Uvaženi predsedavajući, drage kolege narodni poslanici, na samom početku želeo bih svim građanima Republike Srbije koji juče i danas slave Svetog Georgija, odnosno Đurđevdan, da čestitam krsnu slavu, a imam i u svoje lično ime i u ime poslaničkog kluba Nove Srbije poslaničko pitanje vezano za protivgradnu zaštitu. Pre svega, molim ili generalnog sekretara Vlade ili nekog od resornih ministara, da li ministra unutrašnjih poslova ili ministra za državnu upravu i lokalnu samoupravu, ali hitno je potrebno zbog građana Republike Srbije, koji svakoga dana strepe da li će biti grada ili neće biti grada, da se ovaj problem reši. Sve nas da podsetim, a i građane Srbije, da je zvanična sezona odbrane od grada počela 15. aprila i traje do 15. oktobra 2015. godine. Ali, ja bih da podsetim da je ovo prva godina, bar otkako ja pamtim, evo već se ušlo u maj mesec, a nažalost još uvek nisu potpisani ni ugovori sa strelcima koji su angažovani na protivgradnim stanicama, odnosno oni još uvek nisu ni angažovani. Koliko imamo od informacija koje su do sada dostupne da je Štab za vanredne situacije Vlade Republike Srbije još krajem februara meseca doneo odluku da se zbog Uredbe o zabrani zapošljavanja u javnom sektoru mogu potpisati ugovori sa strelcima da bi sezona ove godine počela na vreme 15. aprila. Nažalost, i zbog toga i postavljam pitanja Ministarstvu za državnu upravu i lokalnu samoupravu koje je ovu odluku trebalo da sprovede, ta odluka nije sprovedena do današnjeg dana i mi imamo, nažalost, potpuno paradoksalnu situaciju, da su gradovi i opštine iz svojih sredstava kupile protivgradne rakete. Evo, imamo primer grada Čačka, koji je u prethodnih 15 dana nabavio 350 protivgradnih raketa, koji sada čame u nekakvim depoima, a ne mogu se zbog nedostatka ugovora sa strelcima podeliti. Još je veći problem što je noćas u toku večeri već bilo grada širom centralne Šumadije. Grada je bilo i u Lazarevcu, na obodima opštine Aranđelovac i Topola. Nažalost, i mi koji smo, evo ja dolazim iz Topole, kupili takođe protivgradne rakete, ali koje su u depou radarskog centra Bukulja, ne mogu se nažalost ni na koji način upotrebiti. Svedoci smo kao poslanici da je Predlog novog zakona o protivgradnoj zaštiti ušao već ovde u Skupštinu Srbije. On je usvojen na Vladi pre nekih dvadesetak dana, ali mi nemamo vremena ni kao građani Republike Srbije, ni kao narodni poslanici da čekamo da se usvoji novi zakon. Jer, ako bi se i taj nov zakon usvojio u narednih 10 do 15 dana, on se ne može primeniti na ovu sezonu. Dakle, ja molim resorne ministre i Vladu Republike Srbije da se pod hitno reše ovi problemi i da radarski centri, zatim lansirne stanice i strelci budu u punoj pripravnosti, jer vidite kakve su oscilacije u temperaturama i kakva je situacija da grada može biti bukvalno svakog dana. Iskreno molim sve odgovorne. Juče sam bio u prilici, svi smo i juče i danas po slavama, glavna tema kod svih domaćina je upravo šta se dešava sa protivgradnom zaštitom. Ljudi, uzmimo se u pamet, jer ako se ovo ovako nastavi mi ćemo imati milionske štete. Od prošle godine se još uvek nismo ni kao narod ni kao država oporavili od elementarnih nepogoda. Imali smo od poplava i od grada u 2014. i u 2013. godini milionske, milionske štete. Prosto, zbog nečijeg nemara ne treba da se dogodi da mi, evo, mesec dana ne možemo da pokrenemo sistem protivgradne zaštite zato što hvale dozvole da može da se preko Hidrometeorološkog zavoda ovaj broj strelaca koji se nalazi širom Srbije, a koji treba da potpišu ugovore, obave lekarske preglede i da se krene sa sistemom odbrane od grada. Evo, sa ovim završavam, mislim da je ovo bilo dovoljno da se na ovu temu skrene pažnja, da se više ne okleva i da se što hitnije reaguje kako se ne bi desila ogromna materijalna šteta. Hvala puno.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Nada Lazić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovane kolege i koleginice narodni poslanici, želim da uputim pitanje, odnosno da postavim pitanje Ministarstvu poljoprivrede i životne sredine, a pitanje se odnosi na dolazak nemačke kompanije „Tenis“, koja planira izgradnju 20 farmi svinja u Srbiji, od čega se za početak pet farmi planira u Vojvodini i to u Banatu, u Zrenjaninu, Vršcu, Kovinu, Kikindi i Pančevu. Krajem aprila potpisan je Memorandum o razumevanju između Vlade Republike Srbije i ovog nemačkog lidera u proizvodnji svinjskog mesa, koji je rezultat posete premijera Vučića prošlog septembra Nemačkoj i očigledno dogovora o ovom ulaganju, jer je premijer ovih dana najavio i potpisivanje za najdalje mesec dana ugovora između Republike Srbije i ovog proizvođača. Radi se o ulaganju od 420 miliona evra u proizvodnju milion i po svinja, a za početak, kao što sam navela, u Banatu da se izgradi pet ovih pomenutih farmi, gde bi se uzgajalo 750.000 svinja. U novinskom članku, koji mi je zapravo bio povod da ovo pitanje postavim, navodi se da će svaka farma zapošljavati 150 ljudi, što znači ukupno 3.000 radnika kada se izgradi svih 20 farmi. Nemci takođe planiraju i zakup poljoprivrednog zemljišta, što posebno interesuje upravo paore u Vojvodini, ali ne žele zakup na tri do pet godina, kako je to sada omogućeno, pa će se verovatno menjati Zakon o poljoprivrednom zemljištu. Takođe se navodi da će možda gajiti i genetski modifikovanu hranu na bazi genetskih modifikovanih organizama, koja je kod nas zabranjena. Jednom rečju, izgleda da nam predstoji novi „leks specijalis“ kako bismo ugodili stranom investitoru. Ovo su sve informacije iz medija i ne znam da li je i sama ministarka za poljoprivredu i životnu sredinu, gospođa Bošković, informisana o detaljima ovog dogovora, ali sa mesta na kome se nalazi, poslanički klub LSV očekuje da ona i odgovori na ova pitanja. Mislim da će zbog ovog posla Ministarstvo doći u sukob interesa, jer dolazi do izražaja greška koja je napravljena još spajanjem životne sredine sa sektorima zagađivačima, kao npr. energetika i životna sredina, poljoprivreda i životna sredina, transport i životna sredina, gde ministri često dolaze upravo u sukob interesa, što pokazuju iskustva drugih zemalja u procesu pridruživanja. Zato želim da postavim nekoliko pitanja, za koja očekujemo da ćemo dobiti odgovor, kako bismo na vreme znali šta nam to predstoji, odnosno šta ćemo to preuzeti kao obavezu u ugovoru, da ne bismo posle imali naknadu pamet ili imali afere kojima ćemo se u nekom budućem periodu baviti. Dakle, prvo pitanje koje želim da postavim je da li će se omogućiti da paori u Vojvodini, odnosno u regionu gde se planiraju ove farme, da oni uzgajaju hranu za ove farme kao kooperanti i koji profil radne snage će biti zaposlen na ovim farmama, tj. da li će zapošljavati obrazovanu i stručnu radnu snagu, jer znamo da na biroima za zapošljavanje imamo i agronome i tehničara, ili će raditi samo kao pomoćni radnici, ili, što bi se žargonski rekli, kao svinjari? Zatim, šta se planira sa stajnjakom i otpadnim vodama sa farme, odnosno osokom, jer se radi o ogromnim količinama ovog tečnog zagađenja? Samo kao orjentaciju da kažem, po standardu po jednoj svinji stvori se do 8,6 litara zagađene vode na dan, što iznosi, kada se izračuna u konačnoj veličini, oko šest miliona litara otpadne vode na dan. To je visoko zagađena otpadna voda, pre svega jedinjenjima azota. Šta će se raditi sa tom otpadnom vodom? I sada u Vojvodini postoje farme koje otpadne vode ispuštaju u kanale, reke, zagađuju i podzemne i površinske vode, a Banat je inače region u kome imamo problem sa arsenom u pitkim vodama. Takođe, s obzirom na kapacitet ovih farmi, one su u obavezi da imaju integrisanu dozvolu. Postavljam pitanje – kada će krenuti u proceduru pribavljanje ove dozvole, jer danas u Srbiji ima 63 farme, od toga u Vojvodini je 25 farmi svinja, koje podležu obavezi da pribave ovu dozvolu? Do sada ni jedna farma na teritoriji Srbije, koja je inače bila u obavezi za ovu dozvolu, nije pribavila. Isto tako, postavljam pitanje – kako će zbrinjavati uginule životinje, odnosno, s obzirom na kapacitete, koje će kafilerije biti sposobne u Srbiji da prihvate ove uginule životinje?
Vreme.
Mislim da je, s obzirom na kratkoću vremena, ovo veoma važno, da odgovori Ministarstvo na vreme, kako bismo znali šta nas prilikom sklapanja ugovora očekuje. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite.
Hvala, poštovani predsedavajući. Danas bih iskoristio pravo da postavim pitanje predsedniku Vlade gospodinu Vučiću, više i kao jednu vrstu molbe i apela. Naime, moje pitanje je i apel premijeru, da li može da iskoristi svoj uticaj, kao predsednik Vlade, da Srbija potpiše konvenciju o zabrani korišćenja kasetne municije? Na današnji dan, pre 16 godina, snage NATO pakta su bombardovale Srbiju, između ostalog, na grad Niš bačena je kasetna municija i tom prilikom poginulo je 15 ljudi. Danas, 16 godina posle, Srbija je, po procenama stručnjaka, i dalje na šest miliona kvadratnih metara svoje površine se nalazi prostor koji je sumnjiv da se na njemu nalazi kasetna municija. Godine 2008. krenula je u svetu sa potpisivanjem i ratifikacijom Konvencija o zabrani kasetne municije. Srbija je bila jedna od zemalja koja je pokrenula ovu konvenciju. Do današnjeg dana, 116 zemalja je potpisalo a 89 ratifikovalo ovu konvenciju. Srbija to nije. Konvencija zabranjuje upotrebu, proizvodnju, skladištenje i prenos kasetne municije i obavezuje zemlje potpisnice da u roku od osam godina od ratifikacije municiju koje poseduju kasetnu unište, u skladu sa međunarodnim standardima za zaštitu javnog zdravlja i životne sredine, a u roku od deset godina obavezuje zemlje potpisnice da preuzmu čišćenje ostataka kasetne municije. Druga obaveza zemalja koje su potpisale ovu konvenciju je da žrtvama kasetne municije obezbede zaštitu, svim licima koja su pretrpela fizičku ili psihološku povredu, ekonomski gubitak, društvenu marginalizaciju i značajno onemogućavanje ostvarivanja njihovih prava usled upotrebe kasetne municije. Ja sam 6. marta postavio pisanim putem pitanje Ministarstvu odbrane i Ministarstvu spoljnih poslova da li će i kada Republika Srbija potpisati ovu konvenciju. Ministarstvo spoljnih poslova je u roku od deset dana odgovorilo da nije to pitanje u njihovoj nadležnosti, a ministar odbrane je odgovorio posle skoro mesec i po dana. Rekao je da Ministarstvo odbrane, pročitaću vam, i Vojska Srbije u okviru dugoročnih planova modernizacije planira nabavku savremenog oružja i vojne opreme koje bi predstavljalo zamenu za kasetnu municiju. Nakon obezbeđenja novčanih sredstava za modernizaciju i nabavku savremenog naoružanja biće razmotrena mogućnost za davanje saglasnosti Ministarstva odbrane za potpisivanje Konvencije o kasetnoj municiji. Ovi razlozi Ministarstva odbrane postoje od 2008. godine i to je, po mom saznanju, jedini razlog zašto Republika Srbija nije potpisala ovu konvenciju. Verujem da ovo nisu dovoljni razlozi i smatram da je gubitak za Republiku Srbiju i njene građane ukoliko se ova konvencija ne potpiše. Naime, potpisivanje ove konvencije, koja, između ostalog, ističe pravo svake države ugovornice da traži i dobije pomoć u ispunjavanju obaveza predviđenih odredbama konvencije, bi omogućilo Srbiji da dobije sredstva koja su potrebna za raščišćavanje ovih šest miliona kvadratnih metara. Neka prosečna cena za raščišćavanje terena je dva evra po kvadratnom metru, znači, radi se o iznosu od 12 miliona evra, za koje Republika Srbija, verujem, danas nema para, zbog teške situacije. Ali, možemo, postoje zemlje koje imaju i pružaju pomoć, ali dok ne potpišemo ovu konvenciju mi tu pomoć ne možemo da koristimo. Ovih dana je grupa od 15 deminera sa Pala došla da ponovo u Nišu nekih 150 hiljada kvadratnih metara sumnjive teritorije proveri, da li se možda pod zemljom, na dubini do pola metra nalaze zaostali podaci kasetne municije.
Vreme.
Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik mr Aleksandra Jerkov. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospodine potpredsedniče, uvažene koleginice i kolege, moje poslaničko pitanje glasi – gde je ministar Bratislav Gašić? Moje poslaničko pitanje upućeno je svim članovima Vlade. Može i Gašić sam da se uključi u rešavanje te misterije, međutim, on je već u prethodnim danima i osobito noćima pokazao da ne može sa sigurnošću u svakom trenutku da tačno potvrdi lokaciju na kojoj se nalazi, pa je izjavljivao da se nalazi na dva mesta istovremeno. Ali, hajde onda neka se on ne uključuje u potragu za samim sobom, neka to učine drugi članovi Vlade. Razlog zbog kog postavljam ovo pitanje je taj što sudski pozivar nije u mogućnosti da uruči poziv za sud ministru Gašiću. Njega je narodni poslanik Dragan Šutanovac tužio zbog neistina koje je gospodin Gašić izrekao i na odboru u Skupštini Srbije, ali i u mnogim medijima, da je ministar Šutanovac, u vreme dok je bio ministar odbrane, kupio neku opremu za prisluškivanje, što se kasnije utvrdilo kao neistina. Naime, gospodinu Šutanovcu je stiglo obaveštenje od sudije Ljiljane Vučinić da u prilogu dopisa, dostavlja nam kopije, odgovor od 15. aprila 2015. godine i 25. marta 2015. godine: „Obaveštavamo vas da tužbu koju ste podneli ovom sudu dana 2. marta 2015. godine nismo uspeli da uručimo tuženom Bratislavu Gašiću ni preko Ministarstva odbrane Republike Srbije ni preko Vlade Republike Srbije.“. U prilogu se nalaze dopisi koje je potpisao v.d. sekretara Ministarstva odbrane pukovnik Nebojša V. Nikolić i generalni sekretar Vlade Novak Nedić. Najpre, v.d. sekretara Ministarstva odbrane upućuje sudskog pozivara da se pokuša da stupi u kontakt sa Gašićem preko Vlade Republike Srbije, a generalni sekretar Vlade, takođe jedna vrlo živopisna ličnost, obaveštava Prvi osnovni sud u Beogradu da se tuženi Bratislav Gašić ne nalazi na adresi Vlade u Ulici Nemanjina broj 11 i zbog toga vraća originale dostavljene dokumentacije, odnosno tužbu. Ja ne mogu da naglasim dovoljno koliki je problem ukoliko državni organi ne znaju gde se nalazi ministar odbrane, zamislite u slučaju neke vanredne situacije, nekog ne daj bože rata, da mi ne možemo da dođemo do ministra odbrane. Naša vojska ima razne aktivnosti u narednom periodu, za koje se stiče utisak da nisu baš usaglašene u celoj Vladi. Mi ne znamo gde je naš ministar odbrane. Manje-više što mi ne znamo, nego što državni organi ne znaju gde se taj čovek nalazi. Ja vama ne mogu opisati koliko je to veliki problem. Mnogo veći problem, međutim, od toga je što je jedna stvar kada se neko skriva od suda i pokušava da izbegne suđenje, a sasvim druga stvar je kada taj neko za svoje skrivanje od suda zloupotrebljava Vladu Republike Srbije, Ministarstvo odbrane, izvrgava ruglu sudove u Republici Srbiji i na takav način pokušava da izbegne odgovornost. Onima koji će se uputiti u potragu za ministrom Gašićem, evo jedna mala pomoć, on se juče ne najavljeno pojavio na sastanku VBA, na kom je pre nego što je on došao i psovkama i uvredama maltene fizički nasrnuvši na Zaštitnika građana, do tog momenta je direktor VBA sarađivao sa Zaštitnikom gađana, tom prilikom, pre nego što je Zaštitnik bio primoran da napusti taj sastanak zbog neprimerenog, nepristojnog ponašanja ministra Gašića, direktor VBA je gospodinu Saši Jankoviću, pokazao i dao na uvid dokument, koji je zaveden pod brojem 44-123 od 7.10.2014. godine, u kom se nalaze detaljne izjave troje građana o incidentu u kom je učestvovao brat premijera Aleksandra Vučića, i upoznao Zaštitnika građana sa činjenicom da taj dokument niti je dostavljen tužilaštvu, niti je tužilaštvo upoznato sa tim da taj dokument uopšte postoji. Tako da molbi da se ministar Gašić pronađe, jer to je prosto neophodno za funkcionisanje jedne zemlje, odmah neka se pridruži i zahtev DS da istog momenta kada ga pronađu ga i smene. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Miodrag Linta.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, pitanje ću uputiti Ministarstvu spoljnih poslova, Ministarstvu finansija i visokom predstavniku Vlade Republike Srbije za sukcesiju prof. Etinskom, vezano za opstrukciju sprovođenja jednog veoma važnog međudržavnog sporazuma koji se zove Bečki sporazum o sukcesiji, od strane Republike Hrvatske i Bosne i Hercegovine. Kao što je javnosti poznato 2001. godine, u Beču je potpisan Sporazum o sukcesiji od strane predstavnika država naslednica bivše Jugoslavije. Taj sporazum ima sedam aneksa vezano za regulisanje podele diplomatsko-konzularnih predstavništava, finansijske arhive, pasive, arhivske građe itd. Međutim, za pola miliona proteranih Srba koji žive u Srbiji iz Bosne i Hercegovine, odnosno iz Federacije BiH i Hrvatske i za preko 100.000 građana Srbije koji su rodom i poreklom iz Hrvatske i BiH, ključna stvar jeste da gotovo 15 godina se opstruiše sprovođenje od zvaničnoga Zagreba i Sarajeva, Aneks 7 tog sporazuma, ili Aneks G tog sporazuma, koji se zove – privatna svojina i stečena prava. U tome aneksu se veoma jasno kaže da svim građanima, ali i pravnim subjektima, moraju biti zaštićena i vraćena prava koja su imali na dan 31.12.1990. godine, a svi ugovori sklopljeni za vreme rata, pod pritiscima i pretnjama, moraju biti proglašeni ništavnim. Parlament i država naslednica bivše Jugoslavije su taj sporazum ratifikovali do marta 2004. godine i juna 2004. godine taj sporazum je stupio zvanično na snagu. Prema Ustavu Republike Hrvatske, prema ustavima drugih država naslednica bivše Jugoslavije, prema međunarodnom pravu, ratifikovani međudržavni sporazumi imaju jaču snagu od domaćih zakona. Međutim zvanični Zagreb uporno opstruiše sprovođenje tog sporazuma. Pomenuću samo neki od brojnih problema sa kojim se suočava pola miliona proteranih Srba iz Hrvatske i Federacije BiH, ali i skoro 200.000 Srba koji žive sada u Hrvatskoj, skoro 100.000 Srba koji žive u Federaciji BiH. To je pitanje oduzetih 40.000 stanarskih prava. Oko 50.000 penzionera potražuje svoje zaostale neisplaćene penzije, ukupno 71 penzija po penzioneru. U Hrvatskoj je oteto od završetka rata, oteto 800.000 katastarskih parcela. Ponavljam, 800.000 katastarskih parcela poljoprivrednoga zemljišta. Preko 10.000 srpskih kuća je srušeno u klasičnim terorističkim akcijama za vreme rata po Hrvatskim gradovima gde nije bilo ratnih dejstava. Nekoliko hiljada proteranih Srba potražuje dinarsku deviznu štednju. Nekoliko hiljada proteranih Srba potražuje da se konačno ponište ugovori koji su sklopljeni pod pritiscima i pretnjama za vreme rata i da im se vrate njihove kuće. Nekoliko hiljada Srba potražuje da se ponište ugovori o prodaji njihovih kuća sistemom lažnih ugovora ili sistemom dvostrukih ugovora gde u Agenciji za privredne registre bio daleko veći iznos u ugovoru dok su oni dobili ugovor sa daleko manjim iznosom, a razlika je ostajala činovnicima u Agenciji i posrednicima. Ono što je ključna stvar jeste da tražimo od Ministarstva spoljnih poslova, od Ministarstva finansija koji se bavi sukcesijom i od prof. Etinskog, visokog predstavnika Vlade Srbije za sukcesiju, da pokrenu pitanje osnivanja međudržavnih komisija za sprovođenje Aneksa G, Bečkog sporazuma o sukcesiji i sa Republikom Hrvatskom i sa BiH. Kada će se pokrenuti osnivanje tih međudržavnih komisija, s jedne strane, a sa druge strane da se izvrši pritisak na zvanični Zagreb i Sarajevo da konačno prihvate da se sastane stalni i mešoviti komitet za sprovođenje Bečkog sporazuma o sukcesiji koji je inače osnovan po tom sporazumu, koji se nije sastao od septembra 2009. godine, kada je održan poslednji sastanak u Beogradu. Bez sastanka tog komiteta, bez osnivanja ovih međudržavnih komisija, pitanje otetih imovinskih prava oštećenih građana i dalje će ostati ne rešeno i mi nećemo sigurno moći da govorimo između Srbije, Bosne i Hercegovine i Hrvatske je moguće uspostaviti najbolje odnose, preko leđa pola miliona Srba koji i dalje potražuju da se poštuje temeljna evropska vrednost, a to su ljudska prava. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Srđan Dragojević. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, gospođo i gospodo poslanici, gotov tri godine bavio sam se sudbinom „Avala filma“ i davao predloge usmerene na zaštitu interesa kulture i građana Srbije. Dao sam stotine intervjua medijima, dva poslanička pitanja, iniciranje sednice Odbora za kulturu posvećeno prodaji „Avala filma“. Na kraju, priznaću da sam u ovim naporima bio sasvim neuspešan. „Avala film“ je zajedno sa svojim filmskim fondom prodat anonimnom kupcu kompaniji „Filmski put“ osnovanoj u martu 2015. godine. Suma za koju je prodata „Avala film“ je osam miliona eura. O kupcu se tri nedelje nakon prodaje zna jedino da je nekada imao taksi udruženje sa sedištem u Pančevu. Ono što se ne zna jeste odakle tom novopečenom filmskom preduzeću osam miliona erua, koje su to bankarske garancije koje je mogla da dobije novo osnovano preduzeće? Da li suma kojom je plaćen „Avala film“ potiče iz legalnih tokova novca? Ne bi bilo loše da ovi podaci sasvim normalno budu dostupni javnosti kao i ime i biografija kupca ili kupaca. Da stvari nisu obično loše kada su transparentne svedoče i sledeći primeri. Čuveni češki filmski studio Barandevo prodat je transparentno velikom slovačkom koncernu „Moravija stil“. Studio radi i donosi profit. Bugarski filmski studio „Bojana film“ prodat je poznatom američkom producentu na transparentan način. Studio radi odlično i bugarskoj državi donosi značajnu sumu od poreza. Kod nas „Avala film“ nekada najveći studio na Balkanu prodat je kompaniji očigledno osnovanoj samo da bi bila pokriće za potpunu ne transparentnost prodaje da bi se sakrili pravi kupci i njihove namere. Hajde da pričamo o namerama. Tržišna cena građevinskog zemljišta na kome se „Avala film“ nalazi je sto miliona eura. Priznaćete dosta očigledna namera, višestruko isplativija od profesije pravljenja filmova u kojoj se anonimni kupac u prethodnih 45 dana teško da je stigao afirmisati. Vratiću se za trenutak na 2007. godinu. Četrnaest bioskopa „Beograd filma“ čija je vrednost u kvadratima poslovnog prostora procenjena na 57 miliona eura, prodato je za devet miliona. Novi vlasnik je najavljivao novu eru digitalizaciju, modernizaciju bioskopa. Danas ne radi nijedan bioskop, a u toj novoj eri bioskopi su supermarketi, noćni klubovi ili ruševine. „Beograd film“je kupljen zbog poslovnog prostora, „Avala film“ zbog građevinskog zemljišta. Podsetiću na predlog koji sam se trudio da afirmišem proteklih godina, da država otpiše skromni dug „Avala filma“, da izvrši konverziju zemljišta i proda ga na fer i tržišnom tenderu kako bi se za kulturu Srbije moglo pribaviti nekoliko desetina miliona evra i od njih izgraditi opera, moderna galerija, obnoviti desetine bioskopa i domova kulture, u 70% Srbiji čiji građani nemaju nijedan jedini kulturni sadržaj u svojoj sredini. Sve smo ovom prodajom izgubili lako i ćutke bez mnogo komentara. Nepodnošljiva lakoća ovog prodavanja, predavanja desetina miliona evra anonimnom tajkunu u ruke, možda govori da ne zaslužujemo ni operu, ni modernu galeriju, niti druge objekte kulture koji su se mogli izgraditi i obnoviti, ali zaslužujemo da makar znamo sledeće. Sasvim je razumno izraziti skepsu prema činjenici da kompanija osnovana pre mesec i po dana sa osnivačkim kapitalom od 60 hiljada dinara ima osam miliona evra da izvrši kupovinu. Ova činjenica izaziva dodatnu zebnju ako podsetimo da je u prethodnoj vlasti jedan od najvećih investitora Darko Šarić izvršio brojne privatizacije srpskih preduzeća novcem iz, najblaže rečeno, sive zone. Voleo bih da se javnost uveri da nisu ponovo u pitanju sredstva čije je poreklo slično onom iz brojnih Šarićevih privatizacija. Zato postavljam pitanje Agenciji za privatizaciju, da li je izvršila nadzor nad ovom prodajom u smislu svih navoda koje sam istakao? Postavljam pitanje višem javnom tužilaštvu i tužilaštvu za organizovani kriminal. Da li je potrebno da se sprovedu istražne radnje u pred krivičnom postupku u smislu provere, da li iz navoda koje sam istakao postoje osnovi sumnje da je izvršeno krivično delo? Napomenuću da od samog početka, od proglašenja bankrota „Avala filma“ postoji niz teško objašnjivih radnji. Privredni sud je odlučio da „Avala film“ čija je vrednost 20 miliona evra ode u bankrot zbog duga od tri miliona, a ne u reorganizaciju. Obrazloženje za bankrot je zbog trajne nemogućnosti da se isplaćuju obaveze poveriocima je po dokazima koji postoje isfabrikovano. „Avala film“ već deceniju iznajmljuje najveći filmski studio za snimanje revialno muzičke tv emisije, a nedeljni zakup takvog studija iznosi između tri i četiri hiljade evra nedeljno. U trenutku bankrota, račun „Avala filma“ je bio u plusu za 88 miliona dinara. Čitav niz nelogičnih, teško objašnjivih poteza koji sa pravom izazivaju sumnju da je reč o slučaju teške korupcije. Zbog toga postavljam pitanje i Agenciji za borbu protiv korupcije da ispita gore navedeno. Zatim, pozivam i Agenciju za sprečavanje pranja novca da utvrdi… [[isključen mikrofon]]
Zahvaljujem. Pošto se više niko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa ne javlja za reč, nastavljamo sa radom. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici, prof. dr Branko Đurović i prof. dr Vladimir Marinković. Nastavljamo rad i prelazimo na pretres u pojedinostima 1. tačke dnevnog reda Predloga zakona o zaštiti prava na suđenje u razumnom roku. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine obaveštavam vas da sam pozvao da na današnjoj sednici prisustvuju Nikola Selaković ministar pravde, Čedomir Backović i Nela Kuburović pomoćnici ministra pravde, Goran Matić direktor Kancelarije saveta za nacionalnu bezbednost i zaštitu tajnih podataka, Jovan Ćosić načelnik Odeljenja Ministarstva pravde i Zlatko Petrović viši savetnik u Ministarstvu pravde. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici Neđo Jovanović, Vladimir Pavićević, Zoran Živković, Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić, magistar Dejan Čapo, Milan Petrić, Borislav Stefanović, Gordana Čomić, magistar Aleksandra Jerkov, Ivan Jovanović, Dejan Nikolić, Goran Ćirić, Balša Božović, Dragan Šutanovac, Vesna Marjanović, Jovan Marković, Jovana Jovanović, Aida Ćorović, Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić. Primili ste izveštaje Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na naziv iznad člana 2. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče gospodine Arsiću, poštovani ministre Selakoviću, uvažena gošćo iz Ministarstva i naravno poštovani gosti iz Ministarstva pravde. Gospodine Arsiću, ja ću koristiti amandmansko vreme od pet minuta na koje imam pravo kako bih uveo i druge narodne poslanike i u raspravu o sadržini naših 35 amandmana, koje smo podneli na Predlog zakona o zaštiti prava na suđenje u razumnom roku, kako bismo, a ja sam to rekao i u načelnoj raspravi, jedan relativno dobar predlog zakona, poštovana gospodo, učinili još boljim. Moje je očekivanje bilo da će i ministar Selaković i njegova saradnica i njegovi saradnici da prihvate i jedno naše tumačenje da je rasprava o ovom predlogu zakona bila prilika da obezbedimo saglasnost i većine u ovoj Skupštini i opozicije u ovoj Skupštini, oko toga da na najbolji način uredim sadržinu jednog veoma važni predloga zakona. Neše je očekivanje bilo da nakon što smo mi ovde saopštili da se ovim predlogom zakona na suđenje u razumnom roku želi efikasno pravno sredstvo za zaštitu stranaka od neopravdano dugog trajanja sudskog postupka. Nakon što smo u načelnoj raspravi ovde rekli da je neopravdano dugo trajanje sudskog postupka jedan od vidova kršenja prava na pravično suđenje i da mi moramo da reagujemo na to, i nakon, poštovana gospodo, što smo i u načelnoj raspravi ovde saopštili, da je ovaj predlog usklađen u najvećoj meri sa nacionalnom strategijom reforme pravosuđa za period od 2013. godine do 2018. godine, kao i sa evropskim standardima gospodine Selakoviću, nama je prihvaćen samo jedan od 35 podnetih amandmana, uprkos tome što smo po mom sudu veoma dobro obrazložili sve naše amandmane, pozvali se ovde i na izvesne autoritete i u pravnoj nauci, kao što je predsednica Saveta Nove stranke, gospodine Selakoviću, gospođa Vesna Rakić Vodinelić. Onda smo na primer, poštovana gospodo, evo, u slučaju našeg amandman na član 2. gde mi predlažemo da se u Predlogu zakona o zaštiti prava na suđenje u razumnom roku naziv iznad člana 2. menja i glasi – nosioci prava na suđenje u razumnom roku umesto „imaoci tog prava“, pa smo onda mi podrazumevajući da će onaj ko čita sadržinu našeg amandmana da razume da mi smatramo da je naš predlog primereniji, svrsishodniji, celishodniji od onoga što je predlog Vlade i fino u jednoj rečenici vrlo precizno to obrazložili, dobili odgovor od Vlade, odnosno od ministra Selakovića da Vlada predlaže Narodnoj skupštini da odbije ovaj naš amandman, a evo kakvo je bilo obrazloženje poštovana gospodo. Ja, ministre Selakoviću stvarno, kao narodni poslanik, ne mogu da prihvatim takvo obrazloženje, jer nema obrazloženja nego ima konstatacije, ministre Selakoviću. Evo, šta je konstatacije. Kaže – amandman se ne prihvata iz razloga što je izraz iz naziva člana 2. Predloga zakona primereniji. Pa, gospodine Selakoviću, kada ste poslali predlog zakona u Skupštinu, ja mislim da sam ja jedan razuman čovek, ja sam razumeo da vi smatrate da je to najprimereniji izraz. Ja, čitajući sadržinu zakona, video sam da postoji i primereniji izraz. I kada sam podneo amandman gospodine Selakoviću, ja nisam stavio samo u jednoj rečenici – moj predlog je primereniji, jer vi ćete da podrazumevate da ja smatram da je moj predlog primereniji. Ali za to što vi kažete da je nešto primereniji, ja gospodine Selakoviću očekujem obrazloženje zašto je to primerenije, a ja nisam dobio to obrazloženje. Evo, može sada da se dobije to obrazloženje i gospodine Selakoviću, ako vi mene ubedite da je vaše obrazloženje primerenije sada u toku rasprave ja mogu i da prihvatim, ali ja ne mogu da prihvatim obrazloženje u kojem neko kaže – ovo je primerenije. Pa, pretpostavka je da taj koji nešto zagovara smatra da je to primerenije. To me malo podseća na naše rasprave sa gospođom Udovički u ovoj Narodnoj Skupštini. Mi smo podnosili veliki broj amandmana na predloge zakona koje je ona branila. Usvojeno je nekoliko tih predloga naših amandmana, ali oni koji nisu usvojeni gospodine Selakoviću, znate kako je gospođa Udovički argumentovala? Evo, na primer, jedan amandman kaže – pa, ne prihvata se amandman zato što mi smatramo da je celishodniji. Onda za sledeći neprihvaćeni kaže – ovaj je svrsishodniji, naš predlog je svrsishodniji. Onda ja pogledam u rečniku gospodine Selakoviću i onda pronađem da je - ono što je svrsishodno isto što i ono što je celishodno. Onda kada vi kažete da je primerenije gospodine Selakoviću ja ne dobijem odgovor, a zašto vi smatrate da je primerenije? Na primer, evo da vam objasnim još malo. Mi smo u obrazloženju fino napisali termin „imaoci“, termin je koji se upotrebljava u građanskom pravu, dok je termin „nosioci“, termin koji se može adekvatno upotrebiti i za stranke u krivičnom postupku i u svim drugim postupcima, ministre Selakoviću. Mi smo obrazložili zašto mi smatramo da je naš predlog primereniji, bez da vam konstatujemo da je primereniji. Računamo da i vi kao razuman čovek razumete da ono što mi predlažemo, da iza toga stoji naša vera da je to primerenije. Onda vi nama umesto da obrazložite kao što mi obrazlažemo naše amandmane, dali je ovako gospodine Selakoviću, jesmo fino obrazložili? Jesmo. Vi nama umesto obrazloženja šaljete jednu konstataciju. Kaže- ovo rešenje je primerenije. Ja to ne mogu da prihvatim, ni kao deo teksta. Vi možete sada da kažete ovako gospodine Selakoviću – pogrešili smo što u obrazloženju za neprihvatanje vašeg amandmana, dakle, mog amandmana, što nismo rekli zašto ne prihvatamo, pa da sada nakon što u prvoj rečenici kažete – pogrešio sam možda, evo vi, ili pogrešili smo, da onda kažete – evo sada ću pokušati da ispravim tu grešku i da vam objasnim zašto ja i moja saradnica i moji saradnici smatramo da je izraz koji smo mi predložili primereniji. Ja onda mogu gospodine Selakoviću da se javim i da kažem – pa dobro, razumem da može da se pogreši, mogu da kažem – i da ne razumem da može da se pogreši. Evo, gospodine Selakoviću aplaudira se ovde i opoziciji samo da se čuje kada imamo vrlo dobru argumentaciju. Ja mislim da je argumentacija za ovaj amandman je nama bila dobra i u ovom tekstualnom delu…
Vreme, gospodine Pavićeviću.
… a i sada gospodine Selakoviću. Hvala.
Reč ima ministar Nikola Selaković. Izvolite.
Zahvaljujem uvaženi predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Pavićeviću, dakle, ja sam prezadovoljan kada su ovakve stvari sporne u nekom Predlogu zakona. Ja mislim da obrazloženje može neko reći nije dobro, kao što ste rekli vi. Može neko reći – moglo je da bude bolje, ali ceneći vašu akademsku čestitost, a i činjenicu da niste, mi smo kolege po vokaciji, dakle, niste diplomirani pravnik, trudili smo se da ovaj zakon izradimo na takav način da bude običnom čoveku, građaninu razumljivo. To je jedna od tendencija, jedan od zahteva Evropske komisije će biti i u postupku pridruživanja da zakonske tekstove činimo mnogo razumljivijim običnim građanima. Pravo se ne nosi, pravo se ima ili nema i građaninu je mnogo lakše da razume da je on imalac prava, dakle, ima nek pravo, nego da je nosilac prava. Naravno, vama može i ovo obrazloženje da se ne dopada, ali ja kažem još jednom – srećan sam što su ovakve stvari sporne. Ovo nije suštinska, ovo je tehnička stvar. Kao što nećete vi da odstupite od amandmana, neću ni ja od teksta. Kada bih ovo prihvatio onda bih odstupio i od terminologije u daljem tekstu zakona. Dakle, neću da kažem da niste u pravu, ali hoću da kažem da smo mi kao predlagači sa ovim tekstom malo više u pravu nego vi kao podnosilac amandmana, i normalno to je razlika, možemo reći slobodno terminološko-tehničke prirode. Ovo nije suštinska i bitna stvar, ali zbog čitavog teksta zakona koji prati terminologiju od prve do poslednje odredbe, mislim da je bolje da ostane „imalac prava“. Ako hoćete u našem najboljem pravnom spomeniku kada je u pitanju civilistika to je opšti imovinski zakonik za Crnu Goru, upravo se koristi izraz „imaonik“ ili „imalac prava“. Zahvaljujem. (Vladimir Pavićević, s mesta: Javljam se za reč.)
Gospodine Pavićeviću, po kom osnovu? [[Vladimir Pavićević, s mesta: Pravo na repliku?]] Nemate pravo na repliku. Definitivno nemate pravo na repliku. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Javio sam se za sledeći amandman.
U redu. Reč ima narodni poslanik Biljana Pantić Pilja. Izvolite.
Hvala vam. Pozvala bih kolege da u danu za glasanje ne podrže ovaj amandman. Trudiću se laički kolegi da objasnim, pošto nije pravnik, iz kog razloga bi trebao da piše „imalac“, a ne „nosilac“. Naveo je u obrazloženju da se „imaoci“ termin koristi više u građanskom pravu. Pošto se postupak zaštite prava na suđenje u razumnom roku sprovodi po pravilima vanparničnog postupka, to je malo ipak više građanski postupak, nego krivični, tako da nadam se da mi sada kolege pravnici i advokati neće zameriti, ali ja pokušavam onako laički da vam objasnim kolega pošto niste pravnik, iz kog razloga je bolje da stoji ovaj naziv, posebno imajući u vidu i Zakon o državnom premeru i katastru gde imamo isto gde se spominje imalac prava svojine, pa imamo Zakon o državnoj upravi „imalac javnih ovlašćenja“ i slično. Hvala vam.
Zahvaljujem. (Vladimir Pavićević, s mesta: Javljam se za reč.) Kolega Pavićeviću opet vi. (Vladimir Pavićević, s mesta: Gospođa Pilja je pokušala da…) Njeno tumačenje vašeg izlaganja je odlično. (Vladimir Pavićević, s mesta: Mislim da me je pogrešno interpretirala i na osnovu člana...) Vi ste stvarno profesorski govorili, svi smo ga razumeli, tako da nema šanse da je neko pogrešio. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Živković. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Suština ovog amandmana je preciziranje ko ima pravo na suđenje u razumnom roku i ovim amandmanom ja preciziram, a rekli smo već iz čijeg pera mudrosti i iskustva su pisani ovi amandmani. Na pravo na suđenje u razumnom roku ima svaka stranka u sudskom postupku, što uključuje i izvršni postupak. Svaki učesnik po zakonu kojim se uređuje vanparnični postupak, stranke u upravnom sporu, okrivljeni u krivičnom postupku, a oštećeni u krivičnom postupku, privatni tužilac i oštećeni kao tužilac samo ako su istakli imovinski zahtev, itd. U obrazloženju odbijanja kaže – amandman se ne prihvata iz razloga što je članom 2. predviđeno pravo na suđenje u razumnom roku da ima svaka stranka u sudskom postupku, pa preciziranje koje se predlaže amandmanom nije potrebno. Ministar je malopre rekao koristeći, čini mi se, ne baš ispravne izraze – obični ljudi i obični građani, sa idejom da su pravnici verovatno specijalni ljudi i specijalni građani, a pravnici su isto ljudi kao i svi drugi, da običnim građanima treba objasniti što bliže neku normu. Mislim da je upravo iz tog razloga ovo dobra varijanta da se prihvati naš tekst jer on precizira tačno ko ima pravo na suđenje u razumnom roku i sprečava tumačenja koja mogu da budu arbitrarna, koja mogu da budu ovakva i onakva, koja mogu da budu posledica neusaglašene sudske prakse, kao što imamo prilike svaki dan da vidimo po srpskim sudovima. Mislim da je precizna norma mnogo bolja za obične građane nego norma koja daje mogućnost tumačenja. Nadam se da ovo nije konačan stav Ministarstva, odnosno Vlade i da postoji šansa da se prihvati ovaj naš predlog. Ako se to ne desi onda ćemo biti u kontradiktornosti jer kad predlažemo jedan izraz vi kažete – nije prepoznatljiv običnim građanima; a ovde je kada nudimo formulaciju koja je prepoznatljivija običnim građanima, to bi bilo u kontradikciji jedno sa drugim, amandman iza amandmana, stvarno bi bilo… Vidim da, čini mi se da pokazujete razumevanje za ovaj stav. Ako je tako, ja ću biti zahvalan. Naravno, ja razumem malo da ste, šalim se sa kolegom Pavićevićem, on je najbolji čovek mogući koji može da bude u ovom parlamentu, zato je i u stranci u kojoj sam i ja i ima jednu romantičnu viziju o tome šta je srpski parlament, iz najboljih namera, tako da to treba tako i razumeti i drago mi je što je deo kolega prihvatio to njegovo gledište i to nagradio aplauzom, bez obzira iz kojih stranaka dolaze. Dakle, ja očekujem da ipak prihvatite ovaj naš amandman, a sada moram da vam kažem nešto što je isto vezano naravno sa pravom i sa Vladom i sa stanjem u ovoj državi i sa jednom brutalnošću koja je porasla u zadnje vreme u ovoj državi, a to je informacija koju sam upravo primio iz Urgentnog centra Srbije, da je jutros od strane ljudi u kapuljačama prebijen državni sekretar Ministarstva prosvete, gospodin Milovan Šuvakov, i to je jako loša poruka. Bilo bi dobro da parlament dobije informaciju o tome šta se desilo, kako se desilo. Neki dan smo čitali o ministru kulture, nešto slično i to je bez obzira na povode i razloge jako loša stvar da u Srbiji državni činovnici, javne ličnosti dobijaju batine na sred ulice verovatno kada je pošao na svoje radno mesto i mislim da aktuelna Vlada i parlament treba da učine nešto da Srbija ne bude zemlja u kojoj se dešavaju takve stvari. Hvala.
Iskorišćeno je dva minuta i 30 sekundi od vremena samostalnog poslanika. Reč ima ministar Nikola Selaković. Izvolite.
Zahvaljujem. Uvaženi predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, ja bih želeo da pojasnim dodatno zašto nije prihvaćen amandman. Dakle, ako pogledate pažljivo tekst predloženog člana 2, videćete pored načelne odredbe da pravo na suđenje u razumnom roku ima svaka stranka u sudskom postupku. Dakle, kaže se - svaka stranka u sudskom postupku, obuhvatajući sve vrste sudskog postupka. Zašto se ovde namerno kaže: „što uključuje i izvršni postupak“? Zbog toga što se primenjuje ne samo na ona izvršenja koje sprovodi sud, već koja sprovode i izvršitelji. To je razlog zašto je ovde istaknut izvršni postupak. Okrivljeni je stranka u krivičnom sudskom postupku. Upravni spor je vrsta sudskog postupka. Upravni spor može da se vodi isključivo pred Upravnim sudom, ne može pred nekim imaocem javnog ovlašćenja, kao što je u ovom slučaju izvršitelj kome poverava izvršenje ili u nekim slučajevima po zakonu izvršitelj je isključivo nadležan da u određenim slučajevima sprovodi izvršenje. I to je jedan jedini razlog. Zakon ima neku svoju sistematiku. Mislim da je nekada loše. Dakle, ima ovde logike zašto je ovako napisano. Ne kažem da vi niste u pravu, ali mislim da je ovako konciznije i bolje, primerenije. Apsolutno, ovo je situacija u kojoj možete reći da je nešto primerenije i da je nekoj zakonopisačkoj ili nomotehničkoj metodologiji ovo nešto što je prihvatljivije. Dakle, zakon ima neki svoj jezik. Možemo da se sutra naći u situaciji da se neki drugi zakon poziva na ovaj zakona, onda je bolje da to bude što konciznije. To je razlog. Dakle, nema suštinske stvari ovo je opet jedna logično-tehnička stvar. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Zoran Živković, po amandmanu. Izvolite.
U načelnoj raspravi kolega Pavićević i ja smo rekli da je ovo dobar zakon, pre svega, zbog toga što se prvi put normira jedna važna životna oblast, a to znači to upravo pravo na suđenje u razumnom roku i zbog toga smo načelno podržali ovaj Predlog zakona, ali smo takođe rekli da sve što je dobro može da bude i vrlo dobro, pa i odlično, i sa te strane su upućeni naši amandmani. Tako da, ja mogu da razumem to da može i ovako i onako, ali čini mi se da smo izgubili tu neku nit, a to je prepoznatljivost zakona običnim građanima, ljudima koji nisu pravnici. Ja sam siguran da za bilo koji zakon, kakav god, pisan bilo kojim stilom, pravnici će naći zajednički jezik, razumeće se, ali mislim da su zakoni pisani i za ljude koji nemaju pravno znanje. Vaša argumentacija za prethodni amandman gospodina Pavićevića, da je to primerenije za razumevanje običnim građanima trebalo bi da se prenese i na sledeći član, a to je ovaj, gde se opet preciziranjem ko sve ima pravo na suđenje u razumnom roku, da se time ova zakonska materija približava građanima. Razumem da može i ovako i onako, ali čini mi se da vi gubite doslednost u objašnjavanju, a to je posledica nedoslednosti u pisanju zakona, jer u jednom slučaju je važno ono što je jasnije građanima, a u drugom slučaju je bolje ono što je opštija norma. Mislim da tu nema logike.
Reč ima narodni poslanik dr Marko Atlagić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, gospodine ministre, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, naravno da predlažem da se ovaj amandman ne usvoji iz razloga, pod broj jedan, onoga koji je Vlada obrazložila. Pod broj dva, nije tačno da je reč „svrsishodan“ i „celishodan“ isto, kao što reče jedan od mojih prethodnika. Dozvolite da kažem da gospodin koji citira iz rečnika nije u pravu, jer on ima rečnik sa jednom knjigom, a ja sa devet, pa ga upućujem na knjigu broj pet od 1971. godine Matice srpske, knjiga broj 5, pa da vidi šta znači „celishodno“ i knjigu broj šest Matice srpske, na 770 strana, pa će videti da to nije jedno te isto, ali nemam nameru da to posebno obrazlažem. U pravu ste, gospodine ministre. Ja nisam pravnik, ali postoji pravnička logika i da se sistem pravnički kroz zakon provlači. Po mom mišljenju, Vlada je u tom smislu potpuno u pravu. Gospodinu docentu preporučujem da uzima rečnik od šest knjiga, pa će sigurno i obrazloženje biti drugačije. Međutim, kada smo već kod suđenja u razumnom roku, hvala vam, gospodine ministre, što ste zaista konačno baš vi uspeli da taj zakon date u ovu Narodnu skupštinu. Ja ću citirati jedan izveštaj Zaštitnika građana iz 2011. godine, koji na strani osam navodi, pored ostalog, da je to jedan od velikih problema pravo na suđenje u razumnom roku i šest zadnjih izveštaja sam pročitao, dakle, do 2012. godine stalno se ponavljalo. Pa, gde su bila moja dva prethodna govornika? Zašto tada nisu poticali ovaj Zakon na suđenje u razumnom roku i definisali? Mislim da snose, ako ništa, bar deo moralne odgovornosti što to nisu postavili u ovom visokom domu. Hvala.
Kolega Pavićeviću, po kom osnovu želite reč? (Vladimir Pavićević, s mesta: Replika.) Nije vas pomenuo. (Vladimir Pavićević, s mesta: Jeste, rekao je docent.) Nije rekao. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i mr Dejan Čapo. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Nada Lazić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani gospodine ministre, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, mi smo u članu 3. ovog zakona, odnosno deo koji se odnosi na pravna sredstva kojima se štiti pravo na suđenje u razumnom roku, predložili zamenu stava 2. sa tri nova stava, koja glase: „U postupku odlučivanja po pravnom sredstvu kojim se štiti pravo na suđenje u razumnom roku sud je dužan da postupa hitno. Postupci u kojima se štiti pravo na suđenje u razumnom roku imaju prvenstvo u odlučivanju. Stranka ne plaća sudsku taksu u postupcima u kojima se štiti pravo na suđenje u razumnom roku.“ Naime, ovim amandmanom smo prekomponovali stav 2. iz člana 3. Predloga ovog zakona kako bi se naglasilo da o pravnom sredstvu kojim se zahteva ubrzavanje postupka mora da se hitno odlučuje, te da ovi postupci imaju prvenstvo u odlučivanju. Dakle, i o pravnom sredstvu mora da se odluči u razumnom roku. Ovaj amandman nije prihvaćen uz obrazloženje da je predloženi član delotvorniji. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković, Jovana Jovanović i Aida Ćorović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i mr Dejan Čapo. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Nada Lazić. Izvolite.
U članu 4, u poglavlju koje se odnosi na merila za ocenu trajanja suđenja u razumnom roku, mi smo predložili izmenu ovog člana, tako da je pri odlučivanju o pravnim sredstvima kojima se štiti pravo na suđenje u razumnom roku, uvažavaju se sve okolnosti predmeta suđenja, a naročito se uzima u obzir složenost predmeta u činjeničnom i pravnom smislu, priroda i vrsta predmeta suđenja ili istrage, celokupno trajanje postupka i ponašanje suda itd. Mi smo u ovom opisu člana naveli taksativno sve ono što je u predloženom članu bilo navedeno u nizu. U obrazloženju koje smo dali, naveli smo da u odnosu na Predlogom zakona predloženi tekst, amandmanom se vrši određeno preciziranje člana 4, čije će pravilno razumevanje biti od izuzetne važnosti u primeni ovog zakona, na šta, između ostalog, ukazuje i pozivanje na član 4. u nizu bitnih odredaba čl. 10, 18, 30. i 31. Ovaj član je odbijen jer je, kao, dovoljno jasno i precizno objašnjen u onome što je Vlada predložila. Hvala lepo.
Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice gospođo Gojković, poštovani ministre Selakoviću i poštovani gosti iz Ministarstva pravde, dozvolite mi predsednice Gojković samo da i ja osudim ovaj fizički napad na državnog sekretara u Ministarstvu prosvete, gospodina Šuvakova. Mi smo ovde često raspravljali, nismo se razumevali oko mnogo stvari, ali, nasilje ne sme da se toleriše u našoj državi, niti bilo gde drugo. Mi ćemo uvek da se borimo, poštovana gospodo, protiv brutalizacije društva i fizičkog napada na bilo kog pojedinca, a posebno je to važno da se istakne kada je reč o nekim visokim funkcionerima, a naročito čoveku koji je veoma angažovan u Ministarstvu prosvete, kao što to jeste, gospodin Milovan Šuvakov. Mi smo podneli amandman i na član 4. Predloga zakona i ja mislim, gospodine Selakoviću, da ovaj amandman treba da prihvatite. Radi se o tome da predlažemo da se iza zapete u članu 4. briše reč: „zatim“, jer mi smatramo da je suvišna. Vi kažete, ministre Selakoviću, da ta reč nije suvišna već je predložena formulacija preciznija, imajući u vidu da se u navedenoj odredbi nalazi veći broj elemenata koji se nabrajaju. Ako bih ja sledio vašu logiku, ministre Selakoviću, onda bih ja mogao da zaključim da bi taj termin „zatim“ mogao onda i više puta da se upotrebi u članu 4, pa da onda nakon prvog nabrajanja imamo „zatim“, pa nakon drugog nabrajanja imamo „zatim“, pa nakon trećeg nabrajanja da imamo „zatim“ i onda biste vi, gospodine Selakoviću, bili dosledni argumentaciji. Ovako, ja smatram, ako izbrišemo reč: „zatim“, da će to biti najpreciznija moguća formulacija sadržine člana 4. ovoga Predloga zakona i smatram da bi trebalo, evo sada ovde da kažete gospođi Gojković da i ovaj amandman poslanika Nove stranke, gospodine Selakoviću, prihvatate. Hvala vam.
Hvala. Reč ima ministar.
Zahvaljujem. Dozvolićete i meni, pošto je izrečeno nešto što može da bude uznemirujuće za čitavu javnost i reč je o jednom od kolega koje poznajem, nije u pitanju državni sekretar, u pitanju je pomoćnik ministra prosvete, nauke i tehnološkog razvoja, gospodin Milovan Šuvakov. Istina je da je jutros došlo do napada na njega, da je napadnut čovek kada je krenuo na posao i da je to nešto što zaslužuje apsolutnu osudu čitave javnosti, bez obzira da li pripadamo vlasti ili opoziciji. Ovo nisu vremena i ovo nije država u kojoj ovakve stvari smeju da se dešavaju i da se tolerišu. Ako se to dešava jednom visokom državnom službeniku na položaju, šta onda može da misli običan građanin? U svakom slučaju, ono što je neposredno prethodilo tome jeste da ste prethodnih dana u javnosti mogli da čujete kolegu Šuvakova da je vrlo pristojno i ozbiljno govorio o neophodnim reformama u oblasti visokog obrazovanja i kao član Vlade Srbije, kao neko ko lično poznaje gospodina Šuvakova i ministra Verbića, apsolutno sam uveren da će država dati svoj maksimum da sankcioniše ovakvo jedno nedelo i da spreči svako buduće ponašanje prema svakom građaninu, a naročito prema onima koji drugim građanima služe za primer, kao što su ovakvi čestiti ljudi. Kada je reč o ovom amandmanu, moram vam priznati ovde, gospodine Pavićeviću, da je u pitanju bila reč struke, ne pravničke, već isključivo jezičke. Rekao sam u raspravi u načelu da je od strane izuzetnih lektora ovaj Predlog zakona pregledan, da ova reč: „zatim“ nije postojala u radnom tekstu, ali da su lektori rekli da se prilikom većeg nabrajanja, kao što je to u ovom članu, da ima mesta korišćenja ove reči: „zatim“. U prilog tome, da bismo ovim napravili jednu vrstu malog nereda u tekstu zakona, govori, recimo, činjenica da u članu 18. i članu 29. takođe imate korišćenje ove reči, ali vi tu niste podneli amandman. Ista je situacija, veći broj nabrajanja. To je jedini razlog. Poslušali smo lektore. Ja sam ponosan što smo dobrim lektorima dali ovaj zakon, kao što ćemo i svaki budući zakon, jer je to od interesa za uredniji, bolji, pravilniji tekst naših propisa. Zahvaljujem.
Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Neđo Jovanović. Da li želite reč? (Da)
Hvala, predsednice. Ja ću u svakom slučaju nakon potrošenog vremena koje mi je Poslovnikom dozvoljeno za amandman, koristiti i vreme ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe. Predloženim amandmanom se pokušalo doprineti da se, po našem mišljenju, u poslaničkoj grupi SPS, preciznije definiše odredba člana 5, koja se odnosi na okončanje postupka. Ako bi se zadržala terminologija samo „okončanje“, to bi podrazumevalo znatno širi pojam u odnosu na ono što podrazumeva cilj ovog zakona, zbog čega smo mi predložili da se to definiše, dakle, da se odredba u stavu 1. promeni i glasi da prigovor i žalba mogu biti podneti do pravosnažnog okončanja postupka, zaštite prava na suđenje u razumnom roku. Nesumnjivo je da je odrednica okončanja znatno šira u odnosu na pravosnažnost samog postupka. Međutim, daleko značajniji razlog za podnošenje ovog amandmana jeste stav 3, gde se pojavljuje reč: „podrobno obrazloženje“. Ovaj termin „podrobno“ bi trebalo da naglasi značaj obrazloženja. Međutim, kako se svaki procesni zakon isključivo odnosi na sudije, prevashodno na sudije, dakle, na one koji primenjuju zakon, tako i svaka procesna norma upravo zbog sudija a ne zbog stranaka mora da bude perfektna, kako bi se sprečilo prevashodno pojavljivanje neujednačene sudske prakse i kako se sudije ne bi dovodile u situaciju da moraju da troše vreme da tumače norme. Šta znači „podrobno“? Podrobno znači naglašavanje da obrazloženje mora sadržati znatno više od onoga što se očekuje. Međutim, procesnim zakonima, prevashodno Zakonom o parničnom postupku, mi već imamo obavezu da obrazloženje sadrži ono što mora u procesno-pravnom smislu da sadrži. Jer, ako ne sadrži elemente koje obrazloženje mora da sadrži, onda dolazimo do bitne povrede parničnog, vanparničnog, krivičnog ili izvršnog postupka. Ako je ta bitna povreda sadržana, onda se mora voditi računa o tome da i ono što se u obrazloženju navodi mora biti detaljno navedeno. Zbog toga je, po našem mišljenju, sam termin „podrobno“ suvišan i u nomotehničkom smislu reči, opet po našem mišljenju, nepotreban, tako da je dovoljno da barem oni koji u praktičnom smislu reči primenjuju ovaj zakon budu obavezani da donesu obrazloženje, naravno u pisanoj formi, i da to obrazloženje u celosti odgovara onome što podrazumeva procesnu obavezu sudije, shodno odredbama odgovarajućeg procesnog zakona. Zahvaljujem se.
Reč ima narodni poslanik Olgica Batić.
Hvala. Naime, kada se radi o amandmanu koji je podneo moj uvaženi kolega Neđo Jovanović, reč je o jednom kvalitetnom, kako tekstu amandmana, tako i njegovom obrazloženju i čini mi se da na sveobuhvatniji, potpuniji, precizniji način definiše predmetni član 5. samog teksta Predloga zakona. U 1. stavu tog istog člana teksta Predloga zakona kaže se – prigovor i žalba mogu da se podnesu dok se postupak ne okonča. Mislim da je to ključno zašto bi se trebalo razmisliti o prihvatanju rešenja iz amandmana kolege Neđe Jovanovića. Naime, što se tiče same pravosnažnosti, svi znamo da je sudska odluka ta koja na autoritativan način reguliše ponašanje stranaka u presuđenoj strani. On istovremeno mora da bude i izbor pravne sigurnosti. To, takođe, znamo, a to može samo ukoliko je regulisanje pravnog odnosa sudskom odlukom konačno i ne izmenjeno. Zakon deluje prema svakom. Sudska odluka je zakon koji se primenjuje na konkretan sporni odnos između konkretnih stranka i za te stranke predstavlja tzv. svojevrsni individualni zakona za rešenje spornog odnosa. Da bi sudska odluka imala sve ove navedene kvalitete, ona mora da poseduje sigurnost, mora da poseduje izvesnost u njenoj neprimenjivosti, mora da poseduje autoritet. Upravo je to ono što sudskoj odluci daje institut pravosnažnosti. Između okončanog postupka i između pravosnažnog okončanog postupka ne stoji znak jednakosti jer to nikada nisu bili sinonimi. Ukoliko okončate postupak može značiti i da je doneta sudska odluka koja ima određeni autoritet. Okončati postupak može značiti i objaviti sudsku odluku koja vezuje sud. Okončati postupak može značiti i dostaviti sudsku odluku koja deluje i prema strankama, ali sve to znači okončati postupak, a to znači takođe da u toj fazi postupka se radi o odluci koja nije pravosnažna. Iz tih razloga mislim da još jednom treba razmisliti o usvajanju amandmana koji je podneo moj kolega Jovanović. Hvala.
Hvala. Poštovani narodni poslanici, pre nego nastavimo rad, dozvolite mi da u vaše i u svoje ime pozdravim studente Pravnog fakulteta iz Novog Sada koji trenutno prate deo današnje sednice sa galerije velike sale. Reč ima ministar Selaković.
Zahvaljujem uvažena gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, uvažene kolege i kolege studenti, ne bih se složio sa ovde ovim što su iznele kolege Batić i Jovanović, a evo iz kog razloga. Dakle, amandmanom gospodina Jovanovića kaže se – prigovor i žalba se mogu podneti do pravosnažnog okončanja postupka zaštite prava na suđenje u razumnom roku. Mislim da ste ovom formulacijom promašili smisao stava 1. člana 5. zakona. Kada ste u stavu 1. kaže prigovor i žalba mogu da se podnesu dok se postupak ne okonča, ovde se podrazumeva postupak povodom koga nastaje inicijativa, odnosno povodom koga se podnosi prigovor ili žalba na zaštitu prava na suđenje u razumnom roku. To je prvi razlog. Drugi razlog koji je prisutan i kod drugih amandmana, kod nekih drugih amandmana koje sam video da su podneti na ovaj isti stav jeste i taj što prvo ne mora biti reči o postupku koji je pravosnažno okončan, odnosno koji za cilj ima u tom trenutku pravosnažno okončanje. Možda je reč o prvostepenom postupku, recimo, a možda je reč i o postupku koji se vodi po reviziji. Imate amandman koji su kolege iz SDS podnele gde je slično obrazloženje o ovome koje vam sada iznosim za ne prihvatanje. Šta ćemo kada imate postupak po reviziji koji se vodi? U svakom slučaju mislim da niste pogodili sam smisao stava 1. člana 5. samim tim što se ovde misli na postupak u kojem postoji sumnja da je došlo do povrede prava na suđenje u razumnom roku, a ne postupak ocene povrede prava na suđenje u razumnom roku, što bi se iz ove formulacije koju ste vi dali moglo zaključiti. Zahvaljujem.
Hvala. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić. Reč ima Biljana Hasanović Korać.
Zahvaljujem gospođo predsednice, uvaženi ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici podneli smo amandman na član 5. koji reguliše zajednička pravila u poglavlju prigovora i žalbe i to na stav 1. koji glasi – prigovor i žalba mogu se podneti dok se postupak ne okonča. Mi smo predložili da se reči „dok se postupak ne okonča“ zamene rečima „do pravosnažnog okončanja postupka“. Takođe predložili smo u stavu 3. da se reč „podrobno“ briše. Rešenje predloženo u amandmanu u odnosu na rešenje iz Predloga zakona smatramo da je preciznije i usklađeno je sa pravnim formulacijama iz svih procesnih zakona, a naročito se amandmanom jasno određuje rok do kojeg se prigovor i žalba mogu podneti. U odnosu na stav 3. smatramo da odrednica „podrobno“ uvodi ne potrebnu konfuziju. Sem toga termin „podrobno“ bi otvorio prostor za zloupotrebu pravnog leka protiv rešenja, jer bi stranka uvek mogla da se poziva da obrazloženje nije dovoljno podrobno. Dalje, izraz „podrobno“ smatramo da je vrlo kolokvijalan i neprecizan. Vlada je odbila amandman i u obrazloženju je napisala da se ne prihvata iz razloga što su predložene odredbe člana 5. Predloga zakona jasne i precizne i ne zahtevaju preciziranje koje se amandmanom predlaže. Jasan je i rok u kojem se pravna sredstva mogu podneti. Recimo da je jasan predlog predlagača, ali amandmanom se daje jasnije rešenje i rešenje koje je terminološki usklađeno sa procesnim zakonima. I dalje nije jasno kako podrobno obrazloženje može da bude precizno određenje. Šta se smatra podrobnim? Šta će se desiti kada se građanin sutradan žali jer rešenje nije bilo podrobno obrazloženo? U procesnim pravilima ne sme biti mesta za neprecizne norme i za eventualne zloupotrebe tih normi. Amandman koji je obrazlagao prethodni kolega i amandman kolege Živkovića i Pavićevića su vrlo slični, međutim moje kolege i ja iz poslaničke grupe Boris Tadić – SDS, ZZS, ZS smo podneli amandman i predlažemo da se precizira član 5. Trudili smo se da i drugim amandmanima utičemo na tekst Predloga zakona i da ga poboljšamo iako u suštini smatramo i dalje da ovaj zakon uopšte nije potreban. Nesporno da je svaki čovek osetljiv kada mu se uskrati neko pravo ili kada doživi nepravdu, bez obzira od koga potiče, posebno ako potiče od državnih organa i još više ako potiče od pravosudnih organa. Svima nam je poznata izreka da je pravda spora ali dostižna, međutim ako stiže kasno pravda više nije pravda. Iz tih razloga, mi imamo u pravnom sistemu norme koje reguliše suđenje u razumnom roku, pre svega Ustav kao najviši pravni akt daje osnove za suđenje u razumnom roku i daje garancije. U članu 22. kojim su zaštićena ljudska i manjinska prava i u članu 32. gde je garantovano pravo na pravično suđenje sastavni deo prava na pravično suđenje je i suđenje u razumnom roku. Pored toga, norme iz ostalih zakona i nekih procesnih i nekih koji regulišu materijalno pravo takođe regulišu rokove za suđenje i obezbeđuju suđenje u razumnom roku. Međutim, nesposobnost, nepostojanje snage da se sprovedu postojeće norme dovode do toga da mi sada nemamo suđenje u razumnom roku i da su stranke zaista oštećene odugovlačenjem suđenja. Zbog toga mislimo da je ministarstvo i Vlada pribegla donošenju ovog zakona zato što nema snage i nema sposobnosti da primeni postojeće i važeće norme, ali to nije garancija da će primenom ovog zakona da će da se postigne cilj suđenja u razumnom roku. Ni ovaj zakon nam ne pruža nikakve garancije za to. Hvala.
Reč ima ministar Selaković.
Malo pre sam se dotakao i ovog amandmana iako sam ga poredio sa jednim drugim. Dakle, predloženo je da se reči „dok se postupak ne okonča“ menjaju rečima „do pravosnažnog okončanja postupka“. Jeste u pravu ali ne u potpunosti već samo delimično. Evropski sud za ljudska prava trajanje jednog postupka ceni od njegovog početka, odnosno iniciranja, ako recimo pričamo o nekom parničnom postupku do izvršenja. I to ne do formalno pravnog izvršenja, dakle kada se donese recimo rešenje o izvršenju, nego do faktičkog izvršenja presude. Taj deo postupka vašom formulacijom nije obuhvaćen. Reći ću vam samo jedan podatak, da ne pričamo o izvršenjima na osnovu verodostojnih isprava, pričamo o klasičnom izvršenju presude. U našim osnovnim sudovima imamo 10.599 predmeta klasičnog izvršenja starijih od deset godina. Dakle, deset godina je prošlo od trenutka kada je, i više godina je prošlo, od trenutka kada je građanin dobio pravosnažnu izvršnu sudsku presudu i sa njom ne može ništa da radi i postupak izvršenja mu traje duže od 10 godina. Šta da radimo u tom slučaju? To je nešto što ovom formulacijom nije obuhvaćeno. Ne slažem se sa vama što ste rekli, nešto što nisam čuo od strane vaše stranke, da je ovo zakon, u raspravi u načelu, da je ovo zakon koji je nepotreban. I te kako mislim da je Zakon potreban, ugledajući se na dobre i uređene sisteme poput nemačkog sistema, koji ima ovaj zakon, poput austrijskog, italijanskog, slovačkog, češkog, ako hoćete i slovenačkog.
Vreme, ministre
Ovo je zakon koji je pomerio neke stvari u pozitivnom smeru, samo da završim rečenicu, izvinite, u pozitivnom smeru kada je zaštita prava na suđenje u razumnom roku u pitanju. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Orlić.
Zahvaljujem gospođo predsednice. Dakle, pridružujem se zaključku da amandman ne treba da bude prihvaćen. Izražavam čuđenje da pored toga što smo praktično unapred čuli obrazloženje zašto amandman nije odgovarajuće formulisan, mi opet dobijamo detaljno obrazlaganje u kome se ne čuje ništa novo kao kontra argumenti ili, eventualno, novi motiv. Zamolio bih da se malo više koncentrišemo i bolje slušamo danas, mislim da ćemo biti i zadovoljniji ishodom. Dodatno, na temu upotrebe termina podrobno, upućujem predlagača amandmana, i ovog i onih drugih koji su se pozivali na neku spornu stvar u vezi korišćenja te reči, da pogledaju neke naredne članove. U narednim članovima, kada je reč o rešenju, tačno je precizirano šta to rešenje treba da sadrži i u tom kontekstu i treba tumačiti da li je podrobno ili nije obrazloženo. Hvala lepo.
Reč narodni poslanik Biljana Hasanović Korać.
Da li mogu da dobijem repliku na izlaganje kolege? Pošto je rekao da ne slušam i da…
Može. Izvolite.
Htela sam da kažem da amandmani nisu identični i zato svako ima potrebu da obrazloži svoj amandman i da nije onda korektno da nas kolege ovde tako kritikuju i kvalifikuju da ne slušamo i ne pazimo. Nismo mi naučili napamet, pa došli ovde da ispričamo ono što smo kod kuće naučili napamet, bez obzira šta ko priča. Samo sam htela još da dodam, gospodine ministre, ne znam da li smo se dobro razumeli. Nisam rekla da nije potrebno obezbediti suđenje u razumnom roku, još kako je potrebno, samo smatramo da već postoji dovoljno normi u važećem zakonodavstvu i da su one mogle, da je bilo snage i volje da se primene, mogle su da se primene i bez donošenja ovog zakona. Hvala.
Koje ćete vreme koristiti? Ovlašćenog predstavnika. Reč ima narodni poslanik dr Janko Veselinović.
Poštovani ministre, poštovana predsednice Narodne skupštine, poštovani ministre, napravili ste uporednu analizu, odnosno komparaciju sa nemačkim i austrijskim zakonodavstvom. Austrijski i nemački zakon iz ove oblasti bave se incidentnim situacijama. U tim zemljama suđenje u razumnom roku je pravilo, a ne izuzetak. Kod nas je suđenje mimo razumnog roka pravilo, a ne izuzetak. Vi ste ministre u ovih tri godine, koliko ste na čelu ovog ministarstva, imali dovoljno mogućnosti da se približimo uređenim pravnim sistemima, poput nemačkog, austrijskog, francuskog ili nekog anglosaksonskog pravnog sistema. Ne. Vi donosite jedan zakon, mi ne kažemo da je on nepotreban, ali je on u ovom slučaju dokaz nesposobnosti srpskog pravosuđa za kojeg ste, između ostalog, krivi i vi, naravno, i činjenicom da je srpsko pravosuđe bilo blokirano četiri meseca štrajkom advokata izazvanog izborom notara po jednom principu, koji je čak bio nezakonit, mislim na formiranje njihove komore. U tom smislu, ovaj zakon neće otkloniti osnovni uzrok neefikasnosti našeg pravosuđa i ovaj zakon može biti teret za državne finansije. Naravno, građani trebaju da dobiju satisfakciju za to ako je neko njihovo pravo ugroženo, a to je, recimo, pravo na suđenje u razumnom roku, koje jeste i ustavna i zakonska norma, jedno, moglo bi se reći, osnovno ljudsko pravo, ali ste vi ministre trebali pre toga da učinite sve iz vaše nadležnosti da srpsko pravosuđe postane efikasno i da se ne dešava, kao što se dešava ovih dana, da jedan ministar u Vladi Republike Srbije ne primi poziv za sud zato što mu je nepoznata adresa u Vladi Republike Srbije. To je komično, ministre, to je komično. Zbog toga će moguće sudija koji sudi u tom postupku i sud koji sudi u tom postupku biti izložen primeni ovog zakona zato što je suđenje bilo u roku koji nije razuman. U tom smislu, ministre, pozabavite se suštinom, a ne, u ovom slučaju, stvarima koje dođu kao šlag na tortu, kao šlag na tortu jednog uređenog pravosudnog sistema. Takav naš pravosudni sistem nije.
Reč ima ministar Nikola Selaković, replika. Izvolite.
Zahvaljujem. Uvažena gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi prethodnik kaže – to je komično i pozabavite se suštinom. Meni je krivo što uvaženi gospodin Veselinović nije bio na raspravi u načelu. Da je bio i da ima pojam o vremenu, on bi shvatio da sam ja ministar pravde, tako je, treću godinu za redom, ali naveo sam egzaktan podatak. U srpskim sudovima imamo 713.521 predmet starosti od pet do deset godina, imamo 239.944 predmeta starija od deset godina. Pa, ko je tada bio ministar pravde i ko je tada rukovodio srpskim pravosuđem i ko je kriv za toliki broj predmeta? Ovo je tragikomično. U Nemačkoj i u Austriji suđenje u razumnom roku je pravilo, tako je, i mi hoćemo da postane i u Srbiji pravilo i hoćemo pravo građanina da mu se sudi u razumnom roku da zaštitimo i to je cilj ovog zakona. Nemojte molim vas da nam držite lekcije, nama koji smo nasledili milion predmeta starosti veće od pet godina, gotovo milion predmeta, i da nam držite lekcije kako smo mi krivi za to. Pogledajte koliko je predmeta ovde starih samo zato što su 2010. godine doživeli presignaciju i dodeljeni nekom novom sudiji, što prethodni nije mogao da ga završi. Imam još petnaestak sekundi, hvala, nećete me dekoncentrisati. U svakom slučaju, vaša akademska čestitost makar zaslužuje da ostanemo na onom nivou rasprave koji smo imali prekjuče, a i od strane kolege Homena i od strane koleginice Hasanović Korać i drugih vaših partijskih kolega i svih onih koji su doprineli jednoj dostojanstvenoj i primerenoj raspravi u ovom domu. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Biljana Pantić Pilja. Izvolite.
Hvala. Smatram da ovaj amandman treba odbiti i nadovezaću se na govor ministra. Imali smo vrlo stručnu i konstruktivnu raspravu i danas i prekjuče, a onda su neke kolege danas došle i počele da se bave politikantstvom, a zakon nisu ni pročitale, očigledno. To je prva stvar. Druga stvar, mislim da nije u redu govoriti o radu pravosuđa sada, a ne spomenuti 2010. godinu. Da je kolega slušao moj govor od pre dva dana, znao bi kakve probleme smo imali 2010. godine mi koji smo odlazili u sud, koji smo se bavili sudom i kada se nije znalo gde su predmeti. Što se tiče podnošenja tužbi i adrese, pa nije kriv sud. Kriv je onaj ko je podneo tužbu kao inicijalni akt. Ako nije naveo dobru adresu, po meni je sud trebao da odbaci tužbu, kolega. Ali, vi bi to trebali da znate kao univerzitetski profesor. Hvala vam.
Reč ima dr Janko Veselinović. Izvolite.
Poštovani ministre Selakoviću, evo vam dokaz da sam pročitao transkripte diskusije u danu kada sam po obavezi kao narodni poslanik bio van ove sale. Dakle, pročitao sam i izlaganje gospodina ministra, vaše izlaganje, i izlaganje mog kolege Homena. Meni je drago da vi imate reči hvale za gospodina Homena, mada tu zapadate pomalo u određeni problem, jer ga čas kudite, a čas ga hvalite. Neki dan vam je bilo dobro njegovo izlaganje. Dakle, ja ne patim od bilo kakve stranačke discipline. To ostavite za glavni odbor SNS-a i vaše stranačko postrojavanje i podešavanje.
Poslaniče, možemo li samo malo da komuniciramo na neki pravi način?
Rekli ste da je rasprava tog dana tekla u smislu da je ovaj zakon potreban. Dakle, nije kolega analizirao suštinu, odnosno nije se posvetio stanju u našem pravosuđu, već je bio eksplicitno vezan za meritum zakona, a meritum zakona se ne može uvrstiti u širi kontekst stanja u pravosuđu. Uvek, ministre, kada nemate odgovor, ni vi, ni ministar Gašić, ni juče Stefanović, vi pričate o vremenu od Kulina Bana i uvek vam je neko drugi kriv. Ali, vi ste, ministre, i sami kažete, pune tri godine ministar pravosuđa i nije korektno da se vadite na efikasnost pravosuđa od pre tri, četiri ili pet godina. Pokušajte da se fokusirate na sadašnjost i na budućnost.
Vreme. Tražili ste repliku, ako se ne varam. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dragan Nikolić. Izvolite.
Gospođo predsednice, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Republike Srbije, predlažem da se ovaj amandman ne prihvati, a obrazloženje je izneo ministar i svi moji prethodnici. Ali, pošto su oni koji su se javili da diskutuju o amandmanu otišli potpuno u drugu stranu, krenuli da prozivaju ministra za stvari za koje nije kriv, jednostavno sam osetio potrebu da se javim. Prvo, neću dozvoliti da se napadaju ljudi koji časno i pošteno obavljaju svoj posao sudije i tužioca, da se prozivaju za stvari za koje nisu krivi. Podsetio bih da u 2009/2010. godini, a to sam rekao i kada smo pričali u načelu o Zakonu o zaštiti prava na suđenje u razumnom roku, nisu zakazivana ročišta, odnosno jesu zakazivana, ali su odlagana. Ulazili ste u sud i još na ulazu ste znali da će se odložiti ročište. To je trajalo punih devet meseci. Potpuna jedna nesigurnost i strah kod sudija da li će biti izabrani ili neće biti izabrani. Mnogi su rekli – zašto bih ja zakazivao suđenje kada postoji mogućnost da ne budem izabran, zašto bih ja radio tuđi posao? To se i desilo. Oko 800 ili 900 sudija i tužilaca nisu reizabrani zato što nisu dobili pismo od DS iz Vlasotinca, pismo podrške ko je bio podoban, čija žena je bila član DS. Zato postoji u ovom trenutku milion predmeta u Srbiji u sudovima koji rade, a stariji su od pet godina. Ako su stariji od pet godina, to znači da pre pet godina gospodin Selaković nije bio ministar. On je ministar u zadnje tri godine, a svi predmeti su stariji od pet godina. Ima i onih preko deset godina, kojih ima oko 200.000, a sveukupno milion. Ko je onda kriv? Da li vi možete da napravite tu razliku između tri i pet godina? Optužujete ovu skupštinsku većinu, a to se tiče onog drugog zakona, da sa 67 godina sudije Vrhovnog kasacionog suda treba da idu u penziju. Mi smo to predložili i biće prihvaćeno. Najžalosnije od svega toga je što cenjeni kolega Janko Veselinović stalno spominje taj štrajk advokata, kao da su advokati štrajkovali da bi gospodinu Veselinoviću dali neku podršku. Stalno se on poziva na taj štrajk, a mi smo štrajkovali i znali smo zašto to činimo. To nismo radili zbog ministra Selakovića, nego zbog toga što smo imali određene zahteve. Najžalije je svima vama to što je napravljen sporazum između radnih grupa Ministarstva pravde i nas advokata. Taj dan vam je bio najtužniji u Skupštini i bilo vam je veoma teško, a ja sam bio radostan toga dana, jer je napravljen prvi put kompromis u stručnoj javnosti između Ministarstva pravde i nas advokata. Nakon toga smo napravili izmene Zakona o notarima i napravili smo izmene seta zakona i onoga što smo tražili. Čak je Ministarstvo pravde dalo i više u tom predlogu nego što su advokati tražili. Pružilo je ruku i pokazalo da je željno kompromisa. U načelnoj raspravi ste rekli da se u potpunosti slažete da je ovaj zakon potreban, a onda danas pričate nešto sasvim suprotno. Kolega Homen je došao i rekao koji je stav vaše poslaničke grupe, da je ovaj zakon potreban, a potreban je zato što postoji jedna geneza. Imali smo ustavnu žalbu, ali smo onda uspeli da pretrpamo Ustavni sud. Ustavni sud je rešavao mnoge probleme. Znate, u Srbiji postoji mnogo ljudi koji se žale, mnogo ljudi koji prigovaraju, koji pišu žalbe, a nemaju osnova za to. Ubili smo taj Ustavni sud, samo se time bavio. Da bi rasteretili te ljude da rade svoj posao, kada smo menjali Zakon o ustrojstvu sudova doneli smo odluku da viši sudovi, odnosno predsednici viših sudova odlučuju po prigovorima za suđenje u nerazumnom roku. Kada smo videli da i to nije dovoljno, krenulo se u sveobuhvatnost ovog i donošenje ovakvog zakona, koji je, naravno, usaglašen sa normama evropskog prava i služiće kako strankama da imaju jednu pravnu sigurnost, tako će služiti i kao štap iznad glave svim sudijama, tužiocima i svima koji učestvuju u postupku da to urade na najbrži mogući način. Iz iskustva vam kažem da i bez ovog zakona, siguran sam da za zadnje tri godine, pošto postoji jedna i politička i pravna sigurnost u pravosuđu Srbije, sudije rade na najbolji mogući način, kao i tužioci takođe. Samo je moj apel da treba izabrati još više tužilaca i treba izabrati još sudija, zato što mnogi manjkaju u mnogim sudovima i fizički nije moguće postići posao. Oni hoće i rade i do pola pet. Rade i do šest sati, rade i uveče i nose predmete kući. I, umesto da pohvalimo te ljude koji su prihvatili sve ono što smo mi ovde doneli i primenjuju sve što mi donosimo, mi kažemo da je ovaj zakon nepotreban, da je suvišan, da neće proizvesti efekat. E pa hoće! Na vašu žalost, ovaj zakon ćemo usvojiti i proizvešće posledice koje vi ne želite, a mi želimo, a to je da se postigne potpuna pravna sigurnost u Republici Srbiji. Hvala.
Hvala. Reč ima dr Vladimir Orlić. Izvolite.
Po amandmanu, gospođo predsednice, o kom, nažalost, od perioda kada sam se javio prethodni put pa do sada nismo čuli ama baš ništa od kolega koji nastupaju iz poslaničkih klupa. Trebalo bi valjda da nastupaju sa stajališta nekoga ko amandman podržava, u najmanje zato što ga predlaže ili deli redove sa onima koji ga predlažu. Ama baš ništa. Jesmo, doduše, čuli štošta drugo pride, uz neke čudne pokušaje da se ovo pretvori ponovo u načelnu raspravu. Čudne zato što u najmanje nije jasno šta treba da pruže kao zaključak, da li podršku ili uskraćivanje podrške onome što je smisao zakona? Da li ideju da se zaštiti na bilo koji način, da se obezbedi pravo na suđenje u razumnom roku, ili možda da se ospori ideja da se tako nešto uradi? To je verovatno najmanje jasno onome ko je započeo diskusiju na tu temu. Ono na šta bih želeo da se nadovežem jeste da štitim pravo svakoga da se ne oseti lagodno ukoliko je povređen. To nije bila namera kada sam se javio prethodni put, mada mi nije, moram da priznam, do kraja bilo jasno ono pominjanje teksta naučenog napamet, da li se smatra da sam ja nekome zamerao da je tekst naučio napamet ili je možda bilo prebačeno meni da sam ja nešto napamet naučio. Ako nije reč ovo drugo, onda se izvinjavam što sam uopšte i posumnjao. U svakom slučaju, poenta javljanja jeste bila da se bolje čujemo, da malo bolje pojačamo prijemne uređaje, kolokvijalno rečeno, na današnjoj diskusiji, na današnjoj raspravi i da se čujemo. Štedimo vreme ljudi koji su nas ovde poslali, trudimo se da budemo efikasniji ovde u raspravi, ako ministar unapred da odgovor na svako eventualno pitanje koje bi moglo da se pojavi. Trebalo bi da uvažimo i tu činjenicu, najmanje utoliko što nećemo ponoviti argument na koji je odgovoreno unapred i uopšte da ne ulazimo u trošenje tog vremena na temu da li smo nešto spremali napamet, da li smo nešto napisali pa čitali itd, to nam apsolutno ne treba. Jedino dobro što je bilo u rečima onoga koji je ovde pokušao da opet odgovori načelno, a trenutno ga, nažalost, ne vidim, jeste pominjanje suštine. Pozvao bih još jednom da se bavimo suštinom i da pogledamo koji je trenutno amandman na dnevnom redu, da ako imamo nešto novo u argumentaciji, to sada da iznesemo, ako nemamo, da nastavimo dalje po ostalim tačkama dnevnog reda. Hvala najlepše.
Hvala. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Mislim da je amandman koji smo kolega Pavićević i ja predložili odgovor na ove dileme, ako se iko seća o čemu smo pričali i šta je tema člana 5. Mi predlažemo da se doda reč: „osnovni“ ispred reči: „postupak“, tako da prvi stav glasi: „Prigovor i žalba mogu da se podnesu dok se osnovni postupak ne okonča“. Time je precizno i jasno na šta se misli i kada može da se podnese i u osnovu na koji postupak može da se podnese i da u stavu 3. člana 5. se briše reč: „podrobno“ obrazloženo, pošto to podrobno obrazloženo može da znači puno, a može da znači i ništa. Prvo, postoje bolje srpske reči za to, kao detaljno ili iscrpno, ali mislim da je prigovor i žalba, odnosno rešenje kojim se oni usvajaju i odbijaju, naravno da moraju da budu potpuno obrazloženi, obrazloženi, tako da nema dileme da li su obrazloženi ili nisu. U odgovoru, odnosno u mišljenju amandmana gde se odbija, kaže da je, ko god da je to pisao, da su obrazloženja dovoljno precizna i da ne zahtevaju dodatna preciziranja. Već rasprava drugih kolega po ovom članu zakona je pokazala da ovo nije dovoljno precizno i mislim da je potpuno jasno da, kao i ostali amandmani, i ovaj amandman je dat sa predlogom da se upravo materija kojom se bavi ovaj zakon, ali i jezik kojim se ona definiše i objašnjava da bude takav da bude nedvosmislen i da bude potpuno jasan i ljudima koji treba da koriste svoje pravo na suđenje u razumnom roku i onima koji treba da procesuiraju njihove žalbe. Prema tome, mislim da je ovo rešenje koje smo kolega Pavićević i ja predložili - rešenje koje poboljšava zakon. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić po ovom amandmanu. Izvolite.
Poštovana predsednice, naravno da predlažem da se ovaj amandman ne prihvati, iz razloga što je obrazloženje Vladino ispravno i tačno. Nije tačno da reč podrobno znači iscrpno i da se treba brisati, dapače, treba da ostane. Ja upućujem prethodnika na Rečnik Matice srpske iz 1971. godine, broj četiri, strana 576, pa će videti da to ne znači i da to nisu smušna obrazloženja, nejasna, nego da su zaista i reč da je srpska i da je potpuno ispravno obrazloženje. Kada sam uzeo, predsednice, reč, dozvolite da kažem da sam zgranut napadom na pomoćnika ministra prosvete gospodina Šuvakova, tim više što su gospodin Šuvakov i gospodin Verbić dirali u ono što prethodnici nisu dirali 15 godina u prosveti. To je, po meni, napad na reforme u vaspitanju i obrazovanju, posebno u visokom obrazovanju. Završnu rečenicu dozvolite ipak da kažem, da nikakvi napadi i nikakve štange, kao što su primenili na njega, ne mogu zaustaviti reforme jer one su alfa i omega opstanka naše države i naroda. Hvala vam lepo.
Hvala. (Zoran Živković, s mesta: Replika.) Izvolite.
Prvo, uvaženom kolegi koji se opasao rečnicima u devet redova, da mu kažem da je jezik jedna živa materija i da to nije zakucano u samoupravnom socijalizmu 1971. godine i to što vi čitate se zvalo Rečnik srpsko-hrvatskoga jezika. Nemam ništa protiv Hrvata, ali sad se jezik kojim se govori u Srbiji zvanično zove srpski jezik. U Rečniku Matice srpske, koji je objavljen 2007. godine, mogli biste da shvatite da se nešto promenilo, na 252 strani, podrobno znači iscrpno i detaljno. To je isto kao da shvatite 2008. godine da je pao Berlinski zid. Znači, morate malo da pratite šta se dešava oko vas. Nije završeno sve 1971. godine. Tito je umro, pa još neki ljudi su otišli sa ovog sveta. Nemojte da svoje časno zvanje profesora kaljate apsolutnim nepoznavanjem jezika kojim mi trebalo da prenosite svoje potencijalno znanje svojim studentima. Hvala.
Poslanik dr Marko Atlagić ima reč.
Poštovana predsednice, poštovani narodni poslanici, poštovani građani, posebno poštovana inteligencijo u visokom obrazovanju, nemam nameru da odgovaram na analize prethodnog govornika jer one su ispod svakog ne intelektualnog, nego ljudskog i bilo kakvog nivoa, a kamoli akademske rasprave. Već ako spominje srpski jezik ili srpsko-hrvatski, ja o rečnicima neću posebno s njim raspravljati jer zaista vidim da materiju ne poznaje, postoji samo jezik, a zove se srpski jezik, ne postoji srpsko-hrvatski jezik. Drugo, upućujem ga u jedan rečnik od 17 knjiga srpskog jezika, pa neka malo pogleda i neka malo izuči. Zaista mi je ispod svakog ljudskog, intelektualnog, drugarskog, poslaničkog nivoa da o tome sa njim raspravljam. Hvala vam lepo.
Ja ću prekinuti ovde raspravu. Dakle, ovo zaista nema veze o amandmanu. Rekli ste sve što ste mislili jedni drugima i odgovorili ste jedni drugima i mislim da treba da prekinemo o tome. (Vladimir Pavićević, s mesta: Povreda Poslovnika.) Izvolite. U čemu je povređen Poslovnik?
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Narodne skupštine gospođo Gojković, poštovani ministre Selakoviću, uvažena gošćo iz Ministarstva, gospođo Kuburović i poštovani gosti, povređen je sada član 107. Poslovnika Narodne skupštine koji tretira pitanje dostojanstva Narodne skupštine i narodnih poslanika. Poštovana predsednice Gojković, gospodin Živković je u svom govoru rekao da prema Rečniku srpskog jezika koji je izdala Matica srpska 2007. godine značenje termina podrobno je iscrpno. Evo, ja imam taj rečnik ispred sebe. Gospodin Atlagić je rekao da to nije tačno, da značenje termina podrobno nije iscrpno. Onda je gospodin Atlagić rekao da smatra da pozivanje gospodina Živkovića na Rečnika srpskog jezika Matice srpske znači unižavanje dostojanstva Narodne skupštine.
Nije to rekao. Nemojte, molim vas.
Jeste. Proverite, gospođo Gojković.
Nemojte, molim vas.
Ja sve pažljivo slušam i pratim.
Pažljivo slušam i ja, nemojte mi sporiti, sve slušam.
Matica srpska - Novi Sad, gospođo Gojković.
Poslaniče, zahvaljujem. Nemojte da idemo na meru da oduzimam vreme zbog ovoga. (Vladimir Pavićević, s mesta: Dobro, dostojanstvo Narodne skupštine.) Verujem, dostojanstvo Narodne skupštine, ja bih imala mnogo toga da kažem o dostojanstvu Narodne skupštine. Zahvaljujem, poslaniče. Sve sam vas razumela. (Vladimir Pavićević, s mesta: Onda upozorenje gospodi da se držimo Pravilnika.) Vama ne može replika na povredu Poslovnika. Zato što ne može po Poslovniku, a vi ste ostali u sistemu. Ne znam da li vam je to bila namera. Povrede nije bilo, jer sve što ste izneli, vaše tumačenje, šta je rekao poslanik Marko Atlagić, ne odgovara stvarnosti. Po srpskom ili po srpskohrvatskom rečniku ne odgovarati stvarnosti, iskoristite priliku da vidite šta sam htela da vam poručim. Znači, to što ste vi hteli da replicirate… Hoćemo da glasamo o povredi Poslovnika? (Vladimir Pavićević, s mesta: Ja smatram da je neophodno da glasamo.) Ja mislim da možete da sednete pa da mi saopštite vašu odluku. (Vladimir Pavićević, s mesta: A ja kad govorim volim ovako da ustanem. Da se glasa zato što je ovo zaista povreda dostojanstva Narodne skupštine.) Ne, ne, ocenu dajem ja da li je povređeno dostojanstvo po članu 104. Ja kažem da nije, jer ste vi dali svoje slobodno tumačenje njegovih reči, a mislim da je uvreda pala sa druge strane. Dobro, vi tumačite na drugačiji način. Izvolite, po Poslovniku.
Poštovana predsednice odustajem zbog toga što ste vi zaista istinu rekli. Ono što sam ja trebao reći, rekli ste vi. Istina je zaista ono što ste rekli, a neka gospodin docent, ovo neka spada u njegovu akademsku čestitost, ova istina. Hvala lepo.
Hvala što ste odustali. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dejan Nikolić, Goran Ćirić, Balša Božović, Dragan Šutanovac i Vesna Marjanović. Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić.
Zahvaljujem. Koristim vreme poslaničke grupe. Kolege narodni poslanici su amandmanom pokušali da promene stav 3. u predlogu člana 5. Zakona, koji u predloženom tekstu glasi – rešenje kojim se usvajaju ili odbijaju prigovor i žalba, mora biti podrobno obrazloženo. Predlog amandmana menja 3. stav tako što definiše da rešenje kojim se usvaja odbija ili odbacuje prigovor i žalba, mora biti obrazloženo. Sa nadom da, pošto nam je ovde sugerisno da vi unapred dajete odgovore, možete i unapred da mi date odgovor na nepostavljeno pitanje. Radi se o preciziranju za koje ja znam da može da bude da se rešenje kojim se odbija smatra i da se odbacuje. Međutim, vrlo je osetljiva i delikatna stvar u pitanju kada će ovaj zakon usvojen biti u primeni i postojaće prigovori koje morate odbaciti. To je prosto život. To je onaj deo gde ne kažem iz namere, ne kažem iz strategije da se ometa sudski proces, ali je moguće da postoje prigovori koje prosto morate da odbacite jer ne sadrže ništa što zakon podrazumeva da prigovor sadrži. Prosto da se ili usvajanjem ovog amandmana, ili da se tokom prakse ustanovi šta ćemo da radimo sa prigovorima koji nisu za odbijanje, nego su uopšte za nešto što ne može biti razmatrano. To je bila ideja. Ne sporimo pravo predlagača da odluči da je dovoljno da se kaže da se prigovor ili usvaja ili odbija, ali je amandman sa tom namerom predložen. Hvala vam.
Reč ima Balša Božović, podnosilac.
Zahvaljujem, predsednice Skupštine. Dame i gospodo narodni poslanici, već smo imali prilike da u samoj raspravi govorimo na ovu temu i mislim da je to važno da se pomene još jednom. Imali smo jednu dilemu i rekao sam kada smo raspravljali u načelu i gospodinu ministru da njemu lična ovakva greška ne bi mogla da se potkrade. Nisam ni tada mislio da li vi pišete ili ne pišete ovaj zakon, naravno da ne pišete ovaj zakon, ali očigledno je pripremljen ili loše preveden iz nečije druge kuhinje, pa je vama ovde stavljen da ga vi odbranite. Iz tog razloga sam takođe smatrao da je potrebno dati jedno podrobno obrazloženje kada je u pitanju ovaj termin s obzirom da ne postoji u pozitivnom pravu kada je u pitanju naše zakonodavstvo. Ni u jednom drugom zakonu ne postoji podrobno obrazložiti nešto. Taj sam termin jeste nešto što je sporno. Pričali smo o tome da je ovaj zakon usaglašen sa Svetom Evrope i da je nešto što je u svakom slučaju pozitivno kada je zaštiti ovih prava u pitanju, ali svakako da na ove neke sitnice treba obratiti pažnju iz prostog razloga što je i gospođa Čomić rekla, teorija je jedno, a praksa je potpuno nešto drugo. Ovim amandmanima mi pokušavamo da zaista upotpunimo jedan zakon koji je svakako značajan kada je u pitanju zaštita prava na suđenje u razumnom roku. Mislimo da je veoma dobro da se ovaj amandman usvoji i vi sami, sam siguran u to, da ste uvereni da je ovo nešto što mnogo preciznije definiše ovu stvar. Nije ovo sada neka politička, ne znam kakva debata, ovo ja zaista nešto što treba da bude jasnije u odnosu na ovo što je predloženo. Ukoliko je neko loše preveo sa ne znam nekog slovenačkog ili hrvatskog jezika na srpski ne mora da znači da mi sada ovde ne možemo da na jedan sveobuhvatniji način izmenimo da bi ta stvar bila mnogo jasnijagrađanima nego što bi to inače bio slučaj. Zahvaljujem.
Reč ima ministar. Izvolite.
Hvala uvažena predsednice. Dame i gospodo narodni poslanici, znate kako, sto puta ponovljena neistina neće postati istina. Juče je rečeno da je zakon neuspeli prevod i da se u njemu nalaze neki pravni termini, izrazi, standardi koji nisu svojstveni srpskom pravu, što je apsolutno netačno. Pa, je recimo juče rečeno da ispitni postupak ne postoji. Ne znam da li se kolega Božović dobro seća predmeta Upravno pravo. Pa, najčešće primenjivan zakon u svakoj državi jeste Zakon o upravnom postupku. Ne znam kod koga ste položili ispit, seti te se toga, pa vidite malo i pogledajte malo zakon, pa ćete videti u Zakonu o upravnom postupku postoji ispitni postupak. Kao što ste rekli da ne postojeći termin je, kako ste rekli, očigledno neosnovano, takođe postoji. Dakle, kada je reč o terminu podrobno, gospodin Pavićević i gospodine Živković su bili u pravu. To jeste jednako izrazu detaljno, ali detaljno nije srbizam. To vam je otprilike kao kada smo imali u Zakonu o uređenju sudova imali promenu termina menadžer suda. Danas je to upravitelj suda. Meni je bolja i prikladnija reč upravitelj suda nego menadžer suda. U tome možemo da se razlikujemo, ali ovde je bitna suština. I, samo još jednu stvar da dodam, vrlo koncizno. Može se steći utisak iz amandmana koji ste podneli da zakon ne poznaje mogućnost odbačaja. Imate u članu 8. gde se detaljno govori o odbačaju bez sprovođenja ispitnog postupka. Ako pričamo o onome podrobnom mislim da je tu u pitanju samo jedna jezičko tehnička razlika. Zahvaljuje. A ljudi koji su radili na ovom predlogu zakona su zaista uradili izuzetan posao.
Hvala. Mogu da vam dam reč po amandmanu pošto je ovo samo bio odgovor ministra [[Balša Božović, s mesta: A pravo na repliku?]] Ne. Želite da diskutujete o amandmanu. (Balša Božović, s mesta: Ne.) Hvala vam. Na naziv odeljka 2. iznad člana 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković, Jovana Jovanović i Aida Ćorović. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu, lokalnu samoupravu prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima Gordana Čomić. Izvolite.
Zahvaljujem. Koristim vreme poslaničke grupe, zbog toga što je neodoljivo da u stenogramu ostane, padoše nam lektori. Dakle, amandman koji je prihvaćen menja rubrum koji je glasio – 2. prigovor tačka. Sadržina prigovora i prihvaćen je amandman mojih kolega 2. i rubrum glasisada – Prigovor i sadržina prigovora. Nije ni nebitno, ni nevažno, nije ni važno ali mi je drago da prosto imam priliku da kažem da je jezički ovo stvarno ispravnije i vidim da se tokom ovog zakona dosta govori o jeziku. Drago mi je da je ministar sklon uvažavanju obaveze da se zakoni pišu razumljivim jezikom. Ja bih još volela da naraste svima nama sklonost da više razgovaramo o zakonima, da bi oni na koje se zakoni odnose, bez obzira koji deo društva, to značio, da li porodični zakon kao mali ustav, da li ovaj zakon koji se odnosi samo na grupu građana koji učestvuje u sudskom procesu ili je krivični ili koji god, da se o zakonima malo više priča, jer to i jeste tema u regionu, kao što je jezik tema u regionu. Drago mi je što se neke kolege iz vladajućekoalicije bave jezikom, žao mi je što ne možemo zajedno, recimo u Hrvatskoj da prisustvujemo radionicama o tome kako da usaglasimo i jezik i kako da iskoristimo zajedničko poreklo ili dovoljno sličnosti između Hrvatskog, Srpskog, Bošnjačkog, maternjeg jezika da bi imali zajednički stav kada je u pitanju ili zemlja članica EU, kao što je Hrvatska za koju na žalost, nisam mogla sa kolegama da idem, ili zemlje koje se pridružuju. Hvala vam.
Hvala. Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dejan Nikolić, Goran Ćirić, Balša Božović, Dragan Šutanovac i Vesna Marjanović. Da li neko želi reč? Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Reč ima dr Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Gojković, poštovani ministre Selakoviću i poštovani gosti i gošće. Imam utisak jedan, na osnovu rasprave do sada, pre svega o našim amandmanima, kao da sam jednim delom u jednom teatru apsurda jer, na naša prethodna četiri amandmana koja smo podneli narodni poslanik Zoran Živković i ja, za svaki je gospodin Selaković rekao – u pravu ste. Možemo da proverimo, i dodao – ali, ne možemo da usvojimo te amandmane. Jasam sadpomislio, pravo da vam kažem, da li bi možda amandman bio usvojen kada bi ja sada ministru Selakoviću, evo u ovom našem amandmanu, rekao – nemojte da ga usvojite, jer nemamo dobro obrazloženje i da nakon toga ministar Selaković kaže – pa dobro, nemate dobro obrazloženje ali evo da usvojimo amandman. Jer pazite poštovana gospodo, ako je obrazloženje dobro, ako se kaže -u pravu ste, ako mi potvrdimo da je primereniji argumentaciji, ja mislim da je nekakav logički ishod da se taj amandman usvoji pa i amandman na član 6. Jer se tiče, gospodine Selakoviću, ja mislim, preciznije formulacije nečega što piše u stavu 2. člana 6. u odnosu na ono kako ste vi definisali. Mi smo ponudili jednu formulaciju kojom se ne bi moglo doći do zaključka da je u ovom postupku radi zaštite prava na razumno suđenje obavezno zastupanje od strane punomoćnika. Vi ste se, ministre Selakoviću jutros pozivali na ovaj kriterijum preciznosti, pa ste rekli da ta preciznost vodi ka primerenosti, ka boljem razumevanju, lektori su takođe tu bili uključeni kao kriterijum, ja mislim da nema nikakve prepreke ako pratimo neku logiku da se naš amandman, koji se u obrazloženju zasniva na dodatnoj preciznosti, na član 6. evo sada ovde usvoji. Ako se ne usvoji, ja ću samo nastaviti da se osećam kao u tom teatru apsurda. Eto, hvala vam poštovana gospodo.
Vladimir Orlić:
Hvala gospođo predsednice. Pozivam predlagača amandmana da pročitaju prvu rečenicu obrazloženja koju smo dobili od Vlade i biće sve, verujem, više nego jasno. I svakako da ponovim poziv da se danas dobro čujemo i da pazimo tokom rasprave. Kada se nešto pohvali, a to bude usputna konstatacija ili zaključak da je jedna reč ista drugoj. To svakako ne znači da je pohvaljeno ama baš sve što se danas čulo, niti bi moglo, s obzirom da se nisu čule baš najbolje stvari. Ali, srećom ništa suštinski važno što bi bilo razlog za dodatnu raspravu. Dakle, da se bolje čujemo, da vodimo računa o tome šta je, ko rekao i svakako, da pročitamo obrazloženje kad smo ih već dobili. Hvala.
Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. Janko Veselinović, Snežana Malović, Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić, Blagoje Bradić. Reč ima Biljana Hasanović Korać.
Zahvaljujem gospođo predsednice. Podneli smo amandman na član 6. stav 2. u smislu da se tačke 6. i 7. brišu. Naime, član 6. reguliše prigovor i sadržinu. Prigovor je u stavu 2. je nabrojano osam tačaka šta sve prigovor treba da sadrži. Tačka 6. kaže – podatke o predmetu suđenja na koji ukazuju na to da sud nepotrebno kasni sa odlučivanjem. A tačka 7. kaže – podatke o predmetu istrage koji ukazuju na to da javni tužilac odugovlači sprovođenje istrage. Mi smo predložili da se ove tačke brišu, jer smatramo da otežavaju strankama ostvarivanje zaštite prava na suđenje u razumnom roku, budući da stranke ne moraju biti dovoljno stručne da poznaju procesne razloge zbog kojih sud kasni, odnosno, javni tužilac odugovlači sprovođenje istrage, a ako te razloge ne navede adekvatno, prigovor može biti odbačen ili odbijen. Vlada nije prihvatila amandman sa obrazloženjem, odnosno, iz razloga što se predloženim odredbama člana 6. stav 2. Predloga zakona uređuje sadržina prigovora, tj. obavezni elementi koje prigovor mora da sadrži, a sve u cilju delotvornosti pravnog leka. To je obrazloženje koje smo dobili o odbijanju amandmana. Kad smo pisali amandman, nama je bilo sasvim jasno šta uređuj član 6. ali smo iz navedenih razloga predložili da se brišu tačke 6. i 7. Gospodine ministre, da li je vama jasno da mi smatramo da ono što je navedeno u tačkama 6. i 7. su suvišni elementi i da otežavaju građanima da ostvare pravo. Oni često neće biti u situaciji da saznaju te podatke koji se traže, a ako ne navedu te podatke, smatraće se da je prigovor nepotpun i biće odbačen ili odbijen. Koliko se sećam u raspravi u načelu smo se saglasili, i vi ste naveli i mi smo naveli da do suđenja u razumnom roku ne dolazi iz više razloga. Zbog loše organizacije u sudu, zbog postupanja samih sudija, zbog neadekvatnog angažovanja predsednika sudova da organizuju suđenje, pa i zbog opstrukcije od strane advokata i zbog opstrukcije od strane stranaka. Ja sam radila kao advokat i sve mi je to poznato u praksi i upravo zato što svi ti činioci mogu da dovedu do odugovlačenja postupka, mi smo ovim amandmanom hteli da zaštitimo stranke i da im omogućimo da bez ovih elemenata mogu da podnesu prigovor i da obezbede sebi suđenje u razumnom roku, pa vas zato molim da još jednom razmotrite ovaj amandman. Zahvaljujem.
Gordana Čomić.
Zahvaljujem. Koristim vreme poslaničke grupe. Važno pitanje, i ja ću podržati amandman koje su kolege podnele zato što mi se to čini manjom štetom, nego izvesnost da tačke 6. i 7. budu problem kod podnošenja prigovora, jer su oni obavezan element podnošenja prigovora. Ta tačka 6. kaže da podatke o predmetu suđenja koji ukazuju na to da sud nepotrebno kasni sa odlučivanjem. Obaška, jezička formulacija kao da postoji potrebno kašnjenje. Sud ili kasni ili ne kasni. Sud bi morao da radi u rokovima koji su mu propisani, tako da ne postoji potrebno ili ne potrebno kašnjenje i sada je tu problem sa tim koji je to podatak. Dasud nepotrebno kasni sa odlučivanjem. Koji je to podatak? Da li je podatak vezan za vremenske rokove koje sud ima, da li je podatak vezan za to da se ne zakazuje suđenje? Gde to pokazuje da je to, kako da vam kažem, obaveza suda pa da se krši. Sklisko je i više mi liči, nažalost, da će to biti osnov da odbacite ili odbijete prigovor, ne vi, naravno, nego onaj kome se podnosi, nego što će mu zaista koristiti snagu podatka da ima nepotrebnog kašnjenja sa odlučivanjem. Šta je to odlučivanje u sudu? Da li se to odnosi na tok suđenja ili se odnosi na tok u sudskoj, da kažem brže, ustanovi. Dakle, neko ko treba da zakaže i slično. Slično kao i tačka 7. podatke o predmetu istrage koji ukazuju na to da javni tužilac odugovlači sprovođenje istrage. To je tek nezgodno. Znači, on bi morao da bude krivično gonjen ako odugovlači. Kako sme javni tužilac da odugovlači? Sa kojim razlozima? Ja znam da je i vama i meni to sa gorčinom i ako smo skloni, a nismo sarkazmu kada je u pitanju teško i smešno, ali mi ovde tražimo od stranke koja je u postupku da vam da podatak da javni tužilac odugovlači sa istragom. On nema rok, kao što imamo, kako da vam kažem, kao što imamo situacije da javni tužilac ne reaguje, a morao bi po zakonu, na ono što su javna saznanja, na ono što su vesti u medijima, na ono što je svima dostupno i što je očigledno. Jako je sklisko. Ja bih volela, nemojte da se pogrešno razumemo, dakle, ja bih volela da bude skraćeno vreme suđenja ili vreme istrage zato što postoji prostor u kome stranka može da kaže – ovaj sud nepotrebno kasni sa odlučivanjem, a ovaj tužilac, javni tužilac odugovlači. Ali, ja ne vidim kako će to neko staviti u prigovor. Vezano je za ukupno dva roka u svim drugim zakonima koji se odnose na sudije i na tužioce. Nisam sigurna da će to biti dovoljno da se upotrebi svaki put kada neko želi da podnosi prigovor. Da ne dođemo zajedno u nepotrebnu situaciju da dajete čoveku, građaninu nekakvu šansu da dođe do suđenja ili do istrage u razumnom roku, a u stvari ga odredbama 6. i 7. sprečavate.
Hvala. Reč ima ministar. Izvolite.
Zahvaljujem uvažena gospođo predsednice. Dame i gospodo narodni poslanici, uz uvažavanje uvaženih koleginica koje su govorile na temu ovoga amandmana zaista mislim da nije do kraja sagledana njihova svrha. Svrha se na prvom mestu ugleda meni u dve vrlo važne stvari. Prva stvar je ovo je član koji primenjuje sam građanin. Ako neko tvrdi da mu je povređeno pravo na suđenje u razumnom roku, pa neka kaže u čemu to misli taj građanin koji se pritužuje na povredu prava po čemu se ta povreda ogleda. Može da kaže jednostavno da nije imao, recimo, godinu i po dana zakazano nijedno jedino ročište. Ja sam u raspravi u načelu govorio da smo imali slučajeve sudija protiv kojih su vođeni disciplinski postupci i razrešeni su zbog teškog disciplinskog prekršaja zato što šest ili sedam godina nisu sproveli nijednu jedinu procesnu radnju u određenim postupcima. Dakle, jednostavno može da se navede ta činjenica. Kada je u pitanju tačka 7, podatke o predmetu istrage koji ukazuju na to da javni tužilac odugovlači sprovođenje istrage, imate slučajeve, nažalost slučajeve, gde javni tužilac donese naredbu o otvaranju istrage i duži vremenski period uopšte ni ne pozove osumnjičeno lice na saslušanje. Recimo, vi ili ja znamo da se protiv nas istraga, a pojma nemamo o čemu se vodi istraga, navedete razlog godinu i po dana sam pod istragom, ni jednom nisam pozvan da budem saslušan. Ili recimo, predložio sam da se prikupe određeni dokazi ukoliko sam okrivljeni u tom postupku. Javni tužilac o tome ne odlučuje godinu i po dana i to se navede. Druga svrha, i time završavam, jeste da se ovo pravo koje građanin poseduje ipak ne bi izvrglo ruglu i neutemeljeno koristilo na način da se maltene zloupotrebi i da se sudovi zatrpavaju ovim predmetima. Navedite u čemu smatrate da se ogleda povreda prava, a sud će odlučivati o tome da li povrede ima ili ne. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Orlić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Dakle, pridružujem se ovom predlogu za zaključak. Svakako kada pogledate šta tačno čini sastav ovog člana 2. U tačkama 6. i 7. se zapravo nalazi isključivo tu ono što čini konkretan slučaj opipljivim, jasnim i specifičnim na svoj način, jer osim tih stavki 6. i 7. šta je sve ostalo? Opšti podaci o imenu, o prebivalištu, o broju predmeta itd. i na kraju potpis. Dakle, samo pod 6. i pod 7. postoji prostor da se ukaže na konkretan problem. Upravo smo bili u prilici da čujemo da se vidi šta to konkretno nije kako treba ili se smatra da je sporno. I sve ono što smo čuli od onih koji su podržavali ovaj amandman svakako u to spada. Dakle, i problemi sa nezakazivanjem i sa nepotrebnim prolongiranjem, ali sve ono što bi spadalo u eventualna saznanja o postojanju nekog nekorektnog interesa da ne dođe do okončanja u onome što se smatra razumnim vremenom. Dakle, vrlo je jasno zašto su ove stvari praktično potrebne, zašto su od koristi. Ako se pozovemo na argument neko bi mogao pogrešiti, pa zbog toga da bude odbijen mogli bismo da se pozovemo na istu logiku i da kažemo – mogao bi pogrešno da popuni podatke. Pa, zašto onda ne obrišemo i stavke 1, 2, 3. itd. ako tu postoji mogućnost za grešku i samim tim za loš ishod? Mislim da ćemo se razumeti da ima više nego dovoljno smisla da ovaj predlog ostane onako kako se nalazi u izvornom tekstu. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović. Izvolite.
Zahvaljujem se predsedavajući. Bez obzira što sam i ja podneo amandman na upravo ovaj član, moram da potvrdim navode koje je istakao ministar u obrazloženju svog stava odgovarajući na predlog amandmana uvažene koleginice Čomić, imajući u vidu da zaista postoji i suviše mnogo činjenica i ja sam zaista i insistirao da se umesto termina pod tačkom 6. i 7. – podaci; navedu činjenice,a ne podaci. Podaci su znatno širi pojam i bojim se da u tom preširokom tumačenju same terminologije se ne ide u nešto što bude suprotnost samog cilja ovog člana, ali je i te kako tačno da se tužioci u svom postupanju nekada služe i nečim što nije u duhu njihove profesije, ne samo zbog toga što ne saslušavaju osumnjičenog, sad čak i u fazi javno-tužilačke istrage imamo situacije kada se odlaže i saslušanje svedoka. Ranije smo imali situacije kada tužilac toleriše veštaka koji ne daje svoj potpun nalaz i mišljenje pa zbog toga mora da se preduzima nešto što podrazumeva ukazivanje veštaku na dopunski nalaz i to onda ide u nedogled. Zbog toga ste potpuno u pravu kada ste ukazali na jedno takvo postupanje javno-tužilačkih, odnosno onih koji obavljaju javno-tužilačku funkciju i u tom pravcu zaista postoje problemi koji uzrokuju, koji generišu povrede prava na suđenje u razumnom roku. Jedino što, pošto se neću javljati po tom amandmanu, mislim da bi trebalo razmisliti da umesto termina – podatak o predmetu suđenja; to je pod tačkom 6. i 7, podaci o predmetu suđenja i podaci o predmetu istrage se zameni – činjenice o predmetu suđenja i činjenice koje se vezuju za istragu. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Neđo Jovanović. Da li neko želi reč? (Ne) Na naziv člana 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković, Jovana Jovanović i Aida Ćorović. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo predloga zakona. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić. Izvolite.
Zahvaljujem. Koristim vreme poslaničke grupe. Ovo je još jedan amandman iz opusa – pomažemo lektorima; pošto je i ovde urađena ispravka rubruma koji je glasio – Podnošenje prigovora. Postupak po prigovoru; i sada je ispravno, rubrum glasi – Podnošenje prigovora i postupak po prigovoru. Kada govorimo o ovom prihvaćenom amandmanu, postoji taj način pisanja zakona kod nas sa naslovima, sa rubrumima i to nije oduvek. To se desilo pre otprilike 10 godina da je uvedeno kao praksa za sve zakone, tako otprilike, sa tadašnjim direktorom Sekretarijata za zakonodavstvo. Pre toga su zakoni imali eventualno poglavlja, imali su samo članove. Mislim da treba razmisliti da li dosledno da stojimo kod takvog, nemam ja ništa protiv niti kritikujem, samo znam kad predlozi zakona u Skupštinu dolaze ili bez rubruma i kada su počeli da dolaze sa rubrumima, zbog toga što imamo raznih primedbi od onih koji zakon koriste, bez obzira da li ih tumače advokati i ostali, da im to predstavlja teškoću kao i kod izmena i dopuna koje će se tek dešavati. Dakle, ne sporim ni da treba ni da ne treba, jednostavno u nekoj maloj radnoj grupi da ministar u okviru ministarstva vidi da li je to stvarno najbolji mogući način za sve ono na čega se tekst zakona jednom objavljen, podnosi.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Nikola Selaković. Izvolite.
Zahvaljujem uvaženi predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, jedna, što kažu, nota bene. Dakle, poštujem ovo što ste rekli – rubrum, naslov člana zakona jeste jedan od osnovnih elemenata preglednosti zakona. U pravu ste da kod nas to nije bilo pravilo prilikom normiranja bukvalno svake materije. Ali, ako uzmete neke od naših najboljih važećih propisa, dakle, izvora pozitivnog prava, kao što je jedan izuzetan Zakon o obligacionim odnosima, videćete koliko naslov člana čini bitan elemenat zakona, pogotovo kada je reč o onim zakonima koji imaju i te kako čestu upotrebu. Zakoni retko imaju sadržaj. Upravo iz tog razloga, kada imate naslov člana, možete da napravite i sadržaj. Dakle, u ovakvom zakonu gde svaki član ima svoj naziv građaninu, laiku, čoveku koji nije školovani pravnik, mnogo jednostavnije je da se snađe i da pronađe ono što mu je potrebno i što ga zanima. Naravno, postoje zakoni koji uređuju retke situacije, gde možete reći da to i nije toliko potrebno, ali mislim da je ovo nešto što u svakom slučaju koristi.
Zahvaljujem. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Živković. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Ovim amandmanom se traži izmena stava 1. i stava 3. člana 7. ovog zakona. Sada stav 1. glasi – stranka podnosi prigovor sudu koji vodi postupak ili sudu pred kojim se vodi postupak, ako smatra da je javni tužilac povredio njeno pravo. Racionalnije je, čini mi se, rešenje da stav 1. glasi – stranka podnosi prigovor sudu pred kojim se vodi postupak. Time je obuhvaćeno i ovo „iza, ili“. Nema nikakvog razloga da imamo višak teksta. Druga izmena, drugi deo amandmana, to je izmena stava 3, je još značajnija. U stavu 3. piše – da se ne održava usmena rasprava po žalbi, što je direktno suprotno članu 6. Evropske konvencije koji sadrži imperativnu odredbu da se o pravima i obavezama odlučuje na osnovu usmenog i javnog raspravljanja i predloženim stavom 3. ovo načelo je isključeno, a samim tim to nije dobro rešenje za naš zakon. Obrazloženje koje je dato je naravno kopi-pejst obrazloženje, koje smo već imali prilike da vidimo, gde se kaže da je predloženi tekst precizniji, ali da, ja mislim, jednom logičkom analizom, jezičkom, pravnom lako možemo da dođemo do zaključka da su solucije koje su predložene ovim amandmanom bolje od onoga što je u tekstu zakona, te pozviam ministra da prihvati ovaj amandman.
Zahvaljujem. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dejan Nikolić, Goran Ćirić, Balša Božović, Dragan Šutanovac i Vesna Marjanović. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić. Izvolite.
Samo opaska, pošto ću pokušati da obrazložim amandman na član 7. zbog toga što se u ovim članovima, i bilo bi dobro da se ponovi, mada je rečeno i u načelnoj raspravi, razlikuje sud pred kojim se vodi postupak i sud koji vodi postupak. Kada mi pokušavamo amandmanom da to uvedemo, onda je obrazloženje da ne treba, a u članu 7. u stavu 1. sam predlgač zakona razlikuje sud koji vodi postupak ili sud pred kojim se vodi postupak, tako da bi bilo dobro u 1. stavu da se pojasni, ako ne sada usmeno, ali u uputstvima za primenu zakona o čemu se u stvari radi.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Nikola Selaković. Izvolite.
Zahvaljujem uvaženi predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, vrlo kratko. Tekst Predloga zakona razlikuje sud koji vodi postupak od suda pred kojim se vodi postupak, jer više nemamo sudsku, već imamo tužilačku istragu. Kada govorimo o sudu pred kojim se vodi postupak onda podrazumevamo sud koji odlučuje po prigovoru o onim radnjama u pretkrivičnom postupku koji sprovodi javno tužilaštvo danas. Dakle, to je jedan jedini razlog. Zahvaljujem.
Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo, poštovani potpredsedniče, uvaženi gosti i gošće iz Ministarstva pravde, naši amandmani na član 7. ovog predloga zakona su ključni amandmani koje smo podneli na ovaj predlog zakona, poštovana gospodo. Žao mi je što nisu usvojeni, ali imam nadu da će u okviru rasprave koju vodimo možda ipak biti usvojeni. Mi smo u predlaganju ovih amandmana pošli od opredeljenja iz Nacionalne strategije reforme pravosuđa za period od 2013. do 2018. godine, poštovana gospodo, gde se kaže da Narodna skupština treba da se isključi iz procesa i izbora predsednika sudova. Zna se da to negativno utiče na samostalnost sudija itd, itd. Onda smo primetili da se preko sadržine člana 7. ovog predloga zakona neopravdano povećavaju ovlašćenja predsednika suda. Ministar Selaković je nama odgovorio da se ne povećavaju prava predsednika sudova, niti se utiče na drugi način na postupajućeg sudiju i u ovom obrazloženju imamo argumentaciju. Ne mogu sada da kažem samo da je celishodno, primereno i precizno, nego imamo stvarno argumentaciju da je to tako, ali imamo i mi svoje obrazloženje u okviru kojeg kažemo da se ovakvom sadržinom člana 7. preko zaštite prava stranaka na razumno suđenje zapravo obezbeđuje pravo i mogućnost predsedniku suda da disciplinuje sudije, to zaista jeste povećanje ovlašćenja. Možemo da zamislimo tu situaciju, da malo konsultujemo i ljude iz prakse tu, ja sam tako čuo. Druga stvar, ako zadržimo ovakvu formulaciju to će značiti da će pod vidom zaštite prava stranaka predsednici sudova moći da utiču na sudije, da na taj način njima budu nadređeni, iako bi predsednici sudova po pravilu trebali da budu prvi među jednakima. Dakle, ako suočimo ova dva stava, iz obrazloženja Vlade i iz našeg obrazloženja, čini mi se da je tačno ono što smo mi napisali i da treba da se usvoji amandman, i ovaj i gospodina Živkovića na član 7. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Orlić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Dakle, još jednom pozivam predlagača amandmana da pogleda prvu rečenicu obrazloženja koje smo dobili i u kojoj crno na belo stoji da jeste predsednik suda neko ko je dužan da se stara o blagovremenom i pravilnom radu suda. Već jeste, ništa se tu nije revolucionarno promenilo ovim zakonom, prosto je postavljeno onako kako bi, po mom iskrenom uverenju, i bilo logično ko će da se stara po ovim prigovorima. Tako da, tu nikakve nove stvari nema. Ako želimo da se zaštitimo od situacije da bilo koji pojedinačni sudija kolokvijalno ima posla sa predsednikom po ovom pitanju ili po bilo kom pitanju ove vrste, jednostavno neka postupci budu efikasni i neće biti razloga za prigovore, odnosno neće se dati za pravo bilo kakvom prigovoru, čak iako ga neko stavi iz vrlo ličnih interesa, a da nisu utemeljeni na realnoj situaciji. Vrlo se jednostavno rešava svaka nedoumica te vrste. Osim toga, zakon je dovoljno jasan, pravila su u njemu postavljena, tako da, prostora za samovolju naravno da nema. Ako su ovo ključne zamerke, a vidim da je veliki broj nekih narednih amandmana upravo oslonjen na ovo što se predlaže sada po pitanju člana 7, pozivam da, ukoliko ne postoji nikakva dodatna argumentacija, a pretpostavljam da ne postoji, jer bismo je do sada već čuli, da ne trošimo vreme u tim raspravama po nekim narednim amandmanima ako se odnose isključivo na ovo ovde. Mislim da je situacija više nego jasna. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, mr Aleksandra Jerkov i Ivan Jovanović. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić. Izvolite.
Zahvaljujem. Amandman koji sam sa kolegama podnela odnosi se na izmene stava 2. i 4. Predloga zakona, koji govore o tome u stavu 2. da postupak po prigovoru vodi predsednik suda koji i odlučuje o prigovoru. Godišnjim rasporedom poslova on može odrediti jednog sudiju ili više sudija da pored njega vode postupak i odlučuje o prigovorima. Predlog kojim mi želimo da menjamo stav 2. kaže – postupak po prigovoru vodi predsednik suda koji i odlučuje o prigovoru. Godišnjim rasporedom poslova on će odrediti još jednog ili više sudija koji će u slučaju njegove sprečenosti, kao i u predmetima u kojima je on postupajući sudija, a povodom kojih se podnosi prigovor, umesto njega voditi postupak i odlučivati o prigovorima. Znam da se podrazumeva da ili predsednik suda neće biti postupajući sudija ili da će postojati etičnost da onda on ne odlučuje, ali slaba nam je to nada, s obzirom na probleme koje imamo. Četvrti stav glasi - predsednik suda dužan je da odluči o prigovoru u roku od dva meseca od dana prijema prigovora, menja se i glasi: „Predsednik suda, odnosno sudija određen godišnjim rasporedom poslova dužan je da odluči o prigovoru u roku od dva meseca od dana prijema prigovora“. Nije samo jezička izmena. Završili smo sa amandmanima kojima smo poboljšavali rad lektora, nego da bude precizirano da ako on već ima obavezu u roku, da onda to ima i sudija koje on godišnjim rasporedom rasporedi. Ako će tumačenje biti da se to podrazumeva, ja mogu samo da se nadam da praksa neće demantovati to tumačenje ni u jednom ni u drugom slučaju, da neće biti predsednika suda koji odlučuje o prigovoru kad je postupajući sudija i da će svaki sudija određen razumete da i on takođe ima rok od dva meseca.
Zahvaljujem. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Milan Petrić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, predstavnici Vlade, poštovane kolege i koleginice, u članu 7. stav 2. Predloga zakona po našem mišljenju treba dodati jednu rečenicu: „Predsednik suda će zameniti sudiju u odlučivanju po prigovoru ukoliko se prigovor odnosi na predmet koji vodi taj sudija.“ Obrazloženje da po osnovnim principima odlučivanje po pravnim lekovima o višim instancama, tj. po drugostepenom odlučivanju, predviđeno je da ne može odlučivati po pravnim lekovima na predmete koji je taj isti sudija vodio, odnosno donosio odluke. Smatramo da sudijska odluka po podnesenom prigovoru može biti pristrasna, pa samim tim i negativna po podnosioca ovog prigovora i smatramo da je ovakva formulacija potrebna ovom članu da bi se moglo pozvati na nju. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Biljana Hasanović Korać. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Mi smo podneli amandman na član 7. koji reguliše podnošenje prigovora i postupak po prigovoru, kako sada glasi po usvojenom amandmanu i to tako da predlažemo da se stav 4. menja. On sada glasi: „Predsednik suda dužan je da odluči o prigovoru u roku od dva meseca od dana prijema prigovora“. Mi predlažemo da član 4. glasi: „Predsednik suda dužan je da odluči o prigovoru u roku od mesec dana od dana prijema prigovora, a ako je reč o postupku u kome je potrebno posebnim zakonom određeno hitno postupanje, odlučuje o prigovoru u roku od osam dana od dana prijema prigovora.“ Za nas je neprihvatljivo da se odluka o prigovoru kojim se traži zaštita prava na suđenje u razumnom roku donosi u roku od dva meseca. Ovako određen rok obesmišljava svrhu, cilj i duh predloga zakona, naročito kada se ima u vidu odredba člana 5. stav 2. po kojoj normi rešenje o prigovoru i žalbi ne sme da utiče na činjenična i pravna pitanja koja su predmet suđenja ili istrage. Dakle, postupak zaštite prava na pravično suđenje je procesnog karaktera, te smatramo da je rok od dva meseca za odlučivanje po prigovoru suviše dugačak i da treba da iznosi 30 dana. U tom smislu, amandmanom predlažemo da se i u postupcima gde je određena hitnost odredi rok od osam dana. Navodimo da je i sam predlagač zakona napravio razliku između ovih postupaka i to u članu 9. kojim uređuje rokove u ispitnom postupku. Vlada nije prihvatila amandman iz razloga što je procena da je dva meseca optimalan rok, s obzirom na sadržinu postupka po prigovoru, a naročito uzimajući u obzir rokove od 15 dana za dostavljanje izveštaja od strane sudija, odnosno predsednika veća ili javnog tužioca, vreme za koje treba predsednik suda da prouči izveštaj i spise predmeta, kao i da primeni merila za ocenu trajanja suđenja u razumnom roku. Mi se pitamo kako može biti dva meseca optimalan rok u slučajevima kada je na primer postupak hitan? Eto, da se ograničim na to, da ne računam redovne postupke. U pitanju su postupci u kojima se prvo ročište zakazuje za 15 dana. Ako se taj postupak oduži, pa onda još damo produžene rokove u postupku za ostvarivanje prava za suđenje u razumnom roku, dovešćemo do toga da se oduži postupak odlučivanja po prigovoru ili po žalbi za ostvarivanje prava u razumnom roku, što će onda dovesti i do obesmišljavanja celog ovog zakona, a i do komplikovanja postupaka u sudu, do opterećivanja predsednika suda i do onemogućavanja stranaka da ostvare svoja prava. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Nikola Selaković. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, iz izlaganja uvažene koleginice mogao bi se steći utisak da je u potpunosti u pravu. Možda bi bila u potpunosti u pravu podnošenjem ovog amandmana ako zanemarimo dve stvari, jedna koja nam je svima poznata, a to je ipak stanje u kojem se nalazi naše pravosuđe i ja sam, evo, prvi koji se zalaže da nakon nekog period, da li je to dve, tri ili pet godina, kada mi dođemo u situaciju da se kod nas znatno češće zakazuju ročišta nego što je to danas i da sudski postupak bude mnogo efikasniji nego što je to danas, da ovaj rok smanjimo. Drugi razlog je činjenica da je ovde reč o standardu Evropskog suda za ljudska prava iz Strazbura. Često se dešava da neke stvari koje i ovde sami mislimo, izgovorimo i ima stvari u kojima mogu da se dosta složim sa vama, ali kada sednete sa stručnjacima koji predstavljaju Savet Evrope i razgovarate o nekom predlogu, odnosno nacrtu zakona, jednostavno od vas sa određenim razlogom koji obrazlože oni traže unošenje nekog svog standarda. Mislim da je mnogo manja verovatnoća da pogrešimo ako ih poslušamo, nego ako se trudimo da uradimo nešto što u našem sistemu još uvek ne funkcioniše a na svoj način, u prethodnom periodu, recimo, pre pet, šest, sedam godina znali smo često da se oglušimo o neka mišljenja Saveta i preporuke koje su dolazile sa te strane i najčešće, u najvećem broju slučajeva rezultati nisu bili dobri. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Milanka Jevtović Vukojičić. Izvolite.
Potpuno sam saglasna sa obrazloženjem ministra da amandman ne treba prihvatiti, pre svega iz razloga što u članu 7. stav 4. predlagač ovog zakona, Vlada odnosno nadležno ministarstvo decidno i izričito kaže da je predsednik suda dužan da odluči o prigovoru u roku od dva meseca od dana prijema prigovora. Znači, taj rok od dva meseca koji je ovde dat može da bude i kraći. Naravno, ni u kom slučaju ne smemo da prenebregnemo činjenicu da je sudija, predsednik suda dužan da zatraži i mišljenje od sudije, odnosno javnog tužioca i da je sudija odnosno javni tužilac dužan da taj izveštaj dostave takođe u roku od 15 dana, ali to ne znači automatski i decidno 15 dana, taj rok svakako može biti i kraći. I ovde izgleda da se prenebregava član 9. ovog zakona koji se tiče ispitnog postupka i koji decidno i jasno kaže da predsednik suda može da zahteva od sudije odnosno predsednika veća ili javnog tužioca da mu dostavi izveštaj u vremenu kraćem od 15 dana ako je u pitanju hitno postupanje. Ono što želim da naglasim to je da ovim Predlogom zakona o zaštiti prava na suđenje u razumnom roku prvi put u našem pravnom sistemu pokušavamo da uvedemo delotvorna pravna sredstva u interesu građana, kako njihovo pravo na suđenje u razumnom roku ne bi bilo povređeno i da ne bi, kao u nekim prethodnim vremenima, postupci u porodičnim odnosima, radi se o postupku koji je Evropski sud za ljudska prava potvrdio i utvrdio da je došlo do kršenje prava suđenja u razumnom roku, majka čekala da prvi kontakt sa detetom ostvari tek posle presude Evropskog suda za ljudska prava, a to je osam godina. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Biljana Hasanović Korać, po amandmanu.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Samo sam htela gospodinu ministru da pojasnim. Poznati su nam standardi Evropskog suda za ljudska prava, ali smo smatrali da pošto on pokriva predmete koji dolaze iz više zemalja i ima drugačiji obim i opseg rada, da u našem domaćem zakonodavstvu možemo da predvidimo kraće rokove. Sigurno nam ne bi zamerili za kraće rokove, zamerili bi nam za duže od standarda. Da odgovorim koleginici koja kaže da se ovim zakonom uvode delotvorna pravna sredstva za ostvarivanje prava na suđenje u razumnom roku. I sada postoje norme koje to obezbeđuju, ali zaista nisu delotvorne u praksi. Zašto se ne primenjuju, to je drugo pitanje. Zato se postavlja pitanje – čime garantujemo da ćemo i ovo primenjivati? Zahvaljujem.
Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. st. 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18 časova, zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akta iz dnevnog reda ove sednice. Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, mr Aleksandra Jerkov i Ivan Jovanović. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić.
Dosledno u svakom od članova Predloga zakona gde se spominje „predsednik suda“ mi smo podnosili amandman, s obzirom na prvu mogućnost, da predsednik suda može godišnjim planom da odredi sudije koje će postupati po prigovorima. Smatrali smo da je onda potrebno da u svakom od članova gde se predsednik suda spominje stoje reči „odnosno sudija određen godišnjim rasporedom poslova“, da se to ne podrazumeva ako je rečeno samo u jednom članu. Ovo je onaj član 8. koji sam pominjala uz amandman koje su podnele kolege, a kojim smo tražili da se govori o rešenju kojim se usvaja, odbija ili odbacuje prigovor i tada je odgovor bio da se ovde govori o odbacivanju. I dalje mislim da, ako se radi o rešenju na koje neko ima pravo žalbe i radi o rešenju na koje neko nema pravo žalbe, to treba da bude navedeno u članu gde se navode dva od ukupno tri rešenja koje će i predsednik suda i sudija određen godišnjim rasporedom poslova imati nadležnost da donose. Zašto je važno da imamo i predsednika suda i ovaj deo rečenice? Veliki deo ovog zakona je vezan za Evropski sud za ljudska prava i za teškoće koje oni imaju. To je poseban paradoks da Evropski sud za ljudska prava kasni u donošenju presuda zbog velikog broja predmeta, a osnovan je da bi, između ostalog, sprečio praksu u mnogim tada državamačlanicama EU, kandidatima, nekima koje nikad nisu mislile da će postati, bilo suđenja u razumnom roku i bilo pravde kada stranka, odnosno građanin iscrpi sva pravna sredstva u svojoj nacionalnoj državi. Koliko god ja bila za protokol pet i koliko god smatrala da je potrebno uložiti zajedničke napore da bi bilo suđenja u razumnom roku, bojim se da nejasnoće na koje mi obraćamo pažnju da će imati jednu očitu posledicu, a to je da će biti manje predmeta pred Sudom za ljudska prava zbog suđenja u razumnom roku, odnosno nedostatka suđenja u razumnom roku, jer će se taj deo procesa odvijati kod kuće. Ne sporim ni da je loše, ni da je dobro, ali dok se to ne završi kod kuće, nećemo moći da se obraćamo evropskim instancama i zato bi trebalo vrlo pažljivo i precizno da, kroz svaki stav, kroz svaki član, piše šta je čija odgovornost. To je bila ideja iz koje su proistekli amandmani gde dodajemo predsednik suda, odnosno sudija koji se dodaje i gde želimo da se zna da je nadležnost da donosi rešenja kojima se usvaja, odbija ili odbacuje prigovor, kao i neophodni detalji o tome šta su to podaci koje je stranka obavezna da unese u prigovor, a to da bi o njemu uopšte bilo govora, da ne bi bio odbačen.
Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Orlić.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Konkretno, po ovom amandmanu, ali i po drugim amandmanima koji su, kažem, sadržajem bliski ovom o kome sada raspravljamo. Imao bih par napomena. Mi imamo, koliko vidim, više predloga koji su koncipirani na isti način, odnosno kojima se predlaže da svuda gde se pominje „predsednik suda“ bude napomenuto „odnosno sudija određen godišnjim rasporedom poslova“ i svuda uz njih ide obrazloženje koje adresira obrazloženje koje smo dobili od Vlade po pitanju amandmana istih predlagača na član 7, i to iz vrlo očiglednih razloga zato što se sam predlagač u obrazloženjima svojih amandmana poziva na svoj amandman pod rednim brojem 1, a to je upravo amandman na član 7. Mislim da tako treba čitati ono što smo dobili kao mišljenje, odnosno pozivanje na jednu te istu stvar u zaključku. Druga stvar koju sam hteo da napomenem, usvajanjem ovog amandmana, prihvatanje ovog i ovakvih ne bi bilo pogrešno, iako je bilo dobrih razloga da amandman na član 7. ne bude usvojen, jer se insistiralo na utvrđivanju sprečenosti predsednika suda da se ovom problematikom bavi, što bi predstavljalo potpuno bespotrebno opterećenje. Dakle, ne mislim da je trebalo prihvatiti, ali da smo prihvatili ovaj amandman i ovakve ne bismo pogrešili, jer se u izvornom tekstu predviđa da godišnjim rasporedom budu određene sudije koje će se ovim pitanjima baviti, da ih kroz godišnji plan za to odredi upravo predsednik suda. Dakle ne bi bilo pogrešno, ali i ukoliko ne bude usvojeno ne postoji problem, nema kolizije. Zašto nema kolizije, jer je stavom 2. u članu 7. uspostavljena ekvivalencija u nužnostima a i pravima između predsednika suda a i onih sudija koje on odredi da se ovim pitanjima bave. Tranzitivno se onda prenosi kroz tekst gde god da se pomene predsednik suda to pravo, odnosno te obaveze i na te sudije koje je on lično odredio da se tim pitanjima bave, a to učinio kroz godišnji raspored. Dakle, neće biti štete ukoliko se ne usvoji, mada još jednom, ne bi bilo pogrešno da jeste. Stoga, pošto sam to već učinio po pitanju amandmana neke druge grupe, pozvao bih da ne trošimo dodatno vreme i energiju na rasprave po amandmanima koji se tiču ove iste stvari. Svuda je razlog isti, odnosno zaključak bi bio takođe isti. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić, po amandmanu.
Zahvaljujem. Radi se o amandmanu na član 8, tako da slažući se sa davanjem netraženih saveta dragog kolege, molim da se sluša koji amandman je u pitanju, na član 8, ne na član 7. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić.
Pozdravljam i podvlačim sa svoje strane, dakle da se slušamo, to nam je više nego potrebno. Kao što sam i počeo diskusiju, diskutovao sam o amandmanu na član 8. ujedno sam pomenuo i sve druge amandmane koji su sadržajem isti kao i ovaj amandman ovde a koji proizilazi iz onoga što je predlagač predložio svojim amandmanom na član 7. To je još jedno bukvalno sve, a poziv od malo pre, ponavljam da ne trošimo vreme na raspravu o drugim amandmanima koji će kao sada, u članu 8. pozivati na istu stvar, jer su zaključci isti, identični onima koje sam malo pre izneo. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić.
Ko savetuje slušanjem morao bi dobro da načulji uši, pošto je moj pretres po amandmanu na član 8. završen pre nego što ste se javili. Ni jednom niste pomenuli u diskusiji član 8, možemo u stenogram da gledamo. Dakle, stvarno, netražen savet prihvaćen, malo da se slušamo i kada hoćemo da izgledamo da razumemo ono o čemu pričamo, a u stvari ne razumemo, pošto dijalog služi da se čujemo i da se slušamo. Član 8. je završen, ja sam rekla sve što sam imala. Hvala.
Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Pavićević. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče gospodine Arsiću, poštovana gošćo Kuburović i poštovani gosti iz ministarstva, moj amandman u ovom slučaju na član 8. je u direktnoj vezi sa našim amandmanima na član 7. i tu bih hteo samo da ukažem na dve stvari koje mogu biti važne i za našu dalju diskusiju. Najpre, ne mogu da razumem poštovani gospodine Arsiću kada npr. pročitam u jednom momentu obrazloženje Vlade za ne prihvatanje povodom i ovog amandmana, a onda se nakon toga javi gospodin Orlić i kaže kako to da niste pročitali obrazloženje Vlade, a ja upravo pročitao? To mislim da nije primereno, da neko ustane, da zameri nekom drugom da nije pročitao, a prethodno je to upravo pročitao. Tu sam saglasan sa gospođom Čomić, zaista je veoma važno da se slušamo dok ovde traje diskusija. Takođe nikako ne mogu da razumem kada jedan narodni poslanik, ponovo gospodin Orlić našu amandmansku raspravu gospodine Arsiću, evo ovom slučaju u odnosu na amandman na član 8. koji sam podneo na stav 1, da za tu raspravu vezuje kovanicu nemojmo da trošimo vreme. Imam rečnik ovde poštovano gospodo, kaže – trošiti vreme – gubiti vreme. Nije primereno da se za amandmansku raspravu u jednoj Skupštini, naročito u onoj Skupštini koja ima takav status koji ima u našem ustavnom sistemu kao najvažnija politička institucija ovde kaže da je to gubljenje vremena. Možemo da kažemo koristimo vreme, možemo da kažemo upotreba vremena, ali da kažemo trošenje vremena, još kada ministar kaže da smo u pravu za veliki broj amandmana, poštovana gospodo, molim vas, ne samo da pažljivo slušamo nego da pažljivo biramo i reči koje koristimo u Skupštini. Hvala.
Od 122 sekunde o amandmanu ste pričali tačno sedam. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Orlić.
Pozdravljam komplimentiram, slažem se da bi trebalo da iskoristimo vreme koje imamo na najbolji mogući način. Slažem se da bi trebalo da se čujemo. U tom smislu podsećam na moj poziv da se pročitaju obrazloženja. Nismo dobili one reči od strane uvaženih kolega koje smo bili u prilici da pogledamo u obrazloženju. Zbog toga sam podvukao da bi bilo dobro da ih razumemo ako smo ih eventualno propustili. Što se tiče trošenja vremena, ja bih dame i gospodo bio više nego srećan, bio bih izvanredno srećan kada bi ovo mesto uticalo na ljude tako da sve što se ovde kaže mora da bude dobro, korisno i mudro. Više nego srećan, verujte. Na žalost tužna je činjenica da tako nije pa se ovde može čuti što-šta i što nije previše korisno, nije previše važno i ne ispunjava nam vreme, ni nas, a ni one ljude koji nas posmatraju. U tom smislu ponekad intervenišem, ali ako će izbor reči o kom smo pričali pomoći da se razumemo bolje, povlačim poziv da ne trošimo vreme. Umesto njega, pozivam da ne koristimo vreme na pogrešan način. Mislim da je sada mnogo bolje. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović.
Hvala uvaženi predsedavajući. Znate, osvrćući se na ovaj visokoumni amandman, ispričaću jednu anegdotu vezanu za Napoleona. Kod njega je došao čovek koji se pohvalio Napoleonu na sledeći način, kaže - stavite ovu malu iglu za šivenje na nekih 30 metara, a onda se zatrčao punim sprintom i ubacio je konac u tu iglu. Onda mu je Napoleon rekao – svaka čast kako si to izveo. Kaže ja sam 25 godina ovo vežbao. Onda je Napoleon naredio da dobije 25 batina po zadnjici, jer je to toliko beskorisno i besmisleno, kao i ovaj amandman što je potpuno besmislen i beskoristan. To je sve što imam da kažem. Hvala.
Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Neđo Jovanović. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović.
Amandmanom koji je podnela poslanička grupa SPS preko mene na član 8. u stavu 2. pokušano je samo da se precizira ono što je u tekstu Predloga zakona, očigledno navedeno donekle i suvišno. O čemu se radi? Rečeno je da se prigovor odbacuje ako odsustvo nekog obaveznog elementa prigovora onemogućava da se po njemu postupa. To automatski povlači za posledicu da je taj prigovor neuredan, jer ne sadrži ni jedan od elemenata koji su propisani članom 6. Onda se dodaje – ako je prigovor podnelo neovlašćeno lice. Taj procesni nedostatak podnošenja od strane neovlašćenog lica je već sadržan u članu 6, što opet ukazuje na neurednost prigovora. Stoga smo smatrali da bi možda daleko jednostavnija formulacija ovog teksta bila da se prigovor odbacuje ako ne sadrži bilo koji od elemenata propisanih odredbom člana 6. stav 2. ovog zakona ili ako je preuranjen. Naravno da se mora prihvatiti obrazloženje predlagača, odnosno Vlade koje sam dobio u kome se ispoljava bojazan da bi u slučaju eventualnog i drugačije rešenja moglo da dođe do odugovlačenja postupka. Međutim, ovo je po nama samo pokušaj jedne preciznije formulacije, ali ono što je suština amandmana nije samo preciznost formulacije, jer u principu ona može da ostane ista kao što je u predlogu izneta, ali problem je u tome što se već u sledećem tekstu istog člana, odnosno stava navodi da protiv rešenja o odbacivanju prigovora nije dozvoljena žalba. Tu postoji jedan ozbiljan problem, jer ukoliko se sukobimo sa načelom dvostepenosti odnosno omogućavanja stranci da izjavi žalbu, bez obzira što prihvatam u potpunosti bojazan ili oprez predlagača da ne dođe do odugovlačenja postupka, mi u poslaničkoj grupi SPS stojimo na stanovištu zaštite stranke. Smatramo da stranka mora imati pravo na žalbu, jer se postavlja pitanje da li donosilac odluke o odbačaju, ako govorimo o odbacivanju zbog neurednosti, može eventualno da pogreši ili zloupotrebi svoje ovlašćenje? Šta ćemo u situaciju ukoliko upravo u onim stavovima, o kojima smo govorili pod tačkom 6. i pod tačkom 7, se navedu podaci, ali donosilac rešenja smatra da ti podaci nisu dovoljni i odbaci rešenje? Stranaka je u toj situaciji blokirana i ne postoji mogućnost da koristi pravni lek, iako je moguće da je njen predlog apsolutno uredan. Zbog toga je zauzet stav da bi trebalo ipak dozvoliti mogućnost da se i u slučaju procesnog odlučivanja, dakle odbačaja, dozvoli pravo žalbe kao pravnog leka i na taj način omogući stranci, a naravno i višestepenom organu, da preispita odluku i na taj način izvrši jednu vrstu korekcije i nadzora nad radom prvostepenog organa. Zahvaljujem.
Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Živković. Da li neko želi reč?(Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
U članu 8. stav 2. tražimo da se menja i praktično da se iz postojećeg teksta izbrišu reči: „ako je preuranjen prigovor“. Ja mislim, pošto je moj lični amandman, da je to jedna velika zamka koja može da obesmisli ovaj zakon, a nije jedina. Pojam „preuranjenog prigovora“ nije jasan i upravo zato ova formulacija može dovesti do toga da sudija odbaci prigovor zato što smatra da se suđenje u tom momentu još uvek odvija u okviru razumnog roka, a to nije razlog za odbacivanje prigovora, već za odbijanje prigovora. Da ne objašnjavam ja šta je razlika između odbacivanja i odbijanja. Odbacivanje je procesna radnja, a odbijanje je meritorna odluka. Tako da, šta je to preuranjeno? Na osnovu koje sudske prakse, na osnovu kog iskustva, na osnovu koje statistike, na osnovu čega neko može da proceni da je nešto preuranjeno? Možda neki spor može da se realno završi za mesec dana, a neki za dve godine. Mislim da sa ovom formulacijom koja je u postojećem tekstu mi imao veliki problem sa primenom ovog zakona. Praktično svaka mogućnost žalbe zbog neadekvatnog roka suđenja može da bude odbijena sa ovim povodom. Zato zahtevamo da se još jednom ovo ispita, da se analizira još jednom. Mislim da su argumenti jasni i da odluka može da bude brza i efikasna. Na kraju, kolege kojima se negde žuri, koji imaju pametnija posla nego da sede u parlamentu, neka idu, ali dalje vređanje parlamenta time da neko nema vremena, da procenjuje trošenje vremena ovako ili onako, pa nema drugog posla za poslanika nego da sedi u parlamentu i da diskutuje na dobrobit građana Srbije.
Reč ima ministar Nikola Selaković. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, kada je reč o ova dva amandmana, mogu samo da podnosioce uputim da podrobnije pročitaju član 13. stav 1. Predloga zakona i biće im jasnije koliko je ovo rešenje više u korist same stranke. Zahvaljujem.
Gospodine Živkoviću, nemate pravo na razjašnjenje. Želite pravo na repliku? (Da.) Izvolite.
Razlog za repliku je to što se u obrazloženju zbog koga je odbijen ovaj stav ne navodi član 13. stav 1. i ne navodi se ništa što ima veze sa tim članom. Ja očekujem od ministra pravde, koji o sebi govori kao vrstan pravnik, da narodnom poslaniku, koji je jedan od 250 ljudi koji su deo zakonodavne vlasti, da odgovor koji je smislen, stručan i politički korektan.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović. Izvolite.
Znate, uvek možete da date smislen odgovor na smisleno pitanje, ali kada je besmislen, onda je besmislen i odgovor. Ali, meni je drago da smo sada čuli jednu neverovatnu kovanicu – da vam odgovor bude politički korektan. Ja sam mislio da je vreme socijalizma prošlo ovde i diktata Komunističke partije, da to više nemamo, ali neko izgleda voli takve odgovore, smatrajući valjda da smo mi ovde delegati Saveza komunista i da bi trebalo da dobijemo politički korektne odgovore. Ja mislim da bi trebali da dobijemo stručne odgovore, a o stručnosti gospodina Selakovića možda bi mogle njegove kolega na Pravnom fakultetu nešto da kažu, a teško da bi mogli da kažu nešto ljudi koji su pored fakulteta prošli ili eventualno ga videli na razglednici. Hvala.
Pravo na repliku, narodni poslanik Zoran Živković.
Evo, javio se još jedan samozvani dobar student. Po saznanju, jedno sedam puta je pao na ispitu za magistarske ili doktorske studije, ali to nije tema kojom se ja bavim. Pitanje samo da neko može da ima 30-40 godina i da izraz „politički korektno“ vezuje za socijalizam je katastrofa. To je stvarno strašno. Ne znam pod kojim staklenim zvonom, ili drugim objektom koji obesmišljava pogled u daljinu napred i u budućnost, može da živi neko ko vezuje izraz „politički korektno“ sa socijalizmom. Nacionalsocijalizam ima neke veze sa socijalizmom, zato što sadrži i izraz socijalizam u svom nazivu. Ta vaša sklonost ka tom što neću da ponovim, obliku političkog delovanja iz kasnih devedesetih i ranih dvehiljaditih, nema nikakve veze sa stručnošću bilo koga ovde. Još na kraju, pošto ima nekoliko poslanika, pa možda i njih deset, koji očigledno imaju zadatak ili, još gore, prirodnu potrebu da stalno skaču i objašnjavaju ono što treba ministar da objasni, pa jedan kaže – trebamo da odbijemo ovaj amandman, samo ministar može da odbije, a poslanici glasaju o amandmanu. Tu svoju ljubav prema ministru, koja je prirodna ili neprirodna, svejedno, mogu da pokažu na neki jednostavniji način. Tako što će prići da poljube ministra, da kleknu pred njim, da mu se zahvale što je prisutan, a ne da maltretiraju poslanike opozicije koji ovde rade na dobro građana Srbije.
Pravo na repliku, narodni poslanik Vladimir Đukanović. Izvolite.
Znate, kada neko uči, možda može i da padne, ali kada neko ne uči, on izgleda u ovoj državi dobije bespovratne subvencije za vinograde. Tako vam je to u ovoj državi. Kada već spominjete taj nacionalsocijalistički pokret, pa te metode ste vi primenjivali dok ste bili premijer tokom akcije „Sablja“. Vi ste ljudima ukinuli pravo na advokata. Nemojte vi da o tome pričate, o tome šta znači nacionalsocijalizam. Te metode smo imali prilike da vidimo u vaše vreme, jer ste hapsili ljude mimo bilo kakve zakonske osnove. Držali ste ih u tamnicama, bez prava na advokata i to su čak i ove nevladine organizacije, koje danas trče oko vas, mogle da ustanove, od „Hjuman rajts voča“ do ne znam koga. Možda se i vi divite nekom ko je predvodio taj pokret, jer ste baš njihove metode vi primenjivali. I, nemojte, molim vas, o stručnosti vi, jer znate, morate nekad nešto u životu i da pročitate da biste mogli nekoga da komentarišete. Izgleda da ste vi jedino uspeli da pročitate one ugovore po kojima ste dobili subvencije za vinograde koje nikada državi, naravno, niste morali da vratite. Hvala.
Pravo na repliku, narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Da stavim na stranu taj vekovni strah jedne grupacije ljudi u Srbiji od bilo kakvog rada, a posebno od rada koji nešto proizvodi, od bilo kakve fizičke aktivnosti koja donosi neko dobro njemu ili porodici ili široj zajednici, ali oko akcije „Sablja“- ponosan. Uvek, kad god je pomenete ja sam ponosan. Za vinograde, kad imate vremena, ili kada bude rasprava o toj temi, ja sam spreman da dam svoje mišljenje i znanje, koje nije na nivou visoke struke, ali je na nivou dobrog poznavanja. Oko toga nema, naravno, ničega ni pravno, ni moralno, ni na bilo koji način negativno. To je jasno kao dan. To što se vi plašite od motike, to će vam se vratiti. Motika dođe do nekog čoveka kad-tad. Pitanje nacionalnog socijalizma i „Sablje“ su potpuno dve nespojive stvari. Svako ko čita novine, a evo sada postoje i ova moderna sredstva komunikacije, a postojala su i 2003. godine, zna da je Jugoslavija, ali, naravno, dominantna Srbija, po veličini u njoj, primljena u Savet Evrope u vreme sprovođenja akcije „Sablja“, da smo se vratili u mnoge druge međunarodne institucije u isto vreme, da, što je manje važno, mnoge međunarodne institucije i domaće, ali pre svega građani Srbije, kada ima kažete „Sablja“ pomisle na neko dobro vreme. Ja nisam srećan što se to desilo, ja nisam srećan što je to moralo da se desi, ali ono što je urađeno u toj akciji služi na čast svim ljudima koji su u njoj učestvovali…
Vreme.
… pre svega policajcima i ljudima iz pravosuđa. Ako je to nekoga nateralo da se vrati u pravoslavlje, ja sam i zbog toga srećan, vidim da se neki krste tamo.
Pravo na repliku, Vladimir Đukanović.
Da, sada smo, uvaženi predsedavajući, čuli nešto zaista fascinantno od strane dotičnog poslanika, a to je da je to mnogo dobro što je olakšao džepove građanima Srbije jer moraju da plate tu akciju „Sablja“, debelo da je plate, zato što ste hapsili ljude bez ikakvog zakonskog osnova i držali bez prava na advokata. Jedini u svetu ko je mrzeo pravnike je bio baš Hitler. Izrazito je mrzeo pravnike, a vi ste izgleda mrzeli advokate jer niste dozvoljavali niko da ima pravo na advokata čak tamo. Toliko o toj humanosti. Znate, ja nemam baš mnogo vremena da sa vama polemišem o vinogradima, to bi možda neki drugi organi trebalo sa vama da polemišu. Što se tiče motike, ne da se ne stidim, nego se veoma ponosim. I deda, a bogami i otac i mnogi drugi su se bavili zemljoradnjom, još uvek se, bogu hvala, bave, ali nisu mogli da steknu stan na Vračaru, kao što ste vi, jer nisu mogli da dobiju nikada bespovratnu subvenciju od države, a vi ste je dobili i dobili ste posle stan na Vračaru. Mene bi bilo sramota, a vas, nažalost, nije i zato ima ona narodna poslovica, pošto se ponosite akcijom „Sablja“, čega se pametan stidi, zaista se onaj drugi ponosi, a vi se ponosite s takvom akcijom koje se ceo svet normalan stidi. Hvala.
Završavamo. Po Poslovniku, narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Prekršen je Poslovnik, gospodine predsedavajući, član 107. Nalazimo se u Narodnoj skupštini Republike Srbije, Narodnoj skupštini Republike Srbije koja bira i razrešava vlade Republike Srbije. Nalazimo se u Narodnoj skupštini koja je birala i pokojnog premijera Zorana Đinđića. Da neko u ovoj sali, iako ja priznajem, politički se nikada nisam slagao, da neko u ovoj sali kaže - građani Srbije se sećaju kao dobro vreme, vreme iz marta-aprila 2003. godine, kada je nastradao jedan čovek, kada je nastradao premijer Vlade Republike Srbije u to vreme je u najmanju ruku poniženje Narodne skupštine. Takva izjava, gospodine predsedavajući, je skandalozna za Narodnu skupštinu Republike Srbije. Ja ne želim vama da sugerišem šta je potrebno da se radi, nisam ni predlagač, ni neko ko zastupa kažnjavanje u Narodnoj skupštini, ali takva izjava predviđa i očekuje od vas da je sankcionišete, a siguran sam da će javno mnjenje na takvo nešto imati krajnje negativan stav. Ubistvo jednog čoveka u Srbiji, da je dobro vreme za Srbiju i za građane Srbije je, u najmanju ruku, skandalozno.
Samo da odgovorim kolegi Babiću. Ne mogu da kažem da se ne slažem sa većim delom vaše diskusije, gospodine Babiću. Narodni poslanici često zloupotrebljavaju institut i replike i povrede Poslovnika i sve ovo ovde što rade možemo da sankcionišemo i mi koji predsedavamo sednicom Skupštine, ali mislim da je najbolja sankcija ona koju građani daju na prvim sledećim izborima i cene rad svih nas. Da li ste zadovoljni? (Zoran Babić, s mesta: Slažem se.) Po Poslovniku narodni poslanik Zoran Živković.
Povredili ste Poslovnik po članu 103, tako što ste dopustili prethodnom govorniku da zloupotrebi institut povrede Poslovnika, time što nijednom rečju nije govorio o povredi Poslovnika, niti je ukazao čime ste povredili Poslovnik, šta je trebalo da uradite ili šta ste uradili pogrešno. Građani Srbije jako dobro znaju šta se desilo 12. marta 2003. godine. Građani Srbije jako dobro znaju šta se dešavalo posle i koje je bilo moje mesto i uloga u dešavanjima nakon ubistva, atentata na Zorana Đinđića. Nije nastradao Zoran Đinđić, nego je ubijen. Ubijen je od onih koji su bili protiv toga da Srbija pođe napred, motivisani i od onih koji su upozoravali Zorana Đinđića da je Tito imao neke probleme sa nogom pre svoje smrti, a to je vaš predsednik države.
Gospodine Živkoviću, mislim da ste prekoračili ona ovlašćenja sa članom 103, koji reguliše kako narodni poslanik ima pravo da ukaže na povredu Poslovnika. Inače, kolega Zoran Babić je govorio o članu 107. koji definiše dostojanstvo Narodne skupštine i obrazlagao je zašto on smatra da je dostojanstvo Narodne skupštine narušeno u svom izlaganju. Vi ovo što ste nastavili da govorite ne mogu drugačije ništa više da tretiram nego kao pokušaj replike kroz institut povrede Poslovnika i ne mogu više da vam dam reč po ovom pitanju. (Zoran Živković, s mesta: Tražim da se glasa.) Narodna skupština će se u Danu za glasanje izjasniti o ovoj povredi Poslovnika. Sada nastavljamo po amandmanu. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić.
Zahvaljujem. Odgovor ministra se odnosi na član 13. stav 1. i dat je kao odgovor na pitanje o odbacivanju. Stav 1. člana 13. govori o odbijanju. Tako da, ne bi bilo loše da se napravi vrlo jasna razlika između toga šta se dešava kada se prigovor odbacuje, a šta se dešava kada se prigovor odbija. Kada je kolega Živković podneo ovaj amandman, to je bio odgovor ministra, da nije pročitao član 13. stav 1. Njegov amandman se odnosi na odbacivanje, stav koji ste vi citirali - na odbijanje. Dve različite stvari, tako smo utvrdili još kada sam tražila da … Izgleda da je narodni poslanik Vladimir Đukanović poslušao savet narodnog poslanika Zorana Živkovića, pa ću ja sačekati da se aktivitet završi. Zahvaljujem. Ne bi bilo loše, ne zbog prihvatanja ili odbijanja amandmana, nego zbog jasnog razdvajanja šta je odbacivanje a šta je odbijanje.
Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, mr Aleksandra Jerkov i Ivan Jovanović. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić.
Zahvaljujem. Ovaj amandman koji sam podnela sa kolegama je posledični, odnosno strateški, sa dodavanjem: „sudija određen godišnjim rasporedom poslova“ nakon: „Predsednik suda“. U stavu 3, na koji smo intervenisali istim dodavanjem reči, ipak ima jedno pitanje koje možemo možda razjasniti tokom ove rasprave. Stav 3. člana 9. kaže: „Predsednik suda može zahtevati da mu se dostave spisi predmeta ako, s obzirom na sadržinu prigovora, smatra da ih treba proučiti.“. Mi, osim što tražimo da bude i sudija određen godišnjim planom, hoću da dam ilustraciju jednu, da bi se uverili u temeljitost naših pristupa i da bi možda ljudi imali koristi od ove rasprave mnogo više nego što se čini. Na primer, Ministarstvo pravde Republike Srbije nesumnjivo poseduje statistiku o vremenu okončanja parničnih sporova male vrednosti. Pretpostavlja se da će pravo na nematerijalnu štetu koja proizilazi iz, sproveli smo postupak sa sudijom koji je određen, sa predsednikom suda, svejedno. Dakle, sproveli smo postupak utvrđivanja kršenja prava na suđenje u razumnom roku. Oni pravo na nematerijalnu štetu ostvaruju podnošenjem tužbe Republike Srbije i utvrđivanjem parničnog postupka male vrednosti. Na tom primeru, predsednik suda je dobio takav predmet, radi se o parničnom postupku male vrednosti, traži predmet da bi ga proučio, da bi radio sadržinu prigovora. Ulazi se, ako je to sve u redu i ako dobro odluči, ne odbaci i ne odbije, prigovor kakve su garancije da će onda parnica zanaknadu nematerijalne štete da će se voditi protiv države Srbije i to da će biti okončana u razumnom roku. Da li ćemo u slučaju kršenja razumnog roka u toku vođenja parnice, da li ćemo opet da primenjujemo odredbe Zakona o zaštiti prava na suđenje u razumnom roku. Znači, to je moguće i vezujem se i za vaš odgovor koji ja ne smatram, ali u redu, ja razumem da možeteposle četiri meseca ako vas odbiju posle pet meseci i slično, ali ovo su dva spora koja su vezana. Dakle, ne radi se o stavu Vlade da odbije amandman, ja to razumem, ali se radi o brojnim sporovima za parnicu sporove male vrednosti koji ćete prvo videti u primeni ovog zakona. Pa, ne bi bilo, jer ja smatram da rasprava o amandmanima ima jedan od glavnih ciljeva da u dijalogu sa predlagačem, da oni koji treba da vide primenu zakona da razjasne razne nedoumice. To znači smatram prioritetom, rasprave o amandmanima i zato imam negativan stav, vrlo negativan stav koji zovem alergijom na vladavinu prava da se osporava ideja amandmana, to je neverovatno, neverovatno. To je alergično na vladavinu prava i na nesvesno da mi ovde razgovaramo o amandmanima, ne zato da bi vi prihvatite moj ili da ja šaljivo ili manje šaljivo govorim o tome šta smo popravili lektorima, nego zato da neko ko je u sporu male vrednosti parničnom može od vas da čuje odgovor kako vi vidite ili je to ipak sledeći korak kada bude primenjen zakon, mislim da je to ljudima važno.
Reč ima ministar Selaković. Izvolite.
Zahvaljujem uvaženim predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, ukratko pošto malopre nisam imao pravo da se javim kada sam rekao, pa sada mogu. Dakle, pored stava 1. kojim sam ciljao na ono što ste pričali o preuranjenosti, ključniji je ovde bio za malopređašnje amandman stav 4. Dakle, član 13. stav 4, koji jasno kaže – stranka čiji su prigovor ili žalba odbačeni može odmah podneti novi prigovor iz razloga iz koga je prigovor odbačen, otkloni se taj razlog i on može da bude uzet u razmatranje, naravno ukoliko nije preuranjen. Što se tiče ovoga o čemu ste sada govorili vezano za vaš amandman na član 9. Na našu veliku žalost u Srbiji postoje parnični postupci male vrednosti koji traju i po nekoliko godina i može se osnovano tvrditi da postoji naneta materijalna šteta, ne materijalna šteta stranci koja na jednu trivijalnu, rekli bismo stvar, čeka 10 godina. Sa druge strane, imamo jedno postupanje naših sudova ne govorimo o posebnom predmetu, govorim generalno kada je tužena Republika Srbija, nećete verovati, ali zanimljivost je da se odlučuje ekspresno. To su jedni od najbržih postupaka kada tužite državu za ne materijalnu štetu. Mogu da dam i svoje političko mišljenje o tome, imam na to pravo. Čini mi se da nekada sudija u takvim slučajevima postupaju kao da nisu sudije ove države ili kao da nisu odavde. Podsetiću vas u vreme kada ste vi bili deo izvršne vlasti, odnosno doneta je jedna odredba Zakona o parničnom postupku u kojoj je za slučajeve kada tužite državu bila predviđena obaveza odlaska na medijaciju. Kasnije smo bili prinuđeni to da menjamo zato što nam je prigovarano, samo da završim rečenicu, izvinite iz Evrope, ali to jednostavno jedno faktičko stanje sa kojim se srećemo moguće je i na taj novi sudski postupak pokrenuti ovaj. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić. Izvolite.
Hvala gospodine predsedavajući, uz sav rizik da ovo bude proglašeno za alergiju vladavinu prava i uz izvesnog žaljenja što moj predlog iz diskusije po amandmanu na član 8. izgleda nije prihvaćen od strane predlagača amandmana, bilo je nekih poziva da se možda konsultuje stenogram, podržavam, dakle tamo će se sigurno naći moje mišljenje po pitanju sadržaja na amandman po pitanju člana 8. Isto važi i za ovaj amandman na član 9. s obzirom da je i predlog u samom tekstu amandmana identičan. Ujedno i moj poziv i dalje stoji. Hvala lepo.
Hvala vam. Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Živković. Reč ima Zoran Živković. Izvolite.
Još jedan član koji može da dovede do relativizacije ovog zakona koji je nadam se sa dobrom voljom i dobrom idejom počeo da se stvara, ali kao što sam rekao već i ranije, ako se ne popravi na adekvatan način, teško da će biti upotreb ljiv. Ovde je naš predlog da u članu 9. stav 1. se menja i glasi da ispitni postupak počinje zahtevom provostepenog sudije sudiji ili javnom tužiocu u osnovnom postupku, da mu dostavi izveštaj u roku koji ne može biti kraći od pet radnih dana niti duži od 15 dana. U tekstu predloga zakona se to formuliše – da mu dostavi izveštaj u roku od petnaest dana, a onda ide dalje, on može skratiti taj rok. Znači, ako se određuje taj rok u jednom zakonu, u jednoj rečenici, a u sledećoj rečenici se relativizuje to, pa kaže – sudija može da skrati taj rok, onda nema potrebe da se određuje rok. Ako se već određuje rok onda on treba da bude precizniji. Zato je ovo rešenje koje ja nudim u ovom amandmanu je preciznije. To znači, da rok možda može da se skrati, ali da ne može biti kraći od pet radnih dana, niti duži od 15 radnih dana. Obrazloženje kojim je odbijen ovaj amandman je nešto što nije vredno čitati. Kaže – ne prihvata se iz razloga navedenih za ne prihvatanje amandmana narodnog poslanika Vladimira Pavićevića na član 7. Znači, amandman na član 9. koji sam ja podneo se ne prihvata iz razloga koji su navedeni na odbijanje amandmana narodnog poslanika Pavićevića na član 7. To je verovatno jedan dobar način pokazivanja odnosa Vlade prema narodnim poslanicima. Kaže, ova odredba je i predviđena u interesu stranke i efikasnog postupanja po prigovoru. To znači da ako sudija može odokativno da skraćuje rokove, da je to u interesu i to je nonsens…
Gospodine Živkoviću možda me ne čujete ali je vreme isteklo.
Ugasite mikrofon kao što radite svaki dan. Jel mislite da treba da prekinem sa izlaganjem? Pa, ugasite mikrofon.
Molim vas, ja sad vas ne razumem što se bunite kada je po Poslovniku tako.
Ugasite mi mikrofon po Poslovniku, ko se buni.
Ako tako želite i mislite onda ja mogu i tako da uradim, mada mislim da je kulturnije da vas podsetim na vreme, a ne da se sada ja grubo prema vama odnosim jednostavnim isključenjem. Dobro, nemojte da se prepiremo gospodine Živkoviću, nema razloga stvarno. Izvolite, gospodine Orliću.
Hvala gospodine predsedavajući. Dakle, pokušaj samo da budem od pomoći kolegama predlagačima amandmana. U odgovoru Vlade se poziva na obrazloženje dato po pitanju amandmana na član 7. zato što je upravo tamo predlagač amandmana definisao ono što se kako kaže u daljem tekstu naziva prvostepeni sudija. Tako da svuda gde se bude u narednim amandmanima pominjao taj termin biće verovatno i pozivanje ono što se tamo reklo po pitanju člana 7. jer je veza očigledna.
Po kom osnovu gospodine Živkoviću. (Zoran Živković, s mesta: Po osnovu jer mi se prethodni govornik obratio, a to sam ja.) Molim vas, nemate pravo replike. Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić. Reč ima narodni poslanik Biljana Hasanović Korać. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Podneli smo amandman na član 9. i predložili da se stav 1. menja tako da glasi – ispitni postupak počinje time što predsednik suda zahteva od sudije ili predsednika veća, u daljem tekstu – sudija, ili od javnog tužioca da mu dostavi izveštaj u roku od 15 dana, a ako je reč o postupku u kome je posebnim zakonom određeno hitno postupanje, u roku od tri dana. Amandman, između ostalog predstavlja usaglašavanje sa našim amandmanom koji smo podneli na član 7. Predloga ovog zakona. Osim toga što je prevashodno važno amandmanom se određuje kao imperativna norma kraći rok za postupanje sudije u postupcima, u kojima je posebnim zakonom određeno hitno postupanje, što je u skladu sa svrhom i ciljem predloga zakona. Naš amandman nije prihvaćen, uz obrazloženje Vlade da se ne prihvata iz razloga što je prihvaćen amandman narodnih poslanika Jovana Markovića, Jovane Jovanović i Aide Ćorović, na član 9. Predloga zakona, koji je celishodniji i sadrži slično rešenje. Mi prihvatamo da je amandman koje su kolege podnele, možda celishodniji i sve6obuhvatniji, on ne sadrži precizno skraćenje roka za slučajeve hitnog postupka, ali kaže da se rešava u kraćem roku i pozdravljamo to što je prihvaćen njihov amandman. Na taj način je delom obuhvaćen i naš amandman. Hoću da iskoristim da kažem, da mi je žao što kolega Arsić nije trenutno prisutan, jer je predsedavao do malopre i nisam htela tada da se javljam po Poslovniku i da ukazujem na povredu Poslovnika, ali radi javnosti moram sada da kažem da smatram da je povredio Poslovnik jer je dozvolio da se povredi dostojanstvo Skupštine, kada su kolege u primerima koji su navodili ovde, poredili sa Napoleonom i sa Hitlerom. Onaj primer sa Napoleonom, da li treba da znači da poslanici koji podnose amandmane treba da dobiju batine? Mislim da treba da se vodi računa o dostojanstvu. Ne sumnjam kolega, predsedavajući da ćete vi to da radite, ali sam morala da ukažem na ovo. Pored toga, što se tiče stalnog apela da ne trošimo vreme ili da korisno trošimo vreme, ja mislim da smo svojim aktivnostima do sada pokazali da vrlo konstruktivno pokušavamo da utičemo na poboljšanje teksta zakona. Mi možemo da se ne slažemo, amandmani mogu da se ne prihvate ili prihvate i dosta amandmana nam je do sada i prihvaćeno, što pokazuje naš konstruktivan rad. Zato mislim da nije korektno da se apeluje da ćutimo i da ne obrazlažemo naše amandmane, jer Bože trošimo vreme. Ja sam poslanik četvrti mandat u ovoj Skupštini. Ima poslanika koji imaju i duži staž od mene, ali pamtim kako je rađeno ranije. Ovo je prvi mandat kada se po amandmanima koje Vlada ne prihvati, javljaju poslanici koji su u pozicionim strankama, odnosno u strankama koje su na vlasti. Ako Vlada ne prihvati, oni će svojim glasanjem odlučivati dalje o sudbini amandmana, a ne da se na svaki naš amandman javio po nekoliko poslanika, pa ko onda tu troši vreme i ko zloupotrebljava vreme? Treće, što se tiče kritike za našu političku kulturu, onaj ko ima političku kulturu zna da treba da se vodi politički dijalog, a politička korektnost podrazumeva da svi mi kažemo šta mislimo, da sučelimo svoja mišljenja, da vodimo dijalog, ali tako da se ne vređamo. Onaj ko ima političku kulturu to zna, a neće da stavi primedbe kada iznosimo svoja mišljenja i da kaže da smo politički nekorektni. Zahvaljujem.
Replika.
Hoću Arsiću, samo jednu rečenicu da kažem, tu je Arsić, on će da reaguje. Ja sa ove pozicije ne mogu da vama repliciram. Izvolite, gospodine Arsiću.
Hteo bih da pitam koleginicu koja je govorila pre mene – da li zna šta je bilo za vreme „Sablje“? Da li zna šta su ljudska prava? Da li zna šta je pravo na advokata? Da li zna da je Ustav bio suspendovan? Da li zna da je vanredno stanje bilo neustavno? Kolega Đukanović je o tome pričao. To ga je podsetilo na neke procese koji su se u Nemačkoj vodili 35, 36. i 37 godine. Samo je to rekao. Da li zna koleginica da su bili zabranjeni prenosi Narodne skupštine Republike Srbije, kao da ćemo mi da dižemo ovde ustanak? Da li zna koliki je bio pritisak na medije? Da li zna da je Vladina kancelarija uređivala šta će koja novina da napiše? Sve su to obeležja diktature, a prepričavanje i pričanje priča o Napoleonu, ne vidim ništa uvredljivo. To su anegdote koje postoje i u knjigama, časopisima, u svemu onome što nam je dostupno. Ali mislim da je ta čuvena akcija sa kojom se neko ponosi nanela ozbiljnu štetu. Jedino što je bilo u toj priči dobro jeste da oni poslanici koji su glasali za tu Vladu, koja je uvela vanredno stanje, bar jedan deo njih…
Vreme Arsiću.
… su otkazali poslušnost Vladi Republike Srbije i glasali da se na dnevni red stavi tačka – izglasavanje nepoverenja Vladi Republike Srbije.
Biljana, pretpostavljam replika? Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Ja nisam govorila o akciji „Sablja“, ja sam rekla da je neprimereno poređenje sa primerom koji je naveo kolega u vezi Napoleona, jer je tamo naravoučenije bilo da je trebalo da dobije 25 batina po turu. Da li to znači da mi koji podnosimo amandmane treba da dobijemo 25 batina po turu? To je unižavanje dostojanstva ove Skupštine i rekla sam da je povređeno dostojanstvo kada su poslanici poređeni sa Hitlerom, a nisam govorila o ispravnosti pojedinih postupaka u toku akcije „Sablja“. (Zoran Živković, s mesta: Poslanik koji je govorio sada, to sam ja.)
Gospodine Živković, nemojte vi da se poistovećujete sa „Sabljom“, bez obzira na funkciju koju ste tada imali. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Mislim da ovde dolazimo do malo preterivanja. Koliko je meni poznato, po našem Krivičnom zakoniku, fizičko kažnjavanje ne postoji, koliko znam ni u Poslovniku tako nešto ne piše. Mislim da je preterivanje zato što je u pitanju samo jedna obična metafora. Ništa više. Apsolutno ništa više. Nije niko rekao da neko nekog treba ovde da tuče. Vi to možete da doživljavate kako hoćete, baš kako hoćete, ali nivo na koji to doživljavate govori o inteligenciji koju imate.
Molim vas gospodo narodni poslanici. Ja moram malo da intervenišem. Ja se zalažem za principe međusobnog uvažavanja kojima treba svaki poslanik prema svom kolegi, bez obzira iz koje je stranke, da se ophodi na jedan dostojanstven način uvažavajući različitost mišljenja i neslaganje u pojedinim pitanjima, ali to treba dostojanstveno reći. U tom smislu, ja vas molim da sada ne polemišemo oko toga. To je princip koji treba, a to sve zavisi od nas samih poslanika, ja vas molim da u tom smislu ovo pitanje, daću vama Biljana još, mislim da imate potrebu da kažete, ali ja vas molim da završimo ovaj krug replike, jer nećemo ga izvesti, samo ćemo još problem iskomplikovati. Izvolite Biljana.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Zaista mi je žao što je ovaj incident ispao kada ste vi preuzeli predsedavanje, ali moram da kažem još nešto. Nismo mi glupi i ovo je opet bila uvreda i dostojanstva Skupštine i građana koji su nas birali, sedimo ovde, da se poziva na to da se ispita ko je koliko pametan ovde i kako može da shvata stvari. Ali, ja jako dobro mogu da shvatim stvari i znam da nepostoje mere kažnjavanja fizičkog ovde, ali postoji način na koji se utiče na javno mnjenje. Ja sam poslanik koji je na ulici doživela nasilje kao poslanik i izjave koje su date ovde utiču na građane koji mogu opet da dovedu do nasilja nad nekim od nas. Zato se i bunim i zato i tražim zaštitu od izjava koje mogu da isprovociraju javno mnjenje koje će biti upereno protiv bilo koga iz ove Skupštine ili protiv bilo kog građanina Srbije.
Povreda Poslovnika, narodni poslanik Borislav Stefanović. Izvolite.
Član 104. i 107, gospodine predsedavajući. Mislim da je i prethodna govornica vrlo precizno definisala ono u čemu je bila povreda Poslovnika. Ja moram da iskoristim ova dva minuta da vam kažem gospodine predsedavajući, da ja vas odlično razumem kada vi kažete da ne odobravate omalovažavanje ili uvrede prema drugim poslanicima. Međutim, meni je jako žao gospodine predsedavajući, zato što ta konstatacija uvek dolazi nakon uvrede ili nakon preteških reči koje se ovde čuju od strane većine. Dakle, ja vas molim da to što pravilno konstatujete upotrebite onog momenta kada dođe do takve situacije a ne nakon te situacije, jer onda ne bi bilo potrebe za pozivanjem na povredu Poslovnika, a ovo je bila i povreda poslanika a ne samo Poslovnika. Nije normalno, nije kolegijalno, nije parlamentarno, nije demokratski, nije zakonski i ustavno, ako hoćete, da se ovde govori za poslanike opozicije da nemaju određeni stepen inteligencije, jer vi znate šta onda ide posle toga? I mi znamo da gospodin Đukanović vešto koristi metafore i sve ostalo i niko ništa nije kriv i niko nije direktno pozivao, a onda ljudima razbijaju glave. Ta grupacija je ovu zemlju vodila u ratove, i „Sablja“ je bila kada je ubijen premijer i vanredno stanje, a ne zato što se nekom ćefnulo da to uradi. Nije mi jasno zašto se poslanik Arsić, koga poštujem, toliko uzbudi, recimo, kad god se spomene „Sablja“. Zašto? Šta vam to toliko smeta? Zato što znate da građani to podržavaju. Eto, to vam smeta. Nemojte dozvoliti da u žaru rasprave neko kaže za poslanicu uvaženu koja je bila žrtva nasilja. (Aleksandar Martinović, s mesta: Kada je bila žrtva nasilja?) Bila je žrtva nasilja. Vi više i ne znate šta vam ljudi rade po Srbiji.
Hvala. Molim vas…
Nemate više ni evidenciju.
Molim vas. (Borislav Stefanović, s mesta: Vi to znate, svi u Srbiji šta radi...) (Aleksandar Martinović, s mesta: Vi ste bili na vlasti…) (Borislav Stefanović, s mesta: Treba da se stidite.) Molim vas, ja sam isključio gospodina. Ja sam možda napravio grešku što sam dozvolio Biljani da obrazloži, a to se desilo i ona je sama rekla da se to desilo mimo mog predsedavanja. Ja sam dozvolio da ona to obrazloži smatrajući za njeno ipak pravo da iznese svoja osećanja. U tom smislu vas molim da završimo sa ovom vrstom replika, povreda Poslovnika, ali dobro, ja apelujem samo, a vi možete nastaviti i dalje. Povreda Poslovnika, narodni poslanik Aleksandar Martinović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, povređen je član 107. i ja moram da reagujem kao zamenik predsednika poslaničke grupe. Gospođo Hasanović Korać, kažite zbog građana Srbije, zbog javnosti, uz svo dužno poštovanje prema vama kao dami, u koje vreme se desilo nasilje nad vama i ko je bio na vlasti kada ste vi napadnuti na ulici? (Branka Karavidić, s mesta: Kakve to veze ima?) Ima veze zato što nam Borko Stefanović i vaši bivši partijski drugovi imputiraju da ste bili žrtva nasilja za vreme vladavine SNS. Kažite, ko je bio predsednik Republike, ko je bio predsednik Vlade kada ste doživeli nasilje koje ja osuđujem, ali nemojte da držite lekcije poslanicima SNS o nekakvom nasilju i o nasilničkom ponašanju jer ste bili žrtva nasilja u vreme kada je vaša stranka i vaš predsednik Republike i predsednik stranke koji je istovremeno bio i predsednik Vlade i ministar i ko zna šta sve nije bio, vedrio i oblačio ovom državom. To recite. Osuđujem nasilje, ali onda budite do kraja pošteni i kažite – Doživela sam nasilje za vreme vladavine moje stranke a ne za vreme vladavine SNS.
Poštovani poslanici, ja sam odučila da napravimo pauzu jednu pošto nismo imali pauzu, potpuno smo izašli. Možete vikati koliko god želite, moje je pravo da vodim sednicu, ona ne liči više na sednicu zbog koje je zakazana i rasprava o amandmanima, ovo je sada nadgovornjavanje povreda Poslovnika. Svi se pozivate na dostojanstvo parlamenta, a niko ne želi da se vrati da radimo i da raspravljamo o amandmanima zbog kojih smo se okupili. Vičite na mene koliko god želite, ovo je moje poimanje dostojanstva parlamenta. Očigledno se razlikujemo. Pauza pola sata i nećemo nastaviti na povrede Poslovnika, pauza se daje u skladu sa Poslovnikom, kada ne može na drugi način da se utiče na uspostavljanje reda. [[Posle pauze]] Nastavljamo sa radom Na član 9. amandman… (Janko Veselinović, s mesta: Poslovnik.) Ne možete vikati na mene. Pauza od pet minuta. Neću vam dati reč. Pauza od pet minuta, zato što ne mogu da uspostavim… (Janko Veselinović, s mesta: Poslovnik! Morate mi dati reč.) Bila sam vrlo jasna. Vikom, nasiljem prema meni ne možete ništa postići. Otporna sam na nasilje već 30 godina. (Janko Veselinović, s mesta: Poslovnik.) Svi ste čuli, svi ste odrasli ljudi, kako se prekida ova sednica, u skladu sa Poslovnikom, da bih napravila red. Zloupotreba Poslovnika – dve minute manje. Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici… (Janko Veselinović, s mesta: Poslovnik. Tražim reč po Poslovniku.) Poslaniče Janko Veselinoviću, molimo vas svi ovde prisutni koji žele da rade, da se pridržavate Poslovnika i da se pridržavate odluke koju sam donela pre pauze. Izvolite. Nemojte reći da vas nisam upozorila.
Poštovana predsednice, napravili ste povredu Poslovnika članom 107. Prilikom prekidanja sednice ostavili ste namerno ili nenamerno uključen mikrofon i izgovorili ste sledeće reči: „Biljana, vi ste sve ovo zakuvali. Vi ste za sve ovo odgovorni“, nakon čega smo mi dobili u poslaničkoj grupi i narodna poslanica Biljana Hasanović više poziva. Vi ste na neki način pozvali na linč narodne poslanike.
Nije bilo prenosa i nemojte da izvrćete istinu.
U prenosu je bilo.
Nije bilo prenosa. U skladu sa članom 103, zbog zloupotrebe Poslovnika, oduzimam vašoj poslaničkoj grupi dve minute od ukupnog vremena. Ja sam vas upozorila. Znala sam šta ćete da učinite. Ne dozvoljavam vam reč. Dozvoljavam vam da sednete. Javnosti radi, jer sada postoji prenos, želim da kažem da je poslanik zloupotrebio poslaničku odredbu, pozivajući se na odredbu Poslovnika i navodeći nešto što se nije odigravalo u ovoj sali u toku prenosa i u toku trajanja sednice. Bolje da ne govorim šta vaši poslanici iz poslaničke grupe govore i kakve reči upotrebljavaju u pauzi, ali za pauzu i za školski odbor nisam nadležna. Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković, Jovana Jovanović i Aida Ćorović. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i mr Dejan Čapo. Da li neko želi reč po ovom amandmanu? (Da) Reč ima narodni poslanik Nada Lazić.
Poštovana predsedavajuća, poštovani ministre, poštovane kolege i koleginice narodni poslanici, ovaj član 9. odnosi se na ispitni postupak. Mi smo dali amandman na član izmenom stava 2. koji se odnosi na izveštaj. Naime, u predlogu je rečeno da izveštaj sadrži izjašnjenje o razvoju postupka u vremenu i predlog roka u kome postupak može da se okonča. Mi smo ovaj član precizirali bolje, po nama bolje i rekli smo da izveštaj sadrži: izjašnjenje o razvoju postupka u vremenu, izjašnjenje o merilima iz člana 4. ovog zakona i predlog roka u kome postupak može da se okonča, upravo smatrajući da izveštaj sudije ili predsednika veća ili javnog tužioca, pored sadržaja utvrđenih stavom 2. člana 9. Predloga zakona treba da ima i dimenziju izjašnjenja o merilima za ocenu trajanja suđenja iz člana 4. Predloga zakona. Naš amandman je odbijen i ne bih da čitam kompletno obrazloženje. Prosto ste smatrali da ovo nije neophodno na ovaj način precizirati. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Živković, po Poslovniku.
Član 108. i član 100. U članu 108. piše – o redu na sednici Narodne skupštine stara se predsednik Narodne skupštine. Ja mislim da vi, gospođo predsednice, a i potpredsednici kada vas zamenjuju stvaraju nered na sednici. Kako stvaraju nered? Tako što imaju dvojake kriterijume u odnosu na ono šta govore poslanici vladajućih stranaka, odnosno praktično vladajuće stranke i šta govore poslanici opozicije. Poslanici vladajuće stranke mogu da kažu bilo šta, bilo kakvu neistinu iz ličnog života, izmišljotinu, poluistinu, uvredu. Sve se to dopušta po sistemu – ne čujem, nisam bio tu, ne znam, nisam shvatio, to je specifičan način metaforičnog izražavanja itd. A, poslanicima opozicije ne dajete pravo da reklamiraju povredu Poslovnika, što je bio slučaj malopre sa kolegom Jankom Veselinovićem. Naše je pravo da tražimo povredu Poslovnika. Ako nismo u pravu, to se odbije. Nema potrebe da se diže ton. Nema potrebe da dajemo pauze da bi se smirili poslanici. Nisu poslanici ovde ljudi koji treba da se leče, pa im treba neko vreme da se smire, nego smo došli da ovde raspravljamo. Red na sednici je vaša obaveza, a ne naša. To piše po Poslovniku. Vi ćete reći da je to Poslovnik koji je doneo neko drugi. Pa, trebalo je da ga promenite za tri godine. Konačno, po članu 100, predsednik Narodne skupštine, kada predsedava sednicom, ako želi da učestvuje u pretresu prepušta predsedavanje jednom od potpredsednika. Ne možete ni vi, ni bilo ko ko vas menja da ulazite u dijalog, da docirate, da donosite odluke, da kritikujete poslanike, nego se javite, siđite ovde i javite se za govornicom.
Zahvaljujem na sugestiji. Zaista ne želim da učestvujem u raspravi. Rasprava se ne vodi već duže vreme o zakonu. Vrlo bih rado o zakonu govorila i to stručno, sa aspekta stručnosti i prakse. Što se tiče člana 103. koji sam upotrebila, stav 8. govori o zloupotrebi povrede Poslovnika. Zloupotreba povrede Poslovnika je kada grubo iznosite neistine i pozivate građane Srbije na određeni stepen uznemiravanja iznošenjem neistina. Zato i postoji stav 8, da vam objasnim, a i član 112. govori o tome kada se određuje pauza u ovakvim situacijama, kada poslanici žele da pričaju o događajima od pre 15 godina, a predsedavajući smatra da treba da se vratimo na tačku dnevnog reda. Vrlo jasno. Sad, poimanje moje i drugih verovatno nisu jednaki i ne treba da budu. Različiti smo. Ja se sa tim slažem, ali Poslovnik je povređen i potpuno mi odgovara ovaj Poslovnik. Nisam ta koja će inicirati promenu odmah i sad. Da li želite da se izjasnimo? (Zoran Živković, s mesta: Da.) Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović, još jednom povreda Poslovnika.
Reklamiram član 27. u kome piše da ste dužni da se starate o primeni ovog Poslovnika. Predsednice Narodne skupštine Republike Srbije, tražim od vas da zatražite od Javnog servisa RTS-a snimak iz koga će se videti da li je ono što ste izgovorili, a što sam napomenuo da ste izgovorili, išlo u javni eter. Imamo dokaz da je to išlo u javni eter. Molim vas da tražite snimak, obaveštenje od RTS-a da li je to što ste izgovorili i ocenili moju uvaženu koleginicu Hasanović na taj način išlo u javni eter.
Molim vas, kako je ocenjena? I to je bitno.
Da je ona kriva za sve i da je sve to ona zakuvala.
Ja ne upotrebljavam reč „zakuvala“, osim u kafićima. Tako da je to neistina.
Ja ne znam, ali ste tu reč rekli, zato što imamo od ljudi koji su gledali.
Zahvaljujem. Član 27, da ne ulazimo u raspravu. Ja se stalno staram da primenjujem Poslovnik. Imam mali problem što poslanici neće da primenjuju Poslovnik, a ne vidim ni šta je sporno, a pošto poštujem mišljenje gospodina Živkovića da treba da siđem dole, ja ću ućutati. Dakle, nije prekršen član 27, jer se strašno trudim da poštujem Poslovnik. Hoćemo li glasati o članu 27. o povredi Poslovnika? U kom momentu, pošto ste se vratili na onu povredu Poslovnika po kojoj vam je oduzeto dva minuta? Znači, po Poslovniku na koji se pozivate, mora biti neposredno učinjena, a ne još jednom učinjena po nekom drugom osnovu, jer onaj prvi nije uspeo, bez obzira na smisao svega. (Da.) Zahvaljujem. Da li mogu da nastavim sa radom? Zahvaljujem. Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Pavićević. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Narodne skupštine, gospođo Gojković, poštovani ministre Selakoviću, uvažena gospođo i poštovani gosti iz Ministarstva pravde, ja verujem da, uprkos tome što je ministar Selaković odbio da prihvati naš amandman na član 7, sve dok traje ova rasprava danas ima šanse da se usvoji i amandman na član 7. koji sam podneo ja i amandman na član 7. koji je podneo gospodin Zoran Živković, a ja pominjem sada, poštovana gospodo, amandman na član 7. zato što je moj amandman na član 9. ovog Predloga zakona, evo i gospodin Orlić da čuje, da se prosto ne zamisli oko toga da li sam čitao ili nisam čitao, u direktnoj vezi sa našim predlozima na izmene člana 7. ovog Predloga zakona. Dakle, šta je bila naša ideja? Ja verujem da je i ministar pravde sklon preispitivanju, jednoj vrsti autorefleksije i dok traje amandmanska rasprava da je moguće da popravimo jedan dobar Predlog zakona. Naša ideja je bila da ono za šta smo ocenili da je neopravdano povećanje ovlašćenja predsednika sudova da to treba da se menja. Ministar je rekao – ne dodaju se ovlašćenja predsednicima sudova. Mi smo zaključili ipak da se dodaju i mi predlažemo da formulacija u stavu 2. vezano za član 7, a povodom amandmana na član 9. treba da glasi ovako: „Postupak po prigovoru vodi sudija sa najdužim sudijskim stažem u sudu, ne računajući predsednika suda, poštovana gospodo. Mandat tog sudije traje jednu godinu po čijem isteku postaje nadležan sudija koji posle prvog ima najduži sudijski staž u sudu, ne računajući predsednika, takođe sa mandatom od jedne godine i dalje na taj način“. Dakle, hteli smo da ovlašćenja predsednika, poštovana predsednice, ne budu veća…
Hoćete li koristiti onih pet minuta?
Hoću, hoću.
Izvinjavam se, zamenik sekretara kaže da ste iskoristili. (Vladimir Pavićević, s mesta: Jesam, ali vi ste me pitali.) Da, moja je greška, priznajem. Moja je greška i vi ste pokušali da me prevarite, ali zamenik generalnog sekretara me je upozorio. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Zahvaljujem se, gospođo predsednice, i dajem vam svu podršku da ovu sednicu uvedete u redovne tokove i da govorimo o predlozima zakona, odnosno o predlozima amandmana i zbog toga pozdravljam, bez želje da ga izazovem na repliku, gospodina Pavićevića, jer posle dužeg perioda krenuli smo da pričamo o amandmanima. Juče sam pažljivo slušao ceo tok sednice i u jednom trenutku smo skliznuli u raspravu o besedama i o jednoj vrsti zamerke koju je predlagač ovog amandmana uputio gospodinu Stefanoviću da ne čita, prilikom predlaganja zakona, obrazloženje i da je zbog toga stavio zamerku na zakon. Moja osnovna zamerka na ovaj amandman je zato što je gospodin Pavićević sada obrazloženje,njegovo obrazloženje, za prihvatanje amandmana čitao. Ne možete, gospodine Pavićeviću, da tražite od onog drugog nešto čime se vi ne koristite, ono što vi ne koristite. Dobro je čuti besedu, ali svako ima pravo u Narodnoj skupštini da se odnosi prema Skupštini, da se odnosi prema drugim kolegama kako želi, da li time što će da pročita svoje obrazloženje, da li tako što će da ga izrekne napamet ili iz glave, ali nemojte sugerisati drugima kako treba da se ponašaju, a da se na isti način i vi ne ponašate. Besede, pisane ili rečene ili pročitane, važe samo da su izraz dobre volje i mišljenja da li će biti pročitane, kao što je tada uradio gospodin Pavićević ili juče gospodin Stefanović ili će biti izrečene, sasvim je svejedno.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice, gospođo Gojković, poštovani ministre Selakoviću, poštovana gošćo i poštovani gosti iz Ministarstva pravde, tačno je, ja sam juče ovde podsetio sve narodne poslanike da smo još u Poslovniku iz 1922. godine imali jedan član tog Poslovnika, član 43, koji je glasio – zabranjeno je čitati besede u Narodnoj skupštini. Tačno je da sam ja zamerio ministru Stefanoviću kada je juče bio tu na tome što je u uvodnoj besedi, umesto da nam objasni šta su predložena rešenja, od prve do poslednje reči tu besedu pročitao. Smatrao sam, kao jedan retor, uvaženi na pravnom fakultetu, da to gospodin Selaković razume. Smatrao sam da nije primereno da jedan ministar kada dolazi u Narodnu skupštinu čita besedu od početka do kraja, nego da saopšti nama neki predlog rešenja i da vidimo o čemu se radi. Tada sam rekao pre sednice da se čita, tokom sednice, poštovana gospodo, da raspravljamo. U mom prethodnom govoru, gospođo Gojković, nisam čitao sve vreme. Ja sam obrazlagao jedan deo, a onda sam radi preciznosti na kojoj insistira ministar Selaković ovde pročitao samo stav 2. iz našeg amandmana kojim predlažemo izmenu člana 7. Sve pre toga, gospođo Gojković, da čuje gospodin Babić, i sve nakon toga nije bilo čitanje, nego je bio govor, poštovana gospodo, a onaj deo koji se ticao čitanja trajao je svega 15 do 20 sekundi. Ponavljam, samo zbog preciznosti. Zašto zbog preciznosti? Govorimo o predlogu izmene jednog stava, jednog člana, jednog veoma važnog predloga zakona, poštovana gospodo. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Gde je tu vladavina prava? Gde je tu vladavina prava ako nešto što važi za jednog narodnog poslanika ne sme da važi za jednog ministra? Kako to da jedan narodni poslanik može da čita obrazloženje koje ne traje duže od dva minuta po Poslovniku, a za jedan širok pojam, zakon, ministar to ne sme da uradi? Gde je tu vladavina prava? Mislim da moramo da promovišemo vladavinu prava u ovom svetilištu demokratije i da ono što važi za narodne poslanike da važi za ministre, da važi za sve građane Republike Srbije. Nema selektivnog pristupa, nema prava, nema države ako je to pravo selektivno, ako za nekoga važi, a za nekoga ne važi. Ono što važi za gospodina Pavićevića, važiće i za mene, važiće i za gospodina Stefanovića i za gospodina Selakovića. Jedino je to jedini način i ispravan put. (Vladimir Pavićević, s mesta: Replika.)
Biće prilike. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, po amandmanu.
Dame i gospodo narodni poslanici, preporučujem da se ovaj amandman ne prihvati, bez obzira na način na koji je moj uvaženi kolega, profesor, docent to obrazlagao. Uporno iz njegovog obrazloženja pokušavam nešto da naučim, nešto što je u praksi primenljivo i osim „lepote“ te besede, ne vidim nikakvu korisnost. S toga, nisam da se prihvati ovaj amandman i konačno sam ukapirao koja je razlika između znanja i zvanja. Zvanje je nesporno i tu akademsku čestitost i akademsko obrazlaganje ovog amandmana i lepotu njegovog besedništva neću uopšte da osporavam, ali po pitanju primenjivosti tog znanja, ništa nisam naučio. S toga, preporučujem poslanicima kad ja kao zemljoradnik ništa praktično u ovih godinu dana nisam naučio o obrazlaganju ovih amandmana, preporučujem da i ovaj amandman ne usvojimo, bez obzira koliko to neko na svoj način lepo obrazlagao mislim da ništa u praksi iz ovog znanja nismo izvukli i bojim se da samo bespotrebno maltretiramo građane i sebe. Zato mislim sa pravom da je Vlada preporučila nama, a ja preporučujem drugim poslanicima da ne prihvatimo obrazloženje gospodina Pavićevića i da takav amandman ne usvojimo. Hvala. (Vladimir Pavićević, s mesta: Replika.)
Poslaniče, sem imena spomenutog ništa nije bilo sporno. Složićemo se. Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Neđo Jovanović. Da li želite reč? (Ne) Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković, Jovana Jovanović i Aida Đorović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Aleksandra Jerkov i Ivan Jovanović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Pavićević. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice gospođo Gojković, uvaženi ministre Selakoviću i uvaženo gošćo i uvaženi gosti iz Ministarstva pravde. Podneo sam amandman i na član 10. Predloga zakona i ovaj amandman je poštovana gospodo takođe u vezi sa članom 7. povodom kojeg je narodni poslanik Zoran Babić ovde postavio pitanje, a gde je tu vladavina prava kada se tiče mog pristupa u raspravama o amandmanima koje i ja ili zajedno sa Zoranom Živkovićem podneo na ovaj Predlog zakona. Evo, poštovana gospodo da odgovorim na postavljeno pitanje ja mislim da je i to red u našoj Narodnoj skupštini, sve vezano na amandman na član 10. koji je u direktnoj vezi sa članom 7. poštovana gospodo, gde je vladavina prava? Vladavina prava je u članu 3. Ustava naše Republike poštovana gospodo. I da obavestim sve taj član Ustava podeljen je u dva stava. U prvom stavu piše – vladavina prava je osnovna pretpostavka Ustava i počiva na neotuđivim ljudskim pravima i jednako važan stav. Pazite, vladavina prava se ostvaruje slobodnim i neposrednim izborima ustavnim jemstvima ljudskih i manjinskih prava, podelom vlasti, nezavisnom sudskom vlašću i gospodo, ono što se ja mislim u praktičnom političkom životu kod nas i ovih poslednjih godinu dana i gospodine Selakoviću, u poslednje tri godine ne dešava povinovanjem vlasti Ustavu i zakonu. Džaba nekada neko načelo stoji u članu Ustava kada se to načelo u praksi krši gde se stigne poštovana gospodo, a naročito od one vlasti koja treba da bude posebno ograničena, a to je izvršna vlast, a pre svega Vlada Republike Srbije poštovana gospodo. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Gospođo predsednice, član 106. – govornik može da govori samo o tački dnevnog reda o kojoj se vodi pretres. Podsetiću da je amandman na član 10. koji je uvaženi kolega Pavićević predložio da se u stavu 1. reči „predsednik suda“ zamenjuje rečima „prvostepeni sudija“. Jedna, jedina reč u ova dva minuta nije izgovorena o amandmanu. Govorilo se o Ustavu, govorilo se o tačkama Ustava i to je dobro i poštujemo, ali nemojte da kršimo Poslovnik time što će se govoriti o svemu i svačemu. Ja razumem da se ponekad ovde amandmani predlažu isključivo da bi se dobilo na statistici, da bi se dobilo na vremenu, a ne zbog kvalitetne rasprave i obrazlaganja zbog čega je neki amandman i predložen. U dva minuta pažljivo sam slušao jedna, jedina reč nije izgovorena u obrazloženju zbog čega bi trebalo u članu 10. stav 1. da piše „prvostepeni sudija“, a ne „predsednik suda“. To nije tačka dnevnog reda, krši se Poslovnik. Neću tražiti da se o kršenju Poslovnika glasa, jer znam da kolega Pavićević, po pravilu neće biti tada u parlamentu da se možda pridruži pa da glasa za neki zakonski predlog ili za neki amandman koji predloži, ali to je njegov manir i to će građani Srbije prepoznati.
Hvala. Apsolutno ste u pravu. Retko priznajem kada je povreda Poslovnika da je neko u pravu, nekako sam se suzdržala da prekinem poslanike opozicije, jer uvek dobijem po nosu. Eto to je ušlo – po nosu, u direktan prenos da sputavam demokratiju, da nedam poslanicima opozicije da kažu šta žele itd. Šta god da uradim predsednik ili predsedavajući ne valja. Tako da ste bili u pravu, ali hvala što nećemo glasati o tome. Takva mi je uloga da ne valjam. To znači da sam na dobrom putu. Reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić, po amandmanu.
Zahvaljujem gospođo predsednice. Pozivam uvažene kolege da i ovaj amandman odbijemo. Pozivam se pri tom na one razloge koje je upravo koristio kolega Babić prilikom ovog negodovanja. Ne zbog neprikladnosti, ovog puta u duhu rasprave po amandmanima zbog tužne činjenice da nismo čuli ama baš ništa u prilog onome što bi trebalo da bude razlog za usvajanje amandmana, odnosno za eventualnu podršku amandmanu na član 7. iz koga sada vučemo potrebu da intervenišemo iznova i iznova. Podsećam, pozvao sam uvažene kolege, ako imamo bilo kakve nove detalje, novi pogled na situaciju, nove argumente ili komentare na ono što su bili argumenti protiv, da ih iznesemo. Ukoliko nemamo, da ipak malo više uvažavamo i kolege i mesto na kome se nalazimo i ljude koji su nas poslali. Nije suština da određeni broj puta ponovimo jedno te isto. Suština je da pronađemo neke dobre razloge koji će potkrepiti ono što želimo da postignemo, ako postoje. Bojim se da dok imamo ovakav manir u nastupu danas, očigledno je da ne postoje. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo, narodni poslanici, amandman je ne prihvatljiv zato što se predsednik suda kome je dato pravo da razmatra prigovor menja prvostepenim sudijom. To je predlog amandmana kojim je predlagač pokušao da izmeni ovaj zakon. On se pozivao na ustavna načela, na vladavinu prava. Vladavina prava je vladavina po pravilima i ništa nije sporno da to koristi u obrazloženju svog amandmana, ali je sporno zato što je u stranci čiji predsednik je vladavinu prava svodio na pravo okrivljenog na dva meseca pritvora bez advokata. Tako da moraju da reše unutar sebe kada se zalažu za vladavinu prava, onda je to poštovanje ljudskih prava o kojima je on govorio u obrazloženju amandmana. Poštovanje ljudskih prava nije kada predsednik tvoje stranke zatvori ljude na dva meseca i pri tome im ne dozvoli pravo na advokata, još kada uhapsite 12.000 ljudi koji nemaju pravo dva meseca da koriste usluge advokata, da koriste pravo na odbranu, onda onaj ko govori o tome, a pri tome su primenjivali takvu vladavinu ne prava, onda ne znam šta je hipokrizija, ne znam šta je licemerje, ali od danas svakako znam. Hvala.
Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Živković. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Član 10. da se stav 3. menja i glasi – sudija i javni tužioc u osnovnom postupku nemaju pravo na žalbu protiv rešenja kojim se prigovor usvaja. To smo radili, odnosno ja potpisujem taj amandman, jer bi ovim amandmanom trebalo to da bi se uskladio cilj koji je definisan amandmanom na član 5. stav 1. Ako smetamo, ako ja smetam, možemo da izađemo. Voleo bih da…
To je uobičajeno, vi ste dugo godina parlamentarac, ne smetate, taman posla.
Ali vi smetate tako što mi upadate u reč, tako što ne slušate šta pričaju drugi koji, rekao sam malopre, poslanici vlasti koji ne jednu reč, nego jedno slovo nisu rekli o amandmanu, pa to ne čujete. Ja vas stvarno molim da zavedete …
Nisam znala da je poslanik Pavićević u vladajućoj većini.
Ne, da vas obavestim da posle gospodina Pavićevića dvojica govornika su govorila. To možete da pogledate u stenogramu.
Dobro.
Ja vas stvarno molim da …
Dobro, ako mi dozvoljavate …
Ne mogu ja da dozvolim vama ništa.
… da postupim jednako kao prema poslaniku Pavićeviću. Ne morate da mi dozvolite.
Ne mogu da vam dozvolim ništa, dozvolite vi meni da potrošim svoje …
Maltretirajte me koliko god hoćete, ali sednica će ići pa će ići.
Ne pada mi napamet da maltretiram bilo koga, vas posebno. Ali, dopustite mi da potrošim svojih dva minuta.
Trudim se, koliko mogu. Ali, poslanici su svi zreli i odrasli ljudi.
Ali, to da se neko trudi da neko radi 18 sati dnevno, ako pravi gluposti sve vreme, ne mislim tu na vas, to nije u korist bilo koga. Prema tome, nije poenta da se neko trudi, nego da neko završi posao. I vi niste tu postavljeni i izabrani da se trudite, nego da vodite sednicu. Dakle, to je član….
Poslaniče, prošlo vam je vreme, beskorisno.
A to što ste vi govorili u mom vremenu, to je u redu, jel tako? Malo pre ste rekli gospodinu Babiću koji vas je upozorio…
Poslaniče, evo da se ne trudim, da upotrebim Poslovnik. Ja ne stvarno šta više da radim? Objasnite mi šta ja da radim da budu zadovoljni i pozicija i opozicija? Ako pustim da se govori mimo teme, u redu je, kad pustim poslanike sa leve strane.
Nemojte da trošite moje vreme, pod a.
Nije u redu kad pustim poslanike sa desne strane. Evo, isključiću vas da ne ispadne primedba da ostavljam poslanicima mikrofone. Ako kažem da je prošlo vreme, kažu da nije prošlo vreme, morate nas da pustite da govorimo koliko mi hoćemo. Ako pokušam Poslovnik da primenim, za jedne važi, za druge ne važi. (Zoran Živković, s mesta: Dajte mi reč da vas posavetujem.) Neću vam dati reč. To ćemo mimo debate. Ako dam pauzu u skladu sa članom 112, kažete – vi to ne smete da radite. Stvarno, nemojte da me maltretirate na poslu. Stvarno vršite vi poslanici mobing nadamnom. To je klasičan mobing nad predsednikom parlamenta. Šta god da uradim, mi ćemo mu reći da to nije dobro, i to je kao ono u kafani – zašto si me pogledao, što me nisi pogledao. Nemojte, molim vas, da idemo na taj nivo. Dajte da radimo. Nemojte maltretirati predsednika ili predsedavajućeg. Ko god ovde sedne, ja primećujem da ne valja. (Zoran Živković, s mesta: Vama nije dosadno?) Ne, nije. Ja volim svoj posao. Tako da ne može nikada da mi dosadi. Naročito volim da raspravljamo o zakonima u korist građana, jer njima je ovo vrlo važan zakon. Poslaniče, razumela sam, sudije i javni tužilac u osnovnom postupku nemaju pravo na žalbu protiv rešenja kojim se prigovor usvaja. Pokušaćemo da od nekoga izvučemo diskusiju na tu temu. Ako ne, postoji sistem da pustim da pričate šta ko hoće, u vremenu koje ima i da završimo sednicu i na taj način, bez učešća predsednika. Samo ćemo meriti vreme i reći – gotova sednica. Može i tako. Izvolite, reč ima poslanik Rističević.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, predlažem da se ne usvoji da ne glasate za predlog amandmana koji je podneo moj kolega zemljoradnik, iz prostog razloga što ne vidim šta je u stavu 3. predmet izmene, osim što se dodaje reč: „u osnovnom postupku“. Ne znamo o kakvom se postupku radi? Da li se radi možda o krivičnom postupku protiv ljudi koji su zloupotrebili položaj, da li se radi o osnovnom postupku koji može da bude krivični ukoliko budemo ispitivali način na koji su dobijene neke subvencije, ne znam na koji se osnovni postupak misli? Zato predlažem mojim kolegama poslanicima da je bolje ne glasati za ovaj amandman, da je bolje vinokulirati i na takav način odbiti ovaj amandman. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Milanka Jevtović Vukojičić. Izvolite.
Naravno da nema osnova za prihvatanje amandmana koji se odnosi na član 10, a inače se tiče odlučivanja o prigovoru posle ispitnog postupka i nema razloga za prihvatanje amandmana jer predlagač amandmana traži da umesto predsednik suda, koji proučava izveštaj i spise predmeta i primenjuje merila za ocenu trajanja suđenja u razumnom roku, znači, član 4, traži da umesto predsednika suda bude prvostepeni sudija. S obzirom da je ovim Predlogom zakona jasno i precizno regulisano kome se podnosi prigovor, odnosno da se prigovor podnosi sudu u kome se nalazi predmet, to apsolutno ne mora da bude prvostepeni sudija odnosno ne mora da bude u pitanju osnovni sud i to je svakako razlog što ovaj amandman ne treba prihvatiti. Rešenje koje je dato u članu 10. od strane ministarstva odnosno Vlade je potpuno opravdano i potpuno u skladu sa odlučivanjem o prigovoru posle ispitnog postupka. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović.
Zahvaljujem se, predsednice. Ovaj amandman se ne može prihvatiti iz razloga koje sam ja naveo u načelnoj raspravi. Radi se o procesnim manjkavostima samog predloga, kao i amandmana. Ovde je u pitanju suvišno normiranje. O čemu se radi? Povredu prava na suđenje u razumnom roku može da traži samo stranka. Povreda prava se ne odnosi ni na tužioca, a ni na sudiju. S druge strane, samo tužilac i sudija svojim postupanjem koje je suprotno onome što je u zakonu navedeno, ili je u duhu zloupotrebe procesnih ovlašćenja, ili na bilo koji drugi način kršenja zakona na štetu stranke, može da bude jedini razlog zbog čega stranka traži povredu prava na suđenje u razumnom roku. Onda bi bilo apsolutno besmisleno i nesuvislo da javni tužilac i sudija imaju pravo na žalbu. Kako bi se posmatralo kada bi sudija koji donosi presudu imao pravo na žalbu u slučaju da se taj postupak vodi dalje, a o njegovoj se presudi odlučuje? Dakle, nešto što je apsolutni pravni nonsens u procesnom pravu, tako da se i ovaj amandman u tom pravcu može tumačiti, a ni u kom slučaju se sa procesno-pravnog aspekta ne može prihvatiti. Zahvaljujem se.
Hvala. Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Aleksandra Jerkov i Ivan Jovanović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Neđo Jovanović. Izvolite.
Zahvaljujem se, predsednice. Ovim amandmanom poslanička grupa SPS je, kao što je i u načelnoj raspravi ukazano preko mene kao ovlašćenog predstavnika, pokušala da otkloni nešto što smatramo da pre svega praktičari, a to su sudije, teško prihvataju. Radi se o tzv. nalozima sudiji, odnosno javnom tužiocu, a ti se nalozi odnose na preduzimanje tzv. delotvornih procesnih radnji. Sada se ovde postavlja pitanje šta su to delotvorne procesne radnje? Pa, delotvorne su sve one procesne radnje koje su sadržane u odredbama zakona. Ne postoji ništa što je Zakonom o parničnom postupku, Zakonikom o krivičnom postupku, Zakonom o vanparničnom postupku, Zakonom o upravnom postupku, Zakonom o izvršenju i obezbeđenju, što se tiče procesno pravnih instituta, sistematizovano kao nedelotvorno. Sve je delotvorno. Delotvorno je i kada se primenjuje pravni institut koncetracije dokaza. Delotvorno je i kada se poštuje vremenski okvir suđenja, odnosno zaštite suđenja u razumnom roku. Delotvorno je i kada se u okviru koncentracije postupka svi dokazi izvode efikasno, kada nema zastoja u izvođenju dokaza. Sve je to delotvorno. Ne postoji nijedna jedina druga procesna radnja koja bi bila delotvornija od onih koje su već sadržane u odredbama zakona. Prema tome, mi smo smatrali da je dovoljno samo da onaj ko odlučuje rešenjem odluči tako što će naložiti ubrzanje ili okončanje postupka, a preduzimanje delotvornih procesnih radnji, u konkretnom slučaju sa određenim nalogom, se od strane sudija može protumačiti kao uticaj na njegov nezavistan rad. Jer, postavlja se pitanje šta će to u rešenju da se ukaže koja to delotvorna procesna radnja treba da se preduzme? Ako se primeni ono što je Zakonom o parničnom postupku i drugim procesnim zakonima već predviđeno, onda se drugostepenim odlukama već navodi koje su to povrede učinjene u prvom stepenu, koje su to bitne povrede postupka učinjene, u čemu je došlo do pogrešnog utvrđenja činjeničnog stanja i na koji način je pogrešno primenjeno materijalno pravo, materijalni zakon u krivičnom postupku itd. Prema tome, ne postoje nikakve posebne delotvorne procesne radnje koje bi ovde mogle da daju značajniju ulogu, posebno veću težinu u odnosu na ono što je donosilac odluke dužan da uradi u smislu poštovanja procesnih zakona, bez obzira o kom procesnom zakonu se radi od ovih koje sam napomenuo. Osim toga, mi smo u poslaničkoj grupi SPS smatrali da je potrebno uvesti i rok u kome je predsednik suda dužan da obavesti predsednika suda o preduzetim radnjama. Taj rok po nama trebao je da bude definisan na 15 dana i mislimo da je to upravo ovaj rok koji već predviđen u odredbi zakona. Što se tiče barem tog roka, po nama, nije imalo razloga da se u ovom delu amandman ne usvoji. Pošto smo poslovnički svesni da se ne može amandman delimično usvajati predlažem da se još jednom razmotri amandman u celosti. Zahvaljujem.
Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković, Jovana Jovanović i Aida Ćorović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice, gospođo Gojković, poštovani ministre Selakoviću i poštovana gošćo Kuborović i poštovani gosti iz Ministarstva pravde, smatram, ministre Selakoviću da ste tokom današnje naše rasprave dva puta uradili veoma dobru stvar. Jednom kada ste prihvatili naš amandman na član 24, a drugi put kada niste prihvatili ovaj amandman na član 11. koji je predložio gospodin Neđo Jovanović. Zato što je gospodin Neđo Jovanović, pošto govorim sada o amandmanu na član 11. ponudio manje preciznu formulaciju koja sledi logiku koji vi zagovarate, a to poštovani gospodine Selakoviću, znači suprotno logici koju mi zagovaramo ovde u Narodnoj skupštini. Moram da vam priznam jednom gospodine Selakoviću, da je to bio dobar postupak, dakle, što nije prihvaćen amandman gospodina Neđe Jovanovića i da je vaše obrazloženje za ne prihvatanje bilo dobro. Što se tiče ovog našeg amandmana, odnosno mog amandmana na član 11. mislim da ovaj amandman suprotno ocenama gospode Orlića, Babića ili npr. Đukanovića, upravo ukazuje poštovana predsednice, na jednu posvećenost nas narodnih poslanika Nove stranke. Pazite, kolika je to kompleksnost kada smo mi zbog supstativnog člana 7. ovog predloga zakona toliko pažnje usmerili ka ovom predlogu zakona, da smo onda kasnije menjali i ono iz člana 11. pa smo upozoravali na član 5. Onda u obrazloženju zašto se ne prihvata i predlagač nama kaže – odbija se i zbog obrazloženja za neprihvatanje člana 5. i zbog obrazloženja za neprihvatanje člana 7, što znači da je vreme bilo usmereno ka popravkama članova ovog predloga zakona. Nikakva statistika ovde nije u pitanju. Molim vas, ministre Selakoviću, da potvrdite ovde da naši amandmani nisu bili stvar statistike nego predloga supstativnih izmena koje idu ka poboljšanju sadržine Predloga zakona. Hvala.
Hvala vam. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović.
Hvala predsednice. Ja ću ministru Selakoviću zahvaliti na drugi način. Zahvaliću mu se pre svega što ne dozvoljava neprihvatanjem amandmana politizaciju obrazloženja svega onoga što se odnosi na amandmane, pa čak i onoga što smo čuli od mog uvaženog kolege Pavićevića koji na žalost pošto nije pravnik očigledno da nije ni shvatio suštinu predloga amandmana koji sam ja istakao. Mi možemo da sučeljimo mišljenja, ali ta mišljenja moraju da budu isključivo zasnovana na onome što podrazumeva pravničko znanje, barem elementarno pravničko znanje. U konkretnoj situaciji smo imali tu priliku i ministar je na mom prvom amandmanu odreagovao, a ja naravno nisam imao nameru da razvijam polemiku, ali to je bilo sučeljavanje u stručnom smislu reči. Svako drugo sučeljavanje podrazumeva politizaciju, pa u tom smislu hvala što niste prihvatili amandman gospodina Pavićevića.
Izvolite repliku, jer je poslanik rekao da niste shvatili.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice gospođo Gojković, poštovani ministre Selakoviću, poštovana gošćo i poštovana gosti iz Ministarstva pravde, dve stvari sada hoću da kažem u replici ne ministru Selakoviću i to je mislim po prvi put danas nego svom kolegi narodnom poslaniku Neđi Jovanoviću. Prvi put mi se desilo poštovana gospodo da u mom ne toliko bogatom parlamentarnom iskustvu, ono traje godinu poslednjih ovih dana, prvi put mi se desilo da predlagač amandmana uputi reči zahvalnosti predlagaču zakona na tome što amandman nije prihvaćen. Poštovana gospodo, ja mislim stvarno da ovo treba da uđe, pa i vas gospodine Jovanoviću, vi ste rekli za vaš amandman. Druga stvar, ovde je ne samo gospodin Jovanović nego i gospođa Pilja, a ja mislim i gospodin Orlić i ostala gospoda, oni su zamerili na tome što ja kao neko ko nije pravnik učestvujem u političkoj instituciji u raspravi o pravnim pitanjima. Poštovana gospodo, dve dodatne stvari, Skupština je politička institucija, ovde svako od nas 250 ima pravo da raspravlja o svakoj tački dnevnog reda i o svakom pitanju, gospodine Jovanoviću. Mislim, da vi kao pravnik treba sada da se javite i da kažete – u pravu ste gospodine Pavićeviću. Druga stvar koju sam hteo da kažem, ja sam, mislim kao posvećen narodni poslanik, jedan savestan čovek konsultovao pravnike i to pravnike za koje je gospodin Selaković, za koje je gospodin Vučić rekao da su ugledni profesori prava, Vesnu Rakić Vodinelić. Pazite, na osnovu konsultacija sa uglednom profesorkom prava pripremio sve ove amandmane i obrazlažem ih, poštovana gospodo. Dakle, nije ovo samo iz glave jednog politikologa nego iz glave politikologa koji se konsultovao sa uglednim profesorima prava, gospodine Jovanoviću i gospodine Arsiću.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović.
Hvala predsedavajući. Znate, bez obzira što se politički nikada neću slagati ni sa Vesnom Rakić Vodinelić ni sa njenim suprugom Vladimirom Vodinelićem, zaista ih uvažavam kao vrhunske pravnike, ali ja sam ubeđen da oni nikada ovakve amandmane ne bi napisali. Zaista bih vas zamolio da njih ne degradirade na ovakav način, sa ovakvim amandmanima. Tako da ja razumem vašu potrebu, da ovo ovako sve svedete na neku politiku, ali znate ovde je potrebno malo i struka. Čini mi se da ste vi ovde najmanje struku konsultovali. Razumem, vi ćete u javnosti uvek reći ono po principu - usta moja hvalite me, mi smo se živi polomili da napravimo ovakav ili onakav zakon. Svi vaši amandmani su uglavnom da se promeni negde red reči ili da se negde stavi zarez ili tačka, retko koji amandman je zaista smislen i ima neku suštinu. Lepo je što vi sve ovo radite, ali znate ima jedna narodna poslovica – zaludan pop i jariće krsti. Tako da vi samo nastaviti ovako. Koliko god da se vi javljate, nama je drago zato što svaki put 5% glasova nama stavite na naš konto. Hvala vam puno.
Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Orlić.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Vrlo ću kratko s obzirom da predlagač amandmana očigledno gori od želje da čuje moje mišljenje, jer me je pomenuo par puta. Svakako da i ovaj amandman ne treba da bude prihvaćen, pogađate iz onih razloga zbog kojih sam predložio da se ne prihvati ni amandman po članu 7. Uvaženim kolegama predlagačima amandmana bih preporučio da posvećenost koju tako često pominju. Na neki način možemo zajednički da ga definišemo, da se fokusiraju ipak na iznošenje argumenata umesto što se fokusiraju na uporno ponavljanje jednog te istog. Mislim da bi to doprinelo raspravi, ne bi joj svakako odmagalo kako to imamo slučaj sada. Ukoliko nije do kraja jasno na šta mislim, evo nudim predlog, npr. od toga što će pročitati glasno prvu rečenicu mišljenja Vlade u odgovoru na amandman po članu 7. pa ćemo da vidimo da li smo se razumeli za početak. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović.
Hvala predsedavajući. Mislim da ste pravo na repliku trebali shodno Poslovniku da ispoštujete pre svega onoga što je usledilo nakon govora kolege Pavićevića. Stoga, moram da ukažem da pre svega mi ovde ne suprotstavljamo stavove sa uvaženom profesorkom i koleginicom Vodinelić, jer ona i nije ovde, ali zato možemo da sučelimo stavove sa nekim ko je te stavove izneo na način kako ih je izneo, a on sam zna kako ih je izneo. Ono što smo mi ovde pokušali da iznesemo jeste utemeljeno kako na procesnom pravu tako je utemeljeno i na činjenicama na kojima zasnivamo sve ono što je predmet i suština naših amandmana. Zbog toga, uvaženi ministre, još jednom zahvalnost cele poslaničke grupe SPS što niste prihvatili amandman gospodina Pavićevića.
Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Živković. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Marjan Rističević.
Gospodine predsedavajući ja sam mislio da ćemo prvo čuti predlagača. Ali, nema problema. Predlažem narodnim poslanicima da poslušaju mišljenja Vlade i da ne prihvate ovaj amandman, bez obzira što se radi o mom kolegi poljoprivredniku, moram reći da, ukoliko bi prihvatili ovaj amandman i reč predsednik suda zamenili prvostepenim sudijom morali bi onda da prihvatimo i amandmane na član 10,9, a čini mi se i na 8. tako da prihvatanjem ovog amandman i usvajanjem ovog amandmana ne bi se dobilo na kvalitetu Zakona, već naprotiv to bi iziskivalo niz drugih promena. Ovde je bilo reči i o posvećenosti, ja cenim „posvećenost“, pod znacima navoda, predlagača amandmana, ali o kvalitetu amandmana ne govori samo kvalitet predlagača, već je diskutabilna i posvećenost na koju se pozivaju predlagači amandman, dvojica poslanika. Dakle, posvećenost nije samo pisanje amandmana i nije samo obrazlaganje amandmana posvećenost. Dakle, posvećenost je i prisustvo i glasanje za svoje amandmane. O kvalitetu nečijih amandmana i valjanosti nečijih amandmana, najbolje govori činjenica o tome da li je predlagač prisustvovao glasanju o svojim amandmanima i da li je sam dovoljno ubeđen u svoj rad, da li je glasao za svoj amandman ili nije. Voljan sam da prihvatim sve amandmane koja su, pomenuta dvojica poslanika, predložila, ali pod uslovom da se utvrdi, da li su do sada glasali makar za 10% svojih amandmana i u toj situaciji, ja ću pozvati sve poslanike da dođu i da glasaju da se prihvate ovi amandmani. Ali, bojim se da to nije slučaj i mislim da nam oni koji tvrde da su posvećeni duguju izvinjenje zato što nam predlažu amandmane takve vrste, takvog kvaliteta da ni sami ne prisustvuju glasanju za svoje amandmane. Čak, ima amandmana za koje sam ja glasao, a oni nisu. S toga bih, želeo da mi dokaže predlagač amandmana da su prisustvovali glasanju o svojim amandmanima, makar u 10% slučajeva i ja ću, ne sa jednim rukom pritisnuti ovaj taster, nego sa dve ruke. U suprotnom, ja ću i o ovom amandmanu, kao neki vinilci samo vinokulirati. Hvala.
Reč ima podnosilac amandmana narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Amandman predlaže u tekstu da se član 11. stav 2. menja i da glasi: „istim rešenjem prvostepeni sudija određuje rok u kome je sudija u osnovnom postupku dužan da preduzme naložene procesne radnje, a koji ne može biti kraći od 15 dana, niti duže od četiri meseca, i primeren rok u kome ga sudija izveštava o preduzetim radnjama“. Ovim smo želeli da uskladimo sa izmenama koje su predložene amandmanima na član 7. i na član 5. U obrazloženju se kaže da se ne prihvata naš amandman, iz razloga navedenih za neprihvatanje amandmana narodnih poslanika Zorana Živkovića i Pavićevića na član 5. Predloga zakona i razloga navedenih za neprihvatanje amandman narodnog poslanika Pavićevića na član 7. ovog Predloga zakona. Tako da je obrazloženje je dosledno i sa onim što je Vlada rekla i za član 5. i za član 7. i za član 12, ali to ne znači da je nešto dobro. Mi smo uvereni da je rešenje koje smo ponudili bolje. Ako sam dobro pratio i ministar ovde prisutni, rekao da su to moguća rešenja, ali da ste se vi opredelila za neku drugu forumu i neku drugu logiku. Tako da ja potpuno razumem zašto se odbija ovaj amandman, ali to, naravno nikako ne znači da je on loš na bilo koji način. Vrlo interesantna logika kojom se vode poslanici o tome da su dobri đaci, pa pričaju kada dolaze u školu, kada glasaju, koliko dugo ostaju, da li su…
O amandmanu, molim vas
Ja odgovaram na ono što je jedan od prethodnih govornika rekao, tu koncentraciju koju posvećujete meni kada ja govorim, podelite malo i na neke druge poslanike. Dakle, ko nije završio dobro osnovnu školu, taj celog života hoće da bude dobar đak, ali to ne možete, ne stiče se mudrost godinama.
Zahvaljujem se gospodine Živkoviću, računao sam vam vreme koje sam vam oduzeo dok ste polemisali sa mnom. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, po amandmanu.
Slažem se da se mudrost ne stiče godinama. U izlaganju mog kolege prethodnika vidim da nekima idu samo godine. Ono što želim da kažem da postoji izreka, ne može vas uvrediti svako, nije svako dostojan pažnje koju na njega treba da obratite. Postoji i druga izreka…
Gospodine Rističeviću, molim vas po amandmanu.
Po amandmanu i govorim. Postoji druga izreka, a ona govori o kvalitetu amandmana i kaže: „iz zlih usta ne može drugo, nego zla reč izaći“… [[isključen mikrofon]]
Zahvaljujem gospodine Rističeviću. Hoćete po amandmanu da nastavite? Zatražite ponovo reč.
Vidim ja da tu ima blaga cenzurica, po amandmanu onoliko koliko je govorio i sam predlagač, ja sam već ovo, drugi put govorim po amandmanu mog kolege poljoprivrednika. Dakle, bio sam voljan da prihvatim ovaj amandman pod uslovom da mi se dokaže da je, za dosadašnje amandmane koje su podnosila dvojica predlagača ovih amandmana, da su sami predlagači glasali, makar 10% od podnetih amandmana da su prisustvovali glasanju na samo 10% amandmana koje su podneli. Bio sam voljan da pritisne taster sa dve ruke, jer to bi dovoljno govorilo o kvalitetu tih amandmana, ali očigledno da neko nema argumente i da ne mogu da mi dokažu da su glasali samo za 10% amandmana koje su podneli u ovoj Narodnoj skupštini. To govori ne samo o posvećenosti, to govori i o kvalitetu amandmana koje su podneli. Zato, ako predlagač nije ubeđen da je njegov amandman kvalitetan i ne glasa za njega, a kako onda mi drugi da budemo ubeđeni samo razgovorom sa njim da mi glasamo umesto njega, a da neko sedi kući i da piše amandmane i da ih podnosi, a sam ne glasa za njih. Ne prihvatljivo je u takvoj situaciji glasati za takvu vrstu amandmana, ako neko ko ih je podneo nije uveren u kvalitet svojih podnetih predloga zašto bi ja onda na reč njihovu bio uveren u to. Još nešto, nisam slušao baš celo obrazloženje predlagača, jer demokratija nije da kažeš sve što hoćeš, već da slušaš koga hoćeš i ne slušaš koga nećeš. Hvala.
Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dejan Nikolić, Goran Ćirić, Balša Božović, Dragan Šutanovac i Vesna Marjanović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, mr Aleksandra Jerkov i Ivan Jovanović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana potpredsedniče Narodne skupštine i predsedavajući današnjom sednicom gospodine Arsiću, poštovani ministre i poštovana gošćo i gosti iz Ministarstva, smatram da je reč koja najbolje opisuje i sadržinu našeg amandman na član 12. doslednost u borbi za izmenu sadržine člana 7. ovog Predloga zakona i budući da smo i u načelnoj raspravi ovde i to utemeljeno i stručno govorili i o sadržini ovoga Predloga zakona. Mislim da je važno, pre svega zbog narodnih poslanika, iz SNS koji nisu možda pročitali ni Predlog zakona, ni naše amandmane, ni obrazloženja, tu mislim i na gospodina Đukanovića, da podsetim šta je naš predlog sadržine ovog člana. U stavu 1. mi hoćemo da kažemo, da stranka podnosi prigovor sudu pred kojim se vodi postupak. U stavu 2. hoćemo da kažemo, postupak po prigovoru vodi sudija sa najdužim sudijskim stažem u sudu i mi isključujemo, ne računajući predsednika suda. Dalje, mandat tog sudije traje jednu godinu, po čijem isteku postoje nadležan sudija koji posle prvog sudije ima najduži sudijski staž u sudu, ne računajući predsednika suda, takođe sa mandatom od jedne godine i dalje na taj način. Za vreme trajanja mandata sudije, norma predviđena za osnovne postupke koje vodi smanjuje se za 30%, stav 3, poštovana gospodo, ovako bi trebalo da glasi po našem viđenju, a predlagač odbija naš amandman na član 12. pozivajući se na obrazloženje za odbijanje amandmana na član 7. Mi predlažemo na postupak po prigovoru shodno se primenjuje zakon kojim se uređuje vanparnični postupak. Poslednji stav 4, poštovana gospodo, treba da glasi -Sudija iz stava 2. ovog člana, u daljem tekstu prvostepeni sudija, dužan je da odluči o prigovoru u roku od dva meseca od dana prijema prigovora. Svi koji nisu pročitali, evo sadasu imali priliku da čuju šta je naš suštinski predlog. Hvala.
Pravo na repliku narodni poslanik Vladimir Đukanović. Izvolite.
Hvala. Znate, nikada se nije dogodilo da dođem u Skupštinu da nisam pročitao zakon, a dokaz da vi niste pročitali su upravo ovakvi amandmani, jer onaj ko je pročitao zakon i zaista se iskreno spremao ovakve amandmane nikada ne bi napisao i bilo bi ga lično sramota. Tako da, meni je žao samo jedne stvari, a to je što zaista uvaženu profesorku Vesnu Rakić Vodinelić diskreditujete time što kažete da vam je pomagala da pišete ove amandmane. Ja mislim da ste ženu toliko postideli da je ženu zaista prava sramota što ste je uopšte uzeli u usta i verujem da će se vrlo brzo isčlaniti iz vaše stranke. Hvala puno.
Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dejan Nikolić, Goran Ćirić, Balša Božović, Dragan Šutanovac i Vesna Marjanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Živković. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Naravno istrajaćemo u našoj pravednoj borbi za poboljšanje ovog zakona. U članu 12. stav 3. reči „predsedniku suda“ zamenjuju se rečima „prvostepenom sudiji“. U obrazloženju ovaj amandman je podnet kako bi se tekst amandmana na član 7. uskladio u pogledu definisanja cilja, a u odbijanju se kaže da se amandman ne prihvata iz razloga navedenih za ne prihvatanje amandmana narodnog poslanika Vladimira Pavićevića na član 7. Predloga zakona. Gospodin Pavićević je u neposrednom izlaganju pre ovog mog rekao šta je naša osnovna intencija u izmenama ovog zakona, odnosno amandmanima koji bi trebalo da ga učine boljim, a to je da se žalbe i proces odlučivanja upućuje ne prema predsedniku suda, koji ima neke druge poslove i neka ograničenja u vršenju tog posla, nego da se najstariji sudija te godine koji ima najviše godina i najviše staža, bude zadužen za odlučivanje po žalbama za suđenje u razumnom roku. To je, naravno, jedno moguće rešenje, rešenje koje nije ni u kakvoj suprotnosti sa bilo kojim zakonom, sa bilo kojim ustavnim rešenjem, sprovodljivo je, održivo je, i nije prihvaćeno u načelu. Ali, to ne znači da mi treba da odustanemo od toga da ubeđujemo i dalje, naravno pre svega, srpsku javnost, jer od vas smo digli ruke, nego građane i građanke Srbije da oni shvate šta je poenta tog dobrog rešenja. Naravno, još dvadesetak amandmana imamo i naravno da ćemo o svakom da diskutujemo, osim ako atmosfera u parlamentu ne bude takva da obesmišljava dalju diskusiju.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja i dalje insistiram na podatku da li su predlagači amandmana glasali makar 10% puta za svoje predloge. Ukoliko su to učinili ja ću da glasam i za ovaj predlog amandmana i za sve prethodne predloge. Ne može nikako predlagač amandmana da ubedi mene ako prethodno nije ubedio sebe da vredi glasati za sopstveni amandman. Kako onda mi da glasamo za nešto za koje sami predlagači neće da glasaju? Mislim, meni to izgleda malo komično, ali kada uzmemo da zasedanje košta, onda to izgleda i tragi-komično. Pravo je opozicije da predlaže amandmane kakve god hoće. Pravo je opozicije da obrazlaže amandmane kakve god hoće, ali ne mogu očekivati od nas da amandmane koje pišu kako god hoće i kako god hoće da glasaju za njih a da mi glasamo za njih, mada se i to dešavalo, možete da proverite. Dešavalo se da sam ja glasao za neke amandmane kolega, dvojice poslanika, a da oni uopšte nisu bili prisutni i više ne želim to da činim. Želim da budem ubeđen da su oni do sada glasali, makar za jedan od deset svojih amandmana, pošto su podneli, ne znam, hiljade i hiljade amandmana, želim da vidim tu statistiku, da mi pokažu da su oni posvećeni svojim amandmanima i da su prisustvovali glasanju. Ovako je to kao ona seljačka izreka koja glasi - Da ono je to vodenica koja klepeće na prazno. Dakle, to je takva izreka, ja se izvinjavam što sam je upotrebio. Međutim, druga primerenija izreka - Nama seljacima ne stoji; s obzirom da je nebitno da li će tužioci upisati predsednik suda višem tužiocu kad tužioc povredi pravo na suđenje u razumnom roku pa ću ja malo bolje braniti amandman nego sam predlagač jer on govori o sasvim nečemu drugome. Radi se o tome da predsednik suda kada tužilac povredi suđenje u razumnom roku višem tužiocu piše i traži od njega odgovarajuće mere. Pošto predlagač amandmana nije o tome govorio, evo da ja kažem da je za mene ne prihvatljivo da to radi sudija u osnovnom postupku, da sam ja i dalje za rešenje da to radi predsednik sudai na taj način sam doprineo da predlagač bude malo posvećeniji svoj amandmanu i baš bih voleo da ubuduće vidim predlagače amandmana koji podnose gomilu ovih amandmana, da se konačno založe i da glasaju za sopstvene amandmane. Hvala.
Na član 13. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dejan Nikolić, Goran Ćirić, Balša Božović, Dragan Šutanovac i Vesna Marjanović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Neđo Jovanović. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović.
Zahvaljujem se predsedavajući. Ovaj amandman je proistekao iz načelne rasprave koju smo vodili povodom Predloga zakona o kome raspravljamo kada smo dali, a i sada dajemo bezrezervnu podršku ovom zakonu, s tim što smatramo da je potrebno razmisliti i o nekim poboljšanjima u smislu intervencija koje činimo amandmanima, pa u tom smislu i amandman na član 13. u stavu 4. je upravo produkt onoga što smo istakli u načelnoj raspravi. U obrazloženju koje Vlada iznosi, odnosno ističe odbijanjem ovog našeg amandmana, kaže se da je pravo stranke zaštićeno činjenicom da je predviđena mogućnost, odnosno pravo žalbe ako predsednik suda o prigovoru ne odluči. U načelnoj raspravi smo istakli da ćutanje suda ne može biti žalbeni razlog jer nije sadržano u odredbama Zakona o parničnom postupku, nije sadržan i u ostalim procesnim zakonima. Žalba može da se izjavi, ali se izjavljuje na odluku suda. Ta odluka suda mora biti u pisanoj formi. Da li je to presuda ili rešenje, u svakom slučaju to je jedan procesno-pravni dokument koji mora ispunjavati sve one zakonom propisane elemente da bi bio validan procesno-pravni akt. Ono što je ovde uvedeno, uvedeno je da se žalba može izjaviti u slučaju ćutanja suda. Za ćutanje suda, odnosno neodlučivanje postoje drugi pravni mehanizmi sa kojima se borimo protiv ćutanja suda,odnosno neaktivnosti ili neefikasnosti, da ne upotrebimo neku težu kvalifikaciju koja u svakom slučaju nije pod pravnom terminologijom. Drago nam je u poslaničkoj grupi SPS zbog toga što su upravo zbog takvih nepostupanja, odnosno ćutanja ili neodlučivanja, pokrenuti disciplinski postupci od strane VSS protiv određenog broja sudija koji nisu radili svoj posao na način na koji su to po zakonu dužni da rade. Mi smo s toga u amandmanu predložili da bi se izbeglo bilo šta što podrazumeva mogućnost izjavljivanja žalbe na način koji nije procesno-pravno definisan u ostalim procesnim zakonima, da u tom slučaju stranka može izjaviti novi prigovor, pa bih zamolio da se taj naš predlog ovog amandmana još jednom razmotri. Hvala.
Na naziv odeljka 3. iznad člana 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković, Jovana Jovanović i Aida Ćorović. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, mr Aleksandra Jerkov i Ivan Jovanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine Arsiću, poštovani ministre Selakoviću i poštovani gosti iz Ministarstva pravde, ja sam podneo amandman i na član 14. ovoga Predloga zakona i veoma mi je žao što sam se, evo, uverio tokom ove rasprave danas da ima narodnih poslanika, kao što je, na primer, gospodin Đukanović, koji nisu pročitali ovaj Predlog zakona i koji nisu čitali čak ni amandmane koji su podneti na ovaj Predlog zakona, kao ni obrazloženja koje je pisao ministar Selaković ili neko iz njegovog tima. Zato ja mislim da je veoma važno da ovakve rasprave vodimo često kako bi oni narodni poslanici koji nisu posvećeni, koji ne čitaju, saznali za šta će to da glasaju u Danu za glasanje. Evo, ja bih hteo gospodine Arsiću da obavestim i narodne poslanike koji nisu čitali, pa i gospodina Đukanovića, da će glasajući u Danu za glasanje za predloženi Zakon za zaštitu pravo na suđenju u razumom roku, da će glasajući za taj Predlog zakona glasati i za jedan naš amandman koji je usvojen, koji je ministar Selaković usvojio, a to je amandman na član 24. Poštovana gospodo, to znači da je vredela rasprava. Jedan usvojeni amandman je vredan rasprave, poštovana gospodo, ja mislim, uz podsećanje da smo se ministar pravde i mi sa ove strane, ja mislim, usaglasili još u načelnoj raspravi da je ovakav Predlog zakona neophodan, da je on usklađen sa onim što je Nacionalna strategija reforme pravosuđa za period od 2013. do 2018. godine i da je važno da mi narodni poslanici učestvujemo u borbi protiv neopravdano dugog trajanja sudskog postupka kao jednog od vidova kršenja prava na pravično suđenje, poštovana gospodo i da se zna oko toga ovde postoji saglasnost. Hvala.
Na osnovu čega želite repliku, gospodine Đukanović? (Vladimir Đukanović, s mesta: Pomenuo me je.) Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović, replika.
Time što pokušavate meni nešto da nabacite više govori o vama i vašoj slabosti, a dokaz da ste potpuno nespremni ovde došli je upravo činjenica da od ovog visokoumnog amandmana koji ste ovde podneli niste rekli ni jednu jedinu reč u obrazloženju. To je najbolji dokaz da ne samo što ovaj zakon niste ni pročitali, nego da vas on uopšte i ne zanima. Zapravo, da vas zanima iz jednog drugog razloga, a to je da ovde pokušavate da pravite tiradu i cirkus. Ali dobro, mislim da građani Srbije to jako lepo vide. Samo nastavite ovako. Kada god se vi javite, nama rejting bar za 5% skoči. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Sonja Vlahović. Izvolite.
Hvala. Poštovani predsedavajući, javljam se po amandmanu koji je podneo kolega na član 14, uz obrazloženje da je ovaj amandman podneo kako bi tekst amandmana na član 7. stav 2. uskladio u pogledu definisanog cilja. Po svemu što je danas kolega rekao, očigledno je da njemu nije jasno šta mu je cilj. U Danu za glasanje neće glasati za ovaj amandman iz razloga što je članom 51. stav 1. Zakona o uređenju sudova propisano da predsednik suda predstavlja sud, rukovodi sudstvo upravo i odgovoran je za pravila i blagovremen rad suda, pa je rešenje iz člana 7. Predloga zakona u skladu sa tim ovlašćenjima predsednika suda. Istovremeno, stavom 2. istog člana Predloga zakona data je mogućnost predsedniku suda da godišnjim rasporedom poslova odredi jednog ili više sudija koji takođe mogu da vode postupak i da odlučuju o prigovorima, a radi ubrzavanja postupaka. S obzirom da se u rešenju o usvajanju prigovora ukazuje sudiji na razloga zbog kojih je povređeno pravo stranke na suđenje u razumnom roku i nalažu radnje koje delotvorno ubrzavaju postupak koji sudija vodi. Takvom odlukom se ne povećavaju prava predsednika suda, niti se utiče na drugi način na postupajućeg sudiju. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Živković. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Predlažemo da se u članu 14. stav 2. menja i glasi: „žalba može da se podnese i ako je prigovor usvojen, ali neposredni viši javni tužilac nije doneo obavezno uputstvo u roku od osam dana do dana prijema rešenja prvostepenog sudije, ako prvostepeni sudija ili neposredni viši javni tužilac nije naložio sudiji ili javnom tužiocu procesne radnje koje delotvorno ubrzavaju postupak, ili ako sudija ili javni tužilac nije preduzeo naložene procesne radnje u roku koji mu je određen“. Naravno da je i ovaj amandman usmeren ka tome i podnet je da bi se tekst amandmana na član 7. uskladio u pogledu definisanog cilja i ona reč zatim je po mom mišljenju suvišna, ali tu smo dobili obrazloženje ministra da su jezikoznalci rekli da to treba da bude tako, sa čim mogu da se složim, ali i ne moram. Potpuno je irelevantno da li neke kolege poslanici čitaju zakone, jer čitanje je samo jedan deo procesa saznanja. Treba i razumeti to što se čita. Ako postoji neka teza o povećanju od 5% nečega kada mi govorimo, možda se to odnosi na telesnu težinu, možda se odnosi na neku drugu osobinu, ali teško da može da se odnosi na nivo rejtinga bilo koje stranke, pa makar to bila i vladajuća stranka. Vi jako dobro čujete, očigledno, šta ja pričam, tako da nema potrebe da vam ponavljam.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović, po amandmanu.
Hvala. Pa, dobro. Eto, ja verujem da ste vi ovom šalom nasmejali gospodina Pavićevića kao jedinog člana vaše stranke, ali moram da priznam da mi je drago što se ovako javljate. Vi pokazujete koliko ste vi slabi i zapravo da nemate nikakav agrument osim da nekog uvredite. Verujem da vas dvojica, ovako ste vrlo aktivni na tviteru, imate jedno 50 profila sa kojih na različite načine vređate ljude, ali to je vaš problem i vaš vid političke komunikacije i vid političke borbe. Mislim da građani Srbije to jako dobro vide i ja navijam da se vi što češće javljate, zaista navijam, jer blago vlasti sa opozicijom kao što ste vi. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Živković, replika.
Prethodni govornik uopšte nije govorio o amandmanu, a ne znam kako se prepoznao u onome što sam ja govorio. To je verovatno njegov problem. Verovatno mi je neko dobacivao sa strane, neko ko jako dobro čuje. Ali, ja mislim da je to loš običaj. Mi se stvarno trudimo, i gospodin Pavićević i ja, ma koliko smo malobrojni u ovom trenutku, makar bili i jedini članovi te stranke, ali je jako čudno da jednu veliku stranku, koja je potpuno po svojoj veličini nadmašila sve dosadašnje, bar po mišljenju njenih funkcionera, zašto se plašite jedne male stranke koja ima dva člana? To je jako interesantna stvar. Ja mislim da je vaš strah opravdan. To je jedini dobar zaključak koji ste doneli danas. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, pravo na repliku kao šef poslaničke grupe.
Ja znam da bi neko voleo da se ljudi u Srbiji plaše. Ja znam da bi neko voleo da preuzme ulogu na koju nema pravo. Ja znam da bi neko voleo da uzme ulogu Boga, ali to je već za neke druge ljude i za neke druge specijalnosti. Ako se nekoga plašim, plašim se jedino Gospoda Boga i nikoga više, a što se tiče ovozemaljskog, plašim se nestabilnosti. Nestabilnosti koju su prizivali za vreme izborne kampanje ti i takvi, koji su rekli – ako ne glasate za nas, znate biće ukrajinski scenario, kao da im je malo razbijanja i ratova i rušenja i gradova i naše države. Nestabilnosti koju unose i u ovaj parlament ovakvim neodgovornim izjavama. Izjavama od malopre da je dobro vreme iz marta 2003. godine. To su izjave od kojih se svaki normalan, pristojan čovek u Srbiji, u najmanju ruku, sablažnjava i gadi. Inače, strah od političke stranke, od dva, 202 ili ma kolko članova, ne treba niko da ima strah u Srbiji ni od SNS, niti SNS ima strah od bilo koga. Mi smo valjda zemlja u kojoj jedino i treba da se plašimo Gospoda Boga i nikoga više, a onaj ko želi da preuzme i tu ulogu, e to je već za neke druge specijalnosti.
Zahvaljujem. (Zoran Babić, s mesta: Nisam obukao bundu.) Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović, replika.
Znate kako, kada vi nekoga napadnete zaista može samo čestit čovek da se prepozna, jer od takvog kao što ste vi pohvala je dobiti napad. Što se tiče tog straha, ne – mi želimo vas da podstaknemo da se što više javljate, jer vi ste najbolja moguća opozicija, mi želimo vas da gajimo, kako ne shvatate? Meni je drago što ste vi ovde preuzeli potpuno ulogu Demokratske stranke koje nema ovde. Valjda se i oni stide vas, ali kako god, uvaženi kolega, ja ću uvek navijati da vam se da reč, pa da pričate što više, jer građani Srbije to dobro prepoznaju i na izborima umeju da ocene. Vi ste tu gde jeste. Mi ćemo vas gajiti i uvažavati, a mi ćemo, hvala Bogu, uz ovakvu opoziciju sigurno još jedno dva mandata, brat – bratu, biti na vlasti. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Zoran Živković, replika.
O tome ko će koliko dugo biti na vlasti će naravno odlučivati građani Srbije, kao što su odlučili i pre godinu dana i to je njihovo legitimno pravo. Kako glasaju, tako će i biti i tu nema nikakve sumnje. To je potpuno jasno kao dan. Stvarno ja retko dajem sebi tu slobodu da gubim vreme da komuniciram sa ljudima koji stvarno nemaju šta da kažu. Danas je taj neki poseban dan da dajem sebi malo oduška i u tom smislu, tako da uvrede koje se iznose svakodnevno, svuda gde se to može, su deo nekog sistema, koji ste vi očigledno, kao stranka, osmislili u cilju da što duže budete na vlasti. To je isto legitimno sa strane SNS, ali to nije suština postojanja vlasti u jednoj državi. Suština postojanja vlasti u jednoj državi je da građanima bude bolje, a ne da maltretirate opoziciju ili ombudsmana ili bilo koga drugoga ko sme da razmišlja, ko je shvatio odavno da je pao Berlinski zid, ko nema ništa protiv da politička korektnost opstaje i van socijalizma, ko se ne plaši da kada izgubi ličnu kartu to prijavi nadležnom organu, a ne da mu se desi da se osnivaju firme za pranje para u njegovo ime. Znači, sve su to stvari koje su potpuno normalne u jednoj normalnoj zemlji. To tako treba da bude. Čuo sam da je neko rekao da nije obukao bundu. Lepo je što je to rekao, jer inače izgleda kao da jeste.
Po kom osnovu, gospodine Đukanoviću? (Vladimir Đukanović: Replika.) Nije vas u lošem kontekstu, ni u jednom delu, pomenuo. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, po amandmanu.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, ja sam se stvarno poplašio, ne zbog sebe već zbog drugih. Znam kako je vlast vršio moj kolega poljoprivrednik. Njegov stranački kolega se ovde zalagao za pravo na pravično suđenje. Da li u ta prava, ministre pravde, spada i pritvor od dva meseca bez prava na advokata i to za 12.000 ljudi? Za sebe se ne plašim, plašim se za druge. Nema veće kazne za Srbiju nego da se moj kolega poljoprivrednik, u pokušaju, doduše domogne ponovo mesta koje zauzima. Srbija je stvarno velika zemlja, kada uzmemo u obzir kakvog je premijera istrpela. Tu govorim pre svega o onome o čemu sam već pitao ministra. Da li je pravo na pravično suđenje normalno i garantovano, ako vas neko gurne u pritvor, 12.000 ljudi, bez prava na advokata od dva meseca? Mislim da tu više pretpostavki za pravično suđenje nije bilo. Licemerno je, hipokrizija je govoriti o pravu na pravično suđenje i suđenje u razumnom roku i podnositi amandmane, a kada vršite vlast ubacite 12.000 ljudi u pritvor. Da li je pravo na pravično suđenje da tražite političku pozadinu ubistva premijera samo sa strane opozicije, a da pri tome ne vidite politiku pozadinu da vam je potpredsednik Vlade bio rado viđen gost u Šilerovoj kod lica koja su osumnjičena i osuđena za ubistvo premijera? Šta je pravo na pravično suđenje? Šta je licemerje? Šta je hipokrizija? Neka odluče narodni poslanici i građani koje predstavljamo. Ja se ne plašim. Da sam se vrabaca bojao, postoji izreka, žito ne bi sejao, a praćku bi nosio u džepu. Ne pada mi na pamet da se bojim nekoga, bez obzira koliko misli da je veliki. Nisam se bojao ni u ono vreme, kada je zauzimao najvažniju poziciju, da otkažem glas takvoj vrsti vlasti koja je bila za pravo na pravično suđenje tako što je 12.000 građana sopstvene države bacila u pritvor bez prava na advokata. Ovde se u amandmanu samo reči „predsednik suda“ menja sa dve reči „prvostepeni sudija. Predlažem da se taj amandman ne prihvati. Može moj kolega poljoprivrednik da radi šta hoće. Mi smo za ovo vreme, dok su oni predlagali amandmane za koje neće glasati, mogli svršiti neki pametniji posao, mogli smo isprskati neki vinograd. Ne mislim uprskati, nego isprskati. Mogli smo pelcovati neke kokoške u okolini Niša, u Gadžinom Hanu. Mogli smo prisustvovati drugom danu slave u selu gde moj prethodni kolega ne sme ni da uđe. To neki ljudi znaju. Mnogo pametnijeg posla smo mogli svršiti dok smo raspravljali o amandmanima za koje ni predlagač neće glasati. Ja se ne bojim. On o meni može misliti, ali me ne može uplašiti. On o meni može misliti i govoriti šta hoće. On je ombudsman koga spominje. Ima stara narodna izreka – boli mačku briga šta miševi o njoj misle.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović, po amandmanu.
Šteta što, kao nekada neki mangupi, koji tako kažu, pa onda pobegnu, nije nam tu onaj ko je obrazlagao amandman, ali da li će tu biti „predsednik suda“ ili „prvostepeni sudija“ potpuno je nebitno za onoga koji priča o uvredama. Sam je koristio ovde termine – ološu, đubre, itd, a vidimo da voli drugima da to prebacuje. No, veoma je važno, gospodine Arsiću, vezano za ovaj amandman, potpuno je nebitno da li će stajati predsednik suda ili prvostepeni sudija, posebno onima koji kažu da politička stranka, koja je na vlasti, može da opstane time što vređa opoziciju. Ja ću, naravno, 100 puta to naglasiti, ne da nikoga ne želimo da vređamo, naprotiv, ovakvu opoziciju ćemo doživotno gajiti. Hvala.
Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik Neđo Jovanović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Milan Petrić.
U okviru člana 15. u st. 1, 2. i 3. predlažemo da se umesto reči: „osam“, zameni rečju: „petnaest“. Obzirom da se ovaj zakon poziva na Zakon o vanparničnom postupku, kao dopunski zakon u pogledu pravila koji se reguliše postupanjem po prigovorima i žalbama u ovom zakonu, pa kako je u Zakonu o vanparničnom postupku rok od 15 dana za žalbu predviđen, pravično je i procesno logično odrediti isti rok i u ovom zakonu za izjavljivanje žalbe, tj. ostaviti dovoljno vremena da se pravno neuka stranka nađe advokata ili pravnu pomoć. Doduše, stranka, ako smatra, može i smanjiti taj rok, tako da to nije nepotrebno odugovlačenje. Suština je da neka neuka stranka ima dovoljno vremena da se snađe u pravnom protokolu sa kojim se pretpostavljam, prvi put u svojoj istoriji susreće. Hvala.
Na član 15. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, mr Aleksandra Jerkov i Ivan Jović. Da li neko želi reč? Na član 15. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i mr Dejan Čapo. Da li neko želi reč? Na član 15. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče gospodine Arsiću, poštovani ministre Selakoviću i poštovani gosti iz Ministarstva pravde. Amandman na član 15. koji smo zajedno podneli narodni poslanik Zoran Živković i ja, je jedan od 35 podnetih amandmana, ali nažalost, ne i onaj amandman koji je usvojen. Ovde bi hteo vreme kojim raspolažem da usmerim ka jednoj napomeni, pre svega ministru Selakoviću koje se ponovo tiče obrazloženja zbog čega jedan amandman nije prihvaćen ovde. Ponovo se kao argument za ne prihvatanje amandmana koristi termin – celishodnost. Poštovana gospodo, u redu, ja sam razumeo, možda je bilo kratko vreme za obrazlaganjem itd, ali ako ni zbog čega drugog a ono zbog ove naše parlamentarne istorije, neko će da istražuje ovo što se istražuje danas. Evo kada je bila rasprava o projektu i izgradnji „Beograd na vodi“ ovde, ja sam sedeo gore u biblioteci, čitao stenografske beleške, šta tu sve nije moglo da se nađe poštovana gospodo. I žao mi je što ono što je ostalo u beleškama nije sadržalo nekakva precizna određenja oko nekih predloga ili rasprava o ugovorima i neki istraživač koji dođe za godinu, 10 godina ili 100 godina, kada bude istraživao kako su obrazlagana ne prihvatanja amandmana i kada vidi da je jedan narodni poslanik, apsolutno precizno, obrazložio zašto je neophodno da se u stavu 3. menja tačka 1. člana 15. onda ja mislim, nije red da stoji u obrazloženju odbijanja – pa evo ovo je što mi smatramo celishodno. Pa pretpostavka je da neko smatra da je celishodno, ali je veoma važno da se pažljivo, konkretno, detaljno obrazloži zašto neko misli da je jedno celishodnije od onoga drugoga. Tada stvaramo uslove gospodine Arsiću, da i naša rasprava, u našoj narednoj skupštini bude veoma, veoma kvalitetna, što treba da bude cilj svih nas ja mislim. Hvala vam.
Gospodine Pavićeviću, džabe me prozivate, dok predsedavam, ne mogu da vam odgovaram. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković.
Hvala uvaženi predsedavajući, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, predlažem da se ne prihvati navedeni amandman, dakle, amandman na član 15. ovog zakona, iz istih onih razloga koje je Vlada dostavila u svom obrazloženju, zapravo u svom mišljenju. Ono što je posebno problematično, to je pozivanje predlagača ovog amandmana, celodnevno već pozivanje, kako je Vlada prihvatila jedan njihov amandman, od 35 ili 36, i to non-stop pominjete, ceo dan nam to ovde iznosi, kako je Vlada prihvatila jedan njihov amandman. Evo ja mu čestitam na tom jednom amandmanu, ali moram da ga podsetim na narodnu poslovicu, odnosno izreku da jedna lasta ne čini proleće. Tako da taj jedan amandman koji je prihvaćen, ne znači da ste vi napisali dobre amandmane. S druge strane, isto tako dva člana jedne streke ne čine stranku, i ne znači da je to stranka. Stranka da bi postojala mora da ima program, organizaciju, ideologiju, ideju. Ja to nisam, na žalost, primetio kod toga što oni nazivaju strankom. Hvala vam i pozivam vas da odbijemo ovaj amandman.
Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Neđo Jovanović. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović.
Hvala vam predsedavajući. Ovim amandmanom smo intervenisali samo kako bi se tekst zakona upodobio sa procesnim zakonima kao što su Zakon o parničnom postupku, krivičnom postupku i ostali procesni zakoni. Zašto? Zbog toga što i ustaljena sudska praksa i ono što je iznedrio bilo koji zakon kao obaveznost, odnosno imperativnu normu, jeste da se žalba podnosi neposredno višoj sudskoj instanci. U predlogu zakona je navedeno da se žalba podnosi predsedniku suda koji je odlučivao o prigovoru. To bi sa stanovišta sudske prakse iz procesnog prava naglašavalo da o toj žalbi odlučuje upravo prvostepeni organ, odnosno predsednik suda koji je odlučivao o prigovoru. Mi smo amandmanom intervenisali tražeći da se preformuliše ova odredba tako da glasi da se žalba podnosi neposredno višem sudu, a preko predsednika suda koji je odlučivao o prigovoru, što u ostalom u svakoj presudi i piše da o žalbi odlučuje predsednik neposredno višeg suda. Ako se postupak zbog povrede prava na suđenje u razumnom roku vodi pred VKS, žalba se podnosi VKS i žalbi odlučuje veće od tri sudije VKS. Predsednik neposrednog višeg suda može godišnjim rasporedom poslova odrediti jednog ili više sudija koji će pored njega odlučivati o žalbama. Dakle, intervencija je vrlo mala, uvaženi ministre i ona se odnosi na samo nešto što je potpuno primenjeno u sudskoj praksi procesnog prava, što nigde drugačije u praksi procesnog prava nije regulisano i zaista ne postoji ni jedan razlog da se ovaj amandman ne prihvati, imajući u vidu ono što sam sada već istakao. Hvala.
Na član 16. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković, Jovana Jovanović i Aida Ćorović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 16. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, mr Aleksandra Jerkov i Ivan Jovanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Pavićević. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo, narodni poslanici, poštovani gospodine Arsiću, ministre Selakoviću i poštovani gosti iz Ministarstva pravde, konačno je jedan narodni poslanik povodom naše amandmanske rasprave, gospodin Marković čestitao opoziciji na tome što je usvojen jedan amandman, doduše uz jednu poruku, da jedna lasta ne čini proleće. Ali, poštovana gospodo, ima i druga izreka, jedan, ali vredan. Zamislite u fudbalu kada se postigne gol i da ne bude drugih golova. To je velika pobeda poštovana gospodo i za mene je svaki prihvaćeni amandman u čijem pisanju ja učestvujem velika pobeda. Ne samo moja nego i našeg zakonodavnog tela i građana Republike Srbije zato što zakoni važe za sve. Oni su opšti poštovana gospodo i ja mislim da ovde treba to da se zna. Žao mi je i što povodom naše amandmanske rasprave gospodin Marković nije imao malo više pohvala i čestitki za delovanje NS, zato što je NS jedna savremena politička stranka, evropska koja sledi sve bitne elemente savremenog razumevanja politike. Evo i da kažem, kada već imam priliku, šta znači savremeno razumevanje politike? Savremena politika poštovana gospodo, podrazumeva organizovanje, upravljanje i osmišljavanje zajedničkog života ljudi na određenoj teritoriji uz pristanak ljudi koji tu žive. Sva tri elementa NS poštuje, a posebno onaj element koji se tiče osmišljavanja zajedničkog života. To osmišljavanje podrazumeva stalni rad na pripremi amandman poštovana gospodo, stalni rad na pripremi predloga za izmene pojedinih politika u pojedinim oblastima. Tako da mi imamo i predlog ekonomske transformacije i transformacije sistema obrazovanja u Srbiji i reforme pravosuđa poštovana gospodo. Ja mislim takođe da i to treba ovde da se ceni. Hvala gospodine Arsiću.
Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Orlić.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. S obzirom da smo na amandmanu na član 16. istih predlagača, a ja sam u međuvremenu bio strpljiv, pa sam sačekao par amandmana da vidim da li će možda biti pozitivnog odgovora na moj poziv da predlagač glasno pročita prvu rečenicu odgovora Vlade u mišljenju na amandman istih predlagača na član 7. Međutim, delovalo mi je da izgleda predlagač ima neki problem sa tom idejom. Pretpostavljam zbog čega. Zbog toga što se u toj rečenici vidi sav nedostatak osnova za onu ideju koju zastupa čitavog dana. To je u međuvremenu, uz jedan odnos koji je za svaku pohvalu, odnos nesebične kolegijalnosti, umesto predlagača ovog amandmana učinila koleginica Vlahović. Pa, pošto smo ga ipak u međuvremenu čuli, iako možda nije bilo hrabrosti od onoga ko je to trebao da uradi lično, pozvao bih da u raspravi po amandmanima malo kasnije zajednički prokomentarišemo šta smo to čuli. Hvala.
Hvala. Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Živković. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 16. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dejan Nikolić, Goran Ćirić, Balša Božović, Dragan Šutanovac i Vesna Marjanović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Neđo Jovanović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine Arsiću, poštovani ministre Selakoviću, vidim jedan smeh ovde, pa i ja reagujem. Poštovani gosti iz Ministarstva pravde, ja sam podneo amandman i na član 17. ovog predloga zakona i primetio sam da je gospodin Orlić, gospodine Arsiću, jedan od retkih poslanika SNS-a koji zaista čita predloge zakona, i to čini mi se u celosti. On pažljivo prati i meni je uredu da raspravljamo i na način koji predlaže gospodin Orlić ovde o našim amandmanima. Povodom amandmana na član 17. moram da kažem dve stvari. Prvo, mnogo je pitanja, gospodine Arsiću, da prenesete i gospodinu Orliću. Ja pokušavam da odgovorim na sva pitanja koja su postavili narodni poslanici SNS-a, i gospodin Orlić, i gospođa Vlahović, i gospodin Marković, i gospodin Martinović, i gospodin Babić, a i vi, gospodine Arsiću. Vidite koliko je to mnogo pitanja povodom naših amandmana. I, ako se desi, poštovana gospodo, da ja nekada i zaboravim da odgovorim na neka od pitanja povodom rasprave o jednom, molim vas da isto postupite kao gospodin Orlić, da me upozorite i da me podsetite na to da nisam odgovorio na jedno od postavljenih pitanja. Ja ću, naravno, tokom naše rasprave danas ovde da odgovorim i na ta pitanja. Druga stvar, gospodine Arsiću, vama da kažem. Vi kažete meni da uzalud ja pominjem vas, jer dok predsedavate sednicom Narodne skupštine nemate pravo, odnosno mogućnost, vi ste rekli, da učestvujete u raspravi. E pa imate mogućnost, gospodine Arsiću. Član 100. Poslovnika, evo, da podsetim sve narodne poslanike, a i vas, obezbeđuje i vama i kada predsedavate sednicom da učestvujete i u amandmanskoj raspravi. Član 100. glasi – predsednik Narodne skupštine, u ovom slučaju predsedavajući gospodin Arsić, gospodo, kada predsedava sednici Narodne skupštine, ako želi da učestvuje u pretresu prepušta predsedavanje jednom od potpredsednika Narodne skupštine. Iskoristite tu mogućnost, gospodine Arsiću, da raspravljamo ovde u Narodnoj skupštini. Hvala vam.
Zahvaljujem, gospodine Pavićeviću. Sve ću od reči do reči da prenesem gospodinu Orliću. Sve što ste rekli u svom izlaganju preneću mu. Bolje je da ne silazim dole. Videli ste šta se desilo pre par sati. Znači, čim sam počeo da se ponašam kao poslanik iz poslaničke klupe, morala je da dođe predsednik Narodne skupštine Maja Gojković i da prekine sednicu da bi vas zaštitila. Prema tome, bolje da ostanem da predsedavam. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, predlažem da se ne prihvati ni ovaj amandman, amandman na član 17, gde je predviđeno da se reči: „predsednik neposredno višeg suda“ zamenjuju rečima: „drugostepeni sudija“. Pridružujem se Vladi Republike Srbije u svom mišljenju kojim predlaže da odbijemo ovaj amandman, ali bih želeo samo u jednoj rečenici da razrešimo nedoumicu oko delovanja stranke uvaženog prethodnog govornika. Dakle, mi nismo protiv toga da deluje vaša stranka. Pridružujem se onome što je gospodin Đukanović malopre rekao. Dakle, mi smo srećni kada vi kao stranka delujete, jer vaše političko delovanje nama diže rejting i procenat. Hvala vam.
Na član 17. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, mr Aleksandra Jerkov i Ivan Jovanović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Živković. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Živković. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre, poštovani gosti, evo još jednog razloga zašto ne treba prihvatiti ovaj amandman. Dakle, sam predlagač, sem što neće doći na glasanje, ubeđen sam, kao i do sada u 99% slučajeva, verujem da ga sada nema ni da obrazloži svoj amandman, a mi bi trebali to da prihvatimo. Kao i u drugim amandmanima, i ovde se traži da se reči: „predsednik suda“ menjaju rečima: „prvostepeni sudija“. S obzirom da se radi o mom kolegi poljoprivredniku u pokušaju, ja makar solidarno moram da branim njegov amandman, ali smatram da to ne treba prihvatiti, da je on to doneo u pauzama poljoprivrednih radova i da nije ima vremena da razmisli da je ipak predsednik suda kvalifikovaniji da to uradi od prvostepenog sudije. Voljan sam da obrazložim njegov amandman, šta je on u stvari želeo, a zašto ja kao drugi poljoprivrednik mislim da je on to eventualno uradio u nekoj iznudici između dve faze poljoprivrednih radova, pa ne treba prihvatati taj amandman zato što mislim da je ipak rešenje koje je predložila Vlada malo bolje. Ukoliko bi usvojili ovaj amandman, ja moram da upozorim da je moj kolega bio malo neoprezan, morali bi onda da menjamo i članove 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16. i 17. Mislim da nije uputno da zbog jednog amandmana menjamo sve ove druge, zato što ukoliko se ovde reči: „predsednik suda“ zamene rečima: „prvostepeni sudija“, onda bi sve one nadležnosti koje su u ranijim članovima predviđene za predsednika suda bile veoma čudne jer bi se preplitale i odjednom bi na kraju došlo do toga da o onome što je odlučivao predsednik suda mora da odlučuje prvostepeni sudija. To su razlozi zbog kojih sam ja mislio da to ne treba prihvatiti. Sada sam dobio poruku iz sela Čagrovac, to je Gadžin Han, a tu sam istu poruku dobio od njegovih sugrađana koji su poželeli da ga vide i da im ono obrazloži taj amandman – pravo na suđenje u razumnom roku, predsednik suda, prvostepeni sudija. Oni su veoma željni, dugo godina ga već nisu videli, a obratili su mi se i građani sela Pukovac i rekli – što mlatite praznu slamu, prenesite svom kolegi poljoprivredniku da kokoške opet iziskuju neko pelcovanje, iziskuju novi beli mantil, pa stoga mislim da se možda uputio da uradi taj koristan posao i zato mu čestitam. Hvala.
Na član 18. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković, Jovana Jovanović i Aida Ćorović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima najaktivniji poslanik u ovom sazivu Skupštine, poštovani gospodin dr Vladimir Pavićević. Izvolite.
Poštovani gospodine Arsiću, hvala vam na preciznoj i tačnoj najavi, ja mislim, i primerenoj. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre Selakoviću, poštovana gošćo, gospođo Kuburović i poštovani gosti iz Ministarstva pravde, ja sam podneo amandman i na član 18. ovog predloga zakona i da obavestim narodne poslanike koji su u kontaktu sa građanima, da se i u našoj kancelariji ovde u Skupštini usijao telefon. Saradnica Ivana se javlja na svaki poziv. Građani i građanke poručuju – narodni poslanici Nove stranke samo nastavite tako. Samo nastavite tako. Pripremajte amandmane, analizirajte, tumačite zakone, pokušavajte da ono što su predlozi zakona koji dolaze u Skupštinu Republike Srbije budu sadržinski sve bolji. Mi gospodine Arsiću, vidim da sada i vi to prepoznajete upravo to ovde radimo. Moram samo povodom ovog amandmana na član 18. Predloga zakona da kažem nešto i gospodinu Markoviću koji je saopštio da nema ništa protiv Nove stranke, pa naravno da nema ništa, on je ovde i čestitao na usvojenom amandmanu, ali to nije ovaj amandman na član 18, to će biti amandman na član 24, ali moram da kažem radi matematike gospodinu Markoviću. Ne možemo svi ovde da rastemo po 5%. Mi smo se juče ovde dogovorili oko toga da prihvatamo nešto što je statistika. Statistika kaže da je ovih godinu dana 5% predloženih amandmana Nove stranke usvojeno poštovana gospodo. Ja sam zaključio ako svake godine budemo imali po 5%, to će za tri godine biti ukupno 20% ako to pretočimo u izbornu volju građana za Novu stranku. Dvadeset procenata podrške za Novu stranku na izborima. Ne može da znači dodatne procente za Srpsku naprednu stranku, jer mi smo protivnici, poštovana gospodo. To nužno znači pad Srpske napredne stranke, procenat po procenat, pet po pet procenata, gospodine Markoviću. Hvala.
Ta računica kolega Pavićeviću nije vam dobra, verujte mi. Morate da naučite da se procenti ne sabiraju iz godine u godinu, nego se računa ukupan broj procenata usvojenih amandmana za čitav ovaj statistički period i ja mislim da biste bili jako srećni ako dostignete tih 5% na glasanju. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Orlić. Izvolite.
Zahvaljujem. Hteo sam zapravo javno da se zahvalim vama gospodine predsedavajući na poruci koju ste mi preneli. Moram da priznam nisam do kraja razumeo da li je moguće da uz dvominutno obrazloženje zašto je neko nešto zaboravio, mi nismo dobili odgovor na pitanje hoću li ja čuti odgovor na svoje pitanje ili neću. Zato bih vam ipak predložio da prenesete moje pozdrave nazad uvaženom kolegi predlagaču i da mu kažete ako ne bude skupio hrabrosti da mi odgovori na pitanje, ja ću biti prinuđen da zamolim koleginicu Vlahović da mu opet pritekne u pomoć. Dok to ne čujem, amandman da se odbije. Hvala.
Prenećemo gospodinu Pavićeviću. Na član 19. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici Narodne skupštine Republike Srbije, poštovani gospodine Arsiću, malo vam zameram što nisam imao najavu kao povodom prethodnog amandmana ili možda još malo primereniju i precizniju i bolju gospodine Arsiću. Poštovani ministre Selakoviću, poštovana gošćo iz Ministarstva pravde gospođo Kuburović i poštovani gosti iz Ministarstva, dve stvari želim da kažem povodom amandmana na ovaj član Predloga zakona. Najpre, moram gospodinu Orliću koji se požalio malopre ovde da dugo čeka odgovor na pitanje da mu preporučim da zaista to pitanje prenese gospođi Vlahović, narodnoj poslanici u Narodnoj skupštini, da ona postavi to pitanje, jer ću ja svakako radije na pitanje odgovoriti narodnoj poslanici gospođi Vlahović. Ja vidim da gospođa Vlahović prihvata ovo kao jednu vrstu komplimenta, jedne posebne pažnje prema jednoj našoj koleginici ovde, poštovana gospodo. Druga stvar koju ovde moram da kažem vama gospodine Arsiću i pravo da vam kažem, da vas malo izazovem na jednu raspravu, da iskoristite onu mogućnost i pravo iz člana 100. Poslovnika, pa da debatujemo i ovim amandmanima. Drago mi je, što ste vi sa mesta predsedavajućeg ovde prihvatili da je Nova stranka već na 5% podrške biračkog tela, gospodine Arsiću, a ja se nadam da će ona moja računica koja Novu stranku, na narednim parlamentarnim izborima vodi i do 20%, biti tačna gospodine Arsiću. Žao mi je što je gospodin Selaković odlučio da prihvatanjem samo jednog amandmana stvori jednu prepreku za taj uspeh, ali se nadam da ćemo u daljim raspravama, poštovana gospodo, već od narednog utorka, za kada je zakazana nova sednica Narodne skupštine, a na toj sednici i Zakon o udžbenicima, za koji sam se i te kako pripremio ovde, da će broj tih amandmana biti uvećan, pa i taj procenat podrške na izborima, poštovani gospodine Arsiću. Hvala.
Zahvaljujem kolega Pavićeviću. Naš narod kaže nada poslednja umire. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, niste u pravu. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre, dragi gosti, gospodine predsedniče, predsedavajući niste u pravu. Ima poslovica nada umire poslednja, nije tačno. Ipak poslednji umire njen vlasnik. Tek toliko da postoji i ta neka druga izreka. Naravno da sam ja za to da se ne prihvati ovaj amandman s obzirom da sam već iznosio argumentaciju za to, kada predlagači amandmana smatraju da je kvalitet njihovih amandmana veoma sumnjiv, kada nisu voljni da glasaju za sopstvene predloge. Kada to nisu učinili ni u procentu 10% glasanja za sopstvene amandmane, a kako mi onda da glasamo za amandmane i da verujemo u šta i oni sami ne veruju. To su argumenti koje sam već upotrebio nekoliko puta u vezi ovih amandmana zato što su u svim tim amandmanima neke kozmetičke promene, tipa promene jedne reči ili tako dalje, što suštinski ništa ne znači. Ono što stalno zvone telefoni i ono što su me sada upozorile kolege, na usijanje nečijih telefona. Da su me građani, ne sada samo iz ona dva sela, Pupovac i Čabrovac, sada iz svih sela me upozoravaju, s obzirom da svi koji plaćaju porez i svi oni koji pune budžet Republike Srbije su sve nas zamolili, a posebno vas gospodine ministre i gospodine predsedavajući, da se dobro pazite od ovih usijanih telefona. Oni na tim svojim usijanim telefonima i svojom topolom ljubavlju prema ovoj Skupštini ponovo ne zapale ovaj visoki dom. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Sonja Vlahović. Izvolite.
Hvala poštovani predsedavajući, samo bih za kolegu Pavićevića, molim vas, ako možete da mu prenesete, s obzirom da mu je kolega Orlić rekao, pomoć moja ne u vidu pitanja nego u vidu odgovora. Tako da ću ja za sva neprihvatanja vaših amandmana pročitati obrazloženje koje je dala Vlada. Znači, samo prvu rečenicu, kako je moj kolega Orlić rekao – amandman se ne prihvata iz razloga što je članom 51. stav 1. Zakona o uređenju sudova propisano da predsednik suda predstavlja sud, rukovodi sudskom upravom i odgovoran je za pravilan i blagovremen rad suda. Rešenjem iz člana 7. Predloga zakona i u skladu sa tim ovlašćenjima predsednika suda, tako da se nadam da je kolega Pavićević shvatio. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 19. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Živković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 19. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dejan Nikolić, Goran Ćirić, Balša Božović, Dragan Šutanovac i Vesna Marjanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 20. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković, Jovana Jovanović i Aida Ćorović. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Živković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 21. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Neđo Jovanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 23. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naziv Odeljka iznad člana 24. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković, Jovana Jovanović i Aida Ćorović. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Neđo Jovanović. Da li neko želi reč? (Da.)
Hvala predsedavajući. Pošto je ovo poslednji amandman po kome se javljam, želim samo ukratko i to zaista vrlo kratko da ukažem da je naš amandman išao u pravcu upodobljavanja sa odredbom člana 193. Zakona o parničnom postupku, a ministar Selaković i te kako dobro zna šta smo uradili sa izmenama i dopunama Zakona o parničnom postupku kada smo morali taj zakon, izvinjavam se, odnosno taj član 193. da izmenimo u smislu da imperativna norma koja podržava obavezu stranke da se pre podnošenja tužbe mora obratiti pravobranilaštvu, sada predstavlja opciono pravo, što znači da stranka može da se obrati pravobranilaštvu, a da to nije njena obaveza. U amandmanu smo upravo u tom pravcu i postavili formulaciju člana 24, da stranka može da pre pokretanja postupka za zaštitu prava na suđenje u razumnom roku podnese pravobranilaštvu predlog za zaključenje sporazuma o poravnanju u roku od šest meseci od dana kada je stekla pravo na pravično zadovoljenje. U predlogu za zaključenje sporazuma o poravnanju stranka će navesti koju vrstu pravičnog zadovoljenja iz člana 23. stav 1. ovog zakona traži. Ukoliko u roku od 60 dana od dana podnošenja predloga stranke iz stava 1. ovog člana, pravobranilaštvo ne odgovori na predlog stranke, smatraće se da predlog nije prihvaćen. Sporazum o poravnanju postignut između stranke i pravobranilaštva ima snagu izvršne isprave. Na kraju, sporazumom o poravnanju stranka i pravobranilaštvo mogu dogovoriti iznos pravične novčane naknade zbog povrede prava, samo u granicama novčane naknade propisane članom 30. ovog zakona. Dakle, ovo je jedna norma koja bi bila u celosti upodobljena sa Zakonom o parničnom postupku, koji na potpuno identičan način reguliše pravo stranke da svoj pravni interes ostvari van sudskog postupka. Čak, štaviše, razlog za usvajanje ovog amandmana je sadržan u možda jednoj suvišnoj odredbi predloženog člana 24, gde se kaže da je stranka slobodna da u svako doba pismeno odustane od pokušaja poravnanja. Zašto je suvišno? Zbog toga što u svakom slučaju stranka može odustati od pokušaja poravnanja, zato što slobodno ulazi u postupak radi dogovora, odnosno pokušaja za postizanje poravnanja, a to ni u kom slučaju ne podrazumeva njenu obavezu. Prema tome, mislim da je ovaj naš amandman zaista suvisao i da u ovakvom tekstu može biti prihvaćen. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 24. amandmane su u istovetnom tekstu podneli narodni poslanici: zajedno Borislav Stefanović, Gordana Čomić, mr Aleksandra Jerkov i Ivan Jovanović i zajedno Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? Reč ima podnosilac amandmana, poštovani narodni poslanik dr Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre Selakoviću, poštovana gošćo iz Ministarstva pravde gospođo Kuburović i poštovani gosti iz Ministarstva pravde i naravno, poštovani potpredsedniče Narodne skupštine i predsedavajući današnjoj sednici gospodine Arsiću, na početku da vam kažem - hvala vam na ovakvoj najavi i ona je primerena, ja mislim, situaciji u kojoj smo svi čuli da je usvojen amandman na Predlog zakona na član 24, koji smo podneli narodni poslanik Zoran Živković i ja. Poštovana gospodo, ovo je poslednji put da ja danas govorim u okviru naše amandmanske rasprave i odlučio sam da govorim, pa nije valjda aplauz za kraj govora, poštovana gospodo, valjda se ovde očekuje da raspravljamo i dalje i više, a sve sa nadom da ministra Selakovića i njegovu saradnicu i saradnike ubedimo da usvoje veći broj amandmana jer je ideja da sadržinski predlozi zakona budu bolji. Ali, ja sam odlučio da ovo bude moj poslednji govor tokom današnje rasprave, između ostalog i zbog toga što smo došli do amandmana koji je usvojen. Za jednog narodnog poslanika, poštovana gospodo, barem što se tiče mog pristupa radu ovoj Narodnoj skupštini, ne postoji neka bolja situacija od one u kojoj se sazna da je jedna osoba uticala na to i uspela u tome da obezbedi da se jedan predlog zakona promeni na bolje, i to zahvaljujući delanju upravo te osobe, poštovana gospodo. Budući da je naša Skupština zakonodavno telo, da mi ovde usvajamo zakone, da naše usmerenje mora da bude ka opštem dobru, a opšte dobro podrazumeva da usvajamo najbolje moguće zakone, ja moram sada ovde, povodom ovog poslednjeg javljanja, da saopštim ipak jedno zadovoljstvo što smo dobar predlog zakona, makar malo, učinili boljim, poštovana gospodo. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 24. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dejan Nikolić, Goran Ćirić, Balša Božović, Dragan Šutanovac i Vesna Marjanović. Da li neko želi reč? Na član 25. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, mr Aleksandra Jerkov i Ivan Jovanović. Da li neko želi reč? Na član 25. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik dr Janko Veselinović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre, još jednom dozvolite da skrenem pažnju i da se pomalo zadivim vašoj sposobnosti na duhovitost u ovim trenucima koji su pomalo teški u našoj zemlji. Ja vam savetujem da ostanete na toj nadmorskoj visini, jer obično kada siđete dole, u klupi proradi vaša politička prošlost i znate da progovorite i radikalskim stilom, što je danas bio slučaj. Kada je u pitanju amandman na član 25. mi smo, uvaženi ministre, danas počeli diskusiju, jutros, jel tako, na temu izmena i dopuna, odnosno zakona i naših predloga za izmenu ovog zakona kroz amandmane. U ovom amandmanu smo mi predložili da osim zakonom predviđene mogućnosti u jednom slučaju kao alternativa, a u drugom slučaju kao kumulativna mera, mogućnost dakle da građanin koji je imao suđenje u nerazumnom roku, da tako kažemo, dobije novčanu satisfakciju, pored toga dobije i moralnu satisfakciju time što će činjenica da suđenje nije bilo u razumnom roku to biti javno objavljeno, i to nije sporno. Dakle, te dve mogućnosti. Za nas je sporno i ovim amandmanom smo predložili da ta moralna satisfakcija u sebi nosi jasan opis šta se njemu, da tako kažemo, dešavalo u tom periodu kada nije bilo suđenje i mi smo predložili da u tom javnom dokumentu koji će biti objavljen stoje bliži opisi povrede prava na suđenje u razumnom roku i označenje dužine trajanja postupka u kojem je stranci povređeno pravo. Koristiću vreme šefa poslaničke grupe, ako prekoračim ovo vreme od dva minuta. Dakle, mi nismo zadovoljni sa činjenicom da će javno biti saopšteno to da je, neću reći Petru Petroviću pošto se on često javi za repliku kada ja pomenem njegovo ime, Marku Markoviću, recimo, da je povređeno pravo na suđenje u razumnom roku, ali da je to suđenje trajalo, recimo, tri godine i da se označi koje pravo je tačno povređeno, šta je on na neki način u tom periodu, zbog čega je on patio, da tako kažem, zbog nerazumnog suđenja. Dakle, mi smo tražili samo da to objašnjenje zbog čega je bilo suđenje u nerazumnom roku bude detaljnije, kako bi oni koji čitaju to znali zbog čega je Marko Marković tri godine imao spor, nije završen i zbog čega je on možda dobio neku materijalnu satisfakciju, ali on želi i moralnu satisfakciju, ali punu moralnu satisfakciju. Ovde je ona, po nama, nedovoljno definisana.
Zahvaljujem. Na naziv Odeljka 5. iznad člana 26. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković, Jovana Jovanović i Aida Ćorović. Vlada i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 27. amandman su u istovetnom tekstu podneli narodni poslanici Milan Petrić i zajedno Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Da li neko želi reč? Na član 30. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milan Petrić.
U okviru amandmana koji smo podneli na član 30. u stavu 1. na kraju rečenice treba dodati tekst – u slučaju povrede prava na suđenje u razumnom roku učinjenom u vanparničnim postupcima, postupcima koji nemaju utvrđenu vrednost spora, kao i u krivičnim postupcima u kojima je zaprećena kao maksimalna novčana kazna u visini do 500.000 dinara i kazna zatvora u trajanju do pet godina. Zatim, u istom članu u stavu 2. predlažemo da se menja i da glasi – novčano obeštećenje priznaje se u visini od 700 evra do 7.000 evra u dinarskoj protivvrednosti na dan isplate prema srednjem kursu NBS po predmetu u slučaju povrede prava na suđenje u razumnom roku učinjeno u krivičnim postupcima u kojima je zaprećena kao maksimalna novčana kazna u visini od 500.000 dinara i kazna zatvora u trajanju od preko pet godina. Dodali bi i novi stav 3. – novčano obeštećenje u slučaju povrede prava na suđenje u razumnom roku učinjenom u parničnim postupcima u kojima je utvrđena vrednost spora utvrđuje se u procentu od 10% od utvrđene vrednosti spora. Smatramo da visina obeštećenja treba da bude šire regulisano i sa tim da je paušalni maksimalni iznos do 3.000 evra relativno nizak. Skale naknade obeštećenja treba zasnivati i određivati u visini prema vrstama postupaka u kojima dođe do povrede prava na suđenje u razumnom roku. Ne može biti isti raspon naknade za obeštećenje za povredu prava na suđenje u razumnom roku za npr. vanparnični postupak uređenja međa i za višemilionski postupak naknada štete ili krivični postupak u kome je zaprećena kazna preko 10 godina zatvora. Hvala.
Hvala. Na član 30. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i mr Dejan Čapo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 30. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović.
Poštovani gospodine Arsiću, da li mogu da znam koliko je ostalo još od vremena šefa poslaničke grupe?
Ostalo je devet i po kao šef poslaničke grupe i dva minuta po amandmanu.
Sasvim dovoljno. Hvala gospodine Arsiću. Dakle, u amandmanu na član 30. naša poslanička grupa je predložila da minimalna satisfakcija za suđenje koje nije u razumnom roku ne bude ispod 1.000 evra. Mi smo to obrazložili činjenicom da je to adekvatna sankcija sa jedne strane za sudstvo, odnosno za državu, za činjenicu da nije omogućilo svojim građanima da dobiju konačnu presudu u svoju ili protiv, korist druge strane, da je to dovoljna sankcija, ali da je to i dovoljna satisfakcija za građanina da to bude 1.000 evra. To možemo čak obrazložiti i finansijski. Dakle, ako minimalna satisfakcija bude 300 evra u dinarskoj protivvrednosti, maksimalna 3.000 evra, bojim se da će znajući praksu naših sudova ta minimalna satisfakcija biti pravilo i da će građani dobiti satisfakciju u iznosu od 300 evra, a moguće je da će sam postupak, troškovi advokata, biti na nivou te satisfakcije. U tom smislu smatramo da je ministarstvo moralo da vodi računa o troškovima advokata koji nisu mali za obične građane Srbije i o tome da se teško može proceniti i da je to, rekao bih, neozbiljno, da je suđenje mimo razumnog roka, da tako kažemo, da to suđenje mimo razumnog roka košta 300 evra. U tom smislu predlažemo da prihvatite ovaj naš amandman naravno imajući u vidu sve ono, gospodine ministre, o čemu smo jutros pričali, da se ovaj zakon bavi kozmetikom, da bi on bio prigodan za jedan uređen pravni sistem, kao što ste rekli da se radi o pravnom sistemu Nemačke, Austrije, a da će u ovom slučaju, to pokazuje i odredba ovog člana, to biti u stvari samo jedna šminka nečega što se zove loše pravosuđe. Nisam imao mogućnost da jutros obrazlažući prethodni amandman, a može se odnositi i na ovaj amandman, kada ste govorili o broju predmeta koji stoje u fiokama vaših sudova i naših sudova, nisam bio u prilici da vam kažem da je najveći broj tih odluka, odnosno predmeta koji stoje u tim fiokama, nastao zahvaljujući sudijama koji nisu bili reizabrani u periodu koji vi označavate kao loš period našeg pravosuđa i da oni nisu bili reizabrani, baš zbog činjenice što su u svojim fiokama držali neke predmete koji su zastarevali. Sećate se dobro predmeta koji su prošli bez osuđujuće presude baš zbog toga što su zastareli i zbog toga ministre Selakoviću nemojte da ovako na mali iznos procenite, da tako kažemo, duhovnu patnju građana koji čekaju na suđenje zato što im je neki državni organ ugrozio neko pravo, zato što vode radni spor ili možda neki drugi spor koji će voditi penzioneri zato što su im oduzete penzije i nemojte to svoditi na 300 evra. Zamislite penzionera koji će pokrenuti spor zato što ste mu oduzeli penziju, odnosno smanjili penziju i zato što ne može sa svojom penzijom danas da preživi, a to je bilo stečajno pravo, mimo Ustava je bilo to smanjenje i uz tu presudu koju će možda dočekati za neke tri – četiri godine, dobije moralnu satisfakciju od 300 evra. Zamislite invalide ili trudnice ili samohrane majke u NIS koji su ovih dana, njih oko 160, ostali bez posla zato što je poslodavac primenio novi Zakon o radu, naravno ne poštujući, moram reći, međudržavni sporazum između dve zemlje, koji je garantovao pravo na rad tim osobama i zamislite ukoliko jedna samohrana majka posle tri ili četiri godine dobije presudu koja će biti u vrednosti 3.000 evra. Mislim ministre da to nije odgovorno i da bi vi na ovaj način mogli da otklonite štetu koju je ova Vlada napravila tim ljudima koji će se naći u sporu. Zamislite spor građana koji su uzeli kredite u švajcarskim francima, u evrima, kupili svoj stan, koji su sada dužniji, više dužni nego u momentu kada su počeli da vraćaju kredit. Počeli su da vraćaju kredit od 30.000 evra, sada su dužni 60.000 evra. Kada se okonča … (Zoran Babić, s mesta: Ko je doveo te banke?) Gospodine Arsiću, molim vas da smirite gospodina Babića. Dakle, kada se okonča taj postupak i kada banke budu proglašene krivima i kada banke budu označene da su koristile, da su se prekomerno okoristile, zamislite moralnu satisfakciju od 300 evra i brojne druge nepravilnosti koje su prouzrokovane između ostalog. Juče sam slušao jedan slučaj o legalizaciji nelegalnih objekata. Čovek je završio postupak legalizacije prema zakonu još iz 2004. godine. Završio je celokupan postupak. Trebalo je da dobije upotrebnu dozvolu. U međuvremenu su doneti neki novi zakoni i na šalteru su mu rekli: „Sada ti moraš da pokreneš kompletno novi postupak“. Pa, kaže: „Ja sam završio jedan postupak koji je bio mnogo složeniji, a cena mnogo veća za legalizaciju. Zašto sada moram da podnosim novi zahtev?“. Kaže: „Morate da podnosite zato što u Zakonu o legalizaciji ne piše da oni koji su završili postupak ne moraju da pokreću novi postupak.“. Molim vas, gospodine Selakoviću, zabeležite to, to je zaista jedna nepravda za građane koji su izvršili svoju građansku obavezu. Zamislite tog građanina koji je platio šest hiljada evra za legalizaciju 2004. godine, koji jednog dana dokaže svoje pravo i koji dobije moralnu satisfakciju od 300 evra. Zbog toga predlažem, gospodine Selakoviću, da prihvatite ove naše predloge. Mi smo branili sve naše amandmane. Mi smo pokušali da popravimo ovaj zakon koji, kažemo, sam kao zakon nije toliko sporan koliko su sporne društvene okolnosti u kojima se on donosi. Hvala.
Reč ima ministar Nikola Selaković. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, nekada demagoška priča ni ne zahteva dugačak odgovor. Gospodin Janko Veselinović, inače diplomirani pravnik, doktor prava i profesor na Poljoprivrednom fakultetu, ali bez obzira na sve to zna da postupak legalizacije nije sudski postupak, a mi ovde pričamo o sudskom postupku. Prema tome, ja neću da kažem da je ovo elementarno neznanje, jer on to vrlo dobro zna. Ovde je reč o apsolutnoj demagogiji. Druga stvar, kako je ovde rečeno da ne procenjujemo na ovako mali iznos duševnu patnju nekoga kome spor dugo traje. Prva stvar, ovaj iznos koji ovde vidite cenjen je na osnovu naše dosadašnje prakse, a čisto da vas upoznam sa tom praksom, Ustavni sud Republike Srbije dosuđivao je naknadu u dinarskoj protivvrednosti od 200 evra. Dakle, ovde imamo za 50% povećanje. Što to ne rekoste? Što ne rekoste da je ovaj raspon, kada gledamo realnu vrednost novca i kada gledamo vrednost prosečne zarade u Republici Srbiji u prošloj godini, da je veći nego u jednoj Sloveniji? Tamo je taj novčani maksimum pet hiljada evra. To tamo iznosi otprilike pet prosečnih mesečnih zarada. Znam da je vaš posao i hvala bogu, zato i opozicija postoji, da kritikujete, ali dajte makar, budite argumentovani. Meni je drago što vi kažete da je ovo zakon koji je kozmetički, da je ovo šminka nečega što se zove loše pravosuđe, jer je Savet Evrope rekao da je ovo izuzetno dobar Predlog zakona, jer je o ovom zakonu trajala gotovo sedam do osam meseci otvorena javna rasprava, kao nikada u vreme dok je vaša stranka vodila ovu zemlju, pod nekim drugim nazivom i vodila pravosuđe u kome je nastalo milion starih predmeta sa kojima sada treba da se borimo. Zahvaljujem.
Pravo na repliku, narodni poslanik dr Janko Veselinović.
Poštovani gospodine Selakoviću, smatram da vama kao pravniku ne moram baš sve nacrtati i ja to nisam činio. Dakle, nije sporno, gospodine Selakoviću, vi to znate da postupak legalizacije nije sudski postupak, ali pomenuti građanin je pokrenuo sudski postupak. Tužio je grad zbog toga što smatra da mu je načinjena šteta, zbog toga što je jednom završio taj postupak. Dakle, on sada vodi sudski postupak, platio je advokata i traži da se donese presuda u njegovu korist. O tome mi govorimo, gospodine Selakoviću. Nemojte se služiti sitnim forama. To vama ne dolikuje. Vi ste ozbiljan pravnik i vi, kao što sam vam prošli put rekao, u određenom smislu imate moje uvažavanje, pre svega iz razloga što ste završili državni fakultet i što radite kao jedan od retkih ministara u Vladi sa državnim fakultetom i što niste ništa stekli na neki drugi način. U tom smislu, gospodine Selakoviću, govorim o ljudima koji neće imati adekvatnu satisfakciju. Možete vi da govorite o nečemu što je bilo. Ja sam rekao – dajte da pokušamo da vidimo šta je sada i ono što će biti, da li će ljudi koji su sada u sudskim postupcima dobiti adekvatnu satisfakciju, a vaše je, gospodine Selakoviću, i tu imate našu podršku, i moju i cele poslaničke grupe, pretpostavljam cele opozicije, da učinite sve da pravosuđe funkcioniše bolje, efikasnije i da ovakvih postupaka uopšte ne bude, da ne bude tužbi, niti postupaka koji se tiču suđenja u nerazumnom roku, jer to jeste naš cilj, naš zajednički cilj. Tada ćemo imati građane koji žive u pravnoj državi i koji znaju ako im je neko pravo uzurpirano bilo od fizičkog lica ili od države, da će to pravo biti jednog dana u primerenom roku uspostavljeno, da će oni za to dobiti određenu satisfakciju u vidu presude, ali u vidu obeštećenja. Nemojte da zamenjujemo teze. Ja se nadam da smo mi na istom poslu, gospodine Selakoviću. Nema potrebe da na taj način govorimo.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Nikola Selaković. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, ne služimo se mi ovde nikakvim sitnim forama. Uzmete lepo, pročitate zakon od početka do kraja, pročitate obrazloženje i onda vidite da cilj ovog zakona nije primarno da bi neko dobio novac. Cilj ovog zakona jeste da se građaninu kome je ugroženo, povređeno pravo na suđenje u razumnom roku omogući da ako se utvrdi povreda tog prava, da taj spor bude gotov što pre, ne da dođe do novca, pa da ga više kraj spora ne zanima. Ako mu je do novca stalo, on po ovom zakonu ima pravo da inicira postupak, da podnese tužbu protiv Republike Srbije i da zahteva obeštećenje u znatno većem iznosu nego što to omogućava ovaj zakon kada je u nekom slučaju nešto intenzivnije povređeno pravo. To je jedna stvar. Druga stvar, kao ministar u Vladi moram odgovorno da kažem da ubedljiva većina ministara u Vladi je završila državni fakultet. Ako neko nije završio državni fakultet, onda je završio eventualno fakultet koji ova država priznaje i koji je omogućila ova država da se otvori i da radi. Da li je to dobro ili nije, o tome možemo nas dvojica kao ljudi koji rade na državnim fakultetima da vodimo neku raspravu. Da li ti fakulteti rade po zakonu? Ako rade po zakonu, ako su akreditovani od strane ove države, kao što jesu, šta mi tu možemo da prigovorimo? To nisu nikakve sitne fore. Ima, kao što vi kažete u vladajućim strankama, ima i u opozicionim strankama ljudi koji nisu mogli da završe državni fakultet, studirali ga pet, šest, osam godina, dve godine tog fakulteta, a onda otišli na neki privatni i završili za godinu i po dana preostale studije ili za pet meseci završili preostale dve godine. Znate, to su stvari koje više govore o takvim ljudima nego o nama. Nemojte da idemo ad personam i da ljude prozivamo lično. Ovde smo da raspravljamo o jednom dobrom predlogu zakona i drago mi je što podržavate njegovu ideju i svrhu donošenja. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik dr Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodin Janko Veselinović se nekako uvek trudi da bude duhovit, ali mu to nikako ne polazi za rukom. Ja se nisam maločas javio za povredu Poslovnika, ali pre nego što kažem nešto o amandmanu, moram da kažem da je gospodin Janko Veselinović povredio dostojanstvo Narodne skupštine kada je rekao da gospodin Veroljub Arsić, kada dođe ovde u klupe gde sede ostali narodni poslanici, da govori nekakvim radikalskim rečnikom. To jednostavno nije tačno. Gospodin Arsić vam je skrenuo pažnju da je DS 2003. godine na protivustavan način uvela vanredno stanje, da je DS preko 15 hiljada ljudi pohapsila bez pravnog osnova, pa je država posle toga morala da plaća ogromno obeštećenje, da su, mislim, do oktobra 2003. godine bili ukinuti TV prenosi sednica Narodne skupštine i da je država bila u stanju potpunog bezakonja. Na kraju krajeva, o tome nije govorio samo poslanik Veroljub Arsić i drugi poslanici SNS, na to su vas, samo vi to niste hteli da kažete, odnosno možda ste i zaboravili, upozoravale i međunarodne organizacije koje se bave zaštitom ljudskih prava, poput Human rights watch, Amnesty international, itd. Oni su vam skretali pažnju šta ste radili te 2003. godine, da ste primenjivali metode koje se nisu primenjivale apsolutno ni u jednoj demokratskoj državi. Što se tiče ovih vaših malicioznih aluzija na državne i na privatne fakultete, pa sada dobri su oni koji su završili državne fakultete, a loši su oni kadrovi što su završili privatne fakultete, moje pitanje gospodine Veselinoviću i svima vama iz DS u raznim agregatnim stanjima, izvinite, ko je uveo te privatne fakultete u Republiku Srbiju? Da li je predsednik vaše stranke Boris Tadić, kao predsednik Republike, presecao one crvene vrpce raznih privatnih fakulteta? Da li ste se slikali sa raznim rektorima i dekanima privatnih fakulteta, pa ste govorili da je to u skladu sa najnovijim evropskim dostignućima, da je to u skladu sa Bolonjskom deklaracijom, da će to da unapredi visoko školstvo u Srbiji? Sada odjednom, kada ste otišli u opoziciju i kada ste jedva prešli cenzus, ne valjaju kadrovi, bez obzira iz koje političke stranke dolaze, koji su završili privatne fakultete. Na primer, ja na tu stvar uopšte ne gledam na taj način. Sećate se da se pre nekoliko godina desila jedna neviđena afera na jednom, nažalost, državnom fakultetu, Pravnom fakultetu u Kragujevcu, čiji je osnivač Republika Srbija. Afera „Indeks“ i ta afera još uvek nije okončana. Dakle, nemojte tako mehanički da delite fakultete na dobre i loše, s obzirom na to ko im je osnivač. Kao što ima dobrih profesora i dobrih studenata na državnim fakultetima, tako ima i loših profesora i loših studenata na državnim fakultetima i obrnuto, dobrih profesora i dobrih studenata na privatnim fakultetima, loših profesora i loših studenata na privatnim fakultetima. Kažete, u ime cele vaše poslaničke grupe i u ime poslaničke grupe DS, podržavate u suštini opredeljenje ministra pravde Nikole Selakovića. Ja tu od vaše poslaničke grupe vidim vas i vidim ovu gospođu što sedi iza vas, gospođu Karavidić. Od ovih vaših bivših partijski drugara, osim Zorana Živkovića, ne vidim nikoga. Tako da nemate sa čime da se posebno hvalite. Ta vaša cela poslanička grupa iz cele poslaničke grupe broje u vrh glave troje ljudi. Što se tiče amandmana i obrazloženja amandmana, evo trudiću se da upotrebim što blaži izraz, ja besmislenije obrazloženje za ovaj amandman nisam u životu čuo. Kažete – malo je to što je Predlogom zakona predviđeno da se novčano obeštećenje priznaje u visini od 300 evra do 3000 hiljade evra u dinarskoj protivvrednosti na dan isplate prema srednjem kursu NBS po predmetu, jer vi smatrate da je 300 evra, kao donji limit, malo i vi predlažete 1000 evra jer, Bože moj, stranka dok plati advokata, pa joj država isplati 300 evra, šta joj ostaje. Lepo vam je rekao ministar pravde. Vi ste diplomirani pravnik. Završili ste na valjda nekom državnom pravnom fakultetu vaše pravničko obrazovanje, profesor ste prava. Ja vas upućujem na član 27. – nezavisno od vrste i visine tužbenog zahteva, u postupku pred sudom, shodno se primenjuju odredbe o sporovima male vrednosti zakona kojim se uređuje parnični postupak. Gospodine Veselinoviću, onaj ko izgubi u parničnom postupku, on snosi troškove postupka. Ako stranka dobije u sporu državu i dokaže da joj nije suđeno u razumnom roku, pa ko snosi njene troškove? Onaj ko je izgubio spor, Republika Srbija. Nemojte da obmanjujete građane da će oni od svojih, na primer, 300, 400 ili 500 evra, kada dobiju, morati da plate advokate, pa im ništa neće ostati. Ili ne znate elementarne stvari iz parničnog postupka ili namerno obmanjujete građane. Nemojte to da radite. Ovde ste spominjali, vi inače volite da idete u širinu, legalizaciju, pričate o švajcarskim francima, pitaj Boga šta vam sve ne padne na pamet u tih vaših sedam, osam minuta koliko imate na raspolaganju, ali da vas sada nešto pitam. Vi se na jedan način ponašate kada ste na vlasti, a na drugi način se ponašate kada ste u opoziciji. Sada vas pitam, kao poslanik SNS i kao građanin Republike Srbije, vi koji naričete nad sudbinom građana koji su uzeli kredite u švajcarskim francima, ko je uništio bankarski sistem u Republici Srbiji? Ko je uništio domaće banke? Ko je rekao da domaće banke ne valjaju ništa, a da su strane banke odlične? Ko je otvarao te strane banke? Ko je omogućio stranim bankama da u Republici Srbiji, od 2000. godine, da plaćaju kredite po kamatnim stopama koje se u SAD smatraju krivičnim delom, zelenašenjem? Demokratska stranka. Zašto je sada kriv ministar Selaković ili SNS zbog situacije koju ste vi i vaša partija ili bivša partija dovele bankarski sistem Republike Srbije? Vi koji ste sve upropastili, vi koji ste omogućili stranim bankama da rade to što rade, a sada ste našli u vezi sa ovim Predlogom zakona, koji je inače mali po svom obimu, da ovde držite lekcije ministru pravde i svima nama iz poslaničke grupe SNS o tome kako se vi brinete za interese građana. Vi da se brinete za interese građana, pa ne biste ih opljačkali. Ko je opljačkao građane Srbije? Demokratska stranka. To sam juče rekao i Marku Đurišiću. Kao sada je veliko pitanje – ko je pokrao izbore? Demokratska stranka. Ko je uveo to kada dođeš na biračko mesto, pa dobiješ 50 evra, pa izneseš glasački listić, pa daš drugom, itd? Demokratska stranka. U Budimpešti su vas školovali 2000. godine pred one izbore u septembru kako da se pokradu izbori. Kažite da nije bilo tako. Vi svi mislite da građani u Srbiji imaju pileće pamćenje i da pamte šta je bilo u zadnjadva dana. Ja znam šta je bilo 2000. godine. Znam šta ste radili u septembru 2000. godine i u oktobru 2000. godine, kao što znam šta ste radili 2003. godine i 2008. godine i 2012. godine, itd, i kako ste upropastili „Razvojnu banku Vojvodine“, Fond za kapitalna ulaganja, Fond za razvoj, itd, pa ste kapitalnim investicijama proglašavali krečenje domova kulture, mesnih zajednica, po 10 puta većoj ceni fakturisali ugovore, pa pola tebi, pola meni…
Gospodine Martinoviću, molim vas, vratite se na amandman.
…pola stranci, pola u moj džep, itd. Ko je to sve izmislio? Demokratska stranka u raznim agregatnim stanjima. Zvali se vi DS, SDS, Nova stranka, nebitno je. Ista vlast, isti režim, ista logika, isti sistem, drp sistem. To je jedini sistem koji vi poznajete. Da ponovim zbog građana, da ne bi bili u zabludi, ako dobiju državu u sporu zato što su dokazali da im nije suđeno u razumnom roku, neće oni plaćati od tih svojih 300 evra advokata, kao što ih vi obmanjujete, platiće država. To je osnovni postulat parničnog postupka. Onaj ko izgubi spor nadoknađuje troškove postupka.
Gospodine Živkoviću, po kom osnovu? (Zoran Živković, s mesta: Pomenut sam lično, pomenuta je stranka.) Reč ima narodni poslanik Zoran Živković, pravo na repliku.
I sada ste ponovo čuli jednu bizarnu uvredljivu izjavu kolege koji sedi tamo negde, kada sam ja čuo, čuli ste i vi to, i stvarno to teško da doprinosi kvalitetu rada u ovom parlamentu. No, nema veze nekima je sve oprošteno, Bog takve čuva, tako da nema priče. Pomenuto je moje ime vezano za akciju „Sablja“, pomenuta je moja stranka kao deo nekog kriminalnog mozaika koji je nastao nakon raspada tadašnje DS. Ponosan na godine koje sam proveo u DS, u aktivnom delovanju to znači do početka 2004. godine od 1992. godine, ponavljam još jednom ponosan na akciju „Sablja“, naravno da je povod bio jako loš i to nema potrebe da ja bilo kome pričam. Ali, efekti te akcije koja bi inače bila sprovedena i da je pokojni premijer ostao živ još, jer priprema je već bila gotova za tu akciju samo je povod bio tako ružan i tako težak, inače bi se desila i bez toga, zbog srpske javnosti 11.665 lica je privedeno, znači, ne uhapšeno, privedeno na informativni razgovor. Od toga je 3.500 zadržano u pritvoru, a 268 lica su dobila nadoknadu za bespravno hapšenje. Tvrdim da je više od polovine njih dobilo to samo zato što im je advokat bio čovek koji je kasnije bio ministar pravde, a država je gubila te sporove zato što država nije izlazila … (Aleksandar Martinović, s mesta: Ko je taj?) Stojković. Zato što država nije izlazila na ročišta, pa su tako gubili, inače oni koji su dobili najveće oštete su apsolutno bili privedeni sa ostavom. Prema tome, to je inače šteta koja je nastala bespravnim hapšenjem i to pogledajte, a može ministar pravde to da pogleda, pošto mislim da postoji ta statistika u Ministarstvu pravde, je manja ili ista kao i svake godine. Znači, nije bilo nikakvih ekstremnih situacija. Ono što je bilo ekstremno u tom trenutku, to je da su kao posledice akcije „Sablja“ u tom trenutku je kriminal u Srbiji bio sveden na minimalnu meru u istoriji ove države i to svi znaju jako dobro. Tako da ponavljam još jednom ponosan sam na sve to, a ako neko misli da je tada bilo nešto zato postoji sud.
Pravo na repliku narodni poslanik dr Janko Veselinović. Izvolite.
Hvala poštovani predsedavajući. Pa za razliku od mog kolege Martinovića koji takođe, pretpostavljam da je završio neki pravni fakultet, državni, moje sećanje seže daleko iza 2012, 2013. ili 2001. godine. Moje sećanje seže sve do 1990. godine do datuma ili godine kada su oni zajedno sa sadašnjim svojim koalicionim partnerima vladali. Ali u to vreme plata građana Srbije je bila jedan euro. Na haubama automobila su se kupovali gorivo i mleko, i sećam se, naravno i 2012. godine i krađe, odnosno nikada dokazane krađe izbora koja je dovela do pobede i vašeg dolaska na vlast i svega toga se sećam. Sećam se i činjenice da smo prošle nedelje prvi put od UN jednog tela UN posle devedesetih, odnosno dvehiljaditih godina dobili ozbiljno upozorenje zbog kršenja prava Zaštitnika građana i da se prvi put UN posle puno godina bave Srbijom u jednom vrlo lošem kontekstu. I to što pojedini evropski zvaničnici u svojim kurtuaznim izjavama kažu da je stanje ljudskih prava u Srbiji solidno, a iza zatvorenih vrata vam kažu pravu istinu, građani Srbije znaju u kakvoj Srbiji žive i znaju kakve su im i plate, i kakve su im penzije, i koliko se poštuju prava građana. Sve to građani Srbije znaju. Ne naričemo mi nad sudbinom građana, mi tražimo da poštujete osnovna ljudska prava, stečena ljudska prava i da ne terate građana Srbije iz Srbije da ostanu da žive ovde. Nažalost dolaskom vašim na vlast pre tri godine, veliki broj građana Srbije je morao da se iseli tražeći posao i to je proces koji traje, nezaustavljivo traje, pre svega zahvaljujući vama u raznim agregatnim stanjima, proizašlih iz SRS. Tako je gospodine Martinoviću i zbog toga nažalost Srbija se vratila u devedesete godine. To se pokazuje i po stanju u medijima, to se pokazuje i po stanju u sudstvu, to se pokazuje i po tome kakvo nam je zdravstvo, školstvo itd. Zbog toga bi bilo jako dobro da se ne vraćate na prošlost, da pokušate da koliko je moguće popravite sadašnjost za koju ste takođe vi odgovorni, jer pune tri godine vršite vlast i stalno kako vi kažete, naričete nad periodom kada niste bili vlast, a to je veoma mali broj godina, od 1990. godine. Veoma mali broj godina od 1990. godine. Moja stranka je bila nekih sedam godina na vlasti u raznim agregatnim stanjima, a vaša koalicija 17 godina. Vaša sadašnja koalicija, ako dobro računate i pogledate od 1990. do 2014. godineDS u raznim agregatnim stanjima je bila na vlasti sedam godina, a vi 17 godina. Zbog toga nemojte zamajavati javnost, nemojte se služiti onim što nije istina i bolje je da pričamo o zakonu. Mi smo vodili vrlo pristojan razgovor sa ministrom u pojedinim momentima kada nije bio potparol SNS, međutim, vi ste krenuli raspravu u toku koji vam je odgovarao. Taj tok nažalost, a to je tok istorije, za vas nije ni malo povoljan. Taj tok istorije ste vratili, vratili ste nas u devedesete godine. Nažalost živimo to vreme, ali ćemo se boriti. Nije nam nestalo energije iako se sećamo devedesete godine, iako smo se i tada borili, borićemo se i ubuduće. Hvala.
Pet minuta pravo na repliku gospodine Veselinoviću. To je moje pravo i obaveza da pazim na primenu Poslovnika i moje ponašanje i ponašanje kolega iz SNS govori o tome da smo mi daleko ispred vas u demokratiji, jer ja sam pet minuta po replici mogao samo da sanjam. Reč ima narodni poslanik dr Aleksandar Martinović, replika.
Dame i gospodo, narodni poslanici, evo gospodine Veselinoviću, ja sve priznajem, to što ste vi rekli. Ja priznajem i da sam devedesete godine bio na vlasti iako sam tada imao 14 godina. Priznajem da je 1990. godine u Srbiji i uopšte u Evropi postojao evro i da je plata bila devedesete godine jedan evro. Isto tako priznajem da je DS imala svoje ministre u Saveznoj vladi 1992. godine, da se Slobodanu Miloševiću pozajmili iz DS Slobodana Radulovića koji je posle bio upleten u razne afere i malverzacije. Kao što isto tako znam da od 2000. godine, a kada je u pitanju Vojvodina od 2000. godine pa u kontinuitetu do dan danas vladate ovom državom i doveli ste je u takvo stanje da je ova Srbija jedno zgarište i da SNS sada treba da pravi državu iz temelja. Dakle sve se porušili. Sve ste popalili, ništa iza sebe niste ostavili, apsolutno ništa. To stalno pozivanje na devedesete godine, hoćete ja vas da podsetim šta je bilo tih devedesetih godina? Ko je sa kim pravio koalicije i ko je kakve izjave davao? Godine 1992. Sokobanjska deklaracija DS o tome da treba ujediniti ceo srpski narod iz svih srpskih zemalja. Godine 1994. naslovna strana lista „Pogledi“ iz novembra meseca, pamtim ja dobro gospodine Veselinoviću, iako sam mlađi od vas, 1994. godine kaže – ujedinila se opozicija Vojislav Šešelj, Vojislav Koštunica, Zoran Đinđić, 1994. godine. Godine 1993. zajedno sa Radovanom Karadžićem i Ratkom Mladićem okrećete vola na Palama i pokazujete mišiće NATO avionima kako ih se ne plašite. Godine 1999. kažete – udrite samo po Srbiji, pre će pasti Milošević. Godine 2000. palite Saveznu skupštinu, palite Radio-televiziju Srbije i 50 ljudi tuče tadašnjeg direktora Radio-televizije Srbije. Vi koji pričate o batinašima, o crnim džipovima itd, to ste vi radili. Sve izbore, sem onih koje ste pokrali do te mere da ste morali na silu boga da pobedite, ste pokrali. Vi ste izmislili tehnologiju izbornih krađa. Demokratska stranka je to patentirala. To će se u udžbenicima izučavati kako se kradu izbori i kako se državni resursi koriste u partijske svrhe. To ste pokazali i pre 20-ak dana kada ste jedan hotel, koji je inače u vlasništvu AP Vojvodine, a ne Bojana Pajtića i Demokratske stranke, iskoristili kao zatvor i koncentracioni logor da držite odbornike da ne bi došli na sednicu Skupštine opštine Inđija. Dakle, to su sve izumi i sve velika demokratska dostignuća vas, gospodine Veselinoviću, i vaših sadašnjih ili bivših partijskih drugova. Gospodin koji se hvali 2003-om godinom i kako je bio uspešan premijer itd, nije mi samo jasno od svih tih silnih uspeha kako je uspeo da izgubi izbore koji su bili u decembru 2003. godine. Kada je neko tako uspešan, kada u državi nema kriminala, onda valjda pobeđuje na izborima, a ne gubi. On je izgubio te izbore. Kaže - kriminala nije bilo. Nije ga bilo zato što je partijski i državni aparat imao monopol na bavljenje krivičnim delima. Ko je mogao da diluje drogu? Ko je mogao da se bavi švercom nafte? Ko je mogao da radi bilo šta što je suprotno zakonu, sem ljudi iz državnog aparata? Onda kažete - nije bilo kriminala. Nije ga bilo kada ste vi imali monopol na ceo kriminal u državi, kao što sada imate monopol na kriminal u Vojvodini. Pa ko sad, i dan danas krade građane Vojvodine? Oni isti koji su na vlasti od 2000. godine. Pričate o cenzuri u medijima. Gospodine Veselinoviću, vi kada upalite Radio-televiziju Vojvodine dan danas, ja imam utisak kao da gledam HTV, verujte mi. Tako se ružno govori o Vladi Srbije, tako se ružno govori o tamo nekakvom Beogradu. Ne kaže se Srbija, nego Beograd pljačka Vojvodinu. Vojvodinu pljačkaju oni koji njome, nažalost, vladaju od 2000. godine, a vi ste deo toga.
Zahvaljujem, gospodine Martinoviću. Prvo pravo na repliku ima dr Janko Veselinović. Sada idemo po dva minuta.
Ne znam, predsedavajući, da li ću imati ovu produženu repliku ili …?
Sad sam rekao po dva minuta. Izjednačili ste, jedan – jedan.
Dakle, gospodin Martinović je priznao da u Srbiji postoje logori. Gospodin Martinović je izrekao jednu rečenicu koja je za hitnu sednicu Vlade Republike Srbije, Veće za nacionalnu bezbednost i svih službi. Dakle, u Srbiji postoje logori. Za te logore može biti odgovorna jedino Vlada Republike Srbije, Ministarstvo unutrašnjih poslova, Ministarstvo pravde i, naravno, svi vi koji kontrolišete ta ministarstva. Sa druge strane, puno stvari ste rekli sa kojima bih mogao da se složim, o tome koja je vaša uloga bila u razgradnji države, uništavanju njenih institucija, ekonomskom uništavanju Srbije, njenih sela, gradova, napuštanju građana Srbije i odlasku u inostranstvo. To je sve, naravno, sprovodila Srpska radikalna stranka u raznim agregatnim stanjima. Izrekli ste, međutim, još jednu ocenu koju ćete morati da dokažete. Ja pretpostavljam da stojite čvrsto iza nje. To je da je Radio-televizija Vojvodine adekvatna po programu Hrvatskoj radio-televiziji. Pretpostavljam da stojite iza tih tvrdnji i pretpostavljam da znate da Radio-televiziju Vojvodine finansira država iz državnog budžeta. Pretpostavljam da ste vi svesni da ste vi doveli do situacije da u državi, osim logora, imamo i televiziju koja je antidržavno raspoložena.
Zahvaljujem, gospodine Veselinoviću. (Zoran Živković, s mesta: Replika!) Gospodine Živkoviću, po kom osnovu, molim vas? (Zoran Živković, s mesta: Pominjanje direktno.) Sad vas nije spomenu direktno. Sad vas apsolutni nije spomenuo. (Zoran Živković, s mesta: „Premijer koji je izgubio izbore…“) Ima više premijera koji su izgubili izbore. (Zoran Živković, s mesta: Dobro, ako se vi pravite sada naivni…) Gospodine Živkoviću, ja znam da vi želite… Isto sada sledeća stvar koju vi kažete možete da kažete na spominjanje imena Demokratske stranke. (Zoran Živković, s mesta: Ja čekam da mi date reč ili ne. Znači, ili ćete da mi date reč, ili nećete da mi date reč.) Nemate osnov za repliku. Pravo na repliku, narodni poslanik Borislav Stefanović. Izvolite.
Nije to prvi put i žao mi je što se ovakve scene stalno ponavljaju. Kada se u ovoj Skupštini pokušava razgovarati o amandmanskom procesu, uvek se pojavi određena osoba sa one strane koja izađe i iznese niz uvreda, neistina, laži, optužbi i svega ostalog, čime svakodnevno, pod znacima navoda, obogaćujete naš politički život, misleći naivno, kao što je i stranka kojoj pripadam mislila nekad, da to može dugo da drži vodu i da će ljudi da vam veruju na tu vašu buku, besmislice i bes koje ovde izručujete na svoje političke neistomišljenike. Ništa meni ne smeta što vi kažete, ništa. Smeta mi samo jedna stvar koju ste rekli, a koju da se popnete na trepavice, da dubite ne možete nikako da dokažete, a to je da je DS pokrala izbore i da smo mi izmislili taj sistem. I to kažu oni ljudi koji su sa džakovima ispred Skupštine mahali ovde, koje niste otkrili ko je te džakove doneo, ko je pokrao izbore i kada, a na osnovu toga ste to smišljeno uradili i obećali građanima da ćete to da istražite. Vi nemate obraz, pošto biste morali da znate šta je obraz da tako nešto kažete. Vi misliste zaista da će to da vam prođe, da će ljudi da vam veruju? Ljudi koji već sada kada čuju za ime vaše stranke okreću glavu na drugu stranu. Da, da, ne smejte se. Ne okreću glavu kad vam spomenu predsednika stranke, ali na vašu stranku okreću glavu, još ne shvatajući da je taj isti predsednik vaše stranke sve vas takve kakve ste birao. Sve vas je on doveo ovde da nam pričate makar šta u Skupštini Srbije. Vi mislite da je logor ako sednete sa svojim odbornicima. Vi misliste da je zločin to što smo Srbiju otvarali prema svetu i obnavljali kada ste je vi upropastili. Vi mislite da će to neko da zaboravi u ovoj zemlji? Neće niko to da vam zaboravi, gospodo. I to nije pretnja. Ja samo kažem ono što svi građani vide i svakim danom sve više. Vaša nervoza i jeza nadolazeće slobode je ono što će na kraju da vas sruši u prašinu, gde vam je i mesto.
Pravo na repliku, narodni poslanik dr Aleksandar Martinović. Izvolite. (Borislav Stefanović, s mesta: Zašto, po kom osnovu?) Spominjali ste stranku. (Borislav Stefanović, s mesta: Nije tačno, ni stranku, ni njega.)
Dame i gospodo narodni poslanici, ako se ikoga ne plaši SNS u ovom trenutku, to je DS. Šta ko misli o SNS-u, šta ko misli o DS-u, građani su rekli u martu 2014. godine, građani su rekli na čitavom nizu ponovljenih ili vanrednih lokalnih izbora, pa i pokrajinskih izbora po većinskom sistemu, koje je DS listom izgubila. U Vojvodini, gospodine Stefanoviću, ako hoćete precizno, u martu 2014. godine, od 45 vojvođanskih opština i gradova, niste prešli cenzus u 19 opština i gradova. To je od prilike skoro pa polovina. Eto, tako visoko mišljenje imaju građani Vojvodine o DS i o tim vašim velikim uspesima koje ste postigli u Vojvodini za ovih 15 godina vladavine. Što se tiče onoga što je rekao gospodin Veselinović, tačno je da država Srbija finansira Radio-televiziju Vojvodine, ali DS uređuje Radio-televiziju Vojvodine. Nema dana da se na RT Vojvodine, ne vrti neka emisija u kojoj se na najmaliciozniji način govori ne o Aleksandru Vučiću, ne o SNS, to i nije tako strašno. O Vladi Srbije. O državi Srbiji. Vi plašite građane koji žive u Vojvodini sa stranim investitorima koji treba da dođu i ulože svoj kapital. Vi koji se hvalite da ste otvorili Srbiju prema svetu, sad se od jedanput plašite tog sveta. Jedan dan vam ne odgovaraju Arapi, ne znam zašto. Hajde sad, razumem, ne odgovaraju vam Arapi, sad vam od jedanput ne odgovaraju ni Nemci. Sad kad Nemac hoće da uloži svoj kapital, ne valja ni Nemac. Kad hoće Finac da uloži kapital u Priboj, ne valja ni on. Niko ne valja, niko ništa ne zna, vi sve znate, vi ste najbolji.
Zahvaljujem. (Aleksandar Martinović, s mesta: Kažete ja sam bio na vlasti 17 godina. Priznajem. Evo bio sam na vlasti 17 godina. Koliko godina ste na vlasti vi bili, vi gospodine Veselinoviću. Ako sam ja bio 17 godina, pa vi ste bili 500 godina, kao Srbija pod Turcima). Pravo na repliku, narodni poslanik Borislav Stefanović. Izvolite.
Da, sada sa tom razlikom što je moja stranka spomenuta, znate. Tako da, dobro, dobro, vi znate da me inspirišu vaši mili glasovi. Moram da kažem, nismo se ni mi plašili SRS, pa ni SNS, pa nismo ni mi, kako da vam kažem, pa niste ni vi nešto pobeđivali u Vojvodini, koliko se sećam, u tim teškim godinama po vašu stranku, koja je nastajala uz veliku podršku ljudi iz DS. Ali, kao i svako čedo koje se napravi na pogrešan način, ono dođe posle da naplati to od svojih političkih otaca, pa ste to i vi uradili, ali to neće umanjiti vašu odgovornost za tri godine posrtanja Srbije, pre svega u ekonomskom i socijalnom smislu. Nemojte da pričate da DS uređuje RT Vojvodine. Nema niko da plaši građane u Vojvodini Vladom Srbije, nego su to emisije u kojima ste i vi često viđeni gosti. Imate pravo tamo svi da kažu svoje mišljenje, za razliku od nekih drugih medija koje vi uređujete danas u Srbiji. Moram da vam kažem, ne plašimo se mi ni Arapa, ni Nemaca, niti imamo problema sa bilo kojim investitorom koji dolazi iz sveta s namerom da uloži kapital u ovu zemlju, to smo više puta rekli. Nas plaši samo sledeća činjenica što tih Arapa, građani Srbije još ni jednog nisu videli, sem onog jednog, ispred makete, koja je sa 3,5 milijarde pala na 300 miliona i sa četiri godine se produžila na 30 godina. E toga se mi plašimo. Pa, se plašimo ljudi koji treba da nam uvoze svinje u Srbiju da bi ih prodavali u Rusiji, dok naš seljak ne može ni jednu da uzgoji. Pa, se plašimo FAP-a u kojem ste rekli da ćete zaposliti 200 ljudi, a sada je ispalo da ćete 60 ljudi u FAP-u zaposliti. E to je ono što nas plaši. Nemamo mi protiv, investitor nema boju. Ali, način kako se vi njima klanjate i kako služite tom tržištu i to je ono što će vas da sruši, jer građani od vaših priča i od vaših obećanja ništa živo nemaju sem patnje i bede. Verujte, možete pokazivati koliko god hoćete. To što meni pokazujete na to ste vi u SNS navikli u poslednje vreme.
Gospodine Veselinoviću, po kom osnovu? (Janko Veselinović, s mesta: Pomenuo me je direktno, dva puta.) On vas je dva puta spomenuo. Prvi put vas je spomenuo u kontekstu da DS uređuje RT Vojvodine. To pitanje ste vi pokrenuli kada ste rekli da država Srbija finansira RT Vojvodine. Jel ste vi iz DS? Drugo, kolega Martinović vam je postavio pitanje koliko ste godina na vlasti, ali pošto je dao pogrešan odgovor da ste 500 godina bili na vlasti, evo recite nam tačno koliko ste.
Da. Tačan odgovor je da smo mi bili na vlasti sedam godina u raznim agregatnim stanjima, a oni 17 godina u raznim agregatnim stanjima. Ali, građane Srbije verovatno više interesuje ovo poslednje što je rekao gospodin Martinović. Nisu građani Srbije protiv stranih ulaganja. Niko nije ni u Vojvodini protiv stranih ulaganja, bili oni Arapi ili bili Nemci. Međutim, šta se desilo sa tim vašim prijateljima, kako vi kažete Arapi. Oni su zakupili 4.000 hektara u Vojvodini najbolje zemlje, što kažu, što i dugme izraste u biljku, a obrađuju svega 2.000 hektara, a onih 2.000 hektara je zaraslo u korov. I to se dešava u Vojvodini samo kada porodica ostane bez glave porodice. Nikada se zemlja u Vojvodini ne ostavlja u korovu. Dve hiljade hektara je u korovu. A što se tiče ulaganja Nemaca, mislite verovatno na svinjce koji treba da budu podignuti u nekoliko opština u Banatu o čemu je danas govorila moja uvažena koleginica Lazić i koja je opravdano ukazala na ekološke i druge aspekte seljenja prljave tehnologije iz Nemačke u Srbiju. Govorila je naravno da će tu biti zaposlen određen broj radnika i rekla je koji se obično zovu svinjari. To je sve od vaših stranih investicija, gospodine Martinoviću. Kada je u pitanju Srbija i kada je u pitanju Vojvodina napominjem investicije za šivaćom mašinom gde se slikao gospodin Vučić, a te mašine već sutra nisu radile. A FAP kao FAP. O FAP- u ćemo tek pričati kao što ćemo pričati o stanovima od 37 eura, kao što ćemo pričati o drugim obećanim, a nikad ispunjenim obećanjima ove Vlade koja lažima došla na vlast. Hvala.
Gospodine Veselinoviću, ja vas molim da poštujete dostojanstvo Narodne skupštine. Ne kaže se svinjac nego farma svinja. I, ja bih voleo kada bismo imali poljoprivrednu proizvodnju na nivou iz 1988, 89 godine. Nisam primetio da nam je od svinje koja je 1903. godine izdržavala Srbiju nešto nedostajalo i falilo. Pravo na repliku ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Vidim da neke kolege ne razumeju agregatna stanja i šta znače agregatna stanja pa ću im objasniti. Postoje tri agregatna stanja, čvrsto, tečno i gasovito. Obično je voda u različitim agregatnim stanjima. I, kao što je DS nekada zaista bila čvrsta kao led kada su joj građani verovali onda se pretvorila u vodu, a sada su agregatna stanja bez obzira da li se zvala SDS, DS ili šta god, e sad je u vidu pare, isparava, magla. To su agregatna stanja, gospodo. Što se tiče toga ko je napravio SNS. Srpsko naprednu stranku su napravili građani Republike Srbije. napravio je Tomislav Nikoli, Aleksandar Vučić, napravili su je ovi ljudi koji časno i ponosno su trpeli godine i godine teške godine kada nismo ni mogli da dođemo ni do jednog medija, ugnjetavanja, gubitaka posla, za njihove porodice, za njih lično. Kada je jeres bilo biti član SNS. Ali, ovi hrabri ljudi su napravili SNS iona nema nikakve veze sa DS osim što je nastala na ljutnji, na razočerenju, ne ispunjenim obećanjima, na lažima, na otimačini, na pljački, na svemu onome što ste radili za sve godine vršenja vlasti, za sve godine. I, dan danas što radi Bojan Pajtić i DS u Vojvodini. Ona nema nikakve veze sa SNS. Pitam vas, kada nemate nikakve veze sa javnim servisom, a ko je to promenjen na javnom servisu? U uređivačkoj, u menadžerskoj politici? I na RTS-u i na RTV-u? Ko je promenjen od 2012. godine gospodo? Šta ste vi radili? Po 50 vas je tuklo direktora RTS-a sa kapuljačom i kalašnjikovima ste ulazili u NBS. Narodnu skupštinu ste palili ovde i iznosili slike, televizore i nameštaj. To je vaš manir. Pa, zašto se sada mislimo - pa ko tuče ljude po Srbiji? Isti oni koji su tukli direktora RTS-a, isti oni koji su palili ovu Skupštinu. Isti oni koji su kalašnjikovima ulazili u NBS.
Vreme kolega Babiću.
Sada su malo sofisticiraniji. Znate, sada privode u hotele u vlasništvu AP Vojvodine. Sada privode u hotele, pa u hotelima tuku kao što su tukli gospodina Čačića. Sada su malo moderniji. Ali, znate, to nije bes. To je demokratsko pravo Bojana Pajtića i DS, da tuče ljude na demokratski način, pa onda oni koji tuku ne smeju na poligraf, onda oni koji tuku izlaze nasmejani, a mi tučeni kao što je to bio gospodin Čačić, kao što su to bili članovi SNS ne smemo čak to ni da kažemo.
Zahvaljujem kolega Babiću. Na osnovu člana 112. Poslovnika određujem pauzu u trajanju od 10 minuta. [[Posle pauze.]] Dame i gospodo narodni poslanici nastavljamo sa radom. Narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, mr Aleksandra Jerkov, Ivan Jovanović zajedno su podneli amandman kojim predlažu da se posle člana 33. dodaju Odeljak 9a i novi član 33a. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 35. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Da li neko želi reč? (Ne.) Narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević zajedno su podneli amandman kojim predlažu da se posle člana 36. dodaju naziv i novi član 36a. Da li neko želi reč? (Ne.) Narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, akademik Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić zajedno su podneli amandman kojim predlažu da se posle člana 36. dodaju naziv i novi član 36a. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O DOPUNI ZAKONA O SUDIJAMA Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Jovan Marković, Jovana Jovanović, Ivan Jovanović, mr Aleksandra Jerkov, Vesna Martinović, Dragan Šutanovac, Goran Ćirić, Vesna Marjanović, Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, prof. dr Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić, dr Blagoje Bradić, Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Zoran Živković, narodni poslanik Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, prof. dr Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Balša Božović, Jovan Marković, Jovana Jovanović, Ivan Jovanović, mr Aleksandra Jerkov, Dragan Šutanovac, Goran Ćirić i Vesna Marjanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanik Zoran Živković, narodni poslanik Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, prof. dr Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Poštovani narodni poslanici, pošto smo završili raspravu o 1. i 2. tački dnevnog reda ove sednice, podsećam vas na odredbu člana 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, prema kojoj predsednik Narodne skupštine može da odredi dan za glasanje o predlogu pojedinih zakona, bude odmah po završetku pretresa tog predloga zakona. U skladu sa ovom odredbom, određujem četvrtak 7. maj 2015. godine, sa početkom u 19,15 sati kao dan za glasanje o prve dve tačke dnevnog reda ove sednice, odnosno o Predlogu zakona o zaštiti prava na suđenje u razumnom roku i Predlogu zakona o dopuni Zakona o sudijama. Hvala.
Poštovani narodni poslanici, pre nego što pređemo na odlučivanje, potrebno je da utvrdimo kvorum. Molim vas da ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 135 narodnih poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da imamo uslove za odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o zaštiti prava na suđenje u razumnom roku, u načelu. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 132, protiv – šest, uzdržanih – nema, nije glasalotri od ukupno prisutno 141 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na naziv iznad člana 2. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Pavićević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – šest, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 134od ukupno prisutno 141 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Živković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – četiri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 137od ukupno prisutno 141 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podnela grupa od šest narodnih poslanika Poslaničke grupe Liga socijaldemokrata Vojvodine. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – četiri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 137od ukupno prisutno 141 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Načlan 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković, Jovana Jovanović i Aida Ćorović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – tri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 137od ukupno prisutno 140 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman je podnela grupa od šest narodnih poslanika Poslaničke grupe Liga socijaldemokrata Vojvodine. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 136od ukupno prisutno 141 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – četiri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 137od ukupno prisutno 141 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Neđo Jovanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – četiri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 137od ukupno prisutno 141 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman je podnela grupa od 11 narodnih poslanika Poslaničke grupe „BORIS TADIĆ – Socijaldemokratska stranka, Zajedno za Srbiju, Zeleni Srbije“. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – šest, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 134od ukupno prisutno 141 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 134od ukupno prisutnih 140 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman je podnela grupa od pet narodnih poslanika Poslaničke grupe Demokratska stranka. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – šest, protiv – dva, uzdržanih – nema, nije glasalo 132od ukupno prisutnih 140 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman je podnela grupa od pet narodnih poslanika Poslaničke grupe Demokratska stranka. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – šest, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 134od ukupno prisutnih 140 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – sedam, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 132od ukupno prisutnih 140 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman je podnela grupa od 11 narodnih poslanika Poslaničke grupe „BORIS TADIĆ – Socijaldemokratska stranka, Zajedno za Srbiju, Zeleni Srbije“. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – sedam, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 132od ukupno prisutno 139 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Neđo Jovanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – sedam, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 130od ukupno prisutnih 138 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Živković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – šest, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasao 131od ukupno prisutnih 138 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. amandman je podnela grupa od pet narodnih poslanika Poslaničke grupe Demokratska stranka. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 133 od ukupno prisutnih 138 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Pavićević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – četiri, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 133 od ukupno prisutnih 138 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. amandman je podnela grupa od četiri narodna poslanika Poslaničke grupe Demokratska stranka. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – šest, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 132 od ukupno prisutnih 138 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – jedan, protiv –niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 137 od ukupno prisutnih 138 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 7. amandman je podnela grupa od 11 narodnih poslanika Poslaničke grupe „Boris Tadić – Socijaldemokratska stranka, Zajedno za Srbiju, Zeleni Srbije“. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 133 od ukupno prisutnih 138 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 8. amandman je podnela grupa od četiri narodna poslanika Poslaničke grupe Demokratska stranka. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – četiri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 134 od ukupno prisutnih 138 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Pavićević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 132 od ukupno prisutnih 138 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Neđo Jovanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – devet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 129 od ukupno prisutnih 138 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 8. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Živković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za –tri, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 134 od ukupno prisutnih 138 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 9. amandman je podnela grupa od četiri narodna poslanika Poslaničke grupe Demokratska stranka. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 133 od ukupno prisutnih 138 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Živković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – četiri, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 133 od ukupno prisutnih 138 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 9. amandman je podnela grupa od 11 narodnih poslanika Poslaničke grupe „Boris Tadić – Socijaldemokratska stranka, Zajedno za Srbiju, Zeleni Srbije“. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – četiri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 134 od ukupno prisutnih 138 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 9. amandman je podnela grupa od šest narodnih poslanika Poslaničke grupe Liga socijaldemokrata Vojvodine. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – tri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 134 od ukupno prisutnih 137 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Pavićević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – četiri, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 132 od ukupno prisutnih 137 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Neđo Jovanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za –sedam, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 129 od ukupno prisutnih 137 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković, Jovana Jovanović i Aida Ćorović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – četiri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 133 od ukupno prisutnih 137 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 10. amandman je podnela grupa od četiri narodna poslanika Poslaničke grupe Demokratska stranka. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 132 od ukupno prisutnih 137 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Pavićević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – četiri, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 132 od ukupno prisutnih 137 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 10. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Živković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – četiri, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 132 od ukupno prisutnih 137 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 11. amandman je podnela grupa od četiri narodna poslanika Poslaničke grupe Demokratska stranka. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 132 od ukupno prisutnih 137 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Neđo Jovanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv –niko, uzdržanih – nema, nije glasao 131 od ukupno prisutnih 136 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković, Jovana Jovanović i Aida Ćorović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – četiri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 132 od ukupno prisutnih 136 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Pavićević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 130 od ukupno prisutnih 136 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Živković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – tri, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 132 od ukupno prisutnih 136 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 11. amandman je podnela grupa od pet narodnih poslanika Poslaničke grupe Demokratska stranka. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – četiri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 132 od ukupno prisutnih 136 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 12. amandman je podnela grupa od četiri narodna poslanika Poslaničke grupe Demokratska stranka. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao 131 od ukupno prisutnih 136 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Pavićević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – četiri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 132 od ukupno prisutnih 136 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 12. amandman je podnela grupa od pet narodnih poslanika poslaničke grupe Demokratska stranka. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao 131 od ukupno prisutnih 136 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Živković Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 130 od ukupno prisutnih 135 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 13. amandman je podnela grupa od pet narodnih poslanika poslaničke grupe Demokratska stranka. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – četiri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao 131 od ukupno prisutnih 135 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Neđo Jovanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 125 od ukupno prisutnih 136 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 14. amandman je podnela grupa od četiri narodna poslanika poslaničke grupe Demokratska stranka. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – šest, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 130 od ukupno prisutnih 136 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Pavićević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – dvoje, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 133 od ukupno prisutnih 136 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Živković Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – dvoje, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nisu glasala 132 od ukupno prisutnih 135 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik Neđo Jovanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – devet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 127 od ukupno prisutnih 136 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – tri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 133 od ukupno prisutnih 136 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 15. amandman je podnela grupa od četiri narodna poslanika poslaničke grupe Demokratska stranka. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – četiri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 132 od ukupno prisutnih 136 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 15. amandman je podnela grupa od šest narodnih poslanika poslaničke grupe Liga socijaldemokrata Vojvodine. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao 131 od ukupno prisutnih 136 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 15. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – jedan, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 136 od ukupno prisutnih 138 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Neđo Jovanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 127 od ukupno prisutnih 138 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 16. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković, Jovana Jovanović i Aida Ćorović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 139 od ukupno prisutnih 139 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 16. amandman je podnela grupa od četiri narodna poslanika poslaničke grupe Demokratska stranka. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – dvoje, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 137 od ukupno prisutnih 139 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Pavićević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – tri, protiv – dva, uzdržanih – nema, nisu glasala 134 od ukupno prisutnih 139 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Živković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – jedan, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 137 od ukupno prisutnih 139 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 16. amandman je podnela grupa od pet narodnih poslanika poslaničke grupe Demokratska stranka. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala 134 od ukupno prisutnih 139 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Neđo Jovanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – devet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 130 od ukupno prisutnih 139 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Pavićević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – tri, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 135 od ukupno prisutnih 139 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 17. amandman je podnela grupa od četiri narodna poslanika poslaničke grupe Demokratska stranka. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – četiri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 135 od ukupno prisutnih 139 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Živković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – dva, uzdržanih – nema, nije glasalo 138 od ukupno prisutnih 140 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Živković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 138 od ukupno prisutnih 139 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 18. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Jovan Marković, Jovana Jovanović i Aida Ćorović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 140 od ukupno prisutnih 140 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Pavićević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – dvoje, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 137 od ukupno prisutnih 140 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 19. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Pavićević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 139 od ukupno prisutnih 140 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 19. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Živković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – jedan, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 139 od ukupno prisutnih 140 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 19. amandman je podnela grupa od pet narodnih poslanika poslaničke grupe Demokratska stranka. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – tri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 137 od ukupno prisutnih 140 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Živković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – dvoje, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 137 od ukupno prisutnih 140 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Pavićević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – dva, protiv – dva, uzdržanih – nema, nije glasalo 136 od ukupno prisutnih 140 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 21. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 134 od ukupno prisutnih 140 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Neđo Jovanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – sedam, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 133 od ukupno prisutnih 140 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 23. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – četiri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 136 od ukupno prisutnih 140 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Neđo Jovanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 135 od ukupno prisutnih 140 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 24. amandman je podnela grupa od pet narodnih poslanika Poslaničke grupe Demokratska stranka. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – četiri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 136 od ukupno prisutnih 140 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 25. amandman je podnela grupa od četiri narodna poslanika Poslaničke grupe Demokratska stranka. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – šest, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 134 od ukupno prisutnih 140 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 25. amandman je podnela grupa od 11 narodnih poslanika Poslaničke grupe „BORIS TADIĆ – Socijaldemokratska stranka, Zajedno za Srbiju, Zeleni Srbije“. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 135 od ukupno prisutnih 140 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 27. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Milan Petrić i zajedno Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – šest, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 134 od ukupno prisutnih 140 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 30. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – dva, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 138 od ukupno prisutnih 140 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 30. amandman je podnela grupa od šest narodnih poslanika Poslaničke grupe Liga socijaldemokrata Vojvodine. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – sedam, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 133 od ukupno prisutnih 140 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 30. amandman je podnela grupa od 11 narodnih poslanika Poslaničke grupe „BORIS TADIĆ – Socijaldemokratska stranka, Zajedno za Srbiju, Zeleni Srbije“. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – sedam, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 133 od ukupno prisutnih 140 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Grupa od četiri narodna poslanika Poslaničke grupe Demokratska stranka podnela je amandman kojim predlažu da se posle člana 33. dodaju odeljak 9a i novi član 33a. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 135 od ukupno prisutnih 140 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 35. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 140 od ukupno prisutnih 140 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević zajedno su podneli amandman kojim predlažu da se posle člana 36. dodaju naziv i novi član 36a. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – dva, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 138 od ukupno prisutnih 140 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Grupa od 11 narodnih poslanika Poslaničke grupe „BORIS TADIĆ – Socijaldemokratska stranka, Zajedno za Srbiju, Zeleni Srbije“ podnela je amandman kojim predlažu da se posle člana 36. dodaju naziv i novi član 36a. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 135 od ukupno prisutnih 140 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o zaštiti prava na suđenje u razumnom roku, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 134, protiv – šest, uzdržanih – nema, nije glasao jedan od ukupno prisutnog 141 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o zaštiti prava na suđenje u razumnom roku. 2. tačka dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O DOPUNI ZAKONA O SUDIJAMA Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o dopuni Zakona o sudijama, u načelu. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 132, protiv – šest, uzdržanih – nema, nisu glasala tri od ukupno prisutnog 141 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 1. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Zoran Živković, narodni poslanik Vladimir Pavićević i grupa od 11 narodnih poslanika Poslaničke grupe „BORIS TADIĆ – Socijaldemokratska stranka, Zajedno za Srbiju, Zeleni Srbije“. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – četiri, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo 135 od ukupno prisutnih 140 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podnela grupa od 11 narodnih poslanika Poslaničke grupe Demokratska stranka. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – pet, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 135 od ukupno prisutnih 140 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Zoran Živković, narodni poslanik Vladimir Pavićević i grupa od 11 narodnih poslanika Poslaničke grupe „BORIS TADIĆ – Socijaldemokratska stranka, Zajedno za Srbiju, Zeleni Srbije“. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – šest, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 134 od ukupno prisutnih 140 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o dopuni Zakona o sudijama, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 134, protiv – šest, uzdržanih – nema, nije bilo onih koji nisu glasali, od ukupno prisutnih 140 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o dopuni Zakona o sudijama. Zahvaljujem se na radu. Nastavljamo sa radom sutra u 10.00 časova. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Šeste sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 96 narodnih poslanika. Molim vas da ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 119 narodna poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Slavica Đukić Dejanović, Mirjana Dragaš, Konstantin Arsenović, dr Muamer Bačevac i prof. dr Branko Đurović. Nastavljamo rad i prelazimo na pretres u pojedinostima Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o privatnom obezbeđenju. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam pozvala da današnjoj sednici prisustvuju: dr Nebojša Stefanović, ministar unutrašnjih poslova, Milorad Todorović, sekretar Ministarstva unutrašnjih poslova, Tamara Zlatić, pravni savetnik za normativne poslove u Sekretarijatu Ministarstva unutrašnjih poslova, Rade Krunić, pomoćnik načelnika Uprave policije i Nataša Ignjatović, šef odseka u Upravi policije. Prelazimo na 5. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O PRIVATNOM OBEZBEĐENjU. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici. Primili ste izveštaje nadležnih odbora, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3.Poslovnika, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Snežana Malović, Ninoslav Stojadinović, Biljana Hasanović Korać, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Goran Bogdanović, Slobodan Homen, Ivan Karić i dr Blagoje Bradić. Da li neko želi reč povodom ovog amandmana? (Da.) Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite.