upravu. Izvolite.
Odbor za pravosuđe i upravu razmatrao je amandman narodnih poslanika dr Zorana Radovanovića i Branka Ružića i odlučio da amandman ne podrži i da predloži Narodnoj skupštini da ga ne usvoji. Razlozi su navedeni u pismenom obrazloženju zašto je Odbor prihvatio zakon u celini.
Da li predlagač, narodni poslanik Čedomir Jovanović, prihvata ovaj amandman?
Amandman nije prihvatljiv za nas.
Da li se još neko javlja za reč?
Poštovani predsedniče, uvaženo predsedništvo, poštovane kolege narodni poslanici, ja sam Branko Ružić, poslanik ispred Socijalističke partije Srbije. Mišljenja sam da su predlagači pri predlaganju ovog zakona bili vođeni, pre svega, pragmatičnošću, a ne željom za racionalizacijom rada Vlade Republike Srbije. Ovim zakonskim predlogom je predviđeno formiranje Ministarstva prosvete i sporta i ukidanje Ministarstva za omladinu i sport. Na taj način jedna izuzetno značajna oblast za svaku državu, oblast društvene brige o omladini i o sferi sporta, ostaje nepokrivena, a u ovu oblast ulazi, pre svega društveno organizovanje mladih, zaštita društveno-ekonomskog položaja mladih, borba protiv maloletničke delikvencije, bolesti zavisnosti, širenje ekološke svesti kod mladih itd. Po mom mišljenju, Ministarstvo za omladinu i sport uopšte ne bi trebalo i ne sme da predstavlja teret našem društvu. Sport zavređuje mnogo veću pažnju nego što mu se nudi ovim zakonskim predlogom i svođenjem na jednu upravu u okviru jednog glomaznog ministarstva. Ovakvim predlogom praktično se dovodi u pitanje i problem finansiranja sporta. Takođe, treba imati u vidu, dakle, po ovom predlogu koji je predlagač izneo, da će ingerencije dotičnog resornog ministarstva biti predškolske ustanove, zatim, samo 1.500 osnovnih škola u Republici Srbiji, pet univerzitetskih centara, sa jednim univerzitetskim centrom koji je u specifičnoj situaciji, a to je Prištinski univerzitet. Ja se pitam da li će budući ministar uopšte moći da iznese ovo veliko breme koje mu vi stavljate na pleća. Takođe, tu ne vidim da će sport imati mesto koje zaslužuje u našem društvu. Činjenica je, takođe, koju niko ovde ne može osporiti, da su naši vrhunski sportisti u protekloj deceniji na najbolji način afirmisali našu zemlju u međunarodnim okvirima. Iz tog razloga, ja se iskreno nadam, odnosno, nadao sam se pre ovoga iznošenja stava Odbora za pravosuđe i upravu, da ćete revidirati vaš krut stav koji je izneo gospodin Jovanović i da ćete usvojiti naš amandman, jer će prihvatanje vašeg zakonskog predloga, po pitanju sporta i omladine, zasigurno izazvati odijum u javnosti, a vi ćete biti ti koji će snositi objektivnu odgovornost. Takođe, na kraju bih istakao da je obrazloženje našeg amandmana utemeljeno u Ustavu Savezne Republike Jugoslavije i Republike Srbije. Hvala.
Hvala vam. Da li se još neko javlja za reč? Narodni poslanici ističu primedbu da se slabo čuje sa govornice u sali, pa molim ako to može malo da se pojača. Ima reč narodni poslanik Zoran Radovanović.
Poštovani predsedniče, poštovane kolege poslanici, moj kolega Branko Ružić i ja imali smo ideju da u dogovoru sa kolegama iz SPS-a predložimo da se stavi amandman na ovaj predlog zakona, uzimajući u obzir koliko znači mladim ljudima i šta znači uopšte ovoj državi, šta je značilo ovoj državi, Ministarstvo za omladinu i sport. Ako uzmete u obzir da su pojava droge, pojačana upotreba alkohola, opojnih sredstava i pojava verskih sekti dovele do toga da se kao oblik ponašanja u Srbiji pojavi izuzetna kriminalizacija kod mladog sveta, mislimo da je ukidanje Ministarstva za omladinu i sport nešto što će ostaviti traga na generacijama iza nas. Kako je malo pre gospodin Jovanović u uvodnom izlaganju objasnio meni i verovatno građanima Srbije da se istorija piše od 24. septembra, 5. oktobra i eventualno 23. decembra, ja od tada vodim dnevnik, izgleda da sam se tada rodio, mislim da ovakvi potezi i vaše zalaganje za 10 godina borbe za demokratiju i vaše pripremanje 10 godina za osvajanje vlasti pokazuje da pripreme nisu dobro izvršene. Ovakvi vaši predlozi će napraviti i ostaviti dubokog traga uopšte u Srbiji. [[Žagor]] Imate puno šaljivih kolega. S druge strane, Ministarstvo za omladinu i sport Republike Srbije u prethodnom periodu je učinilo mnogo toga za mlade u Srbiji. Preko stotinu objekata u Srbiji se trenutno gradi, sportskih objekata. Mnogo se uradilo na registraciji i preregistraciji klubova, jer je mnogo stotina hiljada mladih ljudi direktno vezano za klubove. Prema tome, gađate direktno populaciju, pre svega našu decu. Kada se izvrši analiza slobodnog vremena, dnevnih aktivnosti mladih ljudi, to vreme možemo podeliti na tri vremenske celine: na vreme provedeno u porodici, na vreme provedeno u školi ili fakultetu i na - slobodno vreme. Ove prve dve vremenske celine obuhvataju mlade koji su pod kontrolom porodice ili škole, bave se određenim aktivnostima, ali ova treća, slobodno vreme, ostavlja prostor kada mladi ljudi vrlo lako podlegnu izazovima savremenog sveta. Savezna vlada i savezni Ustav, savezna država u svom tekstu Ustava nema preambulu, stav, ništa što se odnosi na organizovanje fizičke kulture, sport, omladine u državi. Savezna vlada ima Ministarstvo za sport. U našem Ustavu sve to postoji. Imamo ustavnu odrednicu da se borimo za prava mladih, za fizičku kulturu, za sport, da se brinemo o društvenom organizovanju omladine, a mi ukidamo Ministarstvo za omladinu i sport. Pošto imate dosta šaljivih kolega, pričali ste da je jednoumlje vladalo u Srbiji, nemoguće je da se, osim ljudi iz Stranke srpskog jedinstva i nas socijalista, niko od vas, od 186,nije javio da kaže da ovaj predlog zakona nije dobar. Prema tome, kao što kažu ovi omladinci, "samo vas posmatramo". [[Smeh.]]
Hvala vam. Pre nego što dam reč sledećem govorniku, predlažem da u skladu sa članom 83. Poslovnika Narodne skupštine, donesemo odluku o produženju rada današnje sednice. Predlažem da danas završimo celokupni rad po svim tačkama dnevnog reda. Molim narodne poslanike da se o tome izjasne. Ko je za? (156). Ko je protiv? (Niko.) Da li ima uzdržanih? (Nema.) Konstatujem da smo doneli odluku da ćemo današnju sednicu produžiti, tj. radićemo do okončanjapo svim tačkama dnevnog reda. Nastavljamo diskusiju o amandmanu koji su podneli narodni poslanici Zoran Radovanović i Branko Ružić. Da li se još neko javlja za reč? Izvolite.
Poštovani predsedniče, uvaženo predsedništvo, drage koleginice i kolege, moje ime je Dragan Todorović i dolazim iz Pirota. Založio bih se da ovog puta imamo malo više sluha i više osećanja za problematiku koja je na dnevnom redu i za rad Ministarstva za omladinu i sport, koje je u prethodnom periodu umnogome doprinelo razvoju svih mladih ljudi u našoj zemlji, a s obzirom da dolazim iz jedinog grada koji je centar okruga, iz Pirota, koji nema sportsku halu, moram da skrenem pažnju i imam zadatak od strane mladih ljudi iz našeg grada, što vrlo dobro zna naš poštovani kolega i moj prijatelj Tomislav Panajotović iz DOS-a, da se zaista pirotska omladina, koja je učestvovala u svim političkim događajima, nevezano za političku obojenost, ne može da pohvali i da ima priliku da svoje slobodno vreme posveti ne samo razvoju na profesionalnom planu, već i razvoju sportskih osobina i ne traći vreme po kafićima, na stvari koje odvlače pažnju i ne doprinosenjihovom uspešnijem razvoju. Zbog svega toga založio bih se da Ministarstvo za omladinu i sport i dalje ostane, a nadovezujući se na diskusiju kolege Zorana Radovanovića moram da istaknem da je veliki broj mladih ljudi učestvovao i u događajima koji su doveli sadašnju vlast na vlast i da DOS, ukidanjem Ministarstva za omladinu i sport ne pokazuje adekvatno razumevanje u problematici mladih ljudi i ne revanšira im se na pravi način za ono što su oni za njih uradili. Zbog svega toga nemojte previše neozbiljno shvatiti reči moga prethodnika, obratite malo više pažnje na ono što će omladina reći ako se donese ovakav zakon.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Pošto se više niko ne javlja za reč, molim da utvrdimo broj prisutnih narodnih poslanika u sali. U sali je prisutno 185 narodnih poslanika. Stavljam na glasanje amandman. Ko je za, molim da podigne ruku? (40) Ko je protiv? (121) Da li se neko uzdržava? (jedan narodni poslanik) Konstatujem da Narodna skupština većinom glasova nije prihvatila ovaj amandman. Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Tomić, koji se po svojoj suštini odnosi na član 2. Predloga zakona. Amandman je razmatrao Odbor za pravosuđe i upravu. Molim za mišljenje.
Odbor za pravosuđe i upravu je razmatrao amandman narodnog poslanika Dragana Tomića i odlučio da prihvati ovaj amandman i da predloži Narodnoj skupštini da ga usvoji. Radi se o preciziranju nadležnosti ministarstva.
Hvala. Da li predlagač, narodni poslanik Čedomir Jovanović, prihvata ovaj amandman?
Dame i gospodo narodni poslanici,poslanička grupa DOS-a će, u meri u kojoj je to moguće, poštovati svoje političke suparnike. Pre nego što kažem naš konačni stav o podnetom amandmanu, želim da vam kažem da je veoma teško slušati sve one reči i stavove kojima vi obrazlažete odbranu Ministarstva omladine i sporta, sve one reči i stavove kojima vi branite prosvetu i naše univerzitete, jer oni stižu najčešće od predstavnika stranaka koje su napunile policijske stanice srednjoškolcima i studentima, od predstavnika stranaka koje su najviše represije ispoljile na srpskim univerzitetima. Stoga vas molim da iz stava kojim smo mi odbili sve vaše predloge ne prepoznate naše želje da se mi sa vama obračunavamo onako i na onaj način na koji ste vi to činili prethodnih 10 godina. Predloženi amandman je za nas dobar, bez obzira što dolazi od strane SPS-a. Država mora voditi računa i zbog toga prihvatamo u potpunosti sve ono što je vaš poslanik predložio. Tražimo od poslaničke grupe DOS-a da uvaži ovaj stav.
Da li neko želi reč? Izvolite gospodine Ivkoviću.
Uvažene dame i gospodo poslanici, mi smo u jednoj ozbiljnoj instituciji, ne na mitingu, u parlamentu Republike Srbije, gde razmatramo zakon o ministarstvima, zakon na bazi kojeg će buduća Vlada Republike Srbije da radi. Mi smo, kao poslanici, bili obavezni da taj zakon pročitamo, da koristimo sve svoje znanje i iskustvo, da učinimo da konačna verzija zakona, nakon razmatranja u ovom parlamentu, bude ona verzija koja će građanima Srbije dati garancije da će Vlada Republike Srbije biti sposobna i u mogućnosti i u organizacionom smislu da radi najbolje kako može. Ovde smo svi mi, kao poslanici, iznosili svoje znanje koje imamo, u meri u kojoj ga imamo, i saopštili smo i rekli ocenu koja stoji, da se priča o preglomaznim ministarstvima svodi na priču o još preglomaznijim ministarstvima nego što su bila, da bi se broj ministarstava smanjio i omogućio prostor liderima DOS-a da zauzmu potpredsednička mesta. U to ime ukida se Ministarstvo za omladinu i sport i gubi se promoter afirmacije amaterskog sporta u Srbiji, afirmacije borbe za omladinu. Zato će SPS podneti u sledećoj nedelji nacrt zakona o zaštiti maloletnika, da se pokaže i vidi da ova država i te kako ima prostora, ako pravovremeno deluje, da vodi računa o omladini i o deci. Zato smo govorili da ova zemlja ima i u naučno - istraživačkim institucijama, i na univerzitetima je izgradila potencijal, a da ima obavezu i mogućnost da u okviru Ministarstva za nauku, tehnologiju i visoko obrazovanje objedini sav naučno - istraživački potencijal, usmeri ga ka saradnji sa privredom, usmeri ga ka tome da mi koristimo svoj potencijal, a ne samo da gledamo šta ko može spolja da nam da i pomogne. Ta humanitarna pomoć, koju dobijamo, nije ravna kamatama na naša zamrznuta sredstva, koja neprijatelji ove zemlje drže više od 10 godina po Americi, Nemačkoj i ostalim državama. Prema tome, gospodo, oko ovoga što su amandmane podnosili socijalisti, oni su ih podnosili ne zbog vas iz DOS-a, nego zbog građana Srbije, u želji da vama iz DOS-a objasnimo i da vi shvatite i razumete - ovo je parlament, parlament koji podrazumeva razgovor i dogovor, a ne ultimatum. To što ste vi prihvatili amandman Dragana Tomića, pa to je logično, vi ste trebali da prihvatite i ostale amandmane. Ovde, na činjenici da ste, predlažući zakon o ministarstvima, zaboravili da mislite o socijalno ugroženim stanovnicima, usred elementarnih nepogoda i zemljotresa, pokazuje koliko su vama građani bitni.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Ako se više niko ne javlja za reč, molim da pre glasanja utvrdimo broj prisutnih narodnih poslanika u sali. Ali, prihvaćen je amandman, oprostite, nema potrebe da se glasa. (Glasovi: Mora da se glasa.) Dobro. Ipak ćemo utvrditi broj prisutnih u sali. Konstatujem da je u sali prisutno 197 narodnih poslanika. Stavljam na glasanje amandman. Ko je za? (171) Ko je protiv? (Niko.) Ko se uzdržava? (Niko.) Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova, prihvatila ovaj amandman. Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Vojkan Tomić. Odbor za pravosuđe i upravu prihvatio je ovaj amandman. Da li predlagač, narodni poslanik Čedomir Jovanović, prihvata ovaj amandman?
S obzirom da su usklađene aktivnosti budućeg ministarstva za nauku, tehnologiju i razvoj, za nas je amandman prihvatljiv.
Da li se neko javlja za reč? (Niko.) Ako se niko ne javlja za reč, molim da pre glasanja utvrdimo broj prisutnih narodnih poslanika u sali. Konstatujem da je prisutno 198 narodnih poslanika. Stavljam na glasanje amandman. Ko je za? (166) Ko je protiv? (Niko.) Ko se uzdržava? (Niko.) Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova, prihvatila ovaj amandman. Da li još neko želi reč o Predlogu zakona u pojedinostima. (Niko.) Pošto se niko ne javlja za reč, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Molim da pre glasanja utvrdimo broj prisutnih narodnih poslanika u sali. Konstatujem da sednici prisustvuje 200 narodnih poslanika. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o ministarstvima u celini. Ko je za, molim da digne ruku? (138) Ko je protiv? (66) Ko se uzdržava? (Niko.) Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova, usvojila Predlog zakona u celini. Ostaje da vas pitam, da li da napravimo pauzu ili da nastavimo rad. (Glasovi: Da nastavimo rad.) Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ODLUKE O IZMENAMA POSLOVNIKA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE Primili ste Predlog odluke, koji je podneo narodni poslanik Čedomir Jovanović, predsednik Poslaničke grupe Demokratske opozicije Srbije. Primili ste amandmane na Predlog odluke, koje su podneli narodni poslanici Dragan Marković, predsednik Poslaničke grupe Stranke srpskog jedinstva, Dušan Proroković i mr Radojko Petrić. Primili ste izveštaje Zakonodavnog i Administrativnog odbora. Otvaram jedinstven pretres. Da li predlagač želi reč?
Dame i gospodo narodni poslanici, predloženim izmenama Poslovnika o radu Republičkog parlamenta ispunjava se deo dogovora koji je postignut u konsultacijama obavljenim sa predstavnicima preostalih parlamentarnih stranaka. Taj dogovor obavezuje Poslaničku grupu DOS-a. Prilikom jučerašnjeg zasedanja Srpska radikalna stranka je dogovor i prava koja iz njega proizilaze odrekla, uz konstataciju da mi ta prava ne bi podržali, s obzirom da po našem mišljenju pravo prate i izvesne obaveze, gde radikali nisu bili spremni da se pridržavaju. U slučaju Stranke srpskog jedinstva, principijelan je stav, gde ne može da se podrži njihova kandidatura za potpredsednika, iako se već jasnim distanciranjem radikala od prava, gde se moglo računati na peto potpredsedničko mesto, to potpredsedničko mesto ostavlja otvorenim. Naime, uprkos stavu Srpske radikalne stranke da ne iskoristi pravo sa kojim smo mi izašli pred njih na osnovu održanih konsultacija, mi ćemo glasati za izmenu Poslovnika, kojim će se uvažiti naše sugestije i proširiti broj potpredsednika sa četiri na pet. Time mislimo da bi u potpunosti i apsolutno realno, u skladu sa demokratskim principima, bila ispoštovana volja građana iskazana na izborima 23. decembra. Naime, ne treba da vas podsećam na proporcionalni odnos snaga u ovom parlamentu, ali istovremeno želim da vas podsetim na jedno pravilo, koje je bilo jedan mali, ali ipak nezanemarljiv deo demokratskog postupka u radu naših prethodnika u ovoj kući. Naime, oduvek je opozicija imala potpredsednička mesta. Mi danas branimo taj princip, jer mislimo da time iskazujemo poštovanje volje građana, koji su podržali poslaničke liste danas opozicionih stranaka. I poslaničku listu SPS, čijeg smo potpredsednika juče izabrali i poslaničku listu SRS, kojoj ćemo danas svojim glasovima otvoriti mogućnost da istakne kandidaturu za potpredsednika. Ukoliko oni tako nešto ne učine, mislim da nismo mi dužni da o tome vodimo računa, oni su dužni da građanima, od kojih su tražili podršku, polože račun za takvu vrstu politike. U svakom slučaju, od svih onih koji učestvuju u radu Parlamenta mi očekujemo da aktivno doprinesu donošenju što boljih odluka, koje će biti u skladu sa interesima države i društva u kome živimo. Zbog toga ćemo, uprkos paradoksu koji prati ovakvu vrstu glasanja, ostaviti mogućnost Srpskoj radikalnoj stranci da u trenutku, kada proceni, ona istakne kandidaturu za svog potpredsednika. Hvala.
Da li neko od narodnih poslanika želi reč?
Dame i gospodo narodni poslanici, prvo, nisam mislio uopšte da se javljam za reč, ali sam prinuđen sada zbog ovih neistina koje je izrekao Čedomir Jovanović. Prvo, nikakav dogovor nije postignut. Da je neki dogovor postignut, već bi se znalo za taj dogovor. Gde je taj dogovor, koji, šta? Dogovor se u Parlamentu postiže celovito za sva radna tela i sve parlamentarne funkcije. Tog dogovora nema, jer je DOS insistirao da se prvo konstituišu tri odbora, a onda ostali odbori za određeno vreme, ko zna kada. Drugo, srpskim radikalima nije bilo potrebno da se uvodi novo potpredsedničko mesto, da bi i oni mogli da participiraju na osnovu svoje snage. Kada se sračunaju osnovne skupštinske funkcije, videćete vrlo lako da to nije bilo neophodno, osim ako je DOS imao želju za tri potpredsednička mesta, a ne za dva ili jedno. Pitanje je da li bi mu i jedno pripalo, pošto funkcija predsednika Skupštine mnogo više teži i mnogo više ima realne političke težine nego 10 potpredsedničkih mesta. Gospodin Maršićanin je rekao - više nego 17 i mislim da je on u pravu po tom pitanju. Ali, ne vidim zašto dalje morate da mrcvarite Skupštinu po tom osnovu. Ako smo jednom rekli - nemoguć je dogovor, zato nećemo više da se dogovaramo, zašto sada mrcvarite celu Narodnu skupštinu po tom pitanju. To nam nikako nije jasno.
Ko dalje želi reč?
Uvaženi gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, interesantno je i indikativno što je rekao za govornicom šef Poslaničke grupe DOS. Ne razumemo zašto DOS ne želi na mestu potpredsednika gospodina Dragana Markovića, koji je predložen iz Stranke srpskog jedinstva, a istovremeno predlaže da se proširi broj potpredsedničkih mesta i u tom smislu je podnela amandman na promenu člana 17. Poslovnika o radu Narodne skupštine. To mesto se već dva dana nudi radikalima, oni ga uporno odbijaju, vrlo principijelno, a DOS vrlo principijelno to mesto ponovo dodeljuje Srpskoj radikalnoj stranci, govoreći pri tome da ne dolazi u obzir ni u kom slučaju da neko od potpredsednika bude iz Stranke srpskog jedinstva. U najmanju ruku veoma čudno, rekao bih interesantno, ali i vrlo indikativno, ne razumem apsolutno zašto. Stranka srpskog jedinstva je tokom ova dva dana zasedanja pokazala da je korektna, konstruktivna, prava opozicija u ovom parlamentu, da će sve predloge, sa bilo koje strane dolazili, a dobri su, podržati, a da će sve predloge, od ma koje parlamentarne stranke dolazili, a po našem mišljenju nisu dobri, kritikovati. Ali, budite uvereni, naša kritika će uvek biti dobronamerna i uvek će težiti tome da se donesu prava rešenja koja će ići ka boljitku svih građana Republike Srbije. Zato me ovakav način razgovora u Parlamentu od strane gospodina Jovanovića veoma iznenađuje. Zahvaljujem na pažnji.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Imamo amandman na član 1, koji je podneo narodni poslanik Dragan Marković. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, a Administrativni odbor nije prihvatio amandman. Da li predlagač Predloga odluke prihvata amandman? (Ne.) Predlagač ne prihvata amandman. Da li neko od narodnih poslanika želi reč? (Ne.) Molim da pre glasanja utvrdimo broj prisutnih narodnih poslanika u sali. Konstatujem da sednici prisustvuje 185 narodnih poslanika. Stavljam na glasanje amandman. Ko je za? (15) Ko je protiv? (121) Da li se neko uzdržava? (Jedan.) Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Amandman na član 3a. podneo je narodni poslanik Dušan Proroković, kojim predlaže da se posle člana 3. doda član 3a. Da li predlagač predloga odluke prihvata amandman?
S obzirom da je planirana celovita reforma Poslovnika o radu Skupštine, iako je apsolutno osnovan ovaj amandman, mi ga nećemo podržati, već ćemo kroz postupak redefinisanja Poslovnika o radu Republičkog parlamenta, kojim će biti obuhvaćene i aktivnosti, prava i obaveze svih drugih skupštinskih radnih tela, uneti te potrebne izmene.
Hvala. Da li imamo mišljenje Odbora? Nemamo izvestioca. Da li se još neko javlja za reč? Izvolite.
Kao predlagač ovog amandmana na Poslovnik o radu Narodne skupštine Republike Srbije imao sam u vidu da je ovo direktna posledica upravo usvojenog Zakona o ministarstvima. Naime, ja sam veliki pobornik ovoga o čemu smo mnogo puta danas pričali, a to je smanjivanje državne administracije, racionalizacija u određenom segmentu, ali isto tako moraju se uputiti neke kritičke objekcije i na njih se moramo osvrnuti, a to je da su sve nadležnosti i sva prava koje je imalo Ministarstvo za odnose sa Srbima van Srbije prebačena u nadležnost Ministarstva za ekonomske odnose sa inostranstvom. To nije jedina relacija koja treba da postoji između matice i dijaspore. Relacije koje treba da postoje između matice i naših sunarodnika koji žive ili u susednim državama, gde su u statusu nacionalne manjine i konstitutivnih naroda ili onog dela koji je ekonomska i politička imigracija, treba da se ostvaruje na mnogo više polja nego što je to samo u oblasti ekonomije i finansijskih donacija. Tako je radio prošli režim, tako ne moramo da radimo i mi sada. Zbog toga sam predložio da se ovakvom jednom formulacijom prošire poslovi, opis poslova i zadataka skupštinskog odbora. To nije primereno parlamentarnoj praksi koja je do sada vladala u Srbiji, a jeste primereno parlamentarnoj praksi nekih drugih zemalja. Takođe, mislim da taj odbor treba da vodi brigu ne samo o Srbima van Srbije, nego o svim srpskim državljanima, ma koje nacionalnosti oni bili. Svedoci smo da je u poslednjih deset godina bilo dosta imigranata iz ove države. Nisu oni bili samo Srbi. Velike su migracije bile Mađara, Slovaka i Hrvata iz Vojvodine, muslimana iz Raške oblasti. Da li u njihove matične države, da li u neke treće države, sasvim je svejedno. Mislim da bi skupštinski odbor trebalo da se pozabavi tim pitanjima ubuduće. Hvala.
Hvala. Da li se još neko javlja za reč? Ako se više niko ne javlja, molim da pre glasanja utvrdimo broj prisutnih narodnih poslanika u sali. Konstatujem da sednici prisustvuju 192 narodna poslanika. Stavljam amandman na glasanje. Ko je za? (54) Ko je protiv? (48) Ima li uzdržanih? (37) Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanik Radojko Petrić podneo je amandman, kojim predlaže da se posle člana 4. doda novi član 4a. Da li predlagač Predloga odluke prihvata amandman?
Odgovor je isti kao i u prethodnom slučaju. Naime, uz obimne izmene Poslovnika biće regulisana i pitanja koja su otvorena ovim amandmanom. Dakle, nismo za ovaj amandman u ovom trenutku.
Hvala. Da li se neko javlja za reč?
Poštovano predsedništvo, poštovani narodni poslanici, ja sam predlagač ovog amandmana, Radojko Petrić iz Prijepolja. Da kratko objasnim motivaciju predlaganja ove amandmanske dopune. Naime, u članu 210 predviđena je mogućnost da narodni poslanici, radi obavljanja svoje poslaničke funkcije, mogu tražiti objašnjenja i informacije od predsednika Skupštine, od predsednika Odbora, od ministara i ostalih rukovodilaca institucija. Međutim, tamo nigde ne kaže da moraju odgovoriti ili kada mogu dobiti odgovor. Sa ovim se želi podići nivo odgovornosti čelnih funkcionera, kako ovde u Skupštini tako i u Vladi i ovim institucijama, da prime poslanika u roku od 7 dana, da mu omoguće ili oni da mu daju ili da daju nalog odgovarajućoj službi, da pruže određena obaveštenja i određene informacije. Mislim da je to u interesu svih poslanika, nezavisno od pripadnosti političkoj partiji, bilo kojoj ili od političkog uređenja. Zato smatram da je razlog dosta razložan da se može prihvatiti. Zahvaljujem.
Hvala. Da li još neko želi reč? Ako ne, molim da utvrdimo broj prisutnih narodnih poslanika u sali. Sednici prisustvuju 164 narodna poslanika. Stavljam na glasanje amandman. Ko je za? (29) Ko je protiv? (95) Uzdržanih? (Nema.) Konstatujem da skupština nije prihvatila ovaj amandman. Da li se još neko javlja za reč? (Niko.) Pošto se niko više ne javlja za reč, zaključujem jedinstveni pretres. Mogu da konstatujem isti broj prisutnih - 164 poslanika. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izmenama Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije. Ko je za? (128) Protiv? (19) Uzdržanih? (Nema.) Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke o izmenama Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: – IZBOR POTPREDSEDNIKA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE Pošto je članom 17. Poslovnika Narodne skupštine, koji je izmenjen upravo donetom Odlukom o izmenama Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, utvrđeno da Narodna skupština ima pet potpredsednika, potrebno je da se izabere još jedan potpredsednik Narodne skupštine. Obaveštavam vas da do ovog momenta nisam primio ni jedan predlog kandidata za izbor potpredsednika Skupštine. Time se nisu stekli uslovi za rad po ovoj tački dnevnog reda. Dozvolite mi pre nego što zaključim sednicu, pošto smo okončali rad po svim tačkama dnevnog reda Prvog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije da vas obavestim da sam primio zahtev grupe od 133 narodna poslanika Poslaničke grupe Demokratske opozicije Srbije, za što hitnije održavanje Drugog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2001. godini, sa dnevnim redom sadržanim u tom zahtevu. Uvažavajući razloge sadržane u tom zahtevu, sazvao sam sednicu Drugog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2001. godini, za četvrtak 25. januar, sa početkom u 10,00 časova. Saziv za Drugo vanredno zasedanje uručen vam je u toku ove sednice. Ukoliko nastavite da izlazite, nećete čuti kada ćete moći da budete obučeni za rad na korišćenju elektronskog sistema, pa, budite još malo strpljivi. Dakle, saziv za Drugo vanredno zasedanje uručen je u toku ove sednice, a za ovu sednicu predviđena je samo jedna tačka dnevnog reda - Izbor predsednika, potpredsednika i članova Vlade Republike Srbije. Molim sve narodne poslanike da prisustvuju ovoj sednici. Poslanici mogu da se obuče za korišćenje elektronskog sistema glasanja jedan sat pre sednice Skupštine, u četvrtak. Zaključujem sednicu Prvog vanrednog zasedanja.