Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Osmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 91narodni poslanik, a radi utvrđivanja kvoruma, potrebnog za rad, sednice Narodne skupštine. Molim vas da ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje, da bi utvrdili koliko je narodnih poslanika identifikovano u sistemu i koliko je u sali. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema utvrđeno da u elektronskom sistemu ima 93 narodnih poslanika i da je određen broj narodnih poslanika, takođe, prisutan u sali, bez identifikacije u elektronskom sistemu. Podsećam sve narodne poslanike da utorkom i četvrtkom, a nakon otvaranja sednice i utvrđivanja broja narodnih poslanika koji prisustvuju sednici, a pre prelaska na dalju raspravu, sednica radi na osnovu člana 286. stav 2. Poslovnika, koji u svom prvom stavu kaže -narodni poslanik ima pravo da traži obaveštenje i objašnjenje od predsednika Narodne skupštine, predsednika odbora Narodne skupštine, ministara i funkcionera u drugim republičkim organima i organizacijama, a o pitanjima iz okvira prava i dužnosti ovih funkcionera i iz nadležnosti organa na čijem se čelu nalaze, koje su mu potrebne za ostvarivanje funkcije narodnog poslanika. Izuzetno predsednik, odnosno ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe pravo iz stava 1. ovog člana može ostvariti i na sednici Narodne skupštine usmeno, u jednom obraćanju, u trajanju do pet minuta, utorkom i četvrtkom i to odmah nakon otvaranja sednice i utvrđivanja broja narodnih poslanika koji prisustvuju sednici, a pre prelaska na dalju raspravu. Pitam, da li neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje, u skladu sa članom 286. Poslovnika? (Da) Narodna poslanica Svetlana Stojanović. Izvolite
Hvala. Pre mesec dana na sajtu Ministarstva kulture objavljeni su rezultati konkursa finansiranja i sufinansiranja projekata za tekuću godinu. Programi i projekti se finansiraju iz budžetske aproprijacije specijalizovane usluge. Ova budžetska stavka svake godine izaziva veliku pažnju poslanika, jer malo ko zna šta to znači specijalizovane usluge.U svakom slučaju, za Ministarstvo kulture specijalizovane usluge su upravo programi i projekti. U budžetu Ministarstva kulture, specijalizovane usluge su najveća stavka, ne računajući plate zaposlenih. Za 2011. godinu ova aproprijacija iznosi 1,2 milijarde, a za plate zaposlenih izdvojeno je 1,6 milijardi. Osim plata zaposlenih i programa i projekata, iz budžeta za kulturu ništa drugo se ne može pročitati, što bi nam ukazalo na to koju kulturnu politiku vodi ova vlada. Moje prvo pitanje ministru kulture, gospodinu Predragu Markoviću, glasi - da li je svako finansiranje kulture u prvoj polovini ove godine, dok komisije nisu završile svoj rad, prestalo? Iz čega su se programi finansirali? Pre deset dana, sa zakašnjenjem od godinu dana, konstituisan je Nacionalni savet za kulturu. Jedan od zadataka Nacionalnog saveta je da ministru predloži elemente kulturne politike. Ministar, doduše, po slovu Zakona o kulturi, nema nikakvu obavezu da uvaži ono što mu Savet savetuje, ali ostaje nam nada da će uvažiti. Budući da je Savet tek konstituisan, izvesno je da neće moći u dogledno vreme ispuniti ovaj zadatak i predložiti neki od više mogućih modela kulturne politike. Srpska politika će znači, srpska kultura će znači, još dugo plutati na nepredvidivim programima i projektima. Ko unapred može znati kakvi programi i projekti će biti predloženi? Sasvim je moguće da ustanove kulture i naučni timovi, s obzirom da ne postoji jedinstveni okvir zvani kulturna politika, ne predlože projekte za određene sektore. Sektori će u tom slučaju ostati nepokriveni. Javni interes u kulturi neće biti zaštićen. Zato moje drugo pitanje ministru kulture glasi: šta je javni interes u kulturi? Šta država mora da finansira, a šta može delimično ili potpuno prepustiti tržištu? Sredstva iz neprozirne aproprijacije specijalizovane usluge komisije za programe i projekte, a oni su sve što imamo, raspoređuju se na osnovu Pravilnika o načinu, kriterijumima i merilima za izbor projekata u kulturi, član 6. Merila su ovo, kvalitet, značaj, inovativnost, raznolikost kulturnih izraza, sposobnost podnosilaca da izvede projekat, masovnost korišćenja, decentralizacija kulture, primena novih tehnologija, umreženje, jubilej. Treće pitanje koje želim da postavim ministru kulture je sledeće. Mogu li se uopšte merila navedena u jednom pravilniku smatrati kulturnom politikom? Imam još jedno, poslednje, praktično pitanje. Da li su sredstva iz aproprijacije specijalizovane usluge, kojima će se finansirati programi i projekti u kulturi, stigla na račun Ministarstva kulture, ako jesu, kako su ta sredstva trošena do juna, dok Komisija za programe i projekte nisu završile svoj posao. Ako nisu stigla, onda kulturnu politiku Srbije vodi ministar finansija i predsednik Vlade, gospodin Cvetković, a ne ministar i Ministarstvo za kulturu. Odsustvo kulturne politike samo razlog više zbog kojeg ovu vladu treba da zameni neka nova, odgovornija prema svom narodu i njegovim interesima u koje svakako spada kulturni identitet. Unapred zahvaljujem ministru na odgovoru.
Da li još neko od ovlašćenih predstavnika ili predsednika poslaničkih grupa želi da koristi svoje pravo iz člana 286? (Da.) Narodni poslanik Dragan Todorović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, juče je završena jedna od najsramnijih etapa u istoriji Srbije i srpskog naroda. Smirite ove džokeje, molim vas. (Predsedavajuća: Vas molim da poštujete odredbe Poslovnika Narodne skupštine, a o redu na sednici ću se ja starati, a vas molim da vodite računa o tome kako se obraćate i javnosti i kolegama poslanicima i bez direktnog obraćanja. Molim.) Ta etapa se zove – saradnja sa Haškim tribunalom. Do sada u istoriji nije poznat slučaj da je jedna država izručila pet svojih predsednika ili predsednika iz redova sopstvenog naroda, da je izručila kompletan vojni i policijski vrh, a vi ste to uradili za 11 godina i to je ono što je prosto neverovatno, da vi apsolutno nemate granice koje nećete preći smo zarad jednog cilja, a to je ulazak u EU. U tu EU vi nikada nećete ući, jer takvi kakvi ste vi ne trebate nikome, a najmanje trebate EU. To je ono što vi ne shvatate, narod koji nema samopoštovanja, koji nema ponos, nema nikakvu budućnost, a vi ste pokazali da Srbija sa vama apsolutno nema nikakvu budućnost. Isporučili ste poslednjeg haškog optuženika i završili ste vašu karijeru. Siguran sam da će građani Srbije znati kako da vas ocene na sledećim izborima i da ćete napokon završiti na istorijskom đubrištu, tamo i gde pripadate. Hvala.
Zahvaljujem. Da li još neko želi reč? Samo se prijavite. Narodna poslanica Marija Bugarčić. Izvolite.
Hvala. Uvažena predsednice, poštovane koleginice i kolege, htela bih da postavim pitanje ministru prosvete. Naime,moje konkretno pitanje je kada će Ministarstvo prosvete završiti pravilnik o izgledu dokumenata koje izdaje univerzitet? Naime, o čemu se radi. Već dve godine traje muka oko izdavanja bolonjskih diploma. Studenti koji su diplomirali u zadnje dve godine ne mogu da dobiju diplome. Imamo primer na Medicinskom fakultetu gde studenti koji su diplomirali ne mogu da uzmu diplomu već dve godine, a platili su za izradu tih diploma po 15.000 dinara. To je posle godinu dana nedopustivo jer ne mogu da dobiju diplomu, i umesto diplome dobijaju uverenja. Potvrdu o položenim ispitima, tj. uverenje plaćaju između 1.000 i 5.000 dinara. Problem je što ova uverenja važe najviše šest meseci i nakon toga oni moraju ponovo da vade uverenje na fakultetu i dodatno se izlažu trošku. Imamo situaciju da se diplomiranim studentima uzimaju novci za diplome koje ne mogu da dobiju i za to dobiju potvrdu koja važi šest meseci. Govorimo da nam fale specijalisti radiologije, anesteziologije, hirurgije, a deset godina nam treba da jednog stručnjaka oformimo i osposobimo za svoj posao. A onda se našim mladima ne dozvoljava da specijaliziraju, da volontiraju i najzad ne dozvoljava im se pravo da uzmu svoju diplomu. Jedino je Elektrotehnički fakultet u Beogradu na svoju ruku uveo i podelio bolonjske diplome. Jer naše prosvetne vlasti nisu u stanju da dve godine završe pravilnik o izgledu dokumenata koje izdaje Univerzitet. Naime, Elektrotehnički fakultet je diplomu, na njemu je čekalo 600 studenata i tu nailazimo na problem. Kada diplomac dođe na Zavod za zapošljavanje, sa ovom novom diplomom ETF nastaje problem, jer postoji nacionalni okvir kvalifikacija koji ne prepoznaju ovu diplomu. Ministarstvo je napravilo izgled, tj. pravilnik 2005. godine o izgledu ovih dokumenata, ali u međuvremenu je zakon promenjen a izmene su najopsežnije bile baš u tom delu koji se tiče zvanja. Nacionalni savet je takođe doneo i nomenklaturu zanimanja i sada postoji Pravilnik koji nije u skladu sa današnjom nomenklaturom. Znamo, da recimo u Americi svaki univerzitet donosi sam kako će da izgleda diploma, forma diplome i šta će pisati na njoj. Samo našim studentima nije omogućeno to. Apelujem na Ministarstvo prosvete da prestane da se bavi nebitnim stvarima, tipa boje i forme diplome koje će tako da izgledaju i da počne da se bavi suštinskim stvarima i suštinskim problemima koje postoje u našem obrazovanju.
Reč ima narodna poslanica Zlata Đerić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, upućujem pitanje pre svega premijeru Mirku Cvetkoviću, da li postoji politička volja za borbu protiv korupcije i kada misli ova vlada da izađe sa Nacrtom strategije za borbu protiv korupcije, koje je naš najveći problem u ovom trenutku. Da se kratko našali, Grčka tragedija počiva na mitu, a srpska na mitu i korupciji i mi svi znamo da je Izveštaj koji smo podneli EU ocenjen upravo u tom segmentu kao najproblematičniji odnosno, da je najbolesnije ocenjen u tom izveštaju Ministarstvo zdravlja. Pošto je novi ministar zdravlja nedavno rekao da ne može sam da se izbori sa vremenom korupcije koje zatekao u Ministarstvu zdravlja, svako imam pitanje i za njega. Kada ministar zdravlja misli da predloži Skupštini da promeni Zakon o dopunskom radu koji je inače od EU upravo ocenjen kao jednim od glavnih izvora korupcije u srpskom zdravstvu? Kada misli da promeni u opšte taj odnos prema dopunskom radu na koji smo više puta u ovom parlamentu ukazivali kao problem, kao problem u zdravstvu jer se po svim izveštajima i po svim događanjima videlo da najviše stradaju, najviše se zloupotrebljavaju upravu najteži bolesnici u Srbiji. Dakle, mi smo kao poslanička grupa više puta ukazivali na afere upravo u Ministarstvu zdravlja, tražeći odgovore, naravno u ime građana koji su nam to predlagali da pitamo. Takođe, imamo pitanje za Vladu i za ministra pravde: Zašto se uporno skriva Izveštaj Evropske komisije koji sadrži analizu kako je trošen novac evropskih donacija i kredita u ovom segmentu? Ako se taj izveštaj skriva od očiju srpske javnosti, onda svakako imamo razloga da sumnjamo da neko ne želi da se zna šta se događalo u srpskom zdravstvu i kako je sva ona pomoć koja je iz Evropske unije dolazila, o kojoj se tako transparentno govorilo, kako je ona trošena i ko će ako je bilo zloupotreba za to snositi odgovornost? Takođe smo protiv toga da u ime onoga što je rečeno da ubuduće neće biti političkih nameštenika i nameštenih direktora, da će ubuduće sve ići javno, transparentno konkursima, pa zašto je upravo bivši ministar zdravlja imenovan za direktora van takvog konkursa? Zašto upravo jedan ministar, bivši ministar, nije bio prvi primer kako se može izaći na konkurs i kako se može tu svojim referencama pobediti u odnosu na neke druge referentne kolege za koje pretpostavljam da bi tu konkurisale? Dakle, to su pitanja koja upućujemo ispred poslaničke grupe Nove Srbije.
Pošto se više niko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa ne javlja za reč, nastavljamo sa radom. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju narodni poslanici Milan Dimitrijević i Aleksandra Janković. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam, povodom načelnog pretresa 1. tačke dnevnog reda, pored predstavnika predlagača Milutina Mrkonjića, ministra za infrastrukturu i energetiku, pozvala da sednici prisustvuju i Miodrag Miljković, državni sekretar u Ministarstvu za infrastrukturu i energetiku, Miloš Banjac, pomoćnik ministra za infrastrukturu i energetiku, Aleksandra Potparević, iz Direktorata civilnog vazduhoplovstva, Vanja Škobić, iz Agencije za kontrolu letenja, Neda Mijatovi-Bojanović, šef Odseka za pravne i ekonomske odnose u sektoru za elektroenergetiku u Ministarstvu za infrastrukturu i energetiku, Olga Antić-Miočinović, rukovodilac Grupe za tehničko-tehnološke poslove u Sektoru za naftu i gas u Ministarstvu za infrastruru i energetiku i Ljiljana Hadžibabić, član radne grupe i rukovodilac Sektora za energetsko tehničke poslove u Ministarstvu za infrastrukturu i energetiku. Nastavljamo rad i prelazimo na – PREDLOG ZAKONA O ENERGETICI Primili ste Predlog zakona, koji je podnela Vlada. Primili ste izveštaje Odbora za industriju i Zakonodavnog odbora. Pre otvaranja načelnog pretresa, podsećam vas da, prema članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika, članova poslaničke grupe, tako da poslaničkoj grupi Za evropsku Srbiju pripada jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; poslaničkoj grupi SRS - jedan sat, osam minuta i 24 sekunde; poslaničkoj grupi Ujedinjeni regioni Srbije - 28 minuta i 48 sekundi; poslaničkoj grupi Napred Srbijo - 25 minuta i 12 sekundi; poslaničkoj grupi DSS - Vojislav Koštunica - 24 minuta; poslaničkoj grupi SPS - JS - 18 minuta; poslaničkoj grupi LDP - 14 minuta i 24 sekunde; poslaničkoj grupi Nova Srbija - 10 minuta i 48 sekundi;poslaničkoj grupi Manjina - osam minuta i 24 sekunde i poslaničkoj grupi PUPS - šest minuta. Saglasno članu 96. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, narodni poslanici koji nisu članovi ni jedne poslaničke grupe imaju pravo da govore svako po jednom do pet minuta. Molim poslaničke grupe, ako to niste učinili, da podnesete prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika, što je u skladu sa članom 96. stav 4. Poslovnika. Obaveštavam vas da su poslaničke grupe ovlastile da ih predstavljaju: narodni poslanik Siniša Stamenković, poslaničku grupu PUPS; narodni poslanik Đorđe Milićević, poslaničku grupu SPS-JS; narodni poslanik Arsen Đurić, poslaničku grupu DSS-Vojislav Koštunica; narodni poslanik Bojan Đurić, poslaničku grupu LDP; narodni poslanik Mićo Rogović, poslaničku grupu Napred Srbijo i narodni poslanik Goran Mihajlović, poslaničku grupu SRS. Saglasno članu 157. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres o Predlogu zakona. Predlažem, pošto je ministar u zgradi i očekujemo da uđe, da sačekamo par sekundi. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 157. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvorila sam načelni pretres o Predlogu zakona i pitam da li predstavnik predlagača Milutin Mrkonjić, ministar za infrastrukturu i energetiku, želi reč? (Da.) Izvolite, gospodine ministre.
Izvinjavam se što sam zakasnio. Poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, kao i uveki danas mi je čast da mogu pred ovim najvišim domom Republike Srbije da obrazlažem dva zakona, Zakon o energetici, koji ću sada obrazlagati, a pred vama je i novi zakon koji treba da udari nove temelje razvoja srpske energetike u narednom periodu. Posle velikog broja javnih rasprava, od kojih bi posebno istakao one u Beogradu, Novom Sadu, Nišu i Kragujevcu i posle veoma dobrih kritika od strane Energetske zajednice iz Beča, koja je referentno telo za integraciju srpske energetike u EU, mogu da vam kažem da novizakon o energetici predstavlja prekretnicu u razvoju ovog važnog sektora u našoj zemlji. Protekle tri godine, pod dirigentskom palicom moga druga dr Petra Škundrića, na ovom pravnom aktu radio je veliki tim domaćih i stranih eksperata. Koristim na samom početku priliku da im se zahvalim na uloženom radu i trudu. Ovim zakonom se nastavlja harmonizacija energetskog zakonodavstva sa direktivama EU, ali smo primenili i neka nova rešenja koja još nisu naišla ni na punu primenu u EU i za koja smo dobili pohvale od strane evropskih eksperata. Evropsko opredeljenje Srbije je ne samo putu ka članstvu u EU, već nastojimo da to bude put ka modernoj tehnološkoj, uređenoj, energetski efikasnoj zelenoj Srbiji. Najvažnija novina koju novi zakon donosi je liberalizacija svih segmenata energetskog tržišta Republike Srbije. Sve grane srpske energetike su novim zakonom otvorene za slobodno ulaganje i za otvorenu tržišnu utakmicu po pravilima nadležnog regulatora, tj. Agencije za energetiku. Ovim zakonom smo u mnogome ojačali ulogu i značaj Agencije za energetiku, u skladu sa trendovima u energetskom zakonodavstvu u svetu. Osnovni ciljevi kod donošenja novog zakona, kojima smo se rukovodili, bili su: povećanje sigurnosti isporuke energije i energenata za sve građane i privredu zemlje; dalji razvoj energetskog tržišta kroz povećanje konkurentnosti u svim granama energetike; pojednostavljivanje procedura za realizaciju investicija u energetiku; povećanje energetske efikasnosti i povećanje investicija obnovljive izvore energije. Nastojali smo da kroz ovaj zakon stvorimo mogućnost za reformu i restrukturiranje energetskog sektora, kako bi Srbija dobila efikasne kompanije koje će biti zamajac oporavku celokupne privrede. Tržište nafte i naftnih derivata od početka ove godine u potpunosti je otvoreno i Vlada više ne određuje cene naftnih derivata. Pored čitavog niza pravilnika koji su usvojeni pre početka liberalizacije tržišta, novi zakon dodatno uređuje ovu oblast kroz sigurnost snabdevanja, obavezne i operativne rezerve nafte i naftnih derivata, uređenje transporta nafte i, što je za građane najvažnije, bolji kvalitet i kontrolu kvaliteta naftnih derivata u Republici Srbiji. Tržište gasa u Republici Srbiji biće daleko bolje uređeno nego što je danas, sa jasnim pravilima igre za sve učesnike. Jedna od namera koju smo uspeli da realizujemo kroz jedan deo zakona je da povećamo sigurnost isporuke za sve korisnike gasa u slučaju bilo kakvih poremećaja u snabdevanju. Nova gasna skladišta će nam otvoriti i mogućnosti za trgovinu sa gasom, pa smo i taj deo dodatno uredili. Kod gasa je teško govoriti o slobodnom tržištu zbog objektivnih ograničenja koja su posledica specifičnosti ovog energenta. Najvažnija novina koju novi zakon donosi vezano za trgovinu gasom je pravo pristupa treće strane, što je jedna od obaveza evropskog energetskog zakonodavstva koja još nije zaživela ni u svim članicama EU. Našli smo prihvatljiv model da zadovoljimo evropske partnere, ali i da u isto vreme ne odustanemo od naših nacionalnih interesa i transevropskih projekata "Južni tok", koji su planirani da se realizuju kada je u pitanju snabdevanje ovim energentom. Obnovljivi izvori energije su predstavljali, a i biće ubuduće jedno od prioriteta u radu Ministarstva infrastrukture i energetike. Međutim, pokazalo se da ovaj strateški okvir, a postojeći Zakon o energetici je postao suviše tesan da bi energetika u Srbiji ostala u toku sa međunarodnim zbivanjima. Zbog toga poslednjih nekoliko godina Ministarstvo intenzivno radi na tome da dovede energetsko zakonodavstvo i energetsku praksu naše zemlje, a koja podrazumeva i energetsku efikasnost i obnovljive izvore energetike, u okvire međunarodnih standarda, odnosno standarda EU. Podsetio bih da je potpisivanje i ratifikacijom Ugovora o osnivanju energetske zajednice u julu 2006. godine između EU i država jugoistočne Evrope energetski sektor Srbije postao deo EU, a upravo su energetska efikasnost i obnovljivi izvori energije jedno od glavnih odrednica ovog ugovora. U tom smislu Ministarstvo aktivno radi na sprovođenju svih aktivnosti energetske zajednice u pomenutim oblastima. Kao što vam je poznato, ova vlada je kreirala pravni okvir za investicije u ovaj sektor. Veliki interes investitora, kao i veliki broj energetskih dozvola dovoljan su dokaz kvaliteta ovog pravnog okvira. Novi zakon o energetici će posebnu pažnju posvetiti ovom sektoru tako što će investitorima biti garantovana veća pravna sigurnost, pa i same procedure za realizaciju ovih investicija biće daleko jednostavnije. Ovo je jedan od najvažnijih zakona iz naše evropske agende. Ovaj zakon ne donosimo zbog Evrope nego zbog naših građana. Energetika predstavlja krvotok privrednog razvoja i stvara pretpostavke za poboljšanje standarda naših građana. Ministarstvo infrastrukture i energetike pokrenulo je veliki investicioni ciklus koji će biti zamajac oporavka čitave privrede Republike Srbije. Svesni makroekonomske situacije u kojoj se danas nalazi domaća privreda pokrenuti su mnogobrojni tenderi koji bi za krajnji rezultat trebalo da imaju izgradnju novih energetskih objekata i upošljavanje domaćih kompanija. Važno je istaći da u Republici Srbiji poslednjih 20-ak godina nije izgrađen nijedan novi kapitalni energetski objekat. Potražnja za energijom u današnjem svetu raste iz godine u godinu, a ova nova postrojenja treba da obezbede dovoljno čiste energije za nove investitore, kao i za postojeće industrijske subjekte. Jedna od najvažnijih smernica pri gradnji ovih kapitalnih energetskih objekata će biti upošljavanje domaćih kompanija. Zbog svega ovde navedenog pozivam narodne poslanike da konstruktivno diskutuju i da daju podršku novom zakonu o energetici. Hvala najlepše.
Zahvaljujem ministre. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? Gospodin Milorad Buha? (Ne.) Bajram Omeragić? Ne, ne možete sada vi. Vi možete kada završe izvestioci odbora. Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Najpre narodni poslanik Siniša Stamenković, pa zatim Bajram Omeragić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedavajuća, gospodine ministre, gospodo saradnici, najpre ću ispred strategije razvoja naše elektro energije pročitati jedan citat: "Društvena sposobnost donošenja odluka koje se tiču budućnosti i od suštinskog su značaja za razvoj energetskog sektora uopšte". Imajući u vidu dug životni vek energetske infrastrukture i uticaj koji na njega ima može se kvalifikovati kao uprava, kao razvoj, kao održivost i privredni razvoj u budućnosti. Korisno je da se krupne odluke čije će se posledice osećati dugo ubudućnosti donose na temelju najboljih raspoloživih informacija uz široku društvenu saglasnost. Potrebno je da se detaljne informacije o raspoloživoj infrastrukturi, proizvodnji i potrošnji energije, uticajima na životnu sredinu, društvenim uticajima i druge prikupljene, obrađene i dostupne javnosti informacije koriste na pravilan način. Bilo bi dobro da postoji zainteresovana, kvalifikovana i obaveštene javnost koja može da učestvuje u procesu donošenja odluka. Konačno, potrebno je da problemi budu izneti pred takvu javnost, kada su sve ili mnoge opcije za rešenje na raspolaganju i kada je učešće javnosti u ovom procesu svrsishodno. Isto tako, potrebno je da postoje društveni mehanizmi za postizanje konsenzusa i donošenje odluka o jasno definisanom vremenu. Program "Evropa 2020" ili "Energija 2020" podrazumeva ove okolnosti, a ostvarenje tih okolnosti u Srbiji je tek u povoju, odnosno počinje ovim zakonom. Poštovani gospodine ministre, ovim zakonom se na osnovu člana 97. stav 1. tačke 6), 7) i 8) Ustava Republike Srbije uređuju svojinski i obligacioni odnosi, a i zaštita svih oblika svojine, posebno pravni položaj privrednih subjekata koji su u sistemu obavljanja pojedinih privrednih energetskih delatnosti i u zaštiti prirode, u zaštiti na radu i u svoj zaštiti koja tu postoji. Podsećam sve narodne poslanike, kao i građane Srbije da svu nacionalnu imovinu i prirodna bogatstva mogu koristiti pravna i fizička lica samo pod uslovima utvrđenim zakonom. Posebno je članom 84. stav 2. Ustava zabranjeno donošenje akata kojima bi se omogućio monopolski ili nekontrolisani dominantni položaj pravnih i fizičkih lica koja po poverenom poslu raspolažu nacionalnom imovinom i prirodnim bogatstvima. Od 1990. godine pa do 26. aprila 2004. godine ovako konstituisanu obavezu izvršavale su hidroelektrane i drugi elektroenergetski objekti prema opštinama koje su pretrpele najveće štete gubitkom obradive kvalitetne zemlje, gubitkom egzistencije građana, kroz gubitak privrednih delatnosti kao što su ribarstvo, brodarstvo, povrtarstvo, saobraćaj, poljoprivreda, itd. Opštine koje su najveće pogođene i koje dan danas trpe ogromne štete zbog eksploatacije vode, mineralnih sirovina, nafte ili prirodnog gasa, a za potrebe elektroenergetskih elektrosistema jesu Pirot, Surdulica, Kladova, Negotin, Majdanpek, Golubac, Veliko Gradište, Požarevac, Smederevo, Grocka, Palilula, Savski venac, Novi Bečej, Zrenjanin, Pećinci, Ruma, Vladimirci, Šabac, Novi Sad. Naknada za korišćenje dobara od opšteg interesa u proizvodnji električne energije, nafte i prirodnog gasa u periodu od 1990. do 2007. godine isplaćivala se u mesečnim iznosima od 42.658 dinara u opštini Pirot, pa do 3.439.467 dinara u opštini Kladovo. Podsećamo narodne poslanike i građane Srbije da se navodno nalazimo u postupku decentralizacije Srbije i posebno u postupku ravnomernog razvoja, pre svega marginalnih opština. Opštine koje sam naveo, kao i druge nepomenute na čijoj se teritoriji nalaze najveći prirodni i posebno energetski objekti naše zemlje veliki su poreski obveznici. Sada su umesto bilo kakvog stepena razvijenosti postale marginalne, siromašne i nerazvijene opštine. Sa jedne strane, najrazvijeniji elektroenergetski objekti, sa druge strane, nerazvijene opštine. Navedene opštine, kao i granične opštine istočne Srbijeusled brojnih geopolitičkih i internih razloga zaostaju u razvoju već nekoliko decenija, uz izrazite depopulacione procese koji ukazuju na ozbiljnu pretnju u budućnosti. Dosadašnji kapaciteti opštinska istočne Srbije, uprkos činjenici da se u njima nalaze najkrupniji energetski objekti naše zemlje nisu bili u stanju da iskoriste potencijalne sirovine, bilo da je u pitanju voda, ugalj, nafta, prirodni gas ili nešto drugo. Umesto toga, došlo je do stvaranja velikih poreskih obveznika koji su državna i javna preduzeća, dok je opštinama prepušteno da žive kako znaju i umeju. Zavisiće uvek od nekog centra moći, bez osnovnih poluga razvoja u svojim rukama, opštine jugoistočne Srbije doživele su tešku demografsku i posledično tome, ekonomsku deklinaciju zbog nedostatka politike regionalnog razvoja, uz ogroman egzodus i starenje stanovnika te istočne Srbije. Poslanička grupa PUPS smatra da ministarstvo i Vlada moraju Zakonom o plaćanju i usmeravanju sredstava naknade za korišćenje dobara od opšteg interesa u proizvodnji električne energije, nafte i prirodnog gasa, odnosno renta, da stvore konstituisanu obavezu plaćanja te naknade koja se ne bi isplaćivala budžetima lokalnih samouprava, već direktno mesnim zajednicama koje su pogođene tom eksploatacijom. U eri navodne decentralizacije Srbije, značajnog smanjenja transfernih sredstava iz Republike prema opštinama i gradovima u okruženju otpuštanja radnika iz administracije i javnih preduzeća u okruženju, značajnog smanjenja izvora sredstava lokalnih samouprava, kroz novi set zakona o zaštiti životne sredine i održivom razvoju, ovim zakonom se, čini mi se, stvara jedan težak udar na izvorna sredstva lokalnih samouprava, plus hidroelektrane, uz rudnike, uz elektroenergetske objekte. Sve bi to dovelo do značajnog pogoršanja statusa jedinica lokalne samouprave i još teže platno bilansne situacije tih istih. Da li je potrebno reći da bi izostanak prihoda kojima su rešavani komunalni i infrastrukturni problemi u mesnim zajednicama i lokalnim sredinama doveo do nezadovoljstva, neartukulisane reakcije stanovništva, a uz sve to i do daljih štetnih posledica koje bi nastale nepoštovanje ovih odluka. Mere za zaštitu životne sredine u oblasti rudarstva i elektroenergetike su delom regulisane u zakonu iz ekologije, a ne smeta da se ovim zakonom utvrdi kontinuirana potreba za zaštitom, pre svega za vreme korišćenja, po zatvaranju eksploatacionih polja, mineralnih sirovina i prema njihovoj daljoj upotrebi. Činjenica je da do sada Republike Srbija nije uspela da iskorišćenu eksploataciju na polja rekultiviše i natera korisnike da iste dovedu u pređašnje stanje iz ko zna kojih razloga. Ova obaveza ovim zakonom mora biti ne samo utvrđena, već i konačno primenjivana na sve korisnike elektroenergetskih mineralnih sirovina. Ako se ima u vidu da su mineralne sirovine potrošno bogatstvo i da nisu obnovljiva kategorija, po našem mišljenju potrebno je da se ovim zakonom odredi pravilan i regularan pristup otklanjanju posledica po prestanku eksploatacije određenih mineralnih sirovina i nestvaranju obnovljivih izvora. Podržavamo sva rešenja koja su data u ovom zakonu o obnovljivoj energiji. Svi amandmani podneti su od različitih političkih grupa. Treba da posluže tome da se nezaobilazni ljudski resursi iskoriste na pravi način. Navodim primer, i treba imati na umu da danas Hidroelektrana "Đerdap" proizvodi oko 7.154 gigabajta sati električne energije, što je još uvek svrstava među 100 najuspešnijih privrednih objekata Evrope, kao i to da bi se po osnovu rente iz hidroelektričnih kilovat sati svim opštinama koje sam naveo, a njih je 36, trebalo da se isplati svega oko 300 miliona kilovat časova, što je smešno malo u odnosu na ovako veliki prihod. Trideset šest opština jugoistočne Srbije, kao i opštine u drugim delovima Srbije u kojima se nalaze važni energetski objekti naše zemlje podržale su amandman koji treba da reguliše pitanje rente. On bitno odražava platno-bilansnu situaciju tih marginalnih opština. Logično bi bilo da ovaj amandman podrži i Republika. Poštovani gospodine ministre, ukoliko vi deklarišete ovaj amandman u novi zakon o enenergetici, što i jeste najava i time vratite rentu najsiromašnijim marginalnim opštinama Srbije, najsiromašnijim građanima u mesnim zajednicama, onda ste poslali lepu, jasnu i dugo očekivanu poruku da se ispravlja nepravda i vraća renta onima koji su ostali bez zemlje, bez zanimanja i bez prihoda. Vraća im se i dostojanstvo i pravo na egzistenciju dostojnu čoveku. Gospodine ministre, verujem u vas, verujemo u vaša dela. Znamo da ste vrlo odgovorni u izvršavanju planiranog i dogovorenog i u ime građana iz 36 opština istočne Srbije molimo vas da renta bude regulisana kako zakon promoviše. S druge strane, podneli smo veliki broj amandmana na koje očekujemo vaše rešenje. Amandmane imaju pre svega zadatak da tehnički unaprede određena rešenja koja su u zakonu predložena. Mi ćemo u danu za glasanje podržati ovaj zakon. Hvala.
Narodni poslanik Bajram Omeragić ima reč. Izvolite.
Poštovani ministre, poštovani narodni poslanici, želim danas da kažem nešto što sam više puta govorio u ovom parlamentu, s obzirom da govorimo danas o energetici, o jednom ključnom zakonu. Želeo bih da ukažem na jednu stvar za koju smatram da u regionu Sandžaka bi mogli da uradimo jednu značajnu stvar i u energetskom i u industrijskom i u infrastrukturnom smislu, a to je da država obrati pažnju i uloži napor, finansije da se proširi kapacitet rudnika Štavalj, s obzirom da onoliko koliko sam upoznat, sva istraživanja koja su rađena pokazuju da ovaj rudnik može da proširi kapacitet i da može da bude jedna vrlo važna energetska osnova za razvoj celokupnog regiona Sandžaka. U tom smislu država mora da stavi u prioritet ovu vrstu investicije, a ponukan sam na ovu diskusiju i prekjučerašnjom izjavom gospođe Angele Merkel, koja je ovih dana govorila u Nemačkoj o potrebi intenziviranja gašenja nuklearnih elektrana u Nemačkoj i nešto što je bila i politika EU, da se i prema termo-elektranama zauzme jedan stav, da se u njih ne ulaže, upravo ovo što se dogodilo u Japanu, juče je gospođa Merkel rekla da će Nemačka ponovo početi da ulaže u razvoj termoelektrane. Mislim da je većina medija to prenela, čak i štampani mediji. Mislim da je to signal i za nas. Rudnik Štavalj je jedna šansa. Pozivam Vladu Republike Srbije da onako kako je to uradila prema rudniku i prema Boru sa 130 miliona, da proceni šta je to potrebno da se uradi da se ovaj kapacitet tamo poveća. On će uticati i na industrijalizaciju ovog regiona i na obezbeđenje energije i na zapošljavanje. Kada negde uputite neku investiciju, to je uvek dobra poruka, što bi se reklo good mesagge za one druge investitore koji tu trebaju da dođu. Zato apelujem na Vladu da po receptu Bora krene u jedan projekat investiranja u Štavalj, jer je to opravdano, a to zaslužuje ovaj kraj, građani Sjenice, Štavlja i Sandžaka. Na ovu ideju se nadovezuje nešto što je inače posao i nadležnost ministra Mrkonjića, a to je da kroz Štavalj prolazi put Tutin – Novi Pazar -Sjenica – Aljinovići, koji, kao što znate, ratifikovali smo ugovor sa Turskom od 30 miliona evra. Iako je prošlo dve godine, ni dan danas nismo taj put počeli da rekonstruišemo. On prolazi kroz Štavalj i direktno je povezan sa ovom pričom. Koristim priliku da tražim od Vlade Republike Srbije i nadležnog ministra Mrkonjića, da ako do sada nismo mogli to da lokalizujemo, gde je konačno taj problem, bilo je nadležno Ministarstvo NIP, pa posle neko drugo, ekonomije, pa infrastrukture, pa Putevi Srbije, da lokalizujemo problem, rešimo. Imam i praktičan problem. S obzirom da vi imate čitavu Srbiju, imate mnogo puteva, mnogo mostova, mnogo železnica, predlažem vam, to je i praksa svuda u svetu, ako imate ministra bez portfelja, da se taj posao rekonstrukcije dodeli da ministar bez portfelja, Sulejman Ugljanin, u Vladi se bavi ovim poslom, s obzirom da može da posveti veliko vreme ovoj investiciji. To bi bilo jako značajno, da ovaj posao dovedemo do kraja, jer to je zapravo jedina investicija koja je krenula prema Sandžaku, a ni nju ne možemo jednostavno, zbog birokratskih i nekih drugih razloga, da dovedemo do kraja. Ovo je druga godina, pa apelujem da jednostavno to uradimo. Naravno, na ovu priču odnosi se i novo ministarstvo, mnogo puta govorim, iako krenemo prema investiranju, pa se nadam da posle Bora, Štavalj treba da bude jer građani Sjenice i Štavlja su isto građani kao i građani Bora i država Srbija mora da misli kao i o Sjenici, tako i o Boru, tako i o drugim delovima Srbije, da jednostavno onih 20 i nešto kilometara pruge od Raške do Novog Pazara koji stoji već, kako to obično kažem, taj voz putuje tih 20-ak kilometara, s obzirom da je Raška dobila prugu pre 100 godina, taj voz ravno 100 godina putuje prema Novom Pazaru. Ponovo tražim od gospodina Mrkonjića i Vlade Republike Srbije da vidi CIP, postoji idejni projekat, postoji ta ideja, čak je i eksproprijacija urađena pre gotovo 30 godina, da i ono malo privrede što imamo u Novom Pazaru olakšamo njima jer je transport železnicom najjeftiniji transport, a tu bi i zaokružili tu priču ako bi intenzivirali ove radove jer bi verovatno i deo izvoza i plasmana uglja išao preko te buduće železničke stanice u Novom Pazaru i tako bi napravili neku priču da građani Sandžaka dobiju nadu da su ravnopravni sa drugim delovima Republike Srbije, jer je to jedinstven primer da nemamo nikakvu investiciju, ni stranu ni domaću u regionu Sandžaka. Podržaćemo ovaj zakonakao što smo podržali ratifikacije onog ugovora gde smo obezbedili sredstva za Bor, gde smo obezbeđivali zaduženja za druge delove Srbije. Građani Sandžaka očekuju da se krene u jedan praktičan posao, s obzirom da podržavamo investiranje u sve delove Srbije, da to uradi Vlada i prema Sandžaku, u ovom slučaju prema Novom Pazaru, Sjenici, Tutinu i drugim delovima.
Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić.
Poštovana predsednice, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, najpre, gospodine ministre, jasno sam čuo da govorite o Zakonu o energetici. Devedeset pet posto ovoga o čemu govori gospodin Omeragić nema apsolutno nikakve veze sa Zakonom o energetici, eventualno ima veza sa Zakonom o rudarstvu ili za Zakonom o Vladi i ministarstvima. Čuo sam da treba vi prenesete ovlašćenja na gospodina Ugljanina, koji nema svoj resor, ali vodi Kancelariju za razvoj nedovoljno razvijenih područja. To je, manje više, uobičajen folklor da u skupštini vi vaše koalicione dogovore ili razgovore vodite u načelnim raspravama o ovako važnim zakonima. Teško da se u narednih godinu dana, do izbora, može očekivati druga praksa. Vratio bih se na zakon. Dva ili tri dana je u ovom parlamentu trajala ozbiljna rasprava o ovom zakonu na Odboru na industriju i juče na javnom slušanju. Želeo bih da zahvalim vašim saradnicima u ministarstvu koji su u tome učestvovali. To je retka praksa u Srbiji. Mislim da treba svaki put pohvaliti takvo ponašanje Vlade, odnosno ministarstva koje je spremno da izađe u susret ovom parlamentu i da, prosto, otvoreno razgovara o svim mogućim problemima koji prate usvajanje i implementaciju zakona. Ima dosta problema kada je u pitanju ovaj zakon. Neću ulaziti u neka preterana konkretna rešenja, o tome ćemo govoriti u raspravi u pojedinostima. Vaše ministarstvo i vi, kao i gospodin Škundrić, koji je vodio onaj deo ministarstva koji je sada vama zapao u resor, imaju ogromne probleme u ovoj oblasti. Praktično imate jedan značajan deo privrede ili ekonomije koji ne možete direktno da kontrolišete preko ministarstva, praktično je u rukama ili javnih preduzeća i državnih preduzeća s jedne strane i sa druge strane ograničen, normiran čitavim nizom međunarodnih ugovora koje imamo tom ozbiljnom zavisnošću koju imamo u uvozu i trgovini energentima pre svega, kada su u pitanju prirodni gas, a onda i nafta i derivati i derivati nafte. Zbog toga ovaj zakon, bez obzira na tu neku liberalnu orjentaciju koju ima na svom početku, čitav niz ovih problema nije uspeo da reši. To sami navodite i priznajete na nekoliko mesta u obrazloženju. Neki drugi zakoni koje imamo, pre svega Zakon o javnim preduzećima i Zakon o javnim nabavkama, makar u ovom trenutku, ne dozvoljavaju potpunu liberalizaciju tržišta i nešto što bi u krajnjoj liniji bio apsolutni interes krajnjih potrošača, odnosno građana. Čini mi se da zakon sve vreme pokušava da lavira između tog jednog interesa koji se uobičajeno naziva državni interes ili javni interes obično vezivan za Vladu, ministarstva i javni sistem javnih preduzeća. Sa druge strane, ono što dolazi kao norma ili kao zahtev EU koja se pre svega posmatra kao neka tehnička obaveza bez preteranog povezivanja sa onim koristima koje bi to imalo za našu privredu i građani, s treće strane, taj interes građana koji se posmatra u svetlu ovih problema o kojima sam govorio, odnosno te potrebe da se sačuva postojeći položaj javnih preduzeća. U ovom načelnom izlaganju ću govoriti o najvećim problemima u tim oblastima. Nema nikakve sumnje da je najveći problem energetskog sektora u ovom trenutku prirodnim gasom odnosnom pozicija i upravljanje još uvek javnim preduzećem "Srbijagas". U ovom, manje više, tehničkom obrazloženju zakona kada govorite o tome kako su nekad veliki sistemi deljeni na čitav niz manjih kompanija ili zavisnih društava u okviru većih javnih preduzeća. Govorite o preduzeću "Srbijagas", koje je nastalo podelom stare NIS, kao javno preduzeću koje je osnovano za obavljanje delatnosti transporta prirodnog gasa skladištenja prirodnog gasa, distribucije prirodnog gasa, trgovine gasom i trgovine gasom radi snabdevanja tarifnih kupaca. Iako je to i dalje kor delatnosti, osnovna delatnost "Srbijagasa" i vi i ja znamo da se "Srbijagas" poslednjih nekoliko godina mnogo više bavi drugim pitanjima odnosno drugim delatnostima, onima za koje njegov sadašnji menadžment, koji predvodi gospodin Bajatović veruje da može da donese jedinu zaradu, s obzirom da na osnovnoj svojoj delatnosti "Srbijagas" pravi ogromne gubitke. Znate da je trenutno stanje kreditnih obaveza "Srbijagasa" nakon poslednje garancije koju smo dali pre nekoliko dana oko 600 ili nešto iznad 600 miliona evra, da "Srbijagas" ima ogroman akumuliran gubitak i da poslednjih nekoliko godina formalno ne pravi gubitak, odnosno ne iskazuje ga zbog toga što se napravi kao gubitak u poslovanju formalno pokriveno kreditom koje uzima "Srbijagas" za koji garantuje ova skupština odnosno budžet Republike Srbije i koje će i po samom priznanju direktora "Srbijagasa", kao i prethodne kredite, na kraju plaćati građani Srbije odnosno budžet Srbije. "Srbijagas" je došao u tu situaciju da masovno ili redovno uzima kredite za refinansiranje. To je jedna gotovo bezizlazna situacija, začarani krug, u kome se vrlo često nalaze i naši građani koji su neprekidno u tom sistemu dozvoljenog minusa, pokrivanja troškova koja domaćinstvo ima i onda kreditom za refinansiranje toga. Građani, manje više, znaju da tom problemu nema kraja. Ono što važi za kućne budžete ili privatne budžete na kraju mora da važi i za "Srbijagas" osim što su relacije i veličine neuporedive. Današnji dugovi i gubici "Srbijagasa" su na onom nivou koji je država dobila kao najbolju ponudu za većinski paket akcija "Telekoma Srbije". Dakle, najvrednije srpske javne kompanije koju imamo u ovom trenutku, jedno preduzeće, javnopreduzeće, koje je osnovano da bi zadovoljilo neku drugu vrstu potreba, potreba građana, koje funkcioniše na taj način, praktično je za ovih nekoliko godina pojelo sve ono što je kapitalna vrednost, recimo, Telekoma Srbije. Neće biti da su takve stvari proizvod sticaja okolnosti. Makar u poslednje tri godine bilo je toliko pogrešnih i političkih i ekonomskih odluka, kada je u pitanju upravljanje ovim preduzećem. To je važno sa aspekta države i sa aspekta vašeg ministarstva. Konačno i ovaj zakon se delimično, zapravo, vrlo iscrpno, bavi pitanjem tržišta gasa i svih učesnika na njemu, predviđajući i neke vrlo važne izuzetke, koji u narednih nekoliko godina treba da zaštite, praktično, postojeću situaciju Srbijagasa. Problem sa Srbijagasom je što on, zapravo, iako to formalno jeste, nije u suštini, kako bih rekao, domaće, odnosno vladino preduzeće. On u svim svojim delatnostima zavisi od tzv. partnera koji ima, a to je ruska strana. Na nekoliko mesta govorite i o realizaciji energetskog sporazuma sa Rusijom, odnosno izgradnji podzemnog skladišta Banatski Dvor. O tome smo nekoliko puta ovde govorili. Nadam se da ćete vi u ovim odgovorima na pitanja koja vam ovde postavljamo, delimično odgovoriti. Vi znate da se Srbijagas, u preduzeću Podzemno skladište Banatski Dvor, nalazi u gotovo nemogućoj situaciji, da ima preko 99% vlasništva, odnosno unete imovine, ne novčanog kapitala, da sa druge strane, ruska strana do ovog momenta ima, čini mi se, 28.000 praktično minimalnog osnivačkog kapitala unetog preko svoje kompanije Gasprom-germanija, zavisnog društva u Nemačkoj. Sa druge strane, prilikom punjenja skladišta, pripremanja skladišta za ono što je njegova osnovna svrha, naša strana, Srbijagas, Vlada Srbije, apsolutno zavisi od tog istog partnera u preduzeću Banatski Dvor, a to je Gasprom, odnosno Gasprom-eksport, od koga se na kraju kupuje gas. Da ne pominjemo da u Upravnom odboru Banatskog Dvora podzemnog skladišta, ruska strana sa tako malim kapitalom ima većinu u upravljanju. Ima tri člana, za razliku od naše strane koja ima samo dva člana. O problemu Jugorosgasa, njegove pozicije na tržištu, te potpune anomalije koja postoji smo toliko puta govorili. U obrazloženju zakona se jednom sumarnom rečenicom kaže – delatnost transporta prirodnog gasa obavlja još Jugoros gas a.d. Beograd. Gospodin Banjac je na ovim prezentacijama predstavljao, praktično, sve kompanije koje se nalaze u energetskom sektoru, pominjući i Jugorosgas, iz čega bi oni koji malo manje prate situaciju, mogli da zaključe da je Jugorosgas domaća kompanija. Ona, naravno, to nije. U većinskom je vlasništvu, pogotovo pod većinskom operativnom kontrolom ruske strane. Uz čudnu svojinsku strukturu, to je kompanija koja je prošle godine bila deveta po uspešnosti u Srbiji, što je divno, ali nije mnogo ni teško, s obzirom šta radi ta kompanija. Ona praktično samo zaračunava naknadu, odnosno proviziju između 4%-5% na svu količinu uvezenog prirodnog gasa u Srbiju iz Ruske Federacije. Taj iznos, odnosno čist profit je prošle godine bio negde oko 20 miliona evra, čini mi se, sa 10 ili tek nešto više zaposlenih. Kada gospodin Bajatović svaka tri meseca ima potrebu da teroriše javnost novom najavom zahteva za poskupljenje prirodnog gasa, nakon čega Vlada obično postupi kao spasilac i kaže građanima da neće biti poskupljenja, uvek posle sedam dana u ovaj parlament stigne novi zahtev za davanje garancije za kredit, da bi se ta razlika u cenipokrila. U čitavom tom galimatijasu, gospodin Bajatović vrlo često govori o tome, da je ona krajnja cena po kojoj Srbijagas direktno ili preko drugih učesnika na tržištu prodaje prirodni gas kupcima, daje za 15%-20% jeftinija od one cene po kojoj se zapravo uvozi. Ovih 4%-5% - ukinite konačno tog posrednika, ukinite Jugorosgas. Dovedite do kraja onu policijsku istragu o kojoj govorio predsednik vaše partije i ministru unutrašnjih poslova pre dve i po godine, pa će građani nekako lakše podneti taj teret. Ili da plaćaju skuplji gas, ili da plaćaju te rate kredita za Bajatovićevu holding kompaniju kojom uspešno rukovodi i kojom će rukovoditi i nakon što se sprovede ta velika ideja profesionalizacije i departizacije javnih preduzeća, kojoj se on doduše, vrlo otvoreno i javno protivi. Mi smo, mislim, dve i po ili tri godine u ovom parlamentu stalno insistirali na ključnom pitanju – kolika je uvozna cena gasa? Jasno je da Srbijagas pravi gubitke zbog toga što prodaje po ceni koja je niža od one po kojoj kupuje. Za nas je pitanje – kolika je uvozna cena i zašto je ona tolika. Gospodin Bajatović je pre nekoliko dana konačno priznao kolika je ta cena. Ona je nešto iznad 500 dolara za 1.000 kubnih metara gasa. Odnosno, 500 plus različite vrste drugih naknada. Pretpostavljam i ove naknade, odnosno provizije koje se plaćaju Jugorosgasu za ugovorenu, odnosno uvezenu količinu. Ta cena je i dalje znatno iznad cena koje važe za druge kupce ruskog gasa u Evropi. Možete da pogledate nekoliko kategorija, pošto smo već navikli na klasične argumente povodom ovih pitanja. Znatno je niža cena i u zemljama u okruženju. Za neke od njih možete da kažete da imaju posebne političke odnose sa Rusijom i da je to zbog toga tako. Za neke ne možete da kažete, kao što je recimo slučaj sa Litvanijom, ili kao što je slučaj Ukrajine, u jednom trenutku, kao što je i delimičan slučaj Belorusije koja ima sve komplikovanije odnose sa Rusijom. Zemlje u okruženju uglavnom plaćaju nižu cenu uvoznog gasa od Srbije. Ne mnogo, za nekoliko procenata, ali ipak nižu cenu. Da ne govorimo o zemljama EU, pre svega, o Nemačkoj koja ima specifične odnose sa Rusijom. Partner je u čitavom nizu energetskih projekata. Njihova cena je za 30% ili 40% niža nego ona koju plaćamo mi. Na ovom pitanju ne možete da kažete da su to tržišni odnosi, pošto ništa u našem odnosu sa Rusijom, i u političkim i u ekonomskim odnosima, nije uspostavljeno na tržišnim osnovama. Mislim da nema potrebe da bilo koga ovde u to posebno ubeđujemo, a pogotovo nakon ovih nekoliko primera koje sam naveo, na koji način ruska strana, protiv koje mi inače nemamo ništa protiv, imamo samoprotiv kako se ponaša naša državna politika i oficijelna javna ekonomija. Dakle, na koji način učestvuju na tržištu i u čitavom nizu sektora ostvaruju neku vrstu ekstra profita. S druge strane, neko iskustvo iz te saradnje sa Ruskom Federacijom su vrlo pozitivne. Ono što se desilo na NIS-om, bez obzira na to koliko smo primedbi imali na način privatizacije NIS-a, ono je odlično iskustvo – kako privatni kapital i privatno upravljanje, korporativni pristup može jednu kompaniju koja je u poslednjim godinama pravila 100-150 milina evra gubitka tokom godine, da dovede u situaciju da u prošloj godini ima oko 160 miliona evra profita. Nažalost, ova država i njeni građani neće mnogo videti od tog profita, kroz raspodelu onog dela dividendi koji nam pripada na osnovu tog zadržanog vlasništva od 21%-22% koliko je to danas, zbog toga što taj novac ide, uglavnom, na pokrivanje ranije napravljenih gubitaka, što je i obaveza prema Zakonu o privrednim društvima, a koji obavezuje i tu kompaniju. Taj slučaj NIS-a ipak pokazuje kakva je razlika kada upravljaju vrhunski međunarodni stručnjaci, u ovom slučaju ruski, i kada upravljaju partijski postavljeni direktori javnih preduzeća, koji ne moraju samipo sebi biti problem. Problem je kada dođete da upravljate tako velikom kompanijom, a ključna referenca vam je – ja mislim, mnogo manje visoka politička pozicija u partiji čiji ste i vičlan, a mnogo više to što se u biografiji zove obrazovan i školovan za upravljanje velikim sistemima. I sa ovim novim bolonjskim sistemom nisam čuo da postoji relevantna škola u ovoj zemlji koja obrazuje ljude za tu vrstu sposobnosti, odnosno tu vrstu veština. Da ne preterujem, iz načina na koji se opstaje na tom mestu, teško da možete da nađete nekog drugog direktora koji će napraviti tolike gubitke i tolike probleme, a da je sa druge strane, toliko moćan - izgleda da postoji nekakva nauka o velikim sistemima, ili makar korišćenju rupa u ovom našem velikom sistemu i opstajanja na pozicijama koje su na taj način dobijene. Još nekoliko stvari u ovoj načelnoj raspravi. Neću završiti nekoliko minuta pre roka, žao mi je zbog toga, ali šta da radimo. Zakon uvodi i kategoriju operativnih rezervi. Pre svega, kod naftnih derivata, ovlaš spominjući onu drugu kategoriju koja se zove – obavezne zakonske rezerve. Samo bih želeo da razjasnimo tu situaciju i kakva je ta situacija. Znate da imamo problem nakon prodaje, odnosno gubitka većinskog vlasništva u bivšem akcionarskom društvu NIS. Država Srbija sa aspekta propisa EU u ovom trenutku, ne može u svakom trenutku da garantuje obavezne rezerve za 90 dana prosečne potrošnje. Kakva je situacija oko toga, pošto se ovaj član zakona odnosi na obaveze koje imaju učesnici na tržištu, da drže rezerve koje su dovoljne za 15 dana, čini mi se u zakonu, i koje treba da se drže odvojeno od obaveznih zakonskih rezervi? Da li mi u ovom trenutku i mamo rezervu nafte i naftnih derivata za 90 dana? Da li imamo takve rezerve za prirodni gas, s obzirom na to da sada jeste jul i ovi energetski zakoni se obično u leto usvajaju, ali uskoro će zima, izborna zima u Srbiji i vrlko je važno kako ćemo je dočekati, u tom smislu energetske stabilnosti, odnosno energetske efikasnosti? Konačno, na samom kraju zakona, pretpostavljam zašto se to radi, da bi zakoni lakše prošli i Ministarstvo finansija i sve one druge koji ga ocenjuju sa tog aspekta koštanja, kaže se da ovaj zakon neće proizvesti nove troškove u budžetu Srbije. nisam potpuno siguran u to i mislim da moramo da promenimo pristup i da govorimo o tome koliki će zapravo realan trošak biti. Javna preduzeća će, kada počne puna implementacija ovog zakona, naročito kada počne implementacija ove izmene zakona, koju očekujemo krajem ove i početkom sledeće godine, sa aspekta unošenja novih pravila EU, ipak koštati. Javna preduzeća neće moći da opstanu u sadašnjoj situaciji, neće moći da koriste otvoreno monopolski položaj, ili makar decenijama ustanovljavanu dominantu poziciju na tržištu i to će na kraju ipak biti trošak za ovu državu. Njihovi gubici će morati da se pokrivaju ili neposrednom subvencijom iz budžeta ili davanjem kredita za koje će opet budžet, odnosno Republika Srbija davati garancije. O tome moramo da vodimo računa. Ipak u ovoj zemlji sazreva ta svest, da građani razumeju, da kada država nešto plaća zapravo, oni plaćaju. To je ono što je kljuni problem. Na samom kraju, vi ste, kada ste govorili o velikim infrastrukturnim objektima ili kapacitetima koji će biti izgrađivani govorili i o tome da će na tim projektima biti velika prilika za angažovanje domaće industrije, domaće operative, kako obično voli da kaže vaš kolega ministar, ne kolega inženjer, Oliver Dulić, koji vodi taj sektor građevinarstva. Nisam siguran da će to biti tako, pre svega, zbog kapaciteta koji ima naša industrija u toj oblasti, a sa druge strane i zbog pravila EU, koja nas obavezuju. Mislim da o tome moramo da vodimo računa. Mi praktično do kraja ove ili sredine sledeće godine moramo da ukinemo sve vrste povoljnijeg položaja, preferencijala koje dajemo domaćim preduzećima i to je možda loša vest za ljude koji rade u domaćem građevinskom sektoru. Mislim da nije to toliko loša vest, da ta iluzija o tome toliki sektor može u ovim okolnostima da opstane, treba konačno odbaciti, ali mislim da je to dobra vest za građane ove zemlje, pogotovu kada vidimo koliko su projektovani i na kraju plaćane razlike u ceni za različite infrastrukturne objekte, pa i onima kojima se vi bavite, ako poslušate ambiciju gospodina Omerovića, uskoro će vam jedan deo resora uzeti ministar bez portfelja, odnosno bez resora, ali čak i takvi oksimoroni su u Srbiji i srpskoj politici, očigledno mogući i realni, pa se nadam da se to neće učiniti, odnosno da ta vrsta kupovine koalicione lojalnosti neće pobediti, makar u ovih poslednjih nekoliko meseci i makar na ovom zakonu. O nekakvim detaljima o čitavom nizu pitanja koja su vezana za proizvodnju električne energije, korišćenju obnovljivih izvori, pretpostavljam da ćemo govoriti u nastavku rasprave, a pogotovu u raspravi u pojedinostima. Hvala.
Narodni poslanik Arsen Đurić ima reč.
Poštovano predsedništvo, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, mi danas raspravljamo o jednom veoma važnom strateškom zakonu, Zakonu o energetici. Pre nego što otpočnem raspravu o samom zakonskom predlogu moram u nekoliko rečenica da se osvrnem na to šta je u oblasti energetike urađeno u periodu od 2004. do 2008. godine, za vreme vlade Vojislava Koštunice, kada je sektorom energetike upravljala DSS. U tom periodu su stvoreni svi pravni institucionalni, strateški okviri, za kompletnu reformu sistema energetike. Donet je Zakon o energetici, usvojena Strategija razvoja energetike do 2015. godine, program sprovođenja Strategije, Nacionalni akcioni plan za gasifikaciju. U tom periodu potpisan je Ugovor o osnivanju energetske zajednice, kojim je Srbija već 2005. godine postala član Evropskog energetskog sistema. Takođe, u tom periodu je osnovana i počela sa radom Agencija za energetiku, kao jedno nezavisno, regulatorno telo, koje se bavi kontrolom primene propisa i pravila u oblasti energetike, obezbeđivanju redovnog snabdevanja krajnjih kupaca energijom, uz njihovu zaštitu i obezbeđivanje ravnopravnog položaja. Dakle, sprovedena je jedna sveobuhvatna i kompletna reforma u sektoru energetike i stvoreni preduslovi za razvoj energetike, kao jedne strateški važne privredne grane. Od formiranja nove Vlade 2008. godine, energetska politika se sprovodi tako što se u velikom broju slučajeva ne poštuje strategija razvoja energetike do 2015. godine i ne poštuje se program sprovođenja te strategije. Kao jedan od primera nepoštovanja tih dokumenta i netransparentnosti navešću sporazume i ugovore koji su potpisani sa određenim državama i stranim kompanijama kojima se daje pravo za izgradnju mini hidroelektrana u Srbiji i to ne bi bilo sporno da se tim sporazumima njima ne daje ukupna, odnosno sva energija koja se proizvede u tim elektranama, a samim tim i svi bonusi koji to podrazumevaju, koji se dobijaju putem zelenih sertifikata i povlašćenih subvencionisanih plaćanja, tako da Srbija kao potpisnica Kjoto sporazuma može doći u problem kada bude morala da ispunjava uslove o procentualnom učešću energije iz obnovljivih izvora u ukupnoj potrošnji. Posebno zabrinjava činjenica da tako olako predajemo svu energiju koja se proizvodi iz obnovljivih izvora stranim državama i kompanijama a da pri tom nismo napravili preciznu mapu sopstvenih potencijala i definisali naše interese i mogućnosti za izgradnju te vrste izvora energije. Mi smatramo da je neophodno da se u najkraćem mogućem roku izgradi kompletna dokumentacija za sve naše potencijalne hidroelektrane, kako bi one koje su najprofitabilnije počele da se grade što pre, ali u sopstvenoj režiji, znači, kako to rade i sve druge države koje odgovorno razmišljaju o svojoj budućnosti. Dakle, kao što sam već rekao 2004. godine je usvojen Zakon o energetici koji je uspostavio pravne okvire za reforme u srpskoj energetici i prilikom primene tog zakona u praksi uočeni su određeni nedostaci tako da je već 2006. godine formirana Radna grupa sa zadatkom da pripremi izmene i dopune Zakona kako bi ti nedostaci bili otklonjeni. Radna grupa je odradila svoj posao, napravila predloge i vi ste u ovaj zakon ugradili najveći deo tih njihovih predloga i primedbi. Međutim, ono što je apsolutno ne shvatljivo je da vam je trebalo tri godine da ovaj zakon dostavite Narodnoj skupštini na razmatranje. Takođe, direktive EU na koje se pozivate u obrazloženju ovog zakona su usvojene 2009. godine i od tada su prošle pune dve godine, tako da ta sporost sa kojom vi donosite ovakav važan i bitan zakon je potpuno neshvatljiva i neprihvatljiva. No, to nije slučaj samo sa ovim zakonom, ova Vlada od svog formiranja zakasnelo reaguje posebno u uslovima ekonomske krize sa svim svojim merama koje bi trebale da spreče negativne efekte i posledice te krize. Te mere su uglavnom bile ne adekvatne i zakasnele i ne čudi podatak da se nalazimo na samom dnu evropske lestvice, gotovo po svim kriterijumima. Imamo najniže plate u Evropi koje su manje za sto evra nego 2008. godine; imamo penzije koje su manje 40 evra nego 2008. godine; u poslednje tri godine oko 400 hiljada ljudi je ostalo bez posla; imamo pad industrijske proizvodnje, drastičan pad životnog standarda; prekomerno zaduživanje države za oko četiri milijardi i ta sredstva su uglavnom potrošena za pokrivanje budžetskog deficita i to su rezultati rada ove vlade u prethodne tri godine. No, naravno mislim da će građani umeti to da odmere i da procene na nekim narednim izborima. Lično smatram, a i vi ste to u obrazloženju Zakona naveli, jer ste u obrazloženju više govorili o zakonu iz 2004. godine nego o ovom zakonu, da je osnov ovog zakona upravo Zakon o energetici iz 2004. godine, sa svim primedbama i predlozima koje je Radna grupa predložila. Mi u tom delu nemamo posebnih primedbii to je za nas prihvatljivo. Međutim, u ovom tekstu postoji dosta pojmova i uslova koji nisu precizno definisani i izazivaju određenedileme a takođe postoji i opterećivanje odnosno, produžavanje nekih rokova i komplikovanje određenih administrativnih procedura. Mada u obrazloženju zakona piše suprotno da se ovim zakonom eliminiše te procedure, međutim one se ovim zakonom komplikuju i produžavaju. U narednom delu diskusije govoriću o tome. Evo da krenemo redom – u članu 13. se navode energetske delatnosti i energetske delatnosti koje su od opšteg interesa i tu je u odnosu na važeći zakon predloženo da se proizvodnja električne energije više ne smatra delatnošću od opšteg interesa. U obrazloženjutakvog predloga i takve vaše odluke stoji da je to ispunjavanje direktive Evropske unije i usklađivanje našeg zakona sa tim direktivama. Lično smatram da Srbija u ovom momentu nije spremna da električnu energiju izbriše sa liste delatnosti od opšteg interesa, odnosno da nismo spremni za tu vrstu tržišne utakmice i mislim da bi prilikom donošenja zakona, ne samo ovog, nego i svih drugih zakona prvenstveno trebali da vodimo računa o ekonomskim interesima naše države, a tek kasnije da ispunjavamo određene uslove koji se pred nas postavljaju. Dalje, u članu 18. vi pravite razliku između operatora i distributivnog sistema električne energije i prirodnog gasa, pravite razliku između onih operatora koji imaju manje od 100.000 krajnjih korisnika i onih koji imaju više. Mi smo predložili amandmanom da se taj član zakona briše, jer smatramo da pravila i uslovi iz ovog zakona treba da važe za sve operatore jednako, bez obzira na broj krajnjih kupaca, mi smo predložili da se odredbe članova 15. i 17. zakona ne odnose na one koji imaju manje od 100.000 kupaca, ali mislimo da svi treba da konkurišu i da rade pod istim uslovima i to smo amandmanom koji smo podneli i predložili. Ono što je posebno interesantno, to je status povlašćenog proizvođača. Naime, u dosadašnjem i trenutno važećem zakonu, gornji limit da bi neko mogao dobiti status ovlašćenog proizvođača jeste da ima elektranu do 10 megavata, vi ste ovim predlogom zakona predložili da se taj limit podigne na 30 megavata i mi mislimo da to nije prihvatljivo i da je to neprimereno. Smatramo da status povlašćenog proizvođača treba da potpiše male proizvođače kako bi se podstakla gradnja malih hidroelektrana, a ne da se stimulišu proizvođači koji grade elektrane srednje veličine, jer ukoliko bi se prihvatio ovako predložen tekst zakona da neko ko ima hidroelektranu do 30 megavata, može da dobije status povlašćenog proizvođača, to bi u značajnoj meri opteretilo finansijsku državu, odnosno krajnje korisnike koji ustvari plaćaju tu povlašćenu cenu i mi bi u narednih 12 godina morali tom proizvođaču, da po povlašćenim cenama otkupljujemo tu električnu energiju, a to su ogromni finansijski izdaci i mislimo da hidroelektrana od 30 megavata nije mala hidroelektrana, tako da smo amandmanom predložili da se zadrži izvršenje postojećeg zakona, odnosno da taj limit bude deset megavata. Sada bi nešto rekao o ovim administrativnim procedurama, za koje ste vi u obrazloženju naveli da se ovim zakonom eliminišu još neke barijere, prepreke, da se u administrativnom smislu olakšava investitorima dobijanje određenih dozvola. Mislim da to apsolutno nije tačno. Sad ću navesti nekoliko konkretnih primera da se te administrativne procedure komplikuju i da se administrativni rokovi produžavaju. Kao prvo, rok za izdavanje energetske dozvole u važećem zakonu, taj rok u kome je Ministarstvo bilo dužno da izda energetsku dozvolu je bio 30 dana, a vi ste ovim predlogom zakona predložili da taj rok bude 60 dana. Znači, duplirali ste rok Ministarstva u kome on ima obavezu da izda saglasnost, iako svi pričamo o neophodnosti da državna administracija treba da bude efikasnija i da bolje radi. Smatramo da je neprimereno da se duplira taj rok. Predložili smo amandmanom da se zadrži postojeće rešenje, odnosno smatramo da je rok od 30 dana krajnji, optimalan i primeren i da Ministarstvo u tom roku može da izda tu energetsku dozvolu. Zatim, zahtev za izdavanje i izmenu energetske dozvole, to je, takođe, jedna nova obaveza koja do sad nije postojala. Mi smo amandmanom predložili da ukoliko postoji potreba za izdavanjem, odnosno podnošenjem zahteva i izdavanjem izmene energetske dozvole, predložili smo da investitor nema obavezu plaćanja takse za izmenu energetske dozvole, osim nekih administrativnih taksi, koje se koriste za pokrivanje troškova administracije. Prilikom izdavanja energetske dozvole, investitor plaća određenu taksu, koja se procentualno određuje u odnosu na visinu investicije. Smatramo da nije primerno da ukoliko dođe do izmene energetske dozvole da ponovo plaća tu taksu. To zakonom nije bilo precizno definisano, pa smo mi amandmanski reagovali i na precizan način to izdefinisali. Takođe, jedna od novina koja komplikuje tu administrativnu proceduru jeste da se uvodi obaveza za traženje saglasnosti Ministarstva za energetske objekte do jednog megavata. Ta vrsta obaveze do sad u zakonu nije postojala. Znači, preko jednog megavata Ministarstvo je izdavalo energetsku dozvolu, a do jednog megavata nije postojala obaveza da se traži bilo kakva saglasnost. Vi ste u zakonu predvideli da sad i objekti do jednog megavata moraju da traže saglasnost od Ministarstva, a bez iakakvog utvrđenog roka, odnosno obaveze Ministarstva u kom roku bi trebalo da izda tu saglasnost. Postoji mogućnost da Ministarstvo uopšte ne izda tu dozvolu i da spreči investitora da investira. Vaše obrazloženje da se ta obaveza uvodi zbog toga da se iskontroliše da li na optimalan način se koriste kapaciteti tehnički i ekonomski, jednostavno ne stoji. Investitor koji želi da investira ogroman novac u izgradnju hidrocentrale, on će zbog sebe i svog interesa da na najoptimalniji način iskoristi sve te resurse i kapacitete koji postoje. Tako da mislimo da nije potrebno da se na taj način komplikuje ova procedura, ali smo amandmanom predložili da je taj investitor obavezan predložiti Ministarstvu na uvid projektnu dokumentaciju i da Ministarstvo u roku od sedam dana mora odgovoriti ili mu se dati mišljenje ili saglasnost na osnovu te podnete dokumentacije. Ukratko sam naveo neke od primera na koje mi imamo primedbe. Moje kolege će kasnije, u raspravi, govoriti nešto više o tome. Naravno, podneli samo i 15 amandmana, kao poslanička grupa, a to zaista suštinski i korektni amandmani, a sve u cilju popravljanja predloženog teksta zakona. Tako da vas pozivam da do rasprave, u pojednostima, razmotrite naše amandmane i da ih prihvatite, kako bi predloženi tekst postao kvalitetniji. Hvala.
Trinaest minuta i 40 sekundi iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Đorđe Milićević, izvolite.
Zahvaljujem gospođo Čomić, poštovani ministre Mrkonjiću, poštovani predstavnici Ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, na samom početku želim potpuno jasno i potpuno precizno da kažem da će poslanički klub SPS-JS u Danu za glasanje podržati Predlog zakona o energetici. Najpre, smatramo da je ovakvim zakonskim predlogom se nastavlja harmonizacija zakonodavstva našeg sa zakonodavstvom EU, a što je od izuzetne važnosti. Uvode se neka nova rešenja. O tome je već bilo reči. Nastavlja se jedna uspešna, rekao bih, reforma energetskog sektora. Ubeđeni smo da će ovaj zakonski predlog poboljšati uslove za investicije i na taj način ojačati energetske kapacitete u Srbiji. Ovaj zakonski predlog uređuje odnose kako bi došlo do jačanja energetskog sektora i energetskog tržišta. Tačno je, on, kao što sam već rekao, predstavlja ispunjavanje preuzete međunarodne obaveze i, rekao bih, otklanja, pre svega, sve one uočene nedostatke kad je reč o važećem zakonu, koji je usvojen 2004. godine. Mi želimo da verujemo kako smo više puta mogli čuti i kako je više puta rečeno u javnosti, kad je reč o ovom zakonskom predlogu, da on zapravo predstavlja jedna krovni regulatorni okvir za razvoj energetike u Srbiji u narednih deset godina. Ono što, takođe, želim da kažem i što smatram da je izuzetno važno, a čini mi se da su i kolege iz opozicije to potvrdile i da je vođena jedna kvalitetna javna rasprava, da je vođena rasprava i unutar Republičkog parlamenta, odnosno unutar resornog Odbora u Republičkom parlamentu. Ono što je, takođe, važno je da je, čini mi se, duži niz godina, tri godine unazad rađeno na ovom zakonskom predlogu radili eminentni stručnjaci iz zemlje, ali i iz inostranstva. Šta je to što ovaj zakonski predlog, po našem mišljenju, konkretno donosi sa aspekta građana, sa aspekta kad je reč o građanima Srbije? mi želimo da verujemo da su to, pre svega, niže cene, a potom i veća sigurnost, odnosno stabilnost u snabdevanju energijom i energentima. Kako doći do nižih cena? Kroz otvaranje tržišta u svim energetskim sektorima. Kad je reč o dodatnom povećanju sigurnosti u snabdevanju, ubeđeni smo da ćemo do toga doći uvođenjem obaveznih i, kao što je već, između ostalog, bilo reči, operativnih rezervi nafte i goriva i uvođenjem kontrole i boljeg kvaliteta goriva u Srbiji. Ovaj zakonski predlog, po našem mišljenju, poboljšaće i urediti tržište gasa u Srbiji i garantovati veću sigurnost korisnicima. Najvažnija novina kada je reč o trgovini gasom je pravo pristupa trećeg i to jeste obaveza evropskog energetskog zakonodavstva. Mi smatramo da ovde imamo jednu ravnotežu, odnosno prihvatljiv model koji će zadovoljiti, sa jedne strane, interese evropskih partnera, ali i naše nacionalne i državne interese kada je reč o projektima koji su planirani da se realizuju kada je u pitanju snabdevanje ovim energentom. Dakle, suštinski najvažnija novina, još jednom ću ponoviti, koju donosi ovaj zakon jeste liberalizacija svih segmenata energetskog tržišta Srbije. Sve grane energetike otvorene su za ulaganje i za jednu otvorenu tržišnu utakmicu. Mi smatramo da je to od izuzetne važnosti. Energetika pored poljoprivrede svakako jeste najisplativija grana i veoma je važno iskoristiti sve njene prednosti, kao što je važno i to da Srbija dobije efikasne kompanije u ovoj oblasti, koje će u neku ruku biti osnov za oporavak srpske privrede. Da bi došli do realizacije tog cilja, ono što je po našem viđenju neophodno jeste stvoriti mehanizme kojima ćemo eliminisati one interesne grupe, a prednost će imati struka, svakako. Formiranjem agencije za energetiku kao nezavisnog regulatornog tela smatram da smo napravili jedan ogroman korak unapred i ogroman korak dalje u realizaciji tog cilja. Takođe, podržavamo i slažemo se da obnovljivi izvori treba da budu jedan od prioriteta i da ovaj sektor zaslužuje posebnu pažnju. Investitorima, naravno, treba garantovati veću pravnu sigurnost, a procedure za realizaciju investicija moraju biti dosta jednostavnije. To je nešto što mi takođe očekujemo od ovog zakonskog predloga. Mislim da je u zakonskom predlogu dosta dovoljno prostora za obnovljive izvore energije, a definiše se i status povlašćenih proizvođača, kao i dodela privremenog statusa povlašćenog proizvođača koji bi investitorima trebao da omogući da obezbede kredite. To je takođe od izuzetne važnosti. Dakle, još jedan pozitivan segment, odnosno segment ovog zakonskog pregledakoji mi ocenjujemo kao izuzetno pozitivan. Pre nekoliko dana sam imao prilike da čujem neke podatke u javnosti i imam potrebu da ih saopštim, a vi me demantujte ukoliko nisam u pravu, ali čini mi se da je to neko iz resornog ministarstva saopštio. Naime, pojavili su se u javnosti podaci koji kažu da je u Srbiji godišnja potrošnja energije 8,4 miliona tona ekvivalentne nafte, da se najviše energije troši u poljoprivredi i domaćinstvima – 40%, u industriji 32%, u saobraćaju 26%, iz domaće proizvodnje, koliko mi se čini, se obezbeđuje 58% energije, a uvozi 42% energenata, najviše tečnih goriva – 55%, gas 29% i da postoji tendencija povećanja unosa. Čini mi se da su to bili neki podaci koji su se mogli čuti u javnosti. Ne znam koliko su precizni i koliko su tačni, ali ovo sam rekao iz prostog razloga što smatram da nam je potreban zakon o racionalnijom upotrebi energije. Smatram da je to nešto što je od izuzetne važnosti. Dakle, zakon o kojem danas govorimo, najpre u raspraviu načelu, a potom i u raspravi u pojedinostima, ubeđen sam stvara uslove i jedan osnov za bolje regulisanje oblasti energetske efikasnosti, ali potrebno je da ova oblast bude uređena posebnim zakonom. Još jednom na samom kraju želim da kažem, poslanički klub SPS – JS u danu za glasanje će podržati ovaj zakonski predlog. Zahvaljujem.
Iskorišćeno je sedam minuta i 20 sekundi od vremena ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Mićo Rogović.
Zahvaljujem gospođo predsedavajuća. Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, ja ću u ime SNS, kao što smo i za pojedine odredbe zakona koje ste, gospodine ministre, branili u ovom parlamentu, kao što smo za Zakon o pravosuđu, odnosno o reformama u oblasti pravosuđa govorili da nisu po evropskim standardima, kao što smo govorili o lažnoj liberalizaciji cena naftnih derivata na tržištu Republike Srbije, kazati takođe da je SNS mišljenja da ovaj zakon neće doneti ništa dobro. Uostalom, u zadnjih sedam godina imamo, evo, već će biti doneta dva zakona u oblasti energetike i ti zakoni nisu sprečili najveću korupciju od svih oblasti, u oblasti energetike. Svedoci smo samo dela raznoraznih problema, afera i svega onoga što su mediji u prethodnom periodu uspeli da izvuku i da prezentiraju javnosti. S obzirom na tu situaciju, u prvom delu ću se pozvati na činjenicu, kao što znate da je ovo vrlo kompleksan problem i velika oblast, baviti analizom energetskog sektora u Srbiji, a kada pričamo o tome, ne mogu govoriti o trenutku u kome ste samo vi ministar, gospodine ministre, već se energetski sektor mora analizirati kroz najmanje 10-ak godina. U drugom delu rasprave ću govoriti o amandmanima, njih je oko 40-ak, koje je SNS podnela. Predlažemo da, s obzirom na konstataciju o zakonu koju sam u ime stranke izrekao, pogledate ozbiljno amandmane. Zakon nije usaglašen sa evropskim direktivama, to vam decidno tvrdim. Pokušali smo amandmanima da tu oblast regulišemo i ja vas molim da ne ostane samo na rečima, kao što vi znate da kažete – podnesite amandmane pa ćemo mi prihvatiti. Ovde je bilo situacija da mi ozbiljno priđemo određenoj problematici iz vaše oblasti, da podnesemo amandmane, a da nijedan amandman SNS ne bude prihvaćen. Nije cilj SNS da zbog SNS prihvatite amandmane, cilj je da se kvalitetno i u skladu sa evropskim direktivama reguliše ovaj sektor. Gospodine ministre, znam činjenicu da ste vi ni krivi ni dužni sada u Skupštini, s obzirom na preraspodelu koja je vrlo brzo bila u Vladi i da ste vi dobili ovaj sektor, a da je drugi sektor koji je pripadao vašem prethodniku otišao kod gospodina Dulića. Morate se složiti, gospodine ministre, da ste vi i kolega Dulić supermeni previše bi vam bile ove oblasti koje zastupate i koje vodite od bitnih resora za život građana i za normalno funkcionisanje Republike Srbije. No, za to vi niste krivi. Rekli ste da ste ovaj zakon pripremali i radili neki drugi. Molim vas da zakon koji ima ovoliki broj stranica kroz amandmane svih poslaničkih grupa bude ozbiljno shvaćen, da konačno ova oblast, koja je, mediji pokazuju, najkorumpiranija u zadnjoj deceniji, a i u oblasti prethodnih godina ranije, bude regulisana i da se tome stane na kraj. U sledećem delu izlaganja ja ću vam kroz određene primere navesti šta je to od osnovnih primedbi SNS preko svog tima za energetiku iznela. Ako ste iole pratili u javnosti, dugo vremena iznosimo probleme koji ovaj sektor zaokupljaju i koji trebaju da budu rešeni u predlogu, odnosno u novom zakonu o energetici. Svi se moraju složiti sa činjenicom da Srbija nema dovoljno energije, da u Srbiji konstantno iz godine u godinu raste uvoz energije. I ono što ima Srbija nažalost rasipa. Kao jedna od zadnjih činjenica je da Srbija ima veoma nisu energetsku efikasnost. Povrh svega Srbija je postala usko grlo razvoja u ovom delu Evrope u energetskom sektoru. To ću vam kroz naredni deo izlaganja i dokazati kroz argumente, kroz sve ono što je od 1974. godine na ovoj teritorijibilo predviđeno i od situacije da 27 godina u elektroenergetskom sektoru nemamo investiciju. Da li treba da donosimo zakone da privlačimo investitore? Morate se, gospodine ministre, složiti da ovaj zakon, odnosno da je ova oblast regulisana dobrim oblastima i zaustavljenom korupcijom, zaposliće veoma veliki broj radnika i, ono što je najbitnije, svaki građanin, svaka porodica, cela Srbija postaće lider u ovoj oblasti, kao što je to trebala i da postane. Od 1974. godine projekti stoje na papiru i u oblasti energetike u Srbiji se 27 godina ništa nije uradilo. Imate dodatnu situaciju da ni jedan rudnik, ni jedno rudno polje u Srbiji unazad 10 godina nije otvoreno. Gospodine ministre, dolazimo u situaciju da ćemo, počev od ove godine, pa narednih godina, bez obzira na strategiju koja je napravljena u ovoj oblasti, početi da uvozimo i ugalj za termoelektrane. Morate se složiti sa konstatacijom da je zaista nelogična činjenica, recimo, da je jedan ministar zadužen za rudnike, do trenutka dok, recimo, ruda ili ugalj u konkretnom primeru ne dođe do termoelektrane, a onda vi taj resor preuzimate. Ne da nije efikasno, ne da ne postoji nigde u svetu primer ovakve podele ministarstva, u najmanju ruku je, izvinjavam se na izrazu, nebulozno. Moram da iznesem još jednu činjenicu i kada se budem bavio oblastima energetskog sektora neću se puno zadržavati na gasnoj oblasti energetskog sektora zato što to kolege iz druge poslaničke grupe razrađuju. Izneću samo deo problema iz te oblasti. Imamo činjenicu da u oblasti obnovljivih izvora energije, tzv. zelene energije, vaši prethodni saradnici iz ministarstva su napravili presedan, da je deo te oblasti dat jednoj stranoj maloj firmi, firmi opterećenoj kreditima i da će u tom sektoru verovatno od Italije u narednom periodu Srbija uvoziti tzv. zelenu struju. Kada govorimo o zelenoj struji, onda građani moraju da znaju da se radi o većim cenama električne energije nego što trenutno plaćaju i da ta cena iznosi do 13 – 14 euro centi po kilovat času. Ne mogu a da ne pomenem situaciju da je državni sekretar u ministarstvu koje ste preuzeli imao privatnu firmu koja se bavila izgradnjom i proizvodnjom električnom energijom i da je direktno dobio posao sa vetro generatorima. Ne mogu da ne pomenem situaciju da u ovom od 2000. godine do danas imamo sedam ministara. Možda vi se ćate situacija da jedan ministar zadužen za energetiku nije umeo da pročita ni račun za električnu energiju. Toliko o tome koliko se u zadnje vreme, bez obzira o kojoj vlasti se radi, vodi računa o ovoj oblasti, oblasti koja je ispunjena najvećim aferama i najvećom korupcijom. Šta je rezultat rada ovog sektora tih sedam ministara u ovoj oblasti u protekloj deceniji? Morate se složiti sa činjenicom da je protekla decenija zaista veliko izgubljeno vreme. U ovaj sektor energetike u protekloj deceniji, u Srbiju je ušlo preko 20 milijardi evra, u oblasti kredita, donacija. Već sam napomenuo da u zadnjih 27 godina u Srbiji nema ni jednog investicionog objekta iz oblasti energije. Srbija godišnje na uvoz energenata troši preko tri milijarde evra. Svim ovim što sam izneo i činjenicom koja realno postoji, Srbija je narušila ugled energetske zemlje u ovoj oblasti, jer je ugovorom o energetici od zemalja jugoistočne Evrope preuzela obaveze. Deo tih obaveza je Srbija ispoštovala, ali sa veoma velikim zakašnjenjem, izgubili smo ulogu lidera u proizvodnji energenata u celoj oblasti, čak i u zakonodavnoj oblasti. Kako izgleda srpski energetski sektor deceniju ili skoro 11 godina od promena? Energetski smo siromašna zemlja, kao što sam u uvodnom delu kazivanja i rekao. Najveće koncentracije uglja su na Kosovu i Metohiji, ali svima je poznata činjenica da od 1999. godine nemamo mogućnost kontrolisanja tih rudnih bogatstava. Inače, ti bazeni su, po količinama i nalazišta i kapaciteta, drugi u Evropi, a peti u svetu. Rezerve uglja kojima Srbija trenutno raspolaže u "Kolubari" i "Kostolcu" su samo za narednih 40 godina. Još ozbiljnija stvar je da se u ovoj oblasti zaista donesu zakoni koji će biti, transparetno rečeno, u najmanje rečeno održivi. Rezerve gasa su do 10%, a nafte do 20%, za neozbiljnu zemlju vrlo male. Obzirom na samo tu činjenicu, a ne neke druge činjenice, Srbija spada u red nebezbednih energetskih zemalja. U situacijama nestašice i krize nije moguće osloniti se na potrebe od 10 do 20%. Na žalost, u nekim kritičnim i kriznim situacijama smo se u to lično uveravali kao narod i sve ono što je funkcionisalo u tom trenutku. U Srbiji postoji samo jedan dotok gasa i verovatno će on dugi niz godina biti jedini. Nema investiranja u ovu oblasti, preko 20 godina u ovom sektoru ne postoji iole ozbiljna investicija. Šta smo uradili privatizacijom Srbije? Smanjili smo manevarski prostor za korišćenje domaćih nalazišta i nafte i gasa. Srbija je energetski neefikasna zemlja zato što troši tri do pet puta više energije u odnosu na jedinicu proizvodnje i u odnosu na evropski prosek. Sada ću vam izneti pokazatelje koji idu u prilog smanjenja domaće proizvodnje i rasta uvoza energenata. U periodu od 2010. do 2015. godine, a prema strategiji koja je usvojena i doneta za ovaj period, potrošnja finalne energije raste za 32%, uvoz energenata u ovom periodu raste do 42%, proizvodnja primarne energije raste samo 14%. Vidite gde se stvara deficit i problemi koji će u narednom periodu, a i ovih godina opteretiti srpsku privredu, državu i građane, obzirom na nedostatak energenata i taj deo razlike između proizvodnje i potrošnje energenata. U oblasti uvoza energenata u ovom periodu, od 2004. do danas, do 2015. godine, uvoz uglja raste za 38%, nafte za 20%, gasa za 80%, što je i razumljivo obzirom na proces gasifikacije, ali nije razumljivo ako u jednoj oblasti malo više napredujete, da sve oblasti toliko drastično idu, i električne energije za 133,3%. Šta je najdramatičnije u ovoj situaciji? Energetska uvozna zavisnost građana Srbije, države Srbije u ovom trenutku je 45%. To je alarmantna situacija i to je situacija da stavimo prst na čelo i vidimo šta nam je da preduzmemo u oblasti investicija u oblast energetike. Doći ćemo u period 2020. godine kada će, statistika pokazuje ove cifre vezano za uvoz i proizvodnju, a taj deficit koji nastaje na svemu tome rasti za preko 20%. Kada uzmemo u obzir statistiku, moramo se složiti sa činjenicom da je cena električne energije od 2000. godine na ovamo, bez obzira na tvrdnju svih vlasti koje su u tom periodu bile prisutne na političkoj sceni Srbije, porasla za preko 600%. Nije to samo preka potreba, radi se tu i o situaciji da potrošači finansiraju neefikasnost i gubitke ovog dela energetskog sektora. Takođe se mora reći da je i cena gasa za srpske životne standarde vrlo visoka i nerealna. Kada govorimo o ceni energenata, ne bih da vas podsećam da cene energenata ne zavise samo od ponude na tržištu, zavisi i od sistema izgrađene mreže, zavisi od mnogobrojnih parametara, ne samo od situacije koja je prisutna cena na svetskom i evropskom tržištu. Znači, kada se formira cena, mnogobrojni parametri ulaze u sve ovo. Na žalost, videli smo i razne popuste u oblasti elektroenergetike. Skoro da ne poznajem srpsku porodicu koja te beneficije, predviđene prethodnim zakonom, može da iskoristi, izuzev porodice koja ne upali ni jednu sijalicu. To jedino može da se desi u domaćinstvu u kome nema nikoga. Cene derivata, posle Grčke, Belgije i pojedinih zemalja, a trenutno su na nivou nemačkih cena, zaista su previsoke za srpski standard. Gospodine ministre, obzirom na stanje rafinerija koje je ruska firma zatekla, pitanje je šta je u toj oblasti urađeno? Nismo sa tim dovoljno upoznati, trebalo bi neko da izveštava o tome u Skupštini. Pitanje je stanja srpskih rafinerija i kakav je kvalitet naftnih derivata, odnosno motornih goriva? Kada govorimo o preduzećima, šta su srpska energetska preduzeća? Država u državi. Naša javna preduzeća su primer bila francuskim preduzećima u određenom periodu. Šta su postala srpska preduzeća? Najveći gubitnici, da ne spominjem situaciju da smo u ovom parlamentu nedavno doneli zajam od 200 miliona evra koji je otišao u jednu oblast, da ne govorimo o situaciji za vreme dok je predsednik Upravnog odbora naftne industrije Srbije 2008. godine bio sadašnji ministar poljoprivrede i u situaciji da je NIS tada imao gubitke preko 850 miliona evra. Čujem ovih dana da nije više takva situacija. Da ne napominjem situaciju da je za tu oblast NIS Srbija, odnosno srpska država tada subvencionisala oko 300 miliona evra. Kada uzmete sve te pokazatelje i stavite ih na papir brojke govore da smo mogli da napravimo još dve rafinerije u ovoj oblasti. Kada uzmemo pokazatelje koliki su argumenti i činjenice, da je recimo izgrađena termoelektrana "Kolubara - blok B", instalisane snage kapaciteta dva puta, 350 megavata, 700 mega vata i kada to pomnožimo recimo sa 200 dana u godini da rade ti kapaciteti 24 časa dnevno sa snagom od 700 megavata, odnosno kapacitetom snagom 200 megavata iznosi da u ovoj oblasti je izgubljeno godišnje preko 200 miliona evra. Napominjem da je procenjena investiciona vrednost ove termoelektrane bila 700 miliona evra. Objekat je trebao da bude u funkciji 2007. godine. od2007. godine do 2011. godine, gospodine ministre, izgubili smo investicioni objekat. Da je 2007. godine bio pušten u rad do sada bi sam sebe platio. Za to je vredelo uzeti kredit, ne vredi uzimati kredit za "Staklaru", za "Agroživ", za devet firmi koji je kupila "Srbijagas". Umesto da nam se inženjeri šetaju po poljima i prave proračune, bavimo se, izvinjavam se za izrazu, kokoškama i nekim drugim stvarima. Ne mogu a da ne napomenem hidroelektranu "Đerdap-3" za koju je dokumentacija bila urađena još 1974. godine, idejni projekat. Sve ono što mi u toj oblasti nismo uradili i da je izgradnja te investicije bila tri milijarde evra, godišnja proizvodnja 7,6 milijardi kilovat časova. Sada bi sa"Đerdapom – 3" bili lider u regionu, ne samo lider u proizvodnji struje, nego u lider u rezervama struje. Verovatno znate gospodine ministre, bili ste aktivni u svom poslu i u tom vremenu, znate kakve su bile namere i kapaciteti hidroelektrane "Đerdap-3". Ono što je ona trebala noću da radi i da za vreme najvećih nestašica električne energije u regionu imamo praktično rezerve za izgradnjom hidroelektrane "Đerdap-3" i u toj oblasti oko 800 miliona megavata u svakom trenutku slobodno na tržištu i kada to pomnožite sa ovih 20 godina vidi se kako bi se investicija za nekoliko godina isplatila i šta bi se sve desilo u tom periodu. Zato govorim i u daljem delu izlaganja navešću konkretne primere šta smatramo da je evidentno promeniti u ovom sektoru da bi se promenio i život građana Srbije i da bi investicije zaposlile nezaposlene građane Srbije. Zahvaljujem.
Da li je još neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika želi reč? Narodni poslanik Goran Mihajlović, izvolite.
Hvala lepo. Uvažene kolege narodni poslanici, građani Srbije, pred poslanicima Narodne skupštine danas se nalazi Predlog zakona o energetici koji predstavlja jedan od fundamentalnih zakona, jer tretira oblast proizvodnje, distribucije i uređenja tržišta energije i energenata u Republici Srbiji, a takođe prava i dužnosti državnih organa, Agencije za energetiku Republike Srbije kao i nadzor nad sprovođenjem samog zakona. Odavno je poznata činjenica da u većini zemalja životni standard i privredna razvijenost neke zemlje zavise upravo od bogatstva energentima i stepena uređenosti ovog tržišta, pa se slobodno može reći da je slučaj isti i kod nas i da ovaj zakon zbog toga treba da bude jedan od najvažnijih zakona u oblasti zakonodavstva. Na prvi pogled, ako posmatramo reklo bi se da ovo nije novi zakon, jer je isti pod ovim imenom donet 2004. godine. Međutim, ako pogledate na oko ovaj novi zakon videćete da je on ne samo po kvantitetu obimniji nego sadrži i mnogo novih odredbi i novih stavki, pa se ipak može reći da je to jedan novi zakon, bez obzira što će pod starim nazivom zakon o energetici nastaviti da egzistira i u narednim godinama. Radi informisanja građana Srbije, ova verzija predloga zakona sadrži ukupno 208 članova i u njoj su sadržane odredbe dosadašnjeg Zakona o elektroenergetskoj, građevinskoj i inspekciji parnih kotlova koji će u slučaju usvajanja ovog zakona prestati da postoji. Ako sve uzmemo u obzir, ipak možemo reći da je u pitanju novi zakon, a kada izvršite letimični pregled najpre naslova glava i nekih pojmova i izraza videćete da je u zakonu dato 65 pojmova i izraza, novih termina koji i te kako mogu da zbune i da dovedu u nedoumicu subjekte na koje se ovaj zakon odnosi. Prvi utisak nakon iščitavanja ovog zakona je taj da se nekome jako žurilo sa usvajanjem ovog zakona, verovatno da se to učini pre republičkih izbora naredne godine da bi se zadržale određene privilegije koje su postojale u starom zakonu s jedne strane, a sa druge strane, da bi smo se eto po ko zna koji put dodvorili gazdama iz Brisela i Vašingtona i da bismo u ovaj zakon implementirali odredbe koje su za njih bitne. Zbog činjenice da je Predlog zakona sastavljen na brzinu i konfuzno, uložili smo ukupno 43 amandmana, poslanička grupa SRS, kojima smo želeli da poboljšamo tekst zakona. O tim amandmanima nećemo ovog puta, nego normalno u danu kada bude rasprava u pojedinostima. Da bi građani Srbije stekli jasniju predstavu o tome o čemu ovaj zakon govori, reći ću vam da isti ima ukupno 21 Glavu u okviru kojih možemo neke četiri velike sadržajno - logičke celine da izdvojimo. Prva celina bio bi taj uvodni deo –Glava I, gde su date osnovne odredbe i objašnjenje pojmova i termina korišćenih u zakonu. Dalje dolazi opšti deo, to bi bile glave odII-VII, gde je obrazložena energetska politika, uloga i ovlašćenja ministarstva u oblasti energetike, ovlašćenja Agencije za energetiku, metodologija formiranja cena usluga, itd. Glavni deo zakona bi bili glave od VIII-XVII, to su ove četiri vrste energije i energenata – električna energija, privredni gas, nafta i derivati nafte i toplotna energija. Završni deo zakona sadrži glave od XVIII-XXI. Odnosi se na Agenciju za energetsku efikasnost, inspekcijski nadzor kaznene odredbe i prelazne i završne odredbe. Ponovilo se, gospodine ministre, po ko zna koji put da se jedan ovako važan zakon usvaja po hitnom postupku. Obično je bila praksa da su ministri koji su sedeli na vašem mestu su govorili da sve to radimo radi sticanja statusa kandidata za EU, a vi ste u ovom obrazloženju otišli korak dalje, pa ste rekli da se to čini radi ubrzanja sticanja statusa kandidata. To mora da je neki novi pojam u terminologiji pridruživanja EU, jer ubrzanje sticanja meni do sada nije bilo poznato, ali eto, to je bilo jedno od vaših obrazloženja. Drugo, u obrazloženju je navedeno da se žuri sa usvajanjem zakona da bi se isti usvojio pre 1. septembra 2011. godine, kada će se raditi nekakav presek stanja za mišljenje Evropske komisije o ispunjenosti uslova za sticanje kandidature. Verovatno je taj vaš presek glavni krivac što poslanici Narodne skupštine u julu mesecu nisu na godišnjim odmorima, na pecanju, na planini, nego moraju da sede u skupštinskim klupama i usvajaju te vaše napredne evropske zakone. Ali, nije prvi put, šta da se radi. Vi tvrdite da će usvajanje ovog zakona doneti niz pozitivnih efekata za građane Srbije, između ostalog, uvođenje reda na tržištu, zaštitu kupaca, dovođenje novih investitora, pojavu novih privrednih subjekata i unapređenje tržišta energenata u celini. Dalje, vaše ministarstvo tvrdi da iz budžeta Republike Srbije neće biti utrošena nikakva dodatna sredstva za donošenje i implementaciju ovog zakona. Možda je to i tačno, ali bih vas ovom prilikom pitao – šta je sa naknadama koje će građani Srbije morati da plate za ono što ste nazvali podsticaj proizvodnje i energije iz obnovljivih izvora? Jer, kako ste naveli, do 2020. godine preporuka je da bar 20% energije u oblasti električne energije, grejanja i hlađenja bude iz tih obnovljivih zelenih izvora, a građani Srbije će morati da plaćaju, kako u zakonu piše, posebnu taksu na ovu obnovljivu energiju. Za šta bi ta taksa bila? Pa, za zamenu mernih i regulacionih uređaja, priključaka, instalacija i slično. Postavio bih vam sada jedno drugo pitanje – koliko je meni poznato, niko u Srbiji ne proizvodi ovu mernu i regulacionu opremu koju treba ugraditi, onda da li to znači da se radi o interesu nekog domaćeg uvozničkog lobija, da se neko nameračio sa strane da na tržištu Srbije plasira strujomere, protokomere i razne ostale uređaje? Podsetio bih vas da je to u Srbiji sve već viđeno. Setimo se samo afere sa vakcinama, kada je Ministarstvo zdravlja, tobože zarad zaštite zdravlja građana, potrošilo silne pare poreskih obveznika za vakcine. Imamo i jedan aktuelni primer. U toku je zamena registarskih tablica na automobilima. To su ove koje ovako evropski deluju i izgledaju, pa lepo izgledaju, ali lepo je i građanima Srbije kad ih udare po džepu sa četiri, pet hiljada dažbina za nove tablice, onda će malo razmisliti da li je bolje stare srpske ili nove evropske, koje su po vama modernije. Inače, od četiri vrste energije i energenata obrađenih u ovom predlogu zakona, najviše je tretirana električna energija, što je na neki način i razumljivo, jer je tržište električne energije najuređenije, a postoji i najduža tradicija njenog korišćenja u Srbiji. Ilustracije radi, podsetiću građane Srbije da je prva električna centrala u Srbiji urađena 1884. godine i snabdevala je električnom strujom Vojno-tehnički zavod u Kragujevcu. U to vreme struja je bila vrlo skupa, predstavljala je vrhunski luksuz, a centrale su radile samo od zalaska sunca, pa u noćnim satima proizvodile struju, prva celodnevna centrala sa dvadesetčetvoročasovnim radom kod nas je 1933. godine uvedena. Bilo bi interesantno možda da kažemo kako se istorijski kretao procenat elektrifikacije domaćinstava u Srbiji. Godine 1939. pred izbijanje Drugog svetskog rata manje od 10% domaćinstava imalo je uvedenu električnu energiju, 1960. godine 55,8% je bilo elektrificirano domaćinstava u Srbiji, 1971. godine 82,8%, a svetski nivo smo dostigli 1981. godine kada je 95,8% domaćinstava u Srbiji imalo struju. Smatra se da kada ostane manje od 5% neelektrificiranih domaćinstava, da je dostignut neki svetski nivo. Informacije radi, električna energija se u Srbiji proizvodi u termo i hidroelektranama, s tim što se otprilike dva puta više proizvodi u termo, nego u hidroelektranama. Sada, nešto drugo našta bih želeo da ukažem pažnju, to je jedna potencijalna opasnost koja se može desiti na tržištu energenata. Iskustvo nam je pokazalo da se na tržištu energenata dešavalo i dešava mnogo različitih mahinacija. Svima nam je sveža ova afera "Kolubara", imali smo prilike da pratimo u štampi, na televiziji, u sredstvima informisanja detalje, da ne bih prepričavao. Ovom prilikom bih se osvrnuo malo više na jednu drugu aferu u oblasti energetike, koja je bila pre nekoliko godina, a to je tzv. afera "energetska mafija". Neki kažu da je to bila pljačka stoleća u Srbiji, jer je na perfidan način oštetila budžet i građane Srbije za oko pola milijardi dolara. Ilustracije radi, za taj novac Srbija je mogla da napravi oko 1.000 vrtića ili 700 škola. Sećate se, glavni akteri te afere bili su Vuk Hamović i Vojin Lazarević i početkom 2004. godine u ovom parlamentu, zahvaljujući poslanicima SRS izneti su dokazi o ovoj aferi i na insistiranje naših poslanika krenula je rasprava o tome kako je EPS Srbija sklapala štetne ugovore o kupoprodaji električne energije sa firmom "EFT" čiji su vlasnici Vuk Hamović i Vojin Lazarević.Sve je to bilo u vreme Vlade Zorana Đinđića, kada su i mnogi ministri iz te vlade bili umešani, a takođe i ljudi iz vrhova stranaka iz tadašnje vlasti. Pod pritiskom SRS osnovan je Anketni odbor sa zadatkom da ispita okolnosti ove kupoprodaje struje. Taj odbor je brojao šest članova. Ušli su predstavnici stranaka tri iz vladajuće, tri opozicione, a za predsednika odbora izabran je Aleksandar Vučić, tada narodniposlanik SRS. Odbor je pregledao obimnu dokumentaciju, saslušao ukupno 28 svedoka i na kraju, kada je sav taj materijal elaboriran, izvršena elaboracija, pristupilo se glasanju i desilo se da je rezultat glasanja bio tri prema tri, to znači da odbor nije mogao da donese odluku, pa je glasanje trebalo da se ponovi. Šta se dalje desilo? U sledećem glasanju koje je bilo 12. maja, ovde imam zapisnik sa sednice tog anketnog odbora, Aleksandar Vučić je iskoristio činjenicu da član odbora Rajčić je imao smrtni slučaj tog dana u porodici i nije mogao da dođe i onda od pet članova rezultat glasanja je bio tri prema dva u korist energetske mafije, što znači da je troje članova odbora smatralo da nije bilo zloupotreba, dvoje da jeste. Zašto vam to govorim? Iz razloga što je ta afera naprasno zataškana. Ko je bio glavni ko je zataškao aferu "energetska mafija"? Aleksandar Vučić. Posle toga, u redakciji "Velike Srbije" u Zemunu došao je čovek iz visokog vrha SNS i izneo je konkretne i neoborive dokaze da je Vučić za ovo dobio 200.000 evra od Vuka Hamovića i Vojina Lazarevića. O tome je pisala "Velika Srbija" broj 3321, od avgusta 2009. godine. Da ne bih sada zamarao detaljima gledaoce, upućujem ih na ovaj broj, ali šta je suština? Nisam ovo izneo slučajno nego, gospodine ministre, u ovom zakonu nemate, koliko sam mogao da vidim, nikakve mehanizme zaštite koji bi mogli da spreče eventualne dalje mahinacije u sektoru energetike. Sticajem okolnosti ovde je to bilo u oblasti elektroprivrede. Isto može da bude i u sektoru gasa, nafte i ostalih energenata, pa to je jedno od vrlo, vrlo krupnih zamerki poslaničke grupe SRS što nema mehanizama zaštite od ovakvih nedozvoljenih radnji. Kaznene odredbe, koje ste vi naveli u glavi 20. smešno su male, jer nekada može i dnevna zarada ovih učesnika mahinacije iz energetske mafije da bude višestruko veća nego vaše predviđene kaznene odredbe. Šta još ide u prilog mahinacijama u energetskom sektoru? To je ovo što ste vi predvideli - obavezu razdvajanja energetskih subjekata u tehničkom, pravnom i računovodstvenom pogledu. To znači da velike i uspešne sisteme, koji su dobro funkcionisali, razbijamo na neke manje celine, pa tako, na primer, u elektrosektoru prenos električne energije, koga je do sada obavljala Elektromreža Srbije, biće samostalan, a osniva se novo vertikalno organizovano preduzeće Elektroprivreda Srbije, koje će vršiti proizvodnju, distribuciju i trgovinu električne energije. Sada bih pitao zašto to radite kada je praksa pokazala da je EPS Srbije izuzetno dobro funkcionisao? Setite se samo NATO bombardovanja 1999. godine. Danas izbombarduju dalekovode, trafo stanice, sutradan je to bivalo odmah osposobljeno. Znači, to je dokaz iz neposredne prakse da je ovaj sistem izuzetno dobro funkcionisao i da nema nikakvih razloga da se isti razboja na neke sitne celine. Isto vam je i u oblasti naftne privrede. Znači, prestalo je da postoji preduzeće JP NIS, a osnovana su tri nova – NIS a.d, "Srbijagas" Novi Sad i "Trans-nafta" Pančevo. To je primer kada se uspešna celina razdelila na neke manje celine. Na kraju, izneo bih još jednu sugestiju. Nigde ovde u Predlogu zakona nisam video niti od ministra Mrkonjića čuo da je spomenuo energetski sektor na KiM. Znate da je Kosovo izuzetno bogati energetskim potencijalima. Po procenama ima 13,5 milijardi evra rezervi lignita. To je podatak Svetske banke i to je peta poznata rezerva u svetu. Ima olova i cinka, ima boksita. Kao što znamo, od 1999. godine od osnivanja privremenih institucija samouprave na Kosovu i kosovsko elektroenergetske korporacije, Srbija nažalost nema nikakvih ingerencija nad elektroprivredom i energetikom Kosova. Iskoristio bih preostali minut da još jednom u ime poslaničke grupe SRS izrazim protest zbog sramnog hapšenja Gorana Hadžića koje je juče izvršeno jer, gospodo iz vladajuće koalicije, ne može se na taj način ići u Evropu, usvajanjem proevropskih zakona i isporučivanjem ljudi koji su za vreme rata osvetleli obraz Srbije. Po toj vašoj logici trebalo je 1918. godine isporučiti vojvodu Živojina Mišića i Stepu Stevanovića jer da je neko u to vreme radio kao vi sada verovatno da bi se i njima desilo isto.
Da li se još neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa javlja za reč da koristi svoje pravo iz člana 286. u ovom delu sednice? (Ne.) Prelazimo na deo sednice u kojem pravo na reč dobijaju narodni poslanici po prijavama za reč. Obaveštavam da su saglasno članu 96. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine do otvaranja načelnog pretresa prijave za reč u pisanom obliku sa redosledom narodnih poslanika podnele poslaničke grupe: LDP, SRS, ZES, Nova Srbija, DSS i Napred Srbijo. Prvi prijavljeni govornik je narodni poslanik Ivan Andrić, a posle njega narodni poslanik Srboljub Živanović.
Poštovana predsedavajuća, poštovano predsedništvo, druže ministre, poštovane kolege poslanici, očekivao sam da ćete bar imati nekakvu želju da odgovorite na razne primedbe šefova ili predstavnika poslaničkih grupa, pa smo se tako i organizovali da onda mi govorimo odgovarajući vama na potencijalne primedbe koje biste imali prema onome što su vam predstavnici građana Srbije ovde rekli, ali šta da radimo, takva je situacija i ne krivim vas. Prvo bih rekao jedan deo za koji je jako važno i koji je politički i tiče se procesa evropskih integracija Republike Srbije zato što mislim da rasprava o ovom zakonu, način njegovog usvajanja i uopšte istorija ovog zakona u potpunosti je prava slika našeg procesa evropskih integracija. Banalnim pregledom razloga za donošenje ovog zakona, koji možete naći odmah na početku obrazloženja, videćete da je neophodnost za usvajanje ovog zakona stupila time što je Republike Srbija potpisala Sporazum o pristupanju tzv. energetskoj zajednici. Ono što je problem to je da je taj ugovor potpisan 2005. godine, ratifikovan 2006. godine, preuzete obaveze o usklađivanju su trebale da traju 12 meseci, a danas je 2011. godina. Letnja pauza se brzo približava. Moje pitanje vladajućoj većini ili vladajućim većinama, pošto ovde govorimo o najmanje tri vladajuće većine u ovom periodu, je šta je to toliko bilo komplikovano i šta to govori o našoj zemlji da mi ne možemo pet ili šest godina da usvojimo zakon za koji će svi tvrditi da je sistemski, za zakon koji će igrati važnu ulogu u našoj budućnosti i za zakon koji se u najvećoj mogućoj meri odnosi na dnevni život građana ove zemlje? Šta je to toliko komplikovano i u čemu je problem ove zemlje da ona pet godina ne može da uredi jednu oblast za koju će vam svako ko se bavi politikom ili bilo kakvim javnim poslom reći da je jedna od najvažnijih državnih funkcija? To je uređenje energetskog sistema ove zemlje. Koliko je meni poznato, Nacrt ovog zakona postoji od 2007. godine. Tada nije usvojen zato što je pala jedna vlada i došla je druga vlada. Danas je 2011. godina i ušli smo u poslednje mesece ove vlade. Mi dobijamo zakon u petak pre podne po hitnom postupku sa ambicijom neverovatnom političkom, a to je da ga usvojimo pre letnje pauze odnosno naredne nedelje. Onda se nalazimo u situaciji u kojoj entuzijazam članova Odbora za industriju omogućava da se uradi neka javna rasprava juče u parlamentu tako što je zakon već stigao, što su ga ljudi iz Ministarstava već prezentovali na Odboru, što teku rokovi za amandmane i imamo neku javnu raspravu dan uoči usvajanja zakona koja je organizovana tako da je pokazala sa jedne strane visoko interesovanje, ali sa druge strane je pokazala i besmislenost takvog postupka. Nemamo drugu ideju nego da shvatimo da je reč o nekom simuliranju demokratskog procesa. Dakle, ako neka verzija zakona postoji tako dugo, postoji čak i na sajtu Ministarstva, dakle, nije reč ni o kakvoj tajni. Onda mi možemo reći da isključivo neodgovornost i lenjost vladajuće koalicije je ta koja je sprečavala da se ovaj zakon usvoji na normalan način, bez hitnog postupka, uz široku javnu raspravu. Više su sastanaka imali predstavnici Ministarstva sa predstavnicima Evropske komisije, raznim predstavnicima Evropske unije, sa predstavnicima energetske zajednice, nego što su imali sa poslanicima ili predstavnicima građana. Zato što to nije njihov zadatak. Pitanje iza toga mora da stoji, kao i jasna politička ideja - kako ova zemlja želi da uđe u Evropsku uniju? Tako što ćemo na silu nametati, prvo i Odboru za evropske integracije, zatim Odboru za industriju, zatim ovom parlamentu, bez ikakve ambicije da se ovako u odlučivanju i raspravi o ovom zakonu učestvuje. Pogledajte salu, ona je dobra slika opšte zainteresovanosti poslanika za rad. Sa druge strane, ovaj zakon jeste neophodni uslov. Neophodan je uslov i za sticanje statusa kandidata, neophodan je uslov za građane ove zemlje, neophodan je uslov za energo-privredu koja ga čeka, očekuje, pita se - šta je problem njegovog donošenja, šta su stvari koje će ovaj zakon promeniti i da li tu iza postoji nekakva tajna, koja u stvari ne da da se ovaj zakon usvoji. Poslednjih par meseci, pretpostavljam, da je reč o tome da su izvršene promene u Zakonu o ministarstvima i Zakonu o Vladi, pa dok je sada, pošto je ministarstvo bivše sada prešlo u drugi resor, pa je ipak to trebalo na neki novi način organizovati. U tome vidim, između ostalog, i razlog što gospodinu Mrkonjiću nije omogućeno da učestvuje na kvalitetan način u ovoj raspravi. Čak je i on sam rekao na početku, da je ovaj zakon dobrim delom rezultat rada prethodnog ministra. Znači, nama se čak i ministar promenio pre nego što je zakon uopšte došao na raspravu u Skupštinu. Dakle, prosto mislim da je ovo obaveza danas da se kaže, zato što će ova zemlja dobiti status kandidata za članstvo u Evropskoj uniji. Time će se otvoriti mogućnost, i ja se nadam i realnost, da ova zemlja počinje pregovore o pridruživanju Evropskoj uniji. Ako će ova zemlja ili njena vladajuća većina, da ne širim sada tu odgovornost ili neodgovornost na celu zemlju, na ovakav način pristupati pregovorima o ulasku u članstvo u zemlje u Evropske unije.Vrlo su jasna dva rezultata, ti će pregovori biti netransparentni. Znači, niko neće znati šta se dogovara. Pod dva, rezultati tih pregovora biće najgori mogući po građane u ovoj zemlji. Ukoliko se ta vrsta ozbiljnosti ne uspostavi u institucijama u ovoj zemlji, prosto, nisam siguran ni da je reč o najboljim mogućem putu za Srbiju. Ako i dalje imamo dilemu oko toga da li su standardi i sistemi koji sa sobom nosi Evropska unija i načini uređenja dobri za ovu zemlju, i ako ih primenjujemo na takav način da ih obesmišljavamo, onda prosto i taj put postaje krajnje diskutabilan, a njegovi rezultati svakako neće biti najbolji mogući. Dakle, ako vi želite da zakon koji je napravljen na temelju nekakvih evropskih direktiva, usvojite na evropski način, onda i sama njegova svrha postaje vrlo diskutabilna. Nažalost, mnogo gore od toga je to što mi danas niti mislimo, niti možemo da dobijemo odgovor na ovo pitanje. Ali mnogo gore od toga je to što je čak teško prepoznati i partnera za ovakvu vrstu rasprave u našoj državi. Dakle, ponoviću još jednom, hitan postupak, zakon pred poslanicima manje od pet dana. U međuvremenu je trebalo organizovati javnu raspravu koju je organizovao Odbor za industriju, javno slušanje. Ali, pošto je zakon već došao gde su pitanja promene tog sadržaja vrlo diskutabilna. S obzirom da je reč o stručnom zakonu, jedina nekakva vrsta, da kažem, jedina stvar koja olakšava ovaj proces to je, pošto je reč o stručnom zakonu, što ipak u tom ministarstvu za razliku od mnogih sede ljudi koji su dovoljno stručni i odgovorni i da su bili raspoloženi da o tim primedbama razgovaraju. U ostalim zakonima koji se u ovom parlamentu usvajaju velikom brzinom, takve spremnosti često nema. Zbog toga, kao što je kolega Đurić rekao, naša je obaveza da, takođe, pored ove primedbe, ukažemo i na nešto što mislimo da je dobro. Pitanje energetske situacije je za nas jako ključno pitanje, jer taj ršum koji je napravio, po našem mišljenju, taj protivustavni i protivzakoniti dogovor sa Vladom Ruske Federacije o naftnoj industriji i uopšte o celom paketu koji se tada nalazio, kao i sve obesmišljavanje i dokaza tih posledica po građane ove zemlje, dobijamo svake nedelje novi. Gospodin Đurić je pomenuo da je dobit NIS-a za prošlu godinu bilo oko 170 miliona evra, što je trećina cene. Verujte, našli biste hiljade investitora na svetu koji bi bili spremni da naprave takvu investiciju u kojima bi se novac vratio za tri godine ili manje. Jedini razlog zbog koga Republika Srbije nije ostvarila bolji rezultat je pogrešna odluka da se ide bez ikakvih javnih tendera i na direktnu nagodbu. Sa druge strane, treba biti realan i reći da ovaj zakon jako slika nekakav okvir za energetsku situaciju u ovoj zemlji. On u mnogim delovima zavisi od drugih zakona koji su prilično katastrofalni. Daću vam jedan primer. On se u delu koji se tiče obnovljivih izvora energije, u najvećoj meri, oslanja se na Zakon o planiranju i izgradnji. Zakon o planiranju i izgradnji, kakav trenutno postoji, to je zakon protiv stranih investicija, protiv domaćih investicija, to je zakon protiv planiranja i izgradnje. Na to smo upozoravali od samog njegovog početka. Ova zemlja nema iskorišćen, čak ni u minimalnoj meri ni jedan resurs obnovljive energije. Ta neiskorišćenost nije posledica rada ni Ministarstva energetike, ni nepostojanja interesovanja. Ta neiskorišćenost je isključivo posledica činjenice, da vi pre možete sebe da proglasite ludim i neodgovornim, nego da uđete u tu avanturu koja se zove dobijanje dozvola za obavljanje bilo koje od ove delatnosti. Mogu vam reći da za pitanja energije vetra vam je potrebno preko 70, 80, 90 različitih dokumenata, za pitanje proizvodnje i energije iz izvora vode vam je potrebno oko 70 dokumenata, za solarnu energiju to više niko ni ne zna. Umesto toga da na određeni način m pomažemo i da promenimo stav prema tome, imajući nekakvu viziju koju želimo da ostvarimo, odlučili smo se na to, da solarnu energiju grade dve državne kompanije – jedna osiguravajuća, a drugane znam ni koja je, EPS, slikajući se ispred nekakve njive na Zlatiboru, ako se ne varam i pokušavajući u svima nama da probude nekakvu viziju, kako to treba da zamislimo solarno polje. Jedini razlog za to su izbori koji se bliže. Nikakvog razloga u iskorišćenju obnovljivih izvora tu ne možemo naći. Ne treba da budemo mnogo pametni. Možda jesmo, možda nismo. Dovoljno je da se osvrnemo oko sebe, u region, u zemlje na koje želimo da se ugledamo, pre svega, po ekonomskom razvoju i da pogledamo kakvi sistemi postoje kod njih i na koji način se određeni problemi rešavaju. I, ako možemo neke od tih sistema da primenimo, a ako ne možemo onda treba još jednom da ozbiljno razmislimo – da li je put ka Evropi ono što jeste suštinska želja trenutne vladajuće koalicije. Ne može se ići ka EU, time što će državna kompanija ili državno osiguravajuće društvo ili državna elektro kompanija imati zajednički politički projekat, bez obzira ko se nalazi na tim mestima, bez obzira kojoj stranci pripada. Ne radi se o tome. Prosto, radi se o tom pogledu na svet. To nije Evropa, vrlo jednostavno. U Evropi ne postoji nikakav Srbijagas ili pandam njemu, na čijem se čelu nalazi neko ko liči na gospodina Bajatovića. Evropa ne izgleda tako. Ako kažete da hoćete da idete ka Evropi, to znači da ne mogu te stvari da se dešavaju. Ne može se kriti od građana jedne zemlje cena po kojoj kupujete gas, kojom se greje većina ili veliki broj građana ove zemlje. To nije Evropa. Cena gasa koju građani plaćaju, koja se povećava zato što propala državna preduzeća nisu u stanju da namiruju svoje dugove, to nije Evropa. Cena po kojoj plaćate grejanje po kvadratnom metu, a ne po količini energije koju trošite, to nije evropska zemlja. To su stvari koje jesu EU. Te direktive imaju mnogo više smisla, nego da se nabroje obrazloženja zakona. Mi ćemo ili probati da shvatimo šta je razlog donošenja tih direktiva i koji je realan efekat koji se želeo postići i onda i mi da probamo taj efekat da postignemo. Sa druge strane prevoditi ih i ubacivati na silu kroz skupštinske odbore i plenarne rasprave, stvarno nema političkog smisla. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Srboljub Živanović, a posle njega narodni poslanik Mirko Čikiriz.
Dame i gospodo poslanici, poštovani građani Srbije, gospodine ministre, pripremajući govor vezan za ovaj zakon, jedan od najbitnijih i najvažnijih zakona za svakog građanina ove zemlje. Danas u Srbiji državni organi imaju dvojaku ulogu u pravu energetike. Oni su nosioci državne vlasti. Pored toga, oni su nosioci prava. Kao nosioci prava raspolažu dobrima od opšteg interesa i kao nosioci prava obavljaju delatnosti od opšteg interesa, ali i obaveze kontrole načina korišćenja dobara od opšteg interesa i kontrole obavljanja delatnosti od opšteg interesa. Državu i državne organi građani su ovlastili da zastupaju njihove interese i da se pojavljuju u ulozi nosioca prava i obaveza raspolaganja dobrima i pravima od opšteg interesa. Istovremeno, država preko svojih organa ostvaruje nadzor nad korišćenjem svoje imovine, jer danas u Srbiji ima registrovano preko 400 subjekata koji obavljaju različite energetske delatnosti. Kupci električne energije su tarifni i kvalifikovani kupci. Tarifni kupci su oni kupci koji nemaju pravo izbora od koga će kupovati energiju i snabdevaju se regulisanom tržišnom energijom po profesionalnom tarifnom sistemu. Kvalifikovani kupci to su trgovci energije. Oni mogu uzimati energiju za svoje potrebe i prodavati zadnjem potrošaču. Dame i gospodo, cilj ovog zakona jeste donošenje radi započinjanja procesa reforme energetskog sektora, sa ciljem obezbeđenja preduslova za razvoj i efikasniji rad svih subjekata koji obavljaju energetsku delatnost prema tržišnim principima poslovanja, kao i usaglašavanje ovog zakona sa principima EU. Sada ću vam reći kako se energija i kako se danas ponaša EU. EU je jedan od najvećih potrošača energije na svetu. Od svih 27 zemalja članica ukupna potrošnja energije prelazi preko 1800 miliona tona ekvivalentne nafte, dok ukupna finalna potrošnja energije iznosi nešto manje od 1200 miliona tona. Domaća proizvodnja energije u EU opada posle 2004. godine i ona je spala na oko 850 miliona ekvivalentne nafte, što uključuje nuklearnu energiju sa 28%, čvrsta goriva, gas, naftu i obnovljive izvore energije. U 27 država članica EU, 2006. i 2007. godine, ukupan uvoz energije je iznosio negde oko hiljadu miliona tona ekvivalentne nafte. Zavisnost EU je prešla 50%, iznosi 53% ukupnih energetskih potreba. Nafta dominira sa preko 60%, slede i ostali energenti ugalj i gas. Uvoz električne energije se svodi na ispod 1%. Pazite, ispod 1% uvoz električne energije. Najveći snabdevač nafte u EU su Rusija, Kazahstan i Norveška, a u delu uglja Rusija, SAD, JAR i Australija. Dok u delu gasa dominira Rusija, Norveška i Alžir. U zbiru Rusija je najznačajniji energetski partner u EU. Ona obezbeđuje negde oko 33% uvozne nafte i 42% uvoza gasa i 26% uvoza nafte. Dame i gospodo, kao čovek iz privrede, sećam se perioda kada je ova napaćena "zemljica" bila bombardovana od ovih velikih naših sadašnjih prijatelja. Tada nisu hteli da odvrnu slavine ni za gas ni za naftu ni za bilo koji energent koji je uvožen, da bi mogli dapreživimo odnosno i da proizvodimo u privredi, ali to je učinila majka Rusija. Zato vas i pitam da li moramo ipak da se okrećemo EU ili Rusiji? Zato sam vam ovo pročitao da bi mogli da vidite koliko EU zavisi danas od Rusije. Ono što mene danas interesuje, a verovatno i građane Srbije, dame i gospodo, znamo da cene električne energije gasa, vode, komunalnih, zdravstvenih i prosvetnih usluga najdrastičnije utiču na standarde građana. Kada bi bile odobrene cene koje bi obezbedile rentabilnost poslovanja isporučioca ovih proizvoda i usluga, velika većina naših građana ne bi mogla to da plati. Nažalost, naš standard je takav da navedene cene imaju i socijalni karakter. Navodno, vi želite da uništite ili da ukinete monopol isporuke električne energije i ostalih energenata. Navodno, hoćemo da prilikom implementacije svih energenata imamo druge snabdevače odnosno da se liberalizuju ostali proizvođači prema potrošačima tj. prema kupcima. Da li to nije put kako hoćete da prodate ovaj energetski sistem. Mislim, da sve ono kako ste dosad radili obično određenim zakonima, vi to modulirate kako bi mogli kasnije da opravdate, kako bi to mogli da otuđite odnosno da to nije više u vlasništvu države. Vidobro znate daprema Nacrtu zakon o energetici umesto Vlade, Srbiji je visinu gasa, od prvog dana određuje Agencija za energetiku. Novina je da mali proizvođači i domaćinstva od 2015. godine će birati snabdevače. Kada kažem snabdevača onda mislim na onoga koji će dovoditi ove energente u Srbiju i što govori da li je srpski građanin sposoban da može da to plati. Na kraju ću reći ono što verovatno sve vas i interesuje, a takođe, verovatno je i moj kolega Goran u raspravi rekao, kakva je situacija sa energetikom i energetskim snabdevačem sa Kosova i Metohije kad dobro znamo da ovih dana najveći lobista jeste Hilari Klinton koja hoće, preko Svetske banke da se termoelektrana Obilić A sravni sa zemljom i da se na njenim temeljima podigne nova termoelektrana. Dobro znamo da svi oni koji su iz NATO ili da kažem iz Umnika, dosad vladali Kosovom, oni su u stvari lobirali, kako i na koji način je trebalo vršiti popravke u termoelektranama jer tu se najveći novac ubira, odnosno tu je i najveća korupcija. Smatram i tim ću zaključiti da ovim zakonom, vi još jednom hoćete da prevarite građane Srbije, hoćete da obmanete javnost, jer vi hoćete da ovaj energetski sistem, termoelektrane, hidroelektrane, sve nosioce ovih subjekata, hoćete da ih prodate. Ipak mislim, gospodine ministre da vi pripadate političkoj partiji koja misli o socijalnoj strukturi građana i da to ne sme da se desi. Hvala vam.
Osam minuta i 30 sekundi, iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Mirko Čikiriz. Posle njega narodni poslanik Momčilo Duvnjak.
Hvala gospođo predsedavajuća. Dame i gospodo narodni poslanici, vrlo sam pažljivo slušao sve diskusije uvaženih kolega i naravno očekivao sam da se više priča o samom tekstu Zakona koji je pred ovim visokim domom i za koji je ocena poslanika SPO, jer smo pratili javnu raspravu, pratili smo ono što kaže stručna javnost, svi zainteresovani subjekti i analizom samog zakonskog predloga, mislim da je u pitanju jedan dobar zakon koji će u svakom slučaju strateški regulisati ovu oblast energetske stabilnosti u našoj državi. Naravno da je bitna i ta harmonizacija sa propisima EU da je dobro rešenje da je obaveza, a to niko nije pomenuo i autonomnih pokrajina i jedinica lokalne samouprave da planiraju svoje energetske potrebe, što je jedna totalna novost u odnosu na prethodni zakon, da će posle primene ovog zakona Srbija sigurno biti energetski uređenija država. Ovaj zakon reguliše i slobodu ulaganja, tržišnu utakmicu, da povećava konkurentnost, da ipak bez obzira na složenu proceduru, jer ne može se napraviti ni hidrocentralnu bez brojnih istraživanja i geoloških i ekoloških, i bez brojnih dozvola i saglasnosti različitih službi. Ipak je procedura za dobijanje dozvola pojednostavljena, ali naravno da je ona zbog same problematike koju tretira na neki način složena, ali je jednostavnija u odnosu na prethodna rešenja. Ono što je po našoj proceni takođe kvalitet ovog zakona, to je zabrana međusobnog subvencionisanja subjekata koji se bave istom delatnošću. Ne zaboravite da smo mi, u neko skorije vreme imali velike subvencije i velika prelivanja sredstava od jednog subjekta koji se bavi energetskom delatnošću u neki drugi da bi se pokrivali razno, razni loši poslovni potezi. Naravno da će se i povećati sigurnost isporuke gasa. Dobra je zabrana diskriminatorskog ponašanja i kontrola te vrste. Predviđanje novih potreba za skladištenje gasa. Energetski sektor Srbije je, čini nam se, konačno u potpunosti normativno usklađen sa energetskim sektorom, odnosno normativom koja važi u EU, a čini nam se da tamo ne postoji nekih značajnijih energetskih kriza. Ono što je takođe dobro, a bilo je i predmet nekih kritika, to je obaveza razdvajanja energetskih subjekata i razdvajanje njihovih poslova na računovodstvena, tehnička, pravna, na organizovanje regulatornih tela, na regulisanje energetskih delatnosti itd, itd. Sama Agencija za energetiku Republike Srbije je zaista jedno dobro telo koje će sve poslove u okviru svojih nadležnosti verujemo obavljati baš upravo u cilju energetske stabilnosti naše zemlje. Dobro je da je država potpisala niz direktiva EU u ovom smeru i da su, fakti te direktive EU i sastavni deo ovog zakona. Ono što je za mene bilo posebno interesantno, pošto sam i zaljubljenik u očuvanje životne i ljudske sredine, ekologiju itd., to je promovisanje obnovljivih izvora energije. Mislim da je potrebno zarad javnosti reći da se obnovljivi izvori energije nalaze u prirodi, da se oni nakon svoje upotrebe, odnosno pretvaranja u energiju, izvori se obnavljaju u potpunosti ili delimično, i da se nalaze pre svega u energiji vetra. Besplatan izvor. U energiji sunca, bioenergiji, u biogorivima, u biogorivima algi, energiji vode, znači u najširem smislu hidroenergiji, geotermalnoj energiji, odnosno energiji iz dubine naše zemlje i energiji okeana. Neobnovljivi izvori energije koji i dalje čine, ne samo u našoj zemlji, nego i u zemljama EU najčešće izvori energije su nuklearna energija, koju mi srećom nemamo, nuklearne elektrane jer ne treba mnogo pričati o Černobilju ili o skorašnjoj nuklearnoj katastrofi u Japanu i o njihovim posledicama, a i o težnjama zemalja EU, čak i onih poput Francuske u kojoj 40% energije se dobija iz nuklearnih elektrana da se postepeno ide na druge izvore energije i da nuklearne elektrane jedna za drugom prestaju sa svojim radom, zatim, ugalj, nafta, pa prirodni gas. Energija i ekologija, pomenuo sam Černobilj, pomenuo sam Japan. Naravno da su obnovljivi izvori energije da će dati svoj doprinos u procesu smanjenja globalnog zagrevanja i otopljenja, regulisati polje proces globalnog zatamljenja. Interesantan je podatak da, bez obzira što je u zemljama EU 2005. godine udeo obnovljivih izvora u ukupnog energetskom potencijalu tih zemlja bio oko osam i po posto i da one planiraju da u 2020. godini taj deo bude 20%, da je Srbija u tom delu iznad evropskog proseka, a ispod recimo Norveške, koja ima blizu 40% udela tih obnovljivih izvora energije u energetskom potencijalu zemlje. To je, čini nam se, po podacima koje sam ja pribavio, upravo zbog postojanja velikih hidroelektrana i zbog toga što se biomasa, a pre svega drvo u velikoj meri koristi, pre svega u domaćinstvima za ogrev, ali naravno i u drvnoj industriji u druge svrhe. Neko je ovde i pomenuo solarnu energiju i naravno, to je energija sunca koja se koristi za grejanje i proizvodnju električne energije i o tome da je skupa proizvodnja te vrste energije i da će neku vrstu monopola za proizvodnju solarne energije imati država. S obzirom na razloge koji su izneti, verovatno da je to tako, ali ćemo naravno pratiti ono što su trendovi u svetu i u zemljama EU. Verujemo da će se u srazmeri sa ekonomskom snagom zemlje i ovaj oblik energije sve više koristiti. Što se tiče obnovljivih izvora energije iz biomase, treba reći da se taj oblik energije dobija od biljaka, životinja, gradskog otpada. Gradski otpad upravo zovu često i spavajući div, jer će to biti najvažniji obnovljivi izvor energije u budućnosti, takve su makar procene i kakvi su proračuni, a dobici su višestruki i o njima ne treba mnogo trošiti reči. Već sam pomenuo da je najpoznatiji način korišćenja biomase korišćenje drvne mase za grejanje u kućama, da Srbija koristi negde oko 25% energije iz obnovljivih izvora, a što je, kažem, veći prosek u odnosu na prosek u zemljama EU. Cilj je da se do 2012. godine taj procenat poveća na 32%, ali da li ćemo do toga doći, videćemo. Dobro je pomenuti i da je Republika Srbija baš upravo zbog svih prednosti, koje zemlja ima korišćenjem obnovljivih izvora energije, da je usvojila pravnu regulativu oblasti obnovljivih izvora energije, pa je tako doneti i Zakon o energetici, pa Strategija razvoja energetike RS do 2015. godine, Program ostvarivanja Strategije razvoja energetike Srbije od 2007. do 2012. godine, zatim Uredba o sticanju statusa povlašćenog proizvođača električne energije sa kriterijumima, Uredba o merama podsticaja za proizvodnju električne energije korišćenjem mnogih izvora energije i kombinovanom proizvodnjom električne i toplotne energije i Model ugovora o otkupu električne energije od povlašćenih proizvođača. Od skoro je ponovo, čini mi se, da u Republici Srbiji negde postoji oko 30 mini hidroelektrana, pre svega, za proizvodnju električne energije, naravno, i da postoji nekoliko projekata, pre svega na reci Ibar, da se izgradi nekoliko mini hidroelektrana. Zaista ću pohvaliti tu vrstu inicijative i samo pomenuti neke prednosti korišćenja hidroelektrana, odnosno mini hidroelektrana, kao obnovljivih izvora energije.U odnosu na velike hidroelektrane, nemamo plavljenja širokih područja, zatim narušavanje lokalnog ekološkog sistema. Mogu se obezbediti navodnjavanje zemljišta, kao i snabdevanje vodom okolnih naselja, izgradnja ribnjaka i zaštita od poplava. Smanjuju se investiciona ulaganja za elektrifikaciju udaljenih naselja od opšte električne mreže, a elektrifikacijom takvih ruralnih naselja doprinosi se unapređenju njihovog razvoja. Eksploatišu se uz veoma male materijalne troškove i radni vek je dug. Ima hidroelektrana koja rade, naravno, uz redovne remonte i preko 80 godina. Čini nam se da je Srbija u procesu industrijalizacije zemlje, socijalističke industrijalizacije, u potpunosti zanemarila zaštitu životne sredine. Mi kao posledicu socijalističke industrijalizacije i male brige o zaštiti životne sredine imamo danas aero zagađenja u našim gradovima koji su, naravno, među najvećima u Evropi. Sigurno je da ono što smo videli, recimo, i u Holandiji paralelno postoje one tradicionalne njihove vetrenjače, a pored toga moderne vetrenjače koje ne pretvaraju više energiju vetra samo u mehaničku energiju, već i električnu energiju, a to je slučaj i u Austriji i u mnogim zemljama EU. Verujem da ćemo mi u budućnosti videti i na našim prostorima te moderne vetrenjače koje će besplatnu energiju vetra pretvarati u električnu energiju i tome doprineti poboljšanju energetskog sistema naše zemlje, a u potpunosti nimalo neće narušavati ekologiju, što je briga o kojoj moramo svi više brinuti i više pažnje posvećivati budućnosti. Još jednom ću podsetiti na činjenicu da i danas nismo čuli neke oštre kritike u vezi samog zakonskog teksta. Naravno, pominjala se afera "Kolubara", a to nema veze sa ovim zakonom. SPO je sam rekao da je nama "Kolubara", ne samo u Lazarevcu, nama je "Kolubara" u celoj Srbiji. Sva nastojanja svih državnih organa da se i afera "Kolubara", kao pljačka veka, i sve druge afere da dobiju pravni okvir i da oni koji su ih proizveli dobiju zaslužene kazne. Poslanici SPO će podržati. Takođe, ovaj zakonski predlog nema veze ni sa hapšenjem Gorana Hadžića i sa svim ostalim temama koje su uvažene kolege danas pominjale. Zato bih molio da u preostalom delu diskusije sve uvažene kolege zaista više pažnje posvete samom tekstu zakona za koji sam rekao da je dobar i zbog toga će poslanici SPO u danu za glasanje podržati ovaj zakon. Hvala vam.
Iskorišćeno je 13 minuta i 20 sekundi od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Momčilo Duvnjak, a posle njega narodni poslanik Nikola Savić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predstavnici ministarstva, mi danas na dnevnom redu imamo Predlog zakona o energetici. Postavljam odmah pitanje da li će građani imati ikakvu korist od ovog zakona? Odgovor je ne. Da li će pojeftiniti struja? Neće. Da li će pojeftiniti gas? Neće. Da li će pojeftiniti priključci za gas i struju? Neće. Ako ste vi naveli, a i ministar je rekao da ćemo od predloga ovoga zakona imati bolje tržište, sigurnost isporuke, nova skladišta, zaštita kupca i nove investitore, onda bi građani trebali da se nadaju da će i ovi energenti, da će doći do njihovog pojeftinjenja. To je sigurno da neće. Korist od ovoga zakona, da građani znaju, jedino će imati agencije i oni koji se bave trgovinom energenata. Vi ste informirali ove agencije i dali ste im velika ovlašćenja. Po predlogu ovoga zakona slobodno se može reći da će ubuduće agencije određivati cenu energenata, a po ovome predlogu zakona, ja, čovek koji se bavim zanatskim radovima, grejanjem, slobodno mogu reći da možete i ugasiti ministarstvo, jer će se ono svesti na jednog vozača, ministra i sekretaricu. Po predlogu ovoga zakona ovde se vidi da vi uvodite neke operatore. Imamo operator distributivnog sistema, operator prenosnog sistema, operator skladišta i operator transporta. Pitam vas sada kako je do sada sve funkcionisalo bez ovih operatora? Ovo je samo da se zaposli određen broj ljudi i to vaših stranačkih i, jedno je sigurno, priprema za privatizaciju. Ja bih da prevedem građanima Srbije, reč operator po našem srpskom jeziku znači da je to osoba koja će biti zadužena da operiše džepove građana Srbije. To je sigurno. Mi smo jedina zemlja u svetu gde imamo klasičnu pljačku građana preko naplate električne energije, prirodnog gasa i svega ostalog. U kojoj zemlji sveta ima plava, zelena i crvena tarifa? Objasnite mi, molim vas. Neka neko izađe, pošto ste vi svi stručni i svi se zalažete za struku, objasnite ovo građanima. To građane interesuje. Ne interesuju njih ni operatori, ni te vaše agencije. Evo, ja ću se u ovom zakonu osvrnuti na prirodan gas. Po predlogu ovog zakona kao da građani Srbije do sada nisu koristili ovaj gas. Pa i do sada smo mi, gospodo iz ministarstva, znali da se gas, i koristili ga, transportuje cevovodima, da imamo kompresorske stanice, da imamo merno-regulacione stanice i da imamo skladište. Ali, gospodo, cena gasa ne odgovara građanima Srbije. Da bi doneli ovakve zakone, vi morate ovo, pre svega, da uredite, da građani imaju pristupačne cene energentima i da mogu da izdrže sa svojim platama. Kako je moguće da mi imamo cenu gasa 31,9 dinara, plus 8% PDV? To je ukupno 35 dinara. Prevešću građanima da bi znali, sto metara kvadratnih kuće grejanje na gas je 12 do 14 hiljada dinara, jer zavisi kakvi su u tom periodu dani, da li je temperatura u većem minusu ili ne. Cena gasa, jedno je sigurno, ne može viti veća od 25 do 27 dinara, to je sigurno. Mi znamo da država uvozi 50% gasa, da privatnici uvoze 20, a ostalo je 30% sopstvene zalihe. Kako je moguće, pitam vas, da cena gasa bude deset puta veća nego od cene gasa u Rusiji, zemlje od koje uvozimo gas? Evo zašto pitam. Ovo se odnosi na obične potrošače gasa za grejanje, oni imaju jeftiniju cenu deset puta manju nego mi. Hajde da je to realno nešto, da to bude pet puta, pa da kažem da se složimo, ali 10 puta, što je preterano, preterano je. Prvo ste vi, gospodo iz vladajuće većine, koji vodite ovu Vladu Republike Srbije, prevarili građane i rekli ovako – priključujte se na grejanje, ovo je najjeftiniji energenat za korišćenje trenutno. Građani su tada uzeli kredite i zadužili se. Reći ću vam kako. Običnom jednom građaninu je trebalo najmanje 3.000 evra da se zaduži, minimalno govorim, govorim za jednu kuću od 100 metara kvadratnih, koja je imala uvedeno centralno grejanje, da uradi kotao, priključak, projekat, takse i to je koštalo 3.000 evra. Posle tri-četiri godine korišćenja i manje gasa cene su rasle. Sada se građani ponovo vraćaju na čvrsto gorivo, jer je razlika dupla. Kako je moguće, morate da objasnite građanima, da 100 metara kvadratnih grejanja na gradsku toplanu košta 5.800 na mesečnom nivou, a na gas 12.000? To vam je prava matematika. To interesuje građane. Govornik iz vladajuće koalicije je rekao da o ovome pričamo, evo, ja pričam šta interesuje građane i šta vi treba da uradite u interesu građana. Ministar nije ovde, on je praktičan čovek, odgovara uvek na poslanička pitanja, mislim da jedini to on može, hoće i morate da sredite, i vi gospodo iz ministarstva, ovu situaciju oko priključivanja na gas. Mi imamo različite u Srbiji, od grada do grada, uslove za priključak na glas. Vidite, gospodo, cena priključka na gas, znam, vi ćete mi reći da postoje distributeri, ali nemoguće je da je od420 do 1.260 evra cena priključka na gas. Pa imamo projekte i imamo nacrt. U svakom gradu, od Vršca do Kruševca, iz koga ja dolazim, različita je cena i različito se ponašaju ti vaši ljudi na terenu. To je neverovatno. Verujete li vi da su obezbedili, ubedili ljude koji se priključe na gas, da onu žutu kasetu, znate ona žuta, gas je opasan, DS ima žutu boju zato što je opasna po građane Srbije, ubedili su ih da uvedu gas, dovedu i postave žutu kutiju i ne stave merni instrument. Zašto vam ovo govorim? Morate na ovome intervenisati. Onda ubeđuju građane i kažu im da jedino mogu oni da urade, ostali što treba da urade - isporuku gasnog kotla, projekte, takse, uzemljenja i sve ostalo i onda su to cene, verovali ili ne, njihove od 800 do 1.600 evra skuplje. Mi po Srbiji imamo neverovatno što se tiče gasa. Ljudi iskopaju, ne vrate u prvobitno stanje ni asfalt ili, ako je bila travnata površina, i to ostaje po tri, četiri godine tako na terenu. Radi mojih kolega neću više, nego ćemo kada budu amandmani koje je predložila SRS. Još jednom vam kažem, da bi prvo ovo sve sredili u vezi gasa i energetike, da sredite ovo stanje kod nas u Srbiji, onda možete da donesete ovakve zakone. Hvala.
Osam minuta i 50 sekundi od iskorišćenog vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Nikola Savić, a posle njega, narodni poslanik Dušan Milisavljević.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo danas razmatramo još jedan zakon iz tzv. evropske agende, zakon o energetici, koji donosimo po hitnom postupku na našem hitnom i ubrzanom evropskom putu. Izgleda da je Evropi stalo da joj se što pre priključimo, imajući u vidu da oni znaju našu poslovičnu sporost, a mi znamo njihovu želju da nam što više pomognu. U tu svrhu ta ista Evropa i EU amputirala je jedan deo naše otadžbine, kako bi što lakše i što brže ušli na ta tesna evropska vrata. U tu svrhu, videli smo juče, isporučen je i poslednji haški optuženik i režim se hvali kako je stavljena tačka na Hag, ali je mene strah da će to biti, nažalost, tačka na Srbiju. Ali, da se vratimo zakonu. Ipak razmatramo jedan ozbiljan zakon i svi se moramo složiti da je ovo izuzetno ozbiljan zakon, jedan od najozbiljnijih zakona, jer energetika je fundamentalna oblast danas u svetu i svi sukobi i svi ratovi koji se vode u zadnjih, možemo reći gotovo 100 godina, vode se zbog energenata. Ovo što se dešava u Libiji, ne dešava se zbog Moamera el Gadafija i njegovog režima ili uvođenja ljudskih prava i demokratije, nego je to borba, pre svega za energente Libije, odnosno za libijsku naftu. Očigledno je da je zakonodavac i ljudi koji su pisali zakon uložili dosta truda. Zakon je sam po sebi obiman, ima 28 članova, on obuhvata mnoge oblasti, ali to još uvek nije dokaz da je on i kvalitetan. To se može videti kada se malo prošeta kroz članove zakona. Sada ću navesti neke osnovne, da kažem mane ovog zakona. Recimo, članovi zakona koji govore o energetskom bilansu pominju sve vidove energije, ali kada je reč, recimo, o toplotnom bilansu energije, onda tu postoje mnoge nejasnoće i mnoge nedorečene stvari. Ipak, toplotna energija je poseban vid energije, to nije energija koja se stvara samapo sebi nego se ona, praktično, stvara, nastaje i proizvodi iz ostalih vidova energije. To je jasno svima i to bi u zakonu moralo na bolji način da se precizira. Dalje, u samom zakonu nisu jasne još neke stvari. Recimo, tako se u članu 13. govori o snabdevanju prirodnim gasom i tu se kaže da snabdevanje prirodnim gasom nije delatnost od opšteg interesa. U istom tom članu se kaže da neke druge stvari koje su vezane za prirodni gas, kao što je njegov transport, njegovo skladištenje, njegova distribucija, da su to delatnost od opšteg interesa. Zaista mi nije jasno zbog čega snabdevanje nije stvar od opšteg interesa. Dalje, zakon govori o razdvajanju operatera, sistema i o razdvajanju računa. Kada se malo ozbiljnije i preciznije pogleda zakon, može se zaključiti da je to ideja celog zakona, da se nekadašnji sistem EPS usitni, da se razdvoje svi ti parametri. Ako je već to ideja u zakonu, naravno, ne podržavam tu ideju, zbog čega se onda ne razdvoje računi za električnu energiju i za TV pretplatu? Električna energija i TV pretplata nemaju ništa zajedničko, ali uporno insistirate na tome, iako građani Srbije nemaju sredstava da plaćaju ni struju, a ne pretplatu za RTS, koji i onako niko ne gleda. Dalje, kao i kod ostalih vaših zakona, ovde je licenca jedna od stvari koja se stavlja u središte samog zakona. Do pomenute licence dolazi se polaganjem stručnog ispita, i to pred komisijom koju obrazuje sam ministar. To nije ništa sporno. Međutim, zakon ne precizira na osnovu kojih kriterijuma se ta komisija formira i čime se sve to ministar rukovodi kada bira članove pomenute komisije za polaganje licence. Ovo može biti samo naizgled naivna stvar, a u stvari je to ključna stvar, jer od licence zavisi mnogo toga, a da bi došli do licence mora da se prođe kroz polaganje stručnog ispita pred članovima komisije. Članovi komisije za polaganje licence treba da budu usko stručni ljudi, ljudi tehničke struke, ali imamo situaciju da često puta ministar energetike ne mora biti čovek iz tehničke struke, to može biti čovek iz neke druge oblasti, pa je pitanje koliko je on kompetentan i koliko je u stanju da odabere baš najbolje ljude iz tehničke struke, iz oblasti koju on sam ne poznaje? To bi vam, otprilike, bilo isto kao kada bi jednog inženjera ovlastili ili kada bi on imao zadatak da vrši izbor najboljih pravnika. Mislim da bi to bilo smešno. Želim da kažem nešto i o visini troškova za priključenje na distributivni energetski sistem. O tome je govorio prethodni govornik kolega Duvnjak. U zakonu se kaže da visinu tih troškova određuje operater, na osnovu metodologije za utvrđivanje troškova koju donosi Agencija. Ako se pogleda ta metodologija, mada je ona slabo dostupna, treba mnogo da tragate da bi došli do toga, ali i bez tih stvari i bez njene bliže analize, odmah se može videti, uočljivo je da su priključci za energente izuzetno skupi i da su neopravdano visoki. To se najbolje vidi, recimo, kada čovek poseduje kuću sa dve ili više etaže i kada želi da, kako se to popularno kaže u narodu, odvoji struju po spratovima, odnosno da instalira još jedan ili dva strujomera, onda se vidi koliki su ti troškovi. Da bi vi danas na jednom spratu svoje porodične kuće instalirali električno brojilo, vi morate da platite iznos od 1.500 do 2.000 evra. Sam operater nema gotovo nikakve troškove ili minimalne troškove da bi vam tako nešto obezbedio. Koji su troškovi operatera u tom slučaju? Njegovi troškovi su da pošalje svoju komisiju u vašu kuću, da donese plombu, da plombira vaš strujomer i da popuni onu papirologiju kako bi vaše brojilo uveo u sistem za naplatu električne energije. Dalje, da ne govorim o metodologiji za obračun električne energije. Tu se gotovo niko ne može snaći. Znamo da uvek uz naše račune za električnu energiju, pojavljuje se i ona stavka – angažovana snaga, ali nikom živom nije do kraja jasno šta je to angažovana snaga, jer nauka ne poznaje angažovanu snagu, a u stvari to je ovde jedna stvar, preko koje je moguće vršiti zloupotrebe, a imali smo prilike i da se uverimo da je u periodu koji je iza nas ta zloupotreba bila prisutna i uočljiva. Zakon predviđa i slobodan izbor snabdevača i to od 2015. godine, mada ja čisto sumnjam da će ta stvar i da zaživi, ali čak i da zaživi, džaba je to, Zakon predviđa tu mogućnost, kada su cene priključka velike i kada one neće padati. Imamo primer iz drugih delatnosti. Imamo više tih operatera mobilne telefone, ali to nije dovelo do cene mobilnih impulsa. Imamo prime i kod kablovskih televizija, kod internet porvajdera, tako da opet na kraju kada se sve sabere, građani će biti oštećeni. Projekat gasifikacije grada Niša, iz kojeg ja dolazim, propao je upravo iz razloga što su cene priključka enormno velike i tu gube svi. Gubi i grad i država, investitori, građani jer jednostavno nemoguće je da neko nađe 2.000-3.000 evra, odakle prosečnom građaninu 2.000-3.000 evra da plati priključak za gasnu stanicu. To su stvari o kojima treba da vodite računa, papir trpi sve, ali realnost je nešto drugo. Da završim, Zakon predviđa i zaštitu krajnjih kupaca, ali u suštini on ništa tu ne rešava. Zaštita krajnjih kupaca reguliše se u zakonu sa tri člana, a obaveze kupaca regulišu se kroz osam članova i opet okreni-obrni, ipak su građani oštećeni. Hvala.
Deset minuta i 15 sekundi je iskorišćeno od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Dušan Milisavljević, a posle njega narodni poslanik Dragan Stevanović. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, drage koleginice i kolege narodni poslanici, iako sam lekar i profesor na Medicinskom fakultetu, javio sam se da pričam o ovoj temi, koja je jako važna. Resurs energije je jedan od najznačajnijih za stabilnost razvoja i mogućnosti da privreda ima višeprocenti rast u narednom periodu. Kakva nam je situacija u Srbiji u proizvodnji električne energije? U ovom trenutku Srbija ima dva glavna izvora proizvodnje električne energije, od čega voda predstavlja 25%, a ugalj generiše 75%. Naša vlada planira da podstakne izgradnju nekoliko gasnih elektrocentrala i njihov razvoj je povezan sa gasovodom iz Rusije "Južni tok". Prvi problem na srpskom tržištu energije je cena električne energije koja će se morati u procesu priključenja EU uskladiti sa cenama u okolnim zemljama u kojima je ona veća od 30 do 100%. Međunarodno tržište čiji deo želimo da postanemo ne može da dozvoli veliku razliku u ceni između susednih država i tržišta, jer se stvara neravnopravna konkurentska pozicija. Ono što je mnogo važnije za mene kao lekara je problem ugljen dioksida i zagađenja koje dolazi iz električne energije koja se proizvodi iz lignita, tj. uglja. Ova situacija proizvodi finansijsko opetrećenje da će Srbija morati u narednom periodu da plaća velike penale na svaku tonu lignita korišćenog za proizvodnju struje, jer sada jedna tona lignita je 11 evra, a penali su u visini od 20 evra po toni lignita. Podršku razloga za razvoj zelene energije DS podržava i nalazimo u tome da su rezerve vode ograničene i imaju limit, kao i pretnju da zbog klimatskih promena hidrološka slika Srbije neće biti ista u budućnosti, kao što neće biti ista ni u Evropi ni u čitavom svetu. Ugalj koji se koristi u Srbiji ima jako nisku energetsku vrednost i eksploatacija će vremenom biti sve skuplja. Postoje pouzdane procene da će cena električne energije rasti na evropskom nivou narednih 10 do 20 godina i da će cena električne energije proizvedene iz gasa biti sve skuplja, koliko god mi pravili projekcije da će cena gasa biti i dalje ista. Ovo nas navodi ka stavu da Srbija mora da investira u razvoj sektora obnovljivih izvora energije, a posebno energiju dobijenu iz vetra, iz solarnih izvora ukoliko želi da zadrži dobru elektroenergetsku poziciju u budućnosti, ulaganje u obnovljive izvore energije i ulaganje u našu budućnost i budućnost naše države i naših naslednika. Zbog toga moramo da se okrenemo obezbeđivanju proizvodnje energije iz svih dostupnih izvora. Jedini nedovoljno iskorišćeni izvori su obnovljivi izvori energije. Drage moje kolege i koleginice poslanici, pre 20 godina kada sam ulazio u Austriju i Nemačku, prvi susret sa tim narodima i tim zemljama su bile velike vetrenjače koje su na mene ostavile jedan veliki utisak nove, dobre civilizacije koju u jugoistočnoj Evropi mi nemamo. Šta su to obnovljivi izvori energije? Pod pojmom obnovljivi izvori energije podrazumevamo izvore energije koji se nalaze u prirodi i obnavljaju se u celosti ili delimično, posebno energija vodotokova, vetra, ne akumulirana sunčeva energija, bio masa i geotermalna energija. Korišćenje ovih izvora doprinosi efikasnijem korišćenju sopstvenih potencijala u proizvodnji energije, smanjenju emisije gasova staklene bašte, smanjenju uvoza posebnih goriva, razvoju lokalne industrije i otvaranju novih radnih mesta. Ratifikacijom Ugovora o osnivanju energetske zajednice Srbija je između ostalog prihvatila obavezu da donese i realizuje plan primene direktive Evropske komisije pod članom 2001/77 o promovisanju proizvodnje električne energije iz obnovljivih izvora energije i direktive Evropske komisije 2003/30 o promovisanju korišćenja biogoriva i drugih goriva iz obnovljivih izvora energije u sektoru saobraćaja. Direktiva Evropske komisije definiše obnovljive izvore energije kao nacionalni cilj za proizvodnju električne energije dobijene iz obnovljivih izvora energije, pod dva, kao program mera za njihovo dostizanje, pod tri, garancije o poreklu za električnu energiju proizvedenu iz obnovljivih izvora energije, četiri, pojednostavljenje pravnog okvira za izgradnju i eksploataciju postrojenja, pet, obavezu za operatere prenosa i distribucije da preuzimaju i transportuju električnu energiju iz obnovljivih izvora energije, što znači da će energija koja se proizvede u Srbiji biti u obavezi praktično i da bude potrošena u našoj državi. Republika Srbija je postala 26. januara 2009. godine članica i osnivač Međunarodne agencije za obnovljivu energiju kao prve međunarodne organizacije koja se fokusira isključivo na obnovljivu energiju i aktivno će nastaviti učešće u radu ove agencije u skladu sa Statutom Agencije i svojim interesima u oblastima aktiviranja i korišćenja obnovljivih izvora energije. Osnovni cilj ove agencije za obnovljivu energiju je da postane glavna pokretačka snaga ubrzanoj tranziciji prema široko rasprostranjenom i održivom korišćenju obnovljive energije u čitavom svetu, a njene glavne aktivnosti bi obuhvatale pružanje konkretnih savetodavnih usluga vladama industrijalizovanih zemalja u razvoju vezanih za politiku korišćenja obnovljivih izvora energije, transferu tehnologija i savetodavnih usluga, kao i izgradnji i postizanju kapaciteta u oblasti korišćenja obnovljive energije. Kakva je situacija u Evropi? Evropa ima ambiciozne ciljeve za borbu protiv klimatskih promena. Tema koja se izbegava da se o njoj priča, a tema koja će u nekim narednim godinama koje dolaze biti glavna tema oko koje će se voditi ratovi i migracije velike stanovništva za borbu za zdravu pijaću vodu, borbu za zdravu hranu, tako da o primenama klime moramo i mi kao država da vodimo puno računa u narednom periodu. Evropa kaže da u okviru međunarodnih protokola razmatra da do 2020. godine postigne cilj od 20% od ukupne energije na 30% iz obnovljivih izvora. Nažalost, međunarodna zajednica nije postavila nove ciljeve u Kopenhagenu 2009. godine, kao što je to predviđeno, kao što je bilo predloženo da to bude nasledni protokol iz Kjota. Borba protiv klimatskih promena je jedan od najvećih izazova sa kojima se suočavamo, osim ako se globalne akcije ne izvedu brzo radi stabilizacije rastuće temperature zemljine površine, što će verovatno biti nepovratna i katastrofalna šteta. Moje lično mišljenje je da je jako teško već zaustaviti proces uništenja naše planete i naše klime, ali Evropa koja čini napore, mislim da Srbija mora da se uključi aktivnije u sve te protokole koje Evropska komisija radi sa članicama Evropske zajednice. EU je usvojila integrisanu politiku energije i klimatskih promena u decembru 2008. godine, uključujući i ambiciozne ciljeve za 2020. godinu. Ona se nada da će postaviti Evropu na pravi put ka održivoj budućnosti sa niskim udelom ugljendioksida i energetski efikasniju ekonomiju. Smanjenje gasova efekta zelene bašte sa 20 na 30 ukoliko se dođe do međunarodnih dogovora, smanjenje potrošnje energije za 20% kroz povećanje energetske efikasnosti i dobijanje 20% energije iz obnovljivih izvora energije. Evropa je stvorila jasnu strategiju kako se za kratko vreme to može uraditi. Šta Evropa čini da reši ova pitanja? Smanjenje gasova za najmanje 20% u odnosu na 1990. godinu, 30% ukoliko se ostale razvijene zemlje obavežu na ova smanjenja. Pod dva, povećanje upotrebe obnovljivih izvora energije – vetar, solarnu energiju i biomasu do 20% ukupne proizvedene energije, dok smanjenje potrošnje energije za 20% od projektovanih nivoa do 2020. godine. Kao država u sve ove tri teme jako kasnimo. Iskreno se nadam da će DS, koja vodi ovu Vladu, i koalicioni partneri mnogo više aspekta baciti na ova tri plana EU, koja ima u planu u narednom periodu, do 2012. godine da uradi. Šta će se posebno promeniti? Paket mera iz Evrope oko klimatske i energetske politike, odobren u decembru 2008. godine, kaže da za elektrane i za industrije sa visokom potrošnjom energije uspeće da smanji emisije za 21% ispod nivoa od 2005. godine. kako? Pomoću garancija za smanjenje emisije gasova putem evropskog sporazuma o trgovini koji uključuje i emisiju, koja pokrivaskoro 40% emisije. Za sektore koje nisu pokriveni ovim sporazumom, na primer transport, izuzev avio-saobraćaja, koji će se priključiti sporazumu 2012. godine, ondapoljoprivrednih proizvođača, industrije otpada, emisija štetnih gasova će do 2020. godine, smanjena do 10%. Jako je teško naterati siromašne zemlje koje nisu iskoristile svoj razvoj da sada smanje štetne gasove i da smanje tu proizvodnju. Evropa precizira da do 2020. godine, na primer, Švedska se ograniči do 50% da ima energiju iz obnovljivih izvora, dok za daje da to bude 10%. Najmanje 10% goriva koje se koristi za transport u svakoj zemlji mora dolaziti od obnovljivih izvora - biogoriva, hidrogena, zelene struje. Biogoriva moraju zadovoljiti određene kriterijume. Promocija korišćenja skladišnjenog gasa geološkog skladišnjenoga karbona mogu uticati na smanjenje emisije gasova iz fosilnih goriva koji se koristi u proizvodnji u termoelektranama i industriji. Kakve su koristi od ovih mera? Primer ostatku sveta kako se može da se pomogne i da se napravi novi globalni klimatski okvir, sigurnija nabavka energije, 50 milijardi evra manjeg uvoda gasa i nafte. Ne trebamo veličati ni jedan izvor energije niti mu davati prednost niti gasu koji dolazi iz Rusije, niti gasu koji dolazi iz Kazahstana zato što imamo primere Ukrajine, imamo primere drugih zemalja koje su bileekonomski vezane i blokirane upravo blokiranjem dotoka tog gasa. Srbija mora da napravi svoje obnovljive izvore energije kako ne bi bila zavisna. Jedan milion radnih mesta se očekuje u EU od obnovljivih energija do 2020. godine. trenutno je 300 hiljada radnih mesta u Evropi u ovom sektoru. Korektna prednost kroz načine i inovacije u evropskom energetskom sektoru, više radnih mesta u industrijskim povezanih za zaštitu prirodne sredine itd. Kao narodni poslanik DS ću se zalagati u svom poslaničkom klubu i u svojoj stranci da obnovljivi izvori energije kao nešto što je novo, kao nešto što je tabu tema u Srbiji da se promoviše i da ovi obnovljivi izvori energije u skorijem periodu budu sve prisutniji u Srbiji i da imamo velike retro parkove da imamo velike solarne elektrane jer je to nešto što je dobro, to je nešto što omogućava našoj državi nezavisan energetski rad, omogućava državi da velike industrijske kompanije bez problema koriste električnu struju, a da ne favorizujući ni jedan od obnovljivih izvora energije paralelno radimo sa svim tim izvorima energije. Zahvaljujem se na pažnji.
Iskorišćeno je 12 minuta od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Dragan Stevanović, a posle njega narodni poslanik Dejan Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, malo pre je jedan od kolega poslanika rekao da očekuje da bi bilo dobro da se više priča o ovom zakonu. Postavlja se pitanje da li ovaj i ovakav zakon zaslužuje da se o njemu priča, možda ne zato što je zakon toliko loše napisan. Ne bih želeo da u ime SRS potcenim trud bilo kog ko je u pisanju ovog zakona učestvovao, ali za SRS najveći problem i najsporniji su oni koji ovaj zakon treba da sprovode. Uvažena gospodo iz Vlade, nije ovaj zakon koji menjate i koji će stupiti van snage kada se usvoji ovaj biolimit i problem da se sektor energetike u Srbiji menja, problem su bili maniri i politička volja onih koji su bili obavezani da zakon sprovode. Vi to dobro znate da je to tako. Zbog toga smo skeptični sa prespektivama izvesnosti da će ovaj zakon nešto promeniti. Na kraju krajeva, oni koji su predložili ovaj zakon nisu bežali od toga da stave u ovaj zakon. Vrlo ste otvoreno napisali da jedne strane usklađujete zakon sa evropskim pravilima i direktivama, a onda kažete da na iks mesta u srpskom zakonodavstvu nema kategorija koje prepoznaje evropsko zakonodavstvo, pa ste rekli da su to javni tenderi, javne usluge i javna dobra, horizontalno i vertikalno integrisano preduzeće itd. Znači, na početnim stranamazakona na obrazlaže Vlada Republike Srbije kako će ovo da uvede tržišne principe, da razdvoji obnovljive izvore energije, energetsku efikasnost, a onda nam obrazloženju predlagač piše da su u startu hendikepirani da ovaj zakon u celostiprimenjuju. Kako onda ovaj zakon zaslužuje jednu ozbiljnu raspravu? Ponavljam, nije SRS protiv toga da privatna inicijativa uđe u ovaj sektor, ali koji su uslovi i koji će to ljudi da sprovode. Ljudi koji su obeležili energetiku u Srbiji poslednjih 10 godina? Da li je to ono u šta treba da imamo poverenje i na šta Srbija treba da se osloni? Danas kada u Srbiji spomenete, koliko god to da smeta, energetiku, građanin prvo pomisli "Kolubara", pa Vuk Hamović, pa Vojin Lazarević. Kakvi obnovljivi izvori energije? Kakva energetska efikasnost? Doći ćemo i do toga ako mi dozvolite. Ovu priču koju je ispričao ili pročitao gospodin Mrkonjić, a posle njega pričali neki poslanici iz Skupštinske većine, to se ovde slušalo i 2004. godine, samo su godine promenili, isti akteri, isti tekst, jedino energetika tone. Pitam one koji su nadležni u ovoj sali, neka naprave paralelu gde je energetski sektor Srbije bio 2003. i 2004. godine, a gde je danas, 2011. godine, i kada je bio u gorem stanju. Da li znate zašto vas pitam? Zato što ste 2004. godine skupštinsku salu i javnost zamajavali strategijom razvoja energetike do 2015. godine. Da li znate šta je bio zakon iz 2004. godine? Sublimacija vrhunskih prioriteta iz te strategije. SRS duboko veruje da zakon koji više neće važitinije bio ograničavajući faktor da se sektor energetike unapređuje, nego je bila bolesna politička volja opterećena bolesnim političkim odnosima i potrebom da se pojedinci i grupe bogate. Jedino su oni uspeli u celoj ovoj priči. Kada su isporuke u pitanju, ova država je jedino isporuke srpskih glava obezbedila, a nikako stabilne električne energije itd. Onda ste u toj stretegiji napisali, između ostalog, šta su prioriteti. Piše da je prvi prioritet, prioritet tehnološkog kontinuiteta, pa govorite o tehnološkoj modernizaciji energetskih sistema i revitalizaciji energetskih izvora. Kada je ovaj prioritet u pitanju, ne želim da do kraja sve osporim, za ovo se vezuju samo brutalne pljačke građevinskog sektora u elektroprivredi, brutalne pljačke kroz javne nabavke. Možete da pričate koliko hoćete o Kjoto sporazumu, nemate pojma ili imate pojma, ali ćutite i ne smete da pričate. Onda ovde neki kažu – dajte da to dobije epilog, mi se zalažemo za to. Dajte konačno da se jedan pred sud izvede koji je milione strpao u džep. Zbog toga za deset godina DOS-ovske vlasti Srbija nije dobila ni jedan kapitalni energetski objekat, zato što se u Srbiji više za deset godina pričalo o bugarskoj nuklearnoj termoelektrani, nego obnovljivim izvorima energije. Kakav zakon? O čemu da pričamo, šta da pričamo? Sa njima, smešno. Drugi je prioritet bio - racionalne upotrebe i povećanje energetske efikasnosti. Uvažena gospodo, danas se o energetskoj efikasnosti u Srbiji priča samo kroz sedam ili osam eksperimentalnih odeljenja. Zamislite jednog čoveka koji je pred penzijom, šta on zna o energetskoj efikasnosti. Puna su im usta evropskih standarda i evropskih direktiva, a da ne govorim o ovome drugome, što se kaže racionalna upotreba. Hajde da nam kažete koliko ste za deset godina ili posle usvajanja ovog zakona zadnjeg promenili strukturu potrošnje električne energije? Pa ima ona ASS grupa, pa im tamo poređenje pravite, da vidimo gde se i na šta u Srbiji najviše troši električna energija? Onda, selektivno korišćenje novih obnovljivih izvora. U Srbiji u kojoj odete kod predsednika opštine da tražite dozvolu i on vam kaže – pa, ako hoćete papire za mini hidroelektranu, gospodo, morate da mi kažete koliki je moj procenat u toj hidroelektrani, da ovlašćen od države, odnosno opštine, potpišem papire koje treba da dobijete. Kakvi obnovljivi izvori energije, kakvi vetrogeneratori u Srbiji. Kad odete u jedno selo i kažete ljudima - dajte da ovde zasadimo repicu uljanu. Oni vas isteraju iz tog sela, zato što ste protraćili deset godina Srbiji, zbog Kolubare, zbog ne znam ni ja čega, umesto da se novac i pamet ulagala u nešto drugo. Zato nemate više kredibilitet o svemu ovome da pričate. Zato se jedna vrlo ozbiljna stvar obesmišljava. Zato ovo iako neko smatra da nema ozbiljnu težinu priče, nema zbog toga, sve je izgubilo pred njima kredibilitet, apsolutno sve. Kakvi obnovljivi izvori energije i energetske efikasnosti? Ili, na kraju, vanredna ulaganja u nove izvore, to vam je bio četvrti princip. Govorio sam o javnim nabavkama. Živim u jednoj opštini, gde je jedan deo velikog energetskog sistema Vlasinske hidroelektrane. Šta ljudi pričaju, šta se dešava kroz građevinsku revitalizaciju svega toga i ko sve dobija poslove? Na kraju, intenzivna ulaganja u energetske izvore. Ponavljam, to pitanje sam postavio malopre – koji je kapitalni energetski objekat ova država dobila? Niste bili u stanju strujna brojila da zamenite, pa i to što hoćete kredit hoćete da uzmete, dok sa jedne strane neko tridesetine miliona krade u Kolubari i oni čekaju da se dođe do epiloga. Sa druge strane, Srbija se zadužuje da bi menjala brojila. Nema ovde više kredibiliteta da se ozbiljno priča o svim ovim stvarima. Što se tiče SRS mi smatramo da vi koji ste predlagali ovaj zakon, neomalovažavajući bilo koga, zaista niste usvajali direktive, znate, EU, ta u koju nas vi vodite, je do sada promenila tri generacije direktiva, Srbija je još na nivou prvih, toliko kasnite. Vi ove zakonske izmene ne radite zato što su se stvari u energetici menjale i afirmisale, pa su vam tesne postale direktive, tražite više, nego zato što je to Evropa promenila. Zato u ovoj Srbiji sve to izgleda bedno i jadno, što ništa ne radimo radi nas, ne radimo ništa u skladu sa našim mogućnostima, sa našim potencijalima i sa našim ograničavajućim faktorima. Jedini ozbiljni resurs koji imamo je lignit, 76% tih resursa više ne koristimo. O tome oni ne pričaju, njih to ne interesuje. Poštovana gospođo iz Ministarstva, pošto ministra nema, on je sticajem okolnosti ministar, njega to puno i ne interesuje, da se nije rekonstruisala Vlada verovatno se time ne bi bavio, žalosno je što je ovakva politička elita, ako se može tako nazvati, obesmislila jednu vrlo ozbiljnu stvar u Srbiji. Iskreno se nadam da će građani na izborima sa ovakvim besmislom da završe odmah na narednim izborima. Hvala.
Iskorišćeno je 10 minuta i 15 sekundi od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Dejan Nikolić, a posle njega narodni poslanik Milorad Buha.
Poštovana predsedavajuća, predstavnici Ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, moram da priznam da jesam zadovoljan procesom donošenja ovog zakona, zadovoljan javnim raspravama u četiri velika grada i mogućnošću da stručna javnost učestvuje u samom procesu donošenja zakona, ali uvek smatram da bi zakone trebalo donositi sa širokim konsenzusom, uz prihvatanje mišljenja i predloga struke, ali i građana, udruženja građana koji su zainteresovani za određene teme. To je jedan od osnovnih demokratskih principa i odlika demokratske vlasti. Uz industriju hrane i vode smatram ovaj energetski sektor najvažnijim za našu zemlju, a ovaj zakon smatram najvažnijim sistemskim zakonom kojim svaka zemlja uređuje svoj energetski sektor, energetsko tržište, postavljajući tako temelje za dugoročan razvoj naše zemlje, ali i postavljajući uslove za dobre diplomatske, dobrosusedske odnose sa regionima u okruženju, razvijajući tako vrlo važnu regionalnu saradnju. Činjenica je da u današnjem prilično globalizovanom svetu pitanje životne sredine i pitanje energije predstavljaju jedno od važnijih pitanja šansi sveta, ali i pojedinačnih ekonomija za dalji razvoj. Ako uđemo malo u istoriju odnosa zemalja koje imaju velike količine energije u svojim rezervama, odnos tih zemalja sa zemljama koje te zemlje snabdevaju energentima, oko kojih se inače vrti svetska ekonomija, videćemo da budućnost u ovom sektoru moramo planirati na mnogo zdravijim osnovama. Nije tajna da su energetika i energenti zapravo sam vrh tema u diplomatskim odnosima država. Nije tajna da su se oko energenata vodili ratovi, sklapala primirja, da se vrti svetska ekonomija i svetske finansije. Ali, i pored toga što govorimo o ovako važnoj temi, energija je i danas osnov sukoba, dodouše različitih koncepcija razvoja. U SAD demokrate i republikanci se decenijama bore oko energije, oko koncepata razvoja i oko životne sredine. Demokrate prilaze mnogo ozbiljnije ovoj temi, sa ambicioznijim projektima, koji doduše izazivaju određeni revolt kod biznis sektora zbog cene i realizacije tih projekata, sa druge strane, republikanci kreiraju svoju politiku uglavnom prema interesima biznisa. Ovakvi politički sukobi se uvek prelivaju na dosta zaoštren način na međunarodnom planu. Borbe oko izvorišta nafte na Bliskom Istoku traju preko pola veka, počele su još sa Musadekovom nacionalizacijom naftne industrije, nastavljene su nacionalizacijom Sueckog kanala, da bi najvećom ekonomskom krizom 1973. godine države konačno počele da razmišljaju o obnovljivim izvorima energije. Međutim, to nije bilo dovoljno. Desile su se još dve velike naftne krize osamdesetih, devedesetih, u Iraku i Iranu. To ukazuje na jedno, da su energetske krize produkti vojno-političkih situacija na Bliskom Istoku, koji poseduje preko pola svetskih rezervi nafte. Ako ovo uzmemo kao kontekst, ovo postaje pitanje bezbednosti određenih nacija, određenih regiona, pa i čitavog sveta. U budućem periodu svaka energetska politika, bila nacionalna, bila evropska ili svetska, mora da realizuje tri principijelna cilja: bezbednost, borbu protiv klimatskih promena i ekonomski razvoj. Nije moguće birati jednu od ove tri, niti je moguće favorizovati jednu na račun druge. Mislim da se predlogom ovog zakona poštuju ova tri cilja i stvaraju preduslovi za njihovo ostvarenje. Upravo usaglašavanjem ovog zakona sa normama, direktivama EU, poštujemo norme i direktive u borbi protiv klimatskih promena.Vrlo preciznim definisanjem obnovljivih izvora energije, njihovog većeg korišćenja direktno utičemo na sigurnost snabdevanja energentima naše zemlje i tako utičemo na sveobuhvatnu bezbednost naše zemlje. Uz otvaranje energetskog tržišta od 2015. godine otvaraju se mogućnosti za nova ulaganja u infrastrukturu, u energetsku infrastrukturu i otvaranje novih zelenih mesta, zbog čega ću kao narodni poslanik podržati ovaj zakon, jer to je i politika EU. Evropska komisija je donela Evropski energetski program za oporavak, kojim je odvojila 4 milijarde evra za 59 projekata u kojima poštujeupravo ove ciljeve – bezbednost, borbu protiv klimatskih promena i ekonomski razvoj. EU je vrlo posvećena ovom cilju, kao što je posvećen i zaključak, poznat kao 202020 do 2020. godine koji obavezuje sve zemlje članice, kandidate za EU, kao i one zemlje koje to teže da budu, kao što je Srbija, da prilagode svoje ekološke ali i energetske zakone i ciljeve ovom cilju. Za Srbiju je to velik izazov. Nema sumnje, pred nama je zaista mnogo posla, Srbija je siromašna energentima, domaće rezerve nafte i gasa su jako male, najveće rezerve su rezervne lignita, odnosno uglja. Postoji tendencija rasta potrošnje energenata, samim tim raste i uvozna zavisnost u našoj zemlji. To ukazuje na jedno da moramo hitno i neophodno je reagovati u što većoj potrošnji, odnosno proizvodnji energije iz obnovljivih izvora energije, jer su oni deo rešenja za održivost politike budućnosti. Za razliku od ovih tzv. tradicionalnih energenata, Srbija je prebogata obnovljivim izvorima energije. Ako je, recimo, godišnja potreba Srbije za energentima preračunata u nafti oko tri miliona tona, potencijali obnovljivih izvora energije – 4,1 milion tona nafte, tačno je da nije moguće kompletan kapacitet iskoristiti, ali moramo raditi na tome. Mislim da ovaj zakon upravo i vodi ka tome. Kao poslanik iz Soko Banje, koja je poznata kao zeleno srce Srbije i prva ekološka opština u Srbiji, mene jako interesuje ekološki aspekt primene ovog zakona. Politika energije je pola politike životne sredine, a pola politika prirodnih resursa. Koliko god se mi trudili da ove dve politike načinimo dvema stranama iste medalje, oni će uvek biti, ili su bar za sada osnova konflikata ekonomije i okoline, i industrije i održivih politika, i kompanija i civilnog sektora. Uglavnom su države pravile kompromise na račun životne sredine, a u korist ekonomije i radnih mesta. Kao ekološki vrlo svestan čovek, odbijam da u 21. veku moram da biram između životne sredine i radnih mesta, naročito kao znamo da države moraju da razvijaju svoju privredu koja mora biti bazirana na ekonomiji koja podržava zelene standarde. U Srbiji će do kraja sledeće godine biti otvoreno negde oko 10 hiljada tzv. zelenih radnih mesta. Kapaciteti i potencijali su mnogo veći, a proširićemo ih samo što većim korišćenjem obnovljivih izvora energije. Šta to znači za opštine? Da uzmemo primer banja čija je primarna delatnost zdravstveni turizam. Većina banji ili sve banje, odnosno javna domaćinstva i javni sektor se greju na ugalj, drva i mazut, uz ogromnu emisiju ugljen-dioksida i čađi u atmosferu, spuštajući tako sami sebi kapaciteti za bavljenje zdravstvenim turizmom. Soko Banja je prepuna biomase, termalnim vodama i postoji ekonomska opravdanost za izgradnju solarne centrale do jednog megavata. Ako sve ove kapacitete iskoristimo, podići ćemo kapacitete za bavljenjem zdravstvenim turizmom, pojačaćemo konkurentnost na evropskom tržištu i otvorićemo mogućnost za dalji ekonomski razvoj moje Soko Banje, ali i svih banji i opština u Srbiji. Glasaćemo za ovaj zakon, ali ćemo vrlo aktivno učestvovati u diskusiji po amandmanima. Mislim da zakon ima i neke mane. Prosto, mislim da fiding tarifa nije dovoljno dobro definisana, nije definisana fiding tarifa za otpad, za standard EU, ali i veliki potencijal u Srbiji. Mislim da nisu dovoljno dobro definisani novi izvori energije. Tu mislim konkretno na hibridni elektro pogon, energiju izgorivih ćelija i vodonika, što je takođe evropski standard i što mora mnogo ozbiljnije biti definisano u narednom periodu, ukoliko hoćemo Srbiju dugoročno da postavimo ka razvoju. Još jednom, glasaćemo za ovaj zakon, ali ćemo ozbiljno pratiti primenu ovog zakona.
Iskorišćeno je devet minuta i 154 sekundi od vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Milorad Buha. Pre nego što dam reč narodnom poslaniku, na osnovu člana 90. i člana 87, obaveštavam Narodnu skupštinu da ćemo danas raditi i posle 18,00 časova. Predmet našeg rada će biti Predlog zakona o energetici koji je trenutno u raspravi. Kada završimo raspravu o ovom predlogu zakona, preći ćemo na otvaranje rasprave po 2. tački dnevnog reda – Predlog izmenama i dopuna Zakona o vazdušnom saobraćaju, s tim što nećemo raditi duže od 19,30 - 19,45 časova, koliko god uradili o 2. tački dnevnog reda. Izvinite, poslaniče. Nakon što narodni poslanik priloži svoju diskusiju, biće određena pauza.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Srbije, za SRS je ovo vrlo bitan zakon zato što u kompleksnom sistemu donosi mnogo novina i mnogo nepoznanica. Kasnije ćemo videti da će u praksi stvoriti ogromne probleme. Zbog toga smo i posvetili određenu pažnju da izručimo sve odredbe ovog zakona. Aktivno smo se uključili i na odborima, i na javnom slušanju oko ovog zakona, a u tom smislu popravljanja tih odredaba, dali smo amandmane i kroz pojedinačno sagledavanje, probali smo ukazati na moguće probleme u rešenjima ovog zakona i tražili smo poboljšanja. Zbog toga smo sačinili 40 amandmana, gde tražimo od predstavnika ministarstva i predstavnika Vlade da ih sagledaju i da ih ugrade u postojeći zakon, jer smo videli neke nelogičnosti i probleme koji će se u praksi desiti. To je pokušaj da na jedan plodan način sagledamo i ponudimo adekvatna rešenja. Šta je problem kod ovog zakona? Problem kod ovog zakona jeste ishitrenost koja je atipična za ovako kompleksan zakon. Zašto žuriti, ako nismo dovoljno sagledali sve ono što je bitno sa aspekta ovog zakona. Predlagač zakona nam kaže da idemo u reformu. Međutim, nijedan reformski potez ne vidimo u ovom zakonu, sem toga, da ćemo potpuno otvoriti tržište. Otvaranje tržišta u svim sistemima i u svim vremenima je uvek bilo ograničavano sa nacionalnog aspekta, gde određena reforma može imati probleme. Šta je bio zadatak nadležnih državnih institucija, prevashodno Ministarstva za energetiku i rudarstvo, jer se to više godina pripremalo, a danas Ministarstva za infrastrukturu i energetiku? To je da sagleda, da napravi analize i da vidi šta će ta reforma doneti. Da vidimo šta će doneti u smislu potrošača, kupca, građana. Da li će dobiti jeftinije energente, da li će dobiti sigurniji i bonitetniji energent i koliko sve to košta građane? Šta znači to sa aspekta privrednih subjekata i javnih preduzeća koji deluju u ovoj oblasti? Da li je to adekvatno sagledano? Da li naša preduzeća imaju bonitetne elemente da se takmiče na otvorenom tržištu? Po odredbama ovog zakona smo otvorili celokupno tržište. Šta je sa aspekta države? Šta će tu država doneti? Radi se o kompleksnom sistemu koje danas zapošljava preko 50 hiljada radnika, koja učestvuju u BDP od 15% - 17%. Znači, ozbiljna delatnost koju ne smemo prepustiti stihiji tržišta. Kada smo ukazivali na probleme, onda smo rekli da je najveći problem, sve ostalo možemo sagledati može da pliva, ali tržišno otvaranje je velika opasnost. Da krenemo redom. Prema postojećem zakonu iz 2004. godine, jedna od najvitalnijih odredbi zakona jeste strategija. Strategiju smo doneli iduće godine. Potrudio sam se i izvadio sam iz strategije sve ono što je predviđeno u toj strategiji, pa ćemo videti šta je napravljeno. Kod hidrosistema strategija kaže – krenuće se u izgradnju novih elektrana. Pod dva – modernizacija i rehabilitacija starih hidroelektrana. Kod izgradnje novih je rečeno ovako – do 2010. godine pripremiti projektnu dokumentaciju i sprovesti javni tender i ući u postupak gradnje sledećih hidroelektrana: Ribarići, Bistrica i Vrujci. Izgradnja ostalih hidroelektrana manje snage kao što je Đerdap, Đerdap III veće, ali Paklenica, Svođe, Drina I, II, III, Brodarevo, Lakat itd. Šta je napravljeno? Ništa. To je tipično za ovu vlast. Napišemo fantastičnu strategiju, prvo fantastičan zakon, pa napravimo onda fantastično strategiju i od toga ne napravimo ništa. To je voluntarizam. Kada je u pitanju politika, onda je to politički voluntarizam, a to je nešto najgore što nam se dešava. Sve što donesemo, što donese ovaj najviši dom i najviše država institucija, to se u praksi ne ostvari. To je najveći problem. Zato što moćnici, zato što lobiji guraju ono što njima odgovara. Danas ćemo ovo, ove godine ćemo ovo, one godine ćemo ono itd. Šta je zadatak po odredbama ovog zakona? Ponovo ćemo doneti strategiju gde ćemo napisati ono što ćete napisati. Ali, vi ne možete ući i inoviranje određenih zakonskih projekata dok ne napravite, dok ne sagledamo šta je to ekonomski sistem, koje su nam bonitetne stvari, koji su nam problemi i onda sve to oslikamo u nacionalnoj strategiji sa, kako ste vi rekli ovde 15 godina. Kada dobijemo nacionalnu strategiju onda znamo gde ćemo i šta ćemo i onda pravimo zakone, onda pravimo, kad donesemo zakone radimo planove, onda izvedbene i provedbene planove itd. Opet ste obrnuli. Ali niste vi krivi. Kriv je vaš nalogodavac. Ko je nalogodavac? Evropska unija. Ovde nam je došao ministar i svi ministri dolaze i kažu ne, ne nas Evropa ne tera itd. mi to radimo slobodnom voljom. Nije tačno, nije tačno. Vi ste to i obrazložili u ovome predlogu zakona. U obrazloženju kažete da je to usklađivanje, usaglašavanje, harmonizacija sa EU. To je za vas prioritet. Zbog toga ste i krenuli u sve ovo, ali niste napravili analize. Šta će građani Srbije dobiti 2015. godine? Da li će dobiti bezbedan, siguran, jeftin energent? Neće dobiti. Plaćaće daleko veću cenu energenta. Biće u daleko nepovoljnijem položaju nego što je danas. A to i proizilazi iz odredaba ovog zakona. Energetska delatnost je u gotovo svim sistemima delatnost od posebnog društvenog interesa, značaja. Država izdvaja, bez obzira na sve, izdvaja ogromna sredstva da bi imala ukrupnjen sistem, sveobuhvatan sistem, da bi zadovoljila potrošače i da bi ti energenti bili što jeftiniji. I možemo reći da mi imamo jeftine energente, ali pitanje je posle otvaranja tržišta da li ćemo imati jeftine energente. Otvorili smo bankarski sistem, ušao je evropski i hvalili smo ga itd. Sad plaćamo najskuplje kamate. Otvorili smo trgovačke lance. Opet plaćamo najskuplje proizvode itd. Sve što smo otvorili u smislu potpunog otvaranja tržišta tu smo imali ogromne probleme i građani ne mogu namirivati sve ono što je vezano za ovu oblast. Dalje, kada govorimo oko naknada kako ste ga krstili ovde, naknade za podsticaje iz obnovljivih izvora energije. Kod nas u pravnom životu živi Zakon o državnoj kontroli državne pomoći. Ova država ne može izdvajati ni jedan dinar, to su direktive EU, to je naš zakon, to je naš Ustav. Ne može ova država izdvajati i stvarati na tržištu pometnju izdvajajući u obnovljive izvore energije. Vi remetite tržište. Vi dovodite u nepovoljan položaj onoga ko ulazi u investiranje u solarnu energiju, onoga ko ulazi u investiranje u hidroenergiju i onaj ko ulazi u termoenergiju. To je nedozvoljeno. Vi ovde to kažete. S druge strane, vi u obrazloženju predloga kažete da će to plaćati građani. Zašto bi jedan građanin plaćao za jednu energanu koja će biti na solarni pogon ili energanu koja će biti na proizvodnju iz bio mase, plaćati tri puta više cenu električne energije nego što plaća iz hidroenergije. Ni jedna država to nije dozvolila, ni ova država to ne sme pretočiti na građane. Država neka izdvaja, ali ne može to plaćati građanin, a vi kažete ovde da će to plaćati građanin kroz, normalno daleko veću cenu električne energije nego što to iz nekih izvora energije. Nadalje, još sa aspekta SRS. Ovo je krajnje neprihvatljiv zakon. Zakon koji će imati ogromne reperkusije i to dalekogodišnje reperkusije iz kojih ćemo teško moći izaći. Bićemo zarobljenici stranog kapitala energana koje će doći sa strane, koje će potisnuti sve ovo što trenutno živi. Otežano privređuje, je su nam dugovanja i kumulirani gubici u elektroprivredi ogromni. To će izazvati poremećaje u funkcionisanju domaćih privrednih subjekata, javnih preduzeća iz ove oblasti, omogući će ulazak stranog kapitala i izgradnju energana koje će ovde postati monopolisti. Upravo ono što je pomalo i EPS, NIS itd, koji su bili do sada. Dobićemo neke druge subjekte koji će diktirati cene. Dobićemo daleko skuplji proizvod itd. Velika je bojazan SRS da ćemo sa ovim zakonom postati zarobljenici određenog stranog kapitala, privrednih subjekata koji će doći. To je vrlo štetno po srpske nacionalne interese, kao što je štetno ono što se desilo juče kada je uhapšen čovek koji je branio itd. Imali smo radikali mnogo nesuglasica sa uhapšenim Hadžićem, ali ne na taj način, ne na taj način uz fanfare itd. To je sramno po interese ove države i sramno je za srpski narod da na taj način isporučuje, dok svi drugi zločinci su zaštićeni od strane države i u Hrvatskoj, BiH i na Kosovu i Metohiji itd. Hvala vam.
Određujem pauzu do 15,00 časova. Sledeći govornik je Radoslav Milovanović, zatim Sreto Perić. [[Posle pauze.]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa radom u popodnevnom delu sednice. Reč ima narodni poslanik Radoslav Milovanović.
Poštovana predsednice, poštovane kolege narodni poslanici, Predlog zakona o energetici, kao jednom od sistemskih zakona, je vrlo značajan za nas. U par reči ću se osvrnuti na sve aspekte ovog zakona. Poslednji zakon iz ove oblasti je donet 2004. godine i on je neprevaziđen u mnogim oblastima. Šta je suština ovog zakona? On postepeno otvara tržište električne energije i gasa i stimuliše proizvodnju energije iz obnovljivih izvora energije. Po prvi put će domaćinstva i mali kupci dobiti pravo da biraju snabdevače gasom i strujom od 1. januara 2015. godine. Pojam malog kupca, po evropskim standardima, je preduzeće do 50 zaposlenih i sa ukupnim godišnjim prihodom do 10 miliona evra. Ovim zakonom, što ja lično podržavam, uvodi se pojam energetski ugrožen kupac, koji će imati posebnu zaštitu, imajući u vidu njegov socijalni i zdravstveni status. To znači pravo na isporuku određene količine struje i gasa, po povlašćenim uslovima, i drugačiji kriterijumi za isključenje. Ono što je dalje važno prema odredbama novog zakona jača se uloga Agencije za energetiku kao nezavisnog regulatornog tela. U Srbiji se uvodi otvoreno tržište električne energije, odnosno berza kao i bilateralno tržište i balansno tržište energije, gde operater kupuje struju radi bilansiranja i obezbeđenja sigurnog rada sistema. Šta kaže struka? Ona definiše balansnu energiju, kao energiju potrebnu za pokrivanje odstupanja planirane i realizovane proizvodnje ili potrošnje struje, kojom se obezbeđuje stabilnost i sigurnost elektro sistema. Novi zakon, a što je, takođe, pozitivno, pojednostavljuje procedure za realizaciju investicija i omogućuje povećanje energetske efikasnosti i povećanje investicija obnovljive izbore energije. Mislim da je propust zakona nedovoljno definisanje novih izvora energije, kao što su hibridni pogon goriva i ćelije, elektropogon, energija iz vodonika, biogoriva etanol i biodizel, nisu definisane tzv. fidin tarife za otpad, odnosno garantovane otpadne cene. Biogoriva su nova nada za smanjenje zavisnosti od štetnih goriva. Ukupan godišnji potencijal Srbije preračunato je da bi se bolje razumeo u nafti, iznosi 4,3 miliona tona nafte, a što odgovara polovini godišnjih potreba Srbije za energijom. Ukupno ulaganje u zelenu energiju u svetu su uvećana za 32%. Kina je postala lider u zelenoj energetici. Ono što je još prednost ovog zakona je da novi zakon o energetici uvodi garancije porekla za energiju, proizvedenu iz obnovljivih izvora energije. Koje su pogodnosti koje ima naša država? Godišnje se proizvede, tj. poseče u državnim šumama u Srbiji milion i sto hiljada kubika drvne mase. Nažalost, od toga 20 do 30 posto ostane u šumi, na sečinama, a to je jedna neiskorišćena mogućnost. Primeri dobre prakse su grad Varvarin i njihov model za uštedu energije, tj. energetske efikasnosti, a koji je postao svetski model. Koliko je značajno ulaganje i koliko pojedini delovi naše zemlje to ozbiljno shvataju jeste i projekat koji sad radi Padinska Skela zajedno sa švajcarskom Agencijom za razvoj i taj projekat vredi pet miliona evra i on će omogućiti izgradnju elektrane na slam, tj. na biogorivo. Novi zakon o energetici je sistemski zakon i to je svakako veliki iskorak napred u civilizacijskom smislu. U razradi pravnih regulativa za korišćenje obnovljivih izvora energije. Kao poslanik liste ZES podržati ovaj zakon i biću spreman da aktivno učestvujem u raspravi o amandmanima. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Sreto Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, neću da vas pitam i da vam postavim pitanje, pod čijim pritiskom i kog intenziteta je bio pritisak da se ovaj zakon donese ovako brzo, ali prosto ne mogu da ne postavim pitanje, pošto ovde ima oko 50 strana, koje govore u obrazloženju, koje govore o usklađivanju ovog zakona sa propisima EU. U Predlogu zakona od 208 članova ne pominje se KiM, a čuli ste sa kojim rudnim rezervama raspolaže taj deo Srbije. U obrazloženju je moglo sa nekoliko rečenica da se kaže kakav odnos je ovog režima i ove vlade prema toj teritoriji RS. Dosta kolega je pominjalo obnovljive izvore energije, a da pri tom nisu isticali i pričali su o prednostima i o želji da se to što više primenjuje u Srbiji, a nisu pričali o konkretnim problemima koji se tu pojavljuju. Jedan od kolega je pokušao da usmeri raspravu o čemu treba narodni poslanici da govore, s tim što je njegova rasprava odlikovala potrebom da se zaštiti životna sredina. Svakako, to je oplemenilo ovaj deo aktivnosti vezano za ovu raspravu, ali ne treba zaboraviti koji problemi postoje kod onih koji žele da investiraju i žele da se uključe u obnovljive rezerve energije. Ovu oblast karakteriše neorganizovanost, neupućenost, tromost, korupcija. To nije samo karakteristično za sektor energetike, to je karakteristično uostalom za ukupan život i političku aktivnost u Srbiji. Evo, kad je u pitanju neorganizovanost, neupućenost, tromost i korupcija, a ja ću izneti nekoliko konkretnih primera. Moja želja jeste da iznesem u nekoliko konkretnih primera da bi ministar i saradnici u Ministarstvu pokušali da rešavaju te probleme, odnosno da ih imaju u vidu kad bude primena ovog zakona. Ovaj zakon će, verovatno, relativno brzo doživeti svoju izmenu, jer kako se kaže, pripremaju se nove direktive koje treba da regulišu ovu oblast. Kad je u pitanju želja da se pomogne izgradnji malih, mini hidroelektrana, čini mi se da tu stvari ne stoje u praksi onako kako mi zagovaramo i većina od kolega podržava to. To je sasvim u redu. Evo samo jedan primer, zemljište za izgradnju jedne mini hidroelektrane je kupljeno u ugovoru o kupoprodaji je overen i isplaćeno je 11. novembra 2010. godine, a u Poreskoj upravi prihoda u jednoj lokalnoj samoupravi taj deo posla je završen tek 18. jula ove godine. Vidite koliko je potrebno vremena da protekne da bi se samo jedan deo posla vezano za izvore obnovljive energije realizovao. Znači, potrebno je osam meseci za završavanje posla u jednoj poreskoj upravi u lokalnoj samoupravi. Drugi primer je iz EPS. Citiram reči jednog funkcionera u EPS koji kaže - nama je u EPS pod š davanje uslova za priključenje na mrežu i potrebno je pet meseci da bi se taj posao završio. Postoji veliki broj zainteresovanih i stranih i domaćih lica za izgradnju mini elektrana, ali prosto u lokalnim samoupravama, neću da kažem da uvek dominiram želja za korupcijom ili otvaranje tog pitanja, nego, jednostavno velika je neupućenost i u jednom periodu su pozivalipredsednike određenih lokalnih samouprave, predsednik je opština na neka predavanja koja su bila organizovana vezano za izgradnju mini hidroelektrana, ali je potrebno stalno promovisati ovu ideju i pomoći onima koji žele da investiraju. Nema ekonomskog razvoja, nema ekonomske perspektive bez stabilizacije energetskog sistema, a vi znate da je usled tehničkih i netehničkih uslova rasipanje električne energije na godišnjem nivou preko 350 miliona evra ili možda blizu 400 miliona evra na godišnjem nivou. Dovoljno bi bilo da se to organizuje i da se ti gubici smanje, možda i nije moguće, nisam tehničko lice, možda ih nije moguće svesti na nulu ili na nešto što je beznačajno prilikom rasipanja, ali da se to smanji za 50%. Vidite koja bi bila ušteda i šta bi to značilo, koja bi pomoć mogla da se pruži licima koja žele da izgrađuju mini elektrane. Svakako da treba u narednom periodu više afirmisati solarnu energiju. Mi smo imali nedavno primer, 27. juna je položen kamen temeljac za izgradnju prve solarne elektrane na Zlatiboru, gde je kompanija "Dunav osiguranje" zajedno sa predstavnicima EPS, odnosno sa generalnim direktorom javnog preduzeća EPS i sa predsednikom opštine u Čajetini potpisala sporazum o zajedničkom nastupu u izgradnji te solarne elektrane koja je kapaciteta pet megavata, a potrebno je za tu investiciju oko 15 miliona evra. Dalje, ono što smo mogli da čujemo u javnosti jeste da kompanija "Dunav osiguranje" planira da izgradi 50 mini hidroelektrana, a od toga je negde oko 28 u Zlatiborskom okrugu. Ne čini li vam se možda da već određene kompanije pokušavaju da sad u startu izdejstvuju monopol u toj oblasti. To verovatno neće biti dobro. Nije loše da kompanija "Dunav osiguranje" sredstva iz premija ulaže i u taj vid svojih aktivnosti, ali možda bi mogao određen deo tih sredstava da se usmeri i u kupovinu protivgradnih raketa, pa ne da otklanjamo isplatom premije osiguranja, nego da zadržimo te poljoprivredne proizvode koji posle gradonosnih oblaka budu uništene, jer onda gubimo mogućnost da poljoprivredne proizvode prerađujemo, a samim tim i angažujemo određen broj zaposlenih. Komunalni otpad,takođe treba obratiti ozbiljnu pažnju, geotermalne vode, biomasu, sve ono što zaista otvara veliku perspektivu i mogućnost za proizvodnju alternativne energije, ali i nešto što bi omogućilo zapošljavanje većeg broja nezaposlenih lica. Master plan koji je rađen u Srbiji 1989. godine čini mi se da je dosta nestručno urađen, jer je po tom master planu predviđeno da u Srbiji postoji oko 400 lokacija za izgradnju mini hidroelektrana. Čak u opštini iz koje ja dolazim 14, a to je Ljubovija, a sa zadnjim pokušajem i u zadnjim izradama master plana se vidi da na tom području, na nekoliko tih rečica, koje se nalaze u opštini Ljubovija, moguće je izgraditi 47 mini hidroelektrana. Ukupno u tom srednjem Podrinju postoji velika mogućnost za izgradnju mini hidroelektrana i tu ne bi trebalo očekivati pomoć od krajnjih potrošača. Tu bi država trebala mnogo više da uradi na tom planu. Čini mi se da raniji zakon, odnosno još uvek važeći zakon, član 86. Zakona o energetici je na bolji način regulisao pomoć investitorima za izgradnju mini hidroelektrana kroz te subvencije, nego što se sada predviđa ovim zakonom. Sada ih nema, one se tu potpuno gube. Kolege, čini mi se, paušalno kažu, odnosno paušalno ocenjuju da je pojednostavljena procedura, a sigurno je da nije pojednostavljena procedura, ta administrativna procedura prilikom izgradnje tih mini hidroelektrana. Mislim da bi na nivou ministarstva, odnosno sektora za energetiku trebalo uključiti jednu ekipu koja će da pruža pomoć zainteresovanima za izgradnju ovih hidroelektrana. Pokušaj da se na reci Drini grade tri brane je potpuno loš projekat. Bilo je predloga da se Krigerov prelivni sistem uradi, pa da se umesto tri velike uradi pet manjih elektrana, gde se ne bi vršila akumulacija vode, gde se ne bi uticalo na promenu klime, na promenu ostalih uslova. Mislim da je to bolja varijanta. Bio bih zadovoljan ukoliko vi iz ministarstva sagledate koji su problemi kod onih koji žele da investiraju i na određen način im pomognete. Potrebno je možda i pozvati te ljude, reći im šta sve treba, kojom brzinom i dinamikom to može da se uradi. Od toga bi imala korist kompletna društvena zajednica, odnosno Republika Srbija. Hvala vam.
Dajem reč narodnom poslaniku Mihajlu Puriću.
Poštovana predsednice, uvaženi gospodine ministre, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, pred nama je Predlog zakona o energetici i ono što je veoma značajno, čuli smo u izlaganju naših kolega, pojedine kolege su govorile da nije bilo nekih značajnih ulaganja u energetiku i ja se sa tim ne slažem. Veoma velikih ulaganja u energetiku je bilo u poslednjih deset godina. Po pitanju EU, samo subvencije EU su u visini od 450 miliona evra, a da ne pričam o Nemačkoj razvojnoj banci, koliko je kroz ta sredstva uloženo u energetiku. Pomenuću samo hidroelektranu u Malom Zvorniku, hidroelektranu na Đerdapu i hidroelektranu u Bajnoj Bašti. Ono što želim da kažem jeste da će se usvajanjem ovog zakona, kao i ostalih propisa i akata, koji će se doneti na osnovu ovog zakona, u velikoj meri harmonizovati naše zakonodavstvo iz oblasti energetike sa evropskim zakonodavstvom. Usvajanjem zakona o energetici stvaraju se uslovi za pouzdano, sigurno i kvalitetno snabdevanje energijom, energentima, razvoj tržišta, konkurentnosti, zaštita kupaca, nastavak reforme u oblasti energetike kroz unapređivanje rada energetskih subjekata, njihovo osposobljavanje za tržišno delovanje i poslovanje. Novi zakon će stvoriti bolje uslove za naš energetski sektor, za integraciju, regionalno tržište, održiv razvoj, unapređenje energetske efikasnosti, kao i pojednostavljenje procedura za investiranje u sektor energetike, što je veoma značajno i što do sada, moramo priznati, nismo imali. U Predlogu zakona dat je osnov za stimulisanje što veće proizvodnje energije iz proizvodnih kapaciteta, koji koriste obnovljive izvore energije, jasno su definisani uslovi na osnovu kojih se može steći status povlašćenog proizvođača energije. Donošenje ovog zakona o energetici je u skladu sa aktivnostima koje Republika Srbija preduzima kako bi se uspostavio pravni i institucionalni okvir za sprovođenje potrebnih aktivnosti u cilju prilagođavanja i usklađivanja sa pravnim normama EU u oblasti energetike. Ovo je veoma značajan zakon i nadam se da ćemo u narednom periodu imati i druge zakone koji su iz ove oblasti, gde ćemo jasno definisati status energetike kao strateške grane u našoj zemlji. Zakon liberalizuje tržište, kao i mogućnost za ulaganje i sve grane energetike novim zakonom biće otvorene za slobodno ulaganje i za otvorenu tržišnu utakmicu, po pravilima koje će potpisivati agencija za energetiku. Ono što je veoma značajno i što želim da naglasim, to je da se svet mnogo promenio u poslednjih 20 godina. Na celoj planeti je pitanje energije vrhunsko pitanje. Zato je energetska bezbednost svake države, pa i Srbije, danas najznačajnije pitanje i strateški cilj. Osnovni zadatak svih država je sigurnost i dostupnost energije i energenata za svakog građanina, a to su dovoljne količine energije i energenata po održivim cenama, odnosno onim cenama koje može da plati prosečan potrošač. Imajući u vidu značaj energetike kao privredne grane u privredi Srbije, može se zaključiti da je proces pristupanja u oblast energetike suštinski najznačajniji proces u okviru njenih evropskih integracija. Energetika je trenutno najveća pojedinačna privredna grana u Srbiji i ona učestvuje sa više od 20% u formiranju nacionalnog proizvoda. Novi zakon stvara uslove za reformu u energetskom sektoru, ima značajan uticaj na opšti privredni razvoj, stanje i mogućnosti investicija, podizanje kvaliteta i stvaranje tržišne ekonomije, osposobljen da se uključi u jedinstveno tržište EU. Sektor energetike je danas u Srbiji značajni poslodavac, a zaposlenost pri samoj energetici čini veliki deo ukupne zaposlenosti u Srbiji. Zato je veoma značajno da ovu oblast uredimo i uskladimo sa zakonodavstvom i pravilima u EU. Ako pođemo od toga da se danas sve više primenjuje moderna tehnologija i potreba da se sačuva produktivnost u energetskom sektoru, za očekivati je relativno smanjenje zaposlenosti u ovom sektoru. Zato je usvajanje ovog zakona veoma značajno, jer stvara mogućnost za razvoj, naročito u pravcu većeg korišćenja obnovljivih izvora energije, da očekujemo ne samo zadržavanje postojećeg broja zaposlenosti, nego i povećanje u ovoj oblasti, kao što su pojedine kolege i govorile pre mene na ovu temu. Želim još jednom da istaknem da je energetski sektor sektor sa visokim učešćem znanja. Potreba za znanjem u energetici se povećava sa intenziviranjem razvoja jedinstvenih tehnologija i sve većem korišćenju obnovljivih izvora energije, kao i potrebe da se poveća energetska efikasnost. Nema nikakve sumnje da se i Srbija mora uključiti u međunarodnu razmenu znanja u ovoj oblasti. Zato je potrebno da Srbija usaglasi svoje zakonodavstvo sa EU, evropskim zakonodavstvom, jer je to potrebno radi napretka u procesu pridruživanja i radi statusa koji Srbija želi da ima u narednom periodu. U članu 179. i 180. predloženog zakona definisan je status Agencije za energetsku efikasnost. Nadam se da ćemo u ovom parlamentu imati ubrzo i zakon o energetskoj efikasnosti, jer je to nešto što je preko potrebno Srbiji i mislim da je to oblast u kojoj smo najmanje uradili do sada po pitanju zakonske procedure. Zašto je to bitno? Zato što je osnovna ideja koncepta energetske efikasnosti i korišćenja manje energetske efikasnosti i korišćenje manje energije za istu jedinicu društvenog bruto proizvoda, uz održivost kvaliteta proizvoda. Smanjenje količine energije i smanjenje zagađenja životne sredine, koje nastaju kao posledica energetskih transformacija, spadaju u glavne ciljeve energetske politike, ne samo EU ili Evrope, već i Srbije. Tokom prethodnih 30 godina ceo svet, a naročito Evropa, uspeli su da značajno umanje potrošnju energije i da manje potrebnu količinu energije za ostvarenje visokog indeksa ljudskog razvoja. Najkraće rečeno, energetika je oblast u kojoj se preslikavaju sposobnosti državnog upravljanja u mnogim drugim oblastima, uključujući i ljudska prava, zaštitu potrošača, kao i smanjenje siromaštva. Kada je u pitanju Srbija, upotreba energije pojedinaca je vrlo velika u odnosu na prosek u EU. Najmanje je četiri puta veća, kao i doprinos globalnom zagrevanju, odnosno emisiji gasova, koja je nekoliko puta veća kod pojedinaca u Srbiji nego u EU. Zato mislim da je Zakon o energetskoj efikasnosti veoma značajan i nadam se da ćemo ga u ovom parlamentu vrlo brzo imati na razmatranju. Poštovane kolege, zato mislim da je usvajanje zakona o energetici veoma značajno za razvoj naše države, za investicije u ovoj oblasti, kao i za sigurnije i kvalitetnije snabdevanje energenata naših građana. DS i poslanici će u danu za glasanje glasati za ovaj zakon. Hvala.
Zahvaljujem. Dajem reč narodnom poslaniku Božidaru Deliću.
Uvažena predsedavajuća, gospodine ministre, gospodo iz Ministarstva, uvažene kolege narodni poslanici, danas ispred sebe imamo jedan obiman i važan zakon. Mi iz SRS, kada razmatramo neki zakon, prvenstveno razmišljamo o tome koliko taj zakon doprinosi boljem životu građana i koliko rešava njihove probleme. Ovaj zakon je posebno važan zbog toga što je to zakon o energetici. Ako se gleda koje je oblasti on sve dotakao, ne kažem rešio, onda je to posebno od interesa za svakog građanina Srbije. Da li je baš zakon uspeo da stvori uslove da se poboljša život građana Srbije? U svakom slučaju, ne. Tako mislimo mi iz SRS. Gospodine ministre, evo jedne oblasti, oblast nafte i naftnih derivata, koja je u ovom zakonu obuhvaćena članovima 165. do 172. U zakonu, na stranicama 151, 152 i 153 govori se o evropskim direktivama koje su vezane za tu oblast. U ruci držim jedan dokument, gospodo, koji je dobio svaki poslanik u skupštini, a naziv je: Gubici NIS i države u prometu naftnim derivatima u Srbiji. Pročitaću samo neke delove, da biste, gospodine ministre, videli da ovim zakonom niste rešili ono što treba da se reši i da sa stanjem koje imate danas u Srbiji ne možete u Evropu, jer vas Evropa jednostavno neće. Posle ću reći koja je to cifra. "Gubici se mogu podvesti pod nelegalnim uvozom komponenti za namešavanje motornih benzina i dizel goriva uveženih kao repromaterijal za proizvodnju raznih industrija hemijskih proizvoda, za blendovanje motornih ulja, proizvode boja i lakova, rastvarača i razređivača, kao i za proizvodnju biodizela. Na legalan način odvijaju se nesmetano na graničnim prelazima, uz stalnu dovitljivost i maštovitost uvoznika, pod motom gore navedene proizvodnje". Komponente koje se uvoze za namešavanje motornih benzina, pa se navodi koje su to komponente, kao i komponente koje se uvoze za namešavanje dizel goriva. U ovoj državi, gospodine ministre, postoje privilegovani pojedinci koji, pored NIS, na nekim drugim mestima prave razna goriva, prave i motorni benzin, prave i dizel goriva, time što razna laka ulja, razne proizvode, pa čak i iz naše rafinerije u Pančevu, jer i ona kao nus proizvod ima i petrolej i razna laka ulja. Privilegovani pojedinci od toga prave benzine i dizele koji su daleko lošijeg kvaliteta, te se onda ono što se inače na određeni način otuđi iz NIS, koristi da bi se podigao njihov kvalitet. Izneću vam samo cifru koliko to godišnje košta državu i NIS. To je 270 miliona evra, uz 300 miliona evra koje smo onako poklonili EU pristajući na jednostranu primenu SSP. To su gotovo dve trećine od one milijarde koja nam svake godine hvali u budžetu. Gospodine ministre, da li možemo u EU ako imamo jednu ogromnu količinu energenata i goriva koji nisu pod državnom kontrolom, gde se ne plaća PDV, gde se direktno oštećuje država? Zna se, u ovoj državi je oko 20 pojedinaca koji to mogu da rade. Iz ovoga što sam video u članovima od 165. do 172. ne vidi se da ćete vi, gospodine ministre, preduzeti bilo šta da takvo stanje popravite u Srbiji, a za građane Srbije 270 miliona evra, koje svake godine se bace, to je toliko velika cifra da bi mogao da se, na kraju krajeva, zaposli jedan veliki broj ljudi ili bi moglo ono što je intencija SRS, da se smanji broj narodnih kuhinja. Mi hoćemo da dođemo na vlast i da ugasimo narodne kuhinje, da povratimo dostojanstvo građanima Srbije, a ne da otvaramo narodne kuhinje. Drugo, gospodine ministre, pitanje direktno za vas. Ovim zakonom uvodite dve nove agencije: agenciju za energetiku i agenciju za energetsku efikasnost, uz druge oblasti u kojima ste ministar. Pokušao sam da vidim koliko vi agencija imate, kojima ste ili poverili određene delatnosti koje pripadaju vašem ministarstvu, ili su samostalne u obavljanju određenih delatnosti. Kada biste vi ustali i rekli"gospodine Deliću, kada sam ovoliko agencija formirao, meni je potrebna samo sekretarica, vozač i vozilo u mom ministarstvu i ne treba mi ništa više", svi iz SRS glasali za ovaj zakon. Bez obzira kako ste vi obezbedili finansiranje te agencije, ovo iz dana u dan, iz zakona u zakon povećanje broja agencija, povećanje državne administracije, prosto je neizdrživo za građane Srbije. (Predsednik: Nemate više vremena. Završite.) Gospodine ministre, u članu 32. u starom zakonu bilo je bolje rešenje, gde se tražilo samo 30 dana za energetsku dozvolu. Zašto sada uvodite 60 dana? Gospodine ministre, predložio sam amandmanom član 35. obavezno da izbacite, jer ovim članom uvodite nešto što do sada nije bilo, nekakvu saglasnost za male hidroelektrane do jedan megavat. To gospodine ministre nije dobro, jer ovamo niste dali ni rok, sada ćete izdati tu saglasnost i kriterijume za tu saglasnost. Smatram da je to nepotrebno. Tim ljudima koji inače moraju da obezbede pre 42 dokumenta, vi uvođenjem ovoga dokumenta otežavate taj posao. Bilo bi i te kako dobro ukoliko ova dva amandmana uvažite.
Zahvaljujem gospodine Deliću. Dajem reč narodnoj poslanici, potpredsednici Gordani Čomić.
Dame i gospodo narodni poslanici, u raspravi o Predlogu zakona o energetici, koji nam kao potpuno nov zakon dolazi nakon 2004. godine usvajanje, odnosno nakon priprema 2002. i 2003. godine, potrebno je utrošiti par minuta na širu sliku kada je u pitanju sektor energetike i tužno je što nam za tu širu sliku kada je u pitanju recimo sto godina energetike kao sektora kod nas neće trebati više zaista od par minuta. Od male hidrocentrale manastira "Studenica" između dva svetska rata u trojednoj kraljevini i malog postrojenja u Kragujevcu, preko dve ili tri hidroelektrane, to je rezultat u energetskom sektoru za obnovljive hidroizvore za sto godina. Za elektrifikaciju nam je trebalo skoro 50 godina da bi stigli do elektrifikacije zemlje. U obnovljivim izvorima praktično nemamo rezultat. U kontekstu fosilnih goriva imamo da smo jako dugo vremena sedamdesetih i osamdesetih pratili svetsku krizu, a da smo devedesetih zbog sankcija bili van prometa fosilnih goriva i da imamo u sektoru upravljanja energetikom relativno nemoderan, da tako kažem, sistem, ali mene mnogo više brine što imamo sistem u kojem svako ko radu u polju energetike misli da ima pravo da kaže – nije to moj posao da ga ja obavim, nije to moj posao da brinem o efikasnosti, nije moj posao da brinem o ceni, nije moj posao da brinem ouštedama, nije moj posao da budem u upravljanju.Ta rečenica nije to moj posao je kancer našeg odnosa prema opštem dobru, prema javnom dobru i prema upravljanju javnim dobrima. Za kraj stvaranja ove šire slike samo spomenuti eksploataciju prirodnog gasa sa informacijom da se na teritoriji Vojvodine praktično gas u domaćinstva, u preko 300.000 domaćinstava uvodio samodoprinosom i da je uvođenje gasa u druge delove Srbije počelo tek pre petnaestak ili dvadeset godina. Način upravljanja gasom, kao iscrpljivim resursom, male količine fosilnih goriva tečnih koje imamo i način na koji eksploatišemo tvrda fosilna goriva pokazuju naš odnos prema prostoru u kojem postojimo kao društvo. Taj odnos nije dobar. Ono što želimda čujem kao odgovor od ministra je da mi navede bar tri razlike između ovog predloga zakona o kojem raspravljamo i prethodnog koji je bio na snazi između 2004. do danas, a da pokuša da nijednom ne spomene da se bilo šta radi zbog Evropske unije. Ako postoji oblast, a što se mene tiče sve su takve, u kojima promene treba da radimo zbog sebe, to je oblast energetike, jer to pokazuje našu svest o tome umemo li da upravljamo prostorom u kojem smo slučajem, mnogi od nas beskrajno zadovoljni što je slučaj izabrao da se rodimo baš na ovoj teritoriji, ali samo slučajem smo na jednom prostoru koji je energetski resurs u raznim kontekstima, od podzemnih površinskih voda, preko geotermalnih voda, nalazišta fosilnih goriva ako ih ima do obnovljivih izvora energije, kao što je solarna energija ili energija vetra. Namerno ne spominjem iscrpljivost, odnosno mogućnost nuklearnih energija, jer je u Srbiji na snazimoratorijum, zabrana izgradnje nuklearnih elektrana i prometa nuklearnih goriva do 2015. godine i ako bude bilo slučajeva da se ja pitam, onda će taj moratorijum biti produžen i neće biti izgradnje nuklearnih postrojenja. Dakle, molila bih tri razlike, da nam svima bude jasno kako ćemo, sa kojom količinom poštovanja i sa kojom količinom samozabrane za izgovaranje rečenice "nije to moj posao" uočiti razlike u zakonu koji je pred nama. Energija, kao i voda su teme za sledećih 20, 50, 100, 200 i koliko god hoćete godina u budućnosti. Redistribucija raspoloživih izvora energije je ključni uzrok sukoba u svetu i tako će biti i u buduće. Šta je to što mi radeći i poštujući prostor koji nam je poklonjen da u njemu živimo i da u njemu odgajamo svoju decu i da im ostavimo zdrav prostor za njihovu decu, šta je to što u ovom zakonu daje mogućnost da se zaista desi? Osim te tri razlike koje bih volela da čujem uporedno između zakona koji ćemo staviti van snage i ovog koji raspravljamo, volela bih da čujem od ministra i odgovore na tri pitanja. Prvo, o ceni obnovljive energije. Da bi se moglo promovisati obnovljiva energija, eksploatacija obnovljivih energija prvo moramo znati koliko to košta i koliko će neko morati da investira da bi mu se isplatila proizvodnja obnovljive energije, bez spominjanja liste koristi za sve nas ako procenat po procenat, deo po deo, promil po promil ukupne količine energije koju trošimo prebacujemo na obnovljive izvore kao osnovni izvor. Razvoj Evrope 2020. godine govori o tome da se za 10% poveća ukupna količina energije tako da ima izvor u obnovljivim energijama. Važno je u ovom zakonu, važno je ovde u Skupštini da čuju investitori i da čujemo svi mi kakva je procena, ako već nemamo tačne iznose o tome koliko košta ta obnovljiva energija i da li je u pitanju samo iznos u evrima, dolarima, dinarima, u kojem god hoćete novcu, za neposrednu izgradnju ili je cena kilovata obnovljive energije, da skratim, u suštini investicija za budućnost? Drugo pitanje na koje bih volela da dobijem odgovor od ministra je usaglašavanje sa Zakonom o zaštiti potrošača, a tiče se člana 144. koji govori o računima koje svi mi dobijamo za utrošene kilovate, bez obzira šta je poreklo električne energije koju kao korisnici trošimo. Ovo je nebrojeno mnogi put u kojima postavljam pitanje i ministru i predstavnicima Vlade, odnosno Ministarstva – zašto se ne napravi račun za električnu energiju koji je čitljiv svima? Zašto neko u jednoj rečenici ne objasni svima nama koji živimo u Srbiji šta je angažovana snaga? Zašto na računu za struju, a u skladu sa Zakonom o zaštiti potrošača, što nije dovoljno jasno u članu 144, ne piše za svaki kilovat kolika je cena proizvodnje, cena prenosa, cena distribucije i iznos poreza na svaki kilovat? Važno je da znamo vrednost dinara koji u energetiku je uložen, kao što je važno da znamo vrednost svakog dinara koji za potrošenu energiju damo. To stvara poverenje ljudi koji žive u Srbiji u ljude koji se bave stručno, nesporno energetikom u Srbiji. Poslednje pitanje koje želim da postavim ministru tiče se solarne energije. Dakle, gde je mesto korišćenja, eksploatacije, dozvola ili čega god hoćete kada je u pitanju solarna energija, kada su u pitanju dozvole i kada su u pitanju procene koliko, kako i gde u Srbiji može da se koristi solarna energija? Potpuno sam svesna da sektor energetike predstavlja sektor u kome se jako lako može zaraditi, ali to nije predmet ovog zakona, to je predmet zakona drugih koji štite pravila poslovanja ili je predmet Krivičnog zakona, ako nam kriminalci i lopovi uđu u sektor, pa im se to dozvoli, bez obzira da li su u pitanju ljudi na javnim poslovima ili ljudi koji sebe predstavljaju kao ljudima iz opozicije, a vrlo vredno lobiraju za svoje interese da "nomina suntu dioza" ostavimo u ovoj raspravi. Dakle, da razdvojimo šta je čija tema i zašto je nepotrebno, ako hoćemo da razgovaramo o budućnosti energetike u Srbiji, da mešamo te dve, tri, četiri ili pet stvari, koliko god hoćete. Druga stvar o kojoj bi trebalo da se detaljnije vodi rasprava kod nas su upravo naše međusobne procene o tome na koju vrstu energije Srbija treba da se oslanja najviše, šta je moguće da se ostvari najbrže i da to bude tema. Svako od nas ume da nema pojma o čemu priča i da iskazuje neopisiv ponos na to svoje neznanje, jedino što od toga niko nema koristi. Kao što ovde često slušamo stavove da je u Srbiji sve bez veze i da nema nikakve nade da u Srbiji išta bude dobro, smatram oba ta životna stava koji se ovde pretaču u diskusije apsolutno štetnim i proizvod iste rečenice koju vidim i u sektoru energetike i inače u javnim poslovima, a to je rečenica – nije to moj posao. Ako sam poslanik, mislim da nije moj posao da ne lažem, mislim da nije moj posao da iznosim činjenice i mislim da nije moj posao da se zaista bavim temom koja je na dnevnom redu i koja je tema dijaloga. Ta rečenica – nije moj posao, je rečenica koja nanosi štetu svakome ko je na javnom poslu i ta rečenica je rečenica uz koju ću vezati evropske integracije. Evropske integracije u budućnosti su menjanje našeg društva tako da se mentalitetski menja ta rečenica i da svako uradi posao za koji je nadležan i da svi znamo da nije gotov posao onda kada je kraj radnog vremena, nego kada je posao gotov, kao što ste na godišnji odmor ide kada se završe poslovi, a ne kada svi idu na godišnji odmor. Za kraj, samo jedna napomena o amandmanima koje sam stigla da vidim. Založiću se za amandman narodnog poslanika Arsena Đurića, izvinjavam se ako sam pogrešila podnosioca amandmana, radi se o 30 megavata. Smatram takođe pogrešnim da se iznos od pet ili 10 megavata povišava na 30. To liči da je smešteno samo za jedno, možda nije, za dva, narodni poslanik Arsen Đurić, kaže da je za dva, za dvojicu. Nemojte da unosimo nepotrebno loše u jednu sjajnu ideju kao što su male hidrocentrale, mala hidro postrojenja, od 0,5 do jednog megavata. Ako je u pitanju 30 megavata za koje narodni poslanik Arsen Đurić može da dokaže da je za dve, za dva, za dvojicu, onda bih podržala. Izvinjavam se, Milan Lapčević. Izvinjavam se i narodnom poslaniku Arsenu Đuriću i Milanu Lapčeviću. Drugi amandmani koje želim da podržim su amandmani Pavela Marčoka, koji govori o upravljanju nisko naponske, odnosno 110 kilovatne mreže. Pretpostavljam da će ministar uobičajeno pažljivo pogledati amandmane svih narodnih poslanika i da će pokušati da popravi nejasnoće, slabe tačke ili nedovoljno od poverenja definisane stavove u članovima Predloga zakona o energetici. Zahvaljujući na strpljenju i nadajući se da ćemo dobiti odgovore kojima ćemo biti zadovoljni, još jednom molim da mi se u trima razlikama ne spomene da su razlog evropske integracije, pošto ću odmah tražiti repliku, odmah da se zna, pa je bolje da nađemo neke tri razlike u odnosu ovog i zakona koji će biti van snage, jer je to dobro za energetsku budućnost Srbije. Hvala.
Zahvaljujem potpredsednici Čomić. Reč ima narodna poslanica Zlata Đerić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine ministre, poštovana predsednice, imamo pred sobom zakon o energetici, zakon na koji se dugo čekalo i zakon koji je veoma važan u ovom trenutku za Srbiju, pre svega, zato što tretira nekoliko oblasti koje su intencija iz sveta i Evrope, naravno iz Srbije, a to su obnovljivi izvori energije. Međutim, dosadašnje analize, mada nepotpune i nedovoljno precizne, ipak daju dovoljno podataka za tvrdnju da se u našoj zemlji energija koristi još uvek na neracionalan način u poređenju sa drugim zemljama u okruženju i sa tehničkim minimumom koji današnja tehnologija dozvoljava. Takva tvrdnja se odnosi na sve energetske sektore. Razlozi za neracionalnost leže u vrlo lošem održavanju energetskih postrojenja, zastareloj tehnologiji, nerealnim cenama i paritetima cena energenata, lošoj organizaciji energetskih službi, nasilnoj korupciji i zloupotrebama koje su prisutne u energetskom sistemu, a koje omogućavaju ugradnju u cenu mnogih zainteresovanih subjekata, a krajnju cenu plaćaju pre svega građani Srbije. Svemu ovome treba dodati nepovoljnu ekonomsku situaciju u zemlji, nedovoljno angažovanje postojećih proizvodnih industrijskih kapaciteta i višegodišnje loše ekonomsko i političko stanje u zemlji, zanemarivanje potreba za programima povećanja energetske efikasnosti imalo je za posledicu sledeće – veliku potrošnju električne energije za grejanje stambenih objekata, nisku energetsku efikasnost u industriji zastarele ekonomski intenzivne proizvodne tehnologije, energetski neefikasne sisteme centralnog i gradskog grejanja, zastarelo energetsko rešenje o industriji, tehnički istražen energetski neefikasne i zagađujuće komunalne službe za snabdevanje energijom, mali stepen korišćenja postojećih potencijala obnovljivih izvora energije, kao i otpadne energije, zaostajanje u korišćenju efekata spregnute proizvodne električne i toplotne energije. Ono što ovaj zakon posebno tretira, smatramo u nedovoljnoj meri, ali to je ipak značajan iskorak u članovima od 52. do 63. To su obnovljivi izvori energije. Ono na šta skrećemo pažnju je da ovome treba posvetiti posebnu strategiju, jer u tome leži budućnost i ono što se zove politika održive energetike, čemu teži ceo svet i moderna Evropa i moderna Srbija, kakvu svi priželjkujemo. Kao poslanička grupa prihvatili smo da ste rekli da je to prioritet ministarstva, obzirom da je ovo poslednja izborna godina to će ostati kao zadatak i sledećem ministarstvu koje će se baviti ovim, jer ovo nije posao koji može da se oposli u jednom mandatu. Za ovo je svakako potrebno imati i viziju i strategiju, mnogo je energije i lične i stručne i svakako jednu dobru kampanju u kojoj će građani biti upoznati šta sve nude ti održivi, odnosno obnovljivi izvori energije. Kao poslanička grupa stavili smo nekoliko amandmana. Samo ću vam skrenuti pažnju na nekoliko članova za koje smo smatrali da ih treba korigovati, na koje smo intervenisali amandmanski. Npr. u članu 15. Predloga zakona sa jedne strane se predviđa da operater sistema, nezavisno od vertikalno integrisanog preduzeća, čiji je operater sistema inače sastavni deo, samostalno odlučuje o raspolaganju finansijskim sredstvima, a u sledećem stavu istog člana Predloga zakona se kaže da matično privredno društvo može da odobrava godišnje finansijske planove operateru sistema i određuje granicu njegove zaduženosti. Ovde postoji kontradikcija koju je potrebno prevazići, u eksplicitnoj formi, jer nije dobro da se u tekstu zakona podrazumeva razlika između svakodnevne finansijske nezavisnosti operatera sistema i istovremeno njegove finansijske zavisnosti od matičnog preduzeća na godišnjem nivou. U članu 59. stav 5. Predloga zakona, predviđa se, to je sada ovo što ste upravo tretirali ovim zakonom, to su obnovljivi izvori energije, da se sredstva za otkup električne energije od povlašćenog proizvođača krajnjim kupcima plaćanjem posebne naknade za podsticaja, koja se plaća uz račun za pristup prenosnom, odnosno distributivnom sistemu. Ovde se mora postaviti pitanje – da li se uopšte razmišljalo o nekom drugom modalitetu, kako da se isfinansira i stimuliše proizvodnja električne energije iz obnovljivih izvora energije, a da se pri tome makar jednom izbegne prevaljivanjenovog tereta na građane ove države. Ovakvo rešenje nikako neće doprineti popularnosti ekonomske politike koja se vodi u Srbiji. Inače smo svi ovde valjda svesni problema koje prosečno domaćinstvo inače ima u plaćanju obaveza po osnovu utrošene električne energije, a ovaj problem se dramatično pogoršao poslednjih nekoliko meseci, poslednjih godina, tako da upravo zbog te cene treba da se razmisli u interesu građana i da se možda nađe neki drugačiji modalitet kojim će se stimulisati plaćanje ovih sredstava. U članu 76. tačka 1) predviđa se odgovornostoperatera distributivnog sistema električne energije za siguran i pouzdan rad distributivnog sistema i kvalitet isporuke električne energije. Međutim, ovaj zakonski predlog bliže ne definiše odgovornost distributera električne energije za kvarove električnih uređaja u domaćinstvima koji su često posledica nenajavljenih prekida isporuke električne energije ili nedovoljno velikih oscilacija napona struje koja se isporučuje krajnjem korisniku. Mi znamo kolike štete građani zbog toga trpe i koliko su nemoćni da se od toga zaštite. Zakon, doduše, u članu 141. propisuje da se pravo i obaveza snabdevača i krajnjeg kupca električne energije u slučaju neispunjavanja obaveze i u slučaju privremene obustave isporuke imaju regulisati ugovorom. U članu 142. navodi se da krajnji kupac uživa zaštitu svojih prava u skladu sa ovim zakonom i zakonom kojim se uređuje zaštita potrošača, a u članu 143. da će snabdevač u ponudi za zaključenje ugovora navesti penale, kompenzacije, refundacije i druga sredstva u slučaju neispunjenja ugovorenog nivoa kvaliteta usluge. Radi potpune objektivnosti treba napomenuti da sudska praksa nekih zemalja, na primer SAD, koje predstavljaju izvorište pravnih normi u anglosaksonskom pravnom sistemu, takođe varira od jedne do druge savezne države kada je ova materija u pitanju, zavisno od toga da li se električna energija definiše kao roba ili kao usluga, što je veoma važno kada se isporučuje električna energija. Sa druge strane, naš pravni poredak je ustrojen na principima kontinentalnog prava pa je zato bolje da se ova osetljiva problematika adekvatno zakonski normira i ne spušta na teren ugovornih relacija. Praksa u Srbiji pokazuje da su kupci električne energije neravnopravni kada se nađu suprotstavljeni u pravnom odnosu sa distributerom električne energije, tako da predviđeno ugovorno regulisanje ove materije ne obećava pomak u ovoj oblasti. U članu 137, koji se bavi materijom zaštite energetskih objekata, zakon predviđa da u slučaju nepokretnosti energetski subjekat ne postigne sporazume u pogledu spornog pitanja, odluku o tome donosi nadležni sud. Imajući u vidu efikasnost naših sudova, koja ni slučajno nije slična energetskoj efikasnosti, plašimo se da ovakvi sporovi mogu da se razvlače u nedogled što može imati ozbiljnih posledica na obnavljanje energetske delatnosti koja je od opšteg interesa. Smatramo da je u smislu odredaba ovog predloga zakona neophodno da resorno ministarstvo u najkraćem mogućem roku temeljno preispita postojanje, kao i dosadašnji rad Agencije za energetsku efikasnost jer je Srbija, na žalost, zemlja u kojoj se malo toga popravilo kada je u pitanju situacija u energetskom sektoru poslednjih desetak godina. Odredbe ovog zakona daju dovoljno prostora ministarstvu i Agenciji za energetiku Republike Srbije, pa bi u cilju realizacije državne uprave valjalo razmisliti o gašenju Agencije za energetsku efikasnost jer u cilju svih mogućih ušteda, gašenje jedne agencije bi zaista bio ozbiljan iskorak unapred. U članu 195. u prelaznim i završnim odredbama, ovo smatramo greškom koja se potkrala, jer nije naveden broj člana na koji se upućuje u smislu donošenja propisa za izvršenje ovog zakona, pa molimo da predlagač precizira koji član zakona je imao u vidu. Na samom kraju, mislimo da nakon usvajanja ovog zakona država treba da prekine sa praksom da se vezuje naplaćivanje televizijske pretplate zajedno sa računom za električnu energiju. Ovde je već bilo reči o čitljivim računima za električnu energiju. Građani koji imaju električno brojilo ne znači da istovremeno imaju i televizor niti da ga prate. Prema tome, molimo da se ta praksa prevaziđe. Mislim da je prethodni ministar, gospodin Petar Škundrić rekao da se traži modalitet kako bi se to pitanje rešilo, ali to je sada već nešto što građane izuzetno opterećuje i o čemu ovo ministarstvo u interesu građana Srbije ako želi zaista osim energetske efikasnosti, na kojoj se insistira i koju ćemo morati da sprovedemo i kojoj moramo da težimo, morati da reši i ovo goruće pitanje koje svi građani razumeju.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milan Lapčević. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, poštovani gospodine ministre, Zakon o energetici i energetika uopšte jesu vrlo važne teme koje Narodna skupština obrađuje u svom radu. Zakon kao takav apsolutno je potreban i neophodan, da se urede odnosi, da se uokviri pravni sistem u kome se ova važna privredna građana razvija u Srbiji. Na početku ću reći nekoliko rečenica o tome u kakvoj se atmosferi donosi ovaj zakon. Narodni poslanici iz vladajućih stranaka su isticali kao jednu dobru demokratsku tekovinu, novinu da se o ovom zakonu javno raspravljalo i da je u prilog tome bilo i jučerašnje javno slušanje. Slažem se da je to korisna stvar ali bojim se da nije nama kao narodnim poslanicima i uopšte javnosti bila korisna ako se organizovala samo nekoliko sati pred početak zasedanja Skupštine. Ako hoćemo da vodimo nekakav javni dijalog i da pravimo dogovor o tome kakav nam zakon o energetici treba i kako će energetika da se razvija u Srbiji narednih 5 – 20 godina, onda je valjda logično i normalno da oni koji predlažu zakon tu javnu raspravu vode u vreme njenog donošenja, da bude vođena sa svim onim zainteresovanim subjektima koji žele da učestvuju u procesu donošenja tog zakona i da taj javna rasprava bude podsticaj da se iznesu primedbe na predloge i rešenja u zakonu da bi te primedbe kasnije prošle kroz sito ministarstva i na kraju došle u Skupštinu. Ovako je gotov zakon bio prezentovan u javnom slušanju i dobili smo gotova rešenja na koja javnost nije mogla da utiče, naravno i narodni poslanici, sem preko amandmana.
Gospodine Lapčeviću, javnosti radi, četiri javne rasprave je bilo pre nego što nam je Predlog zakona dostavljen, tako da prosto i građani i poslanici treba da se prisete toga.
Ne negiram to da je bilo javnih rasprava po Srbiji, govorim o tome da je javno slušanje organizovano u Narodnoj skupštini uoči samog zasedanja, a moglo je da bude mnogo ranije.
To je bilo peto javno slušanje, dakle peti put je uključena javnost. Ta primedba zaista ne stoji. Toliko argumentovano govorite, ali ne na bazi činjenica, da se može steći utisak da se nije posvetila dužna pažnja kod donošenja zakona. Prosto, imam potrebu da informišem, istine radi, i javnost i vas još jedanput.
U redu. Potpuno se slažem. Vi ćete biti uvek u pravu. Nisam rekao da nije bilo javnih rasprava, govorio sam o javnom slušanju koje je moglo da bude bar nedelju dana pre nego što je zakon javno raspravljan. Na tom javnom slušanju su se mogle čuti konkretne primedbe koje su kasnije mogle da prođu kroz jedan tekst zakona pa da dođe kompletni zakon u proceduru. Svejedno, nećemo da se zadržavamo oko toga. Dakle, energetika i energetski sektor u svakoj zemlji predstavlja veoma važan resurs koji svaka ozbiljna država mora da uredi prema svojim potrebama na najbolji mogući način kako bi obezbedila energetsku stabilnost u zemlji i snabdevanje energentima svog stanovništva i kako bi taj važan resurs bio dostupan svakom njenom građaninu. Temelj ovog zakona koji je danas na dnevnom redu jeste zakon iz 2004. godine, kojim su postavljeni osnovni principi razvoja energetike u našoj državi i na jedan kvalitetan način su data rešenja i kroz uključivanje Srbije u energetsku zajednicu, kojim je u toku 2005. godine i kasnije gasno-naftnim sporazumom, čime se Republika Srbija strateški opredelila da na jedan valjan način obezbedi energetsku stabilnost zemlje za duži period. Kroz gasno-naftni sporazum se Srbija opredelila da kroz njenu teritoriju prođe taj veliki gasovodni sistem Južni tok koji bi joj dao veoma veliki značaj na energetskoj mapi Evrope i sa druge strane bi obezbedio velike količine gasa za bezbedno snabdevanje sopstveno stanovništvo. Srbija kao tranzitna zemlja bi imala i velike prihode po tom osnovu. U svakom smislu je to korisna stvar, bez obzira na intencije određenih političkih stranaka koje u nedogled komentarišu to u vrlo negativno kontekstu, donošenje tog gasno-naftnog sporazuma. Što se tiče energetskog sistema u Srbiji, za njega se može reći, posebno elektroenergetski sistem, da je daleko kvalitetniji nego što je elektroenergetski sistem okolnih zemalja. U tom smislu urađeno je puno stvari u prethodnom periodu da se on stabilizuje i da oni resursi koje Srbija poseduje za proizvodnju električne energije se revitalizuju i da se pripreme osnove za nove investicije i za energetske izvore. Svaka normalna i svaka ozbiljna zemlja će za potrebe sopstvenog stanovništva, za svoj sopstveni razvoj učiniti sve da iskoristi sopstvene resurse za proizvodnju električne ili bilo koje druge energije, da podmiri sopstvene potrebe a da eventualni višak koji proistekne prodaje na tržištu po najboljim mogućim cenama. Da li je to slučaj i u Srbiji? Srbija, uglavnom, podmiruje svoje potrebe za proizvodnjom i potrošnjom električne energije. Delimično zimi uvozi, leti jednim većim delom izvozi, što u generalnom daje jedan pozitivan bilans u proizvodnji i potrošnji električne energije. Međutim, logično bi bilo i normalno da se planira unapred i da se rastuće potrebe za energijom, kako god nas tako i u svetu, strateški razmatraju i da se razmišlja o budućnosti, da se razmišlja na vreme da u budućnosti ne bi došlo do toga da Srbija nema dovoljno energenata i da to mora da uvozi. U tom kontekstu nama je apsolutno nejasno koji su motivi da se krene u investiciju, koja se zove zajednička investicija Srbije, odnosno Elektroprivrede Srbije i kompanije "Seći", italijanske kompanije, u izgradnju hidroelektrana na Ibru. Dakle, Srbija ima mnogo više prirodnih resursa za hidroenergijom nego što imaju mnoge druge zemlje, pa recimo i Italija. Te svoje privredne resurse svaka ozbiljna zemlja mora da iskoristi na najbolji mogući način. Odnosno, ne postoji, po mom mišljenju, ni jedna ozbiljna zemlja koja će te svoje privredne resurse da daje nekom drugom na upravljanje, ili da proizvodi električnu energiju iz njih, i da tu energiju izvozi. Svaka ozbiljna zemlja će, pre svega, investirati u sopstvene objekte za proizvodnju električne energije, a onda gotov proizvod izvoziti onima kojima to treba. Nije nam jasno koja je to logika da Elektroprivreda Srbije sa kompanijom "Seći" stvori zajedničku kompaniju u odnosu 51 : 49 u korist Italijana, a da ulaganja u hidro-resurse, odnosno hidroelektrane na Ibru, budu isključivo novčano tretirane, da u to ne ulazi potencijal koji mi dajemo, ne ulazi vodni resurs koji je srpski, već će raspodela dobiti u tom preduzeću biti srazmerna ulaganjima i to novčanim ulaganjima. Sva struja proizvedena sa tih elektrana prema sporazumu će se izvoziti Italiji. Dakle, mi ćemo potrošiti resurs,a dobićemo polovinu para od onoga što se proda. Niti ćemo dobiti struju, a potrošićemo ono što imamo kao resurs. Resursi nisu neiscrpni, resursi su takvi da može da se izgradi određeni broj elektrana i posle toga ne možemo u nedogled da pravimo nove reklame. Što se tiče konkretnih rešenja u samom zakonu, ja sam i na Odboru za industriju dao određene primedbe i određene sugestije, pisali smo amandmane na određene članove zakona. Reći ću samo par stvari, ono što smatramo kao nedovoljno dobro rešenje. U članu 20. se pod tačkom 1. kaže – licenca za uslov za otpočinjanje obavljanja sledećih energetskih delatnosti, odnosno licenca nije uslov. Onda se navodi za koje to delatnosti nije uslov za otpočinjanje licenca. Smatramo da je mnogo preciznije u sada važećem zakonu, jer licenca nije bila potrebna za obavljanje ovakvih delatnosti. Smatramo da ova rečenica nije dobro formulisana i zato smo amandmanski reagovali. Predložili smo da ostane staro rešenje, da energetska licenca nije potrebna za obavljanje ovih delatnosti. Takođe je veoma sporan član 32. koji kaže da se energetska dozvola izdaje rešenjem u roku od 60 dana od dana podnošenja zahteva. Mi svi u Srbiji pričamo, a i u ovom parlamentu, to naravno pokazuju i istraživanja nezavisnih organizacija, da uslovi za investiranje u Srbiji nisu najpovoljniji i da su procedure vrlo komplikovane i dugačke. Kada donosimo rešenja, odnosno zakone i podzakonske akte, treba da donosimo takva rešenja koja će pojednostaviti uslove za investiranje i te procedure maksimalno skratiti. Staro rešenje je bilo 30 dana, a novo rešenje 60 dana. Mislim da,ako već ne možemo drugačije, barem zakonom ne treba da širimo te rokove i da dajemo mogućnost administraciji da u nedogled pravi ta rešenja. Mislim da time možda treba ići čak i na skraćenje rokova, a ne na njihovo produžavanje. Time se ništa ne dobija. Naprotiv, pašćemo još niže na lestvici nepovoljnosti investiranja u našu zemlju. Na taj član smo amandmanski reagovali, te smatramo da je vrlo svrsishodno prihvatiti tu našu sugestiju. U članu 33. je rečeno da, ako u roku važenja energetske dozvole nastanu promene u podacima na osnovu kojih je izdata energetska dozvola, onaj ko je podneo zahtev za energetsku dozvolu, dužan je da podnese zahtev i za njenu izmenu. Treba precizirati da to ne bude sa dodatnim troškovima, jer su veliki troškovi plaćanja za dobijanje energetske dozvole. U članu 35. se kaže, odnosno uvodi se jedna novina koja, takođe, nije nešto što je kvalitet novog zakona. Na protiv. Do sada se nisu izdavale energetske dozvole za izgradnju malih hidroelektrana do jednog megavata. Sada ministarstvo daje saglasnost i za izgradnju ovih objekata. Smatramo da to ne treba da bude prepreka, odnosno komplikovanija procedura za investiranje. Reagovali smo amandmanski, obzirom da smo dobili obrazloženje da dolazi do zloupotreba, u smislu kapaciteta, ako na nekom vodotoku može da se izgradi npr. elektrana od 500 kilovata, neko gradi sa 100 kilovata, što nije racionalno. U tom smislu smo amandmanski reagovali i predložili da ministarstvo treba da daje samo potvrdu o usaglašenosti projekta sa kapacitetima, da to ne bude drastična razlika u odnosu na ono što je projektovano. Takođe samo amandmanski reagovali i na član 56. u kojem se kaže – povlašćeni proizvođači električne energije na malim hidroelektranama mogu da budu oni koji imaju instaliranu snagu do 30 megavata. Smatramo da je to prevelika snaga. Smisao povlašćenog proizvođača jeste da podstakne investicije malih privrednika koji će investirati u male hidroelektrane do jednog ili do 10 megavata. Smatramo da je preko 10 megavata neracionalno. Snage do 30 megavata predstavljaju velike snage, velike kapacitete, veliku godišnju proizvodnju, a obavezivati državu da po povlašćenim cenama kupuje svu proizvedenu energiju iz tih kapaciteta, zaista mislim da je prevelika obaveza za državu. mislim da nam to nije potrebno, a da ne pričam o onom drugom delu, o sumnji na nekakve lične interese u ovom članu. Da zaključim na kraju, ovaj zakon dobrim delom usklađuje proceduru zakonodavstva u oblasti energetike sa evropskim zakonodavstvom. Međutim, ono što zapada za oči jeste jedna rečenica koja se nalazi u objašnjenju ovog zakona, gde se kaže – problem koji treba da reši ovaj zakon jeste otklanjanje administrativnih prepreka izgradnje elektrana koje koriste obnovljive izvore energije. Već sam naveo tri stvari koje nisu otklanjanje administrativnih prepreka, već upravo dodatne administrativne prepreke u dodatno usluživanje procedura pri izgradnji obnovljivih izvora. Mislim da Srbija kao zemlja treba da se što više orjentiše na svoje prirodne resurse koji jesu obnovljivi, naročito hidropotencijali i da tu maksimalno skraćuje i pojednostavljuje procedure. Ovakva rešenja u zakonu sigurno ne idu tome u prilog. Verujem da ćete razmotriti ove amandmane koji idu u pravcu pojednostavljena procedura, skraćenju rokova i poboljšanja uslova za investiranje, da ćete ih prihvatiti i time, naravno, poboljšati sam tekst zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Vašoj poslaničkoj grupi je ostalo još osam minuta. Reč ima narodni poslanik Mićo Rogović.
Zahvaljujem gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, i u načelnoj raspravi, prepodnevnoj raspravi sam pokušao da se osvrnem na stanje odnosa u srpskoj energetici u zadnjih 30 godina. Znači, ne danas, ovo stanje je, nažalost, ovakvo kakvo jeste u zadnjih 30 godina. Rekao sam da ću u ovoj pojedinačnoj raspravi u ime SNS dati osnovne primedbe i ono što smo amandmanski pokušali da rešimo u ovom zakonu, a to je da zakon odbija, ne privlači investitore. Pokušaću to da vam u ovom delu svoje rasprave iznesem i obrazložim. Vi znate da je trenutno situacija u Srbiji, da imamo samo subvencionisanje investitora i investitore koje od subvencija bukvalno podižu svoje kapacitete i investitore tipa iz ove oblasti da im poklanjamo prirodna dobra. Još jednom, moram da se osvrnem na te glavne aspekte stanja energetskog sektora u Republici Srbiji, a to je da u zadnjih desetak i malo više godina, da je u ovaj energetski sektor, rekao sam, ušlo preko razno raznih kredita, donacija, nekih kredita, oko 20 milijardi eura. Na to, kada se doda podatak da su cene električne energije u ovom periodu skočile za preko 600%, cene gasa za preko 450%, a cene naftnih derivata, takođe, za preko 500% i doda činjenica da u onom delu koji sam pokušao u najmanjoj meri da iznesem, da Srbija zbog neizgrađenih elektrana u ovoj oblasti, znači na godišnjem nivou, gubi oko 1,5 milijardi eura. Dolazimo do konstatacije da je u ovoj oblasti prošlo, ne znam kako, ali bez obzira što je i, kolege su istakle da je nešto urađeno u ovoj oblasti, ali skoro da u dva minuta, kao što reče prethodna koleginica, može stati ovaj deo zadnjih 100 godina u Srbiji, a kapaciteti i ona situacija gde se Srbija na mapi Evrope i sveta nalazi, koja nama ide u prilog, sve vreme i svih tih godina nije korišćena.Tako, kad se sve ovo sabere, kroz ovaj sektor je, eto nekako, prošlo i skoro da je izgubljeno blizu 50 milijardi eura. Mi smo od izvoznika, krajem 90-ih godina, izvoznika koji je preko 20% svoje proizvodnje u ovoj oblasti izvozio, postali uvoznik, s tim da je projekcija, da će Srbija biti u deficitu 2020. godine, sa preko 40%. Mi smo i mali direktan kontakt i nabavku gasa od ruskog Gasproma, to verovatno nije bilo dobro, pa smo uveli posrednika u ovom poslu i tom posredniku dajemo 5% godišnje, a to je otprilike vrednost novca od oko 30 miliona eura, 30 miliona je dovoljno za neke probleme u oblasti socijalne problematike, u oblasti obrazovanja, kulture, da se izdvoji. Da nije posrednika u ovom poslu, znači između nas i ruskog Gasproma. Kada sam danas govorio o kritičnim aspektima u oblasti energo-elektro-energetskog sektora, znači gasnog sektora, obnovljivih izvora energije, toplotne energije i oblasti naftnih derivata, jedna činjenica koja para oči, a to je osnivanje zajedničkog preduzeća Srbije i Gasproma za izgradnju Južnog toka, verovatno ste upoznati, gospodine ministre, da je ovo preduzeće osnovano umesto u Srbiji, u Švajcarskoj. Molio bih vas da, eto, dobijem odgovor na to pitanje. Radujem se najavama iz vašeg resornog ministarstva u ovoj oblasti i molim da dobijem odgovor na pitanje, ali konkretan i onako precizan, kada će početi izgradnja navedenih hidroelektrana koje predviđate za naredni period, počev od Drine, Bistrice, ili je to samo još jedna od niza stvari za koje treba da iznesemo u javnosti, a koje neće doživeti, osim idejnog projekta, svoju realizaciju. Jer, energetski sektor, pored svih propusta i prihoda koji donosi u svojoj oblasti, zapošljava veliki broj ljudi i tu su izgubljena i vremena i decenije u ovoj oblasti i nažalost nije pokretački pogon ostatka privrede. Postoji takav kakav jeste i zato što ne postoji, odnosno slabo razvijena, a ostatak srpske privrede, zato je još uvek i najaktuelniji i najjači, inače da je drugačija situacija u srpskoj privredi, sa ovakvim pokazateljima u ovom sektoru ne bi se zaista ponosili. Rekao sam vam, isto tako, za oblast rudarstva, prethodnih 10 godina skoro da ništa nije urađeno i da ćemo počev od ove godine i za ovu oblast uvoz energenata iz ove oblasti, verovatno izdvojiti oko dve milijarde eura. Javna preduzeća, počev od EPS, Elektromreža Srbije, od Srbijegasa, Transnafte, ističem još jednom, bile su primer i francuskom EDF, a sada su leglo korupcije, od sitnih do velikih. Godinama vlasti se smenjuju i postavljaju se partijski ljudi koji verovatno partijama donose i profit i ostvaruju svoj lični profit i zbog toga je potrebno izvršiti neophodnu reorganizaciju ovog sektora i javna preduzeća iz ove oblasti ne smeju u budućnosti da funkcionišu, kao što su do sada. Moram istaći da je pod broj jedan predlog ovog zakona o energetici nedorečen i sada ću početi da vam ukazujem na deo problema koji smo amandmanski pokušali da vam predočimo, a nadam se da ćete imati razumevanja, ne zbog politike SNS, nego zbog stanja u ovoj oblasti i situacije do koje zakon sa amandmanima svih kolega, dobrim amandmanima, bude prihvaćen i da budu prihvaćeni i da zaista zaživi u praksi, da ne ostane još samo jedan u nizu zakona "mrtvo slovo na papiru", a da se u pojedinim odredbama ne zna kako, ni zakonski, ni pravno ponašamo i da budu nedorečeni. Predviđate izveštavanje o ovoj problematici jednom godišnje, i to okvirno. Pitam se gde žive tvorci, gospodine ministre, ovoga zakona? Jednom godišnje izveštavanje po ovom problemu i to okvirno. Imamo situaciju za koju ne samo ja iznosim, nego mora da smo saglasni svi. Nismo je napravili ni vi, ni ja, nego je dugogodišnji decenijski i višedecenijski problem u Srbiji. Mi ćemo sada, s obzirom na deficit koji se javlja u ovoj oblasti da izveštavamo po ovoj problematici, po gorućem problemu za razvoj privrede, za ceo sektor da izveštavamo jednom godišnje i to okvirno. Mišljenja smo, da to treba uraditi više puta, kvartalno i to planski i u tim analizama, normalno uzeti sve aspekte i krajnjih potrošača široke potrošnje industrije, zatim mora se uzeti situacija u okruženju, međudržavna situacija u ovoj oblasti i sve to sa ciljevima šta preduzimati u narednom periodu. Nema razloga da ovaj amandman i ovakvu reakciju, našu reakciju na predlog zakona ne prihvatite jer samo može da dođe do poboljšanja u ovoj oblasti i do toga da se jednom svi pitamo za to šta radimo i zbog čega to radimo i zašto neke stvari ne možemo boljeda radimo i da jedni drugima ukažemo na probleme i na eventualne aspekte kako otklanjati te probleme. Zakon se za najvažnija pitanja poziva, vezano za energetski sektor na izradu pod zakonskih i drugih akata i to donosite u najvećem delu vi gospodine ministre. Koja su to najvažnija pitanja za koja smatramo da ne bi trebala da idu ovakvom procedurom. To su uslovi i način obavljanjaenergetske delatnosti. Zatim, ugovorni odnosi između energetskih subjekata i kupca, akt o uslovima sticanja statusa povlašćenih proizvođača, mora da bude u zakonu. Ne sme da bude u pod zakonskom aktu. Nije poznato po ovom zakonu ni ko, ni kada izdaje dozvolu za izgradnju i to ćete verovatno da stavite u pod zakonska akta i onda se pitamo gde su nam investicije u sektoru koji može da bude pokretačka snaga celog društva i cele privrede. Ne može to dopunskim aktima i uredbama da bude urađeno. Znači, mora zakon da zbog budućih investicija i investitora i njihove pažnje prema našoj oblasti energetike da sadrži te osnovne stvari. Obaveza je da država ima katastar za obnovljive izvore energije i obaveza je investitora za obnovljive izvore energije da izgradi objekat u punoj saglasnosti sa raspoloživim potencijalom o tom problemu je pričao i kolega Lapčević. Znači, ne možemo mi na nekom potencijalu koji recimo ima hidro potencijalu i mogućnost da se izgradi elektrana od pet megavata, dozvoliti izvođaču da izgradi hidro elektranu od tri megavata. Izgubili smo zauvek dva megavata i nikad ih ne možemo vratiti. To su te stvarikoje moraju zakonom da se decidno reši i da onda i odgovornosti investitora bude u tom domenu još oštrija i jasnija. Zatim, predviđate da vi, ministar i Ministarstvo određujete kriterijume za proizvodnju i korišćenje obnovljivih izvora energije, opet po zakonskim aktima. Lično mislimo, SNS misli da je to moglo da uđe u okvire ovog zakona, a ne podzakonske akte sa kojima pitanje je i ko će sve i da li će biti pitanje i ko će sve i da li će biti upoznati. Jednostavno, procedurom zakona mi ne možemo da stignemo samo da se upoznamo sa zakonima, a ne sa podzakonskim aktima i ko izveštaja o stanju u toj oblasti. Ako je data vama mogućnost, vama ne govorim vama lično nego ministru za ovaj sektor i Ministarstvu da donosi pojedinačna akta vezano za ovu oblast, onda će po onoj narodnoj biti ko je bolji sa ministrom taj će pre rešiti probleme. U sferi tih odnosa lako je doći do korupcije. Zato zakon mora da predvidi ove stvari koje vi predviđate donošenjem ovih zakonskih akata. Kažem, ništa lično, nevezano za vas, vezano za poziciju i situaciju u kojoj može da se nađe i ministar i Ministarstvo. Zakon je napravljen u delu problematike kao da u Srbiji ne postoji infrastruktura, kao da ne postoji Elektromreža Srbije, ako da ne postoji Elektro privreda Srbije kao da elektro privreda počinje od ovog trenutka. Morali su se uvažiti svi postojeći i kapaciteti i resursi i stanje u toj oblasti, a ne polaziti od trenutka kao da energija počinje od dana donošenja zakona. Tu ćete videti rešenjakoja smo pokušali amandmanski da reagujemo. Govorili smo i dosta kolega je dalo pažnju i tom sektoru energetske efikasnosti i načinu organizacije i funkcionisanja tržišta. Međutim, s obzirom na situaciju šta se radilo u prethodnom periodu i da ovaj zakon i dalje omogućava Agenciju za energetsku efikasnost, nastavak rada, a mi tražimo ukidanje iste Agencije i da poslove Agencije za energetsku efikasnost preuzima Ministarstvo. Valjda Ministarstvo pre ima kapaciteta za ovako ozbiljne stvari od agencija, s obzirom da su svi poslovi i radnje nemoguće i prekontrolisati i za to bi trebalo i more policajaca i službenika. Onda je sasvim obavezno da to bude u sastavu Ministarstva, a ne da ministar pored Ministarstva proverava i radne obaveze i zadatke i izvršenje poslova Agencije za energetsku efikasnost. Zakon je dozvolio tu mogućnost da se i u ovoj oblasti, moglo bi da se jedno dva dana priča o problemima iz ove oblasti i vezano za poslovanje Agencije za energetsku efikasnost. Samim tim, dolazimo do situacije da Srbija može i smanjiti uvoz energenata u prosek od 25 do 40 posto. Da smo dovoljno razmišljali, kao što kolege kažu, o održivim izvorima energije, mi bismo imali situaciju da smo već izgradili elektrane, da smo zaštitili svoje prirodno okruženje, da smo generacijama ostavili u nasleđe zdravu sredinu, kao što su naši nama ostavljali. Ne smemo zanemariti činjenicu da u ovoj oblasti godišnje se preko 360.000 tona sumpor dioksida i preko 40.000 azotnih oksida uglavnom zbog rada termoelektrana ispusti u vazduh i iznad prostora RS i samim tim stvaramo probleme generacijama koje dolaze iza nas. I u načelnoj raspravi sam rekao da je zakon neuslađen sa evropskim direktivama, a vi u obrazloženju zakona kažete da će ovaj zakon doživeti vrlo brzo izmene u pogledu uslaglašenosti sa delovima evropskih direktiva. Šta je ono bitno po tom pitanju? Trgovina električnom energijom se ovim zakonom ne smatra energetskom delatnošću, a imamo situaciju da u okviru sektora snabdevanja električnom energijom, kao delatnosti, u oblasti električne energije, da ovaj sektor poznaje proizvodnju, prenos, distribuciju i trgovinu električnom energijom. Zakon je kao takav ne prepoznaje. Posebno poglavlje je interesantno poglavlje – izuzeće iz zakona. Niti ovo poglavlje omogućuje rast i razvoj srpske energetike, već bukvalno čuva i jača monopol u ovoj oblasti. Ako se malo bolje udubite u ovo poglavlje zaista dolazite do takvog zaključka. Ne postoji nijedan razlog da se onemogući,recimo, korišćenje budućeg gasovoda na primer od prava treće strane ako kapaciteti u tom trenutku budu slobodni. Posebno zanimljivo pitanje je status Elektroprivrede Srbije vezano za ovaj zakon. Meni zaista ništa nije jasno kakav status Elektroprivreda Srbije ima za ovaj zakon. Imamo jedno malo srpsko tržište energetike i veštačko stvaranje dva prenosa. Čak i oni koji žive u bajkama nisu mogli da pretpostave da će na ovako malom energetskom tržištu da budu stvorena dva prenosa. Vidi se da verovatno se deo zakona pravi po narudžbini i namerama posle donošenja zakona, čak verovatno, gospodine ministre, možda i vi, s obzirom da ste skoro preuzeli ovu oblast, možda je i podeljena oblast distribucije ko će da bude njen vlasnik. Verujem da niste sigurni za to, ali deluje kao da je namera tih ljudi da ovo bude ugrađeno u zakon. Šta je pogotovo bitno, a neko od kolega je i pričao o tome, da Elektromreža Srbije održava mrežu 110, napona od 110 do određene situacije, do određene tačke, a kasnije preuzima neko drugi i možete zamisliti situaciju gde nisu definisana jasna razdvajanja da radnik Elektromreža Srbije čak pređe u ovu oblast drugog distributera i da održava njegovu oblast. Gde su te granice razdvajanja i zašto je ovo ovako urađeno? Iz razloga da se smanje troškovi tom drugom distributeru. Elektromreža Srbije će u toj oblasti imati svoje troškove, a to je javni sektor, udri po javnom sektoru, nije bitno što ima troškove i gubitke, imaće ih i dalje i u tom kontekstu nastaljamo dalje priču. Zato kažem da ove stvari moramo u funkcionisanju javnih preduzeća, pogotovo iz ove oblasti promeniti. Do sad su merenja bila na nižoj naponskoj strani, a sad Predlogom zakona imamo drugu situaciju. S obzirom na prethodnu situaciju u Srbiji su tako urađeni i strujni naponski transformatori. Da li vi predviđate da ovu oblast skroz remontujete, odnosno da se nabave novi strujni i naponski transformatori i znate li koliko će to da košta? Na mala vrata Predloga zakona uvodite kompanije koje će se baviti distribucijom energije, o tome sam vam već rekao i to je strašno da ne bi bilo strašno da ovo nije delatnost od opšteg interesa. Uostalom, pitam se šta može u Srbiji više može da bude opšti interes. Ovo je delatnost od opšteg interesa i ne mogu se na mala vrata uvoditi mali distributeri električne energije. Današnje rešenje podele takođe nije dobro. Imamo, recimo, situaciju da je Srbija podeljena na pet regiona u distribuciji električne energije. Mislite gospodine ministre da onaj iz Kraljevu zna za probleme u Novoj Varoši? Ne, to su problemi lokalnih distribucija, to su problemi lokalnih samouprava, a da stvar još bude gora u celom tom sistemu distributivnom, mi smo ostavili bivše regionalne centre onako kako glasi administrativni okruzi i ostavili smo administraciju, imamo direktore koji po potrebi prelaze iz jedne u drugu partiju da bi zaštitili taj neki vek trajanja od 20 godina da budu direktori. Čitavu administraciju koja ide uz njih. Recimo, u Užicu se niko ništa ne pita. Pita se onaj u Kraljevu, a u Užicu postoji čitav sistem aparata u ovoj oblasti koji postoji, kad je Užice bilo centar. Zadatak svih nas, i vas i nas, odgovornih ljudi, je da građanima Srbije obezbedimo kvalitetno snabdevanje električnom energijom, uopšte energijom i energentima, adekvatnu ponudu i da ta ponuda bude po održivim cenama. Nema održive cene ako je mi pravimo na ovakav način. Jutros u načelnoj raspravi rekao sam da kriterijumi za formiranje cena zaista sadrže velike parametre i način objašnjenja i formiranja cena u ovoj oblasti, čak i električne energije, naftnih derivata i u oblasti gasa zaista utiču i te kako na standard građana Srbije, a sve je pod parolom da će javna preduzeća doživeti gubitke, a oni su već toliko otišli u gubitke da njihovi gubici premašuju 40% od vrednosti njihovog kapitala. Zato, ako se ne daj bože uđe i u ovaj sektor, u prodaju javnih preduzeća, računajte da oni automatski manje vrede 40% zbog situacije sa poslovanjem i gubicima u ovoj oblasti. Za sve se nađe modus, sa podizanjem cena se i gubici rešavaju, sa podizanjem kredita se i gubici rešavaju, ali na čija leđa to pada? To opet pada na leđa potrošača, odnosno građana Republike Srbije. Zato sam vam i rekao da je sreće da smo u ovoj oblasti ispoštovali idejne projekte u izgradnji termoelektrana. Elektrana Srbije sada ne bi bila zavisnik od energetske situacije u okruženju, pogotovo u oblasti obnovljivih izvora energije u kojoj skoro još nismo ni pioniri u ovom poslu, a samo jedan podatak je neko istakao - koliko Srbija ima sunčanih dana i koliko oblasti solarne energije. Nismo ništa preduzeli. Hajde jednom da krenemo u situaciju da rešavamo ovu oblast. Zaista, ako sebe smatrate odgovornim za svoj resor, a ja smatram zaista sebe odgovornim poslanikom, moramo svi da preduzmemo ozbiljnu situaciju u ovoj oblasti, jer je alarmantna i da sve one odredbe zakona, koje mogu biti razlog za koruptivnu delatnost, budu eliminisane iz Predloga zakona i da za par meseci zakon ponovo ne doživljavaizmene i dopune. Zahvaljujem.
Narodni poslanik gospođa Milica Vojić-Marković ima reč. Izvolite.
Hvala gospođo predsednice. Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, ja ću se truditi da pričam što brže, jer imam malo vremena, a puno toga da kažem. Pred nama je sistemski zakon, ali sistemski zakon koji ima toliko mnogo rupa i toliko praznina i Vlada očigledno nije želela da odgovori na mnoga pitanja. Vi kažete da ćete to rešiti podzakonskim aktima u roku od šest meseci do godinu dana, ali to onda izgleda, kada gledate sa strane, da je to Vlada jednostavno preskočila da odgovori na teška pitanja, jer nije znala da odgovori na njih i treba joj još pet-šest meseci do godinu dana da na njih odgovori. Sa druge strane, taj prostor od godinu dana uslovno je vrlo veliki prostor za sve vrste maštovitih kombinacija, zloupotreba i raznih vrsta korupcije. Da to nijemoja samo usputna primedba govori položaj Srbije na lestvici onih zemalja koje imaju najveću korupciju. Kao poslanik koji se ovde uvek zalaže za zaštitu životne sredine, ja ću o ovom zakonu govoriti potpuno sa te pozicije. Naravno da nemam vremena da navodim ekološke argumente, ali ću samo reći da svaka ozbiljna država, koja i te kako drži do sebe, mora da vodi računa o obnovljivim izvorima energije, kao o nečemu što nju oslobađa od zavisnosti od uvoza ili električne energije ili fosilnih goriva, sa druge strane nafte i gasa. S druge strane, potpuno sam na suprotnim pozicijama od onih kolega koji su ovde govorili o obnovljivim izvorima energije kao o nečemu što je beskrajno skupo. To danas može da izgleda skupo, ali je dugoročno vrlo isplatljivo, jer cene drastično padaju i konstantno padaju, značajno se menjaju na dole. Evo, recimo, primera. Cena solarnih modula po kilovatu snage biće 2012. godine tri puta niža nego 2008. godine. Znači, za četiri godine tri puta niža. I te kako je važno da vodimo računa o obnovljivim izvorima energije kao o potencijalnoj energetskoj snazi kasnije. Neću da govorim o tome da u ovoj oblasti i te kako mnogo ljudi radi. Recimo, u EU 270.000, skoro 300.000 ljudi radi samo u ovoj oblasti. To je za nas koji imamo ovoliku nezaposlenost i te kako važno. Srbija razmišlja prilično o tome. Imamo strategiju koja je doneta, koja govori o obnovljivim izvorima energije i vrlo je važno da nastavimo u tom pravcu. Mi, doduše, sada koristimo bio masu i ima argumenata za korišćenje bio mase, slažem se, ali i te kako treba voditi računa i o drugi mogućnostima, kao što je energija Sunca, kao što je energija vetra. O tome i te kako moramo da vodimo računa. U ovom zakonu o tome ima malo reči. Hajde da se vratimo odmah na ovaj zakon, da ne bih suštinu koju mislim da treba da kažem propustila. Pre svega, u obrazloženju vi kažete da ovaj zakon ima za cilj da pojednostavi procedure i da preskoči pojedine administrativne barijere, da ih napravi jednostavni. No, ja ću vam argumentovano odgovoriti na svim mestima gde vi zapravo pravite još komplikovaniju proceduru i proceduru koja duže traje. Hajmo prvo na član 32. gde vi kažete da produžavate rok za izdavanje energetske dozvole od 30 dana, koliko je bilo, na 60 dana. Volela bih da čujem argumente, jer je 30 dana optimalno vreme i zaista nema smetnje da to ispoštujete. Dalje, uvodite izdavanje saglasnosti za male hidroelektrane iznad 500 kilovata. Do sada je ta saglasnost bila potrebna samo za one preko jedan megavat. To je član 35. U članu 33. uvodite obavezu izmene energetske dozvole u slučajevima izmene projekta. Svaki put kada se ove izmene dešavaju, onaj ko je investitor mora da plaća taksu. Ovo zaista nema smisla i mislim da ovo treba da pogledate. Vi kažete – Ministarstvo finansija je dalo ovaj predlog. Ovo zaista nema smisla. Dalje, zahtevate zaključenje ugovora o prodaji toplotne energije da bi dobili podsticaj za kogeneraciju, a ovu toplotu najčešće koriste sami proizvođači. Dakle, to vam je član 56. tačka 5. I ovo je vrlo nelogično. Ima još nelogičnosti u tom članu 56. Do sada je granica za sticanje statusa povlašćenog proizvođača električne energije, kada su u pitanju hidroelektrane, bila deset megavati. Sada vi ovo podižete na 30 megavata. Hajde da budemo vrlo precizni. Jedine hidroelektrane u ovoj zemlji koje su u ovom rangu, a imaju projektnu dokumentaciju i nalaze se u Srbiji, su Brodarevo 1 i Brodarevo 2, a ove hidroelektrane već razvija jedna kanadska firma na reci Limu kod Prijepolja, gde jako mnogo otpora građana doživljavate i ja verujem sa pravom. Ne živim u Prijepolju, ali bih im se pridružila. Ovako kako u ovom zakonu dalje piše, vi hoćete da ove dve hidroelektrane dobiju status povlašćenog proizvođača, što dalje znači da ćete u sledećih 12 godina sve što one proizvedu otkupiti po povlašćenim cenama. Ako sada to pretvorimo u brojeve, godišnja proizvodnja ove dve hidroelektrane biće 185.000 megavat časova, što znači da će građani Srbije 12 godina platiti između 155 i 200 miliona evra. Ne čini li vam se da je ovo veliki broj, a to moraju da plate građani Srbije? Meni se čini da je ovo zaista enormna količina novca. Ono što moram da postavim je pitanje, jer sam već napomenula za ovu kanadsku firmu, pišete li vi ovaj zakon za nekog baš konkretnog? Čini se da jeste tako. Pre nego što mi odgovorite negativno, jer pretpostavljam da ćete tako reći, moram da vas uputim, gospodine ministre, ako već niste videli, a videlo je 70% građana Srbije, jedan jako zanimljiv snimak na "youtube", gde je bivši sekretar, zaista ne znam sad njegov status, Dušan Rakić, bivši državni sekretar Ministarstva Petra Škundrića lobira na sednici Skupštine Prijepolja za ovu kanatsku firmu, pričajući pritom toliko neistina, gde ga demantuje istovremeno vlasnik ili direktor kanatske firme, demantuje svaku stvar koju on kaže. Meni se čini, kada pogledate taj snimak, da ćemo vi i ja onda moći da razgovaramo i da ćete vi meni reći – izgleda da je pisan ovaj zakon za nekog konkretnog. Prošli put kada je gospođa Čomić govorila i kada smo se sporili da li je za jednog ili za dva, tvrdim odgovorno da je za jednog, za tu kanatsku firmu je pisan ovaj zakon. Ima još jako mnogo zanimljivosti. Ovaj zakon nikako da odgovori šta je sa energijom vetra. Nikako da vidimo šta investitori u toj oblasti planiraju i šta mogu da očekuju. Ovog trenutka znam do četiri kompanije koje su članice Srpskog udruženja za energiju vetra, koje nameravaju da ulože jednu i po milijardu evra u ove projekte. Za njih je ovaj zakon, prema onome što ja znam sa javnih slušanja, preterano komplikovan i oni neće naći mogućnost da uđu u sve ovo. Moram da vas podsetim na ono što su direktive EU, a mi smo ih pretočili u našu strategiju, sva sreća, zato što ta strategija vodi računa o zaštiti životne sredine i vrlo je važno, valjda, da vodimo računa o njoj, a ne da je menjamo svake tri godine, po neki deo strategije, i to upravo menjamo ono što nam je dobro. Moram vas podsetiti da se vratite i pročitate šta su napisali, zapravo ne vi, ali Vlada pre vas, u sopstvenoj strategiji za razvoj ove oblasti. Meni se čini da imamo jedan problem sami sa sobom, a taj problem je pomenuo moj kolega Lapčević, kada je govorio o hidroelektranama na Ibru, da smo mi Italijanima dali mogućnost da oni zarađuju novac na račun naših potencijala. Završiću, pošto vidim da sam završila sa svojim vremenom, samo ću citirati dr Branislava Đorđevića, svi znaju ko je gospodin Đorđević, profesor Građevinskog fakulteta, koji se ovim bavi. On kaže: "Ko takve objekte daje pod koncesiju sebe jasno deklariše kao smetenjaka. Niko ne gradi elektrane svojim parama, pozajmljuje ih. Zato moramo i mi da uzmemo kredite i da sami gradimo, da ne da dajemo drugima da to rade ili da ovo koriste u kampanji". Hvala.
Zahvaljujem. Na osnovu odredbe člana 96. stav 1. alineja 4. i člana 98. Poslovnika Narodne skupštine, niko se ne javlja za reč. Konstatujem da na listama poslaničkih grupa nema prijavljenih za reč. Pre zaključivanja pitam da li gospodin ministar želi reč? (Da.) Izvolite.
Prvo, da se izvinim, mislim da je gospodin Andrić to primetio, imao sam nameru da komentarišem svaku vašu diskusiju, jer kao ministar, pošto se već dobro poznajemo, uopšte ne gajim iluziju, pa čak i kad govorim o poslu u putnoj privredi, koji dobro poznajem, da sam najpametniji. Želim vas da čujem, ali smo se ovde dogovorili, zbog efikasnijeg rada, da ipak na kraju sve to kažem. Prvo ću da komentarišem šefove poslaničkih grupa ukratko, pa ću onda pojedinačno, jer moji saradnici su pripremili i onaj deo kome nisam bio prisutan, jer je bila sednica Vlade i upravo smo donosili odluku o agenciji za energetiku. Zbog toga sam morao da odem. Dakle, zahvaljujem se na podršci gospodinu Stamenkoviću, neću da komentarišem pošto ste "moji", kako bi rekli opozicioni poslanici. Neću komentarisati ni Đorđa Milićevića. Bajru Omeragića moram da komentarišem. Nisam čovek koji će reći da nije moj resor, u nekim stvarima je on u potpuno u pravu, nisu tema za ovu sednicu. Sada uzimam obavezu, on nije prisutan, da i stanje u rudniku "Štavalj", koji vodi moj kolega Oliver Dulić, pa i put koji je direktno moj, od Tutina ka Novom Pazaru, obavestiću ga o tome kad se budemo sreli. Dakle, dvojica Đurića su diskutovala krajnje korektno i pozitivno. Odmah da kažem, da me radikali posle ne bi kritikovali, iz njihovih diskusija su moji saradnici iz Ministarstva su veliki broj prihvatili već danas. Zato sam i kritikovan od nekih ljudi koji rukovode Skupštinom, da brzo prihvatam amandmane koje vi dajete, pa onda ih ne možemo iz onih ili ovih razloga usvojiti, ali puno toga je već pretočeno u amandmane i to će biti prihvaćeno, isto kao i ovaj amandman, vraćam se na gospođu Vojić-Marković i gospodina Lapčevića, 32, 33, 35. pa čak i 56. I o tome ljudi razmišljaju, da to sve prihvate. Ako poslanici tvrde da je 30 velika cifra, spustićemo je malo. Što se tiče gospodina Miće Rogovića, moram da demantujem nekoliko stvari i u prvom javljanju, pa i sada u drugom javljanju, a nisu usaglašeni sa osnovnim odredbama EU. Upravo zbog toga smo i radili dopunu zakona iz 2004. godine i tu ste potpuno u pravu. Dakle, zakonom i podzakonskim aktima sada uređujemo neke nove oblasti i odnose, radi daljeg razvoja energetskog sistema i zbog preuzetih međunarodnih obaveza. Neću govoriti o EU, da me gospođa Čomić ne bi kritikovala, ali upravo je to bio razlog što smo ovaj zakon i donosili. Dakle, koliko je moguće, sve je usaglašeno sa tim normama. Spreman sam da dam i detalje, ako bude bilo potrebno. Što se tiče Italijana, o kojima ste govorili, gospodine Rogoviću, vi i gospodin Lapčević, tačno je da je reka Lim data Kanađanima, to su dve hidroelektrane: "Brodarevo I" i "Brodarevo II", o tome je gospođa Vojić-Marković govorila. Tačno je da je na Ibru za desetak lokacija potpisan predugovor sa italijanskom firmom "Seći" i to je uradila naša firma EPS. Za sada je to u tom statusu. Naravno, problemi o kojima je gospođa Vojić-Marković govorila, koje imamo dole, rešavaju se, videćemo već kako. Tačno je da smo do sada to uradili. Kao čovek koji se uvek zalagao za to da naša preduzeća, naši radnici rade, jer je bila jedna kritika oko toga koliko je realno da očekujemo da ćemo na tim velikim hidro potencijalima zaposliti naša preduzeća, moram da se vratim sada na svoj teren, da nismo severni krak Koridora 10, onakav kakav jeste, dali našim preduzećima, oni danas ne bi na jugu konkurisali kod gospodina Stefanovića i imaju šansu da dobiju dva posla. Dakle, moramo se u tom delu i politički opredeliti. Nikako ne mogu i neću da prihvatim da naši ljudi ne mogu da rade posao, makar ga i ne znali. Za ovu zemlju je neprocenjiva vrednost da na projektima koje imamo u našoj zemlji, pa i u energetici, a odmah da kažem da lično smatram da je energetika naša najveća razvojna šansa, da ne rade naša preduzeća. O tome sam jednu noć u Nišu sa gospodinom Lapčevićem i razgovarao. To nismo doveli do kraja, odmah da vam kažem, nažalost, ima nekih drugih problema. Što se tiče gospodina Mihajlovića, njega nema tu, ali u suštini, u njegovom nadahnutom izlaganju, a prvo da kažem da se ne bih bavio aferama – Kolubara, energetska mafija itd, jedna stvar je tu vrlo važna, naravno da sve ima veze sa izborima, ali ovaj zakon, jer on tvrdi da je ovo zbog izbora, ne donosimo zbog izbora. Ovo što sada radimo moramo doneti da bismo pokušali da uredimo odnose u našoj energetici. Što se tiče pojedinačnih diskusija, već sam na neke odgovorio, gospođa Čomić ima prioritet, naravno, jer je postavila nekoliko pitanja i teško mogu da joj odgovorim na sva ta pitanja. Moji saradnici su pripremili nekoliko odgovora. Pitanje je šta to novi zakon donosi, gospođo Čomić. Pod jedan, otvaranje energetskog tržišta na uređen način. Kupci slobodno mogu da biraju snabdevača, postepeno se otvara tržište i posle 2015. godine domaćinstva i mali kupci imaće garantovane cene struje, ako je to za gospođu Čomić dovoljno. Pod dva, obnovljivi izvori koji danas učestvuju, sad nam je mladi kolega crtao otprilike kakav je odnos obnovljivih izvora u ukupnom energetskom potencijalu naše zemlje, pa onda koliko je to samo kadase radi o električnoj energiji. Dakle, sada obnovljivi izvori učestvuju u ukupnoj energetskoj situaciji naše zemlje sa 20%. To je malo. Zato na listiću neće da piše ili će da piše i još ćemo razmišljati o tome kolika je cena toga. Vi znate kakav je put naše zemlje u tom delu posla. Treći odgovor na pitanje gospođe Čomić i većine vas – jednostavnije procedura za investicije, naravno, uz regulatorna tela i agencije koje će kontrolisati cene i imati skupštinu. Sada odgovaram svima to što je pitala gospođa Čomić, mini hidroelektrane imaju jedan kilovat sat za 7,8 do 9,7 euro centi; biomasa 11,4 do 13,6 euro centi po kilovat času; biogas 12 do 16 euro centi; deponijski gas, koga ima vrlo malo, 6,7; vetar 9,5; sunce 23 i geotermalna energija 7,5. Kombinovana proizvodnja električne energije negde oko 8,2 do 10,4. Dakle, po tim cenama danas mi možemo da pravimo električnu energiju i da je koristimo na ovaj ili onaj način. Naravno da to još uvek ne uslovljava da se koristi u punom obimu. Što se tiče vetra, on je najskuplji, ali bez obzira na to, slažem se sa gospođom Vojić-Marković da u tom delu država mora da interveniše. Mislim da već ima nekoliko dozvola koje su date po starom zakonu, posebno u Vršačkoj oblasti gde su ti vetrovi najpovoljniji. Odgovor na neka druga pitanja poslanika pojedinačno. Svi poslanici radikalne stranke, od Srbe Živanovića, Mome Duvnjak, Dragana Stevanovića, Nikole Savića, Milorada Buhe, malo mi Buha nije bio jasan, nisam bio tu kada je izlagao, ali shvatio sam šta je problem, Srete Perića, Božidara Delića, zadržaću se na Boži Deliću, dakle svi ti, pošto najviše ima vaših amandmana, skoro polovinu tih amandmana ćemo usvojiti, pa da ne komentarišem dalje. Boža Delić, moram da odgovorim, kontrolu kvaliteta derivata nafte koji se plasira na tržištu je u nadležnosti Ministarstva trgovine, o tome što ste vi govorili da li, ko, kako itd. Ministarstvo infrastrukture i energetike nema tu, mi samo propisujemo kvalitet, a oni gledaju kakva je kontrola na tržištu i oko tih, kako vi kažete, 300 miliona možda ima zarade. Što se tiče primedbe gospodina Miće Rogovića, za sada je predviđeno da se jednom godišnje kontroliše ovo u Skupštini i da se izveštava Skupština o realizaciji tih projekata. Nemam ništa više, osim da se zahvalim i da opet ne obećavam, pa da me hvatate za reč, ali, kako kaže koleginica Ljilja, negde oko 35 do 40% amandmana od 119 koliko ih ima biće ugrađeni u ovaj zakon. Još jedanput vam se zahvaljujem i izvinjavam se što nisam bio prisutan svo vreme u Skupštini, ali verujte mi, isto kao i vi, ništa više o energetici ne znam od vas. O putevima znam mnogo, ali o energetici ne. Prema tome, učiniću maksimalne napore sa saradnicima da se ovaj zakon dotera koliko je to moguće. Još jednom, mislim da vi to vrlo dobro znate, moj prijatelj Šami se smeje, naravno da je energetika naša najveća razvoja šansa, pa onda poljoprivreda, pa tek onda saobraćaj i naravno da ova država mora da ima Ministarstvo za energetiku i rudarstvo. Kao odlazeći ministar, ako budem otišao, čekaj Rogoviću, nemojte mnogo da se radujete, to ću da predložim. Naravno, da je to sticaj određenih drugih okolnosti političkih, ali šta da radimo, tako je. Hvala najlepše.
Zahvaljujem gospodine ministre vašim saradnicima i vama. Zaključujem načelni pretres o Predlogu zakona o energetici. Biće prilike da kod rasprave u pojedinostima nastavimo sa dijalogom koji rezultira popravljanje teksta zakona. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O VAZDUŠNOM SAOBRAĆAJU Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada. Primili ste izveštaje Odbora za saobraćaj i veze, Odbora za evropske integracije i Zakonodavnog odbora. Podsećam vas da, prema članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, i da se raspodeljuje tako da poslaničkoj grupi Za evropsku Srbiju pripada jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; poslaničkoj grupi SRS - jedan sat, osam minuta i 24 sekunde; poslaničkoj grupi Ujedinjeni regioni Srbije - 28 minuta i 48 sekundi; poslaničkoj grupi Napred Srbijo - 25 minuta i 12 sekundi; poslaničkoj grupi DSS - Vojislav Koštunica - 24 minuta; poslaničkoj grupi SPS - JS - 18 minuta; poslaničkoj grupi LDP - 14 minuta i 24 sekunde; poslaničkoj grupi Nova Srbija - 10 minuta i 48 sekundi;poslaničkoj grupi Manjina - osam minuta i 24 sekunde i poslaničkoj grupi PUPS - šest minuta. Saglasno članu 96. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, narodni poslanici koji nisu članovi ni jedne poslaničke grupe imaju pravo da govore svako po jednom do pet minuta. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmahpodnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika, što je u skladu sa članom 96. stav 4. Poslovnika. Obaveštavam vas da su poslaničke grupe ovlastile da ih po ovim tačkama dnevnog reda predstavljaju: narodni poslanik Siniša Stamenković, poslaničku grupu PUPS; narodni poslanik Zoran Kasalović, poslaničku grupu SPS - JS; narodni poslanik Zoran Šami, poslaničku grupu DSS – Vojislav Koštunica; narodni poslanik Milan Avramović, poslaničku grupu SRS. Saglasno članu 157. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres o Predlogu zakona. Da li predstavnik predlagača, gospodin Milutin Mrkonjić želi reč? (Da.) Izvolite gospodine ministre.
Poštovane dame i gospodo, osnovni razlog za pripremu Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o vazdušnom saobraćaju jeste dalje usklađivanje sa pravnim tekovinama EU, kao i ispunjavanje preporuke iz Godišnjeg izveštaja Evropske komisije za 2010. godinu, radi ubrzanja sticanja statusa kandidata. Čini mi se da Zakon o vazdušnom saobraćaju koji je stupio na snagu 20. oktobra 2010. godine je stvorio pretpostavku za harmonizaciju od nacionalnog zakonodavstva sa propisima EU. Međutim, harmonizacija propisa se ne može postići odjednom, već to predstavlja proces koji se odvija kroz tranzicione periode. Najznačajnije izmene i dopune Zakona o vazdušnom saobraćaju tiču se: 1) izmene odredaba o istraživanju udesa i ozbiljnih nezgoda u vazduhoplovstvu i 2) od poveravanja inspekcijskog nadzora Direktoratu civilnog vazduhoplovstva Republike Srbije. Nacrtom zakona predviđa se osnivanje centra za istraživanje udesa i ozbiljnih nezgoda kao posebne organizacije nadležne za obavljanje stručnih poslova koji se odnose na organizaciju i sprovođenje bezbednosnog istraživanja udesa i ozbiljnih nezgoda civilnih vazduhoplova, kao i za prikupljanje i analizu podataka od značaja za vazduhoplovnu bezbednost i predlaganje mera za sprečavanje novih udesa. Centar za istraživanje je funkcionalno nezavisan od Direktorata, resornog ministarstva i drugih organa koje imaju nadležnosti u vazduhoplovstvu. Ovaj centar je jezgro buduće posebne organizacije koja će biti nadležna za istraživanje udesa u svim oblastima saobraćaja. Predložene izmene uslovljene su i izmenom definicije udesa i ozbiljnih nezgoda u aneksu 13 uz konvenciju o međunarodnom civilnom vazduhoplovstvu, čije je standarde Republika Srbija obavezna da primeni, kao i donošenjem novog evropskog propisa u ovoj oblasti. Uredbe evropskog parlamenta i Saveta EU broj 996/2010 o istraživanju i sprečavanju udesa i nezgoda u civilnom vazduhoplovstvu čija primena ima za cilj unapređenje vazduhoplovne bezbednosti, postizanje visokog nivoa efikasnosti, ekspeditivnosti i kvaliteta bezbednosnog istraživanja u evropskim civilnim vazduhoplovstvima, sprečavanje udesa i nezgoda u budućnosti, uključujući i uspostavljanje evropske mreže tela za bezbednosno istraživanje u civilnom vazduhoplovstvu. Ovom izmenom realizovaće se i pojedine preporuke iz godišnjeg izveštaja Evropske komisije za 2010. godinu radi ubrzanja sticanja statusa kandidata za članstvo u EU. Drugo značajno pitanje koje Predlog zakona uređuje je poveravanje inspekcijskog nadzora Direktoratu civilnog vazduhoplovstva Republike Srbije. Spajanje nadležnosti vazduhoplovne inspekcije i provere predstavlja realizaciju preuzete međunarodne obaveze i utemeljeno je u opšte prihvaćenim pravilima međunarodnog prava i potvrđenim međunarodnim ugovorima koji su deo pravnog poretka Republike Srbije, shodno odredbama člana 194. stav 4. i 5. Ustava Republike Srbije u kome se navodi da potvrđeni međunarodni ugovori ne smeju biti u suprotnosti sa Ustavom, a zakoni i drugi opšti akti doneti u Republici Srbiji ne smeju biti u suprotnosti sa potvrđenim međunarodnim ugovorima i opšte prihvaćenim pravilima međunarodnog prava. 1) Osnov za poveravanje inspekcijskog nadzora Direktorata kao javnoj agenciji proizilazi iz ECAA sporazuma koji je Republika Srbija zaključila sa Evropskom zajednicom 29. juna 2006. godine i koji je potvrđen u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Propisi koji su sadržani u aneksu 1 tog sporazuma Republika Srbija u obavezi da primeni kroz tranzicione aranžmane, a ti propisi upravo sadrže odredbe iz kojih nedvosmisleno proizilazi obaveza vazduhoplovne vlasti koja je izdala određeni sertifikat ili uverenje vazduhoplovnom subjektu (a što se čini posle sprovedenog postupka provere) da vrši i inspekcijski nadzor nad imaocem takvog sertifikata, da ispituje sprovođenje zakona i drugih propisa neposrednim uvidom u poslovanje i postupanje fizičkih i pravnih lica i da zavisno od rezultata nadzora izriče odgovarajuće mere. Predložena materijalna rešenja nastala su kao izraz usklađivanja našeg pravnog poretka sa međunarodnim obavezama koje proizilaze iz gore pomenutih – Čikaške konvencije i njenih aneksa. 2) Poveravanje inspekcijskog nadzora Direktoratu je celishodno rešenje iz razloga što Direktorat ove poslove uspešno obavlja bez prekida od svog osnivanja, jer raspolaže visokostručnim i školovanim kadrom inspektora vazdušnog saobraćaja. 3) U slučaju da se odustane od predloženog rešenja, Republika Srbija bila bi onemogućena da pređe u drugi tranzicioni period propisa ECAA sporazuma, što za posledicu ima onemogućavanje naših vazduhoplovnih subjekata da ostvare sve koristi koje iz tog sporazuma proizilaze, sprečavanje da se ravnopravno uključe u zajedničko evropsko vazduhoplovno tržište i da slobodno participiraju na evropskom tržištu vazduhoplovnih usluga. Četiri – usvajanjem predloženog rešenja realizovaće se i pojedine preporuke iz godišnjeg izveštaja Evropske komisije za 2010. godinu, radi ubrzavanja sticanja statusa kandidata za članstvo u EU. Naime, stvaranje pretpostavki za harmonizaciju od nacionalnog zakonodavstva sa međunarodnim ugovorima, međunarodnim vazduhoplovnim propisima, standardima i tehničkim pravilima i prihvatanjem međunarodne vazduhoplovne prakse uključujući usklađivanje naše pravo u oblasti vazduhoplovstva sa evropskim propisima, uredbama i direktivama predstavlja preduslov za naše uspešno uključivanje u evropske i svetske integracione procese u oblasti vazduhoplovstva i jedan od ključnih prioriteta u okviru procesa pristupanja EU. Najlepše hvala.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč. (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Najpre se javio gospodin Zoran Šami. Molim i ostale da se prijave. Nešto nije u redu sa sistemom. Gospodine Šami, moraću da vas zamolim da sačekamo da nam tehnička služba pomogne. Uključeni su svi mikrofoni i verovatno će biti problema sa stenogramima, a onda ćemo, pošto ima reklamacije, izgleda da su se i drugi prijavili, očigledno sistem nešto nije u redu. Možete sa govornice.
Još jednom zahvaljujem predsednici Skupštine. Dame i gospodo poslanici, gospodine ministre, meni i DSS su potpuno jasni razlozi zbog kojih valja doneti izmene i dopune Zakona o vazdušnom saobraćaju. Dozvolite mi da pre svega i zbog kolega poslanika i zbog javnosti ipak kažem nekoliko načelnih rečenica. Ako postoji grana saobraćaja koja podleže velikom broju već dugo važećih pravila i konvencija, međunarodnih pravila i konvencija, to je svakako vazdušni saobraćaj, iz naravno potpuno razumljivih razloga. Videli smo iz predloga, dve su ključne izmene. Jedna je da se formira jedno potpuno nezavisno telo - centar za istraživanja, jer poslovi istraživanja saobraćajnih nesreća u vazduhoplovstvu ne mogu biti ostavljeni ni postojećim organima, kakav je direktorat, ni nadležnom ministarstvu nego to telo mora da deluje potpuno nezavisno od drugih, to je naprosto jedan međunarodni propis koji valja ispoštovati i o tome ću nešto kasnije više da kažem. Drugo je ono na šta su, ako mene pamćenje ne vara, poslanici DS ukazivali kad smo donosili Zakon o vazdušnom saobraćaju, a to je da nadležno ministarstvo ne može preuzimati poslove inspekcijskog nadzora. Naravno, ispostavilo se da je to tačno i vi sad ispravno te poslove prenosite u nadležnost direktorata. Poslanici DSS mnogo puta su, uzgred rečeno, do sad kada se formiralo neko novo nezavisno telo, vrlo često smo bili kategorički protiv toga, jer to znači, da kažem, trošenje dodatnih sredstava u budžetu. Inače mislim, a i moje kolege iz DSS, da su bar trećina postojećih agencija prosto višak. Ali, u ovom slučaju mi podržavamo formiranje centra za istraživanje koji, ponavljam, po važećim međunarodnim propisima mora biti potpuno nezavisno i od direktorata i od nadležnog ministarstva u Vladi. Na to ću se ponovo javiti. Da kažem još nešto. Ministar je ovde pročitao nešto što je u stvari kraj priče, da je ovo usaglašavanje sa aktima EU. Ne, ovo je usaglašavanje sa konvencijama koje postoje mnogo duže nego što postoji EU i koja važe ne samo za zemlje članice EU i ne samo za zemlje koje eventualno žele da uđu u EU, ono važi i za zemljekojima ne pada na pamet da ulaze u EU, kao što je npr. Norveška, Švajcarska, Rusija itd, važe bukvalno na teritoriji celokupne Evrope i tu stvarno nemamo nikakvog izbora nego da do kraja ispoštujemo veliki broj postojećih konvencija u domenu vazdušnog saobraćaja, načina kako se on organizuje, kontroliše itd. Sada, gospodin ministar će videti, DSS je na ovaj predlog zakona podnela dva amandmana. U suštini je to jedan amandman, drugi je samo posledica tog jednog. Odmah ću da objasnim o čemu se radi. Smatram da je jako važno da se taj amandman usvoji. Naime, u Predlogu zakona je predviđeno: prvo, da se organizuje centar za istraživanje nesreća u vazdušnom saobraćaju, što je uredu, da se direktor centra, tzv. glavni istražitelj, on se ima smatrati direktorom nezavisne organizacije, a onda kao kruna svega toga, vi predviđate da njega postavlja Vlada na predlog predsednika Vlade. Prema tome, od priče o tome da je to jedna nezavisna institucija, izvinite, pod takvim okolnostima nema ništa. Pri tom, svi smo mi zainteresovani da taj centar što manje radi. Najbolje bi bilo da ne mora da radi ništa. Svi bi bili najsrećniji da se nesreće u vazdušnom saobraćaju ne dešavaju. Ali, ako želimo da iz opravdanih razloga postoji jedno nezavisno telo, onda to telo, način izbora prve ličnosti tog tela mora da bude tako da garantuje da će to telo biti nezavisno i njega ne može da postavlja Vlada, ne mislim samo na aktuelnu Vladu, bilo koja vlada. Mi smo predložili nešto što se meni čini da je pandam, znate, mi smo formirali više nezavisnih tela iz raznih oblasti i po pravilu glavne ljude tih nezavisnih tela bira Skupština. Mi smo predložili da glavnog istražitelja bira Skupština, na predlog nadležnog odbora, na osnovu javnog konkursa, u kome bi bili navedeni svi oni detalji koje ste i vi predvideli, da to moraju biti ljudi čije kvalifikacije garantuju da mogu uspešno da obavljaju taj posao. Trošim vreme u raspravi u načelu na jedan amandman, ali smatram da je to ključni deo priče, jer ako ovo ne promenite, onda cela priča o tzv. nezavisnom telu pada u vodu, teško je zamisliti. Ne vidim nikakvu razliku između toga i toga da Vlada formira komisiju ako se nešto desi, neka nesreća itd. i da ministarstvo nadležno za poslove saobraćaja vodi inspekcijski nadzor i sve ostalo, što je inače zabranjeno narodnim konvencijama iz prostog razloga što je valjda i ministar saobraćaja, ko god on bio, član Vlade. Prema tome, potpuno je jasno da će glavnog istražitelja birati Vlada, ali verovatno će veliki uticaj imati i nadležno ministarstvo za njegov izbor. Iz tih razloga mislim da je Skupština bolje mesto iz prostog razloga što je rad skupštine ipak daleko transparentniji nego rad Vlade. To se ipak nalazi pod budim okom javnosti. U skupštini uvek postoji opozicija koja će da ukazuje na eventualne nepravilnosti itd. Zato mislim da to jeste ključno pitanje ovog zakona. Ovo sve drugo u zakonu nije sporno. Nije sporno da valja premestiti inspekcijski nadzor na direkciju, da valja formirati novo nezavisno telo i to su praktično izmene u zakonu, osim ako izuzmete onu jednu malo precizniju definiciju šta znači nesreća u vazdušnom saobraćaju. Molim vas, DSS je imala najbolje namere kada je pisala taj amandman. Ovaj drugi amandman je tehnički, posledica je prvog. Molim vas da najozbiljnije razmotrite taj amandman jer mislim da suštinskipopravlja zakon. Inače, DSS, ponavljam, ne dovodi u pitanje potrebu donošenja ovih izmena i dopuna jer smatramo našom međunarodnom obavezom. Tu se ne slažem sa vašim komentarom, pročitali smo ono što su vam saradnici napisali, nije to priča EU, ta priča je starija jedno dvadesetak godina od EU. Zahvaljujem.
Zahvaljujem gospodine Šami. Poštovani narodni poslanici, moraćemo da napravimo pauzu od 15 minuta, sistem za komunikaciju nije u redu. Prosto, potrebno je da se resetuje i ne može brže od 10 minuta. Sa radom ćemo nastaviti u 17,25 časova.
Molim dame i gospodu narodne poslanike da uđu u salu za sednice Narodne skupštine, da bi mogli da nastavimo rad nakon resetovanja elektronskog sistema. Molim narodne poslanike da uđu u salu za sednice, da možemo da nastavimo rad i molim službu Narodne skupštine da obavesti ministra Milutina Mrkonjića da su tehnički problemi rešeni i da možemo nastaviti sednicu. Dame i gospodo narodni poslanici, nakon pauze potrebne za popravku tehničkih manjkavosti, nastavljamo rad u popodnevnom delu sednice. Reč ima narodni poslanik Siniša Stamenković. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedavajuća, gospodine ministre, izmene i dopune Zakona o vazdušnom saobraćaju su konačno rešenje svih pretpostavki za potpunu harmonizaciju nacionalnog zakonodavstva i propisa EU, kao i svih svetskih propisa kojima se bezuslovno reguliše pitanje vazdušnog saobraćaja, a preko teritorije Republike Srbije, uz uvažavanje i primenu najviših standarda bezbednosti i obezbeđivanja, pre svega ljudi, tehničkih sredstava i roba u vazdušnom saobraćaju. Ovim zakonom se konačno uređuje pitanje pravnog položaja, odgovornosti i nadležnosti Direktorata civilnog vazduhoplovstva Republike Srbije. Ovim zakonom, odnosno izmenama i dopunama zakona, Direktorat postaje agencija sa jasnim propisanim delokrugom nadležnosti i sa jasnim ovlašćenjima. Mislimo da je to dobro rešenje, a i naša ocena je kao poslaničke grupe, da se sva predložena rešenja u ovom predlogu zakona, koja su nastala kao pravilan izraz usklađenosti našeg pravnog poretka sa opšte prihvaćenim međunarodnim obavezama koje su nametnute Konvencijom o međunarodnom civilnom vazduhoplovstu i Međunarodne konvencije o saradnji u oblasti bezbednosti i vazdušne plovidbe iz tzv. Eurokontrol od decembra 1960. godine, kao i svih drugih međunarodnih akata koji su do današnjeg dana usvojeni, praktično ispunili sve uslove koji su bili traženi, da bi Direktorat konačno mogao da obavlja svoju funkciju onako kako to propisi nalažu. Mi shvatamo da se po prvi put formalizuje funkcionalno razdvajanje pružalaca usluga u vazdušnoj plovidbi od zakonskih regulatora, što je vrlo važno, upravo uspostavljanje nacionalnog nadzornog tela Republike Srbije u vazdušnoj plovidbi. Mislimo da se stvaraju uslovi da se konačno izvrši reorganizacija vazdušnog prostora Republike Srbije, definisanjem svih funkcionalnih blokova koji su sada ovim izmenama i dopunama zakona konačnoodređeni. Zakon će sigurno svojim rešenjima stvoriti uslove da se poboljša i kvalitet usluga, da se poveća broj uslužnih operacija na našim aerodromima, da se poveća broj preleta u vazdušnom prostoru Srbije, a sve uz jačanje celokupnog sistema upravljanja vazdušnim saobraćajem. Srbija sigurno i ovim izmenama i dopunama zakona ulazi u red zemalja u kojima se kapacitet usluga i broj putnika svake godine povećava za 6% do 10%. Takvu stopu porasta maksimalno mora da podrži država, imajući u vidu sve mere, kako bi se naši stručni potencijali i tehnički sistemi unapredili, smanjili rizici i poboljšala usluga. Svesni smo činjenice da je ovaj zakon, odnosno izmene i dopune zakona izazvala i polemičke tonove u stručnoj i društvenoj javnosti, o čemu je govorio i ministar, pre svega, zbog pojedinih rešenja koja su ponuđena i zbog čega se reagovalo, potrebno je u svim organizacijama koja prate ovu delatnost. Podnet je i jedan broj amandmana kojima se bliže uređuje neki broj tehničkih pitanja koje izmene i dopune zakona nalažu. Poslanička grupa PUPS smatra da nacionalni program bezbednosti u civilnom vazduhoplovstvu koji se konačno sada može uraditi saglasno Konvenciji o međunarodnom civilnom vazduhoplovstvu, mora da se potpuno uskladi sa evropskim i svetskim standarda radi dostizanja unapređivanja prihvatljivog nivoa bezbednosti u civilnom vazduhoplovstvu Srbije. Takođe, saglasni smo i podržaćemo da se obaveza o uspostavljanju sistema opravljanja bezbednosti, čiji je obavezni deo Priručnik o upravljanju, ispoštuje uz saglasnost Direktorata vazdušnog saobraćaja. Teritorija bivše Jugoslavije, a time i teritorija Srbije se obavezno usklađuje kao deo okvira za formiranje jedinstvenog evropskog neba, našta se Srbija obavezala potvrđivanjem ECCA sporazuma. Podržavamo nastojanje ministra da se sa stanovišta bezbednosti vazduhoplovstva, zabranjene zone, uslova zabranjene zone i opasne zone određuje rešenjem ministra, a ne rešenjem Vlade kao do sada, što bi Direktoratu dalo otvorene ili odrešene ruke da može sprovoditi sve obaveze koje su prihvaćene od strane evropskih direktiva. Poslanička grupa PUPS smatra da bi kod utvrđivanja nadležnosti RHMZ i njegovog svojstva kao posebne organizacije isto treba da odredimo, kao organ državne uprave nadležan za prognozne i vazduhoplovne meteorološke uslove i da se uspostave dodatne mere opreza, time što bi istu trebalo opremiti tehnički i posebnim aktom obavezati na strogu saradnju sa Svetskom hidrometeorološkom organizacijom. Sertifikat za pružanje vazduhoplovnih meteoroloških uslova Republičkog hidrometeorološkog zavoda može se dobiti samo ako ispuni propisane tehničke organizacione uslove, a koje mora potvrditi međunarodna zajednica, čime se automatski stavlja na raspolaganje Direktoratu. Posebnu pažnju posvećujemo svim pitanjima koja su data u izmenama i dopunama zakona. Želimo da napomenemo da je izjava o usaglašenosti našeg propisa sa propisima EU iznela podatak o visokom stepenu usklađenosti osnovnog zakona sa izmenama i dopunama zakona sa svim direktivama koje je dala EU odnosno Evropska komisija, što je za svaku pohvalu. U tom smislu, želimo vam da uspete do kraja u postavljenim zadacima. Hvala.
Iskorišćeno je šest minuta i 11 sekundi od vremena ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Zoran Kasalović. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovano predsedništvo, uvaženi gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, krajem prošle godine usvojili smo nov Zakon o vazdušnom saobraćaju i na taj način zamenili jedan zakon koji je bio anahron i po opštoj oceni ograničavajući po razvoj vazdušnog saobraćaja kod nas. Ono što je bitno je da je novi zakon u potpunosti primenjiv, on se primenjuje i već daje određene odlične rezultate. Međutim, pokazao je i određene nedostatke. Mislim da je dobro što ovim izmenama i dopunama na vreme ispravljamo neke nedostatke, jer ćemo na taj način u zakonu jasnije definisati sve odrednice koje tretira ovaj zakon i oblasti. Tu pre svega mislim na aerodrome, na usluge aerodroma, zaštitu životne sredine i, naravno, u skladu sa evropskim standardima, rad Direktorata za civilno vazduhoplovstvo. Bezbednost i sigurnost u vazdušnom saobraćaju nisu samo trend, oni su pre svega jedan imperativ i potreba. Nemili događaji u prethodnoj deceniji upućuju na ozbiljnost i potrebu da se obrati posebna pažnja i zbog toga su neophodne i permanentne izmene direktiva o bezbednosti i njihovo unapređenje. One nikada nisu dovoljno rigorozne, jer se njima zaista štite životi ljudi. Primena novog zakona može se reći da je već omogućila da se nađemo u vrhu evropskog vazduhoplovstva jer određene analize govore da u vazdušnom saobraćaju ima najmanji broj nezgoda i najmanji broj stradalih i naravno da je takav trend važno zadržati. On je moguće da se zadrži samo uz doslednu primenu zakona iz ove oblasti. O ozbiljnosti prilikom tretiranja svakog vida saobraćaja kod nas reklo je i samo Ministarstvo za infrastrukturu, a sada i energetiku, master planom za razvoj saobraćaja. U tom kontekstu, tim masterom je definisana kategorizacija aerodroma koja obuhvata tri tipa vazdušnih luka – primarne, sekundarne i tercijalne. Međunarodni aerodrom u Beogradu "Nikola Tesla" i "Konstantin Veliki" u Nišu spadaju u kategoriju primarnih, dok su sekundarni aerodromi u Kraljevu, Batajnici, Boru, Užicu i Vršcu, a tercijalni su namenjeni malim sportskim avionima. Bitno je reći da je ovim master planom predviđeno da u Srbiji ima oko 20-ak aerodroma, od kojih bi svega četiri ili pet bili u funkciji za sletanje velikih aviona, a ostali bi bili tzv. privredni, u svrhe privrednih aktivnosti. Smatramo da su to vrlo značajni planovi koji će omogućiti da na primer jedan Bor, kao jak industrijski centar, ima saobraćaj sa zemljama koje investiraju u njegov razvoj, a ja lično bih voleo da takav jedan aerodrom zaživi što pre i u Ečki kod Zrenjanina, jer je i Zrenjanin grad koji je nekada bio veliki industrijski centar u onoj velikoj Jugoslaviji. Ja se nadam da će to biti i u budućnosti. Razvoj regionalne mreže aerodroma, uz regionalnu povezanost, svakako nudi određene perspektive u privrednom razvoju, a pogotovo nudi određene perspektive manje razvijenim opštinama. Bolje korišćenje saobraćajnih kapaciteta moguće je samo ulaganjem u rekonstrukciju postojećih i izgradnju novih objekata vazdušnog, drumskog i železničkog sektora, naravno, kao i njihovim povezivanjem. Sama ta transformacija malih, sportskih ili vojnih aerodroma dovešće do poboljšanja putne infrastrukture i svake druge infrastrukture u zoni tih aerodroma. Iz tog razloga poslaničkih klub SPS-JS smatra vrlo značajnim da infrastruktura aerodroma "Nikola Tesla" u Beogradu se unapredi i poveže sa odgovarajućom infrastrukturom pre svega kada je u pitanju železnički i drumski saobraćaj. To podrazumeva izgradnju železničke, putničke i kargo stanice, kako bi se povećao promet robe i putnika. Smatramo vrlo važnim i od nacionalnog značaja izgradnju pruge od Batajnice do aerodroma "Nikola Tesla". Zakon o civilnom vazduhoplovstvu, a pogotovo Sporazum o otvorenom nebu, predstavljaju jedan značajan, rekao bih odlučujući korak, uz usvajanje i primenu novog zakona o vazdušnom saobraćaju koji je otvorio mogućnost da ispunimo vrlo rigorozne uslove američkih vazduhoplovnih inspekcija u smislu dobijanja kategorije jedan, što znači da u ovom trenutku možemo da konkurišemo za letove ka Americi. To je veoma bitno, uz konstataciju i činjenicu da Beograd još uvek nema dovoljno direktnih letova, što će se javiti kao potreba sa napretkom u evropskim integracijama. Sporazum o otvorenom nebu omogućava sletanje i poletanje drugim kompanijama i to ide u pravcu poboljšanja i stimulisanja konkurencije, što bi svakako trebalo da pospeši pitanje letova za grad Beograd. Izmenama i dopunama Zakona o vazdušnom saobraćaju otklanjaju se poslednje zamerke koje su bile, a to je pre svega da nije bilo jasno definisano telo i njegove obaveze, prava i nadležnosti prilikom ispitivanja nezgoda. Definisanjem centra za istraživanje udesa i ozbiljnih nezgoda imamo jasno definisan organ, stručne ljude koji će u svakom trenutku moći da odgovore zadatku i izazovu u ovoj jednoj veoma važnoj oblasti za bezbednost ljudi. Rad Direktorata za civilno vazduhoplovstvo uređen je u skladu sa svim međunarodnim instrumentima, konvencijama, rezolucijama, standardima i preporukama i učešćem u svetskim organizacijama i svakako kao takav predstavlja inicijalni korak prema evrointegracijama u oblasti vazdušnog saobraćaja. Da zaključim – vazdušni prostor i tržište otvoreni su za nove operatere, Zakon o civilnom vazduhoplovstvu kojim se primenjuje prva faza Sporazuma o otvorenom nebu daje nam nove mogućnosti da se istaknemo i unapredimo, pre svega u oblasti vazduhoplovstva, što je svakako impuls za nove privredne tokove i za našu izloženost u svetu. Zbog svega navedenog, poslanički klub SPS-JS podržaće izmene i dopune Zakona o vazdušnom saobraćaju, jer se njime unapređuje pre svega kvalitet i bezbednost našeg vazdušnog saobraćaja u skladu sa najsavremenijim standardima. Zahvaljujem.
Iskorišćeno je sedam minuta i 45 sekundi od vremena ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Milan Avramović, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, moram tako da se izrazim, zbog nezdrave ambicije i želje da se uđe u EU, da se ispune deset evropskih zapovesti iz izveštaja evropske komisije, koje su zadate u cilju napretka 40/3 JJ/LjL Srbije ka statusu kandidata EU, dobili smo danas u skupštinskom predlogu i ovaj zadatak, da raspravljamo o izmenama i dopunama Zakona o vazdušnom saobraćaju po hitnom postupku. Ne želeći da sam zakon karikiram onako kako ne piše, ova zaslepljenost EU dovela je do toga da omogućimo liberalizaciju tržišta do te mere da jedinog avio-prevoznika koji postoji u Srbiji, a to je JAT, pustimo u rizik da uđe u trku sa daleko boljim avio-prevoznicima ili u prevodu - da ga pustimo niz vodu, da propadne sto posto. Zato bi ja ovaj zakon nazvao skroz drugačije, može se i nazvati zakon o definitivnom uništenju domaće avio-industrije i objasnio sam u par rečenica zašto. Ono što je takođe u izveštaju ovde navedeno u obrazloženju, zbog čega se donosi ovaj zakon, to jeste zbog akcionog plana Vlade. Podsetiću da je akcioni plan Vlade sastavila grupacija političkih stranaka, koje narod nije birao, što u prevodu znači da je ovo politička odluka, završavanje obaveza deset evropskih zapovesti, da bismo dobili status kandidata pre izbora. Time bi omogućili političkim partijama koje su sada na vlasti da ono što su pričali na neki način opet predstave biračima, što je opet dokaz da smo već polako ušli u predizbornu kampanju i da obaveze koje imamo tj. koje su nam nametnute od strane Evropske komisije polako ispunjavamo. Da li ćemo mi dobiti status kandidata ili ne, to je otvoreno pitanje, ali mi ćemo ovaj zakon zahvaljujući većini i čudnoj matematici, kako je većina napravljena, protivna volji građana, uspeti da ostavimo za liberalizaciju tržišta na teritoriji Srbije i da uništimo jedino avio-preduzeće JAT.Ono što je takođe nejasno da li će ovaj zakon rešiti probleme koje je utvrdio Eurokontrol od 17. i 21. novembra 2008. godine u kome je naišao na 29 stavki koje je analizirao i koja ni jedna nije prešla iz negativne u pozitivnu ocenu i koja je jasno stavila do znanja u kakvom je stanju srpsko, da kažem naše vazduhoplovstvo. Ono što takođe stoji u obrazloženju jeste da je strateški cilj Srbije ulazak u Evropsku uniju. Podsetiću vas i to da je svih prvih deset članica Evropske unije, nije bio strateški cilj ulazak u Evropsku uniju, nego cilj pojačanja ekonomske moći sopstvene zemlje i to je počelo od Francuske, Nemačke, zemlje Beneluksa, Italije, kada su prvi put napravili sporazum o eksploataciji i prodaji uglja i čelika i tada kada su pravili sporazum svako je vodio računa o interesima sopstvene zemlje. Danas u Srbiji ne vodi niko računa o interesima sopstvene zemlje i kada je sklapan još jedan od ovih sporazuma, a to je sporazum za poboljšanje bezbednosti i povećanje profita u vazdušnom prostoru i saobraćaju, svaka članica je imala svoje uslove, iz tih njihovih uslova nastao je sporazum ICEAA koji smo mi usvojili prošle godine. To je još jedan, znate zbog čega, mi smo prodali Rusima JAT, konačan dokaz da Evropska zajednica želi samo za sebe tržište, ne i za nas, tako što će jednom gigantu koji ima najmlađu flotu, a to je ruska flota, čiji je prosek starosti aviona do pet godina, onemogućiti da kupi ili privatizuje JAT i time onemogućiti Srbiji da ima sigurnog avio prevoznika. Takođe je to suprotno od evropske tekovine na koju se vi ovde pozivate. Jasno je da se u Evropskoj uniji niko ne plaši starih JAT-ovih aviona, dobrih pilota, dobrog kabinskog osoblja, nego se plaši pet miliona Srba raseljenih širom sveta. Od pet miliona tih Srba sigurno milion vazdušnim putem dođe jednom godišnje u zemlju i to je ono što daje garanciju, siguran posao JAT-u i siguran posao onome koji treba da preuzme liberalizacijom i uguši JAT svojim ponudama, a svi smo svedoci kampanje koja se vodi besplatno avio-prevoza, bilborda po gradovima širom Srbije, stranih preduzeća koji do te mere treba da unazade JAT da mu onemoguuće, ne da bude u liberalizaciji i u istom položaju i ako je na svom terenu nego da ga onesposobe sa brojem putnika da ne može da funkcioniše. Zato je i problem zbog čega je, podsetiću vas i u Bugarskoj, sličan primer, kad je Bugarska ušla u EU, ona je odmah zabranila njihov transportni let, oni su otvorili tu firmu sa ruskim avionima u Srbiju. Naš Direktorat je dao dozvolu za rad tog preduzeća. Pošto Srbija nije u EU kad je ušla u sporazume i ICEAA, onda je omogućila ulazak brže Srbiji nego Bugarskoj i time je Bugarska ostala bez avio prevoznika u Srbiji, jer je isti Direktorat koji je dao tu dozvolu, tu dozvolu i oduzeo zbog privilegija koja je omogućena. Na neki način se stiče utisak da je monopol napravljen baš iz tih razloga da se onemogući dobrim avio kompanijama da rade taj posao, najboljim putem, kako bi to moglo da bude dobro za građane Srbije, a ne samo za građane Evrope ili za kompanije iz Evrope koje planiraju da preuzmu vazdušni prostor iznad Srbije, koji su donekle to i uradili. Ono što je u samom zakonu problematično jeste finansiranje Komisije, centra, glavnog istražitelja, ući ćemo i u tu analizu kad bude rasprava u pojedinostima, kako se finansira Centar. Kaže se, preuzeće se nadležnosti i zaposleni inspektora u Ministarstvu, njihova primanja će se preseliti u Centar. Podsetiću vas da su plate u Direktoratu i do sedam hiljada evra, a u Ministarstvu od 300 do 400 evra. Tog ko ima tu visinu plate, taj je uspešan u Ministarstvu. Podsetiću vas da ovde piše u zakonu, od naplati kazni da će se finansirati sam Centar, a što ne znači da ćete i vi imati unapred napravljenu budžetsku konstrukciju, jer ne znate kad će ko da napravi prekršaj i što dovodi sam Centar u pitanje, da li može sebe da isfinansira ili ne, iako postoji stavka da će se on finansirati iz budžeta. Finansiranje iz budžetaodnosi se na članove komisije koje treba da predloži glavni istražitelj Vlade. Ako pričamo o nezavisnom organu koji treba da radi, kako je navedeno u zakonu, ozbiljne nezgode, jer je to preuzeto iz Predloga zakona, tj. preporuke, čak ne ni zakona, onda dovodimo u pitanje jednu činjenicu. Kako će ta komisija biti nezavisna ako glavnog istražitelja imenuje Vlada, ako glavni istražitelj formira komisiju i predlaže opet Vladi, ako je Vlada umešana budžetom da plaća tu i komisiju i sam Centar i glavnog istražitelja i njegovog zamenika, koji su postavljeni, a ne birani konkursom, postavlja se pitanje validnosti i uopšte rada samog Centra, s tim da je ta preuzeta obaveza, izgovor, pravna norma po kojoj je ovaj zakon danas u skupštinskoj sali. Podsetio bih i vas, gospodine ministre, da je u zemljama članicama EU upravo ministarstvo i inspekcija pri ministarstvu nezavisan organ koji ima više prava nego bilo koji drugi organ, agencija ili preduzeće, u koje direktor ili glavni istražitelj sa statusom direktora preduzeća, a ne službenim statusom po službenoj dužnosti, koji ima ovlašćenja. Time ne može da odgovara za svoj rad nikom i to imamo najbolji primer kako odgovara za svoj rad direktor Direktorata, kome podnosi račune o potrošnji novca, na koji način zapošljava ljude, na koji način bira radna mesta bez sistematizacije i koji način je budžet kreiran za potrošnju, onaj godišnji, koji se vraća od organizacije, a koji je namenjen za kupovinu vozilu, aparature i svega onog što je neophodno Direktoratu, a ne privatnih službenih vozila i zapošljavanju svojih partijskih kadrova, finansiranju članova upravnih odbora i svega ostalog, na šta se troše pare. Ono što bih vam predložio, pošto vidim da je direktiva EU takva i vi slobodno predložite da vam i oni izaberu glavnog istražitelja i time otklonite sumnju na korupciju. Verujem da će onda ona biti daleko manja nego što je bila korupcija, kad je bio u pitanju Bojan Krišto i svi ostali koji su jako prepoznatljivi srpskoj javnosti zbog svojih kriminalnih radnji i u okviru Direktorata i u okviru JAT. Pošto se zakon zove o definitivnom uništenju domaće avio kompanije, obrazloženje toga piše na sedmoj strani samog zakona, da bi građani to mogli da razumeju, ja ću pročitati samo jednu rečenicu. Kaže se ovako "otvaranju domaćih tržišta vazduhoplovinih usluga za avioprevoznike iz EU i stvaranje povoljnih tržišnih mogućnosti za domaće avio prevoznike u okviru zajedničkog evropskog vazduhoplovnog područja, predstavljaju jednu od pogodnosti koja je puna primena ICEE sporazuma treba da donese". Sad, šta treba da donese. Samo da objasnim, treba da donese nove kompanije koje će da uguše JAT. To je dokaz da ovaj zakon ovde nije namenski za građane. To je dokaz da ovaj zakon ima skroz drugačiju, prvo, širi se administracija, drugo, sistematizacijom radnih mesta i pravilnikom o sistematizaciji, gospodine ministre, koji je usvojen u martu mesecu, ne postoje nigde ove odredbe iz ovog zakona. Mogu to da tumačim tako što će to biti nezavisna agencija, ali postoje odredbe onih drugih sektora koje formirate i upravo u okviru ministarstva koji treba da poveća broj zaposlenih, a ionako je već povećan sa 170 na 200, plus te dve uprave i plus ovo, onda instrukcija MMF da smanjite administraciju ne važi. Onda direktive EU ne važe. Onda sve ono što vama ne paše ili ne pogoduje, to ne važi, a ono što vam paše, tj. ono štomora da se ispuni da bi se neke obaveze namirile u predizbornoj kampanji, to mora da se sprovede kroz skupštinski zakon i u proceduri. Kad sam već kod samog sporazuma, koji je potpisan 29. juna 2006. godine, koji je pravna norma za donošenje ove izmene i dopune, tako piše u obrazloženju, postavio bih pitanje – ko je ovlastio v.d. direktora Direktorata da potpiše uopšte taj sporazum 2006. godine? Mi smo tek tri godine kasnije, 2009. godine, u Skupštini, zahvaljujući vladajućoj većini, taj sporazum ratifikovali. Dakle, državu Srbiju je predstavljao jedan v.d. direktor Direktorata i tri godine je bilo u funkciji nešto što smo mi kasnije ratifikovali. Evo, sada, 2011. godine, posle 2009. godine, mi ponovo šest godina kasnije primenjujemo odredbe koje su potpisane 2006. godine. Zapravo potpis koji je potpisao u Briselu gospodin Dragoljub Trgovčević. Ono što je u ovoj situaciji opšte poznato, u zemljama EU, kada je u pitanju ekonomska kriza i kada su u pitanju zaštite konkurencije i zaštite tržišta, sve vlade ulažu u svoje kompanije i vrše najbolju moguću zaštitu svog tržišta, onemogućavajući upravo ovakvim sporazumima svojim preduzećima da propadnu. To kod nas nije slučaj i to je ono što je više nego problematično, to je ono što treba da upali alarm u državi Srbiji, a i u samom ministarstvu da se pomogne domaćim preduzećima u svim granama. Pričali smo danas i o energetici, a tako i u aviotransportu ili avio kompaniji u Srbiji, koja jedino može da opstane uz pomoć države, nikako drugačije. Takođe bih skrenuo pažnju na loš prevod ovog zakona. Postoje razlike šta su akcenti, šta su ikcenti ili kako ih već hoćete primenite, šta je udes sa putnicima u vazduhoplovu i šta je udes bez putnika. Mi smo intervenisali tu velikim brojem amandmana. Meni će biti drago da to samo izanalizirate i da ne bude kao prošli put, da veliki broj amandmana SRS usvojite tako što su isti amandmani predati od strane Vlade, pogotovo kada je u pitanju vazdušni saobraćaj. Glavni istražitelj bira komisiju koju treba da predloži Vladi i Vlada na osnovu određenog kriterijuma određuje komisiju na godinu dana. Gospodine Mrkonjiću, ne daj Bože, ali niko ne može da zna godinu dana unapred koliko će udesa da bude i da li će ih biti. Mi bismo voleli da ih ne bude, ali pošto je kriterijum za određivanje komisije takav da se u odnosu na nezgodu određuje komisija, u odnosu na težinu nezgode, veličinu i svega ostalog, ne možete godinu dana unapred znati šta će se desiti na vazdušnom prostoru, šta će se desiti na aerodromu, na pisti ili bilo gde drugde. Tako da smo mi pokušali da ispravimo taj tekst zakona kroz amandmane. Ono što bih takođe naveo jeste pitanje KiM u celoj ovoj priči. Kaže se ovako – potpisivanje sporazuma je bez izvesnog ulaska u članstvo EU protivno interesima domaće vazduhoplovne privrede i nacionalnim interesima u borbi za očuvanje KiM. Zašto sam to rekao? Pre bilo kakve rasprave imao sam volju i želju da pomenem na nekom otvorenom stolu, ali nismo imali mogućnosti u javnoj raspravi, da postavim pitanje zašto Republika Island drži aerodromsku kontrolu letenja u Prištini na KiM? Ko je odgovoran što nisu ispoštovane odredbe vojno-tehničkog sporazuma i Rezolucije 1244 i o vraćanju nadležnosti Republici Srbiji nad vazdušnim prostorom iznad KiM? Sada te nadležnosti nezakonito preuzima Euleks, što je svima poznato. Aerodromsku kontrolu letenja u Prištini, koji obuhvata prostor KiM do pet hiljada metara, protivno Rezoluciji 1244 drži Republika Island. Mi imamo sa njima potpis ovog sporazuma, a pogledajte kakvu ulogu oni imaju na KiM, kršeći naš teritorijalni integritet. Oni za to naplaćuju usluge, prostor iznad pet hiljada metara je zatvoren za prelete civilnih vazduhoplova i u nadležnosti je KFOR koji sada protivno svim pravilima prelaze u nadležnost Euleksa. Prisustvo UNMIK, kao ravnopravnog partnera u zaključivanju međudržavnog multilateralnog sporazuma, poziva se na Rezoluciju 1244 Saveta bezbednosti. U navedenoj rezoluciji nema odredbe koja daje takav mandat toj misiji. To je ono što treba nas da alarmira da se tako ne ponašamo. Pogotovo nema nikakvih mogućnosti da se to prenese na Euleks. Tačkom 11b) Rezolucije određeno je da osnovna odgovornost civilnog međunarodnog prisustva uključuje izvršavanje osnovnih civilnih i administrativnih funkcija, gde je potrebno i koliko dugo je potrebno, a lepo piše u tački 10) aneks dva Rezolucije – određeno je da će vojno-tehnički sporazum specifikovati dodatne modalitete, uključujući uloge funkcije srpskog osoblja na Kosovu. Vojno-tehničkim sporazumom je nadležnost nad vazdušnim prostorom privremeno data komandantu vojnih snaga KFOR. U članu 2. tačka C sporazuma određuje se mogućnost prenošenja nadležnosti u vazdušnom prostoru, za kontrolu nad uobičajenim vazdušnim aktivnostima odgovarajućim institucijama Srbije. Znači, lepo piše, gospodine Mrkonjiću, u sporazumu. Problem je u tome što ova vlada nema volju za to. Problem je u tome što ova vlada ima akcioni plan u kome želi da ispuni svoja predizborna obećanja i kroz zakone dođe do statusa kandidata za EU, koja će nas unazaditi liberalizacijom tržišta, jer nismo spremni da se takmičimo sa njima. Ne može avio-flota od 30 godina da se meri sa avio-flotom od pet i 10 godina, to prosto nije moguće. Onda cena prevoza te avioflote je daleko jeftinija, što znači da ćemo mi našeg domaćeg avioprevoznika ugušiti. Hoću da kažem i da je inspekcija pri ministarstvu stručno lice, inspektori, da su stručna lica koja znaju svoj posao i koji su u ministarstvu na duže vreme. Ima tu onih politički podobnih koji su tu namešteni, imenovani, ali glavni inspektori vazduhoplovni su u ministarstvu daleko kvalitetniji nego bilo ko u Direktoratu, a kamoli direktor Direktorata. Ovim zakonom ste omogućili da običan inspektor ministarstva, koji ima struku, traži saglasnost imenovanog lica koje može da bude i partijski čovek van struke, da bi oduzeo nekome dozvolu. To je prostor za manipulaciju i to se amandmanom, gospodine Mrkonjiću, mora rešiti. Ipak je inspekcija inspekcija. Ipak je imenovano lice imenovano bez konkursa. Ipak je stručni kadar koji je položio određene ispiti kada je primarno ministarstvo sa određenim radnim stažom neka garancija da će posao biti urađen kako treba. Mi nećemo podržati ovaj zakon. Prvo, ovaj zakon je donesen pre vremena. Drugo, uslove za njegovo ispunjavanje nemamo. Treće, on je norma koja je nametnuta u ovih 10 evropskih zapovesti. To nas ne obavezuje da ne pomognemo sopstvenim građanima, građanima Srbije da se bolje kreću i avio-prevozom. Hvala.
Da li još neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi reč? (Ne.) Prelazimo na deo sednice gde pravo da učestvuju u raspravi dobijaju narodni poslanici, saglasno članu 96. stav 4, a po prijavama za reč i u pisanom obliku sa redosledom narodnih poslanika, koji podnose poslaničke grupe. Prvi prijavljeni govornik je narodni poslanik Milan Lapčević, a posle njega narodni poslanik Milan Veselinović.
Poštovana predsedavajuća, gospodine ministre, samo ću par reči pre početka rasprave o ovom zakonu, jedan komentar na ono što ste govorili u završnoj reči u raspravi o zakonu o energetici. Potpuno pozdravljam i smatram vrlo pozitivnim vaše opredeljenje da sve amandmane dobro razmotrite i da ih, nevezano za to ko ih je predložio, da li pozicija ili opozicija, razmatrate i prihvatate sve ono što je logično i što vam se čini svrsishodno, ona rešenja koja će poboljšati tekst zakona. To je zaista nešto vrlo korektno od vas. Takođe, pozdravljam i vaš retorički stav da je energetika prvi razvojni resurs Srbije, i to mora da bude i da joj se da maksimalan značaj. Takođe, pozdravljam i vaš stav da sve ono što finansira država treba da rade naše firme. To je prvi i osnovni nacionalni interes, da uposlimo naše ljude, kad već mi plaćamo određene poslove. Hteo sam da čujem od vas i to da su prirodni resursi nešto što je nacionalno blago i što se niti daje, niti prodaje. Kad to kažem mislim i na resurs u smislu proizvodnje električne energije. Nije potrebno državi Srbiji da daje bilo kome niti koncesije, niti da prodaje vodne tokove za pravljenje elektrana. To država Srbija može sama da radi, da proizvodi struju i da takvu struju kao finalni proizvod izvozi i zarađuje velike pare, a ne da to daje bilo kome drugom, da učestvuje u zajedničkim projektima, da gubi i resurs i velika finansijska sredstva. To isto važi i za vode, u smislu pijaće vode, za banje i mnoge druge stvari itd. Što se tiče Zakona o vazdušnom saobraćaju, nemamo nikakvu primedbu na to da sve ono što važi u međunarodnim konvencijama, međunarodnim dogovorima o određenim bezbednosnim pravilima u vazdušnom saobraćaju, treba da važi i na teritoriji države Srbije. U tom smislu, smatramo da takve međunarodne norme treba da budu predmet ovakvog zakona. Takođe, nezavisna agencija koja se ovim zakonom uspostavlja, za istraživanje eventualnih udesa u vazdušnom saobraćaju, treba da bude potpuno nezavisna, ali baš u onom pravom smislu reči, ne da je postavlja Vlada, niti ministar, niti bilo koja politička opcija, nego struka i jedan objektivan konkurs koji će iznedriti najkvalitetnijeg čoveka po svojim prethodnim referencama, a ne po tome koju partijsku knjižicu ima ili koga lično poznaje. U ovoj raspravi govoriću relativno kratko i osvrnuću se na dve stvari koje se tiču uopšte vazdušnog saobraćaja, ali i nečega što je vaš resor, ali nije direktno vezano za ovu temu. Prva stvar je vazdušni saobraćaj na teritoriji Srbije, odnosno vazdušni saobraćaj koji treba da se odvija sa niškog aerodroma. Beograd ima svoj aerodrom i sa tog aerodroma se odvija skoro celokupan putnički saobraćaj Srbije. Pored Beograda, Niš je smogao snage prethodnih nekoliko, desetak godina da preuzme deo vojnog aerodroma, da ga osposobi, da uloži znatna sredstva u njegovu revitalizaciju, osposobljavanje piste itd. JAT je od 2003. godine, od kada je taj aerodrom osposobljen, obavlja određene letove sa niškog aerodroma uglavnom prema Švajcarskoj, prema Cirihu. Kasnije su bili i nekakvi promotivni ili probni letovi, probni saobraćaj prema Beču, a kasnije prema Dortmundu. Moram da naglasim da ne mogu da se otmem utisku da je to bilo više retorički i više želja da se udovolji nekakvim pritiscima da se proba da se leti odatle, ali bez želje da se zaista taj saobraćaj razvije u pravom smislu reči. Od 2008. godine su te linije znatno redukovane, a od 2009. godine JAT je potpuno prestao da leti iz Niša, obrazlažući time da nema dovoljan broj aviona i da mu se ne isplati da leti sa niškog aerodroma. U isto vreme "Montenegro erlajns" je iz Niša leteo dva puta nedeljno i imao pune avione prema Cirihu, kao i JAT, koji je imao pune avione dok je održavao taj vazdušni saobraćaj iz Niša, pa nam je prosto neverovatno da su napori i prethodnog rukovodstva grada Niša i ovog bili usmereni ka tome da se razgovara, dogovara sa JAT, da se održava redovni avionski saobraćaj prema onim evropskim destinacijama za koje zaista postoji potreba. Ne vidimo ni jedan razlog i zaista smatramo diskriminatornim takvu odluku nacionalne avio kompanije, a JAT je nacionalna avio kompanija, JAT je kompanija koju povremeno čak i državni budžet pomaže kroz određene subvencije i jednokratne pomoći. Zaista ne vidimo ni jedan razlog, niti opravdanje za to da JAT odluči da ne želi da leti sa niškog aerodroma, već da će svu svoju flotu da stavi na raspolaganje beogradskom aerodromu i da napore tog dela Srbije da uspostavi redovan vazdušni saobraćaj, za kojim ima potrebe prema određenim evropskim destinacijama, potpuno dezavuiše. Iz tih razloga Niš je od 2009. godine krenuo u jednu prilično nezahvalnu avanturu, da iz sopstvenog budžeta subvencioniše druge avio kompanije koje će leteti iz Niša, avio kompanije iz Crne Gore, pa čak i iz Italije prema nekim destinacijama, kako bi uspeo da održi taj aerodrom i kako bi izašao u susret potrebama ljudi koji žive na toj teritoriji. Zaista smatramo vrlo razumnim da se učini napor i vas kao ministra, vašeg ministarstva da se JAT opredeli kao nacionalna avio kompanija da održava makar jednu liniju prema nekoj evropskoj destinaciji. Za toliko sigurno ima potrebe i to sve analize pokazuju. To će biti jasan signal da država razmišlja o svima, a ne samo o onima koji žive u njenom centru i da se prema svima jednako odnosi. Drugi problem koji sam želeo da iznesem jeste onaj koji se ne tiče vazdušnog saobraćaja, ali se tiče onog saobraćaja koji je takođe u vašoj nadležnosti, a to je železnički saobraćaj. Verovatno ste upoznati da je pre dva meseca doneta odluka da se potpuno ukine putnički železnički saobraćaj uglavnom na jugu Srbije, i to na linijama prema Prokuplju, Kuršumliji i Merdaru, na linijama prema Dimitrovgradu i na linijama prema Knjaževcu i Zaječaru. Mnogo puta se u Skupštini pričao o ravnomernom regionalnom razvoju, o tome kako su istočna i južna Srbija najnerazvijeniji deo naše zemlje, da se odatle ljudi iseljavaju, da su uslovi za život veoma teški i da se kroz razne, na žalost, mere Vlade i nadležnih ministarstava javnih preduzeća, direktno ili indirektno utiče da se stanje u tom delu države dodatno pogorša. Jedan od tih primera jeste odluka "Železnica Srbije" da zbog nepostojanja putničkih garnitura se ukida železnički saobraćaj na relaciji Niš, Prokuplje, Kuršumlija, Merdare, koji ima pre svega strateški značaj a, s druge strane, ima i značaj u onom socijalnom smislu da, kad već ljudi koji su se opredelili da žive u tom najsiromašnijem delu Srbije, valjda imaju pravo i da imaju taj železnički saobraćaj koji važi za najjeftiniji. Ne vidimo ni jedan razlog da se kola uvek slamaju na onima koji su najsiromašniji i onima koji to najmanje zaslužuju. Namera "Železnice Srbije" i razlozi koji su izneti na jednom skupu koji je održan u Prokuplju, bili su da "Železnice" nemaju dovoljno putničkih garnitura da održavaju taj saobraćaj i da čak nemaju ni dovoljno para da postojeće putničke garniture renoviraju i dovedu ih u vozno stanje. Kad smo pitali koliko je to novaca, rečeno nam je da je za nekih pet, šest putničkih garnitura koje su potrebne da bi održali redovni saobraćaj potrebno desetak miliona evra. Zaista nam neverovatno zvuči da država Srbija nema deset miliona evra, a znamo da subvencioniše "Železnicu" sa 16 milijardi dinara, da odvoji za popravku tih putničkih garnitura ili da opredeli nove putničke garniture koje treba da dođu uskoro od nabavke iz Rusije i neku od tih garnitura da uputi na to područje. Pre neki dan je došla informacija da su te garniture već opredeljene za sever Srbije, za Vojvodinu, da će glavni depo za te garniture biti Zrenjanin, a ne Niš, kako je stručna analiza pokazala, što nam jasno govori da još u jednoj stvari država taj kraj smatra kao siročad i kao kraj koji je zadnja rupa na svirali. Mislim da vaše opredeljenje ne ide u tom pravcu i vaša razmišljanja i molim vas i verujem da imate dovoljno razuma da razmišljate drugačije i da utičete na odluke kako JAT u ovom prvom delu, tako i železnice Srbije da se malo više računa povede o ovim nelogičnostima i da se ove stvari ispravljaju u hodu kako ne bismo došli u neželjene pozicije da ljudi zbog takvih stvari prvo imaju veliki animuzitet prema državi, prema Beogradu konkretno, a sa druge strane može doći i do nekih socijalnih nemira koje svakako nikome nisu u interesu. Toliko. Hvala.
Hvala. Reč ima gospodin Milan Veselinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja ću se najviše bazirati u mojoj diskusiji vezano za izmene i dopune ovog zakona o vazdušnom saobraćaju vezano za direktive EU i iz onoga što sam ja mogao pročitati i saznati iz ovog zakona, ovo je u stvari zakon nekakve komisije i eksperata EU, nikako građana Srbije, niti onih ljudi koji su zaposleni u vazduhoplovstvu. Da je to istina govore i prva dva stava obrazloženja, odnosno razloga donošenja ovog zakona gde se kaže – oblast vazdušnom saobraćaju u Republici Srbiji uređuje se Zakonom o vazdušnom saobraćaju "Službeni glasnik" 73/10, koji je stvorio pretpostavku za harmonizaciju nacionalnog zakonodavstva sa propisima EU, što predstavlja jedan od prioriteta u okviru procesa pristupanja EU. Drugi stav kaže – osnovni razlozi za pripremu Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o vazdušnom saobraćaju, u daljem tekstu Predlog zakona, jesu dalje usklađivanje sa pravnim tekovinama EU, kao i ispunjavanje preporuke iz godišnjih izveštaja Evropske komisije za 2010. godinu, radi ubrzanja sticanja statusa kandidata. Pošto su ljudi postali gotovo, deo ljudi iz vlasti, kao vanzemaljci ili kako Zdravko Čolić peva onu pesmu- živim u oblacima belim, želeo bih da se osvrnem na ovo i da javno ovde kažem gospodinu ministru i ovoj vlasti da je vaša štampa, odnosno "Večernje novosti" pre nekoliko dana objavila jednu anketu gde je građanima anketiranim postavljeno bilo nekoliko pitanja. Jedno pitanje je bilo da li će Srbija ući u EU 2013. godine, gde je bilo izjašnjavanje negde oko dva zarez nešto, drugo pitanje je bilo da li će ući 2016. godine. Bilo je neki procenat četiri zarez nešto, treće pitanje je bilo da li će ući 2020. godine. Tu je bio malo veći procenat. I poslednje pitanje je bilo da neće ući nikada. Možete da zamislite da se izjasnilo 67 zarez nešto procenata građana. Ako ovo nisu podaci da ipak nešto pokazuju, neki pokazatelj vama koji govorite – Evropa, Evropa, EU, onda znači da mi ne idemo ovom zemljom, već "živim u oblacima belim". To je znak da 67% građana ne veruje da će Srbija ikada ući u EU. Verovatno ste i vi čitali. To su neki podaci, a siguran sam da još veći broj ih ima koji uopšte nisu pristalice ulaska Srbije u EU. (Predsedavajući: Gospodine Veselinoviću, samo da vas upozorim da razgovaramo o izmenama i dopunama Zakona o vazdušnom saobraćaju, pa osim belih oblaka ne mogu da nađem vezu). Vezao sam se za ova dva stava, gospodine predsedavajući, koja su glavno obrazloženje, a to je EU, odnosno direktiva Komisije EU za donošenje jednog ovakvog zakona koji samo povećava birokratski aparat države Srbije, a ništa novo ili dobro ne donosi građanima Srbije niti onima koji su zaposleni u vazdušnom saobraćaju. Znam da je ovo predizborna kampanja i da se trči, žuri se. Iz ovoga što mi čitamo, kao da ćemo u septembru da uđemo u EU, tako se žuri, jer izgleda mi ova vlast je podeljena u tri grupe, pa jedni zaduženi za hapšenje nacionalnih heroja i prilagođavanje zakona EU, drugi prave regione, treći socijalnu politiku, ali, mogu da vam kažem otvoreno, i vi gospodine Mrkonjiću sedite u Vladi Srbije, ne mogu da shvatim da Vlada Srbije nikada nije postavila ni jedno jedino pitanje – kako je našim Haškim optuženicima, kako oni tamo žive, šta je sa vojvodom Šešeljem koji devet godina provodi u Haškom kazamatu u istražnom postupku? Da li je to uopšte zapisano u istoriji civilizacije pravosuđa da nekoga devet godina drže i da li krše ljudska prava i da li se onda treba povinovati tim evropskim zakonima. (Predsedavajući: Gospodine Veselinoviću, drugi put vas upozoravam. Dakle, tema je izmene i dopune Zakona o vazdušnom saobraćaju. Osim što je gospodin Šešelj avionom odleteo u Hag, sve ostalo nije u vezi sa dnevnim redom. Molim vas, skoncentrišite se.) Znam da vas je strah od povratka vojvode Šešelja, ali ću nastaviti jer ovo je sve vezano za EU i usaglašavanje zakonskih akata sa EU. Kada se direktno radi o ovom zakonskom projektu, pored direktora Direktorata sada se osniva i centar za istraživanje udesa i ozbiljnih nezgoda, zatim glavni istražitelj i njegov zamenik koga imenuje Vlada, zatim komisija za istraživanje uzroka udesa i ozbiljnih nezgoda. Ovde, kao što sam i prethodno rekao, radi se o jednom novom telu, o novim komisijama, ovde se radi o novom nametu na budžet Srbije, jer siguran sam da je i do sada postojala komisija za ova ispitivanja, postojala je inspekcija za nadzor. Jednostavno, ovo je čisto nametanje od strane evropske komisije da ih moramo poslušati. U protivnom nećemo dobiti status o kome vi govorite svakodnevno. Da je to istinito potvrđuje se i u pasusu gde se kaže – najznačajnije izmene i dopune Zakona o vazdušnom saobraćaju tiče su izmene Glave X navedenog zakona u kojoj je uređeno istraživanje udesa i ozbiljnih nezgoda vazduhoplova, odnosno primena propisa EU kojom je uređeno da ovo istraživanje vrši funkcionalno nezavisno telo, kao i poverava vršenje inspekcijskog nadzora Direktoratu civilnog vazduhoplovstva Republike Srbije. Vlada Srbije treba da imenuje ne samo direktora Direktorata, nego Vlada Srbije treba da imenuje i glavnog istražitelja i njegovog zamenika. Kako je sada ovo telo nezavisno ako ga imenuje Vlada Srbije? Logično je da će on biti iz redova vlasti i biće zavisno od Vlade Srbije. Ovo su potpune neistine da je ovo nezavisno telo. Ono će i dalje biti zavisno gledano na Vladu Republike Srbije. Dalje se kaže – nacrtom zakona se predviđa osnivanje centra za istraživanje udesa i ozbiljnih nezgoda, kao i posebne organizacije i postavljanje glavnog istražitelja. Znači, i centar se osniva, sada koliko će tu biti ljudi verovatno tu mogućnost da ih imenuje dobija glavni istražitelj. Ali, kažem da, bez obzira na sve ovo, tu će se povećati broj ljudi, a znamo koliko su tamo plate i koliki će biti novi nalet na budžet Srbije i građana Srbije. Znamo da su tamo plate oko sedam hiljada evra, pa i više. Stoga, smatram da je ovaj zakon iznuđen od strane EU i Evropske komisije, kao i mnogi drugi i u tom pravcu sam siguran da ovaj zakon ništa dobro neće doneti građanima Srbije.Hvala.
Reč ima gospodin Vladan Jeremić.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, kao što ste nebrojeno puta do sada istakli, jedna opšta strategija razvoja vazdušnog saobraćaja je ciljno orjentisano i zasnovana na opredeljenju Republike Srbije za članstvo u EU, težnji ka održivom razvoju transportnog sistema i stabilnosti institucija. Međutim, ono što je interesantno jeste da strategija ne uključuje i reorganizaciju institucija i finansiranje, zbog čega na ovaj problem da bude propraćeno sa mnogo više planova i to onih detaljnih, opširnih u svim oblastima. Kada smo par meseci usvajali Zakon o vazdušnom saobraćaju, tada je rečeno da je prethodni zakon zastareo, a evo nas par meseci nakon tog oktobra ili novembra sa izmenama i dopunama Zakona o vazdušnom saobraćaju, ovoga puta zbog ubrzanja sticanja statusa kandidature za članstvo u EU. Ono što bih želeo da istaknem da taj jedan povoljan prirodno-geografski saobraćani položaj Srbije jeste jedno prednost i dobra osnova za razvoj svih vidova prevoza, privlačenje robnog tranzita. Međutim, problem leži u tome da je slabo razvijena infrastruktura, da su zastareli prevozni kapaciteti, da je neadekvatna organizacija saobraćaja bezbednost i zaštita životne sredine predstavljaju takođe veliku prepreku privrednom rastu, povećanju produktivnosti i konkurentnosti. Ono što bi trebalo da bude cilj ne samo ove Vlade već generalno, jeste da se formira jedan saobraćajni sistem koji će svojom organizacijom, poboljšanom infrastrukturom i prevoznim sredstvima moći da konkuriše saobraćaju u svim evropskim zemljama. U razvoju saobraćaja Srbije konstantno bi trebalo povećavati nivo bezbednosti i kvalitet usluga, iskoristiti te prednosti svakog vida saobraćaja, smanjivati negativan uticaj saobraćaja na životnu sredinu itd. U celoj ovoj priči, a zahvaljujući tom povoljnom geografskom položaju, navigacionim, eksploatacionim uslovima, uz izgradnju prateće infrastrukture i Aerodrom "Nikola Tesla" bi trebalo da pretenduje da postane važan centar tog vazdušnog saobraćaja jugoistočne Evrope. Naravno da bi se Srbija integrisala u jednu takvu priču potreban su i finansijska sredstva, na osnovu svih projekata koji bi trebalo da postoje u saobraćajnim podsistemima i treba reći da to nisu mala sredstva, da su procene da je čak reč i o više od deset milijardi evra. Kada sam već pomenuo Aerodrom "Nikola Tesla", preko njega se odvija gotovo 90% ukupnog putničkog i teretnog saobraćaja. On je opremljen putničkim terminalom godišnjeg kapaciteta oko 5,5 miliona putnika, robnim terminalom godišnjeg kapaciteta oko 35 hiljada tona itd. Prema prognozi koja je data tim master planom zahtevi za proširenje kapaciteta javiće se tek 2023. godine kada se i predviđa opsluživanje oko pet miliona putnika godišnje, dok za ovaj drugi međunarodni aerodrom u Nišu uglavnom je predviđeno odvijanje regionalnog saobraćaja. Oba ova aerodroma imaju kapacitete koji nažalost nisu dovoljno iskorišćeni. Tu je primetan i nedostatak kargo resursa, nisu povezani sa železničkom mrežom, nedostaju finansijska sredstva itd. Ono što je posebno poglavlje cele ove priče je naš nacionalni avio-prevoznik "JAT Ervejz" koji je poslednjih godina imao i određeni porast međunarodnog saobraćaja. Međutim, uz one objektivne posledice koje su mogle da nastupe u poslovanju kao odjeci ili refleksija svetske ekonomske krize, uočene su bile i neke stvari koje se mogu podvesti isključivo pod definiciju lošeg rada menadžmenta. Ako je u 2009. godini u redovnom i kartel saobraćaju prevezeno nešto više od milion putnika, to je skoro za petinu manje nego u prethodnoj godini, 2.487 tone tereta na 18.585 letova. Onda, kako kažu podaci, iskorišćenost putničke kabine iznosila je 56,6%, a aviona 46,6%. Problem jeste tehničko-tehnološka zastarelost flote, visok nivo buke, prepreke koje se odnose na zaštitu životne sredine, koje predstavljaju kočnicu u postizanju konkurentnosti u odnosu na avio kompanije nekih drugih zemalja. Ali, problem jesu i javne nabavke, isplate zarada, o čemu smo već govorili svaki put kada smo za to imali mogućnost. Samo ću vas podsetiti što pretpostavljam da i vi znate, ne treba biti previše mudar da bi se izvukao jedan zaključak da su upravo javne nabavke, čija vrednost premašuje deset milijardi dinara godišnje, zapravo je srž celokupnih godišnjih rashoda JAT. Podsetiću vas i na činjenicu da su recimo bez tendera vršene nabavke roba i usluga od preko 50 dobavljača u zemlji, da se vrednost tih nabavki kretala od jednog miliona do jedne milijarde dinara i da je slična priča bila i sa uslugama održavanja i zamenama rezervnih delova voznog parka itd. Otuda onaj problem da se stalno novcem iz državnog budžeta Vlada Republike Srbije, odnosno mi kao poreski obveznici krpimo rupe, pokrivamo gubitke, a samim tim pokrivamo i očigledno izuzetno loše poslovanje, odnosno loš rad tog menadžmenta. Siguran sam da ćete vi, gospodine Mrkonjiću, takođe da se uključite u borbu protiv ovih anomalija koje su uočljive, a koje sprečavaju da Srbija u toj kompletnoj oblasti vazdušnog saobraćaja ima znatno bolje rezultate nego što je to danas. Naravno, neki od osnovnih ciljeva koji bi trebalo da budu ostvareni i novim zakonom o vazdušnom saobraćaju jeste svakako i omogućavanje,odnosno unapređenje infrastrukture, regulisane bezbednost, zaštite vazdušnog prostora, zaštitu od buke, izduvnih gasova itd. Ono što je takođe bitno jeste da se usklade sve te obaveze koje imamo i na osnovu zakona, kako obligacionom zakonu, tako i Zakona o svojinsko pravnim odnosima u vazdušnom saobraćaju i prateći pravilnici o izdavanju operativne dozvole avio-prevoznicima, Pravilniku o opsluživanjuvazduhoplova na zemlji, Pravilniku o sertifikaciji operatera koji rade na poslovima bezbednosti civilnog vazduhoplovstva itd. Treba biti realan i priznati da Republika Srbija praktično i nema neke potencijale za više od dva aerodroma, ali to ne treba da onemogući eventualnu inicijativu i jedinica lokalnih samouprava da, recimo, o svom trošku preuzmu, razvijaju i održavaju infrastrukturu za opštu i poslovnu avijaciju. Promenom strukture aerodromskih kompanija, sistema njihovih menadžmenta u skladu sa orijentacijom korisnika i profitu u narednim godinama, cilj je koji bi mogao da se postigne na sledeće načine – uvođenjem sistema naknada koji zadovoljavaju promenjene zahteve prevoznika, održava buduću strategiju aerodroma, boljim i bržim saobraćajnim vezama sa gradovimau gravitaciono područje aerodroma, savremenim marketingom u saradnji sa poslovnim turističkim agencijama i drugim poslovnim subjektima i savremenim konceptima ne vazduhoplovnih aktivnosti. To je sve ono što je vezano za aerodrom, za upravljanjem zemljištem oko aerodroma, poslovnim prostorom itd. Neka ova diskusija bude samo jedan skroman doprinos nekom našem viđenju, viđenju SRS, u razvoju i sređivanju u oblasti vazdušnog saobraćaja u Srbiji. Zahvaljujem se na pažnji.
Hvala, gospodine Jeremiću. Reč ima mr Srboljub Živanović.
Hvala. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Srbije, danas raspravljamo o vrlo važnom zakonu, o zakonu koji je označen kao bitan na seminaru, koji je održan u Briselu 11, 12. i 13. pod naslovom "Transport, infrastruktura u regionalnom saobraćaju za jugoistočnu Evropu". Na tom seminaru su bili prisutni i članovi Odbora za saobraćaj republičkog parlamenta Srbije i govorili o problemima koji su vezani za sve vidove infrastrukturnog transporta a, normalno, tu je bilo reči i o vazdušnom saobraćaju. Kao što ste i u ovom zakonu rekli, cilj ovog zakona jeste da se postigne veći nivo bezbednosti i veliki uticaj na vazduhoplovnu privredu, da se povećaju usluge u vazduhoplovstvu, odnosno da se stvori jedan veći nivo na kojem će se ostvariti ta bit koja je bitna u vazdušnom saobraćaju. Dobro znamo da je u toku prošle godine Vlada Srbije usvojila Zaključak o transformaciji JAT u novu nacionalnu aviokompaniju. Trebalo je u toj novoj kompaniji da se odredi, odnosno da se postigne jedan veći nivo korporacije i rada ali, nažalost, to se nije desilo, jer se niko nije javio. Podsetiću, takođe, da je u toku 2008. godine bio raspisan tender za prodaju na kojem se, takođe, niko nije javio. Dame i gospodo, ovaj zakon treba da uredi da sve te nesreće koje se dese, ne daj Bože, da u stvari telo komparativno, znači samostalno, bez uticaja da li vlasti države, organa, samostalno odredi ili donese zaključak zbog čega se desila ta nesreća, odnosno ta nezgoda. Dobro znate da u eri velikih terorističkih akcija, gde je najviše i najveći primat, baš su određena aviokompanije, dobro znate šta se to desilo u Rusiji, koja ima veliki bezbednosni sistem, normalno u taj bezbednosni sistem su, takođe, uključene te aerokompanije, ili da ih nazovemo svi aerodromi širom Evrope. Da budemo iskreni prema sebi, kada donosimo ovakve zakone moramo prvo da sagledamo da li je kompanija JAT sposobna, odnosno kakvo je poslovanje kompanije JAT, gde su moje kolege načele tu temu, a ja ću samo sa dve, tri rečenice da vam objasnim i da vam kažem kakvo je poslovanje JAT bilo za ovih 10 godina, odnosno koji je najveći problem bio, a to je menjanje, tako reći, godišnje rukovodioca po političkoj liniji, gde su se menjali rukovodioci iz političkih partija DS i SPO, što je na kraju rezultiralo velikim gubicima, odnosno i, na neki način, propadanjem ove avio-kompanije koja je nekada bila ponosstare Jugoslavije, Srbije, a kažem i imala velike predispozicije zbog velikog kvaliteta ljudi koji upravljaju ovim avionima, pilotima, gde smo bili na jednom velikom nivou, što se tiče kvaliteta i sigurnosti leta. Reći ću da je zaduženost"JAT Airwys" uvećana u prošloj godini, jer je aktiva sa 14,54 milijarde dinara dostigla 18,75 milijardi. Pri tom, poslovni prihod od 2009. godine iznosio je 11,96 milijardi, a u prošloj godini je 11,55, dok je prošle godine gubitak u poslovanju gotovo utrostručen sa 925 miliona po završnom računu za 2010. godinu. Dostigao je 2,52 milijarde, a da je pri tom broj zaposlenih smanjen sa 1.508 na 1.291. Zbog ovakvog stanja možemo reći da Direktorat nije više sposoban da može da zadovolji kriterijume zbog čega je postavljen. Zbog toga mislim da i EU i svi korisnici aerotransporta i aerodroma su prisiljeni da moraju uvoditi ovo nezavisno telo koje će nadgledati rad avio-kompanije, odnosno sučeljavati se sa problemima koji se u toj avio-kompaniji dešavaju. U svom izlaganju ste decidno govorili o jednom kriterijumu, o radu, o bitisanju ove avio-kompanije i o ciljevima šta avio-kompanija namerava u budućnosti da ostvari prilikom primene ovog zakona. Čuli ste od kolege Avramovića da nećemo podržati ovaj zakon, ali ovaj zakon u sebi ima određenih pozitiva, bar što se tiče bezbednosne strukture. Slažem se sa kolegom Avramovićem da dok se određene političke strukture ne budu promenile, odnosno dok ne bude u tim javnim preduzećima, evo, kada ovih dana imamo jedan novi potez vladajuće koalicije, koja u javnim preduzećima, da li na lokalnom ili na republičkom nivou, želi rukovodstvo, da ga izabere bez političke podobnosti, odnosno hoće da izabere rukovodstvo koje će biti sposobno da rukovodi javnim preduzećima u pogledu svog sposobnog materijalnog i organizacionog nivoa, što govori da je to opet jedna vrsta šarene laže, što se to u stvari neće moći desiti, jer ipak ako 3,36% danas na nivou Republike Srbije je zaposleno i živi od budžeta, da li od lokalnog ili republičkog. To znači da oni koji budu bili na vlasti da će onii dalje određivati ko će i na kom mestu rukovoditi odnosno biti rukovodilac u tim javnim preduzećima. Bilo bi dobro kada bi se to ostvarili jer tek bi tada došli na onaj nivo da stručni, pametni, organizacioni ljudi mogu rukovoditi preduzećima bez političke podobnosti jer ti krizni štabovi koji su 2000. godine, posle 5. oktobra, učinili najveće zlo, to je ovih 10 godina koje je uništila cela privreda, uništeno je sve ono što se decenijama stvaralo u ovoj zemlji. Morate shvatiti da, kao ministar, kao organizator najvažnijegposla koji ste obavljali, desetak godina i u onom sistemu i u ovom sadašnjem sistemu gde ste svojim virtuoznim organizacionim potezima dovodili do jednog velikog ushićenja, odnosno do ostvarivanja onih zadataka koje ste sami sebi postavili kao ministarstvo i kao čovek. Shvatite da to samo mogu sposobni organizacioni ljudi da urade bez mešanja politike u stvar jedneorganizacije. Sve dok se to ne bude u ovom društvu, u ovoj državi ostvarilo mi ćemo nastaviti i dalji trend erozije propasti jer ne možemo više živeti na kreditima, na zaduženosti. Neću da govorim van teme, ali i ta tema jeprisutna, što se tiče ove avio-kompanije. Pitam vas ko je pokrivao sve ove gubitke? Sigurno smo pokrivali iz budžeta Republike Srbije, a primale su se velike plate. Znači, onaj ko je doveo firmu do lošeg poslovanja, morao je biti kažnjen da on prima malu platu a ne da prima platu toliku mesečnu gde jednom običnom smrtniku treba sedam-osam godina da bi tu istu platu mogao primati. Imali smo i bio je taj put u nazad 50 godina koji je bio iza nas, kada je jedna politička partija mogla ili usmeravala. Ali, ipak se ta politička partija vremenom deformisala. Na kraju je došlo ono što je i trebalo, da su dolazili ljudi koji su bili sposobni da vode određena preduzeća, odnosno da vode državu i da se na neki način pozitivno odnose prema građanima, zbog čega su i birani. Šta vi danas imate u ovoj zemlji? Nemate ništa. Sve je u eroziji. Ništa se ne zna unapred. Vi danas u sistemu poslovanja bilo koje firme ne znate ništa. Tržišna ekonomija može da posluje, samo u sistemu ako je došlo do stvaranja bogatog društva i ako je došlo do podizanja nivoa svesti onih koji su u proizvodnom ciklusu. Ali danas, kada toga u Srbiji više nema, kada je Srbija u svim porama otišla na nivo nule i ispod nule, ja ne vidim, osim jednog velikog reza, danas u društvu, u sistemu, gde je na najveći pijedestal podignut kriminal i korupcija. To mora da se zaustavi, ako bar ne može da se iskoreni, jer to je nov model koji je ova vlast stvorila za ovih 10 godina. Ovo što se danas zbiva i to što stalno pričamo o borbi protiv korupcije i kriminala, ne znači ništa kada se ona na terenu ne ostvaruje. Jer, vidite, svi oni koji su uhapšeni, zatvoreni, posle nekoliko dana se puštaju, brane se sa slobode, imaju narukvice, da li ih imaju ili ih nemaju, a imamo i pojedine slučajeve gde se plaća da ne budu osuđeni. To je problem. Danas jedan običan smrtnik, ako treba da se leči, nema para da plati i mora samo da umre, a onaj koji ima para ostaje da živi. Tako i onaj koji ima para da plati da ne ide u zatvor, on će da plati, neće ići u zatvor jer nam je pravosuđe najviše korumpirano, zajedno sa zdravstvom, sa prosvetom i sa svim ostalim delatnostima u našem društvu. Hvala vam.
Nema na čemu. Pošto gospodin Momčilo Duvnjak nije tu, reč ima narodni poslanik Božidar Delić, potpredsednik Skupštine.
Uvaženi predsedavajući, gospodine ministre, gospodo iz ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, moja primedba na Predlog zakona o izmenama Zakona o vazdušnom saobraćaju je ta da se on donosi po hitnom postupku, bez adekvatnog konsultovanja svih adekvatnih i relevantnih faktora za koje je donošenje ovakvog zakona od životne važnosti. Sve izmene koje su predložene bile su predmet diskusija i na oktobarskom zasedanju Skupštine Republike Srbije, kada je ovaj zakon inače usvojen. Veliki broj poslanika predlagao je amandmane koji su u duhu ovih sada predloženih izmena, ali je skupštinska većina takođe po hitnom postupku usvojila zakon ovakav kakav jeste. I tada se znalo da je osnovna primedba EU na Zakon o vazdušnom saobraćaju bila pozicija vazduhoplovne inspekcije i organizacija ispitivanja udesa u civilnom vazduhoplovstvu. I pored velikih napora pojedinih poslanika, prvenstveno opozicije, desio se jedan suštinski nekvalitetan zakon koji se sada menja zakonom o izmeni Zakona. U međuvremenu se desilo da vazduhoplovstvo Republike Srbije 10 meseci funkcioniše bez ikakvog uvida u bezbednost, odnosno bez inspekcijskog nadzora na koji smo obavezni po Ustavu ove zemlje, kao i po međunarodnim konvencijama koje su ratifikovane, bilo od Skupštine SFRJ, SRJ ili Republike Srbije. Sada se postavlja objektivno pitanje – da li se ovde radi o nečijoj nesavesnosti ili smišljenom ukidanju inspekcijskog nadzora, kako bi se određeni poslovi završili uz totalno odsustvo nadzora? Mi, gospodine ministre, iz SNS predlažemo da povučete iz procedure ovaj zakon iz sledećeg razloga: Prvo, pogledajte član 9, koji se inače odnosi na član 232. Zakona o vazdušnom saobraćaju. Po izmeni zakona nadležnost za inspekcijski nadzor prebacuje se sa Ministarstva za infrastrukturu i energetiku, znači, iz vašeg ministarstva, na Direktorat civilnog vazduhoplovstva. Da bi ovo bilo moguće, gospodine ministre, prethodno ste trebali da promenite član 10. Zakona o ministarstvima, gde ova nadležnost stoji za vaše ministarstvo. Jer, evo kako stoji kod vas: "Ministarstvo za infrastrukturu i energetiku obavlja poslove državne uprave u oblasti železničkog, drumskog, vodnog i vazdušnog saobraćaja koji se odnose na uređenje i obezbeđenje saobraćajnog sistema, realizaciju projekta izgradnje saobraćajne infrastrukture, unutrašnji i međunarodni prevoz, intermodularni transport, uređenje i bezbednost tehničko-tehnološkog sistema saobraćaja, obligacione i svojinsko-pravne odnose, inspekcijski nadzor, strategiju razvoja saobraćaja, planove razvoja itd.". Da bi se inspekcijska nadležnost sa vašeg ministarstva prenela na Direktorat, moralo bi da piše kako je inače bilo u jednom od prethodnih zakona o ministarstvima, da stoji za vas: "Inspekcijski nadzor, izuzev nadzora u vazdušnom saobraćaju". U protivnom, ovde bi došlo do direktnog sukoba dva zakona, što Ustav Republike Srbije ne dozvoljava. Opominjem moje cenjene kolege, poslanike iz vladajuće većine, ako budu glasali za ovakav zakon, napraviće jednostavno jedan pravni nonsens, narušiće osnovne norme i načela prava, jer ne mogu dve institucije biti odgovorne za jednu stvar. Ja mislim, gospodine Mrkonjiću, da ste razumeli o čemu se ovde radi. Zakon o izmeni Zakona o vazdušnom saobraćaju predlaže donošenje člana 19a. i zbog toga takođe predlažemo da se zakon povuče. Šta kaže ovaj član? On kaže: "Ako je u interesu bezbednosti civilnog vazduhoplovstva neophodno da se preduzmu hitne mere koje se ne mogu odlagati, direktor Direktorata odmah izdaje bezbednosnu naredbu. U bezbednosnoj naredbi mora da bude navedeno na koga se naredba odnosi, razlozi za njeno donošenje, mere koje je neophodno preduzeti i rok za njihovo preduzimanje, datum stupanja na snagu i eventualno vreme na koje se naredba izdaje. U izuzetnim slučajevima, i za period koji ne može biti duži od šest meseci, Direktorat može odobriti vazduhoplovnom subjektu da bude izuzet od obaveze ispunjenja određenog tehničkog zahteva ukoliko utvrdi da je vazduhoplovni subjekat na drugi način obezbedio isti nivo bezbednosti koji se postiže primenom tog zakona". Nepojmljivo je, gospodine ministre, da ovakav tekst može da prođe Vladu Srbije. Predlog ovog člana mogao bi mirne duše građanima Srbije da se objasni – dobro došli u Srbiju, zemlju bez zakona. Zapravo, jednom bezbednosnom naredbom direktora Direktorata van snage se stavljaju svi članovi zakona, i to po njegovom slobodnom ili interesnom ubeđenju. Primera radi, stavom 1. ili 2. ovog člana vi možete beskrajno maltretirati neko pravno ili fizičko lice koje je ispunilo sve uslove predviđene zakonom, po principu – nedostaje još ova ili ona sitnica. A trećim stavom ovog člana možete dati pozitivno mišljenje pravnom ili fizičkom licu koje ozbiljno tehnički ne ispunjava propisane uslove. Ovako nešto nikada nije bilo u našoj pravnoj praksi, a posebno u vazduhoplovnim zakonima, od kad postoje u ovoj državi. Ovo daje mogućnost danas, i to jednom čoveku, da neograničeno trguje uslovima ratifikovanog multilateralnog sporazuma o vazdušnom saobraćaju, gde domaće kompanije mogu ostati kraćih rukava u odnosu na inostrane koje su spremne da ponude više. Uzgred budi rečeno, neophodno je gospodine ministre da ispitate sve saglasnosti i odobrenja koja su do sada data u protekle tri godine od strane Direktorata civilnog vazduhoplovstva na štetu domaćih prevozilaca. Posebnu pažnju treba obratiti na low cost company "Wizz air" i utvrditi tajnu njezinog favorizovanja na domaćem tržištu. Sledeća velika primedba, gospodine ministre, u ovom predlogu zakona o izmeni Zakona, je zbog toga što eksplicitno nije navedeno da je vazduhoplovni inspektor samostalan u vršenju inspekcijskog nadzora, kako to inače predviđa Zakon o upravnojinspekciji u svom članu 6, u kome govori o samostalnosti i radu inspektora. U stavu 2. člana 6. Zakona o upravnoj inspekciji se kaže – Niko ne sme korišćenjem službenog položaja ili na drugi način onemogućavali ili ometati upravnog inspektora u obavljanju inspekcijskog nadzora i preduzimanju mera i radnji na koje je ovlašćen. U ovom zakonu, ovi inspektori nemaju sva ovlašćenja gospodine ministre. Za razliku od toga, Zakon o vazdušnom saobraćaju je vrlo jasno, vazduhoplovnog inspektora stavlja u poziciju da u inspekcijskom nadzoru član 184. izda privremenu zabranu, a onda u roku od 72 sata o zabrani obavesti direktora, koji konačno treba da odluči o valjanosti zabrane ili preduzimanju mera, što takođe otvara prostor za bezgranične manipulacije. Sve u svemu, Zakon o vazdušnom saobraćaju ima mnogo nedorečenih i pravno ne utemeljenih stvari. Da bi se po kratkom postupku ponavljale greške koje već imamo usvajanjem ovog zakona pre deset meseci. Opet da dođe do primedbe Evropske unije, koje se odnose na ovaj zakon, pa opet za par meseci da dođemo do toga da ponovo donosimo neki zakon o izmeni zakona. Tri stvari gospodine ministre koje sam naveo, apsolutno, pogotovu ona prva, dovode u pitanje, znači ovaj zakon, i zbog toga predlog Srpske radikalne stranke je da se on povuče iz procedure, dok se, ako se može reći da je to proceduralna stvar, ali nije samo proceduralna, ne otkloni ono što je vezano za član 10. Zakona o ministarstvima. Gospodine ministre, ako mogu, koliko još imam vremena? Pitanja na koja ne morate da odgovorite sada, ali kada bude rasprava u pojedinostima bilo bi dobro i Srpska radikalna stranka koja inače i ranije insistirala na ovoj tematici želela bi da ima ta saznanja. Poznato je da se svake godine na nivou "juro" kontrola odvajaju određena sredstva za unapređenje službe za traganje i spašavanje. Lično, nemam nekih saznanja vezanih za tu službu, kako je ona formirana i kako funkcioniše, ali me zanima, jer ova saznanja druga imam, koliko sredstava i da li je uopšte Srbija povukla sredstva, da tehnički opremi takvu službu. Jer, takva služba u svom sastavu mora imati helikoptere za spašavanje protivpožarne i helikoptere i raznu drugu opremu. Zbog čega? Za sve ove godine nisu ta sredstva povlačena iako su povlačena, na koji način su trošena. Jedno drugo pitanje gospodine ministre, da kažem one ljudske prirode, pre tri i po meseca znate da je došlo do udesa jednog srpskog civilnog vazduhoplova iznad Mrčajevaca kod Čačka. Videli smo svi tada na vestima, da je u tom udesu došlo do pogibije četiri lica. Da je istog dana izvršen uviđaj na licu mesta, kao i pregled letilice. Do današnjeg dana, porodice poginulih javno nisu obaveštene o tome, koji su razlozi udesa i ima li i čija je odgovornost za taj udes. Ako možete za dan kada bude rasprava u pojedinostima, makar nešto pobliže zbog, na kraju krajeva i zbog ovih porodica, ali i zbog javnosti nešto više o ovome slučaju. Gospodine ministre, ovde ima u ovoj fascikli izveštaj "juro" kontrole koja je od 17. do 21.11.2008. godine izvršila revizorski nalaz u praktično našoj Agenciji za kontrolu leta. Moj kolega je rekao – da od 29 tih stavki koje je ta revizorska kontrola izvršilaili revizija, nigde nismo imali prelaznu ocenu, pa je tada rečeno, jednostavno izveden zaključak, da srpsko nebo nije bezbedno, da takav zaključak je mogao dovesti do toga da nam se oduzme pravo za vođenje vazduhoplovne plovidbe, da se nebo proglasi nebezbednim za prevoz komercijalnih aviona i da nam se oduzme odobrenje za izdavanje evropskih dozvola za letenje.Shvatio sam, čitajući ovaj zakon, da pojedina rešenja koja ste vi predložili u zakonu upravo treba da reše probleme koje je uočila ova revizija. Drugo, gospodine ministre, ne mogu vas sada obavezivati jer je ovde bitno tumačenje Ministarstva pravde na presudu Okružnog suda u Beogradu, ali se odnosi na subjekat koji je ipak vezan za vas. Kaže – zbog nedostatka pasivne legitimacije Agencija za kontrolu leta Srbije i Crne Gore doo, nije pravni sledbenik Savezne uprave za kontrolu leta, ali mene bi recimo zanimao vaš komentar na ovakvu presudu Okružnog suda u Beogradu.Direktor Agencije, kako kažu inače u jednom pismu koje su nam uputili kontrolori leta, je smanjio vrednost osnovnog kapitala za 28 miliona 739 hiljada evra. Onda je pitanje potpuno logično sa naše strane. Šta je uzrok smanjenja vrednosti osnovnog kapitala, jesu li to neke elementarne nepogode kojih nije bilo? Zašto je smanjena ta vrednost i ko je ustanovio i kojim veštačenjem smanjenjem te vrednosti, ako to nije uradila ona ovlašćena međunarodna firma "Erste jung". Toliko, gospodine ministre, mislim da smo se dobro razumeli, posebno u onome prvom delu gde smo dali primedbe Srpske radikalne stranke i zbog čega predlažemo da ovaj zakon povučete iz procedure, dok se ne reše ovih nekoliko problema na koje smo vam mi ukazali. Hvala.
Narodni poslanik Srđan Milivojević ima reč.
Poštovana gospođo predsednice, uvaženi gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, na primeru Zakona o vazdušnom saobraćaju najlakše je, najjednostavnije i najbolje građanima Srbije objasniti, zašto se Demokratska stranka od svog osnivanja zalaže za evropske i svetske standarde i zašto smatra da su ti standardi neophodni, ne zbog toga što mi srljamo u Evropsku uniju, kako kažu neki iz opozicije, već zato što bez tih standarda ne bi mogli da letimo danas u Srbiji, jer sve one države koje se danas pridržavaju standarda u avio-saobraćaju, u vazdušnom saobraćaju, pridržavaju se onih standarda koje je napisala, diktirala, uredila i na kraju usaglasila Evropska unija. Svako ko kaže – znate, mi ne želimo da prihvatimo te standarde, mi nećemo da nam neko nešto iz Evrope nameće, za njega sledi odgovor iz civilizovanog sveta – nema nikakvih problema, možete leteti na vašem nebu onako kako god želite, ali ćemo mi vaše nebo zatvoriti za vazdušni saobraćaj i onda ćete vi tu sami među sobom urediti pravila kako ćete koristiti vaš vazdušni prostor i vaše nego, ali to neće biti više vazdušni prostor koji će koristiti inostrane avio-kompanije, a vi ćete ostati bez prihoda. Ne razumem one koji se, dok danas slušamo obrazloženja za ovaj zakon, pozivaju na tradicionalne srpske vrednosti, a istovremeno negiraju ovaj put mogućnost da se iole napreduje ka EU prihvatanjem evropskih standarda. Zašto onda ne kažu – čekajte, što mi ne uredimo vazdušni saobraćaj onako kako je bio uređen u Srbiji u skladu sa tradicionalnim vrednostima 1910. i 1911. godine, pa da imamo lepo onu dvojicu sa zastavicama da mašu na pisti i da tako podižu i spuštaju avione. Što mi sad odstupamo od srpske tradicije i sad prihvatamo neke evropske novotarije. Mi ćemo da letimo onako kako je leteo Ivan Sarić iz Subotice 1910. godine, prilikom prvog leta avionom u Srbiji, 16. oktobra 1910. godine. Samo zarad građana Srbije moram da podsetim, prvi let avionom u Srbiji izveden je 16. oktobra 1910. godine. Zahvaljujući jednom entuzijasti, sportisti, koji je poživeo 91 godinu, Subotičaninu, Ivanu Sariću. Čoveku koji je otišao na automobilske trke u Francusku, onda je tamo video avion čoveka koji je preleteo Lamanš, Luja Berloa i kazao ovo je mnogo dobro. Nisu mu dozvolili da fotografiše avion. Fotografisao je avion i u svojoj garaži napravio od drveta i klavirskih žica i pletenog sedišta isti takav avion i onda je organizovao probni let pred sedam hiljada ljudi iz Subotice. Sada kada bi mi rekli – čekajte što mi sad idemo napred i što sad idemo civilizacijskim tekovina korak sa Evropom, što mi ne ostanemo na tom stupnju. Ti koji se zalažu za tradicionalne vrednosti to ne bi znali da objasne. Kao što ne bi znali da nam objasne zašto vi stalno u ovoj skupštini iznosite polovične ili neistinite činjenice, jer nije tačno da je Evropska asocijacija kontrole leta našu kontrolu leta ocenila negativnom ocenom. Naprotiv, s puno ponosa, uz sve čestitke srpskoj kontroli leta, Agecniji za kontrolu leta, kažem vam i obaveštavam vas i dajem vam na znanje da su od svih kontrolisanih agencija za kontrolu leta na teritoriji Evrope od njih 54 srpski kontrolori leta na drugom mestu. Ispred nas je samo Danska. I nije mala stvar da jedna zemlja u nečemu bude prva ili druga. Setite se samo kako je Srbija dočekala Novaka Đokovića kada je bio prvi na Vimbldonu. Ovde smo na jednom isto tako važnom takmičenju, na svetskom takmičenju, na evropskom takmičenju kontrole leta, gde postoje nezavisna regulatorna tela koja kontrolišu našu Agenciju za kontrolu leta, dobili najviše moguće ocene kada je reč o bezbednosti. Tu agenciju za kontrolu leta Srbije i Crne Gore osnovali smo 2003. godine. Ona posluje sasvim dobro. Ona posluje u skladu sa zakonima, sa evropskim preporukama. Naši kontrolori leta su najtraženiji ovoga trenutka na evropskom nebu. Samo vam dam nekoliko numeričkih parametara, jer matematika je jedna egzaktna nauka i ti numerički parametri najbolje negiraju sve dezinformacije, zlonamerne, poluistinite izjave koje imaju za cilj da oblate ljude koji časno i profesionalno obavljaju svoj posao. Samo primera radi nekoliko veoma važnih podataka. Prvo, 2003. godine pre nego što je formirana i osnovana zakonom ova naša agencija za kontrolu letenja Srbije i Crne Gore, broj preleta u najfrekventnijem danu 2003. godine u Srbiji bio je 1074, a 2011. godine pred 1. jula koji se smatra vrhom sezone, koji se tek očekuje, imali smo 2404 preleta. Što je povećanje više od 100%. Danas više od pola miliona aviona preleti nebom Srbije, a usmeravaju se od strane naši agencija za kontrolu letenja. Udeo u ukupnom evropskom saobraćju u 2010. godini bio je 5,7% . Jedna mala zemlja, Srbija, koja se nalazi na vrlo važnom vazdušnom raskršću učestvuje sa 5,7% i to je za veliku pohvalu. Vrednost nekretnina, postrojenja i opremeuvećana je sa 25 miliona evra u januara 2004. godine na 130 miliona evra u decembru 2010. godine ili u procentima 513% ili 5,13 puta. Sad mi navedite jednu firmu u Srbiji koja od 2004. do 2010. godine uvećala svoju imovinu, svoj obim poslovanja na ovako impozantan način. Završena je izgradnja novog centra kontrole letenja u Beogradu, zgrada površine 10.000 kvadrata i izgrađena je za 18 meseci. Zgradu je gradio konzorcijum domaćih firmi "Projektomotaža", a vrednost investicija je bila 18 miliona evra. Kad je urađena ta zgrada ispunili smo sve standarde. (Iz sale: Jel ta zgrada može da leti?) Vi ste gospodine poleteli i bez kontrole leta. Ja sam tu da vas spustim na zemlju, samo pažljivo slušajte. Dakle, vrednost radova je bila 18 miliona evra, a pušteni su u rad operativni sistemi najmoderniji, najnovije generacije. Taj prelazak na te sisteme obavljen je u predviđenom roku bez ikakvih poremećaja u vazdušnom saobraćaju. Sad mi navedite evropsku firmu koja je imala povećanje 5,13 puta svog profita od 2004. godine na ovamo. Dakle, tim ljudima treba čestitati, pogotovo kad se zna da su u svoj operativni sistem ugradili opremu, investirali 60 miliona evra. One rečenice gde neki kontrolor leta je prijavio najveći prihod u Srbiji, poresku prijavu, koju stalno spominjete. Znate, kad popunjavam poresku prijavu, ja mogu da napišem da sam kosmonaut, niko ne proverava moje zanimanje. Čovek je napisao da je po zanimanju kontrolor leta i predao enormnu poresku prijavu u Poreskoj upravi na Voždovcu. Poreska uprava ne proverava da li on radi u Agenciji za kontrolu leta ili ne. Poreska uprava ne proverava da li on to zaista radi ili ne radi i da li je to njegovo zanimanje i njegov hobi. Jednostavno prihvata poresku prijavu, baš kao što svako od vas ne navodi zanimanje narodni poslanik, nego navodi zanimanje: diplomirani elektro inženjer, trgovac, zemljoradnik, šta god hoće da napiše u svojoj poreskoj prijavi. Dalje, moram da napišem i da vam kažem sledeću stvar, koja je vrlo važna da je znate, da u Republici Srbiji u okviru kontrole leta, posluje i pilotska akademija iz Vršca, gde je Agencija za kontrolu leta dobila standard ISO 9001 i 2008, gde je sertifikovana za pružanje usluga u vazdušnom saobraćaju u skladu sa zahtevima jedinstvenog evropskog neba. Socijalni položaj zaposlenih je na najvišem nivou. Za kraj, sa posebnim ponosom ističem da je 66 mladih inženjera, elektro inženjera, od saobraćajnog do PMF zaposleno u Agenciji za kontrolu leta, da primaju plate koje su u rangu njihovih kolega u Evropi, zahvaljujući članstvu u evropskim asocijacijama i organizacijama, za koje se izborila DS. Prema tome, kad kritikujete Zakon o vazdušnom saobraćaju, vi možete kritikovati ovako kao što su pojedinci iznosili određene zakonske predloge, zakonska rešenja. Mi ovde menjamo isključivo te stvari, znači prestaje dužnost glavnog istražitelja i formira se nezavisno telo koje se zove Komisija za istraživanje uzroka udesa i ozbiljnih nezgoda vazduhoplova. Ja tim ljudima želim što manje posla. Tim ljudima želim da i dalje ovako ozbiljno obavljaju svoj posao. Vama želim da se setite, dok kritikujete nas, vremena kad ste bili u prilici da upravljate vi ovom zemljom. Tad je vazdušni prostor bio zatvoren za civilne letove, otvoren za neke druge letove, odgovornost zbog toga je na vama, ne na nama iz DS. Hoću da vam kažem, konkretno, Agencija za kontrolu leta, ponovo ponavljam, je na drugom mestu svih agencija za kontrolu leta u Evropi. Nije mala stvar u takvoj konkurenciji jedne Nemačke, Velike Britanije, Italije biti drugi u Evropi nemojte blatiti ljude koji časno, profesionalno, odgovorno obavljaju svoj posao koji ga rade najbolje što mogu, što znaju i umeju, a pozivam sve druge uključujući i nas da se ugledamo na njih da ćemo onda i mi biti možda prvi i drugi u Evropi. Zahvaljujem se.
U ime poslaničke grupe SRS pravo na repliku ima jedan od dvojice prijavljenih poslanika. Gospodin Avramović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, samo bih pročitao aneks jedan od sporazuma koji kaže – ne postoje ograničenja slobode osnivanja preduzeća od strane državljana države članice E3 ili partnera ECAA na teritoriji bilo kojoj od njih jasno govori da smo mi otvoreno pustili našu avio kompaniju niz vodu narodnim jezikom rečeno. Dakle, ako ćemo pričati o tekovini EU i onome što je letelo ili što tek treba da leti odmah znate da srpska avio kompanija neće leteti i to je osnovni problem ovog predloga zakona i samog sporazuma. Evo ja, sam citirao jedan član sporazuma, to stoji u aneksu, ako ćete reći da je tekovina EU Nikola Stankov, Bojan Krištov i sve ono što je opšte poznato srpskoj javnosti. Tekovina koja je stigla po dolasku vas na vlast, koja ranije nije bila prepoznatljiva da jedan direktor Direktorata ima neograničena ovlašćenja bez kontrole, da može da troši sredstva na šta hoće, da može da zaposli ljude koliko hoće, da nema konkursa, da je postavljeno lice od strane Vlade, jer tekovina Evrope koju servirate vi, a ne i u Evropi. U Evropi nigde ovim ugovorom nije obavezno postavljanje lica od strane Vlade u državnu upravu ili bilo koji nezavisni organ, kako god hoćete ga nazovite, nego se postavlja konkursom iz reda stručnjaka. Ja vama predlažem, ako ne možete da organizujete konkurs od strane Vlade, jer ona nema poverenje za to, jer je Vlada sastavljena načinom na koji je sastavljena, napravite konkurs iz redova poslaničkih grupa. Pa i neka bude iz najveće poslaničke grupe predsednik te komisije koji će da izabere glavnog istražitelja ili direktora jednog preduzeća koji nema službeni status, nego privatni kao da je d.o.o u pitanju. Dakle, to nije tekovina EU, to je ono što pričate vi iz vladajuće većine. Nije predlog zahtev da se to instalira u našoj zakon, to je samo predlog, to je uputstvo, nije zakon koji mora da se implementira. To su velike razlike. To je jedna stvar. Druga stvar, rekli ste u predlogu zakona – strateški cilj je EU, ne ekonomski. Time ste sve rekli o sebi. Hvala vam puno.
Gospodine ministre, da li želite reč? (Da.) Izvolite.
Ja sam uveo jednu novinu, mada možda nisam jedini ministar, pa sam ovde doveo deset stručnjaka koji sede u jednoj sobi ovde i sve što ste vi rekli beležili su i ja ću to pročitati, uglavnom pitanja koja se odnose i dostaviti vama pitanja koja se odnose na ono što je bilo vezano za zakon. Zahvaliću se, pre svega, gospodinu Stamenkoviću, nije ovde, gospodinu Kasaloviću, nije ovde, gospodinu Avramoviću, koji je tu, gospodinu Lapčeviću, koji nije tu i da mu kažem, jer njegova pitanja su bila vezana, a ne mogu da ne govorim o sektoru koji vodim, direktno za Aerodrom Niš i za Železnicu. O Železnici neću govoriti, jer ga nema, ali o Nišu da. Dakle, država je učinila sve da Niš zaživi, ali, na žalost, u komercijalnoj politici JAT nije našao interes jer ima velike avione, ali crnogorci su našli i oni lete sa malim avionima. Međutim, bez obzira na to, pokušaću da vidim šta mogu kao ministar da učinim da se oživi Aerodrom u Nišu. Gospodinu Vladanu Jeremiću u ovom paketu koji ću pročitati, Milanu Veselinoviću, takođe, Srbi Živanoviću – Srbo, glasaj za ovaj zakon. Gospodinu Deliću da kažem, oba pitanja koja ste postavili biće vam u utorak data, ona koja ste postavili na kraju, a većina vaših razmišljanja se nalazi u papiru koji ću pročitati. Inspirativnom Srđanu Milivojeviću, koji nas je tolikko lepo pohvalio. Moram da vam kažem jednu stvar, retko se o tome govori, to je bila možda moja krivica, ja sam Koridor 10 izbacio u drugi plan, u saobaraćaju živi i radi 100 hiljada ljudi, vi to znate, Avramović posebno, 25 hiljada onih koji održavaju puteve, ovi moji putari koje se sada malo žale, ne zato što nemaju posao nego je bila loša organizacija, 20 ljudi radi u transportnom sektoru, gde je 15 hiljada preduzeća transportuje i pola milijarde godišnje donose zemlji, 25, hiljada železničara tu radi. U resoru vazdušnog saobraćaja i vodnog još 20 ljudi. Dakle, 100 hiljada ljudi radi u saobraćaju i puta četiri člana domaćinstva i 400 hiljada građana živi odsaobraćaja. Ljudi se bore i rade. Problema ima, ali ih rešavamo. Prema tome, u tom smislu, letači, ovi o kojima smo govorili, u samom su vrhu, ne zbog toga što su oni Evropa, a mi nismo, nego zato što jeu vazdušnom saobraćaju disciplina bila godinama unazad takva i oni su morali da prate evropske trendove. Dakle, još jedanput, ni Direktorat ni Agencija ne terete budžet. Ova institucija koju sada pravima će minimalno teretiti budžet,a svi vidovi saobraćaja će biti koncentrisani u toj grupi koja kontroliše udese. Dakle, evo šta su stručnjaci napisali, a zadržavamo pravo još jedanput sa njima noćas da porazgovaram i da u utorak izađem pred vas, kad budemo usvajali amandmane. Spajanje nadležnosti vazduhoplovne inspekcije i provere predstavlja, kako je već rečeno, realizaciju preuzete međunarodne obaveze utemeljene u opšte prihvaćenim pravilima međunarodnog prava, sadržanim pre svega u Konvenciji o međunarodnom civilnom vazduhoplovstvu i potvrđenim međunarodnim ugovorima, tj. ECAA sporazumu u konkretnom slučaju. Ti međunarodni propisi, standardi i međunarodna vazduhoplovna praksa upravo sadrže odredbe iz kojih nedvosmisleno proizilazi obaveza vazduhoplovne vlasti koja je izdala određeni sertifikat ili uverenje vazduhoplovnom subjektu da vrši i inepskcijski nadzor nad imaocem takvog sertifikata, da ispituje sprovođenje zakona i drugih propisa neposrednim uvidom u poslovanje i postupanje fizičkih lica i da izriče odgovarajuće mere kada je vazduhoplovna bezbednost ugrožena. Ne može se prihvatiti ni komentar da je za spajanje nadležnosti vazduhoplovne inspekcije i provere neophodno izmeniti Zakon o ministarstvima, obzirom da je to upravo realizacija preuzete međunarodne obaveze. Poveravanje inspekcijskog nadzora Direktoratu, kao javnoj agenciji, utemeljeno je u opšteprihvaćenim pravilima međunarodnog prava i potvrđenim međunarodnim ugovorima koji su deo pravnog poretka Republike Srbije, shodno odredbama člana 194. stavovi 4. i 5. Ustava Republike Srbije, u kojima se navodi da potvrđeni međunarodni ugovori ne smeju biti u suprotnosti sa Ustavom, a zakoni i drugi opšti akti doneti u Republici Srbiji, ne smeju biti u suprotnosti sa potvrđenim međunarodnim ugovorima i opšteprihvaćenim pravilima međunarodnog prava. Činjenica da je spajanje nadležnosti vazduhoplovne inspekcije i provere kao preporuka uvršteno u godišnji izveštaj Evropske komisije za 2010. godinu, radi ubrzanja sticanja statusa kandidata za članstvo u EU, samo je još jedan od razloga zbog kojeg se pristupilo izradi Nacrta zakona o izmenama i dopunama Zakona o vazdušnom saobraćaju. Predloženim materijalnim rešenjima u pogledu centra za istraživanje udesa i ozbiljnih nezgoda se obezbeđuje harnomizacija, ne samo sa evropskom regulativom, konkretnom sa uredbom 996-2010. godina o istraživanju i sprečavanju udesa i ozbiljnih nezgoda u vazduhoplovstvu, već i sa izmenjenim aneksom 13 uz Čikašku konvenciju, koja se odnosi na istu materiju. Telo za bezbednosno istraživanje mora da bude funkcionalno i nezavisno od vazduhoplovne vlasti, Direktorata i ministarstva nadležnog za poslove saobraćaja, koje je odgovorno za plovidbenost vazduhoplova, sertifikaciju, letenje vazduhoplova, održavanje vazduhoplova i izdavanje dozvola za kontrolu letenja, odnosno delatnost aerodroma i opšte bilo kog drugog učesnika ili subjekta čiji bi interesi ili ciljevi mogli da budu u suprotnosti sa zadatkom koji je poveren telu za bezbednosno istraživanje ili bi mogli da utiču na njegovu objektivnost. Stoga se ne može prihvatiti komentar da se predloženim materijalnim rešenjima ne postiže ta funkcionalna nezavisnost i činjenica da glavnog istražitelja postavlja Vlada, odnosno da Vlada utvrđuje za svaku godinu listu stručnjaka sa koje se imenuje komisija za istraživanje, ni u kom slučaju ne umanjuje tu funkcionalnu nezavisnost. Telo za bezbednosno istraživanje ne sme u toku istraživanja da traži niti da prima uputstva od bilo koga i mora da ima neograničena ovlašćenja za bezbednosno istraživanje, a država mora da mu obezbedi sredstva neophodna da ono nezavisno izvršava svoje poslove i da mu omogući da raspolaže odgovarajućim brojem stručnih lica da bi to postigao. Otuda je predviđeno i da se centar za istraživanje koji je upodobljen posebnoj organizaciji finansira iz budžeta Republike Srbije, kao i svaka druga posebna organizacija u skladu sa Zakonom o državnoj upravi. Ovaj centar je jezgro budućeg centra koji će biti nadležan za istraživanje udesa i ozbiljnih nezgoda u svim ostalim vidovima saobraćaja, jer smatramo da se time na najracionalniji način postiže odgovarajući cilj i objedinjuju poslovi bezbednosnog istraživanja uz poštovanje principa i efikasnosti, ekonomičnosti i efektivnosti. Broj zaposlenih se neće povećavati niti će formirati formiranje ovog centra imati za poziciju povećanje administracije. Obzirom na činjenicu da je članom 21. Nacrta zakona utvrđeno uzimanje od strane Centra za istraživanje prava i obaveza zaposlenih, predmeta, sredstava itd, i arhive Direktorata koji su potrebni za obavljanje nadležnosti u oblasti bezbednosnog istraživanja udesa i ozbiljnih nezgoda civilnih vazduhoplova. Dakle, preuzimanje poslova koji se već obavljaju, kao i zaposlenih koji na tim poslovima već rade. Materijalna rešenja koja se odnose na bezbednosnu naredbu, izuzeće ispunjenje zahteva sadržano u evropskim propisima, te komentari s tim u vezi ne stoje. U vezi sa komentarima koji se odnose na stanje vazduhoplovne bezbednosti u Republici Srbiji ističem, sada ja to ističem, da eksperti međunarodnih vazduhoplovnih organizacija IKAO i Eevrokontrol ekspert, EAESE i evropske komisije koji stalno vrše nadzor nad aktivnostima vazduhoplovnih objekata u Republici Srbiji u svojim izveštajima redovno navode da je dostignut visok stepen vazduhoplovne bezbednosti u našoj zemlji čemu je i Zakon o vazdušnom saobraćaju značajno doprineo. Hvala najlepše.
Zahvaljujem gospodine ministre. Vi znate da je ministar raspoložen i nakon sednice da sa vama ima dijalog, prema tome on vam stoji na raspolaganju. Pošto na listama poslaničkih grupa nema prijavljenih za reč, a da imaju pravo da koriste reč, pre zaključivanja načelnog pretresa pitam, da li žele reč predsednici, odnosno predsednici poslaničkih grupa koji nisu iskoristili svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? (Ne.) Zaključujem načelni pretres o Predlogu zakona. Nastavljamo sa radom sutra 22. jula u 10,00 časova. Hvala lepo. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Osmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 71narodni poslanik, a radi utvrđivanja kvoruma, potrebnog za rad, sednice Narodne skupštine. Molim vas da ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje, da bi utvrdili koliko je narodnih poslanika identifikovano u sistemu i koliko je u sali. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema utvrđeno da u elektronskom sistemu ima 90 narodnih poslanika što znači da postoje uslovi za rad. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Milan Dimitrijević, Aleksandra Janković i Mladen Grujić. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam pozvala da današnjoj sednici, pored predstavnika predlagača prof. dr Zorana Stankovića, ministra zdravlja, prisustvuju i dr Elizabet Paunović, državni sekretar u Ministarstvu zdravlja, dr Dubravka Šaranović-Racić i Zorica Pavlović, pomoćnici ministra zdravlja. Nastavljamo rad i prelazimo na zajednički načelni pretres o predlozima zakona iz tač. 3. i 4. dnevnog reda, dakle, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti i Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o zdravstvenom osiguranju. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički načelni jedinstveni pretres o predlozima zakona iz dnevnog reda po tačkama 3. i 4, a pre otvaranja pretresa, podsećam vas da, shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspodeljuje tako da poslaničkoj grupi Za evropsku Srbiju pripada jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; poslaničkoj grupi SRS - jedan sat, osam minuta i 24 sekunde; poslaničkoj grupi Ujedinjeni regioni Srbije - 28 minuta i 48 sekundi; poslaničkoj grupi Napred Srbijo - 25 minuta i 12 sekundi; poslaničkoj grupi DSS - Vojislav Koštunica - 24 minuta; poslaničkoj grupi SPS - JS - 18 minuta; poslaničkoj grupi LDP - 14 minuta i 24 sekunde; poslaničkoj grupi Nova Srbija - 10 minuta i 48 sekundi;poslaničkoj grupi Manjina - osam minuta i 24 sekunde i poslaničkoj grupi PUPS - šest minuta. Saglasno članu 96. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, narodni poslanici koji nisu članovi ni jedne poslaničke grupe imaju pravo da govore svako po jednom do pet minuta. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmahpodnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika, što je u skladu sa članom 96. stav 4. Poslovnika. Obaveštavam vas da su poslaničke grupe ovlastile da ih po ovim tačkama dnevnog reda predstavljaju: narodni poslanik Nikola Krpić, poslaničku grupu PUPS; Arpad Fremond, poslaničku grupu MANjINA; narodni poslanik Zoran Bortić, poslaničku grupu SPS - JS; narodni poslanik Nikola Lazić, poslaničku grupu DSS-Vojislav Koštunica; narodni poslanik Simo Vuković, poslaničku grupu Ujedinjeni regioni Srbije; narodni poslanik Judita Popović, poslaničku grupu LDP; narodni poslanik Paja Momčilov, poslaničku grupu SRS i narodni poslanik Dušan Milisavljević, poslaničku grupu ZES. Saglasno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti i Predlogu zakona o izmenama i dopunama zakona o zdravstvenom osiguranju. Da li predstavnik predlagača, prof. dr Zoran Stanković, ministar zdravlja, želi reč? (Da) Izvolite gospodine ministre.