Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Osmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika konstatujem da sednici prisustvuje 90narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da su u sali prisutna 92 narodna poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Nenad Bogdanović, Nenad Čanak i Nebojša Ranđelović. Prelazimo na 7. tačku dnevnog reda: – IZBOR PREDSEDNIKA, POTPREDSEDNIKA I ČLANOVA SAVETA DRŽAVNE REVIZORSKE INSTITUCIJE, SA LISTE KOJU JE PODNEO ODBOR ZA FINANSIJE Primili ste listu kandidata za predsednika, potpredsednika i članove Saveta Državne revizorske institucije, koju je podneo Odbor za finansije. Podsećam vas da, prema članu 160. stav 3. a shodno članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Pošto ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, konstatujem da je vreme rasprave po poslaničkim grupama sledeće: poslanička grupa Srpska radikalna stranka – jedan sat, 37 minuta i 12 sekundi, poslanička grupa Demokratska stranka – jedan sat, 16 minuta 48 sekundi, poslanička grupa Demokratska stranka Srbije - Nova Srbija - dr Vojislav Koštunica – 56 minuta i 24 sekunde, poslanička grupa G17 plus – 22 minuta i 48 sekundi, poslanička grupa Socijalistička partija Srbije – 19 minuta i 12 sekundi, poslanička grupa Liberalno-demokratska partija – 13 minuta i 12 sekundi, Poslanička grupa manjina - Savez vojvođanskih Mađara, Lista za Sandžak, Unija Roma Srbije, Koalicija Albanaca Preševske doline – 7 minuta i 12 sekundi, poslanička grupa Vojvođanski poslanici - LSV, SVM – 6 minuta. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 160. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram jedinstveni pretres. Da li predstavnik predlagača narodni poslanik Radojko Obradović, zamenik predsednika Odbora za finansije, želi reč? (Nije tu.) Po Poslovniku, Čedomir Jovanović. Obaveštavam narodne poslanike da je ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SRS po ovoj tački dnevnog reda narodni poslanik Veroljub Arsić, a poslaničke grupe SPS narodni poslanik Borka Vučić. Izvolite.
Gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, zamolio bih predlagača ove tačke dnevnog reda da povuče svoj predlog. Mislimo da je odluka koju parlament mora da donese, izbor članova Državne revizorske institucije, veoma ozbiljna, a na povlačenje ove tačke dnevnog reda prinuđeni smo zbog neprihvatljive kandidature gospođe Natalije Ćatović. Mislim da ni nadležni odbor, a ni svi potpisnici predloga da se, između ostalog, i gospođa Ćatović kandiduje za ovu odgovornu funkciju, nisu znali zapravo sve podatke iz profesionalne biografije kandidata. Reč je, koliko smo mi upoznati, o kandidaturi iza koje je formalno stala stranka Velimira Ilića - Nova Srbija. Što se tiče gospođe Ćatović, najmanje je važno to što je bila kadar Socijalističke partije Srbije, o tome ne želimo da polemišemo, ali ona je bila osumnjičena za kršenje zakona. Protiv nje smo svojevremeno, mislim da je to dovoljno, kao Demokratska opozicija Srbije, podneli krivičnu prijavu zbog toga što je kao član Izborne komisije u opštini Topola učestvovala u kršenjima izbornog zakona i prikrivanju izbornih rezultata tokom 2000. godine. Ne bih želeo da ovde sada polemišemo o detaljima iz biografije gospođe Ćatović, ali očigledno da se radi o osobi koja ne može zadovoljavati stroge kriterijume koji prate rade u tako važnoj instituciji kakva je Državna revizorska institucija. Zato bih zamolio predlagača da povuče ovaj predlog i da onda izađe sa drugom kandidaturom, koju bismo mogli da podržimo. Inače, mi smo spremni da podržimo rad ove institucije, jer je smatramo važnom i potrebnom.
Hvala puno. Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Borka Vučić, ovlašćeni predstavnik Socijalističke partije Srbije.
Poštovane kolege i koleginice, poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, poštovani predsedniče i predsedništvo, imam čast i zadovoljstvo da govorim o jednoj veoma interesantnoj tački dnevnog reda, veoma važnoj ekonomsko-finansijskoj instituciji koja treba da počne rad i koja je u celom svetu veoma važna institucija a kod nas je na početku. Kao poslanik liste SPS, evo, dobila sam poverenje i velika mi je čast da to mogu da uradim jer smatram da sam sa takvim institucijama za nekih oko 40-tak godina radnog iskustva u privrednim bankama imala samo koristi i imala prilike uglavnom da sarađujem na osnovi preventive. Znači, ne radi se samo o instituciji koja je kontrola, državna ili druga, nego se radi i o određenoj preventivnoj ulozi ovakve vrste institucija koja bi i nama, da smo je imali ranije, možda donela bolji i efikasniji rad same Skupštine. Nesporna je činjenica da upravljanje javnim finansijama jedne države svuda u svetu, pa trebalo bi i kod nas, nije samo pitanje politike, već struke, i to veoma kompleksno. Mi uvodimo ovu instituciju poslednji od svih zemalja u okruženju kao i bivših jugoslovenskih republika. Rasprava o budžetu za 2007. godinu koju smo nedavno svi doživeli, koji je jedan od naših kolega nazvao pregrejanim i friziranim budžetom, imala je i pripreme, i planiranje, i predlaganje, i obrazloženje budžeta, i izveštavanje i sve drugo, ali to je sve bilo bez jedne preko potrebne osnove. Nemamo završne račune skoro svih godina, od dolaska nove vlasti posle 2000. godine, kao ni oditovanih bilansa. I bez toga, bilans je usvojen, što pokazuje da je krajnje vreme i da nam je Državna revizorska institucija neophodna. U budžetu za 2007. godinu za ovu instituciju predviđa se svega 9 miliona dinara, od čega je preko 90% za zarade zaposlenima, a sve drugo nije u planu. Po tome se vidi koliko je ovaj predlog ozbiljan. Posebno je važno da se poslovi pratećih službi imaju u vidu, jer ovo je samo jedan savet, jedna vrhunska institucija. Mislim da je najvažnije da se poslovi ove institucije obavljaju ne samo u skladu sa zakonom, što se podrazumeva, već i od strane visoko profesionalno osposobljenih kadrova koji imaju bogata i raznovrsna iskustva u oblasti javnih finansija. Razlog za insistiranje na ovoj činjenici je taj što se očekuje da Državna revizorska institucija Srbije funkcioniše bez političkih uticaja, na stručnoj, kao i zakonskim ovlašćenjima uređenoj, osnovi. Posebno izdvajam član 17. i član 18. Zakona o Državnoj revizorskoj instituciji, što se posebno odnosi na sukob interesa od strane članova saveta. S obzirom na stranačku pripadnost članova Odbora za finansije, čiji sam i ja član, i načina sastavljanja liste predloga kandidata, već sada je izvesno da će izvršna vlast uz pomoć ove institucije kontrolisati samu sebe. Kako narod kaže "kadija te tuži, kadija ti sudi". Lista predloženih kandidata sastavljena je od dva kandidata iz DS-a, dva kandidata iz DSS-a i jednog kandidata iz G17 plus. Da li Državna revizorska institucija može biti nezavisna institucija, u skladu sa Zakonom, ako mi nemamo predstavnika opozicije? Sudeći po predlogu ovog odbora, koji je posle više odlaganja i stranačkih ucena ovako odlučio, budući srpski budžetski revizor biće sve, ali neće biti nesamostalna i od izvršnih vlasti nezavisna institucija, koja treba da omogući veću transparentnost ovog segmenta javnih finansija. Da bi se to obezbedilo, neophodno je da kadrovi koji će obavljati ove poslove budu iz sveta struke. Pre svega treba da imaju mogućnost da se znanjem odupiru eventualnim političkim ili drugim uticajima, ne iz oblasti autoriteta struke i znanja, već interesnih, bilo političkih ili ekonomskih sfera, što bi umanjilo ili deplasiralo značajnu ulogu ove institucije i obeshrabrilo sva nastojanja da se na savremeni način i u skladu sa evropskim standardima uredi i realizuje upravljanje javnim finansijama. Mora se poći od činjenice da je nemoguće izabrati dobre kadrove za ove poslove, ako se na bilo koji način personalni predlozi isključivo vezuju za poverenje političkih stranaka. Moram da napomenem da u Srbiji ima i te kako sposobnih, stručnih i čestitih ljudi, koji znaju poslove upravljanja javnim finansijama. Imaju veliko i bogato iskustvo u obavljanju visokostručnih i važnih poslova, a nisu bili vezani ni za jednu političku stranku. Stoga bi trebalo proširiti listu kandidata da svi koji se izjašnjavaju u ovoj skupštini, naš narod, cela javnost, uvide da nije moguće pronaći prave stručnjake koji imaju dovoljno ne samo stručnog autoriteta, već i moralnih osobina. Treba nama svima poslanicima prezentirati listu pojedinačnih kandidata, ne po stranačkoj opredeljenosti, već i po svim ostalim kvalitetima. Zapazila sam, analizirajući listu od ovih pet kandidata, da je lista prikazana veoma nejednako, nije onako šablonska kakva treba da bude, tako da se ne može ni dobiti realni utisak o ovim kandidatima, niti ono što nam je potrebno, a što je potrebno da naši građani vide, da jedna ovakva institucija ima kandidate koji ispunjavaju te uslove. Zbog toga je poslanička grupa SPS shvatajući ovaj problem u celini dala dva predloga kojima se na Odboru nije apsolutno posvetila... Mi smo se trudili da zadovoljimo sve ove kriterijume i druge kriterijume o kojima ću kasnije govoriti, da nađemo jednog kandidata srednjih godina, stručnog, širokog iskustva, obrazovanja, i nekog malo mlađeg. Naravno, našli smo takvog kandidata. Mi smo ponosni da je SPS delovao u jednom pravcu koji je nama potreban za izbor članova saveta ove važne institucije. Hajde da počnem od ženskog kandidata, pošto ja poštujem dame, jer ovde ima malo dama, a moglo bi da ih bude više. Naš kandidat Nada Mijajlović, svi je znaju, bilaje dosta dugo direktor SDK u staroj Jugoslaviji. Ona je kandidat kome skoro da ne može biti ravan niko od ovih kandidata koji se nalaze na ovoj listi. Ima ekonomski fakultet. Ima magistarski rad, provela je dovoljno u privredi, dovoljno u vanprivrednim institucijama, u državnim institucijama. Radila je u oblasti transformisanja svojine u privatnu svojinu, kao pomoćnik ministra. Najveći deo svog radnog veka je provela baš u ovoj instituciji, i to u periodu kada se kod nas vršila velika transformacija i već počeo proces za stabilizaciju. Kao direktor filijale SDK rukovodila je svim poslovima utvrđenim Zakonom. U službi je bila samostalna i nezavisna i za svoj rad odgovarala je Skupštini Republike Srbije. Dakle, reč je o poslovima interne i eksterne kontrole svih pravnih subjekata u privredi i vanprivrede. Na poslovima generalnog direktora ZOP-a, koji je zapošljavao oko 8.000 radnika u celoj našoj bivšoj Jugoslaviji, rukovodila je i odgovarala za poslove platnog prometa u zemlji i poslove kontrole u okvirima zakona. U to vreme, ispred institucija kojima je rukovodila učestvovala je u izradi zakonodavnog dela programa rada Republike i Savezne vlade. Za direktora Republičke agencije za procenu vrednosti kapitala, rukovodila je poslovima i aktivnostima definisanim zakonom o Republičkoj agenciji i zakonom o uslovima i postupku pretvaranja društvene svojine u druge oblike. Reč je o kontroli izvršene revalorizacije vrednosti kapitala preduzeća, koja su vršila pretvaranje društvene svojine u druge oblike svojine. Prema tome, ovo je samo nekoliko podataka o ovom kandidatu koga naša poslanička grupa ističe. Vidi se da jedan ovakav profil, ekonomsko-finansijski, predstavlja pravu ličnost, koja bi trebalo da bude jedan od članova ovog saveta. Dakle, ja sam rekla da je srednjih godina, za mene su svi srednjih godina. Ona je rođena 1948. godine, a naš drugi kandidat Rajko Perić, on je mlađi, on je 1956. godište. Isto tako, on je finansijski i bankarski stručnjak uglavnom od 1997. godine. Takođe je, kao i Nada, ekonomista, takođe je magistar i sada priprema doktorsku disertaciju. Sa iskustvom preko 10 godina rada uglavnom u bankama, u Novosadskoj banci, sada u novim uslovima ''Erste banci'', kada su nastupile i druge banke, u saradnji sa drugim kućama, na kraju se nalazi na dužnosti pomoćnika direktora filijale u Poštanskoj štedionici. Ako postoji i jedna institucija u Srbiji za koju je najvažnije da se kandiduju pre svega stručni i samo dokazani kadrovi, onda je to upravo ova Državna revizorska institucija. Ako se ovi osnovni uslovi ne obezbede, onda nije izvesno da će se obezbediti dovoljan stručni i svaki drugi preko potreban autoritet ovoj instituciji, koja tek startuje u Srbiji. Državna revizorska institucija bi trebalo da bude signal svima da se neće tolerisati finansijska nedisciplina u trošenju državnog novca, a pogotovo u situaciji koju sada imamo. Nemamo završne račune koji su prošli reviziju za poslednjih pet godina. Ministri finansija nisu razrešavani dužnosti po zakonskoj proceduri, posle prihvatanja završnog računa na nadležnom organu, na nadležnoj skupštini, tako da je naša situacija tu dosta komplikovana. Ocenjujem da je predlog liste kandidata Odbora za finansije odraz vlastite sile, čisto stranačke, bez uvažavanja bitnih zakonskih uslova i sličnih kriterijuma. Ja sam to doživela na Odboru za finansije. Posebno je neprihvatljivo na ovako visokom zakonodavnom telu omalovažavanje predloga opozicije, kojoj se, navodno, nudi mogućnost saradnje. Zato bih istakla neke ključne elemente koje bi trebalo imati u vidu prilikom rasprave na današnjem zasedanju Narodne skupštine, a vezano za tačku 7. dnevnog reda. Radi se o potrebi još jednog filtriranja predloga liste kandidata na bazi stručnih, iskustvenih i moralnih uslova. Samo bih se pozvala na zakon koji je pre dve godine usvojen, o proglašenju Zakona o državnoj revizorskoj instituciji, na član 17. i član 18. Uzeću samo dve tačke člana 17. koje kažu: "Funkcija člana Saveta nije spojiva sa: 1) funkcijom u državnom organu, u organima lokalne vlasti ili nosioca javnih ovlašćenja i funkcijom u političkim strankama ili sindikatima; 2) radom u državnom organu, organu lokalne vlasti ili kod nosioca javnih ovlašćenja". Član 18. je veoma važan da mi poslanici shvatimo i svoju odgovornost u ovom delu. Stav 2. člana 18. kaže: "Član saveta ne može učestvovati i odlučivati u postupku revizije ako je bio radno angažovan kod lica koja su predmet revizije ili obavlja određene poslove za račun subjekta revizije, ako od prestanka tog zaposlenja ili završetka poslova nije proteklo pet godina." To se odnosi na sve kandidate. Upozoravam, mi poslanici ne bi trebalo da podržimo ovu listu kojom se krše član 18. i član 17. Zakona o Državnoj revizorskoj instituciji, posebno kada se radi o sukobu interesa i kada se radi o izboru ovakvih kandidata, kojima se ja izvinjavam, ne kažem da su oni loši kandidati i da nemaju iskustva, ali ovaj profil kod ovih pet kandidata nije u celosti i pojedinačno ispunjen. Listu treba vratiti Odboru za finansije i tražiti novi predlog, sa većim brojem ravnopravnih kandidata. Zalažem se, i naš poslanički klub SPS se zalaže da poslanici u svojoj raspravi oroče ovo za Narodnu skupštinu povodom novih predloga. U suprotnom, bez efikasnog funkcionisanja Državne revizorske institucije samo ćemo dati doprinos stopiranju borbe protiv negativnih trendova u suzbijanju korupcije, štete u oblasti privatizacije i procesa razvoja privrede i društva uopšte. Takođe, smatramo da je svim poslanicima jasno da predviđena sredstva od svega devet miliona dinara nisu dovoljno za stručni aparat ove značajne finansijske institucije, a posebno kada se porede sa drugim predviđenim i većim potrošačima u budžetu za 2007. godinu. Ne bih da pominjem kulturu, ali uzela bih kao primer... Samo da pitamo ministra, ali ministra nema, niti bilo kog iz Ministarstva finansija, da mi kaže u kojoj grupi potrošača se našla u 2007. godini ova institucija, iako se to može dodati. Ocena je da se tome nije posvetila prava pažnja. Poslanici ne smeju dozvoliti ovakvu ostrašćenost i omalovažavanje predloga opozicije, čiji su kandidati stručni, iskusni i moralni kadrovi. Poslanička grupa SPS baš takve ljude je istakla kao kandidate, i da pokaže da ih ima i da se ponosimo što smo ih mi tako brzo pronašli. Na kraju, pitanje izbora kandidata za članove Saveta Državne revizorske institucije Srbije nije samo pitanje izbora stručnih, moralnih i kompetentnih kadrova. Ovo pitanje istovremeno je i potvrda stvarne demokratije, za koju se mnoge stranke u Skupštini tako zdušno zalažu, ali samo na papiru.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo, jedna priča koja traje već nešto više od dve godine privodi se kraju. Priča je otpočela sa Predlogom zakona o državnoj revizorskoj instituciji. Ovlašćeni predstavnik predlagača gospodin Radojko Obradović, koga bih voleo sada da vidim ovde u sali kao narodnog poslanika i kao izvestioca Odbora za predložene kandidate, otvorio je tu priču što se tiče Državne revizorske institucije. Sam predlog zakona, onakav kakav jeste, uz određene nedostatke, da kažemo, može da uđe u neku određenu primenu, ideja je u osnovi dobra, jer svakako da državi sa ovakvom Vladom, sa ovakvim ministrima treba Državna revizorska institucija. Priča je išla dalje, da to treba da bude stručno, nezavisno telo koje će da proverava kako budžetski korisnici troše narodne pare. Zakon je izglasan 2005. godine i nikada nije ušao u primenu takav kakav jeste, u tom izvornom obliku, a 2007. godine imamo izmene i dopune Zakona, pa se kaže da su uslovi koje je predvideo osnovni zakon toliko strogi za članove saveta Državne revizorske institucije da nema ko da konkuriše, da nema ko da se prijavi, pa moramo da snizimo te kriterijume da bismo, eto, konačno formirali savet, a onda i Državnu revizorsku instituciju i da bi počela kontrola rada Vlade Republike Srbije, budžetskih korisnika. Uradili ste izmene i dopune. Sada, evo nas ovde sa predlozima kandidata. Srpska radikalna stranka neće glasati za kandidate koje je predložio Odbor za finansije, ali ne zato što je SRS protiv Državne revizorske institucije i kontrole narodnih para, nego zato što ovde kriterijum nije bila struka, nije bilo znanje, nije bilo poštenje, nego je kriterijum bio politička pripadnost. Dame i gospodo narodni poslanici, da je tako, reći ću vam na nekoliko primera, ali da se vratimo samoj sednici Odbora za finansije. Iznenadilo me ono što se dešavalo na toj sednici. Materijal o predloženim kandidatima narodni poslanici su dobili na samoj sednici. Nijedan kandidat nije sam konkurisao Odboru za finansije, odnosno nismo imali u materijalu takve kandidate. Kandidati o kojima smo raspravljali bili su predlagani od strane političkih stranaka. Voleo bih da je stvarno oglašen konkurs za članove saveta, da su ljudi od struke konkurisali, da je Odbor za finansije imao sve kandidate, da ni iza jednog ne stoji nijedna politička stranka, nego da gledamo njihovu stručnost, biografiju, dostignuća iz te oblasti, koliko su objavili dela, da li su se bavili naučnim radom u vezi sa revizijom itd, itd. Ništa od svega toga nije bilo. Dati su kandidati DS-a, DSS-a, G17, SPS-a itd, a SRS nije htela da učestvuje u toj farsi. Mi smo samo izneli svoje primedbe na Odboru za finansije, nešto malo o biografijama kandidata i ostavili ovde da u Skupštini Srbije raspravimo i o kandidatima i kako formirate tu Državnu revizorsku instituciju. To je ono što stoji iza ovog predloga, ovakvog kakav jeste, a da se radilo po ovom principu, kao što je to pričao gospodin Radojko, kada je donošen zakon, da će biti Državna revizorska institucija kao nezavisan organ... Kasnije ću da se vratim na biografije, samo bih da pročitam članove 17. i 18. Zakona o državnoj revizorskoj instituciji. U članu 18. se kaže – funkcija člana saveta nije spojiva sa funkcijom u državnom organu, u organima lokalne vlasti ili nosioca javnih ovlašćenja i funkcijom u političkim strankama ili sindikatima. Već u članu 17. ste prekršili zakon, i to ne u jednom nabrajanju, nego u više delova. Prvo, funkcija u državnom organu – ima li, od predloženih kandidata, kandidata koji trenutno rade u državnom organu? Ima. Kasnije ćemo da čitamo njihove biografije. Vrlo visoko se kotiraju u državnom organu i vrlo su blizu para državnog organa, i to baš iz Demokratske stranke. Možete da kažete da nema funkciju u političkoj stranci ili da nije član političke stranke za sve ove kandidate o kojima je Odbor za finansije raspravljao? Ne možete, jer predlažete vi, kao političke stranke. Nisu sami došli, prijavili se, pa mi na Odboru za finansije, ako treba i 10 dana da sedimo, da raspravljamo o svakom kandidatu, da prvo eliminišemo, da sužavamo krug, da izaberemo na Odboru za finansije. Ne, Odbor za finansije je trebalo da bude samo farsa, da političke stranke proguraju svoje političke istomišljenike i saučesnike, mogu da kažem slobodno, u kriminalnim radnjama. Ne svi od ovih kandidata, ali mnogi od njih. Da li možete da kažete da nema nosilaca funkcija u organima lokalne vlasti? Ne možete, takođe. Jedan od kandidata je opštinski javni pravobranilac. Do sada je zastupao opštinu u više sporova, pa se razume u posao finansija. Tako to izgleda, dame i gospodo, kad nam DOS u svojoj trećoj mutaciji pokušava da prevari građane i ovu skupštinu. Tačka 2) člana 17: "Funkcija člana Saveta nije spojiva sa radom u državnom organu, organu lokalne vlasti ili kod nosioca javnih ovlašćenja, 3) članstvom u organu upravljanja ili nadzora privrednog društva", imate i takve kandidate, "javnog preduzeća, fonda, organizacija obaveznog socijalnog osiguranja ili drugog pravnog lica sa učešćem državnog kapitala." Tu bih se ja zaustavio kod člana 17. i prešao na član 18. koji kaže u drugom stavu: "Član Saveta ne može učestvovati i odlučivati u postupku revizije, ako je bio radno angažovan kod lica koje je predmet revizije ili je obavljao određene poslove za račun subjekta revizije, ako od prestanka tog zaposlenja ili završetka poslova nije proteklo pet godina." Ovlašćeni predlagači u Odboru za finansije, kada smo to čitali, kažu – to nije tačno, neće ona više da bude u Ministarstvu finansija kada bude izabrana za člana saveta. Neka da otkaz u Ministarstvu finansija pre nego što bude izabrana za člana saveta, da vidimo da rizikuje, da dokaže da joj je struka ispred političke stranke i ispred radnog mesta. Naravno, pošto je toliko veliki stručnjak, kao što vidimo, Ministarstvo finansija može bez nje, čim će preći u savet. Pošto je toliki stručnjak, neka uđe malo u privredu, neka da drugi doprinos, nemoj da troši narodne pare. Neka se dokaže tamo, pa onda neka konkuriše za člana saveta, a biramo ih na svakih pet godina, neka sačeka sledeći izbor. Ovde je reč o tome da DS, DSS, G17 plus i NS hoće da postave svoje političke istomišljenike koji će u Državnoj revizorskoj instituciji da štite njihov kriminal. Samo malo ću vam pročitati biografije. Gospodin Radoslav Sretenović, predložen za predsednika Državne revizorske institucije, radi u Narodnoj banci Srbije 15 godina, trenutno radi na poslovima samostalnog stručnog saradnika rukovodstva filijale Narodne banke Srbije. Sada da postavim pitanje – kako misli gospodin Radoslav Sretenović da izvrši kontrolu poslovanja Narodne banke Republike Srbije, trošenja javnih sredstava, odnosno budžetskih para? Ne može. To će raditi neki drugi član saveta, a on u tom postupku revizije ne može. Da vidimo kandidata za potpredsednika Državne revizorske institucije, Ljubica Nedeljković, predložena od strane Demokratske stranke, kaže – trenutna pozicija viši savetnik Ministarstva finansija - Uprava za trezor, baš gde su pare, Sektor za pripremu budžeta, baš odakle se puštaju. Kao rukovodilac grupe za budžetski sistem obavlja najsloženije poslove iz domena budžetskog sistema (izrada zakona i podzakonskih akata) i poslove sistema finansiranja organizacija obaveznog socijalnog osiguranja (izrada i praćenje finansijskih planova penzijskih fondova, ZZO i Nacionalne službe za zapošljavanje). Na budžet od skoro pola miliona, još ima pristup i fondovima obaveznog socijalnog osiguranja i zdravstvene zaštite itd. U najmanju ruku, ovo što je predložila Demokratska stranka je nemoralno. Kako mislite da gospođa, ili gospođica, Ljubica Nedeljković učestvuje u bilo kom postupku revizije bilo kog budžetskog korisnika? Ona je u Upravi za trezor. Budžetski sistem je tako osmišljen da trezor kontroliše sve budžetske korisnike na teritoriji Republike. Oni rade samo preko podračuna kojima raspolažu, ali je trezor taj koji odobrava ili ne odobrava sredstva. Tako je napravljen Zakon o budžetskom sistemu. Znači, kontroliše. U ovom trenutku ona može da sazna stanje bilo kog budžetskog korisnika, da odobri ili da zaustavi bilo koje trošenje para, da li se to nalazi u Beogradu, Sremskoj Mitrovici, u Vranju, bilo gde. A, vi ste nju postavili da bude potpredsednik Saveta Državne revizorske institucije! Tako to izgleda kada radi neka struka iz DOS-a. To nema nikakve veze sa strukom. Pogledajmo druge kandidate. Kandidat Natalija Ćatović – rešenjem SO Topola od 5. 10. 2004. godine postavljena je za opštinskog javnog pravobranioca, na kojoj funkciji se i danas nalazi. Što se tiče struke, evo kako to ona obrazlaže – poslovi na kojima je radila po funkciji su vezani za zastupanje u sporovima većih vrednosti, tako da poznaje oblast finansija. Znači, ona je zastupala opštinu u nekim sporovima i ona poznaje oblast finansija. Voleo bih da znam koliko je sporova dobila, što kaže koleginica Radeta. Onda znači da svaki pravnik koji je bilo koje preduzeće zastupao, ako zastupate preduzeće, ništa drugo nije u pitanju nego finansijski sporovi, ima pravo da bude član saveta. Da se vratimo malo na zakon i na to šta ste uradili sa zakonom, dame i gospodo narodni poslanici. Zakon je donet 2005. godine. Takav, u tom izvornom obliku, nikada nije ušao u primenu. Međutim, vi ste 2007. godine uradili izmene i dopune Zakona o državnoj revizorskoj instituciji, izglasali, pa ste tražili da kandidati za članove Saveta Državne revizorske institucije ne moraju više da imaju sedam godina radnog iskustva iz oblasti finansija, nego ste smanjili na pet. Obrazloženje vaše i gospodina Radojka Obradovića je bilo – mi nemamo dovoljno stručnih ljudi koji će da se bave revizijom i Državnom revizorskom institucijom. Da li je to baš tako? Nije. Mogu da kažem da je to laž. Sada ću da vam pročitam imena kandidata koji su konkurisali godinu dana pre nego što su urađene izmene i dopune Zakona o Državnoj revizorskoj instituciji i smanjeni kriterijumi. Ovo je dostavljeno Skupštini Srbije 4. maja 2006. godine. Izmene i dopune o smanjivanju kriterijuma smo uradili godinu dana kasnije. Evo ko je konkurisao za članove Saveta: prof. dr Slobodan Malinović, dekan Ekonomskog fakulteta u Kragujevcu, predsednik Komiteta za etiku i edukaciju u Savezu računovođa i revizora Srbije. Drugi kandidat je bio profesor dr Blagoje Novićević, prodekan Ekonomskog fakulteta u Nišu. Treći kandidat je bio magistar Darko Nikolić, ovlašćeni revizor. Da li su sva ova trojica kandidata bolji od svih ovih koje ste vi predložili? Jesu. Šta im onda nedostaje? Oni nisu u vašim političkim strankama ili možda nisu ni u jednoj, ali nisu u vašim i neće da rade za vas, da peglaju vaše zloupotrebe dok ste trošili budžetska sredstva. To je razlog zašto Odbor za finansije nije raspravljao o ovim kandidatima. Vi ne stojite iza njih i neće da stoje ni oni iza vas, ukoliko bi vam radili reviziju, i to je vaš problem. Zašto vam je to problem? Zato što vam savest nije čista dok ste trošili budžetska sredstva i zato što revizija treba da ozakoni vaše zloupotrebe, zloupotrebe ministra u Vladi Republike Srbije i treba da zaštiti i onu dvojicu, bitange Vuka Hamovića i Vojina Lazarevića, i kako su trošili pare Naftne industrije Srbije i zašto direktor ne odgovara. Ne može to poslovanje da dobije pozitivnu ocenu kod revizora kod kojih je najvažnija struka. Zato se Srpska radikalna stranka zalaže da se ovim poslom ne bave predstavnici političkih stranaka, nego da se bave ljudi koji poseduju znanje, stručnost, iskustvo, bez obzira na stranačku pripadnost, ukoliko im je do tog zvanja stalo i ukoliko neće da ga ukaljaju tako što će nečije ime i nečije zloupotrebe da zaštite. Nama je svejedno i što se tiče njihovog političkog opredeljenja, ukoliko poštuju određene kriterijume svog zanata. Da je to tako i da se mi ne plašimo revizora, mi smo vam to dokazali i 2001, 2002. i 2003, pa sve do dana današnjeg. Niko, dame i gospodo poslanici, bolje od vas nije uradio revizije ministarstava u kojima su bili ministri iz Srpske radikalne stranke. Osim pojedinih napisa u novinama nikakvih zloupotreba nije bilo. Kada ste vi u pitanju i kada bi vama radio reviziju, teško da bi i ova sadašnja vlada, i ona prethodna Vojislava Koštunice, i ona vlada Zorana Đinđića i Zorana Živkovića... 99% ministara bi završilo u Požarevcu, zato se i otvara ovaj novi specijalni paviljon.
Hvala vam. Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović, šef poslaničke grupe Liberalno-demokratske partije. Izvolite.
Gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, veoma važna rasprava je pred nama i zbog toga moramo razmišljati o načinu kako smo tu raspravu započeli. Ja bih vas pitao, gospodine predsedniče, u skladu sa članom 93. Poslovnika o radu, gde se nalazi predlagač ovog akta? Odnosno, gde je izvestilac koji bi u ime Odbora za finansije Narodne skupštine nama ovde u parlamentu podneo izveštaj o radu ovog odbora i obrazložio kandidature? Šta je toliko sporno u biografijama kandidata o kojima mi danas raspravljamo, kada se ni predlagač, a ni izvestilac Odbora nisu obratili poslanicima i poslanicama rekli zašto treba za njih da glasaju? Zašto parlamentarna većina ne stane iza kandidata koje je predložila za članove Saveta državne revizorske institucije? Da li je nešto sporno u njihovim biografijama, pa se parlamentarna većina stidi podrške i javnog identifikovanja sa njima? U parlamentu se ne ćuti o tako važnim odlukama, kao što su odluke koje se po prvi put donose u modernoj istoriji naše zemlje. Prethodni učesnici u raspravi su citirali pojedine članove Zakona o državnoj revizorskoj instituciji. To je dobar zakon i on je potreban Srbiji, to je potreba našeg društva. Potreba i onih koji se nalaze na vlasti i onih koji bi želeli da tu vlast kontrolišu. Koja to institucija može efikasnije zaštiti kredibilitet svih koji raspolažu budžetskim sredstvima od ovog saveta Državne revizorske institucije? U politici, nažalost, ovde u Srbiji je sve dozvoljeno i institucije poput ove o kojoj mi danas razgovaramo su one koje moraju imati presudnu ulogu u definisanju naše lične odgovornosti i sposobnosti da obavljamo kvalitetno posao. Zbog toga je neophodno da nam se obrati predlagač i zbog toga želimo da čujemo izvestioca Odbora, da bismo onda mogli da postavimo pitanje da li je izvestilac, odnosno predlagač bio upoznat sa činjenicama sa kojima smo upoznati mi koji želimo ovde da diskutujemo. Zašto parlamentarna većina pri usvajanju ovakve važne odluke u startu krši zakon? Zašto vi ne poštujete zakon? Ako vi na usvajanju kršite zakon, na čemu onda gradite svoje pravo da sutra mi ne možemo da se ponašamo na isti način na koji se ponašate vi danas ili bilo ko u Srbiji? Sličnu raspravu smo vodili tokom usvajanja Ustava, kada smo vas upozorili da ako se društvo krade na ustavu, onda će se sutra krasti na svakom koraku, i to nam se danas dešava. Ova rasprava mora biti dostojanstvena, između ostalog, zato što mi razgovaramo o ljudima koji nisu u prilici da nam odgovore na ono što mi govorimo o njima, ni o predsedniku, ni o potpredsednici, ni o preostala tri člana Saveta Državne revizorske institucije. Ovde nema gospođe Ćatović, da je pitamo da li je tačno ono što mi govorimo o njoj ili ne, ali nema ni izvestioca Odbora, ni predlagača koji je stao iza njene kandidature. Ovde nema kandidata za predsednika Saveta, da bismo mogli da mu postavimo pitanje – kako ćete vi kontrolisati rad državnog organa čiji ste danas funkcioner, i to niži? Ne možemo da postavimo pitanje potpredsednici kako će dosadašnja savetnica u Ministarstvu finansija kontrolisati rad Ministarstva finansija. Mi ta pitanja želimo da postavimo predlagačima, da li možemo da dobijemo odgovor na pitanje ko je predložio kandidata za predsednika Saveta Državne revizorske institucije? Da li je moguće da od 130 i kusur poslanika nema nikog ko će izaći i reći - to je naš predlog. Stanite iza svog kandidata. Ko je predložio kandidata za potpredsednicu Saveta i ko je predložio ostala tri člana? Da li vi znate zašto je to važno? Zbog toga što od njih očekujemo odgovore koje kandidati nisu u stanju da nam daju, jer ne učestvuju u ovoj raspravi. Mi imamo informacije da je stranka Velimira Ilića predložila gospođu Ćatović. Rekli smo su da nam je najmanje važno to što je reč o kadru Socijalističke partije Srbije, jer nas ovih poslednjih sedam godina uče da je moguće biti i gori od onih za koje smo govorili da su najgori. Hajde da postavimo pitanje šta je to bilo presudno u toj nominaciji, da li to što je gospođa Ćatović opštinski javni pravobranilac i da li je dobro radila svoj posao, pa se zbog toga predlaže za novu funkciju? Ko će da odgovori na ta pitanja? Mi mislimo da nije dobro radila svoj posao. Ne zato što je prvo na tu funkciju stupila kao kadar privremene uprave koju je u Opštini Topola zavela socijalistička vlada Mirka Marjanovića tokom devedesetih godina, ne zbog toga, nego zbog toga što je tokom svog mandata protivzakonito ustupila 140 kvadrata opštinskog poslovnog prostora stranci na vlasti. To je SPS, ali sada nećete glasati za nju. Da li je tako, socijalisti? I vi znate o kome se radi, jer je u međuvremenu ono što je radila za vas počela da radi za Velimira Ilića. Ni to nije samo po sebi ono što je toliko kompromitujuće. Zamislite opštinskog javnog pravobranioca koji je istovremeno predsednik nadzornog odbora osiguravajućeg društva koje je protivzakonito radilo pa je izgubilo od Narodne banke dozvolu za rad. Sada će funkcioner Narodne banke, njene filijale u Nišu, raditi zajedno sa predsednicom nadzornog odbora osiguravajućeg društva kojem je Narodna banka zabranila da radi zbog toga što je kršilo propise. Da li je to onda institucija koja će biti efikasna, koja će biti sposobna, kojoj možemo da verujemo? Da li smo onda ostvarili one ciljeve o kojima smo govorili kada smo usvajali Zakon o Državnoj revizorskoj instituciji? Da li postoji još jedna zemlja u Evropi 21. veka poput Srbije? Da zaboravimo na sve druge naše probleme i razlike, kako je moguće da raspravljamo o izboru saveta, a da nema nikoga ko će stati iza kandidata za koje je trebalo da se glasa? Da li su prekršeni članovi 17. i 18. Zakona o Državnoj revizorskoj instituciji, najmanje ta dva člana, suštinska? Šta kažu ti članovi? Oni su suština zakona. Da bi revizija mogla da bude efikasna, ona mora da bude potpuno nezavisna od države, a da bi mogla da bude nezavisna od države, njeni članovi, a ne slova na papiru, moraju da budu upravo takvi. Kako je nezavisan od države neko ko je danas državni službenik? Od pet kandidata za savet, četiri su zaposlena u različitim državnim organima i institucijama, primaju platu iz budžeta. Četiri kandidata, od pet, prima platu iz budžeta. Prekršili smo u startu zakon. Mogli smo da napišemo amandman na zakon, pa da kažemo – pri izboru prvog saveta ova pravila ne važe, pa će taj savet raditi časno, oko njega će se okupiti neki novi kadrovi, a drugi savet će biti izabran iz redova kandidata koji su angažovani u samoj revizorskoj instituciji i oni će sami po sebi, po karakteru, biti upravo nezavisni. Ne, nema toga. Prekršili smo član zakona u startu, da ne govorimo o kredibilitetu kandidata. U startu je prekršen član zakona. Član 18, najmanje pet godina kandidati za te funkcije ne mogu biti osobe koje su na bilo kakav način imale poslovni aranžman sa državom, bile angažovane na poslovima za državu. I taj član Zakona kršimo. Pročitali smo u novinama obrazloženje izvestioca, potpredsednika DSS-a ili potpredsednika parlamenta, izvinjavam se ako nije više potpredsednik parlamenta, gospodina Obradovića. Rekao je da nema dovoljno kadrova. To nije tačno. Sigurni smo da ima sasvim dovoljno kadrova za ovakvu vrstu posla, ali smo jednako sigurni da svako ozbiljan svoj kredibilitet ne želi da ugrožava angažovanjem u ovako neozbiljnoj instituciji. Svi uspešni ljudi danas, zapravo, stigli su do tog uspeha ne uz podršku države, nego najčešće uz borbu sa državom koja je bila dužna da ih podrži. Setimo se naših sportista kada pobede na nekom takmičenju. Kada bi se osvrnuli iza njih i videli, shvatili bismo da su oni više protivnika imali u državi nego u svojoj čitavoj dosadašnjoj sportskoj karijeri. Tako je i sa svakim drugim uspešnim čovekom - ako si uspešan, u Srbiji si proklet. Ima dovoljno sposobnih i kredibilnih ljudi za ovu vrstu posla, ali ti sposobni i kredibilni ne pristaju na kriterijume na koje su ovi kandidati pristali, što je očigledno. Kakvi su to kriterijumi? Oni koji su od svake institucije u Srbiji napravili kvaziinstituciju. To su vam isti oni kriterijumi koji su prethodili izboru specijalnog tužioca Radovanovića, koji se grli na prijemu sa osobom koju treba da istražuje, koja je obuhvaćena policijskom akcijom "Mreža", pa kada ga pitate - šta to radiš, što se grliš sa Miloševićevim tajkunom, šta tražiš u zagrljaju sa Miškovićem, kada je on jedan od onih koje treba da istražuješ zbog šverca cigareta, on kaže - to je bilo na prijemu, fotografija je zloupotrebljena. Znači, na prijemu je dozvoljeno grliti se sa osumnjičenim, a na svakom drugom mestu će se voditi obračun sa političkim protivnicima, onima koji su mene doveli na tu poziciju ne da bih sprovodio zakon, nego da bih, zapravo, zaklonio bezakonje. O tome se radi ovde, o pružanju podrške bezakonju. Ne može za člana Saveta Državne revizorske institucije biti izabran neko ako nema nikoga ovde ko će izaći i reći zašto za njega treba da se glasa. To dovoljno ukazuje na odsustvo bilo kakvog kredibiliteta. Ne može parlament dobiti tako besmislene rasprave. Što ne raspravljamo o tome da li je zemlja ploča? Hajde o tome da raspravljamo. U tome ima jednako smisla kao i u ideji da raspravljamo o Savetu Državne revizorske institucije, kada je očigledno da se tokom rasprave krši Zakon. Prekršena su dva suštinska člana Zakona. Da li postoji mogućnost da se o tome razgovara, da se o tome dogovorimo? Taj savet treba da, između ostalog, kontroliše i finansije u političkom životu ove zemlje, način na koji se troši novac. To je ponižavanje ljudi koji su glasali na ovim izborima. Iza nas je četiri miliona građana ostalo i niko od njih za sebe ne može reći da je srećan, zadovoljan i uspešan u onoj meri u kojoj bi to želeo da bude. Pogledajte u šta se parlament pretvorio. Mi možemo da kažemo da je 90 posto ovog parlamenta najmanje odgovorno za tako nešto. Odgovorna su partijska rukovodstva, odgovorna je Vlada, i zbog toga što Skupština ne radi i zbog toga što kad radi, radi na način na koji radi, što krši Ustav, što krši Ustavni zakon, što zaobilazi suštinska pitanja. Najmanje su tu krivi poslanici koji sede ovde, osim što njihova krivica proizilazi iz činjenice da po svaku cenu pristaju da igraju ulogu koju su im drugi namenili. Da li postoji neki prag parlamentarnog dostojanstva, da li postoji neki minimum? Mi mislimo da je to ovo, da je to poruka predlagaču - izvoli, dođi ovde, stani iza kandidata, objasni nam zašto su baš oni kandidovani za te funkcije. Neka dođe izvestilac i neka objasni, pa da kažemo da smo jednu odluku doneli na ispravan način, nismo doneli više, doneli smo jednu, izabrali smo savet. I kada taj savet za nas kaže da smo pošteni, onda smo, građanke i građani Srbije, pošteni; ne radimo za 130 hiljada dinara mesečno, ne uzimamo svi svaki dan dnevnice i putne troškove, ne spavamo svi u stanovima i hotelima. Ako neko od nas jeste takav, onda ga Savet pronalazi, žigoše, mi ćemo ga udaljiti. Nismo svi lopovi. Svi smo ovde došli u 10 i otići ćemo večeras u 19, 20, 21 sat, sedećemo u ovoj sali. Hajde da kažemo da je Savet jedna od institucija koje će doprineti, između ostalog, i uvećanju našeg kredibiliteta. Umesto toga – nema veze, glasaćemo. Ovaj savet je ovakvom procedurom uništen. Taj savet neće niko poštovati, kao što se ne poštuju ni sve druge institucije. Pitanje ekonomskih sloboda je ključno pitanje za demokratizaciju i dalji razvoj našeg društva. Ekonomska sloboda je preduslov političke slobode. Ako ekonomski nismo nezavisni, ne možemo biti ni politički nezavisni, jer je život surov i to svi vrlo dobro znamo. Dakle, mi insistiramo na obrazloženju kandidatura. Neka se pojavi taj predlagač, "Džon Dou", taj stranac kome ne znamo ni ime ni prezime, neka se pojavi izvestilac Odbora gospodin Obradović, pa neka on onda, oni, u ime svojih kandidata, kažu zašto mi za njih treba da glasamo, a neka ne pokušavaju da nas uvere da treba pri tom glasanju da kršimo i zakon, jer to nećemo uraditi. Potreban je Savet Državne revizorske institucije, potreban je Zakon o Državnoj revizorskoj instituciji, potrebna je kontrola javnih finansija, ne samo ona koja dolazi iz civilnog sektora, ne samo "Transparentnost Srbija", ne samo nevladine organizacije, nego i Savet Državne revizorske institucije, jer taj savet, između ostalog, na vrlo jasan način promoviše našu spremnost, našu volju, našu opredeljenost za život u uređenom i normalnom društvu 21. veka. Mi želimo takav savet, mi podržavamo Zakon o Državnoj revizorskoj instituciji i zbog toga ne glasamo za ove kandidate, jer mislimo da, prvo, nema elementarne odgovornosti onih koji su te kandidature predložili, a sada ne žele ovde da ih obrazlože; mislimo da oni profesionalno ne ispunjavaju, u najvećoj meri, ne svi, obaveze koje moraju ispunjavati ukoliko žele angažman u tako važnoj instituciji. Na kraju, mislimo da je ovakvom odlukom, zapravo, poslata vrlo jasna poruka parlamentarnoj većini, Koštuničine većine, da ne želi reprezentativnu, već kvaziinstituciju, poput mnogih drugih koje su stvorene i koje se nalaze za nama, bez obzira da li govorimo o obrazovanju, da li govorimo o ekonomiji, da li govorimo o kulturi, da li govorimo o pravosuđu, da li govorimo o policiji. Naš život je obeležen kvaziinstitucijama koje zapravo odražavaju taj deformisani karakter naše stvarnosti koji je podsticaj deformisanja politike i lošeg sistema vrednosti. Ako neko ponudi obrazloženje, mi ćemo vrlo rado diskutovati o tom obrazloženju, ali smatramo da je način na koji je ova rasprava započeta, kvalitet kandidata, njihov kredibilitet i sve ono što je prethodilo samoj raspravi u toj meri poražavajuće i da je vrlo jasno da LDP ne da ne može da pruži podršku ovom zakonu, nego ne sme da ćuti o ovom zakonu i načinu na koji se on zapravo uništava. Hvala vam.
Hvala, gospodine Jovanoviću. Ako sam dobro shvatio, za reč se javio predstavnik predlagača narodni poslanik Matić. Razumem, gospodine Obradoviću, samo smireno. Pa, javio se čovek malopre da referiše. Da li Slavoljub Matić hoće ili neće? Hvala. Izvolite, Žarko.
Gospodine Mrkonjiću, iako smo partijske kolege moram da vas upozorim da kao predsedavajući Narodne skupštine Republike Srbije morate da poštujete odredbe Poslovnika. Kada poslanik traži da reklamira Poslovnik onda mu morate dati reč, jer to stoji u Poslovniku Narodne skupštine Republike Srbije. Ja sam se javio, gospodin Čeda Jovanović je pominjao SPS, javio sam se shodno odredbama Poslovnika da kažem nekoliko reči a propo toga. Zamolio bih gospodina Jovanovića da ne pominje više Socijalističku partiju Srbije u kontekstu u kome je pomenuo, a pogotovo predsednika Miloševića. Predsednik Milošević je mrtav već godinu i nešto dana, a nije na vlasti od 2000. godine. Sada je, za zaboravne da podsetim, oktobar 2007. godine, za neki dan će biti oktobar. Sedam godina će skoro biti otkako predsednik Milošević nije na državnim funkcijama. Nažalost, vi ste ga u međuvremenu kidnapovali, vi ste slavili njegovo kidnapovanje, imate zasluge u tome i manite se njega. Kakvi tajkuni Miloševićevi? U vreme devedesetih godina ti ljudi su samo bili direktori preduzeća. Oni su postali tajkuni u vaše vreme, tada su eksplodirali, tada su postali gospodari Srbije, tada su postali vlasnici politike, politike i poslaničkih grupa, i oni su ljudi koji su uređivali politiku. Šta se pravite ludi? Pa, vi iz DOS-a ste ih napravili takvim kakvi jesu. Do tada se nisu živi čuli, niko nije znao za njih, a onda su postali neko ko upravlja Srbijom. Socijalisti sa tim nemaju veze, ni predsednik Milošević, nego ako imate hrabrosti recite – jesmo, dali smo im da privatizuju preduzeće za sitne pare, prodali smo im deset fabrika za tri evra, jeste, prebacili smo im na Kipar pare. Recite – podelili smo. Imate vi o mnogo ozbiljnijim problemima da govorite, nego što je ovo o čemu ste počeli. Ima jedna stvar u kojoj ste u pravu. Kakvi god da smo mi bili do 2000. godine, u pravu ste kada kažete da je ovo katastrofa posle 2000. godine. Ne da niste dobri kao mi, niste ni približno dobri kao mi, daleko ste gori. Ovo što radite Srbiji od 2000. godine, ovo je sramota. Vi ste, gospodine Jovanoviću, i DOS, uveli u Srbiju pljačku, kriminal, ucene, pronevere i sve ono loše što je pratilo DOS 2000. godine. Setite se, ovde ste 2001. godine pričali da ima 100 direktora velikih preduzeća koja finansiraju DS i DOS da bi srušili Miloševića i došli na vlast. Što ne objavite njihova imena, pa da Srbija sazna ko su od njih tajkuni i ko danas gospodari Srbijom, što ne kažete? Pa recite, to ste nam pričali 2001. godine. Kao što ste govorili da imate tonski zapis da je porodica Milošević naredila ubistvo Slavka Ćuruvije, pa smo vam rekli - izvolite, dajte ako imate, da se jedanput to reši. Ali, vi volite samo da pričate, optužujete nevine, a prave krivce krijete, jer verovatno dobru apanažu plaćaju za to što su krivi da ne bi progovorili ili da ne bi bili izručeni. Dajte da Srbija napred krene. Ako imate neke dokaze, ponudite, ali manite se više te priče. Ovo je mesto gde treba da kažete građanima Srbije - taj i taj je kriv za to i to. U stvari, mislim da vi imate daleko veće probleme i da ova svedočenja pripadnika zemunskog klana bacaju pravu sliku na ono što se zove Srbija posle 2000. godine. Samo je suštinsko pitanje što ste vi nekog odabrali očigledno za krunskog svedoka, a nekom je namenjena uloga žrtve, ali svi ste zajedno krivi jer pokazuje vezu od vrha do dna, vezu vlasti i kriminala. Dok Srbija ne raščisti s tim, ne možemo krenuti napred. Hvala vam.
Po Poslovniku se javio gospodin Miroslav Markićević.
Kolege poslanici, repliciram gospodinu Jovanoviću. Slušajući gospodina Jovanovića godinama, naravno ne slažući se sa njegovim pogledima na svet i političku ideologiju, navikao sam da bude precizan, to moram da priznam. Ovog puta, kada se radi o kandidatu za člana Saveta Državne revizorske institucije Nataliji Ćatović, da li slučajno ili namerno, gospodine Jovanoviću, vi ste sve pomešali. Znači, veza Natalije Ćatović i ovih 140 kvadrata koje pominjete sa SPS-om jeste što je ona zastupala opštinu i oduzela SPS-u tih 140 kvadrata. Ali, vi imate u Topoli 0,6% i nemate nikoga da vam kaže šta se radi u Topoli. Tamo vlada Nova Srbija sa 52% u prvom krugu. Dalje, pomešali ste PIK "Oplenac" i neko osiguravajuće društvo. Znate šta znači PIK – poljoprivredno-industrijski kombinat. To je Srbija, poljoprivreda, grožđe je tamo. Problem sa gospođom Ćatović i vama je u tome što je raskinula privatizaciju sa braćom Popov, a ta braća Popov su članovi vaše stranke, možda jedini u Topoli. Eto to je istina, gospodine Jovanoviću, i nemojte da obmanjujete ovde javnost, pogotovo zato što se radi o jednoj čestitoj i poštenoj ženi, koja ne može da se brani, nego moram ja da je branim ovde. Bilo je prilike na Odboru za finansije, mogao je da dođe ko hoće, vremena ceo dan da se kaže bilo šta o njoj. Hvala.
Hvala, gospodine Markićeviću. Gospodine Jovanoviću, replika, pretpostavljam? Izvolite.
Gospodine potpredsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, iskoristio sam pravo na repliku, odgovorio bih predstavniku Nove Srbije. Možda bi bilo bolje da ste odmah na početku rasprave izašli pa rekli ko je vaš kandidat za člana Saveta Državne revizorske institucije. Naravno, mislim da nema razloga da ovde polemišemo na takav način. Bio sam vrlo jasan, rekao sam da se radi o Osiguravajućem društvu "Prizma", vlasnik tog osiguravajućeg društva je gospodin Milosav Petrović. Inače, on je finansijer potpredsednika vaše stranke i predsednika opštine Topola Dragana Jovanovića. Izgubio je dozvolu za rad 2006. godine, a onda je postavljen za likvidacionog, tj. stečajnog upravnika osiguravajućeg društva koje je izgubilo dozvolu za rad. Predsednica nadzornog odbora Osiguravajućeg društva "Prizma" je bila gospođa Ćatović. Ona je kao opštinski pravobranilac poništila odluku sa kojom se prethodno kao opštinski pravobranilac saglasila. Jer, ona nije postala opštinski pravobranilac 2004. godine kada je na vlast u Topoli došla koalicija Nove Srbije, DS-a, DSS-a i G17 plus, ona je to bila i u periodu prinudne uprave koju je zavela tokom devedesetih godina vlada Mirka Marjanovića, prinudne uprave kojom je sa vlasti u Topoli sklonjena opoziciona vlada u kojoj je većinu imao SPO. Dakle, gospodine Markićeviću, ja sam danas onakav kakav sam bio oduvek – i onda kada sam bio šef poslaničke grupe u kojoj ste vi bili poslanik i onda kada sam bio šef izbornog štaba Demokratske opozicije Srbije, u čijem ste se okviru i vi nalazili. Kao što sam tada vodio računa o onome što govorim, vodim računa o tome i danas. Što se tiče rasprave o Miloševiću, vi ste, socijalisti, imali dosta vremena da Miloševića branite. Mislim da biste mu više pomogli da ste o njemu mislili onda kada je bio predsednik države, bez obzira da li se radi o Srbiji ili Jugoslaviji, nego onda kada je postao haški optuženik. Ja jesam direktan učesnik njegovog hapšenja, jesam direktan učesnik ekstradicije Miloševića Haškom tribunalu, ja i danas stojim iza tih odluka, ali sam čovek koji je dovoljno vremena proveo sa njim da bih mogao da zaključim kakvo je njegovo mišljenje o stranci koju je formirao i koju je do kraja vodio. Srbija zna ko je bio Milošević, znaju građanke i građani; problem je u tome što nema političke volje da se prema tom čoveku i prema sistemu vrednosti koji on simbolizuje zauzme jasan stav i da za sve ono što se u Srbiji desilo, koliko god to neki hteli da nam dokažu, ne može biti odgovoran pojedinac. On može biti pokretač, ali je mnogo onih koji su u Miloševićevoj epohi uradili mnogo toga za šta nisu preuzeli odgovornost, već su tu odgovornost izbegli ostavljajući Miloševića u prostoru iz koga on nije mogao sam da iskorači. Ponavljam još jednom, iza tih odluka stojim i sutra bih sve to isto uradio. Mnogo mi je važnija činjenica da Milošević, koji je puno toga rekao nakon svog hapšenja, ni o meni, ni o ljudima koji su direktno bili angažovani u tim akcijama nije rekao ni blizu onome što su rekli njegovi partijski drugovi, prijatelji, čak i porodica, ali pošto je on uhapšen ili čak nakon njegove smrti. Ja sam Miloševiću želeo pravo na pošteno suđenje, koje on nije dopustio mnogim ljudima u ovoj zemlji. Slobodan Milošević je uhapšen, uhapsila ga je policija, odvela ga u Centralni zatvor, isporučen je na osnovu Ustava i odluke Vlade Srbije Haškom tribunalu, što je bila naša međunarodna obaveza. Neko se sa tim politički nikada neće složiti, ali uporedite sudbinu Slobodana Miloševića i njegovog prethodnika Ivana Stambolića, koji je završio u jami sa krečom, ubijen pucnjima u potiljak. Ideja kriminalizovanja političkih protivnika nije nova u Srbiji, ali je ta vrsta argumentacije i suviše slaba za obračun sa našom politikom. Gospodine Obradoviću, možete verovati ubicama, dilerima i otmičarima kada oni govore to u svojim svedočenjima. Građani imaju pravo... (Predsedavajući: Vreme.) Javio sam se za repliku po osnovu izlaganja gospodina Obradovića i gospodina Markićevića, pa zbog toga mislim da imam pravo da govorim šest minuta, ali mogu da se vratim na mesto pa da se javim ponovo. Dakle, izvolite pa branite i dalje one koji su bili izvršioci vaše politike u periodu vaše vlasti, članovi vaših stranaka, simboli vašeg sistema vrednosti, ali nemojte zaboraviti činjenicu da smo u svakom trenutku mi ovde u Srbiji, da smo na raspolaganju svim državnim organima i da nas baš interesuje zbog čega državni organi ne žele da se raščiste sva sporna pitanja, ko to ima interes da se tako nešto danas u Srbiji desi – mi ili oni koji su na vlasti, a na vlasti su delom i uz vašu podršku.
Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović, po Poslovniku.
Moram reći, u ime SPS-a, da je ovo što sam sada čuo od gospodina Jovanovića jedna potpuno prazna priča, više da se kupi vreme i da se stekne utisak da je nešto hteo da kaže, nego što je imao šta da kaže. Gospodin Jovanović je za malo prešao onu crtu, granicu pristojnosti, kao gospodin Vuk Drašković koji je 1990. godine optužio narod što mu nije dao izbornu pobedu na onim prvim demokratskim višestranačkim izborima u Srbiji. On je tada, 1990. godine rekao – narod ne valja. Vama očigledno ne valja ni onaj narod iz 1990. godine, koji je gospodinu Slobodanu Miloševiću, predsedniku Socijalističke partije Srbije, dva puta na neposrednim izborima dao takav broj glasova koji nijedan od tzv. demokratskih lidera nikada neće moći dobiti, dao mu poverenje da bude predsednik Republike Srbije. On je svoj mandat više puta stavljao na raspolaganje građanima Republike Srbije i uvek je dobijao. To je nešto što ne možete da shvatite, a kamoli da postignete. Druga stvar, kako čovek da vam veruje? Vi govorite svaki put drugačije, da ne pričam šta radite. Vi ste bili kurir u tim događajima tada, a ko zna šta ste još radili. Sećate se da ste nosili neko pismo garancije, a inače to pismo ima garancije da predsednik Milošević neće biti izručen Haškom tribunalu. Da li se sećate ko je potpisao garanciju da neće biti izručen Haškom tribunalu? Da li znate da je to protivustavno? Odluka Vlade ne može biti jača od Ustava. Dobro je da vi sada priznajete da ste učestvovali, ima jedan narodni izraz - seirili, u nevolji drugog; to pokazuje strukturu vaše ličnosti i ljudi sa kojima ste radili. Kada se neko raduje tuđoj nesreći, tome se dobro ne piše. To je neka činjenica, a da ne pominjem ovo posle toga. Gospodine Jovanoviću, ne pominju pripadnici zemunskog klana nijednog od socijalista, koliko vidim, pominju vas i vaše društvo, da su davali pare, da su uzimali pare, da su vršili pritisak na pravosuđe, da su planirali to i to. Da li vi čitate štampu? Vidite ko se pominje tamo, to su ljudi iz DOS-a 2000. godine, oni ljudi koje ste vi zastupali ovde, busali se u prsa i govorili – samo tako, obećana budućnost vas čeka. Gospodine Jovanoviću, da li vi primećujete da ti ljudi optužuju vas i vaše drugove da ste uzimali novce i da ste radili svašta u ovoj državi? Vi ste uveli kriminal u državu, omogućili ste pljačku Srbije kroz privatizaciju. Vi, a ne neko drugi. Da li znate možda po kom je to zakonu sprovođeno? Vi ste sa ove govornice držali ode kako su zakoni dobri i kako će Srbija da peva, kako će svi imati ne znam šta, i med i mleko će biti u Srbiji. To ste vi pričali. Danas je 2007. godina, skoro sedam godina od kako je DOS preuzeo vlast. Da li se sećate toga ili ste izgubili pamćenje? Ne prihvatate ništa što ne ide u prilog onim vašim tezama. Gospodine Jovanoviću, imate problema dosta i kako stoje stvari, ako država bude postojala, ali nažalost mi svega imamo u ovoj državi pa je pitanje šta će biti sa svim tim procesima, neće se završiti na ovome; ne može da se pomene ovoliko ljudi iz DOS-a 2000. godine, a da posle budu krivi socijalisti iz devedesetih, koji nisu bili tu, ili neke druge poslaničke grupe. Neće moći. Prema tome, gospodine Jovanoviću, morate da se spremite da odgovarate za ono što ste radili 2000. godine. U ime kojih ciljeva i kojih računa, to je druga priča. I, manite se vaše demagogije o nekim vrednostima; vaša jedina vrednost je pun novčanik, vaša jedina vrednost je pun konto, vaša jedina vrednost je novac i vi drugog sistema vrednosti nemate.
Replika? Nemate pravo, gospodine Jovanoviću. Ako ćete istu temu, nemojte, molim vas, sem ako ne provocirate mene pa da vam odgovorim onda kao svedok tih događaja. Iz poštovanja prema domu kojim predsedavam, pitam vas - po Poslovniku ili replika?
Gospodine Mrkonjiću, meni je drago kad god vas vidim tu u stolici iza svojih leđa, jer mislim da smo svi sigurniji kada sedite tu, a ne u vozilu negde na putu. Dakle, zamolio bih vas da mi, u skladu sa Poslovnikom, date pravo da odgovorim gospodinu Obradoviću, a da gospodina Obradovića upozorite da krši Poslovnik jer se nije pozvao na član Poslovnika.
Ja vas pitam da li govorite po Poslovniku ili tražite repliku?
Repliku, na izlaganje gospodina Obradovića.
Ne možete repliku, možete po Poslovniku. Kažite koji član Poslovnika, pa izvolite.
Gospodin Obradović se javio po Poslovniku. Obradoviću, da li ste se javili na repliku ili po Poslovniku? (Žarko Obradović, sa mesta: Po Poslovniku sam se javio.) Po Poslovniku se javio, a ja sam se javio na repliku.
Po Poslovniku ili replika?
Ja sam vam rekao da je replika.
Izvolite.
Je l' u redu, gospodine Mrkonjiću?
Verovatno je u redu, pretpostavljam.
Vidite da sam bio u pravu.
Niste bili u pravu, gospodine Jovanoviću, ali nije to sada bitno. Izvolite.
Svaki poslanik i poslanica u sali znaju da sam bio u pravu, ljudi koji gledaju ovaj TV prenos znaju da sam bio u pravu. Između ostalog, činjenica da vi ni to ne možete da prihvatite dovoljno govori o našim razlikama. Dakle, gospodine Obradoviću, samo me obavestite pre nego što počnete da zavodite pravdu u Srbiji kako ćete to uraditi. Je l' imate vi informacije o meni? Da li imate neke podatke koji mene predstavljaju na način koji bi me učinio nedostojnim rada u ovom parlamentu? Zašto to ne date državnim organima? Zašto ne odete pa ne date to predsedniku Vlade? Zašto to ne date ministru policije, bio je ovde? Evo, ja vas pozivam, pa dajte, i moje pune novčanike i moj konto. U šta pretvarate ovu raspravu i zbog čega? Govorili smo o savetu Državne revizorske institucije. Pomenuo sam Miloševićevog tajkuna. Činjenica je da je on u međuvremenu postao još veći nego što je bio u periodu Miloševića. Nastavio je da se ponaša onako kako se ponašao i pod Miloševićevom vlasti, u međuvremenu su mu tako nešto omogućili oni koji su postali naslednici Miloševićevih vrednosti. Bio sam vrlo jasan. Govorio sam o čoveku koji je imao pravo na primarnu emisiju, o čoveku koji je mogao da uvozi robu, a ne plaća carinu po 90 dana, kada je inflacija bila po dve-tri milijarde; govorio sam o čoveku koji je imao u statusu domaće banke inostranu banku, mimo zakona, govorio sam o čoveku koji je praktično formirao paralelni finansijski sistem sa drugim ljudima. Sada vi možete nuditi obrazloženje za tako nešto, a ja to kritikovati, ali ja sam bio vrlo jasan, rekao sam ime, prezime i naveo sam razlog zbog koga to govorim. Mislim da političari ne treba da se bave biznisom, ali ni biznismeni ne treba da se bave politikom. Problem je u Srbiji to što niko nije dovoljno sposoban da se danas bavi ozbiljnim biznisom, a da pri tom ne mora da ima ozbiljne veze sa onima koji su na vlasti. Što se tiče vaše opaske vezane za period koji je za nama, on nije sjajan, ali smo mi zaustavljeni u drugoj godini naše politike ubistvom predsednika Vlade i onaj koji mene danas kleveće je isti onaj koji kleveće i njega i našu politiku. Verujte mi, više mi znače te uvrede, iako bih bio srećan da ih nema naravno, više mi znače te uvrede nego one pohvale koje su upućene na račun nekih drugih. Nažalost, i onih koji su bili deo države u periodu vaše vlasti ...
Vreme, gospodine Jovanoviću, molim vas kontrolišite vreme.
Vi, gospodine Mrkonjiću, povedite računa o načinu na koji vodite ovu sednicu.
Nemojte da polemišete sa mnom, nego gledajte vreme, gospodine Jovanoviću, i poštujte vreme. Da li neko od šefova poslaničkih grupa želi reč? Je li po Poslovniku ili replika, gospodine Obradoviću?
Po Poslovniku. Da se ovo ne bi pretvorilo u verbalni duel između gospodina Jovanovića i mene, imam potrebu samo da mu postavim jedno pitanje, a neka on sam odluči da li će da se javi ili ne. Da li je on sve ovo vreme pričao o Miloševićevom tajkunu itd, o čoveku s kojim je bio na večeri posle izručenja predsednika Miloševića Haškom tribunalu, koji je zajedno sa njim slavio taj sramni čin u istoriji Srbije? Morate, ljudi, da shvatite da šta god vi mislili o sebi samima, istorija beleži samo neke pojedince. Bez uvrede bilo koga od vas koji sebe nazivate demokratama, i ostalih, neće vas niko zapamtiti za par godina, pogotovo zbog ove sramote koju ste napravili Srbiji - da izručite dva puta legalno izabranog predsednika, jer i oni koji su mu sudili su sami sebi presudili. Džabe vam ova priča. Ona ima prođu u Srbiji zato što kontrolišete medije, ali kako vreme prolazi, neke stvari dolaze na svoje mesto. A i među nama se vidi kakav je ko od poslanika, šta radi i koju politiku zastupa. To je ono što nama socijalistima daje prednost a istovremeno nam je i ideja vodilja da treba apsolutno da nastavimo da se borimo i za ideje levice i za našu državu Srbiju.
Hvala, Obradoviću. Hoćete da dignete ruku, gospodine Jovanoviću? Pa dignite ruku malo. Nisam video, dignite ruku. Jeste se javili za reč? Replika ili šta je? Izvolite.
Gospodine potpredsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, znate, pravila komunikacije u parlamentu vas obavezuju, gospodine predsedavajući, da poslaniku date pravo na reč, pa da onda poslanik objasni po kom osnovu se javio za reč a onda vi da kažete da to dopuštate ili da ne dopuštate. Ne mislite valjda da se ovde sa nama dovikujete kao na nekom gradilištu.
Kad vas vidim upravo sam to mislio.
Dobro, ali nisam ja jedini poslanik ovde i vi nemojte sledeći put dolaziti u Skupštinu ako mislite da sam samo ja ovde. Ovde ima i dama.
Ne smetate vi meni uopšte, nego i vi morate da se ponašate malo pristojnije. Vi ste mene malopre uvredili, a ja vam reč nisam rekao. Ne možete vi da vređate nikoga ovde, pa ni mene. Prema tome, ako ste korektan čovek onda to prihvatite, a ne da ovde izigravate ne znam šta. Upravo zbog funkcije na kojoj se trenutno nalazim, kao ravan među jednakima, svim poslanicima ovde, ja sam prećutao mnoge stvari, ali morate i vi biti korektni. Izvinite. Imate sada reč ponovo.
Je l' mogu da dobijem reč?
Dobili ste reč.
Hvala, javio sam se za repliku. Samo bih odgovorio u najkraćem gospodinu Obradoviću. Je l' vi pričate o događajima u kojima niste učestvovali, niste bili čak ni na periferiji tih političkih događaja? Mene ne interesuje zašto je to tako, ali prošlo je dovoljno vremena i imali ste, sasvim sigurno, prilike da shvatite koliko je to što ste sad ovde izgovorili za ovom skupštinskom govornicom besmisleno, koliko su teze o nečijem kidnapovanju besmislene i koliko su besmislene optužbe na koje se vi pozivate kada polemišete ovde sa nama. Mi smo započeli raspravu o vrlo ozbiljnoj temi, o savetu Državne revizorske institucije. Rekli smo da smatramo da je to potreba parlamenta, svakog poslanika u njemu, da je potreba građana, ukazali smo na eklatantne primere nepoštovanja zakona iz koga proizilazi i svako pravo članova saveta Državne revizorske institucije, a vi ste to pretvorili u politički obračun koji je od Srbije napravio crnu rupu. Ali, da ne bi bilo bilo kakve dileme, mislim da su ljudi dužni da odgovore na pitanja koja im se postavljaju. Nikada niko nije potpisao garanciju da Slobodan Milošević neće biti izručen Hagu. Potpisana je garancija da se Slobodan Milošević ne hapsi da bi te noći bio odveden u Haški tribunal. Vi niste bili akteri tih događaja, neki drugi ljudi su u tome učestvovali i treba pustiti njih da o tome govore. Što se tiče tih besmislica o proslavama, večerama, to ipak nisu teme za parlament, toliko su niske da ja znam da ni vi sami u to ne verujete. Ja više neću polemisati sa vama jer znam na koje se događaje vi pozivate. Svako ima pravo da to tumači na svoj način, ali mislim da ste postavili pitanje i dobili odgovor od mene. Ako niste želeli da dobijete odgovor od mene, ako ste odgovor znali i bez tog pitanja, zašto ste ga postavili? Eto, samo toliko. Predlažem da se vratimo na raspravu o savetu, a da sve ove druge teme raspravite tamo gde one treba da se raspravljaju. Dakle, izvolite podnesite prijavu sudu, neće biti prvi put da se tako nešto dešava, neka sudovi o tome sude, neka policija o tome sudi. Mi nismo vlast u ovoj zemlji, ali smo poslednji koji će se distancirati od politike koja se kriminalizuje, jer ne postoji drugi način da se ona zaustavi. U Srbiji je svako ko je uspešan, ko je pametan, ko je vredan satanizovan, i to se dešava ne samo nama već mnogima oko nas. U redu, ako su to pravila ponašanja, mi se sa njima ne slažemo, protiv njih se borimo. Gospodine Mrkonjiću, ako ste u nečemu što sam izrekao prepoznali uvredu, meni nije nikakav problem da vam se izvinim. Vi ste toliko stariji od mene da nema razloga da se u tome ustručavam. Ne volim da se bilo ko oseća uvređenim zbog onoga što ja radim, ali ste vi moj politički protivnik i verujte da ste sami odgovorni za atmosferu koja je ovde stvorena, zbog tog nonšalantnog načina na koji vodite ovu sednicu, koji nekada može da naiđe na razumevanje, ali u ovom trenutku i po ovom pitanju svakako ne.
Hvala. Reč ima, po Poslovniku, nadam se, Žarko Obradović.
Hvala, gospodine Mrkonjiću. Znate kako, gospodine Jovanoviću, vama moje izlaganje može zvučati besmisleno ili ga vi možete tako kvalifikovati, ali to je vaša stvar. Kada slušam ono što vi pričate, iako nisam, iako u te stvari ne verujem, ja se počnem krstiti šta sve pričate. Inače, u ovim događajima iz 2000. godine, tačno je, nisam učestvovao, ali, hvala Bogu, oni koji su učestvovali priznaju, da li da olakšaju svoju dušu, da li iz nekih drugih razloga, ne znam, oni pišu ko je učestvovao, pa i vas kvalifikuju. Postoji pismo koje je potpisao i Milan Milutinović, kao tadašnji predsednik države, čini mi se i gospodin Zoran Đinđić, a ima još poneko od potpisnika, kojim se predsedniku Miloševiću garantuje da neće biti izručen Haškom tribunalu. Ali, za vas to ništa ne znači. To pismo je sastavni deo knjige koju je objavio gospodin Dušan Čukić, pa možete uzeti i pročitati. Nije to nepoznato. Tačno se vidi šta su potpisnici rekli da neće raditi. A, građanima Republike Srbije ostavimo da se opredele za sistem vrednosti, jer ovaj sistem vrednosti koji ste vi promovisali do 2000. godine ste apsolutno uništili posle 2000. godine. Pokazuje se da u stvari taj sistem vrednosti ne postoji, da vam ništa nije strano. Vi ste Srbiju suštinski uništili, ali pustimo građanima Republike Srbije da daju sud o tome na izborima. Samo da znate, ovo jeste rasprava o Državnoj revizorskoj instituciji, ali ste je vi svojim kvalifikacijama o predsedniku Miloševiću i socijalistima pretvorili u nešto što to nije i ja imam obavezu, kao zamenik predsednika stranke i zamenik predsednika poslaničke grupe, ne samo obavezu, nego i hoću da izađem uvek za ovu govornicu i da odbranim partiju kojoj pripadam i čoveka koga poštujem.
Da li još neko od predsednika poslaničkih grupa ili ovlašćenih predlagača želi reč? (Ne.) Obaveštavam vas da su, saglasno članu 93. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja pretresa prijave za reč u pisanom obliku, sa redosledom poslanika, podnele poslaničke grupe SRS, SPS, Liberalno-demokratska stranka, poslanička grupa Vojvođanski poslanici - LSV,SVM, ukupno 17 diskutanata. Dajem reč narodnoj poslanici Aleksandri Jerkov, a neka se pripremi narodna poslanica Milena Stanković.
Dame i gospodo narodni poslanici, narodne poslanice, gospodine predsedavajući i predsedništvo, Liga socijaldemokrata Vojvodine neće glasati za ovu odluku iz nekoliko razloga. Najpre zbog toga što u partijskoj državi čak ni ovako važna institucija i ovako važna odluka ne može da bude donesena bez nekakvih partijskih apetita i interesa, ličnih i stranačkih. Prvo, mi to ne možemo podržati zbog toga što se u startu krše zakoni. Već smo čuli o tome. To su članovi 17. i 18. ovog zakona, oni koji su ključni, koji govore o nezavisnosti ove institucije. Drugi razlog zbog koga ne možemo glasati za ovo je to što smo uvereni da ova institucija neće biti nezavisna. Sama činjenica da su partije te koje predlažu članove ove institucije govori nam o tome da neće biti reči ni o kakvoj nezavisnosti. Treći razlog zbog koga nećemo glasati za ovo je to što oni članovi Saveta koji treba da budu izabrani, koji su zaposleni u državnim institucijama, ne mogu biti nezavisni, niti mogu vršiti bilo kakvu kontrolu. Dalje, ovaj predlog nam govori o tome koliko ova vlada ceni građane ove zemlje kada im nudi ova rešenja i šta zapravo misli o njima. Sledeći razlog zbog koga nećemo glasati je način zbog koga je došlo do ovog predloga. Svi znamo da Nova Srbija nije davala kvorum na sastancima Odbora za finansije sve dok nije obezbedila da njen član takođe bude predložen za člana ovog saveta. Dalje, kada pogledamo samo ko su kandidati, jasno je svima zbog čega nećemo glasati. To su kadrovi SPS-a, to je žena koja je učestvovala u izbornoj komisiji, u izbornoj krađi 2000. godine. Liga socijaldemokrata Vojvodine na to neće pristati. To je ona lustracija o kojoj mi neprekidno govorimo, koja je morala biti sprovedena. To bi nam omogućilo da se ovakvi ljudi više ne nalaze ni na kakvim listama, pogotovo ne oni koji treba da vrše kontrolu Vlade. Sledeći razlog zbog koga nećemo glasati je to što smo uvereni da će Vlada vršiti opstrukciju rada ove institucije, kao što imamo slučaj da se vrši opstrukcija rada svih institucija koje treba da budu zadužene za kontrolu izvršne vlasti. Želeli bismo da znamo gde će to biti sedište ove institucije, da li će se omogućiti uslovi za rad, s obzirom na to da čak ni neka ministarstva još uvek nemaju sedišta. Bojim se da će sudbina institucije koja treba da se bavi kontrolom Vlade biti neizvesna. Dakle, nećemo glasati za ovaj zakon dok se ne nađe predlagač, dok se ne obezbedi poštovanje zakona, dok nas neko ne ubedi da će ova institucija zaista biti nezavisna u svom radu. Ovakav predlog, kakav je došao pred nas, nam pokazuje, zapravo, kakve su namere Vlade, a to je da se suštinski onemogući rad svake institucije koja treba da bude zadužena uopšte za kontrolu Vlade. Ćutanje je saučesništvo. Liga socijaldemokrata Vojvodine nema pravo da ćuti o ovome i neće dopustiti onima koji ćute da to i dalje rade i učiniće sve što je u njenoj moći da ne prođe u ovoj skupštini još jedan od zakona, još jedna od odluka koja ima za cilj da da strankama dobit, a na štetu građana.
Reč ima narodna poslanica Milena Stanković, a neka se pripremi Žarko Obradović.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, osnovna funkcija revizorske institucije jeste kontrola trošenja budžetskih sredstava. Sve ovo što smo do sada čuli o kandidaturi gospođe Ćatović zapravo govori u prilog tome da ona nije kompetentna da se time bavi, odnosno da u ovom trenutku građani Srbije i mi narodni poslanici imamo dovoljno razloga da nemamo dovoljno poverenja u nju i to da će ona dobro da obavlja taj svoj posao. Bila sam motivisana da govorim zato što su to od mene tražili naši građani iz Topole, koji poznaju gospođu Ćatović, koji su onog jutra kada je objavljeno ko su kandidati reagovali, zvali me i tražili od mene da iznesemo sve ono što smo izneli i što sada iznosimo. Zaista očekujem od vas da ovo shvatite najozbiljnije. Nije ovo lov na veštice, nije ovo napad na ličnost. Ovo je naša reakcija na politiku čiji je predstavnik bila gospođa Ćatović. To što je gospođa Ćatović svoju političku karijeru nastavila u Novoj Srbiji samo govori o tome o kakvoj stranci mi ovde govorimo, odnosno u kakvom trenutku i kakvom društvu živimo, u smislu da su ti Miloševićevi kadrovi, koji su u jednom trenutku zaista sprovodili izuzetno destruktivnu politiku ovde u Srbiji, svoj rad nastavili u nečemu još otvorenijem i ogoljenijem. Ako kažemo da je Miloševićev režim bio politička mafija, što iskreno verujem kao dete koje je devedesetih na svojoj koži osetilo šta znati živeti u Miloševićevom režimu, ovo možemo da nazovemo i političkom mafijom sa šajkačom, za razliku od Miloševićeve, koja je bila politička mafija u rukavicama. Ako ništa drugo, mogu da kažem da su ti ljudi iz Miloševićevog režima devedesetih godina imali više stila i vodili računa kako se ponašaju, malo bolje krili svoje namere, a ovi su bahati i otvoreni u svemu što rade, oni se ne stide toga što rade, oni ne kriju svoje namere. To su ljudi... Evo, recimo, ta gospođa Ćatović je predlog Nove Srbije. Ko je lider Nove Srbije - Velimir Ilić. Po čemu je Velimir Ilić poznat? Da li znate? Po čemu nije, krije anekse ugovora o autoputu Horgoš-Požega, verbalno zlostavlja novinare, kupuje automobile haškim optuženicima, uvozi lokomotive. Njemu je upravo potreban neki kadar koji će imati stomak da sve to izdrži i koji će moći da afirmiše takvu politiku radom u revizorskoj instituciji. Liberalno-demokratska partija na to ne pristaje. Možda to vama ne predstavlja problem, možda vama... Kolege iz Demokratske stranke, vama se uvek obraćam, vi ste ovde jako važni, zato što je Demokratska stranka u jednom trenutku bila motor promena u ovoj državi. Sada vaši uvaženi članovi izađu ovde, pa kažu – Demokratska stranka - Boris Tadić. Zašto? Zato što znaju da to nije Demokratska stranka - Zoran Đinđić; Demokratska stranka - Zoran Đinđić se preselila na jedno drugo mesto.
Hvala narodnoj poslanici Stanković. Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović. Izvinjavam se, po Poslovniku reč ima narodni poslanik Miodrag Belić.
Reklamiram povredu Poslanika, član 101. U negativnom kontekstu i potpuno uvredljivo prethodni govornik je spomenula i stranku kojoj pripadam, a i predsednika stranke kojoj pripadam. Zaista ne bih polemisao, to je, kako naš narod lepo kaže, kao nebo i zemlja. Polemisati o onome šta je Velimir Ilić uradio za Novu Srbiju i koliko je uradio, o tome najbolje govori rejting koji iz dana u dana raste pre svega predsedniku NS. S druge strane, sintagma koju predsednik vaše stranke najčešće koristi, a to je pomeren ili poremećen sistem vrednosti, to je degutantno uopšte i komentarisati, a kamoli uporno se vraćati na jednu istu tezu – kada smo mi bili na vlasti, bili smo budućnost Srbije, mi smo bili Evropa, a onda je došla volja naroda 2003. godine na izborima, pa i 2007. godine, sada je sve zaustavljeno i onda su došle opet konzervativne snage koje vuku Srbiju u prošlost itd. Taj sistem vrednosti o kome vi govorite bazira se, u stvari, na krajnje sumnjivim, mafijaškim, neraščišćenim poslovima. Ne znam ni jednu jedinu optužnicu i ne znam ni jednog jedinog člana bilo zemunske, surčinske ili koje već mafije, ne znam, a da nije vaš lider spomenut kao jedna bliska veza, da li kurir da li direktni učesnik, averujem da će se u vrlo blisko vreme razjasniti tačno uloga i gospodina Jovanovića, odnosno predsednika vaše stranke. Ne vidim ni jedan jedini razlog zbog čega se stalno spominje Nova Srbija i gospodin Ilić, osim činjenice da iz dana u dan raste ta popularnost, da je Velimir Ilić dobrodošao gde god se pojavi, narod prepoznaje čoveka koji ne priča, nego radi. Da li postoji strah da će se na narednim izborima možda pojaviti kao kandidat za predsednika Srbije? Da li vas i ta činjenica ne boli? Ako imate dovoljno hrabrosti, sačekaćemo neke naredne izbore, videćemo koliko će vaš predsednik stranke dobiti poverenja naroda. Kako da dobije poverenje naroda kada ne sme čovek u kupatilo da ode bez telohranitelja? Velimir Ilić bilo gde, od Subotice, Bujanovca, Preševa, Valjeva, Bora, Zaječara, ide sam ili sa vozačem koji ga vozi, prosto što fizički ne može da izdrži. Dakle, čovek koji radi 24 sata, čovek koji radi da li na klizištu, da li na poplavama, da li jednostavno na putevima, infrastrukturi, a toliko povike oko puta i koncesije Horgoš-Požega. Da li vi znate šta o tome misli cela zapadna Srbija, a ako hoćete i centralna Srbija? Velimir Ilić je praktično jedini ministar iz centralne i zapadne Srbije, ako još možemo reći i da je gospodin Petrović iz Šapca, 15 ministara je iz Beograda od 24-25. Da li znate da Srbija nije Beograd? Da li vas i to žulja što Srbija to prepoznaje i što vidi čoveka koji zaista, na najbolji mogući način, predstavlja interese građana Srbije. Nisu interesi građana Srbije Šilerova, Centralni zatvor, ne znam, nekih milion i po evra, maraka, ergele, konji, telohranitelji, džipovi itd. Zato bih prosto skrenuo pažnju da kada govorite, govorite o činjenicama, danas jeste na dnevnom redu izbor saveta Državne revizorske institucije i to jeste jedno ozbiljno pitanje. Zbog čega vas to žulja? Da li su to svakodnevni naslovi koji izlaze u novinama, pa pokušavate da skrenete pažnju sa vašeg lidera i ko zna ko je još iz te vaše LSD, LPD partije umešan. Stoga bih vas zamolio da gospodina Ilića spominjete sa dužnim poštovanjem.
Hvala, gospodine Beliću. Reč ima narodna poslanica Milena Stanković, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, ne znam ime prethodnog govornika, ali moram da konstatujem da uopšte nije duhovit, iako je hteo da bude. Nemate talenta. Što se tiče rasta podrške vašoj stranci, moram da otkrijem narodnim poslanicima, po članu 225. da ih obavestim da Velimir Ilić ide Šumadijom i svoje pristalice upozorava na to da je LDP jedina partija koja raste i poručuje im da se čuvaju LDP-a. Mislim da se naša biračka tela ne poklapaju, naravno, znam da gospodin Ilić nema ni elementarno političko znanje, pa sam eto htela vama da kažem da mu kažete da nema razloga da brine. Sigurno znam da vaša popularnost stagnira ili pada. Što se tiče naslova u novinama, znate kako, lako je imati naslov u novinama kada ste vlasnik novina, onda možete da pišete šta hoćete i koliko hoćete. Ono što mogu odavde da vam poručim jeste, u stvari, da citiram predsednika Jovanovića – ukoliko nešto znate i ukoliko nešto imate, izvolite pa se obratite nadležnim organima. Nemojte odavde da ispaljujete raznorazne neistine i gluposti zato što znate da to prate građani Srbije i mislite da ćete tako da steknete neku popularnost. Nećete. Građani Srbije vrlo dobro znaju ono što mi sve vreme govorimo, ko ste vi i o kakvim se tu zapravo ljudima radi, koje vrednosti vi u ovom društvu afirmišete. To su vrednosti gde je vrhunski moralni nazor - kraduckati, a vi sebe predstavljate kao neke domaćine. Evo, ja sam Šumadinka iz domaćinske kuće, baka i deka su mi sa sela, i ja vrlo dobro znam šta su domaćini, sigurno nisu ono što Velimir Ilić i vaša kompanija pokušavaju da popularišu u Srbiji. To su oni vredni i radni ljudi koji rade po ceo dan, uveče padnu mrtvi od umora, svojoj deci pokušavaju da omoguće da žive bolje od njih, ulažu u svoju kuću, u svoje domaćinstvo, u svoju porodicu. Velimir Ilić se ponaša bahato i bezobrazno, samo zato što ima mogućnost da raspolaže tim budžetskim sredstvima, pa krene po Šumadiji i priča - ovde ćemo put, ovde ćemo autobusku stanicu, a onda od toga nema ništa. Evo, kolege radikali kažu i aerodrom. Hvala. Ono o čemu mi ovde možemo da govorimo, kada govorimo o sistemu vrednosti, jesu rad i rezultati rada. Koji su vaši rezultati rada? Koji su rezultati rada gospodina Velimira Ilića? Izvolite i kažite, baš bih volela da čujem.
Hvala narodnoj poslanici gospođi Stanković. Gospodin Markićević, pretpostavljam po Poslovniku? Izvolite. Baš sam hteo da pohvalim jučerašnji radni dan, čini mi se da sam preuranio.
Po Poslovniku, član 225. Ako sam razumeo mladu koleginicu da je iz Šumadije, pretpostavljam iz Kragujevca, voleo bih da izađete pa da kažete kojim vi putem dolazite u Beograd, pošto pričate o rezultatima. Znači, ima pet kilometra autoputa urađeno, samo to može da se vidi. Što se tiče lika i dela Velimira Ilića, nisam izašao ovde njemu da budem advokat, ni da ga branim, on se najbolje brani svojim radom i onim što se vidi. Moram da priznam, kada se donose neki zakoni iz oblasti ekonomskih i pravnih nauka, teško se vidi delotvornost tih zakona, potrebno je godinu ili dve. Za vašu informaciju, ono čime se bavi Velimir Ilić, a to je infrastruktura, to svi ljudi vide. Znači, 3.280 kilometara puteva za tri godine – više nego za prethodnih 30 godina. Ja ne mogu da budem, niti sam obrazovan za to da budem terapeut, pogotovo nekim damama na javnoj medijskoj sceni Srbije koje su opterećene likom Velimira Ilića. Ne mogu ništa drugo nego da zaključim da su smrtno zaljubljene u njega, ali uzalud.
Hvala, gospodine Markićeviću. Po Poslovniku ili replika? Izvolite, gospođice Stanković, pa onda narodna poslanica Aleksandra Jerkov.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, posao Velimira Ilića je da asfaltira puteve i mislim da nikom ne treba da se divimo zato što je radio svoj posao, to je u opisu njegovog radnog mesta. Nama treba mnogo više da bi nas impresionirao. Ono što jeste ovde problem, to je šta on radi, a što mu ne spada u opis radnog mesta, ono što sam malopre govorila - kupovina automobila haškim optuženicima itd. Što se tiče zaljubljenosti u gospodina Velimira Ilića, to je stvarno smešno, to je strašno. Postoji jedan izraz koji govori o njemu, a ja ću biti dama pa neću reći. On je potpuno nesimpatičan čovek, tako da nemojte uopšte da govorite o tome na takav način.
Nemojte da žurite, gospođo Stanković, što se tiče tih ocena, molim vas. Reč ima narodna poslanica Aleksandra Jerkov.
Hvala, gospodine predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, smatram da je uvređeno dostojanstvo Narodne skupštine i svake žene koja gleda ovo. To da neko treba da bude terapeut izvesnim damama na političkoj i javnoj sceni Srbije, gospodine Markićeviću, uopšte nisam shvatila, ali to je u skladu sa diskusijom vaše stranke, vašeg predsednika. To je tačno u skladu sa onima koji smatraju da je u redu kraduckati, koji misle da ministar nije ministar ako ne može da ukrade pet kilometara autoputa; to je u skladu sa onima koji šutiraju novinare, koji psuju, koji vređaju dostojanstvo svakog normalnog čoveka u ovoj zemlji i to je u skladu sa ponašanjem čoveka zbog koga crvene, dok to gledaju, svi vaspitani i pristojni građani ove zemlje. Molim vas, to svoje ponašanje nosite tamo gde mu je mesto. U Skupštini takvim izrazima i takvom ponašanju nije mesto. Ukoliko se to u vašoj stranci toleriše, nemojte prisiljavati građane Srbije da to slušaju i da opet crvene. Dosta im je bilo da ih je sramota dok gledaju vašeg predsednika. Hvala vam.
Hvala gospođici Jerkov. Izvolite, gospodine Markićeviću, ali molim vas, bez romantičnih izliva. Držite se teme dnevnog reda, molim vas.
Hvala, gospodine Mrkonjiću. Poslušaću vas kao vrlo iskusnog čoveka. Želim da demantujem neke stvari ovde. Što se tiče pet kilometara autoputa, prestanite da govorite neistinu. Ne znam šta će biti u novom poslovniku, koje reči neće moći da se upotrebljavaju, verujem da će reč "neistina" moći da se upotrebljava i u novom poslovniku. Znači, niko nije ukrao pet kilometara autoputa. Gospodin Ilić je rekao – neće biti šteta ako ove godine napravimo kilometar autoputa manje, pa sela po Šumadiji i brdima i po Vojvodini... Gospođice, očigledno niste bili po Vojvodini da vidite kako narod živi, kako se narod spasava u Jaši Tomiću, nigde vas nije bilo. A što se tiče Velimira Ilića i njegove kandidature za predsednika, to što vas boli, moram da vas podsetim da prvi čovek sa političke scene pre nekoliko godina, koliko vidim iz razgovora skorih sa njim, koji je podržao gospodina Velimira Ilića, draga koleginice, jeste Nenad Čanak. Kad budete u četiri oka, neka vam on objasni zašto on hoće njega da podrži i zašto ga je podržao. To je činjenica.
Hvala, gospodine Markićeviću. Izvolite, narodna poslanica Aleksandra Jerkov. Očigledno je da ima neka tajna simpatija.
Dragi kolega Markićeviću, ja jako puno idem po Vojvodini, zbog toga se i bunim protiv toga što gospodin mr Ilić radi. Zbog toga se bunim protiv toga, zato što vidimo kako građani Vojvodine žive. Zbog toga ne damo da im se uzme 450 miliona evra za koncesiju na autoput koji ne vodi nigde, zbog toga što Crna Gora nije donela odluku da gradi taj autoput, zbog toga što je tek raspisala tender za kompaniju koja će izraditi studiju izvodljivosti. Pitam vas, gde je nama bila studija izvodljivosti? Ili je jedini cilj bio da se put dovede do Čačka i da prolazi pored privatne bolnice gospodina Velimira Ilića? Ne znam o kakvoj podršci za kandidaturu predsednika pričate. U jednom momentu se Velimir Ilić našao u koaliciji sa svima drugima koji su se udružili da sruše Slobodana Miloševića, da bi se na kraju pokazalo da se zapravo radi o suštinski različitom konceptu, zato što je Liga socijaldemokrata Vojvodine u toj koaliciji učestvovala i promenila nešto suštinski, a gospodin Ilić je učestvovao da bi bio kalif namesto kalifa i da bi se mogao ponašati onako kako smo ga prethodnih godina gledali. Hvala vam.
Hvala narodnoj poslanici Aleksandri Jerkov. Izvolite, ko se javlja od vas dvojice? Reč ima narodni poslanik Dejan Perjaničić.
Javljam se povodom povrede Poslovnika, član 105. Namerno se nisam javio za repliku, pogotovo ne koleginici gospođi Stanković, jer ona je Anđelina Džoli srpskog parlamenta, posle njene izjave da joj ovde dobacuju, zvižde, gledaju je i ostalo, stvarno nisam smeo, gleda me žena kući, pa će reći da je gledam. S obzirom da je juče bio ministar za policiju ovde, žao mi je što ga nisam pitao samo jednu stvar. Mislim da je definitivno red da policija dobije odsek tzv. umnu policiju, jer svako ko pita za put koji vodi u srce Šumadije, ko ne zna šta je Požega za Šumadiju i Pomoravlje, definitivno potpada pod taj resor. Hvala.
Hvala, Dejane. Narodni poslanik Slobodan Maraš, po Poslovniku.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se u pogledu povrede člana 104. ovog poslovnika po kom radi Narodna skupština – narodni poslanici dužni su da poštuju dostojanstvo Skupštine. Znači, gospoda iz Nove Srbije, stranke koju građani zovu banda drumskih razbojnika, skupila je ovde hrabrost da se obračunava sa dve poslanice iznoseći gomilu neistina, braneći onoga koji ne može da se odbrani ni na koji način. Pokušali ste da vređate dve od pet možda najmlađih poslanica u ovoj skupštini. Da li je to domaćinska Srbija o kojoj pričate, ili je domaćinska Srbija ona koja šutira novinare, ona koja savetuje svoje saradnike da kraduckaju, ona koja je za račun svog vrhovnog šefa odradila koncesiju na autoput Horgoš-Požega, i koliko ste, deset, dvadeset, trideset miliona evra provizije uradili? Vi dolazite ovde da držite predavanje poslanicama koje su prvi put u ovoj skupštini, da ih vređate, da se izrugujete sa njima i da pravite neslane šale. Treba da vas je sramota.
Hvala, Slobodane. Za reč se javio narodni poslanik Mrvoš Dušan, izvolite.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo poslanici, ako je neko protumačio istupanje mojih kolega iz Nove Srbije kao vređanje poslanica, izvinjavam se u svoje ime, u ime svojih kolega i u ime Nove Srbije, mada svi znaju da to nije bilo nikakvo vređanje. Nemojte nekada da se borite za beskrajnu ravnopravnost polova, da tražite da tretman poslanika i poslanica bude isti u ovoj skupštini, a da, sa druge strane, kada nemate nikakve argumente, koristite mladost, lepotu, ženski pol itd. Između ostalog, ja prilično volim avione i često sam se vozio avionom. Nikada mi nije palo na pamet da pilotiram. Ako vi imate nalog da pričate o Državnoj revizorskoj instituciji i pričate o nečemu o čemu nemate pojma, onda neka to ostane samo na nivou ovakvih priča i insinuacija. Hteo sam da pričam o drugim stvarima, hteo sam da pričam o Vojvodini, o tom čuvenom autoputu, o tezi Lige socijaldemokrata Vojvodine (LSV ili LSDV, kako god hoćete neka bude skraćenica), o čuvenoj tezi o autoputu koji ne vodi nigde i ni u šta, o koncesiji koja je Vojvodini uzela 450 miliona evra. Otkud vi to znate? Kakvi ste vi eksperti? Ko vam je rekao 450 miliona evra? Ja sam iz Pančeva, ja sam iz Vojvodine i znam kakvi su putevi u Vojvodini i znam da taj autoput ne postoji, i sasvim je u redu da se da koncesija na nešto što ne postoji. Isto tako znam gde je Kraljevo, znam gde je Valjevo, znam gde je Čačak i znam gde je Požega. Isto tako znam da će taj autoput ići do Crne Gore, pitanje je samo da li će ići preko Zlatibora ili preko Peštera, ali o tome ne odlučujem ni ja, ni vi, nego ljudi koji se razumeju u tu struku i koji će reći kuda da ide takva trasa. Što se tiče autoputa i tog sistema vrednosti o kojem vi pričate, mi možemo da pričemo o sistemu vrednosti koliko god hoćete i možemo da pričamo o sistemu vrednosti o sveći, ikoni, kandilu i šajkači. Gospođo, vi ste iz Šumadije, iz Kragujevca, rekli ste da znate šta su domaćini i znate šta domaćini rade, domaćini vredno rade da bi omogućili školovanje svojoj deci itd. Poštujte onda, gospođo, šajkaču, jer ta šajkača je napravila Srbiju i napravila je domaćine i ta šajkača je omogućila vama da se školujete, gospođo. Kada pričamo o sistemu vrednosti možemo da pričamo o šajkači i možemo da pričamo o onome ko je u mladosti slušao rok, vozio motor i pušio marihuanu. Možemo da pričamo o Srbiji i Šumadiji, a možemo da pričamo o ovome ovde, kada se izađe iz Skupštine, o čuvenom pešačkom prelazu koji se napravi onda kada neću da prelazim drugim pešačkim prelazom, nego skraćujem put prema Skupštini. Možemo da pričamo o raznim sistemima vrednosti. Jedini sistem vrednosti, koji ja zastupam i koji zastupaju članovi Nove Srbije... Ponavljam da sam iz Pančeva, pa ću vam reći da je Pančevo u Vojvodini i reći ću vam dve-tri stvari o Pančevu. U Pančevu postoji pravoslavna crkva koja ima dva tornja; to je jedinstveni spomenik arhitekture. Za jedan toranj su dali pare nekadašnji pančevački trgovci, a drugi toranj je došao iz sadašnje Srbije, Vojvodina tada nije bila u sastavu Srbije. Ta dva tornja definišu jedinstvo srpskog naroda sa jedne i sa druge strane. Prvi spomenik Prvom srpskom ustanku je veliki krst, na nekadašnjoj pančevačkoj pijaci, sada parku. Pančevo je mesto gde je Stevan Petrović Knićanin sa 10.000 dobrovoljaca dovedenih iz Srbije zajedno sa Majer Koferom branio grad od Mađara. Pančevo je grad tolerancije i grad u kome se poštuju vrednosti koje vi ne poštujete. I, vratiću se ponovo na ona dva tornja, dok god ima Srba u Vojvodini i dok god ima ljudi iz Nove Srbije, u Vojvodini će se graditi crkve sa dva tornja.
Hvala, gospodine Mrvoš. Reč ima narodni poslanik gospodin Dragan Vujadinović, po Poslovniku, pa gospođica Aleksandra Jerkov, pa gospođa Milena Stanković.
Poštovane kolege i koleginice, pozivam se na član 225. našeg poslovnika. Počeću od jedne izreke francuskog prosvetitelja Denija Didroa – visočanstvo, vi ste već odavno mrtvi, ali niko nema hrabrosti da vam to kaže. Ja ću je upotrebiti kao personifikaciju, kao neku alegoriju za naš princip centralizacije ili beogradizacije. Dakle, niti može ministar Ilić, niti može ova vlada, ni sledeća vlada više dugo braniti ovaj naš centralistički princip, jer je on odavno prevaziđen. Ne može Beograd više praviti seoske puteve i škole i na taj način kupovati birače, bilo da se radi o ministru Demokratske stranke, bilo Demokratske stranke Srbije, bilo radikala. Dakle, princip centralizacije je prevaziđen, on je mrtav u ekonomiji u evropskim državama i on mora biti zamenjen principom decentralizacije. Sve ovde prisutne stranke su rekle da princip decentralizacije i beogradizacije mora biti naša prošlost, jer, podsećam, Beograd, Novi Sad i Niš ostvaruju 81% bruto društvenog proizvoda i danas su naša sela ostala bez seljaka, a škole bez prvaka i đaka. Molim vas, shvatite to, gospodo. Prema tome, koncept pravljenja Srbije iz Beograda je više nemoguć i zbog toga sam i izašao za govornicu, ne da posredujem između LDP-a i Nove Srbije, već da kažem da svi mi kao poslanici imamo taj zadatak da u ovom četvorogodišnjem mandatu, koji je počeo 7. maja, donesemo zakone koji će značiti suštinsku decentralizaciju ekonomskih funkcija i prenošenje iz centra na periferiju. Inače, ponavljam, ostaćemo potpuno bez provincije, bez sela, bez đaka, bez seljaka itd. To je naša glavna dužnost. U tom smislu, ova polemika je bespredmetna. Vreme je pokazalo da se ne može iz centra, iz Beograda rukovoditi budžetom, odnosno praviti škole i putevi, negde ima dobrih puteva, a negde nema, zbog toga što subjektivno određujemo, već pare moraju ostati tamo gde su stvorene, a deo para mora ići u centar da bi se finansirale funkcije koje se centralno organizuju. To je koncept ekonomije, drugog koncepta nema. Ne možemo mi da kažemo Vojvodini - šta hoćete, dali smo vam. Pa kako ste nam dali naše pare? To je nemoguće. To je ova potpuna suprotnost. Dakle, te su pare tu stvorene, one tu moraju i ostati, a deo para ide za funkcije koje se organizuju na centralnom nivou. To je koncept, tako živi Evropa i tako žive firme i tako postupa ekonomija. U tom smislu, ja sam se javio po članu 225. da insistiram kod predsedavajućeg da zakoni o teritorijalnoj organizaciji itd., taj set zakona koji dotiče pitanja decentralizacije što pre dođe na dnevni red. U protivnom, mi ćemo uvek ući u ove diskusije, u jedan dijalog gluvih, a ne dotičemo se osnovne teme, koja kaže da moramo doneti zakone koji će funkcije i izvorne prihode ostvariti na nivou opština, odnosno teritorijalnih jedinica. Onda neće biti nikakve potrebe za ovakvim polemikama. Hvala vam.
Reč ima gospodin Milorad Belić, pa Aleksandra Jerkov.
U negativnom kontekstu i uvredljivim rečima okarakterisan je rad ministra Velimira Ilića i stranke kojoj pripadam - Nove Srbije. Uz opasnost da i ja doprinesem udaljavanju od dnevnog reda – što sve košta poreske obveznike, i to oko par stotina hiljada, možda više od pola miliona dnevno, zbog čega zaista osećam potrebu da se izvinim građanima Srbije, a ne zbog onoga što se malopre moglo čuti, jer je bespredmetno govoriti o tome da li je i koliki je konkretan doprinos bio nekadašnjeg ministarstva za kapitalne investicije i ministra Velimira Ilića i kakav je konkretan doprinos u ovom periodu – osećam potrebu da komentarišem ponovo one opaske vezane za koncesiju i izgradnju autoputa Horgoš-Požega. Vidite, Valjevo je umrtvljen, mrtav grad. Nikakve investicije poslednjih godina nisu usmeravane ka zapadnoj Srbiji. Jedino što je donelo nadu je upravo izbor ministra Ilića i njegov osećaj za centralnu Srbiju, za zapadnu Srbiju, ali i za Vojvodinu, i svuda gde je to potrebno. Ne može se, mimo gubera, opružati više nego što možeš. Dakle, u ovom trenutku je toliko sredstava, to je toliko novca. Sa druge strane, u jednom periodu posle 2000. godine predsednik Opštine Valjevo bio je upravo prvi čovek LDP-a danas u Valjevu, menadžer ili kako se to već zove u njihovoj stranačkoj strukturi. Čovek je ostao zapamćen samo po tome što se nije mešao u svoj posao, niko nije ni znao da je predsednik opštine. Te četiri godine koje su pojeli skakavci, sada su samo zakomplikovale i još više udaljile Valjevo od velikih investicija. Mi vapimo, pa i građani zapadne Srbije, ne samo iz Požege, nego i dalje dole prema Novoj Varoši... Da li ste prolazili od Borove glave do Nove Varoši, da li ste prolazili bilo kojim krajem Srbije, da li imate nekoga ko je profesionalni vozač, ako ništa drugo, da vozi autobus, kamion, da je stalno na točkovima, a verujem da ste i vi, kao stranački funkcioneri, angažovani po Srbiji. Po kakvim putevima sada idete, a po kakvim putevima ste se vozili do pre par godina, do pre dve ili tri godine? Dalje, Valjevo želi, zapadna Srbija želi da se ponovo aktivira i onaj veliki projekat što se tiče izgradnje pruge Valjevo-Loznica, bez obzira na tu nesrećnu podudarnost da je nekoliko puta otpočinjala izgradnja pruge, i nekoliko puta prekidana zbog ratnih sukoba. To su neke stvari o kojima ministar Ilić, ova vlada i prethodna vlada gospodina Koštunice vode računa. Slažem se sa kolegom koji je malopre govorio, to jeste suštinski proces decentralizacije i to će biti rešeno, nadam se, u setu zakona koji će rešiti problem teritorijalne organizacije, izbornih zakona itd. Na kraju, tačno je, nismo mi drveni advokati gospodina Ilića, njegovi rezultati rada su onaj parametar i znam da građani znaju to da cene. Pogledajte, od 2000. godine, kada je ministar Ilić učestvovao u smeni režima, koliko još predsednika i lidera stranaka je ostalo aktivno u političkom životu. Zar ćemo da računamo one lidere koji predstavljaju stranku - stranka to sam ja? Njima je lepo ovde u skupštinskim klupama, ali koga ti ljudi predstavljaju? Gde su te organizacije, članstvo? To je smešno i komentarisati. Na kraju krajeva, ako već pričamo o tome koga Nova Srbija predstavlja, građani iz sredina iz kojih dolazimo najbolje znaju ko smo i šta smo. Mi ovde možemo da uvijamo u oblande naše priče, zavisi od retoričkih sposobnosti ovog ili onog pojedinca, da se predstavimo u najlepšem svetlu, da li u rukavicama, da li sa šajkačom ili kako god hoćete, ali tamo, drage kolege i koleginice, odakle dolazimo, tamo građani nepogrešivo znaju da prepoznaju. Prepoznaće i vaše aktiviste, kao što vas i u mom Valjevu prepoznaju i te kako. Sačekajmo opet izbornu volju građana. Sačekajmo da vidimo da li će se i ko će se kandidovati, sačekajmo da vidimo koliko će koja stranka osvojiti procenata, ali do tada hajde da se vratimo i da radimo ovaj posao zbog kojeg smo ovde, za šta smo plaćeni, na kraju krajeva, za šta nas plaćaju i oni koji su za nas glasali. Ostavite i Velimira Ilića i Novu Srbiju. Građani najbolje znaju koliko su oni zadužili od 2000. godine Srbiju, a i 2000. godine, a znaće i da cene na narednim izborima.
Reč ima narodna poslanica Aleksandra Jerkov, pa gospođa Milena Stanković, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici i narodne poslanice, ne radi se uopšte o tome da li vi treba da se izvinjavate meni i gospođi Stanković. Vi ne treba nama da se izvinite, vi treba da se izvinite građanima Srbije zato što moraju to da gledaju. Vi treba da se izvinite svima koji slušaju vas i vašeg predsednika. Treba već jednom da shvatite da ovo nije razgovor u kafanici sa vašim predsednikom uz čašu rakijice, ovo je Narodna skupština Republike Srbije i ovde se ne može tako razgovarati. Dalje, ne radi se o tome da vi treba nama dvema da se obraćate sa uvažavanjem zbog toga što smo mi žene ili zbog toga što su žene u drugačijem položaju. Prvo, Poslovnik o radu ove skupštine propisuje da su narodni poslanici dužni da se obraćaju jedni drugima sa poštovanjem. Druga stvar, da imate imalo pristojnosti znali biste da su ljudi dužni da se jedni drugima obraćaju s poštovanjem. Molim vas da počnete da cenite i ovu skupštinu i Poslovnik koji propisuje njen rad. Kada govorimo o tome otkud 450 miliona evra, cifra koja se magično pojavila, do te cifre je veoma lako doći. Vaš predsednik je pokazao da ima malo problema sa računanjem i sa matematikom. Nadam se da ćete vi malo lakše sabrati i pomnožiti to što treba. Naime, godišnje se na deonici autoputa od Horgoša do Beograda na ime putarine ubere oko 20 miliona evra; to znači da će se u periodu u kome se daje autoput pod koncesiju ubrati baš cifra od 450 miliona evra, ako ne i više. Kada govorimo o tome zašto to nije koncesija – zbog toga što se pod koncesiju, po BOT pravilu, koje je međunarodno priznato pravilo, stavlja to što je livada između... Recimo, ako želite da gradite autoput Beograd-Čačak, vi stavite pod koncesiju livadu između Beograda i Čačka, pa koncesionar koji želi da izgradi tu autoput uzme to pod koncesiju, posle toga naplaćuje koncesiju i nakon toga napusti to područje. Zašto se to nije desilo? Zbog toga što su i MMF i Evropska banka dali procene da ta deonica puta nije isplativa. Zbog toga se morao dati autoput koji je manje-više izgrađen, i to pogodite čijim novcem - novcem građana Vojvodine. Međutim, kada govorimo o tome kako i vi u Valjevu želite da gradite put od Valjeva do Loznice, o tome se upravo i radi. Ne treba vama Velimir Ilić da gradi put, vi treba sami da imate svoje izvore finansiranja iz kojih ćete graditi put, kao što ne treba nama u Vojvodini Velimir Ilić da završi autoput. Prosto, svako treba da razume svoje potrebe, zato što ih razume najbolje, i da gradi sebi iz svojih izvora ono što su njegove potrebe. Naravno da ono što je nadležnost centralne države, koliko košta centralna država, svako će platiti. Onaj ko je bogatiji platiće više, ali ovakvo tretiranje, kao da su Vojvođani zaista ti... Ne znam da li znate, ali teritorija Vojvodine čini 30 posto teritorije Srbije, građani Vojvodine čine 27 posto građana Srbije, a u budžet Republike Srbije doprinose, u zavisnosti od godine, od 35 do 55 posto. Vraća im se 7 posto, što znači da se svaki šesti dinar koji građani Vojvodine zarade vraća njima. To LSV ne može da dopusti, pa čak i ako je u pitanju "kraduckanje".
Reč ima narodna poslanica Milena Stanković.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, ovo će biti moje poslednje obraćanje po ovoj tački dnevnog reda, zato što mislim da treba da se bavimo tom revizorskom institucijom. Zaista bih samo htela još jednom da naglasim, pošto je moje poreklo opet dovođeno u pitanje i svašta se tu pričalo, jesam Šumadinka i poštujem šajkaču i sve to što ona predstavlja, ali ne poštujem one koji stave šajkaču pa onda kraduckaju, zlostavljaju novinare i verbalno i fizički, a sve krijući se, kao malopre kolega koji je izašao, iza boga, crkava, viših sila. Mene je to podsetilo na situaciju kada smo ovde polemisali o tome da li gospodin Balinovac treba da izveštava o zakonu o kojem je izveštavao. Prosto, kada nemate zemaljskih argumenata, vi se onda krijete iza tih nebeskih argumenata. To ovde ne vredi. Ovo je parlament, mi smo političari i mi ovde treba da pokažemo koliko smo vešti da svoje ideje predstavimo građanima. Jednog dana svima će bog da nam sudi, kada sudnji dan dođe, ali do tada o našem radu sude građani. Iskreno se nadam da će vrlo skoro biti prilike da mi izmerimo koliko ko vredi. Znam da će LDP od Nove Srbije sigurno vredeti više.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marton, po Poslovniku.
Gospodine predsedavajući, potpredsedniče i zameniče sekretara, pozivam se na član 226. Poslovnika i tražim odgovor od predsednika parlamenta gospodina Dulića i na taj način se pridružujem želji poslanika Žarka Obradovića da nam gospodin Dulić odgovori na pitanje kada će biti raspisani izbori za lokalnu skupštinu u Zrenjaninu. U Zrenjaninu će sada neki proslaviti, a nažalost, neki i proplakati, godinu dana od uvođenja prinudne uprave. U Zrenjaninu u prinudnoj upravi sada sede ljudi iz DS-a, DSS-a, G17 plus i Nove Srbije. Naravno da ne treba da sedi niko od njih, treba da sede izabrani predstavnici građana: radikali, ligaši, demokrate, iz Saveza vojvođanskih Mađara, iz G17 plus, ali sede ljudi iz Nove Srbije koji su na izborima pre tri godine u Zrenjaninu dobili... Čini mi se da nas je sada 120 poslanika u Skupštini. Nova Srbija je na izborima u Zrenjaninu od 105 hiljada upisanih dobila 92 glasa. Sada imaju trenutno člana prinudne uprave u Zrenjaninu, imaju direktora najjačeg komunalnog preduzeća, Direkcije za izgradnju grada. Zato, gospodine Duliću, molimo vas, isto kao što vas mole i građani Smedereva, Užica i drugih gradova u Srbiji, da raspišete izbore i da nikada više ljudi iz stranke koji na izborima dobiju 92 glasa ne upravljaju bilo čime. Samo bih još rekao, slažem se da u Vojvodini i u Srbiji ima crkava sa dva tornja, to je jako lepo, to su te neraskidive veze između Srbije i Vojvodine i naravno da mi iz Lige socijaldemokrata Vojvodine smatramo da je Vojvodina Srbija i treba to i da ostane, samo se naravno ne slažemo sa onim finansijskim delom i sa željom nekih ljudi u beogradskoj centralnoj vlasti da misle da je sve pametno u krugu "dvojke". Čudno je da neko ko za sebe kaže da je poslanik iz Vojvodine ne zna odakle je šajkača. Šajkača je jako lepa kapa, ali nije iz centralne Srbije, nije iz Šumadije, šajkača je iz sela Šajkaša. Tamo su bili šajkaški bataljoni, srpski dobrovoljački odredi i zbog toga i mnogi drugi Srbi na celom svetu nose šajkaču.
Hvala gospodinu Martonu. Dajem reč narodnom poslaniku Žarku Obradoviću, nastavljamo diskusiju. Neka se pripremi narodni poslanik Zoran Krasić.
Hvala, gospodine predsedavajući. Da se vratimo Zakonu o Državnoj revizorskoj instituciji. S obzirom na to da je gospođa Borka Vučić izložila stav poslaničke grupe SPS o ovoj temi i istakla da mi nećemo podržati predlog sastava Državne revizorske institucije, dozvolite mi da i ja kažem nekoliko reči o Državnoj revizorskoj instituciji i o načinu predlaganja kandidata za Savet Državne revizorske institucije. Najpre moram u ime SPS-a da kažem da je jako loša stvar što država Republika Srbija do sada, evo za neki dan će biti oktobar 2007. godine, nije izabrala Savet Državne revizorske institucije. O ovoj instituciji se proteklih godina mnogo pričalo, od 2001. godine pa naovamo gotovo da nije prošla nijedna rasprava o budžetu ili rasprava o načinu trošenja sredstava na nivou lokalne samouprave a da nije bilo reči o tome da će biti izabran Savet Državne revizorske institucije. Međutim, očigledno je da iz raznih razloga do toga nije došlo. Mislim da je gospođa Vučić istakla, a to treba podvući, da je Srbija jedina država sa prostora bivše Jugoslavije, a i u regionu, gde ova institucija ne postoji. Negde u štampi je bio istaknut podatak, primera radi, da je i Crna Gora, koja je prošle godine stekla nezavisnost na referendumu, u međuvremenu izabrala državnu revizorsku instituciju, a Srbija to još nije uradila. Mislimo da je to jako loše, jer bi bilo zanimljivo da je ova institucija postojala, da je radila i da je mogla kontrolisati način trošenja narodnog novca i na nivou države i na nivou lokalnih samouprava, jer je proteklih godina bilo mnogo toga problematičnog, mnogo čudnog u načinu trošenja državnih sredstava. Treba još reći da je Zakon o Državnoj revizorskoj instituciji usvojen novembra 2005. godine. Mi socijalisti smo tada glasali za ovaj zakon jer smatramo da je ova institucija jako potrebna u Srbiji, što naravno ne znači da se slažemo sa predlogom za izbor članova Saveta Državne revizorske institucije. Drugo, ova tačka dnevnog reda, i to građani Republike Srbije treba da znaju, razlog je što sednicu Narodne skupštine Republike Srbije nismo održali odmah 21. avgusta ove godine, kada je bilo javno rečeno da će Skupština raditi, nego smo ovu sednicu započeli tek prošle nedelje. Ovo ne govorim slučajno, jer i gospođa Vučić je pomenula koji su partijski predstavnici u Savetu Državne revizorske institucije. S obzirom na to da je reč o članovima vladajuće koalicije, Srbija treba da zna da Skupština nije radila zato što se nije mogao postići dogovor oko članova ovog saveta. Ovo pogotovo treba da znaju pojedini pripadnici, ministri vladajuće koalicije, koji su javno kritikovali Narodnu skupštinu što ne radi. To nije korektno, pogotovo iz razloga što su njihovi kandidati bili problem ili deo problema koji se zove kadrovski sastav Saveta Državne revizorske institucije. Treće, SPS se ne slaže sa načinom na koji su izabrani predstavnici, članovi Saveta Državne revizorske institucije. Ja ovde držim zvaničan skupštinski materijal Odbora za finansije u kome se konstatuje da se Odbor za finansije obratio svim poslaničkim grupama u Narodnoj skupštini Republike Srbije sa molbom da predlože svoje kandidate za članove Saveta Državne revizorske institucije. Kolega Todorović maše glavom, što znači da oni, kolege iz SRS, nisu dobili poziv, što je sigurno tačno. Moram reći da smo mi, zahvaljujući činjenici da je gospođa Vučić bila neposredno, kao član Odbora za finansije, uključena u rad Odbora, imali svoje kandidate, koji nisu prihvaćeni. Ali, zanimljiva je, prvo, tvrdnja da su uputili svima, što nije tačno, a drugo, nisu svi ni predložili, a videćete posle iz sastava, izabrani su samo kandidati vladajuće koalicije. Onda se postavlja jedno logično pitanje - zašto se uopšte predlagač, kao član vladajuće koalicije, obraća svim poslaničkim grupama, makar ovako javno, a suštinski se to svodi na vladajuću koaliciju? Nažalost, ovo je još jedan od primera kako se javno stvara utisak da postoji želja za saradnjom sa opozicijom, a suštinski se samo predlozi vladajuće koalicije prihvataju. Mislim da to nije dobro. Evo primera kada je u pitanju Zakon o državljanstvu: Socijalistička partija Srbije je podnela amandman kojim se svim Srbima van Srbije daje mogućnost da dobiju državljanstvo Republike Srbije, a sličan amandman je podnela i Srpska radikalna stranka, ali za Vladu to nije bilo dovoljno, nego je predstavnik vladajuće koalicije podneo amandman i Vlada je prihvatila taj amandman, iako su suštinski isti, nije postojao nijedan valjan razlog da se ne prihvate amandmani SPS-a ili SRS-a. Očigledno postoji potreba da se javno kaže da je amandman vladajuće koalicije postao deo zakona. Toliko o načinu rada vladajuće koalicije. Što se tiče kandidata, ne želim da kažem nijednu lošu reč o ljudima koji su predloženi za članove Saveta Državne revizorske institucije. Koristiću pravo poslanika koji učestvuje u raspravi da kažem da su kandidati SPS-a, odnosno kandidati koje je gospođa Borka Vučić predložila, bili bolji, ako ne od svih, onda sigurno bar od dela njih i da su apsolutno zaslužili da budu izabrani za članove Saveta Državne revizorske institucije. Pomenuću gospođu Nadu Mijailović. Činjenica je da je bila direktor Službe društvenog knjigovodstva, da je bila pomoćnik ministra za privredu i privatizaciju u Vladi Republike Srbije, da je radila u Zavodu za obračun i plaćanje, tamo bila generalni direktor, da je radila u Zavodu za obračun i plaćanje u NBS i da je tamo bila savetnik dovoljno govori o njenoj profesionalnoj opredeljenosti i o kvalitetu koji poseduje. Drugi kandidat, gospodin Rajko Perić, sada je doktorant na jednom fakultetu iz oblasti ekonomije, postdiplomac, završio postdiplomske magistarske studije za deo bankarski i finansijski menadžment, obavljao različite odgovorne funkcije u Novosadskoj banci, u Poštanskoj štedionici i na drugim mestima. Ovo ne govorim slučajno, zato što su i jedan i drugi kandidat apsolutno zasluživali da budu među pet kandidata za članove saveta Državne revizorske institucije. I poslednja stvar, peta, mislim da ovakav način predlaganja i izbora članova saveta Državne revizorske institucije apsolutno ne ostavlja sumnju da će rad biti loš i da će biti politički pristrastan. Biće loš zato što, bez uvrede po predložene, evo, ja sam pomenuo samo dva kandidata za koja sam potpuno ubeđen da bi mogli ovaj posao obavljati bolje, profesionalnije, kvalitetnije, daleko stručnije nego oni. Druga dimenzija rada ovog saveta, na ovaj način predloženog, biće ta politička pristrasnost. Mi suštinski dobijamo savet Državne revizorske institucije vladajuće koalicije, koji treba da kontroliše način trošenja narodnog novca, od strane vladajuće koalicije. Pogotovo što mi godinama unazad nemamo završne račune budžeta Republike Srbije ovde u Narodnoj skupštini, da ne pričam o lokalnoj samoupravi, a ogromne količine novca su proteklih godina trošene. To sigurno neće izaći na dobro, jer očigledno ova demokratska vlast je u međuvremenu našla mehanizam. Prvo se odlagalo donošenje Zakona o Državnoj revizorskoj instituciji. Tek 2007. godine dobijamo Državnu revizorsku instituciju, dobijamo partijski pristrasnu Državnu revizorsku instituciju. U međuvremenu je izmenama i dopunama različitih zakona sve ono što je 2000. i 2001. godine bilo osnov za podnošenje krivičnih prijava ili kvalifikovano kao nešto suprotno odredbama zakona kvalifikovano kao običan prekršaj. Dakle, SPS smatra da ovi predlozi nisu dobri, da način izbora kandidata nije dobar, da će biti izabrani kandidati po partijskoj pripadnosti i apsolutno smo ubeđeni da neće raditi posao u interesu građana Republike Srbije.
Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, za razliku od nekih stranaka mi znamo kako funkcioniše ova vladajuća koalicija. Njen princip je jednostavan - raspodela plena. Kada je u pitanju bilo kakva institucija, pa čak i ova koja bi trebalo da bude jedna od najvažnijih, znali smo da vladajuća koalicija, odnosno stranke ni u kom slučaju neće propustiti priliku da tu predlože svoje kadrove iz jednostavnog računa – trebalo bi da kontrolišu one koji ih predlažu, a to podrazumeva da će svi oni poslovi koje obavljaju i dalje ostati pod velom tajne, odnosno neće dopreti do javnosti i da će ovi slušati svoje partijske centrale, odnosno direktive. Znate da u Zakonu o Državnoj revizorskoj instituciji član 18. lepo kaže da član Saveta ne može učestvovati i odlučivati u postupku revizije ako je bio radno angažovan kod lica koje je predmet revizije ili je obavljao određene poslove za račun subjekta revizije, ako od prestanka tog zaposlenja ili završetka poslova nije proteklo pet godina. Od petoro predloženih, četvoro još uvek prima plate iz budžeta. Kako je moguće da neko takve ljude predloži za članove revizorske komisije? Moguće je zato što se ovde sve radi po partijskoj raspodeli i zato i imamo u predlogu da je predsednik iz DSS-a, dva člana su iz DS-a, po jedan član iz G 17 i Nove Srbije. Nije to ništa čudno. Ja ću vam ovde izneti jedan primer koji potpuno potvrđuje da je to način funkcionisanja vladajuće koalicije. Prilikom nedavne posete ministar za lokalnu samoupravu gospodin Marković je u Leskovcu, između ostalog, i sam konstatovao da je Leskovac po nekim stvarima neverovatan, jedinstven primer u Srbiji, da je Leskovac po broju službenika treći grad u Srbiji, iza Beograda i Novog Sada, da ima 700 zaposlenih, što prelazi sve moguće granice; pored toga, ima 25 hiljada nezaposlenih i da je potrebno da se smanji broj zaposlenih u opštinskoj administraciji. To čak potvrđuje i aktuelni predsednik iz DS-a koji kaže da zbog svega ovoga i zbog nedostatka novca Skupština opštine ne može jednostavno da zaposli ni jedno jedino lice. To je jedna strana medalje, to je forma koju vi predstavljate građanima Srbije verujući da će oni poverovati u to da vi stvarno vodite računa o interesima građana i države. Ispod žita radi se nešto sasvim drugačije. Ovde piše - trebovanje radnih mesta po strankama. Na jednoj strani kukate kako ima previše zaposlenih, nema para itd, ali vrlo precizno raspodeljujete radna mesta po strankama. Da vam ne čitam sva radna mesta koja ste raspodelili između sebe, ali pročitaću vam odnos. Vi to uporedite sa ovom revizorskom komisijom i videćete da je procentualno skoro 100% usaglašeno. Kaže, DS može da zaposli 41, DSS 19, G 17 plus 14 i Nova Srbija 8. O čemu vi pričate? Vi samo hoćete da zadovoljite formu, ali suština je, što je najveći problem za ovu državu, to što vas država apsolutno ne interesuje. Na jednoj strani je uništavate, a hoćete da pokažete kako se borite za zakonitost, za način koji će sprečiti ovakve stvari kakve nam se dešavaju. Kada je u pitanju institucija koja bi trebalo i koja je jedina nadležna da kontroliše državu, normalno da vama ne pada na pamet da omogućite nezavisnu kontrolu. Nezavisna kontrola bi podrazumevala da dolaze ljudi koji ne zavise od političkih stranaka koje se nalaze u vlasti, da ne zavise od ljudi koji su do juče ili još uvek su, dok u danu za glasanje ne budu izabrani, na plati iz budžeta Republike Srbije. To suštinski odražava i pokazuje kakve su stranke i kakvi su ljudi na vlasti u Srbiji. Normalno, to će se promeniti tek onda kada na vlast dođe SRS.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, a zatim narodni poslanik Nataša Mićić.
Ova tačka ima neku svoju predistoriju, a ona je verovatno počela onog momenta kada je u Narodnoj skupštini, suprotno Ustavu Republike Srbije, donet Zakon o Državnoj revizorskoj instituciji. Tada je jednim nasiljem donet taj zakon, jer stari ustav nije imao ustavni osnov za takav propis; postojeći Ustav napokon je formirao ustavni osnov za takav zakon. Još prilikom donošenja Zakona imali smo prilike da čujemo isto ovo što sada pričaju ovi što se nazivaju demokratskim blokom – da je Srbija jedina koja nema, svi drugi imaju itd. Ko je to pričao da napokon treba da imamo ono što svi imaju? Oni koji nikada nisu podneli završni račun Narodnoj skupštini. Moguće je da se nekome ne sviđa ovo što pričam, ali teško da može da me nekom argumentacijom demantuje. Ako imate nameru da me demantujete, onda vi koji ste malo duže u Skupštini kažite kada smo usvojili završni račun budžeta za 2000. godinu, 2001, 2002, 2003, 2004, 2005, a za 2006. neću da pričam. Od kada je došla demokratija nema nikakvog izveštaja o finansijskim sredstvima. Znači, između reči demokratija i skrivanje podataka o trošenju državnih para možemo da stavimo znak jednakosti. Ne treba sada optuživati da li je DS, DSS itd, svi su se izređali za ovih šest godina. Sve što je falilo pokazalo je da ne sme završni račun da se dostavi Narodnoj skupštini. To je važan argument u celoj ovoj priči o kontroli trošenja državnih sredstava. Drugi momenat koji je od istog značaja za ovu temu jeste što i po onom Ustavu, a verovatno i po duhu ovog Ustava, najgore rešenje za status predlagača kada je u pitanju ova institucija jeste ukoliko se nekom odboru ili radnom telu Narodne skupštine da ovlašćenje da ono bude predlagač. Praksa je pokazala da su to najgora rešenja. Obično su predlagači, kada je u pitanju izbor, daleko od Narodne skupštine. To je neki standard. Kada je ova tema u pitanju, verovatno bi neki stručni krugovi trebalo da imaju status predlagača, a u Narodnoj skupštini donošenjem te odluke vrši se svojevrsna verifikacija i tome daje onaj zakonski okvir radi legitimiteta postupanja i formiranja nekog državnog organa. Taj princip je kod nas napušten, moram da kažem, od kada je prosvetlela ova demokratija, onog momenta kada je isto ovaj Odbor za finansije dobio status predlagača povodom izbora guvernera Narodne banke. Samo da vas podsetim da mi imamo jedan od najgorih zakona o Narodnoj banci, jer ovog našeg guvernera niko ne bi mogao da smeni sada. Zašto? Da bi razrešenje guvernera došlo na dnevni red sednice Narodne skupštine, prvo mora Savet Narodne banke to na neki način da verifikuje, a Savet Narodne banke nema čak ni ovlašćenja nadzornog odbora. Onako kako je postavljena Narodna banka Srbije guverner je nešto iznad Boga. Kad su formirali Savet oni koji su tada birali vodili su računa kako da odrede krug ljudi koji će imati mesečnu apanažu, pa je onda, mimo svih standarda, diplomirani matematičar predstavljen ekonomistom da bi se namirilo SPO-ovsko parče tog kolača i njihovo učešće, pa je ušao neki Kovačević, neki statističar, matematičar, on je kasnije, kad je pukao SPO, podneo formalno ostavku, ali, to je priroda njegove ličnosti. Imamo još nekoliko državnih organa gde neki od odbora Narodne skupštine imaju status predlagača, i to je loše rešenje. Zašto je loše rešenje? Zato što i Narodna skupština funkcioniše po principu te partijske podele i zastupanja stranačkih političkih stavova i interesa. Naravno, ako bi sada neko iz Srpske radikalne stranke poštovao zakon i podneo predlog kandidata prošao bi isto kao što je prošla gospođa Borka Vučić. Zašto? Jer se u krajnjem demokratija opet svodi na broj dignutih ruku. Gde imamo elemente nekog standarda? To je kod ovih naših odbora, sastava tih odbora, tu se poštuje neka proporcija. U poslednjih nekoliko godina, u vreme kada je prva garnitura prosvećene demokratije harala u ovoj skupštini ni to nismo mogli da imamo. Tad nisu znali ni šta je srazmera, šta je proporcija. Pričam o ovoj evoluciji pogrešnih rešenja, pogrešnih sa gledišta interesa države, ali kasnije se pokazalo da je to bilo pogrešno i sa gledišta parcijalnih interesa stranaka, a u ono vreme od 2001. godine pa do 2004 - 2005. godine i ličnih interesa pojedinaca u političkim strankama. Čak su neka rešenja imala čisto nepotistički karakter, a ne stranački, pa je to predstavljeno kao stranački interes. Sve to dolazi do izražaja i ne može da se sakrije. Navešću vam još jedan primer. Formiran je neki poseban organizacioni deo koji se bavi sprečavanjem sukoba interesa. Tu je trebalo da budu i akademici, način izbora treba da obezbedi nezavisnost, nepristrasnost, objektivnost itd. Oni su čak doneli jednu odluku mimo onoga što je opštepoznato, znači, oni su u sukobu sa opštepoznatim činjenicama, što samo ukazuje da je neki parcijalni stranački ili privatni interes dobio mnogo veći značaj nego što je Zakon o sprečavanju sukoba interesa. Vi nikoga, recimo, u Srbiji ne možete da ubedite da gospodin Đelić nije učinio povredu onog zakona. Zašto? Zato što hronologija ne može da se pomeri nikako. Ponedeljak je uvek pre utorka. E, nama je ta organizacija koja se bavi sprečavanjem sukoba interesa rekla da posle utorka dolazi ponedeljak. Sad mi svi treba da uživamo u tom epohalnom otkriću. Zašto? Da bi se sačuvao interes nekog pojedinca i da se ne bi ugrozilo funkcionisanje vlasti. To su mali, sitni primeri koji dokazuju da postoji veliko učešće izvršne vlasti u svim sferama života. Ako se sada vratimo na ovu tačku dnevnog reda, moram da kažem da članovi 17, 18. i 19. predstavljaju vrhunac kontradiktornosti. Ta tri člana međusobno uopšte nisu usklađena. Dokaz da postoji neusklađenost između tih članova je upravo ova lista kandidata koja je predložena. Stvarno mislim da je teško danas naći kandidata za ove funkcije. Zašto je teško naći kandidata? Oni treba da imaju vrlo specifična znanja. Sad će neko da kaže – pa, u svim ovim agencijama i firmama koje se bave revizijom postoji taj kadar. Jeste, ali ja sam vam pre nekoliko dana čitao kakva je situacija bila sa Beobankom. Ona firma Danka Đunića i Vlahovića dva puta je rekla da je Beobanka uspešna. Došla nova vlast i za šest meseci napravili izveštaj - katastrofa, treba je uništiti po svaku cenu. Kako sada nekog iz te agencije možete da predložite i da kažete da je on stručnjak? On se za šest meseci demantovao. Navodno nije imao papire. Kako nije imao papire? Imao je sve papire. U računovodstvu ti to možeš kako hoćeš da ga formiraš. Mi smo nekad imali i pozitivnu i negativnu nulu. To je samo kod nas postojalo i nigde više. Znači, mi generalno raspolažemo takvim kadrovima. Evo, sad ću da vam ukažem na još jednu nelogičnost. Učestvovao sam nekada davno, 1993. godine u donošenju Zakona o računovodstvu, pa su tada prvi put ubačeni oni revizori itd. Tada se profilisala jedna specijalizovana organizacija, Savez računovođa i revizora Srbije, koja je bila ovlašćena da izdaje sertifikate da je neko ovlašćeni revizor itd. Onda se jedan od bivših ministara finansija zamerio toj organizaciji, pa je sve to što pripada struci izvukao na drugo mesto i rekao – ma, kakav Savez računovođa i revizora, to ja ne priznajem. Ali, ja sada vidim ovde u predlogu da imamo ovde jednog kandidata koji u izjavi da prihvata kandidaturu odaje zahvalnost onoj poslaničkoj grupi koja ga je predložila. Neću danas imena da pominjem. Vi ćete da pročitate to, to sve lepo stoji. Znači, izjavu da prihvata kandidaturu za člana po predlogu te poslaničke grupe ja tumačim kao zahvalnost toj poslaničkoj grupi. Taj kandidat u svojoj biografiji navodi da ima sertifikat i da je među prvih 30 u zemlji dobio status ovlašćenog revizora. Interesuje me kako toj poslaničkoj grupi nije bilo mrsko da njega predloži, s obzirom na to da ima sertifikat organizacije koju oni sa gnušanjem ne prihvataju. Vidite, to je ta politička doslednost, nedoslednost, odnosno interes. Ako se pogleda formalno-pravno, svi ovi kandidati ispunjavaju uslove, ali ako se pogledaju članovi 17. i 18, oni su svi u sukobu interesa sa gledišta bliskosti prema vlasti, kako je to tamo definisano, i u sukobu su zbog onog faktora koji se zove politička pripadnost, naklonost itd. Da ste ovu tačku dnevnog reda formulisali, odnosno pripremili na taj način – postoje tri stranke koje su opozicija, dajte, predložite nezavisne kandidate, njih ćemo da izaberemo, jer je nama na vlasti stalo da imamo takve koji će da nas kinje, da nas proganjaju, da nas biju po prstima, da vode postupke protiv nas – koga god da ste pod tim uslovima predložili, mi bismo verovatno glasali za te kandidate, ali vi želite da i kontrola bude vaša. Sa kojim pravom onda tražite od nas da saučestvujemo u tome sa vama? Ne znam zašto bi radikali saučestvovali sa vama u izboru vaših kandidata. Samo da vam skrenem pažnju, kada nešto muvate, vodite malo računa. Vidite, samo jedan kandidat je dao izjavu da prihvata da bude predsednik. Onda imamo nekoliko kandidata za generalnom izjavom – ja, taj i taj, prihvatam da budem predsednik, potpredsednik, član. Imamo ova dva poslednja kandidata koji kažu – prihvatamo da budemo članovi. Znači, imamo formalno jednog koji je predložen za predsednika, imamo dvojicu koji prihvataju da budu sve, samo da budu tu. Imamo dva kandidata na kraju koji kažu – mogu da budem član, prihvatam da budem član. Valjda se iz tih izjava vidi kakva je namera, šta se želi da se postigne. Ako već mislite da treba ova oblast da se reši... To sam predlagao gospodinu Obradoviću, pošto on i kada je bio predlagač Zakona o reviziji, o ovoj instituciji, bio je formalno-pravno predlagač, ali je pobegao iz Skupštine. Vratimo se propisima bivše Kraljevine Jugoslavije iz dvadeset i neke godine. Tada to nije bila revizorska institucija, nego je bila komisija. Gde je sedište te komisije bilo? U Narodnoj skupštini, i za potrebe Narodne skupštine oni su kontrolisali sve budžetske korisnike. Nešto kao predlog za razmišljanje, pošto vi volite mnogo tu zapadnu demokratiju. Različite varijante postoje, kako se biraju ti nezavisni organi od značaja za državu. U nekim državama šest meseci traje intervju sa potencijalnim kandidatima. Ko radi intervju? Zakonodavno telo. U toku tog intervjua, sve se istrese iz tih kandidata, da bi oni koji glasaju za te kandidate bili apsolutno sigurni u njihovu stručnost, nepristrasnost i opredeljenost da poštuju zakon. Ovde to kod nas svedeno, što reče jedan malopre, ko vam je kriv radikali, što vi niste predložili svog. Znate kada bi prošao naš? Naš ne može da se zaposli ni da bude čistač u opštini od kada ste vi došli na vlast. Tako shvatate vlast. Vlast se shvata kao sopstvena prćija. Neko uzme 20 metara asfalta, postavi negde, slika se, vrati pod miškom, ode na drugo mesto, slika se sa 20 metara asfalta itd. I onda smo jutros slušali dva sata svađu oko asfalta. Znate zbog čega je svađa oko asfalta? Jer je zarada 1 prema 10. Svi su se svađali zbog zarade, a ne zbog asfalta. Ne ko će da ide kojim putem. Ne, nego kakva je zarada. I Čume je kupio za asfaltiranje. Evo, jedan kod Paraćina otvorio fabriku za proizvodnju kontejnera. Kaže, kada je pravio, svi su se krstili i rekli – šta radi ova budala ovde, kakvi kontejneri itd. Posle godinu dana se promenio propis, kontejneri obavezni. Imao je informaciju. Ko može da dobije informaciju? Onaj ko je blizak vlasti. A vlast traži poslušnike koji će da aminuju da je sve što uradi bilo u skladu sa zakonom. Ovde nisu ispunjeni uslovi da mi biramo. Član 17. i član 18; neću da pominjem pet godina da su van države itd. To nijedan kandidat ne ispunjava.
Reč ima narodni poslanik Nataša Mićić, a zatim narodni poslanik Milisav Petronijević.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo je treća tačka ovog dnevnog reda koja nam jasno ukazuje koliko je Srbija zaostala u civilizacijskim i integracijskim tokovima. Naime, jedina smo država u Evropi koja nema državnog revizora, kao najozbiljniji i najvažniji antikorupcijski organ. Druge dve tačke su CEFTA i Kjoto protokol. Poslednja smo zemlja u regionu, odnosno u Evropi koja usvaja i prihvata te integrativne tokove. Liberalno-demokratska partija će prihvatiti Kjoto protokol i CEFTA sporazum, ali ono što razlikuje ovu od prethodne dve tačke je to da je vladajuća koalicija kod CEFTA sporazuma i Kjoto protokola pokazala svoju neodgovornost u sporosti, tromosti i nesposobnosti, dok je kod državnog revizora ta neodgovornost još veća i vrlo opasna, jer se faktički vladajuća koalicija usudila da izigrava zakon, da izigrava građane i demokratiju. Prosto, stvara se privid da se formira neko telo. Ne radi se uopšte o stručnjacima, o licima koja imaju licencu za revizora. Čak su neki po biografiji već pokazali svoju umešnost za zloupotrebu i prikrivanje, kao što je recimo predložena članica ispred Nove Srbije, koja je bila član izborne komisije u vreme izborne krađe 2000. Liberalno-demokratska partija neće glasati za ovaj predlog. On nema apsolutno nikakvu svrhu, jer je jednostavno ovaj savet Državne revizorske institucije skrojen po modelu Vlade. Dakle, predsednik Saveta je iz DSS-a, kao što je i premijer, potpredsednik je DS i tri člana su G 17, Nova Srbija i DS. Ta činjenica dovoljno govori da će ovo telo služiti samo za potvrđivanje mahinacija i zloupotreba, tako da ćemo imati priliku i dalje da u vladinim aferama, od kofera do koncesija, preko javnih nabavki bez tendera u MUP-u, imamo samo telo koje će faktički potvrđivati te zloupotrebe.
Reč ima narodni poslanik Milisav Petronijević, a zatim narodni poslanik Nebojša Stevanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanici SPS-a neće glasati za predloženu listu kandidata za članove Saveta državne revizorske institucije iz sledećih razloga. Prvo, Državna revizorska institucija osnovana je zakonom 2005. godine. Kada se pogleda suština, značaj i kakve su sve nadležnosti te institucije, to je da se čovek smrzne. Institucija je najviši državni organ revizije javnih sredstava, samostalan i nezavisan državni organ. Dakle, veoma važna antikorupcijska institucija, ali očigledno, kako je počelo sa izborom članova Saveta, proći će kao i sva ona druga antikorupcijska tela koja su osnovana u Srbiji sa ciljem da se javnosti zamažu oči i ništa više. S druge strane, veoma je potrebno ovakvo telo kao što je Savet Državne revizorske institucije. Ilustrovaću to sa nekoliko činjenica. U Srbiji već od 2001. godine niko nema mogućnost da sazna kako se troše ogromne pare. Budžet za ovu godinu je 7-8 milijardi evra, samo budžet grada Beograda je skoro milijardu evra, i niko nije imao priliku da sazna kako se troše te pare. Nijedan završni račun od 2001. godine nije podnet. Još nešto, nekoliko godina od 2001. godine bila je priča da se čeka Državna revizorska institucija, posle toga se čeka savet, a onda će nastaviti da se čeka i neće izaći u javnost, niti na videlo sve ono što se radi sa tim ogromnim parama. Setimo se onog stampeda 2001. godine kada je Božidar Đelić, tada ministar finansija, štancovao krivične prijave, podnosio ih bez dokaza i obrazloženja, a usput angažovao ljude da što pre nađu nešto da bi se mogla potkrepiti prijava. I dan-danas još stoje onako na kanapu, pa tako, recimo, imate krivičnu prijavu protiv predsednika upravnog odbora jedne institucije samo zato što je potpisao odluku upravnog odbora, koju je upravni odbor jednoglasno doneo, da se pomogne porodicama palih vojnika u ratnim dejstvima na Kosovu. Tada je politika bila da treba osuđivati sve ono što se tiče odbrane Kosovai zemlje Srbije. Kada je trebalo, posle pada Vlade 2003. godine, da na dnevni red dođe sam Božidar Đelić kao ministar finansija, više Srbija nije imala prilike da sazna kako se te pare troše. Doduše, samo kada su izborne kampanje, tada su ministri iz jedne vlade govorili za ministre iz one prethodne kako su oštetili budžet za silne pare, za desetine miliona evra, i ništa više i ništa dalje. Kako se troše pare? Evo, imali smo skoro primer u Svilajncu kada je organizovan referendum da se smeni predsednik Opštine Svilajnac, pa Dragan Đilas, ministar, vlasnik Nacionalnog investicionog plana, reče: ako smenite predsednika opštine dobićete sredstva iz Nacionalnog investicionog plana, ako ne smenite - nema. E, tako se troše te pare, javna sredstva. To je bilo zabeleženo u štampi i ja samo prenosim. Dakle, s jedne strane imamo značajnu instituciju, a s druge strane ogromnu potrebu da Srbija sazna kako se troše ta velika sredstva. Naravno, velike nade se polažu u savet Državne revizorske institucije, da konačno dođe do kontrole tih javnih sredstava. Imamo priliku da vidimo da će taj savet da startuje bez kredibiliteta. Prvo, ovaj predlog čak ni formalno ne ispunjava uslove da se nađe na dnevnom redu, jer zakon jasno kaže da je odbor, dakle, nadležno telo, kako tamo stoji, dužan da obrazloži predložene kandidate. Kaže, utvrđuje ispunjenost uslova određenih ovim zakonom. Predlagač, a nema ovde ni predsednika ni zamenika predsednika odbora, nisu prisutni, nisu nam decidno rekli da svi kandidati ispunjavaju uslove predviđene zakonom. Bilo je malopre govora o tome, i tome se pridružujem, da je dosta tih kandidata koji su sada na državnim jaslama, korisnika budžetskih sredstava i nalaze se ovde u predlogu. Dakle, odbor, kao predlagač, nije izašao sa jasnim stavom i rekao – da, jesu ispunjeni svi uslovi ili nisu. Imamo danas onih koji su protiv samo zato što su, kako kažu, neki od predloženih kadar SPS-a. Tvrdim vam, nijedan od predloženih kandidata nije kadar SPS-a. SPS je imao predložene kandidate, visokostručne i profesionalne ljude. Nisu prošli opet samo zato što su kandidati SPS-a. Mi se ponosimo tim kandidatima i nastavićemo i dalje da podržavamo takve kandidate. Dakle, imajući u vidu sve to, imajući u vidu da je politika stavljena iznad struke i da su odlučivali partijski, a ne stručni kriterijumi, imajući u vidu da to neće biti nezavisno telo, da je to savet Državne revizorske institucije parlamentarne većine koja će kontrolisati samu sebe, mi nećemo glasati za takvu listu kandidata, ni za jednog od predloženih kandidata. Nastavićemo da insistiramo da Srbija dobije odgovore na svako od ovih pitanja ko i na koji način troši sredstva. Kao i za sve druge ugovore koji su postali predmet pažnje, ne samo onaj Horgoš-Požega, nego i onaj kojim je država prodala za džabe centralni deo Beograda, Topčider, 4,2 hektara SAD, da se ne znaju ni tačni uslovi, iako je to kulturno-istorijski spomenik, iako je to zeleni kompleks itd. Nastavićemo da insistiramo da Srbija dobije odgovore na ta pitanja. Hvala lepo.
Po Poslovniku, imamo dva javljanja, narodni poslanik Srđan Milivojević.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, građani Srbije, javljam se po Poslovniku, član 101. i član 104. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije. Dakle, ovde smo čuli jednu konstataciju mog uvaženog kolege gospodina Petkovića o ministru za Nacionalni investicioni plan gospodinu Draganu Đilasu. Dakle, vi ste citirali rečenicu gospodina Dobrivoja Budimirovića koja je neistinito preneta. Gospodin Dragan Đilas nikada nije izjavio da će nekom novac dati ili neće dati u zavisnosti od toga kako taj grad bude glasao. Jednostavno, novac u Nacionalnom investicionom planu nije novac Dragana Đilasa, nije novac Demokratske stranke, to je novac građana ove zemlje. On će biti usmeravan u onom pravcu gde bude bilo potrebno da bude usmeren, bez obzira kako građani u tom gradu glasaju ili ne. Niti će Nacionalni investicioni plan služiti za kupovinu glasova od strane DS-a, jer za to nema potrebe, mi dobijamo dovoljan broj glasova. O tome govori, gospodine Markoviću, pobeda Borisa Tadića na predsedničkim izborima, za one koji ne veruju. S druge strane, ako govorimo o Nacionalnom investicionom planu, gospodin Dragan Đilas je posetio mnoga mesta u Srbiji, i tamo gde su izbori i tamo gde nisu izbori. Shvatam da niste imali zlu nameru, samo ste pogrešno citirali ono što je preneo dnevni list "Pravda", vrlo neiskreno i vrlo neistinito. Dakle, Dragan Đilas nikad to nije izjavio u Svilajncu, to je izjavio Dobrivoje Budimirović i te reči stavio u usta ministra Dragana Đilasa. To govori o njemu, a ne o ministru Draganu Đilasu. Podvlačim, Dragan Đilas nije vlasnik Nacionalnog investicionog plana; građani Srbije su oni koji će gazdovati Nacionalnim investicionim planom. Tako će i biti dok se na čelu tog resora bude nalazio ministar iz Demokratske stranke. Hvala.
Po Poslovniku, narodni poslanik Milan Vuković. Replika Miroslava Petronijevića.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo poslanici, član 104, dostojanstvo Narodne skupštine i poslanika. Pošto sam sticajem okolnosti u ovom mandatu poslanik, posle sedam-osam dana trajanja ove skupštine sam primoran da kažem da je izlaganjem gospodina Petkovića ugroženo moje dostojanstvo, a naročito kada poslanici SPS-a izađu i pričaju ovde o trošenju narodnih para i o kontroli trošenja narodnih para. Njihovi bivši funkcioneri, ministri savezne i republičke vlade, uglavnom su državne pare držali, kao što imamo po raznim procesima, u sefovima, brojali na ruke ministrima uz nekakve priznanice. To su, ljudi, milioni maraka. Kako vas nije sramota da posle osam dana skupštinskog zasedanja, gde svaki dan košta pet miliona dinara, izađete i da pričate o poslednjih sedam godina? Vi ste upropastili svoju mladost, vi ste upropastili mladost 300, 400, 500.000 ljudi devedesetih godina, vi ste svojom neodgovornom politikom, trapavom i namernom, doveli Srbiju na rub propasti 1999. godine. Vi sada pričate da li je revizija vršena od 2000. do 2007. godine. Vi treba da budete zadovoljni što ste uopšte u ovoj sali kao poslanička grupa zastupljeni, što niste, velikom greškom, 2000. godine svi otišli na lustraciju i nije vam zabranjeno da sedite ovde kao političari. Da li vi shvatate da i posle ovih sedam godina nije problem da li ćete vi da podržite ovaj predlog za revizorsku kuću? Vi objašnjavate preko vaših glasnogovornika koji su uglavnom u istražnim zatvorima i po raznim procesima, zašto je Kertes dao nekom milion i po maraka, zašto imate zaštićenog svedoka ovde za banke po Kipru i iznošenje para u džakovima tamo. To je priznato. Kaže, radio je u interesu države. Koje države, čijim parama, ko je to kontrolisao? Je l' vaš završni račun do 2000, koji god da je usvojen, mogao da prikaže da je direktor Savezne uprave carina imao pravo ministru inostranih poslova, da bi platio ambasade da rade, da preda u kešu milion i po maraka. Vaša policija je mene, sa 20 maraka koji sam 1999. godine na ulici menjao da bih išao na pijacu, privela i platio sam devizni prekršaj što sam to radio na ulici. A vi o milion i po maraka pričate da ste štitili državne interese, o milijardama maraka. Vama sada smeta da li je neko predložen. Nemojte da glasate, ali budite zadovoljni što ste uopšte kao poslanička grupa zastupljeni u ovoj sali, jer vama, očigledno, iz dana u dan treba ponavljati da ste uništili i narod i Srbiju devedesetih godina. Hvala.
Narodni poslanik Milisav Petronijević, replika. Mogu li da vas zamolim da imamo kontinuitet debate. Zatim narodni poslanik Jadranko Vuković. Momenat, gospodine Markoviću.
Poštovana gospodo, pre svega nisam Petković, ne tražim da pominjete moje prezime, ali ako ga već pominjete, onda bar recite kako glasi - Petronijević. Nisam imamo nikakve zle namere, kako reče prvi prethodnik, samo sam citirao šta je štampa prenela i baš zato što su narodne pare i što se traži javno trošenje. Prethodni govornik, pre nego što sam izašao, uputio mi je jasnu poruku da treba da budem zahvalan i što sam živ posle 2000. godine, iako nikad nisam bio u vlasti do 2000. godine. Ta priča šta se sve događalo, to ste istražili milion puta i to nije tema i nećete moći da Srbiju prevarite na taj način što ćete stalno da pričate o tome. Ovde je tema koliko ste vi takvih zloupotreba uradili. Ovde je tema da Srbija nije dobila odgovor otkud Đeliću 11 miliona evra. Ovde je tema period od 2000. do 2007. godine. Upravo, poštujući princip, svako neka odgovara ko nije poštovao zakon, bez obzira iz koje stranke bio, gde se nalazio, iz istih razloga mi sad vas pitamo, za ovih sedam godina, i ništa ružno nego samo recite gde su te pare otišle, jer ono prethodno ste mnogo puta istražili. Nemojte samo da i danas optužite režim Slobodana Miloševića što sedam godina nema kontrole javnih sredstava u Srbiji, jer je već izbledelo, to nije više interesantno za javnost. Hvala.
Narodni poslanik Momir Marković, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo još uvek velike žalosti zbog toga što posle 5. oktobra nije svanuo onaj 6. oktobar i što između 5. i 6. oktobra nije bila noć dugih noževa. Međutim, nisam se javio zbog toga, javio sam se zbog jedne laži koja se već četiri godine provlači i polako ulazi u uši građana Srbije. Deset puta ili hiljadu puta ponovljena laž postaje istina. Gospodine Milivojeviću, gospodina Tomislava Nikolića nije pobedio Boris Tadić, nego su ga pobedili DS, DSS, G17, cela ekipa koja je u "buldožer revoluciji" došla. Gospodin Tomislav Nikolić je Borisa Tadića do nogu potukao, ako se sećate, posle toga kada se skupilo kuso i repato, ostao gospodin Tomislav Nikolić sa 48% osvojenih glasova. Naime, toliko je Srba glasalo za Tomislava Nikolića. Taj broj u ovom trenutku je daleko veći i kada se budu raspisali predsednički izbori videćete šta vas čeka.
Narodni poslanik Jadranko Vuković, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, pošto će u nadležnosti ove Državne revizorske institucije biti kontrola imovine koja je na raspolaganju za korišćenje u vojsci i Ministarstvu odbrane Srbije, pre nego što oformite ovu državnu komisiju, koristim ovu priliku da tražim od Vlade Srbije da nam se, kao poslanicima i ovom visokom domu, dostavi izveštaj o popisanom stanju imovine, nepokretnosti i pokretnih stvari, koja je bila na korišćenju u Ministarstvu odbrane i vojsci državne zajednice SCG na dan prestanka postojanja zajednice. Da li je to uređeno i koji su stručnjaci na tome radili? Tražim sve ugovore o prodaji imovine - nepokretnosti, brodovi, avioni i ostalo naoružanje i vojna oprema - u periodu trajanja državne zajednice SCG. Kolege narodni poslanici, ovo je veoma važno pitanje. Svima vam skrećem pažnju jer je istina ono što je rekao kolega Obradović iz SPS-a, da se dogovaralo oko članova ove državne institucije i da zbog toga parlament nije radio mesec dana duže nego što je to obećao gospodin Dulić. Znači, kad ovo dobijemo, biće vam jasno zašto je takav raspored snaga - dva iz DSS-a, ovi žuti, ovi iz G17; zato da se prikriju tragovi pljačke, a mi ćemo vam dokazati u ovom delu da se dogodila velika pljačka baš u trenutku prestanka postojanja državne zajednice i razdvajanja Srbije i Crne Gore. Hvala vam.
Narodni poslanik Vladan Batić, po Poslovniku.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram povredu člana 225. Poslovnika o radu Narodne skupštine. Elementarni red i elementarno poštovanje prema izabranim narodnim predstavnicima je da neko u ime predlagača obrazloži ovaj predlog. Ovako to liči na prodaju magle, na lov u mutnom, nešto što treba da bude najtransparentnije, što treba da bude poput Ustavnog suda, svojevrsna kontrola finansijskog poslovanja pokušava se na mala vrata, bez dovoljne argumentacije, obrazložiti, odnosno obrazloženja nema. Valjda je logično da ovde bude ministar finansija. Gospodin Mlađan Dinkić, glavni vinovnik tajkunizacije Srbije... (Predsedavajući: Gospodine Batiću, upozoravam vas da se na primeren način obraćate ministru Vlade Republike Srbije.) Molim vas da me ne prekidate. Ovo ste sad učinili. Nemojte da vam više pada na pamet. Ja nisam rekao da je Dinkić kriminalac, nisam rekao da je lopuža, nisam rekao da je opljačkao Srbiju, to neki drugi kažu. Ali, da je omogućena tajkunizacija Srbije, to je tačno, u vreme kada se on nalazio na poziciji guvernera Narodne banke i na mestu ministra finansija. Da li ... Red bi bio da nam se to obrazloži. Dakle, gospodine predsedavajući, nisam izrekao nikakvu diskvalifikaciju, niti kvalifikaciju, ali smatram da je to elementarni red. Takođe, red bi bio da čovek koji takođe slovi za eksperta u ovoj oblasti, potpredsednik Vlade Božidar Đelić – koji se bavi svim i svačim samo ne svojim poslom, tumara kojekuda, bavi se Crnom Gorom, NATO paktom, Amerikom, Kosovom, što nije njegov posao – sedi ovde i da nam to obrazloži. Pitao bih gospodina Đelića još par stvari. Zašto je stavio veto? Srbija je pred trgovinskom arbitražom u Parizu izgubila spor sa bivšim vlasnikom agencije "Putnik" Srbom Ilićem i doneta je odluka da se te pare vrate, a pod pritiskom ruskih tajkuna koji su kupili "Putnik", onda je Vlada nevoljno donela zaključak da se to vrati i isplati. Taj zaključak je potpisao Božidar Đelić i sada neće te pare da vrati i ne da agenciji da se to isplati. Šteta zbog tog nevraćanja, samo za ovih 45 dana, iznosi 30.000 dolara. Možda će neko reći da ovo nema veze sa temom i dnevnim redom, ima i te kakve veze, to je nedomaćinski odnos prema državnoj kasi i državnim finansijama. Ja ću gospodina Đelića vrlo rado, ali kada bude prisutan, pitati ponešto i o Siniši Stojčiću, poznatijem kao Mali Badža; pitaću ga, takođe, nešto o gospođici Čorbić, ali kada bude bio tu, pa ćemo onda otvoriti vrlo interesantne teme. Neću da se bavim onom daljom prošlošću i onim režimom koji je Srbiju uništio kao Alajbegovu slamu i koji je prodavao državu na doboš. Tu su sve priče ispričane i potpuno je razumljivo da se tim stvarima bavimo ili moramo da se bavimo događanjima koje danas opterećuju Srbiju zbog njene budućnosti. Hvala vam.
Vraćamo se redosledu narodnih poslanika. Reč ima narodni poslanik Nebojša Stefanović, zatim narodni poslanik Vesna Pešić.
Dame i gospodo narodni poslanici, predložena lista kandidata za Državnu revizorsku instituciju koja je danas pred vama primer je kako u Srbiji ne bi trebalo da se radi. Naime, ako budemo u danu za glasanje usvojili ovo što nam predlaže vladajuća koalicija, ljudi koji budu glasali za ovo učiniće ozbiljnu povredu zakona, i uvešće u Srbiji jedno novo pravilo i mogućnost da se ponovo jave ozbiljna korupcija i kriminal, institucionalizovani kroz Državnu revizorsku instituciju. Naime, čuli smo ovde od gospodina Krasića kako je sve počelo neustavnim donošenjem Zakona o Državnoj revizorskoj instituciji 2005. godine, ali moramo se setiti izmena i dopuna ovog zakona koje su usledile pre samo nekoliko meseci. Izmenama i dopunama ovog zakona od pre 60-ak dana mi smo u stvari izmenili članove koji faktički garantuju jedno bogato radno iskustvo članova Državne revizorske institucije i smanjili ga sa sedam na pet godina. Time je faktički počelo upodobljavanje ovog zakona za određene kandidate, koji će se, kako smo videli, pojaviti nekoliko meseci kasnije i koji će doći ovde pred nas. Svestan sam da neke od mojih kolega ova tema danas ne interesuje. Nije im važno kako se kontroliše trošenje budžetskog novca, zato što znaju da njihove stranke učestvuju u zloupotrebama samim tim što, recimo, nismo imali završni račun budžeta od 2001. godine, pa čak ni 2006. godine, iako je taj predlog stigao u skupštinu, ali ga ovde nismo usvojili. Svestan sam da oni znaju da postoje brojne nepravilnosti, ali da ih to uopšte ne zanima. Kao član Odbora za finansije imao sam priliku da lično prisustvujem jednoj, za mene neverovatnoj situaciji. Prvi put sam poslanik i prvi put sam se susreo sa nečim što jednostavno nisam mogao da prihvatim i da shvatim da može da se dešava u Narodnoj skupštini, i u Srbiji. Imali smo prvi saziv Odbora, mislim da je to bio 23. avgust; pojavili smo se na toj sednici Odbora i shvatili smo da vladajuća koalicija ne može da formira kvorum i da se odlučuje o ovoj, kako oni kažu, veoma važnoj temi. Da ne shvatite ovo pogrešno, Srpska radikalna stranka Državnu revizorsku instituciju kao ideju smatra najvažnijim antikorupcijskim mehanizmom. To je način da se država ozbiljno, kada hoće, obračuna sa bilo kojim vidom korupcije i da se kontroliše – kako ovde u zakonu kaže, pošto je Državna revizorska institucija na papiru nezavisan organ, što ćete videti da nije – trošenje budžetskog novca na svim nivoima. Međutim, imali smo priliku da vidimo, pošto vladajuća koalicija ne može da stvori većinu, da postoji neka vrsta problema. Ta sednica se pomerala sat vremena, a nakon sat vremena imali smo još jedan pokušaj da se održi sednica i nismo uspeli. Nismo uspeli, upravo iz razloga što je princip koji očigledno danas vlada u Srbiji počeo da vlada i za Državnu revizorsku instituciju, a to je princip čiste otimačine i podele vlasti i podele kolača – dok moj kandidat ne bude dobio položaj u Državnoj revizorskoj instituciji, mi nećemo dati kvorum. E, kada smo dobili predlog svih koji su bili zainteresovani da imaju svoje članove i kada se koalicija dogovorila, imali smo sednicu, mislim da je to bio 6. septembar, na kojoj je bilo izmenjenih predloga i imali smo priliku da se izjašnjavamo o partijskim kadrovima za instituciju koja navodno treba da bude nezavisna. Nemojte da imate dilemu, kada pojedinog kandidata za bilo kakvu funkciju, na bilo kom nivou, predloži politička stranka, taj čovek ne može da kaže da je nezavisan, jer bi se onda obratio državnoj instituciji ili na drugi način konkurisao, kao što su to uradili, na primer, u Savezu računovođa i revizora još prošle godine. Pošto se kandidat bilo koje stranke obratio političkoj organizaciji da ga kandiduje za telo koje će kontrolisati trošenje budžetskog novca, kojim opet kroz izvršnu vlast raspolažu upravo te političke stranke... Ovog puta uopšte ne govorim koje su stranke, potpuno je svejedno, neka je i Srpska radikalna stranka u vlasti. Uostalom, to je razlog zbog čega mi nismo predlagali kandidata, bilo bi besmisleno. Mi govorimo o tome da ti kandidati treba da budu istinski nezavisni. Trebalo je da se raspiše konkurs, trebalo je da poštujemo struku i da ljude koji dolaze iz najozbiljnijeg revizorskog tela konsultujemo u izboru sposobnih ljudi. Ova vlast je od 2000. uništila mnoga preduzeća i uništila je bankarski sistem. Zar među ljudima koji su se godinama bavili ovom strukom nismo mogli da nađemo sposobne i nezavisne ljude koji će se na pravi način baviti kontrolom trošenja budžetskog novca? Očigledno da nismo. Mi ovde imamo u tekstu predloga, da sada ne imenujem ove ljude, pošto nisu ovde, ali njih su predstavile političke stranke, pa i oni treba da govore... Usput budi rečeno, sramota je što na početku ove sednice nismo imali obrazloženje zbog čega ove ljude... Prvo, niko ih nije predložio zvanično, a nismo imali obrazloženje zbog čega treba da ih prihvatimo. To je sramota za predlagača. Imamo ovde, ta i ta. Recimo, poslanička grupa Demokratska stranka predlaže tog i tog za potpredsednika Saveta, Zorana Tamaša za člana Saveta itd. Ostale političke stranke DSS, Nova Srbija, G17 čiji su kandidati kasnije izabrani... Očigledno je da političke stranke predlažu ne samo za članove Saveta, nego i za potpredsednike i predsednika Saveta; dogovoreno je unapred i ti ljudi samo pro forme treba da prođu skupštinsku proceduru i da budu izabrani. Ja ovde krivim te političke stranke, te ljude su izložili, plus to što ste čuli od gospodina Arsića tokom dana da je većina njih zaposlena trenutno u državnom organu, i to u Ministarstvu finansija, koje direktno kroji budžet. Oni nikako ne mogu biti nezavisni od tog organa, a samim tim trebalo bi da sačekaju da prođe pet godina da bi mogli da se kandiduju za ovu najvažniju državnu funkciju. Jer, ovo je jedna od najvažnijih državnih funkcija. Imamo takvu situaciju da je pred nama koji smo bili tu, kao članovi Odbora, izneto nešto što je samo bilo stvar partijskog dogovora, a mi da podignemo ruku i da se na tome završi. Jednostavno, za mene je to bilo neprihvatljivo. Izneo sam stav SRS, a to je da mi stvarno ne možemo u tome da učestvujemo, jer time se krši princip zakona, krši se moral, krši se duh jednog ekonomskog ponašanja gde želimo istinsku kontrolu nad trošenjem budžetskih sredstava. Čak se kaže da rad Državne revizorske institucije prati nadležno telo Narodne skupštine, što je u ovom slučaju Odbor za finansije, u kome većinu ima vladajuća koalicija. Okreni-obrni, vi imate jednu potpuno politički zavisnu instituciju za koju niko u Srbiji neće moći da kaže da je nezavisna i uvek će biti sporno kad oni budu doneli svoju ocenu trošenja budžetskog novca da li je ta ocena bila pod pritiskom ove ili one stranke, kako znamo da ih neko iz te stranke koja ih je predložila neće pozvati i reći - sada kontrolišeš preduzeće gde je moj direktor, sada kontrolišeš ministarstvo gde je naš ministar. Nema kontrole, nema istinske želje da ova institucija bude nezavisna u svom radu. Po meni, to je prvo na šta treba da obratimo pažnju danas, jer je bespredmetno da kasnije razgovaramo o kandidatima, o kojima ste čuli da zaista ne odgovaraju čak ni osnovnim zakonskim okvirima. Kada smo na početku prekršili zakon time što ova institucija nije nezavisna, kadrovska rešenja kasnije postaju besmislena, da se o njima uopšte govori. Srpska radikalna stranka upravo iz svih ovih razloga ne može da podrži donošenje ove odluke. Smatramo da je za Srbiju mnogo bolje da se političke stranke opredele jednog dana, a znam da će to biti vrlo brzo, kada SRS dođe na vlast, da istinski počnemo da kontrolišemo trošenje novca kojim raspolažu građani Srbije, jer mi i predstavnici izvršne vlasti nismo izabrani da trošimo njihov novac na način kako nama padne na pamet, da nikome ne polažemo račune i da čekamo da neke afere u novinama počnu da se zataškavaju da bi građani saznali da se njihov novac baca. Zbog toga će SRS svaki sekund, svaki trenutak svoje borbe uložiti u oštar napad na svaku korupciju, na svaki kriminal, do pobede i do trenutka kada ćemo građanima Srbije zaista obezbediti bolji život.
Reč ima narodni poslanik Vesna Pešić, a zatim narodni poslanik Rajko Baralić.
Poštovani narodni poslanici, poštovane poslanice, gospodine predsedavajući, htela bih da skrenem pažnju, pre svega građanima, da je ovo rasprava koja je od ključnog značaja za kontrolu svih mogućih budžeta i svih mogućih institucija i organizacija u našoj državi, da je Zakon o Državnoj revizorskoj instituciji donet 2005. godine i da je, s obzirom na to kakvi se zakoni donose, relativno dobar, a da već godinu i nešto dana nije izabrana i ne funkcioniše Državna revizorska institucija i da danas treba da se izabere savet. Da bi oni znali o čemu se tu radi otprilike, treba da se kaže da četiri godine, i onda kada su podnošeni završni računi, recimo, Vlade, preduzeća ili partijskih organizacija nakon izbora, nakon kampanja, nikada državna revizorska komisija te račune nije pregledala, niti je postojala ikakva kontrola. Za vreme ove i prethodne vlade četiri godine nije bilo kontrole, revizije budžeta Republike Srbije. Kako smo danas rešili da to stavimo na dnevni red, moram da obavestim građane da teret ovoga pada na našu skupštinu. Da li može Odbor za finansije i predlagač, zamenik predsednika Odbora, bez ikakve reči objašnjenja za ove ljude koji su predloženi da budu članovi Saveta, da on ovde nije prisutan? Molim vas, ovo je toliko neuredno. Mi smo pokazali da ne želimo, kao što je to i do sada bio slučaj, da imamo kontrolu trošenja narodnih para. Građani ne znaju da je to institucija koja kontroliše i vojsku, policiju, sve moguće nabavke, političke partije, Narodnu skupštinu i nevladine organizacije, ako raspolažu sredstvima birača, sve lokalne samouprave. Samo da napomenem, bilo je pre neki dan u novinama, Javno preduzeće NIS ima tri miliona evra za reprezentaciju. Znači, sve je to pod nadležnošću ove Državne revizorske institucije. Šta se troši za putovanja, šta se troši za reprezentaciju, kako se razbacuju pare ovog siromašnog naroda. Danas, kada treba da biramo ovaj savet, ovo zaista ni na šta ne liči. Na šta liče ove biografije? Jedan piše CV, drugi piše biografiju, nema nikakve uporednosti podataka. Da li znamo koje radno telo je razmatralo ovo? Zašto nam nisu navedene kolege poslanici koji su članovi Odbora za finansije Skupštine, da vidimo ko su ti ljudi koji su potpisali i koji su naveli ove ljude da mogu da budu u savetu Državne revizorske institucije? Molim vas, neka se jave poslanici koji su ovo radili. Ne stupam uopšte u polemiku ni sa kakvom strankom, ali gospođa Jorgovanka Tabaković, koja je predsednik Odbora, trebalo je da nam objasni kako je došlo do toga da imamo ove predloge i da se ovo nađe na dnevnom redu Skupštine. Znači, tražimo nekoga iznutra, pošto je gospodin Radojko Obradović nestao. On je zamenik predsednika Odbora, koji uopšte nije ovde prisutan. Moram da vam kažem da ova biografija... Nije važno da li je uopšte bila članica SPS-a, po zakonu ne treba da bude član nijedne stranke, ali Natalija Ćatović ništa nije radila na poslovima finansija, ali bukvalno ništa. Zastupala je nekakva preduzeća. Ne počinje se biografija i CV za Skupštinu time gde je neko završio osnovnu školu. Da li neko može da nauči kako se pravi biografija? Kakve veze ima gde je ona završila osnovnu školu, kakve veze ima gde je završila srednju školu? Da vidimo kakvo je njeno iskustvo na ovim poslovima. To je blam da nekome dopadne u ruke i da gleda ko su predlozi za državnu reviziju, za Savet. Nemam reči. Celo jutro, verujte mi, sedim i tresem se, da sada, posle ovoliko godina, nema demokratije bez transparentnosti, a da nemamo jednu normalnu državnu revizorsku komisiju. Pogledajte ovo, tu nisu ni greške ispravljene. Drugi kandidat, Ljiljana Dmitrović-Šaponja, izvinjavam se gospođi, ne želim ništa loše da kažem, njena doktorska disertacija je "Problematika utvrđivanja periodičnog rezultata, sa posebnim osvrtom na našu praksu". Rezultata čega? O čemu je ova doktorska disertacija? Na osnovu čega mi da donosimo odluku? To je isto kao da govorimo o sudijama Ustavnog suda. Vi nemate pojma koliko su odgovorne ove institucije koje mi treba da biramo danas. Zaista ne mogu da shvatim da se neko usudio, vladajuća koalicija, da nam predloži ovakvu brljotinu da mi danas o tome glasamo. Zašto uopšte stranke, kada je reč o ovakvim ljudima, treba da predlažu iz svojih redova, slažem se da je to vrlo teško, da ispovrću iz džepova neke stranačke ljude? Otkud vi, gospođo Nado, vama se obraćam, kako vi znate u vašoj stranci ko se razume u ovo? Kako vi to, idete lupom i tražite, pitate? Nije potrebno. Znači, mora da se napravi jasna procedura kako se biraju ljudi. Treba da Skupština i Odbor za finansije raspišu javni konkurs i da pozovu najstručnije ljude. I tačno je što je malopre rekao gospodin Krasić, svi su ovi ljudi u sukobu interesa, o tome se uopšte ovde ne vodi računa. Svi su u sukobu interesa, svi su neki državni činovnici koji sada prelaze iz Ministarstva finansija, a treba da kontrolišu i Ministarstvo finansija, treba da budu sutradan u savetu državne revizije. Znači, zašto stranke da istresaju među svojim članovima i pripadnicima stranaka takve funkcije, zašto moramo da imamo takve članove? U Srbiji postoje kvalifikovani ljudi. Znači, ako govorimo o ovakvoj instituciji, da se na ovaj način, bez obrazloženja, bez odbrane, bez procedure... Molim vas, tu je čak bilo više kandidata, na osnovu čega ste nam obrazložili zašto ovi? Bilo je još kandidata, na osnovu čega su propali oni drugi kandidati? Kako je tekla ta procedura, šta se dešavalo na tom odboru? Pa molim vas, to se ne dešava u Vladi. Mi ne znamo šta se dešava u Vladi, vrlo često nam je to nejasno, ali kako ne možemo da znamo šta se dešava na našem odboru? Da li mi koji nismo članovi tih odbora treba da idemo od jednog do drugog odbora i da pratimo šta se na tim odborima dešava? Znači, nemamo izveštaj Odbora za finansije o tome kako je došlo do ovoga. Mislim da se tu moglo pretiti ostavkama. Oni koji su članovi Odbora, nezavisno od stranačke pripadnosti, nisu smeli da puste da ovako nešto dođe u Skupštinu. Znači, ne znamo kako su oni koji predlažu ovo doneli, procedura nije jasna, nije bilo nikakvog obrazloženja zašto su neki kandidati otpali, nije bilo javne procedure, potpuno je netransparentno, ne znamo šta je radio taj odbor. Predlažem predlagaču, tom nebuloznom predlagaču, ne znamo kojem, da odustane od ovog predloga i da nam u najkraćem roku dostavi jednu listu o kojoj možemo zaista ozbiljno da razgovaramo. Hvala vam.
Narodni poslanik Rajko Baralić ima reč, a zatim narodni poslanik Momir Marković. Imate tri minuta, gospodine Baraliću.
Gospodine potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, pridružujem se onima koji traže da se ovo skine sa dnevnog reda zato što personalni sastav budućeg nezavisnog tela koje treba da vrši posao državne revizije ne odgovara društvenim potrebama. Da, nezavisni od zdravog razuma, od toga su oni nezavisni. Srbija je teškom mukom dobila šansu da izabere jedno nezavisno regulatorno telo koje treba da se bavi najsuptilnijom ekspertizom trošenja javnih prihoda Srbije i da ima snagu da kaže da je neko ko je vlast, ili neka politička stranka ili neko javno preduzeće uradio to i to, suprotno interesima poreskih obveznika. Ova šansa je prokockana u samom startu zato što se ponavlja priča od pre dve godine kada su birani članovi Saveta Narodne banke. Podsetiću, tada je u ovo nezavisno regulatorno telo izabran sin jedne kandidatkinje za odbornika iz Kruševca zato što mu mama nije postala odbornik, pa da ta porodica ne bi bila frustrirana dečko je, ni kriv ni dužan, prvi radni dan u životu započeo na ovim poslovima. Mi iz SPS-a smo se trudili da predložimo kompetentne i stručne ljude koji ovo mogu da rade. Vi ste to, kako bi se reklo, odbili sa indignacijom. Vaše pravo. Moje je pravo, ipak, da progovorim nekoliko rečenica o ovim ljudima i da kažem da su spremniji i sposobniji da obavljaju ovakve poslove od mnogih koje ste ovde predložili i koji će očigledno dobiti vašu podršku. Imam i ljudsku i moralnu obavezu, i čaršijsku, gospođa Nada Mijailović je bila moj profesor, bila je moj rukovodilac, pa moj saradnik. Ne postoji nijedan kandidat koji ima reference kao što je ona izvolela priložiti vama, a vi to niste uvažili. Vi ste izabrali neke druge. Dakle, otpadnike iz jedne stranke, prišipetlje u drugoj stranci. Kada bi nešto radio opštinski javni tužilac u Topoli, ova gospođa, da joj ime ne pominjem, ta neka druga ne bi ni mogla biti kandidat. To je stranačka trgovina i pogodba. Od te se gospođe ne očekuje, od gospođe Ćatović da budem eksplicitan, ne očekuje se da kontroliše gospodina Velimira Ilića, ne, očekuje se da bude samo crni povez na očima streljačkog voda koji puca u Srbiju. Ona ima zadatak da ministarstvo, ovo veliko, kako se zove, sve može da radi, a da niko ne odgovara. (Predsedavajući: Gospodine Baraliću, vreme je isteklo.) Vreme je da vam kažem, gospodine Albijaniću, da radite naopak posao. To nije korektno, imate šansu, niko vam ne brani da izaberete dobre ljude ovde. Izvinjavam se, upotrebiću žargon, sklepali ste ovaj predlog, namirili ste stranačke potrebe. To nije fer. Ovi ljudi treba da kontrolišu, da budu supervizori svakog dinara koji je predmet javnih prihoda u Srbiji. To su ogromne pare. Ovo je autogol, niste u stanju da jednom principijelnom kadrovskom politikom pretočite vaša predizborna obećanja i odgovornosti, nego vodite personalnu, stranačku politiku na trulom kompromisu koji Srbiji neće da donese ništa novo i ništa dobro. Dakle, gospodin Perić, magistar, i magistar Nada Mijailović višestruko su bolji kandidati od onih koje ste predložili. Nije nama problem to što ih vi nećete, nego što birate nestručne, nekompetentne ljude, koji apsolutno ništa drugo neće učiniti, već će samo izvršavati puka naređenja šefova stranaka koje čine vlast. Baš da vidim kako će gospođa Ćatović da kontroliše koncesiju za izgradnju autoputa. Jedva čekam da vidim, gorim od nestrpljenja.
Gospodine Baraliću, vreme je odavno isteklo. Određujem pauzu od jednog sata, nastavljamo rad u 15 časova. Hvala.
Nastavljamo rad. Reč ima narodni poslanik Momir Marković, a neka se pripremi narodni poslanik Saša Valjarević.
Dame i gospodo narodni poslanici, u srednjem veku je važilo pravilo: kada osvajač osvoji neki grad onda 48 sati ima pravo da pljačka, i posle toga se uvodi red i zakon. Od "buldožer revolucije" naovamo prošlo je sedam godina i izgleda da to pravilo od 48 sati za ovih sedam godina nije završeno. Naime, setili ste se 2005. godine da bi trebalo uvesti red i zakon, da bi trebalo uvesti nekakvu kontrolu, pa smo usvojili Zakon o Državnoj revizorskoj instituciji, objavljen u "Službenom glasniku Republike Srbije". Očekivalo se da će se onda i ovaj savet Državne revizorske institucije formirati i da će konačno početi da radi, da kontroliše Vladu i državne organe. Naime, onda ste se setili da nije sve završeno pa se, eto, od 2005. do 2007. godine nije formirao savet Državne revizorske institucije, nije se formirala Državna revizorska institucija, pa smo 2007. godine usvojili izmene i dopune Zakona. Izmena se sastojala samo u tome što je u prvom zakonu pisalo da mora da prođe sedam godina od trenutka kada je taj koji se eventualno kandiduje za člana saveta prestao da radi negde, pa vam se učinilo da je tih sedam godina mnogo i onda ste u članu 1. umesto sedam napisali reč pet, dakle, pet godina od prestanka rada u državnim organima, u organima koji se finansiraju iz budžeta i u organima koje će sutradan taj čovek koji bude izabran da kontroliše. Očekivali smo da će predlagač da obrazloži predlog narodnim poslanicima. Predlagač se nije pojavio, verovatno je čoveku bilo neprijatno da obrazlaže ovakav predlog. Kada pogledate predloge kandidata za savet Državne revizorske institucije dolazimo do one formule koju je gospodin Dragan Todorović pre dva-tri sata pročitao sa ove skupštinske govornice, dakle, došlo je do trebovanja radnih mesta u Državnoj revizorskoj instituciji, pa je tako DS trebovao dva, DSS jedno, Nova Srbija jedno i G 17 plus jedno radno mesto. S obzirom na to da ste se rasporedili tako, umesto ministarstva, po spahilucima, dakle, ministar iz jedne stranke i čistačica mora da bude iz te stranke, podelili ste ministarstva, od prvog čoveka do poslednjeg, po strankama, za očekivati je, ako se izabere ovaj savet Državne revizorske institucije, da će, recimo, ovaj iz G 17 da kontroliše poslove Mlađana Dinkića, ovaj iz Nove Srbije gospodina Velju Ilića i njegove poslove, ovaj iz DSS-a nešto vezano za privatizaciju, ovo malo što je ostalo, a ovo dvoje iz DS-a ima da se ubiju od posla. Naravno da neće biti ni slobodni, ni samostalni, ni nepristrasni. Da se vratimo sada na ovaj zakon pa da ga uporedimo sa ovim predlogom, da vidimo šta je to što nam se danas nudi. Naravno, nijedan od ovih kandidata nije proveo pet godina izvan institucija koje treba da kontroliše i ne bih da se zadržavam na njima, imena su nebitna, ali moram da kažem nešto za ovog poslednjeg kandidata, za kandidata Nove Srbije, samo jednu opasku pre nego što pređem na ovo. Rekoste, bila je u Socijalističkoj partiji, pa je tamo dala 140 kvadrata Socijalističkoj partiji, opštinskom odboru, pa je prešla u Novu Srbiju, pa i njima dala. Gospođa se uopšte ne menja, samo se menjaju stranke u Topoli, ona je uvek ista. Da pređemo sada prvo na pojam. "Revizija pravilnosti poslovanja znači ispitivanje finansijskih transakcija i odluka u vezi sa primanjima i izdacima, radi utvrđivanja da li su transakcije izvršene u skladu sa zakonom, drugim propisima i datim ovlašćenjima." U članu 3. se kaže: "Institucija je najviši državni organ revizije javnih sredstava u Republici Srbiji (u daljem tekstu: Republika). Institucija je samostalan i nezavisan državni organ". Da li vama, gospodo narodni poslanici, kadrovska lista koju smo dobili garantuje da će institucija koja se bude formirala biti nezavisan državni organ, samostalan i nezavisan, ili će stranačke direktive sprovoditi do kraja? Baš bih voleo da vidim kako će ova Državna revizorska institucija da izvrši reviziju budžeta za 2001. godinu, jer to do sada nije došlo pred narodne poslanike, da izvrši reviziju ostvarenja budžeta za 2002. godinu, jer ni to nije došlo, za 2003. godinu, jer ni to nije došlo, za 2004. godinu, jer takođe ni taj budžet nije došao pred narodne poslanike, za 2005. godinu jer ni on nije došao pred narodne poslanike. Za 2006. godinu je došao, ali još nije usvojen, ili ste možda računali da ste se u ovom izvršenju budžeta za 2006. godinu dovoljno izvežbali da prikrijete moguće malverzacije pa onda može ovakva revizorska institucija, sastavljena od vaših ljudi, koji i dan-danas primaju plate iz budžeta (dakle, onaj član ste potpuno gurnuli pod tepih), potpuno nepristrasno i samostalno da izvrši reviziju budžeta za 2006. godinu. Očekujem, mada ne verujem, da ćete budžete za ovih pet godina pre 2006. godine da stavite pred narodne poslanike. "Predmet revizije su", kaže, "primanja i izdaci u skladu sa propisima o budžetskom sistemu i propisima o javnim prihodima i rashodima, finansijski izveštaji, finansijske transakcije, obračuni, analize i druge evidencije" itd. U članu 10. kaže se: "Subjekti revizije su direktni i indirektni korisnici budžetskih sredstava Republike Srbije". Baš bih voleo da vidim kako će ovi iz Demokratske stranke da kontrolišu ostvarenje Nacionalnog investicionog plana. Ko će to smeti Đilasu da kaže da nešto nije uradio u skladu sa zakonom? S obzirom na to da ima još poslanika iz Srpske radikalne stranke koji će govoriti o ovoj tački, moraću da skratim. Samo ću se još na dva-tri stava osvrnuti. "Član saveta ne može učestvovati i odlučivati u postupku revizije, ako je bio radno angažovan kod lica koje je predmet revizije ili je obavljao određene poslove za račun subjekta revizije, ako od prestanka tog zaposlenja ili završetka poslova nije proteklo pet godina." Dame i gospodo narodni poslanici, ove ljude možete birati, ali 2012. godine, jer oni i dan-danas primaju platu iz budžeta. Srpska radikalna stranka sigurno neće da glasa za ove, ne personalno, jer nas personalno ne zanima ko su, nego zbog toga što se iza ovoga krije jedna velika prevara. Kao, sad ćemo, savet Državne revizorske institucije će izvršiti reviziju. Ovde "koza čuva kupus". Oni treba da pokriju ono što ste pokrali i što nameravate da pokradete do sledećih izbora.
Zahvaljujem kolegi Markoviću. Po Poslovniku, kolega Slobodan Maraš.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se u skladu sa članom 226. da postavim pitanje, tražim odgovor i objašnjenje od predsednika Skupštine gospodina Olivera Dulića. Nažalost, ja čekam ceo dan. Vidim da ima obaveze i posete stranih delegacija, to je u redu, ali njemu bih postavio jedno pitanje koje je usko vezano za ovu temu o kojoj govorimo. Znači, primenu ovog zakona, odnosno izbor predsednika, potpredsednika i članova saveta čekali smo skoro dve godine. Ovaj Zakon o Državnoj revizorskoj instituciji je donet u 11. mesecu 2005. godine. Imamo jedan zakon koji je donet 2003. godine, koji se takođe ne primenjuje, pa zahtevam od predsednika Skupštine odgovor kada misli da imenuje nedostajuće članove Komisije za lustraciju, s obzirom na to da se taj zakon od 2003. godine ne primenjuje a da je on direktno odgovoran, znači, predsednik Skupštine je odgovoran i ovlašćen da imenuje nedostajuće članove, a više puta je putem medija javno obećao da će se zalagati da se zakon o lustraciji primenjuje. No, da se ja vratim i na ovaj Zakon o Državnoj revizorskoj instituciji. Već su neki poslanici govorili, pogotovo oni koji su kao i ja članovi Odbora za finansije, da smo čekali nekoliko meseci da se vladajuća većina skupi i da izglasa ove predloge koje smo dobili, znači imena ovih ljudi. Problem je u tome što su se oni sami u javnosti prikazali onakvima kakvi jesu. Znači, cela suština je bila da je jedna od partija vladajuće većine ucenjivala ove ostale, odnosno tražila mesto za svog predstavnika. Čuli smo i danas kakav je taj član saveta. Šta je tu sporno? Ima nekoliko tačaka koje su za nas sporne. Mi ovaj zakon u principu podržavamo u potpunosti. Ovo je zakon koji Srbiju vodi ka putu da bude moderna i civilizovana zemlja. Međutim, sporno je što su članovi saveta, predsednik i potpredsednik birani po partijskom principu, tako da zaista moramo sumnjati da će član 3, koji kaže da je institucija samostalan i nezavisan državni organ, moći da se ispuni. Uz svu dobru volju, bilo ko da je kandidat za predsednika, potpredsednika i članove saveta, sumnjamo da je moguće da oni budu nepristrasni i da vrše taj posao samostalno. Drugo što je sporno, sporan je posao koji oni treba da obavljaju. Znači, u članu 9. stoji – predmet revizije je pravilnost poslovanja subjekata revizije u skladu sa zakonom i drugim propisima i datim ovlašćenjima, te svrsishodnost raspolaganja javnim sredstvima u celosti ili u određenom delu. Mi smo i danas čuli, bilo je puno rasprave o tome na koji način određeno ministarstvo, odnosno određeni ministri raspolažu sredstvima iz budžeta i čisto sumnjamo da će jedan od članova te komisije imati hrabrosti da svom ministru ... (Predsedavajući: Vreme, kolega Maraš.) Ako dozvolite, samo još par reči, da se ne bih ponovo javljao, ako nije problem. Takođe, ono što je veoma bitno, to je da od pet članova koji će biti u savetu četiri već rade u državnoj instituciji. Tu ste već pogazili Zakon, odnosno član 17. Tri aspekta za koje mislim da su bitna: koja su sredstva za rad Državne revizorske institucije, u kom prostoru će biti i kakva će biti sistematizacija? Mislim da će to biti prvo ogledalo odnosa vladajuće većine prema Državnoj revizorskoj instituciji. Još jednom podvlačim, ovo je dobar zakon i očekujemo da ćete u skladu sa tim zakonom raditi, mada moramo izraziti sumnju da će to tako biti. Hvala vam.
Hvala, kolega Maraš. Po Poslovniku, kolega Zoran Krasić.
Gospodine predsedavajući, mislim da je u ovoj današnjoj raspravi prekršeno nekoliko članova našeg poslovnika, bez obzira što on nije savršen akt. Čisto radi tih formalnih razloga, ja ću da vam navedem i članove 225, 226, 104. i 136, ali težište stavljam na one odredbe našeg poslovnika koje obavezuju predlagača da bude na neki način prisutan ovde i na raspolaganju poslanicima da odgovori na vrlo važna pitanja koja se tiču tačke na dnevnom redu. Mi to danas nemamo. Ako sada pogledate ove članove koje sam na početku naveo - 225, 226, deluje malo čudno da vi ne možete da postavite pitanje, niti da tražite objašnjenje, jer ovaj predlagač odluke nije obuhvaćen tim članovima. Šta ovo dokazuje? Ovo dokazuje da je današnja rasprava potpuno besmislena. Zašto je besmislena? Ne možemo mi da ispravimo one propuste i ona loša rešenja koja postoje već u zakonu. Evo jedne paradoksalne situacije: da izaberete koga god hoćete, taj će već sutradan da bude korisnik budžetskih sredstava. Njegov rad se finansira iz budžeta. Zašto? Pa zato što će da prima naknadu. Odakle? Iz budžeta. On treba da kontroliše budžet. Prvi sukob interesa koji postoji, i onda bi to bilo ono što je rekao gospodin Moma Marković da "vuk čuva stado ovaca". Nemoguće. Međutim, ja bih vam skrenuo pažnju na nešto za šta sam apsolutno siguran da niko u ovoj sali ne bi mogao da mi odgovori, a javna je stvar, i tiče se budžetskih sredstava. Evo jednog primera. Niti policija, niti tužilaštvo, niti bilo koji drugi pravosudni organ nisu ni pokušali da razreše nešto što je očigledno, jasno. Radi se o sporazumu koji je zaključen avgusta meseca 2001. godine između kompanije "Dunav osiguranje" i Ministarstva pravde. U krajnjem se svodi na sanaciju zapaljenih paviljona u zatvorima u Požarevcu i Nišu, a radi se o ogromnim sredstvima. Samo da vam skrenem pažnju, neki ljudi koji se 30 godina bave poslovima osiguranja su na vreme upozorili da tako nešto nije moguće, jer taj rizik ne postoji i nije obuhvaćen nekim ugovorom na osnovu koga je stvorena neka obaveza. Ali, to je završeno. Direktor je bio izvesni Dimitrije Stamenović. Ne verujem da je toliko jak, pa je to sve blokirao, ali predsednik Upravnog odbora znate ko je bio - Miroljub Labus. Gde ćemo dalje. Odmah moram da vam kažem, ljudi iz ove institucije koju budete formirali ima da zaključe – bilo je društveno opravdano da se saniraju zatvori. Usput da vam skrenem pažnju, glavni krivac za paljevinu zatvora je Nataša Kandić. Ona je prvo podgovaralapritvorene Šiptare, teroriste da to urade, oni to nisu hteli da urade, pa je onda našla neke kriminalce i oni su to uradili. Nemojte da mi kažete da država nije imala veze sa tim; to se uklapalo u onaj period i scenario koji je bio prisutan.
Reč ima narodni poslanik Saša Valjarević, a neka se pripremi narodni poslanik Zoran Antić.
Dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što kažem nešto u vezi sa tačkom dnevnog reda, moram da napomenem da ono što je danas iznela narodna poslanica gospođa Pešić nije tačno. Rekla je da Odbor za finansije uopšte ne funkcioniše i da ne radi dobro. U ime SRS i u ime predsednika Odbora za finansije gospođe Jorgovanke Tabaković, koja je inače službeno odsutna pa ne može da odgovori, moram da kažem da je ovaj odbor na vreme sazivao sednice, da su svi poslanici SRS, i kada je bila letnja pauza, dolazili na te sednice, međutim, vladajuća koalicija nije uspela da obezbedi kvorum, niti su njeni poslanici dolazili na sednice Odbora za finansije, tako da nije moglo na vreme da se uopšte predlože kandidati, niti da se usvoje predlozi, jer je bila trgovina između stranaka. Radi građana Srbije želim da kažem da Skupština Srbije zbog toga nije počela na vreme da radi i funkcioniše. Znači, zbog poslanika vladajuće većine, koji nisu dolazili na sednice i nisu na vreme predložili određene kandidate, nije mogla da krene sednica Skupštine Srbije. Znači, gospođa Jorgovanka Tabaković je na vreme zakazivala sednice i one su sve održane u dogovorenom roku. Što se tiče samih predloga, dosta ste već čuli od mojih kolega iz SRS, da ne bih ponavljao. U sukobu interesa su četiri kandidata, od pet predloženih. Vidi se da vi, koji svakog dana u svim sredstvima javnog informisanja pričate o evropskim integracijama, o poštovanju zakona, o radu ove sadašnje vlade, kršite automatski zakon. Poslanici Srpske radikalne stranke su tada i vama ukazali, odmah na početku sednice, da se ne slažemo sa ovim predlozima, ne zato što su oni predloženi od vaših stranaka, već zato što su u sukobu interesa, odnosno zato što se krše članovi 17. i 18. Zakona, po kojima ne mogu, nespojivo je da predloženi kandidati koji već rade u državnim institucijama, u narodnoj banci i u ostalim institucijama koje su pomenute, budu predloženi za ove funkcije. Kolega Nebojša Stefanović i kolega Arsić su vam tada rekli da predložite kandidate koji stvarno ispunjavaju uslove tako da po Zakonu, član 3, ova institucija bude samostalna i nezavisna. Međutim, kako možete da ubedite i nas poslanike iz SRS-a, a i građane Srbije da će predloženi kandidati, koji su vaši stranački kandidati, da rade u skladu sa zakonom i da neće da zaštite sve vaše ministre? Mi znamo da najvažnija ministarstva drži DSS, Ministarstvo finansija, koje treba da kontroliše ovaj savet u Državnoj revizorskoj instituciji. Vaš je ministar isto iz NS. Tu je bio i najveći problem, što je insistirao Velimir Ilić da i njegov član uđe u ovaj savet. Zato i nisu mogle da se održe sednice, zato i niste imali kvorum, pa smo jednog dana čekali, dva puta prekidana je sednica, pa je ponovo sazivana, pa je opet prekinuta, sve dok niste prihvatili da i član iz NS bude predložen kao kandidat za savet Državne revizorske institucije, pa smo novu sednicu zakazali i onda ste prihvatili i njegovog kandidata iz NS. Isto važi i za G 17, čiji pripadnici pričaju o tome kako ih iz SRS svakodnevno sa ove govornice optužuju za razne malverzacije itd. Vi ovim pokazujete građanima Srbije da, pored ovih silnih afera, ovih raznih mafija i svega što se dešava u Srbiji od kada ste vi na vlasti, odmah kršite zakon koju ste inače vi usvojili. Vi ste ga predložili, vi ste ga usvojili. Srpska radikalna stranka i njeni poslanici ne kažu da ne treba da bude kontrole; ovaj zakon u principu je dobar, ali predlozi su u koliziji sa zakonom. Znači, maksimalno je trebalo da povedete računa o poštovanju zakonitosti i kandidatima koje ste predložili. Kada pogledate biografije kandidata koje ste predložili, ne možemo da kažemo da su oni nestručni ljudi, međutim, toliko ima stručnih ljudi koji nisu u koliziji sa zakonom i ne rade na određenim funkcijama i u određenim ministarstvima. Recimo, kandidat za predsednika saveta Državne revizorske institucije, Radoslav Sretenović, zaposlen je u Narodnoj banci Srbije, u filijali Niš. Znači, to je direktno u koliziji sa zakonom. Sada vi pokušavate da narodne poslanike i građane Srbije ubedite kako vi radite sve javno i transparentno, a ja ću sada da vam iznesem jedan podatak koji se danas ovde nije čuo. To je bilo na okruglom stolu 2004. godine, 5. jula, koji se zvao ''Uloga vrhovnih revizorskih ustanova u procesu parlamentarne kontrole izvršnih organa vlasti'', na kome vam je, inače vaš miljenih iz EU, ambasador Mauricio Masari savetovao kako da napišete zakon, odnosno kako da ga kreirate i šta sve u njemu da primenite. Da ste njega tada poslušali, ne biste ovo sada uradili. Ako ne verujete, onda uzmite, pročitajte i vidite šta vam je on tada savetovao da radite i kako da napravite zakon da bi kontrolisali vas, da biste mogli da idete u te evropske integracije o kojima svakodnevno pričate u medijima i za ovom govornicom. Vi ste apsolutno pogazili sve to o čemu je tada pričano uopšte i što se tiče zakona koji vladaju u EU. Srpska radikalna stranka sigurno neće glasati za predložene kandidate, ne samo zato što su oni iz drugih stranaka, nego oni uopšte nije trebalo da budu iz vladajuće koalicije, trebalo je da budu predloženi kao nezavisni, odnosno da je bio sproveden konkurs, pa da se onda izvršio prijem stručnih ljudi. Znamo da su posle sloma bankarskog sistema Srbije, kome je najviše doprineo Mlađan Dinkić kao ministar finansija kada je zatvorio sve domaće banke, bez posla ostali mnogi ljudi koji su bili evropski i svetski eksperti što se tiče finansija. Oni su mogli da konkurišu, a ima dosta i mladih i stručnih ljudi koji nisu pripadnici nijedne političke stranke koji su mogli da konkurišu. Međutim, ne, zna se zašto ste vi ovo uradili. Nije ovo ništa slučajno. Ovo je namerno urađeno da biste mogli da se zaštitite, jer vi znate da nećete dugo da vladate. Srpska radikalna stranka je svakim danom sve popularnija i zna se da će na sledećim izborima SRS da preuzme odgovornost za rukovođenje Srbijom, ali vi hoćete da se zaštitite dok ste na vlasti, da se prikriju sve vaše malverzacije. Jer, zna se šta radi ova Državna revizorska institucija – ona kontroliše kompletno trošenje budžetskih sredstava svih i javnih preduzeća u kojima su svi vaši direktori. Šta ste vi radili? Od 2000. naovamo u svim preduzećima ste smenili sve moguće rukovodioce, bez obzira na rezultate i bez obzira kako su poslovale te firme. Zato ste doveli do toga da su mnoga preduzeća uništena, da smo ostali bez 2000 preduzeća u ovoj pljačkaškoj privatizaciji, da su mnogi dojučerašnji kadrovi među najmoćnijim ljudima u lokalnim samoupravama a i u Srbiji. Imali su mogućnost da preko političkih stranaka koje su tada bile na vlasti, i sada su na vlasti, vrše razne malverzacije, a da budu politički zaštićeni. Zato vi sada hoćete da zaštitite i svoje ministre, da kada se bude prekršio zakon ne mogu tada kadrovi da reaguju. Hoćete da kažete da će kadrovi koje ste vi predložili moći nekom od ministara ili nekom iz vrha vaše stranke da nešto prigovore ili da daju realan izveštaj kada ga budu podnosili ovoj skupštini? Zna se da kontrolu rada vrši najviši zakonodavni organ - Skupština Srbije. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Antić.
Dame i gospodo narodni poslanici, odmah na početku bih se pridružio svim svojim kolegama koji smatraju da je Državna revizorska institucija od izuzetnog značaja za javne finansije Srbije. Čini mi se da smo sa donošenjem ovog zakona pre dve godine već zakasnili, jer je bilo sasvim primereno da taj zakon dobijemo na početku tranzicije, na početku privatizacije. Sasvim sigurno, bilo bi manje pljački, bilo bi manje otimačina u tom procesu. Bez obzira na sve to, dobili smo ga pre dve godine i imali smo obavezu da u roku od šest meseci izaberemo ovaj savet. Uz te tri godine koje smo u startu izgubili, nažalost, izgubili smo još i godinu i po dana i, evo, još uvek nemamo savet. Uz to, Vlada se nije držala svojih zakonskih obaveza da obezbedi opremu, prostor, pa i finansije za rad ovog saveta. Procenjuje se da bi za rad Državne revizorske institucije bilo potrebno nekih stotinak miliona dinara da bi ona mogla normalno da funkcioniše i stotinak zaposlenih ljudi da bi mogla da obuhvati ovaj obim posla koji je predviđen zakonom. Očigledno je da Vlada bezvoljno ulazi u ovaj projekat stvaranja Državne revizorske institucije i rekao bih da se sa ovakvim predlozima, gde su očigledni sukobi interesa, svesno ide na kršenje zakona i da je u samom startu cilj Vlade opstrukcija revizije, opstrukcija ove institucije. I jedan i drugi scenario i izbor ovih članova saveta odgovara Vladi, jer zahvaljujući njihovoj političkoj pripadnosti može da ih kontroliše, a i sam program rada Državne revizorske institucije potpao bi pod ingerenciju izvršne vlasti. S druge strane, ukoliko bi poslanici odbili ove predloge, jer je očigledno da su u suprotnosti sa zakonom, Vlada i vladajuća većina dobili bi na vremenu i išli bismo na nove predloge. Bilo bi novog pregovaranja i izgubilo bi se još godinu dana. Proces privatizacije, koji, čini mi se, ponajviše boli ovu vladu, sve ministre u Vladi, najverovatnije bi se priveo kraju i mnogo toga što je nezakonito, nečasno urađeno u ovom procesubilo bi zataškano. Mi, narodni poslanici, ne smemo olako da pristupimo svim ovim činjenicama, jer ovaj zakon bitno utiče na kvalitet rada same Narodne skupštine i narodnih poslanika. Institucija državne revizije trebalo bi, pre svega, da bude pod kontrolom Skupštine, trebalo bi da svim poslanicima omogući da imaju kvalitetnije informacije i da te informacije budu proverene i upoređene sa onim informacijama koje dobijamo od Vlade, kao i da sama institucija omogući poslanicima da mogu kvalitetnije da obavljaju svoj posao. Samim tim, došli bismo u situaciju da se poverenje građana u Skupštinu povrati jer je dobrim delom izgubljeno, a za to smo i svi mi krivi. Očigledno je da ni ovaj cilj nije ispunjen, kao ni sama činjenica da bi Državna revizorska institucija u stvari trebalo u samom startu da prethodi svim onim agencijama, svim savetima koji je trebalo da se bave korupcijom. Ona je trebalo da pruži logističku podršku tim savetima, jer je njena zakonska ingerencija ne samo da kontroliše ono što je urađeno, već i ono što se radi i ono što se planira. Niz podataka pružila bi, pre svega, Upravi za javne nabavke, gde imamo velikih problema, jer se dobar deo sredstava rasipa, procenjuje se da nekih 20-ak procenata sredstava javnih nabavki nezakonito završi u tuđim džepovima; Savetu za borbu protiv korupcije, koji je osnovan još 2000. godine, ali koji faktički nije dao nikakve rezultate. Isto tako, Državna revizorska institucija pomogla bi Odboru za rešavanje o sukobu interesa da kvalitetnije radi, a rekao bih i Upravi za sprečavanje pranja novca. Mi u procesu privatizacije imamo jednu čudnu situaciju – niko ne kontroliše privatizaciju, odnosno kontroliše je sektor same Agencije za privatizaciju. Srpska radikalna stranka se više puta uporno zalagala da imamo nezavisnu kontrolu rada Agencije za privatizaciju. Nešto slično, nažalost, dešava se i sada; zbog činjenice da su ovi ljudi predloženi u savet i da svi imaju političku pozadinu izgubićemo priliku da kontrolu privatizacije vrši Državna revizorska institucija. Više zbog javnosti nego zbog vas poslanika, želeo bih da pobrojim sve one poslove koje bi trebalo da obavlja Državna revizorska institucija. Pre svega, to je kontrola budžeta Vlade, kontrola budžeta autonomnih pokrajina, kontrola budžeta lokalnih samouprava, organizacija obaveznog socijalnog osiguranja, Narodne banke Srbije; naravno, ono što se dotiče javnih finansija, svih javnih preduzeća, privrednih društava u kojima država ima učešće u kapitalu, primaoca donacija od Republike, subjekata koji se bave čuvanjem javnih rezervi. Isto tako, institucija bi imala mogućnost da procenjuje državni i društveni kapital prilikom prodaje. Zatim, da kontroliše donacije i pomoć EU, međunarodnih organizacija, stranih vlada, nevladinih organizacija i finansiranje političkih stranaka. Veliki je obim poslova koji je u nadležnosti ove državne institucije. Zbog toga je veliki i njen značaj. Nažalost, nezainteresovanošću skupštinske većine smo došli u tu situaciju da je pitanje kako će se stvari sa Državnom revizorskom institucijom odvijati ubuduće. Ona bitno utiče na efikasnost trošenja svih sredstava, utiče na javne rashode, a samim tim i na fiskalnu politiku, pa bi bila u situaciji da utiče i na makroekonomsku stabilnost. Prema tome, značaj Državne revizorske institucije znatno premašuje interesovanje vladajuće većine koje pokazuje u ovoj diskusiji. Bilo bi od izuzetnog značaja da se ovi predlozi koji nisu u interesu jednog normalnog razvoja i formiranja te institucije, predlozi za članove saveta, povuku i da, nadam se, uz jedan konstruktivniji dijalog dođemo do članova koji su nezavisni, dovoljno stručni i da uz pomoć vlade ova institucija dobije i kapacitet koji je potreban za vršenje svih ovih obaveza koje su joj i poverene. Hvala.
Hvala. Po Poslovniku, narodni poslanik Nataša Jovanović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedavajući, javljam se po članu 1. Poslovnika. Zamoliću sa skupštinske govornice Mobilnu telefoniju Srbije i Vladu Divca da me ne uznemiravaju, ni mene ni ostale srpske radikale, ni građane. Gospodin Divac čitavog dana uznemirava građane, uz pomoć Mobilne telefonije Srbije, čiji sam korisnik, uz to i korisnik Telenora, da se ne uvredi drugi operater, nemam karticu trećeg operatera. Vama koji niste razumeli i koji verovatno ne znate da čitate šta vam piše na displeju, a govorim vama iz "žutog preduzeća" DS, pošto je Vlade Divac oduvek bio trojanski konj Borisa Tadića i vaše stranke, a vidim da se otimaju za njega od jutros po štampi ovi iz DSS-a, hoću da kažem da svako može na ovakav način da bude humanitarac i da doprinosi tome da se popravi položaj izbeglih i raseljenih lica. To je licemerno, pokvareno i bezobrazno i ne samo da bismo mogli da mu otpozdravimo, i koleginica Radeta koja je bila član Anketnog odbora kada je ustanovljeno da je Vlade Divac pokušao i te kako da mulja i muva sa akcijama "Knjaza Miloša", nego je besmisleno da govorimo o ljudima poput njega, koji bi svojim zarađenim milionima evra mogli da utiču i te kako na položaj izbeglih i raseljenih lica, a ne da to rade na ovakav način – uz vapaj građanima putem poruka, koje celog dana stižu preko mreže MTS, da građani uplate 100 dinara za Divca i njegov humanitarni tim. Kada je on to pokazao humanost na delu, a da nije želeo da se prišljamči nekoj stranci ili da pokuša da otme akcije, kao što je bio slučaj sa firmom "Knjaz Miloš"? Prema tome, Srpska radikalna stranka koja je uvek i u svakoj prilici, svaki njen poslanik... Vrlo dobro znate da smo odbili da učestvujemo u onome što se zove fond pomoći Vlade Republike Srbije, jer ne verujemo ni Koštunici, nismo verovali ni Dinkiću ni ostalim ministrima koji su otimali iz budžeta Republike Srbije. Mi uvek i u svakoj prilici pomažemo našoj napaćenoj braći na Kosovu i Metohiji. Za razliku od Đilasa, Tadića, Divca (svi ste vi ta žuta mafija koja otima i pljačka građane Srbije), mi od svog novca, svojom solidarnošću utičemo na to da život svih ljudi bude bolji. Mi smo jedina stranka koja je sve škole na Kosovu i Metohiji opremila računarima. To nismo tražili ni od koga, niti smo terali građane da nam uplaćuju na račun stranke, pa ćemo onda mi licemerno to da poklanjamo nekome. Neka izvoli gospodin, ako ima mogućnosti, ako ima novca, neka osniva šta god hoće, u politiku mu je najbolje da se ne meša jer je potpuni diletant za to, neka radi svoj posao humanitarca kako hoće, ali ne preko građana Srbije. To mu poručujem još jedanput, uz poziv, gospođa Radeta će već da mu otpozdravi svojom porukom kao član Anketnog odbora. Kaže, već je poslala poruku. Ali, neka ne uvlači građane Srbije u ono što je njegov politički marketing, doduše, već neuspeo u pokušaju. Hvala.
Zahvaljujem. Po Poslovniku, kolega Zoran Krasić, pa onda gospodin Rajko Đurić.
U pitanju su članovi 104. i 136. Poslovnika. Samo da nastavim, da ukažem javnosti koliko je besmisleno ovo što se danas radi u Narodnoj skupštini. O čemu se zapravo radi? Mi smo 2001. godine u različitim varijantama, kroz različite zakone i promene tih zakona došli u ovu današnju situaciju, da imamo budžetsku inspekciju, poresku policiju, imamo neke trezore na nivou lokalne samouprave, na nivou Republike itd. Ali, imamo i situaciju, to je bila situacija sa nekim prethodnim ministrom finansija, mislim da su u pitanju svi ministri finansija, da oni nekim svojim stavovima, mišljenjima, tumačenjima pojedinih odredaba zakona idu toliko daleko da čak menjaju i međunarodne računovodstvene standarde. Zato je potrebno da predstavnik bude ovde, da bi nam objasnio šta će da se desi u toj situaciji: budžetska inspekcija na nivou Republike je odobrila trošenje nekih sredstava sa neke pozicije; kasnije je to dohvatio ovaj savet i konstatuje da je to bilo nezakonito. Čemu mi da verujemo? Pri tom, sudeći po sastavu ovog saveta, s obzirom na to da su svi ovlašćeni revizori osim ovog poslednjeg kandidata, verovatno će se primenjivati standardi koji su objavljeni... Uzeću za primer Savez računovođa i revizora Srbije, kao jedinu organizaciju u Srbiji koja je priznata od strane međunarodne asocijacije i koja je članica te međunarodne organizacije. Primenom tih međunarodnih standarda, a moram da kažem da su ti međunarodni standardi ugrađeni u naš Zakon o računovodstvu, konstatuje povredu, a onda ovaj deo kontrole budžeta na nivou izvršne vlasti kaže - mi te standarde ne primenjujemo, mi se pridržavamo raspisa koje je dao ministar. Kakva je to situacija? Daću vam primer, to smo već imali: Republička izborna komisija neovlašćeno je protumačila jedan član Zakona o izboru narodnih poslanika i po njihovom tumačenju neko nije bio u sukobu interesa. Kada su se završili izbori, ona organizacija koja je ovlašćena da rešava sukob interesa je konstatovala da postoji sukob interesa. Prosto se plašim da se gomilanjem ovih organa kontrole, inspekcije, nadzora itd. zapravo zamagljuje suština. Imamo situaciju da je 2001. godine, sećate se, Đelić odavde skakao, ripao, šta nije radio - mora da se promene poreski propisi, mora da se obezbedi lokalnoj samoupravi da raspolaže svojim sredstvima itd. Kada je to njegovo zaživelo, lokalna samouprava je dobila još veću kontrolu, apsolutnu kontrolu, ali ne kontrolu u smislu zakonitosti korišćenja sredstava, nego stranačkog usmeravanja sredstava. Znači, to je primer zloupotrebe državnih institucija. Tražim tog predlagača da mu postavim pitanje, da mi objasni, on mora da zna odgovor na ovo pitanje. (Predsedavajući: Premašili ste vreme, kolega Krasiću.) Samo sekund. Ako on ne zna odgovor na ovo pitanje, zašto od nas traži da glasamo, zašto se ovo uopšte stavlja na dnevni red?
Zahvaljujem. Po Poslovniku, gospodin Rajko Đurić. Izvolite, kolega Đuriću.
Poštovani gospodine predsedavajući, uvažene dame i gospodo narodni poslanici, vrlo sam zahvalan gospođi Borki Vučić koja je danas progovorila o izuzetno ozbiljnom političkom problemu, ali i radu našeg parlamenta. Reč je o potrebi da se odista pokuša izaći iz uskih političkih interesa, jer ako Srbija ne bude uspela da izađe iz tih okvira, onda će svi građani Srbije platiti vrlo visoku, a bojim se i tragičnu cenu. Naravno, gospođo Vučić, nemojte mi zameriti, nisam maliciozan čovek, ali isto tako nisam od onih koji boluju od kratkog pamćenja. Potpuno se sa vama slažem da je to rak-rana Srbije i, kao što je slavni Maks Veber rekao, partija kao preduzeće, što je maliciozno stavljeno u usta pokojnom Zoranu Đinđiću; Đinđić to nije rekao nikada, nije mogao reći, jer on je nemački đak... Mi smo danas, bojim se, u situaciji da napravimo državu preduzeće, čiji poslodavci hoće da pretvore i parlament i sve njene poslanike u svoju proizvodnu i uslužnu traku. Budemo li tako dalje nastavili, mislim da možemo zapasti u vrlo ozbiljnu i tešku situaciju. Žalim što gospodin Dulić nije tu, jer sam upravo njemu želeo da postavim to pitanje. Mene, moje birače i moju stranku više ne zanimaju razgovori o prošlosti. Ti koji hoće da oplakuju prošlost, neka je oplakuju i danju i noću. Mene zanima sutra, budućnost građana Srbije. Zanima me da li će čovek koji je u 16 sati sav novac, poslednji dinar izvadio iz svoga džepa, imati sutra novca za svoju decu za pola vekne hleba. Mene interesuje da li će voz, na primer, od Kosovske Mitrovice do Beograda putovati ne sedam i po sati, nego bar pet sati. Mene interesuje kada će studije pojeftiniti i da li će desetine hiljada studenata Beogradskog univerziteta imati šanse, ako ne besplatno, ono jeftinije da studiraju, i da li će oni koji će sutra dobiti diplomu za narednih pet godina imati šanse da dobiju posao. Ako se ne bude odgovorilo na takva pitanja, onda, bojim se, naš posao je uzaludan. Ako ne budemo ostavili makar zrak nade svakom hiljaditom građaninu Srbije, onda, izvinite, mi smo sami postali beznadežan slučaj. Hvala vam.
Zahvaljujem. Po Poslovniku, narodni poslanik Dragan Vujadinović.
Poštovane dame i gospodo, član 225. i član 104. Prvo hoću da kažem da se sam se uslovno prepoznao u tom "žutom preduzeću", odnosno uniji između članova "žutog preduzeća" i Vlade Divca. Nekoliko puta sam pisao o Vladi Divcu i imao jedan veliki intervju, u četiri nastavka, sa njim i iz tog ugla želim da komentarišem, vrlo kratko, pitanje i status Vlade Divca. Koliko je i kako je Vlade Divac "muljao", kako je rečeno, sa "Knjazom Milošem", evo, citiraću jednu rečenicu – Vladi Divcu ostaje da bocu "Knjaza" kupi u bakalnici, a "Novosti" na kiosku. Toliko o tome kako je Vlade Divac muljao u kupovini "Knjaza Miloša" i kompanije "Novosti". Da li ćemo učestvovati u humanitarnom radu Vlade Divca, to isključivo zavisi od nas. Ako pošaljemo poruku učestvovaćemo, a ako ne pošaljemo nećemo učestvovati. Toliko.
Hvala vam. Po Poslovniku, narodni poslanik Vjerica Radeta.
Gospodine Džudževiću, odavno niste bili u ovom parlamentu pa ste očigledno zaboravili Poslovnik, ili ste prešli na onaj koji tek treba da usvojite. U svakom slučaju, član 27. stav 1. tačka 3) vas obavezuje da se u odsustvu predsednika starate o primeni Poslovnika Narodne skupštine. Kolega koji je malopre govorio po Poslovniku, u ulozi advokata Vlade Divca, nije imao pravnog ni poslovničkog osnova da govori. Nataša Jovanović je reagovala zato što je Vlade Divac svojim "humanitarnim" radom uznemiravao ceo dan i nju, i mene i sve korisnike mreže 064, 065. One koje nije verovatno će u toku dana, a možda i u toku noći. To je bilo njeno pravo i imala je pravni osnov u Poslovniku da na takav način reaguje. Što se tiče konstatacije vašeg kolege o tome gde Vlade Divac kupuju vodu "Knjaz Miloš" i gde kupuje novine "Večernje novosti", to je njegov problem, nastao iz činjenice da se u pokušaju otimačine "Knjaza Miloša" i "Večernjih novosti" upetljao sa lopovima, očigledno većim od sebe, a na čelu im je bio Miroljub Labus. To što su ga prešli pa je ostao bez onoga što je očekivao da će da dobije, to zaista nije naš problem. Naš problem jeste, i pozivam i prozivam Olivera Dulića da to stavi na dnevni red ovog parlamenta, izveštaj o radu Anketnog odbora, koji je ustanovio koje su sve malverzacije bile u toku dokapitalizacije, odnosno, pardon, preuzimanja akcija radnika i malih akcionara "Knjaza Miloša". Istina je da su Vlade Divac i Predrag Danilović ostali kratkih rukava u tom poslu. Istina je da su kršili zakon tih dana i istina je da su išli po Aranđelovcu i maltene privodili ljude da im prodaju akcije i nisu uspeli, mada su čak i prekoračili rok koji je u zakonu predviđen. Ako vi saosećate sa njim i iz tog razloga, onda vi lepo idite i dajte u taj njegov fond koliko god hoćete novca i učestvujte u toj lažnoj humanitarnoj akciji, a mi srpski radikali nećemo da nasednemo na prevaru Vlade Divca, na podmetanje, što reče Nataša, trojanskog konja u srpsku politiku. Ako mu je zaista stalo do ljudi kojima treba pomoći –nažalost, u Srbiji je mnogo onih kojima treba pomoći, ali to pre svega treba da uradi država i svi humani ljudi i humanitarne organizacije, ali ne na ovaj lopovski način i ne uz ovakvu podmetačinu – neka Vlade Divac odreši svoj buđelar. Kada ga vodi Boris Tadić po svojim kampanjama predstavlja ga kao nekoga ko je ne znam šta uradio za državu Srbiju, i ranije Saveznu Republiku Jugoslaviju. Uradio je čovek samo za svoj džep i iskoristio svoj talenat. Poštujemo to, ali ako hoće da bude humanista onda neka potroši delić tih svojih para.
Zahvaljujem. Pravo na repliku, gospođica Nataša Jovanović.
Kolega Vujadinoviću, ja mogu da cenim ili da ne cenim vaše spisateljske nadarenosti i aktivnosti koje imate. Vaše pravo je da napišete pet knjiga o Divcu i vaše pravo je da ga zamolite da odigrate basket jedan na jedan i da vam on da 19 fore, da vas pusti da ubacite taj jedan koš i da ga pobedite, ako igrate do 21. Mislim, i da vam se oduži zato što ste tako blagonakloni prema njemu. Moje je pravo da mu poručim u ime srpskih radikala i svih poštenih građana Srbije da me ne uznemirava. A, kada bude politički propadao slavno, kao neslavni političar, propašće zajedno sa vama, "žutim preduzećem", svidelo se vama to ili ne, i to će vrlo brzo da se desi. Hvala vam.
Hvala vam. Pravo na repliku, kolega Dragan Vujadinović. Izvolite.
Poslovnik, član 104, pravo na repliku, sada imam pravo; 101. onda. Biću vrlo kratak. Koleginici Nataši samo jedna sugestija: morao bi mi dati dva fore, a ako mi daje 19 onda moram da dam dva koša, jer se u basketu broji po jedan. To je prvo. Drugo, meni je koleginica Nataša dala jednu sugestiju i ja je prihvatam, ali ja njoj sugerišem: radikali i svi mi ostali ipak treba da imamo neke autoritete. Neka kaže koleginica Nataša Jovanović, ako zna, kojim je činom Vlade Divac u procedurama kupovine firmi na bilo koji način taj svoj autoritet ugrozio. Neka to kaže. To govorim verovatno iz bolje pozicije nego koleginica Nataša, zato što sam gledao papire o kupovini "Knjaza Miloša" i "Novosti". To mi je struka. Vlade Divac nije kupio ni "Novosti", ni "Knjaz Miloš" zato što nije hteo da ide preko reda, nego je išao u formalno-procesnom smislu. Zbog toga nije kupio ni "Novosti", ni "Knjaz Miloš". To je moje uverenje, odnosno uvid u te spise. U tom smislu sugerišem koleginici Nataši, kao što je ona meni sugerisala, da ne dovodi u pitanje svaki autoritet, jer Vlade Divac, po mom mišljenju, na osnovu onoga kako sam ga upoznao i što sam vodio sa njim razgovor, nijednim činom nije prekršio pravne procedure, niti je hteo da ide preko reda u tim svojim radnjama u cilju kupovine jedne ili druge kompanije.
Narodni poslanik Nataša Jovanović, pravo na repliku.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja pomažem kolegi Džudževiću, mislim da je to kolegijalno i korektno sa moje strane. Dakle, gospodine Džudževiću, pošto je kolega koristio Poslovnik, i vama da kažem, uvažena koleginice, imam pravo na repliku jer me je više puta direktno pomenuo. Nemojte da kažete da nemam. Hoćete da se sklonim? Nećete. Kolega, zapanjuje me stepen da li vaše bezazlenosti, iskrenosti, pa iz iskrenosti vi kažete neku glupost ili istinu, ne znam šta je u pitanju. Ako ste iskren čovek, onda ste, kao neko ko je u isto vreme ispao i ovo drugo, bez da vas uvredim, rekli nešto što je manir stranke kojoj pripadate. Vi, kao narodni poslanik, izvinjavam se, ne znam tačno iz kog ste mesta, nije ni važno, kao čovek iz kraja iz kojeg dolazite, možete da se bavite poslom za koji vas je poslala i opredelila u parlamentu vaša Demokratska stranka, koju smo mi pobedili na izborima 21. januara, do nogu potukli, je l' tako, da to bude jasno. Kolega, vi ne možete, a koleginica Radeta može, jer ona je imala mandat i pre vas i imala je legitimitet svih narodnih poslanika koji su za to glasali da uđe, kako vi kažete, u spise i u ono šta se dešavalo oko "Knjaz Miloša". Vi ne možete, jer vi niste ni istražni organ. Očigledno je manir vaše stranke da upadate u sudove, u tužilaštva, da upadate u preduzeća sa automatskim puškama, sa i bez njih, i da sve to radite, da ulazite u spise. Vi ste se našli pametni da nama pričate šta ste saznali i do kakvih ste saznanja došli. To vi možete, zato što piskarate o Divcu i ne znam kome, da nagađate, da naslućujete, da maštate, da razvijate maštu, ali vi niste Vjerica Radeta i ostali članovi Anketnog odbora, čiji izveštaj mi još uvek nemamo. Nadam se, pošto vi sada imate predsednika Skupštine Olivera Dulića, pošto ste vi čovek koji hoće da istina izađe na videlo, da ćemo uskoro, evo na sledećoj sednici, imati izveštaj Anketnog odbora, pa da vidimo zašto je koleginica Radeta, zajedno sa Aleksandrom Vučićem, morala pod hitno da dođe tog dana u Narodnu skupštinu na sednicu Odbora za privredu i privatizaciju, koju je vodio kolega Nikola Novaković, da u pravom smislu reči traže da se ta sednica Odbora prekine i da se hitno razgovara o činjenicama, odnosno o situaciji koja se dešavala u gradu Aranđelovcu, gde je, inače, predsednik opštine srpski radikal, uvaženi dr Radosav Švabić. Budite uvereni da mnogo više poznajem prilike ne samo u preduzeću "Knjaz Miloš", nego i u toj opštini i od vas samih.
Po Poslovniku, narodni poslanik Vjerica Radeta.
Kolega, vi ste, ničim izazvani, obavestili Narodnu skupštinu i javnost Srbije kako predsednik Skupštine Oliver Dulić zloupotrebljava svoju funkciju. Ako to nije tako, onda je nemoguće da ste vi imali uvid u dokumentaciju Anketnog odbora, a da nijedan drugi narodni poslanik nije dobio izveštaj o radu tog anketnog odbora. Zato, na osnovu članova 225. i 226, tražim od predsednika parlamenta da, kada naiđe, kada navrati u ovu salu, obavesti narodne poslanike po kom kriterijumu on deli materijal narodnim poslanicima. Da li to "žuti" imaju prednost samo zbog boje ili su narodni poslanici, prema ovom poslovniku po kojem još uvek radimo, prema Ustavu pre svega, isti i predsednik parlamenta mora prema svima na isti način da se ophodi. Kolega, čuli ste od koleginice Nataše dobar deo onoga što sam imala nameru da kažem. Dakle, činjenica je da su Vlade Divac, njegova gospođa supruga Snežana Divac i njihov prijatelj ili kum, ne znam, Predrag Danilović, u džakovima nosili pare u Aranđelovac, da su išli od kuće do kuće i ljudima brojali pare bukvalno iz džakova, da bi im preneli pravo na njihove akcije, govorim o malim akcionarima. Namera im je bila da pređu procenat od 51, da bi Vlade Divac za "Apurnu" kupio "Knjaz Miloš". To je javna tajna, kao što je javna tajna da je sa predstavnicima "Apurne" Miroljub Labus razgovarao u svojoj kući, čini mi se da je u pitanju bio 6. oktobar. Toga dana je bio bolestan, pa nije mogao da dođe u Vladu, pa je u svojoj kući, u večernjim satima primio predstavnika te firme, a i 5. i 7. oktobra je bio u Vladi. To je ustanovio Anketni odbor u toku svog rada. Ponavljam, to što je Miroljub Labus prevario Vladu Divca, Vlade Divac Predraga Danilovića, a oni zajedno sa Snežanom Divac pokušali da prevare i prevarili deo građana Aranđelovca, to je njihov problem, ali je, u svakom slučaju, posao za javnog tužioca. Zato insistiram da se izveštaj tog anketnog odbora nađe na sednici ovog parlamenta, pa da javni tužilac postupi u skladu sa onim što je zaključio Anketni odbor.
Hvala. Dobar dan. Po Poslovniku, Dragan Todorović. Izvolite. Samo da dam odgovor narodnom poslaniku Vjerici Radeti. Ne znam o čemu pričate, što se tiče izveštaja o "Knjazu Milošu". Nemam taj dokument. Kada ga budem video, ukoliko smatrate da izveštaj treba da se podeli svim narodnim poslanicima, nemam ništa protiv da se to uradi, kao što nemam ništa protiv da svi ti izveštaji dođu jednom na dnevni red, naravno, kada raspravimo sve ono što je važno prema Ustavnom zakonu, na čemu zajednički insistiramo. Gospodine Todoroviću, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedniče, dobro je da ste došli na sednicu na kojoj se raspravlja o članovima revizorske komisije. Gospodine predsedniče, bez obzira što smo mi ovde pripadnici različitih političkih stranaka, što pripadamo poziciji i opoziciji, na neki način treba da se potrudimo da zaštitimo instituciju Skupštine Srbije. Mislim da ste vi najpozvaniji da to uradite. Mislim da nikada do sada na ovakav način nije poniženo dostojanstvo Skupštine Srbije. Mi imamo predlog za članove revizorske komisije, koji je formalno potpisao potpredsednik Odbora, zato što Odbor predlaže članove, mada smo skretali pažnju i prilikom donošenja zakona da je to potpuno suludo. Imamo, nesporno, činjenicu da su članovi revizorske komisije pripadnici stranaka vladajuće većine. Za ovako važnu instituciju, za mogućnost koju parlament ima birajući ljude koji će na svom mestu moći da kontrolišu način trošenja sredstava iz budžeta, parlament se unapred odriče te mogućnosti koju ima. Gospodine predsedniče, vi to stvarno ne bi trebalo da dozvolite, kao ni vi iz vladajućih stranaka, jer ovo je ne samo dezavuisanje parlamenta, srozavanje parlamenta, nego direktno ruganje građanima Srbije u lice jer ovo radite na ovakav način. Vi hoćete da zadovoljite formu, ali zadovoljavajući formu vi nanosite neprocenjivu štetu državi Srbiji. Puna su vam usta demokratije, želje da pomognete da se neke stvari u državi i u društvu promene, nema trenutka kada niste u stanju da pomenete neko ranije vreme, neke postupke itd, a u suštinskom smislu činite mnogo gore stvari nego što su ikada činjene. U ono jednopartijsko vreme bilo je potpuno normalno, jedna partija na vlasti i u okviru te partije sve. Kada je došlo višestranačje došli smo u mogućnost da stranke na vlasti predlažu neke stvari, ali sada bi trebalo valjda da dođemo u situaciju, kada smo shvatili da greške koje se načine, bez obzira iz kojih razloga, koštaju kompletnu državu, kompletno društvo, da mi ne bi trebalo da ih činimo. Danas u toku rasprave mnogi su pozivali da se prekine ova tačka dnevnog reda, kada već nije do sada izabran ovaj savet, da sačekamo još neko vreme i da dođemo do sastava ovog saveta koji bi bar na minimalan način garantovao da će raditi svoj posao i da će se truditi da opravda poverenje koje je dobio. Ali, kako to da uradimo, kako to da vi dozvolite kada ste ovde od poslanika za više članova ovog saveta dobili konkretne podatke da oni ne samo da ne treba da budu članovi saveta, nego bi trebalo da neki, o moralnoj odgovornosti da i ne govorim, i krivično da odgovaraju. Vi preko svega toga prelazite, uopšte vas ne interesuje; ne znam da li ovde ima dva ili tri poslanika iz stranke predlagača. Ja trenutno vidim jednog poslanika, dva. Zar to nije ponižavanje Skupštine Srbije na najgori mogući način? Mislim da vi jedanput to treba da prekinete i da učinite neke stvari da se problemi koje ova skupština ima (ili ih je nasledila, nije ni bitno) reše i da počne da radi na način kako treba da radi Skupština Srbije. Hvala vam i izvinite što sam produžio.
Hvala vama. Moraću delimično da se složim sa vama, s obzirom da ovde imamo i ovlašćene predstavnike, odnosno predsednike poslaničkih grupa. Siguran sam da će u narednom periodu oni učestvovati u raspravi o revizorskoj instituciji i stvarno mislim da bi trebalo da postoji kvalitetna rasprava. Molim vas jednu stvar, ne budite nekorektni kada pozivate mene kao predsednika da sve vreme budem ovde u sali. Ja prvi dolazim u ovu skupštinu i poslednji odlazim svakoga dana. To što me potpredsednici ponekad zamenjuju, to je samo iz razloga što ja imam i drugih obaveza gore, ali zaista sve vreme radim. U redu, ako niste, izvinjavam se, ali sve vreme dobijam informacije da siđem dole jer se pitaju gde sam ja. Dakle, ja sam sve vreme u Skupštini. Izvolite, gospodine Todoroviću.
Možete da proverite u stenogramu, ni jednog jedinog momenta vam nisam postavio pitanje gde ste. Sasvim je uobičajeno i normalno da predsednik Skupštine ne može sve vreme da predsedava jer ima i druge obaveze, zbog toga i postoje potpredsednici koji ga mogu zameniti u radu. Samo sam rekao da sam čekao da vi dođete da vam, kao prvom među jednakima, skrenem pažnju na ovo što se dešava, vezano za predlog za članove revizorskog saveta.
Izvinjavam se ako sam pogrešio, hvala vam na tome što ste ukazali. Mislim da možemo da nastavimo raspravu o ovoj tački dnevnog reda. Po Poslovniku, narodni poslanik Zoran Krasić, izvolite.
Gospodine Duliću, vaša okolina vam je rekla da sam se odavno javio po Poslovniku, ali moram da vas ispravim. Ja prvi dolazim u Skupštinu i poslednji izlazim iz Skupštine i to je godinama tako. Nemojte to da pričate, ovako da kažete kako ste vi prvi. Vi ste prvi sa obezbeđenjem koji dolazi, ali prvi po hronologiji ko dolazi to sam ja; molim vas da mi ne dirate to pravo, to svi znaju i niko se toga, osim vas neobaveštenog, ne dotiče. Član 104. je povređen, ali nije kriv ni Esad, nije kriva ni Nataša, jer niko nije mogao da pretpostavi, a to naš poslovnik naravno nije mogao da reguliše, šta će gospodin koji je popio kafu Vlade Divca da kaže sa ove govornice. Nataša je imala legitimno pravo da ukaže da joj nešto predstavlja smetnju u obavljanju njene funkcije. Kada dobijem poruku, džuboks, znate ono - javite se itd, ja pošaljem ženi ili ćerki i učestvujem u nekoj nagradnoj igri. Ali, to je njihova komercijalna poruka. Ova poruka koja je došla od dotične osobe je u istom rangu kao poruka koju smo slušali tri godine sa ovog mesta. Tada je bila predsedavajuća gospođa Nataša Mićić, inače trenutno opravdano odsutna. Ona je izigravala strahovitu humanost prema Kosovu i Metohiji. A je l' znate kako? Kazni Tomislava Nikolića, kazni Cvetanovića, kazni sve radikale i one pare što idu po osnovu te kazne ona navodno usmerava kao humanitarnu pomoć Narodne skupštine. I sada je neko humanitarac sa tuđim parama. Upravo sam hteo da napravim paralelu i da kažem da mi se čini da je slična prevara u pitanju i kada je u pitanju ova poruka, a da je prevara kazala su naša deca koja su bila na Tašmajdanu pre nekoliko dana. "Zvezde Granda", fantastična manifestacija, jedina u zemlji gde se čuje srpski jezik, izuzetno dobro, mladost je bila prisutna. Svi su očekivali Đokovića, pojavi se Divac, svi razočarani. Ne očekujući takvu reakciju, na kraju je počeo da muca. Čim je počeo da muca, znao sam da je kandidat za DS. Znači, to što vam je Vlade Divac dok ste pravili intervju platio kafu, to tretirajte kao izuzetak. Njegovi prijatelji, a znam ih, i oni koji su sa njim bili u društvu znaju da je škrtica, da nema šanse da plati nešto. On čak iz Amerike dođe za doček Nove godine u Srbiju, jer mu žena obezbedi besplatne karte da negde idu da dočekaju Novu godinu. To je takva struktura ličnosti. Nemam ništa protiv, ja njega ne bih ni spominjao, zato što nemam šta da pričam o tome. Veliki sportista, i treba da ostane kao veliki sportista kod svih nas, ali čim počne da svoju sportsku slavu daje u zakup i pod rentu bilo kome, onda postaje mrzak svima, onda u suštini dolazi do izražaja njegova struktura ličnosti. Ali, to je njegov problem, ja ne želim o tome da pričam, ne želim da pridajem tome neki značaj. Samo želim da vam kažem, mi smo imali one ambasadore sporta, sedam veličanstvenih, humanitarni rad itd.; napravite reviziju koliko je u tom fondu njihovih ličnih sredstava, a koliko je bilo sponzorisanja od firmi, od ovih drugih, po sistemu grebanje - ti moraš da uplatiš u taj fond toliko i toliko da bismo mi otišli da se slikamo, da damo itd. itd. Ne valja kada neko humanitarni rad koristi za svoju promociju. Dokaz za to je Bogoljub Karić, i on nam je slao poruke preko svoje telefonije. Gde je sada? Ako Divac želi da bude sportska veličina, neka se mane ćoravih poslova i toga da demonstrira na ovaj način neku svoju mržnju zato što mu nije ostvareno nešto što je sam sebi utuvio u glavu da mora biti završeno.
Hvala, gospodine Krasiću, četiri minuta i 43 sekunde. Po Poslovniku, narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, samo ću kratko, uz zahvalnost kolegi Krasiću, da završim celu ovu epopeju oko Divca i onoga šta je radio ili nije rečima koje je izgovorio na statusnoj konferenciji naš predsednik kada je tražio da gospodin Zoran Krasić bude njegov glavni pravni savetnik – boljeg od njega nema. Mogli ste da vidite.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović, a neka se pripremi narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, to što u raspravi o ovoj tački dnevnog reda pre svega učestvuju poslanici SRS nije nimalo slučajno. Najbolji finansijski stručnjaci u modernoj istoriji Srbije bili su upravo radikali, dr Mihajlo Vujić, Laza Paču, dr Milan Stojadinović, a verovatno i danas imamo najboljeg finansijskog stručnjaka u klupama Narodne skupštine mr Jorgovanku Tabaković. Što se tiče predloga odluke o izboru članova saveta revizorske institucije, on je dvostruko manjkav. Najpre sa ustavnopravnog aspekta, a onda i sa aspekta Zakona o Državnoj revizorskoj instituciji. Želim da podsetim, pre svega vladajuću koaliciju u ovoj skupštini i predsednika Narodne skupštine, da je Narodna skupština Republike Srbije, na osnovu člana 5. stav 1. Ustavnog zakona za sprovođenje Ustava Republike Srbije, bila u obavezi da organe Državne revizorske institucije izabere u toku prvog zasedanja nakon izbora Vlade. To se nije desilo i odgovornost za to što se organi Državne revizorske institucije nisu izabrali onako kako je to propisano Ustavnim zakonom leži pre svega na predsedniku Skupštine i na skupštinskoj većini. Ako neko misli da time što danas raspravljamo o članovima saveta Državne revizorske institucije ispunjavamo obavezu iz Ustavnog zakona, to nije tačno. Treba Ustavni zakon pažljivo čitati. Naime, u pomenutom članu 5. stav 1. Ustavnog zakona piše da će Narodna skupština da izabere organe Državne revizorske institucije. Savet Državne revizorske institucije nije jedini organ ove institucije. Na osnovu člana 12. Zakona o Državnoj revizorskoj instituciji, pored saveta, organi ove institucije su još predsednik, potpredsednik, revizorske službe i prateće službe. Ništa od ovoga u ovom momentu ne postoji i to što će vladajuća koalicija da izabere članove saveta Državne revizorske institucije uopšte ne znači da će ta institucija početi da radi. Kao i sudovi, Apelacioni, Upravni sud, Vrhovni sud, Kasacioni sud itd., tako će i Državna revizorska institucija ostati mrtvo slovo na hartiji, ništa se neće promeniti, vi ćete i dalje da zloupotrebljavate budžet, kao što ste to činili do sada. Ništa vam u tome neće smetati novoizabrani savet Državne revizorske institucije. Što se tičezakonske manjkavosti ovog predloga, moje kolege iz SRS su već napomenule da po zakonu institucija mora da bude samostalna i nezavisna. Ako pogledate biografije predloženih članova saveta videćete da savet neće biti ni samostalan, ni nezavisan organ. U savet Državne revizorske institucije predloženi su trećerazredni partijski kadrovi stranaka koje trenutno čine vladajuću koaliciju u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Sada se ovde postavlja jedna dilema koju je postavio Slobodan Jovanović kada je razmatrao engleski parlamentarizam. Osnovna zamerka koju je uputio engleskom političkom sistemu je u tome što je jedna stranka predstavljena i u vladi i u parlamentu, ali, kaže Slobodan Jovanović, u vladi je ta stranka predstavljena svojim generalima, a u skupštini svojim redovima. Ista je situacija i sa Državnom revizorskom institucijom. Redovi će da sede u savetu Državne revizorske institucije, a generali su vam svima poznati: Boris Tadić, Vojislav Koštunica, i da ne nabrajam dalje lidere vladajuće koalicije. Ništa se u Srbiji neće promeniti, ovo je samo pokušaj da se javnosti Srbije zamažu oči i da vladajuća koalicija sebe predstavi kao branioca ustavnosti i zakonitosti. Zbog toga poslanici SRS za ovaj predlog neće glasati.
Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović, a neka se pripremi narodni poslanik Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, Srpska radikalna stranka je bila protiv Zakona o Državnoj revizorskoj instituciji i ispostavilo se na sednici odbora, o čemu je govorio kolega Valjarević... Ne na onoj prvoj u pokušaju, kada je kolega Grujić iz Nove Srbije izostao da dođe, na nalog Velimira Ilića, zato što je bilo potrebno da Natalija Ćatović post festum bude predložena kao kandidat za člana Državne revizorske institucije, već na sledećoj sednici kada je, da li iz nehata ili zato što je tako hteo, Aleksandar Vlahović sav radostan uzviknuo – i mi imamo dva komada kandidata za članove Državne revizorske institucije, a u svojoj iskrenosti gospođa Borka Vučić, zaista legenda naših javnih finansija i bankarskog sektora, koji je Dinkić uništio, rekla je – pa i mi imamo predlog, odnosno kadar naše stranke. Počelo je da se razgovara o tome i bilo je sasvim očigledno koji će kandidati biti izabrani za ovu instituciju koja treba da bude navodno nezavisna i van uticaja političkih stranaka, kako u zakonu stoji, a naročito u članu 18. stav 2. Ukoliko bi se to poštovalo, dvema gospođama i dvojici kandidata, uz to i predsedniku institucije, bilo bi zabranjeno da se bave ovim poslom zbog činjenice da oni rade u državnim organizacijama, odnosno organima izvršne vlasti koji su usko povezani sa kontrolom javnih finansija. Posle petooktobarskog puča 2000. godine postojala je ona prelazna vlada, u kojoj Srpska radikalna stranka nije želela da učestvuje nakon što su državne institucije, preduzeća, tužilaštva, Savezna uprava carina "osvojeni" tako što je Dinkić upao sa automatskom puškom u Narodnu banku Jugoslavije, pa i u sva preduzeća i ustanove u našoj zemlji. Kao učesnici vlasti do septembra meseca te godine, mi smo apsolutno čista obraza izašli; imali smo ministre u koalicionoj vladi sa besprekornim biografijama, sa besprekornim vođenjem ministarstava i koliko god da se Božidar Đelić tada, ateriravši iz Pariza na tetkin kauč, odnosno kao neko ko je podstanar u tetkinom malom stanu, trudio da pronađe u završnom računu za 2000. godinu nešto u ministarstvima koja su vodili srpski radikali, to je bio pucanj u prazno. Pokušao je, reći ću vam kako. Doktor Branislav Blažić, današnji uspešni predsednik opštine Kikinda, bio je ministar za ekologiju. Kao humanitarac, ali ne kao Vlade Divac, nego kao čovek humanista i kao lekar, učinio je da jednom seoskom klubu kome je bilo neophodno za decu ministarstvo pokloni komplet fudbalskih dresova. Kolega Milovan Radovanović, slavni ministar vera u toj vladi u kojoj je učestvovala Srpska radikalna stranka, učinio je veliko dobro delo za istoriju i buduća pokolenja štampajući, kao ministar, sabrana dela velikog bokeljskog Srbina i naučnika koji je emigrirao za vreme komunizma Laze M. Kostića. Kolega Aleksandar Vučić, u novijoj istoriji srpskog parlamentarizma i srpske vlade najbolji ministar informisanja, učinio je da se pomogne ljudima kroz davanje bonova. To je zaista bilo nešto najhumanije, za šta je na najgori mogući način žigosan, protiv njega je vođena hajka, kao i pokušaj navodnih istražnih postupaka zbog deljenja bonova za hranu radnicima. Da ne govorim o humanosti, sada prisutnog, i malo mi je degutantno, gospodina Dragana Todorovića, kao potpredsednika Vlade i ministra za saobraćaj u toj vladi; da ne govorim o svemu onome što je kao potpredsednik Vlade činio naš predsednik dr Vojislav Šešelj, kao predsednik Odbora za budžet i finansije, i gospodin Tomislav Nikolić, najpre u jednoj pa zatim u drugoj vladi. Sve ste živo, što ste mogli, pročačkali. Mogli ste da izmišljate i protiv gospodina Krasića ne znam šta, i da štancuje Đelić milion krivičnih prijava, ali nema ničega. Ljudi su radili za državu i za narod. Kolega Krasić je u vreme besomučne NATO agresije snabdevao i Kragujevac, Šumadiju, u kojoj ja živim, i celu Srbiju, ne samo neophodnim životnim namirnicama, što vama ne bi pošlo za rukom nikada u takvoj situaciji, jer ste, ne svi, ne obraćam se vama nego vašim čelnicima, mnogi od vas pobegli i sakrili se u mišiju rupu. Ta humanost na delu bila je toliko velika od strane pojedinih ministara Srpske radikalne stranke da je, recimo, kolega Jovan Damjanović ušao u svako romsko naselje da pomogne svojim sunarodnicima, koje niko do tada na takav način nije obilazio, jer je jedino Srpska radikalna stranka učinila da se prvi put u istoriji Srbije jedan Rom pojavi kao ministar u Republičkoj vladi. Evo, dođosmo do današnjeg dana, do 18. septembra 2007. godine, od toga da nema nikakvih malverzacija, niti ih je ikad bilo kod ijednog srpskog radikala, dođosmo do činjenice da ima pljačke, otimačine, krađe i ko zna čega sve još iz državnih preduzeća, iz budžeta Republike Srbije, zbog toga što niste bili, što ste obećali, kako vi to volite da kažete – transparentni. Jer, da jeste, mi bismo i bez ove farse od Državne revizorske institucije danas imali pred sobom (evo, ja sam poslanik u ovom skupštinskom domu od 2000. godine) jedan ili, poželjno je, svih šest završnih računa. Ovako, uvođenjem tog manira da se ništa ne zna gde se otima i gde se pljačka i krade, izglasavanjem 2001. godine Đelićevog Zakona o budžetskom sistemu, mi smo došli u situaciju (to znaju kolege, bez obzira da li su srpski radikali ili iz drugih stranaka, ekonomisti su) da kroz dva konta koja se obeležavaju brojevima 423 - specijalizovane usluge, i 425 - usluge po ugovoru, vi možete u lokalnoj samoupravi u budžetu Republike Srbije da podvedete šta god hoćete, da pljačkate, da kradete, da nikome ne polažete račune. To je, inače, glavna packa koju vam je dao i onaj koji nadzire rad republičkog Ministarstva finansija i naš budžet, izvesni Harold Hiršhofer, predstavnik Međunarodnog monetarnog fonda. On vam upravo to zamera, da su ta dva fonda, specijalizovane usluge i usluge po ugovoru, i takav nakaradni Đelićev Zakon o budžetskom sistemu glavna podloga za mahinacije i pljačke. Vi ćete sad nas da ubedite... Evo, sasvim slučajno ili ne, zbog prirode posla kojim se bavim u Šumadiji, u okrugu u kome živim, poznajem gospođu Ćatović kao kandidata Nove Srbije. O ovim drugima sam mogla da vidim na osnovu referenci i onoga što je pričao Aleksandar Vlahović. Zbog zakona i zbog toga što su oduvek bili u vašim političkim strankama ne mogu da vrše kontrolu budžetskih javnih finansija u našoj zemlji. Zato bi bilo dobro, gospodine Duliću, pošto ste se priključili, došli pred kraj rasprave, da pozovete kolegu Obradovića, da vidite gde je. Ili, prekinite ovu farsu, pošto imamo kandidate koji ne ispunjavaju uslove, pošto je Državna revizorska institucija farsa, lepo povucite ovaj predlog sa dnevnog reda, vi imate to ovlašćenje. Ili, neka to uradi kolega Obradović. U protivnom ćete poslati poruku građanima, uz upozorenje Srpske radikalne stranke, da je i dalje svakome sve dozvoljeno. Natalija Ćatović i svaki drugi kandidat koji bude izabran danas ovde nikada neće doći u lokalnu samoupravu u preduzeće u kome ste vi na vlasti da pokuša da ustanovi gde se pljačka i krade. Nastaviće se, a građani će to skupo da plaćaju. Zato je, gospodine Duliću, na vama, što bi naš narod rekao, i nož i pogača, izvolite, vi ćete da snosite odgovornost. Nemojte na sledećoj sednici da nam govorite kako ćete da zaokružite član 5. Ustavnog zakona, kad ste sami uvučeni u celu ovu farsu, i svi vi koji ćete o tome da glasate. Hvala vam.
Hvala i vama. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta, neka se pripremi narodni poslanik Zdravko Topalović.
Dame i gospodo poslanici, ponovo želim da upozorim stručnu javnost da se Srbija nalazi u neustavnom stanju, da odgovornost za takvo stanje snose Vojislav Koštunica, Boris Tadić i Oliver Dulić zato što još uvek nismo ispunili sve obaveze iz člana 5. Zakona o sprovođenju Ustava. Ovo što danas imamo na dnevnom redu jeste samo deo te obaveze, ali, kao što se ceo dan čulo, na vrlo interesantan način raspravljamo o predlogu za članove saveta Državne revizorske institucije. Upornošću narodnih poslanika, pre svega Srpske radikalne stranke, našim insistiranjem na primeni Poslovnika, mi smo uspeli da koliko-toliko dovedemo u red ministre u Vladi Srbije, tako što ne počinjemo raspravu dok resorni ministar ne bude ovde prisutan, da bismo mogli njemu kao predlagaču da se obraćamo. Evo, i danas je bilo planirano da nastavimo sa amandmanima, odnosno pojedinostima zakona o izmenama i dopunama Zakona o državljanstvu, ali kad smo saznali da resorni ministar nije u Srbiji tražili smo, i prihvaćeno je, da se nastavak sednice odloži za sutra. Dakle, uspeli smo da u red dovedemo ministre, ali izgleda da sad imamo probleme i sa kolegama narodnim poslanicima. Sećam se, a podsećam i sve one kolege koji su bili narodni poslanici u prošlom sazivu (a ima ih ovde dosta) koliko je gospodin Radojko Obradović insistirao na donošenju Zakona o Državnoj revizorskoj instituciji, koliko je inicirao donošenje tog zakona. On je pričao ovde, otprilike, kako ništa u Srbiji ne može i neće da funkcioniše dok se taj zakon ne donese, dok se ne izaberu organi u skladu sa tim zakonom. Sad imamo slučaj da je to valjda jedini zakon koji je donet, koji je stupio na snagu i koji dve godine uopšte nije primenjivan ni u jednoj jedinoj svojoj tački. Ali, u međuvremenu jeste menjan, zato što je takođe Rade Obradović obrazlagao da u Srbiji nema stručnjaka koji bi ispunjavali uslove predviđene Zakonom o Državnoj revizorskoj instituciji, pa je onda kada je u pitanju radno iskustvo rok sa sedam godina smanjen na pet godina. To su, između ostalog, razlozi zbog kojih mi srpski radikali mislimo da je prisustvo kolege Obradovića danas ovde bilo neophodno. Ako već on iz, recimo, opravdanih razloga nije tu, onda mi je vrlo interesantna činjenica da niko od kolega iz vladajuće koalicije nije ni jednu jedinu reč progovorio o ovom predlogu. Da li je moguće da vi, drage kolege, ne znate o kome se ovde radi, da nemate pojma šta je na dnevnom redu? Ili ste toliko sigurni u ove predloge da mislite da nema potrebe da se, ako ne nama, onda bar javnosti Srbije objasni o čemu se to ovde radi i o kome se to ovde radi? Današnjim predlogom i ovim što ćete verovatno da usvojite na najgrublji način kršite zakon koji ste sami doneli, kršite članove 17, 16. i 3. Zakona o Državnoj revizorskoj instituciji. To je zaista nešto što je nedopustivo i neoprostivo. Možemo mi da prihvatimo da ćete vi na ovako značajne funkcije da birate predstavnike svojih stranaka, ali mi smo vas upozoravali, kada je taj zakon donošen, da ne lažete ni sebe, ni nas, ni građane Srbije, da ne pišete da će to biti vanstranački ljudi, da će biti u tom smislu nezavisni, jer je to jednostavno nemoguće. Trebalo je da i u Zakonu predvidite da ćete vi, odnosno neko drugi, kao vladajuća koalicija ili vladajuća stranka moći da predlažete kandidate za ove funkcije. Kada smo donosili Zakon upozoravali smo da je on neprimenjiv, između ostalog, jer u njemu nije precizno utvrđeno na koji način se predlažu članovi ovog saveta. Rečeno je samo da to radi nadležni odbor, Odbor za finansije. Na koji način, da li članovi Odbora idu ulicom i hvataju ljude za uši i privode da vide da li ispunjavaju uslove, da li se vade stranački spiskovi po opštinskim i okružnim odborima? Nema kolege Obradovića, da li će ovde neko nama nedovoljno pametnima da objasni na koji način izabraste ovih petoro ljudi o kojima mi raspravljamo i koje ćete vi da birate? Koji su to kriterijumi i zašto baš oni? Možda, recimo, ispunjavaju uslove, a čuli ste i čućete da ne ispunjavaju, ali i onih koji ispunjavaju ima valjda još mnogo u Srbiji. Zašto može Radoslav Sretenović, a ne može neki Marko Marković, zašto može Ljubica Nedeljković, a ne može neki Janko Janković itd. Jasno je, naravno, i rečeno je ovde da ste se podelili prema odnosu snaga u Vladi i u skupštinskoj većini. Dva člana ovog saveta su iz DS-a, predsednik je iz DSS-a, jedan član je iz G 17, jedan član iz NS. Naravno, niko od ovih ljudi ne ispunjava uslove predviđene zakonom. Čulo se danas više puta da je četvoro u direktnom sukobu interesa, jer primaju plate iz državnog budžeta i dan-danas i ne znam na koji način će oni kontrolisati trošenje budžeta. Ovo je samo vrh piramide koji se odnosi na ovu revizorsku instituciju; sada će, što reče danas gospodin Todorović, po Srbiji da počnu da se pišu trebovanja na opštinskim nivoima, pa će opet predstavnici ovih stranaka koje čine Vladu da spuste ovu revizorsku instituciju i na nivo opština. Kolege su govorile konkretno i o ovim imenima, a ja ću ovaj put taj deo da preskočim, ali ću da pitam Radeta Obradovića, u odsustvu, možda će mu pasti na pamet da pročita stenogram sa današnje sednice, da li je on kao predlagač nama garant da će ovi ljudi koje vi birate u savet Državne revizorske institucije zaista da rade svoj posao. Da li će nam Rade Obradović ili možda vi koji ćete glasati za ove kandidate garantovati da će oni pokrenuti krivične postupke u skladu sa članom 41. Zakona o Državnoj revizorskoj instituciji? Da li će pokrenuti krivični postupak protiv Parivodića, bivšeg ministra, a sada Koštuničinog savetnika, zbog prodaje američkoj državi četiri hektara zemljišta na Topčideru? Da li će ovaj savet podneti krivične prijave zbog nenamenskog trošenja budžeta, zato što nismo imali završne račune od 2000. godine do današnjeg dana? Neko je danas rekao ili dobacio sa mesta da imamo za 2006. godinu. Imamo taj materijal, ali dok se ovde o njemu ne raspravlja, to je kao da ga nemamo. Da li će ovaj savet da pokrene krivični postupak zbog partijske raspodele kredita iz državnog budžeta, od strane, pre svega, Ivane Dulić-Marković i Mlađana Dinkića? Da li će ovaj savet da pokrene krivičnu prijavu, ne može protiv Zorana Đinđića, zato što nije živ, ali protiv njegovih tadašnjih potpredsednika Vlade, Čovića, Koraća, Mihajlovića, Čede Jovanovića, pa posle Zorana Živkovića, Vojislava Koštunice, zato što nisu podneli Narodnoj skupštini završni račun budžeta za sve ove godine od kada je DOS u "buldožer revoluciji" preuzeo vlast? Nagradno pitanje za gospodina Radeta Obradovića i za ovaj savet Državne revizorske institucije koji birate – da li ćete pokrenuti krivični postupak protiv našeg kolege Vuka Dinčića jer je građanima Zemuna, kaže "poštovanim sugrađankama i sugrađanima", poslao pismo. I ovo je jedan vid uznemiravanja, ne zato što stranka nema pravo da ubacuje u sandučiće svoj propagandni materijal, naravno ima, ali ovo nije propagandni materijal. Ovo je ili laž, a ako nije laž, onda Vuk Dinčić, kao predsednik Opštinskog odbora DS Zemun, mora u zatvor, zato što obaveštava građane Zemuna da je 23.335.090 dinara iz budžeta grada Beograda Demokratska stranka potrošila na uređenje parka na Jelovcu u Zemunu. Da, Demokratska stranka. Ne, nije iz budžeta DS-a, ja ne bih reagovala, mi srpski radikali smo iz budžeta stranke kupovali kuće za Jašu Tomić, za Leskovac, kompjutere za škole na Kosovu i Metohiji i takve akcije svake stranke podržavamo. Vuk Dinčić obaveštava, ili laže ili je istina, da je DS, Opštinski odbor Zemun, iz džepova građana Srbije, jer se na osnovu republičkog budžeta izdvajaju sredstva za grad Beograd, pa dalje grad Beograd za Zemun, dakle, iz budžeta državnog, potrošila 23.335.090 dinara. Ovo zaista liči na ove poruke koje je slao Vlade Divac. Čula sam da nisam jedina koja mu je uzvratila poruku sa tekstom koji je Vojislav Šešelj svojevremeno uputio Holcijusu i Sekretarijatu Haškog tribunala.
Po Poslovniku, Zoran Krasić, a sledeći govornik je Zdravko Topalović. Izvolite.
Gospodine Duliću, to je član 27. našeg poslovnika. To je član koji reguliše prava i obaveze predsednika Narodne skupštine. Mogu da shvatim da ste vi bespomoćni kada je u pitanju obezbeđenje prisustva u sali Narodne skupštine predstavnika Vlade povodom određene tačke dnevnog reda. Kada je u pitanju obaveza da na sednici Narodne skupštine u svojstvu predlagača bude prisutan neko od poslanika, onda je to potpuno neprihvatljivo. Ako lice koje je ovlašćeno da predstavlja predlagača po ovoj tački dnevnog reda nije u sali, a radi se o poslaniku, mislim da treba da se prekine bilo kakva rasprava o ovom predlogu odluke, odnosno o ovoj tački dnevnog reda. Onda mi demonstriramo svoju neprincipijelnost, za isto ponašanje napadamo Vladu, a tolerišemo kada je u pitanju narodni poslanik. Smatram da je za jednu normalnu i zdravu diskusiju povodom svake tačke dnevnog reda neophodno da onaj ko predstavlja tu tačku dnevnog reda bude prisutan kako bi dao dodatna objašnjenja poslanicima. Znači, gospodin Radojko Obradović bi danas morao da bude prisutan ovde i da agituje sa ove govornice sa argumentacijom zašto je potrebno da se usvoji ova odluka, a ne da dođemo u ovu situaciju - svi znamo o čemu se radi, a onda neko kritikuje, a neko glumi da ne čuje. To je neprihvatljivo za jedan parlament. Mogao bih da postavim i neka pitanja, s obzirom na to da je sasvim moguće da se takva situacija pojavi u radu tog saveta. Recimo, da pretpostavimo, gospodin Dulić ima neke svoje firme i on zaključi da preko neke firme, sa nekim svojim prijateljem, može da promoviše da se neki papir koji uvozi iz Hrvatske prodaje državnim organima. Taj dobavljač državnih organa zna za to, uđe u tu kombinaciju. Da li su ovi ljudi koje vi predlažete sposobni da osujete tu podvalu? Naravno, gospodine Duliću, ovo je pretpostavka, ovo nije nešto za šta imam dokaze pa tvrdim. Ne, ovo je samo pretpostavka. Drugi primer, evo, da budemo iskreni, da li su ovi ljudi sposobni da, recimo, rasprave situaciju u Direkciji za izgradnju grada Niša? Da li vi znate da jedna gospođa koja je zamenik ministra zdravlja, neka Nevena Karanović, godinama koristi stan tog fonda, te direkcije, i niko je ne izbacuje? Da li je to možda sprega sa direktorom te direkcije i kako to ovi ljudi koje predlažete mogu da reše? Mi tražimo, recimo, ta objašnjenja. (Predsednik: Vreme.) Očekujem da mi kažete kada je vreme da mi dobijemo ta objašnjenja. Ne možemo da se igramo gluvih telefona. Opozicija napada, opozicija iznosi argumentaciju, a vlast mudro ćuti. Mudro ćuti i šta radi? Kada vas neko sutra na ulici bude napao, prozvao ili vam da neki atribut itd., nemojte mene da krivite. Nisam kriv i sa tim nemam nikakve veze. Izađite i objasnite, kažite – gospodine Krasiću, nemojte da se sekirate, to sa papirom, mi ćemo da uđemo u to, proniknućemo; ovi ljudi su osposobljeni, s obzirom na to da ste nam vi ukazali na tu pojavu, to ćemo sigurno da sprečimo u startu. Ali, nema nikog da mi odgovori na to. (Predsednik: Nadam se da će biti tako, gospodine Krasiću. Hvala puno.) Gospodine Duliću, ova moja intervencija nema nikakve veze i ona je slučajna.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Zdravko Topalović, neka se pripremi narodni poslanik Vlado Sekulić i zaključujemo listu. Izvolite.
Dame i gospodo, građani Srbije, pre nego što prokomentarišemo biografije kandidata za savet ove institucije, malo bih podsetio i na neke poslove, uslove za izbor članova, program revizije, kao i na pokretanje prekršajnog postupka što se tiče članova ovog saveta. U okviru svoje nadležnosti Državna revizorska institucija obavlja sledeće poslove, samo ću navesti neke: planira i obavlja reviziju, u skladu sa ovim zakonom, donosi podzakonske i druge akte radi sprovođenja ovog zakona, podnosi izveštaj u skladu sa čl. 43. i 44. ovog zakona. Kako ne bih nabrajao i druge poslove koje ova institucija obavlja, osvrnuću se na članove 43. i 44. koji su i te kako interesantni. "Institucija izveštava Skupštinu podnošenjem godišnjeg izveštaja o svom radu, posebnih izveštaja u toku godine", i evo, jedan vrlo interesantan način, "izveštaja o reviziji završnog računa budžeta Republike, završnih računa finansijskih planova organizacija obaveznog socijalnog osiguranja i konsolidovanih finansijskih izveštaja Republike". Takođe, institucija izveštava skupštine lokalnih vlasti. Daću vam primer opštine Čukarica sa koje dolazim, koja ako nije na prvom mestu po korupciji onda je svakako u vrhu. Želim da vas podsetim, vlast opštine Čukarica čine DS, DSS, G17, jedna fantomska koalicija Karićeve stranke, Seljačke stranke Srbije i taj treći odbornik, neidentifikovani, jednostavno, njegova stranka više ne postoji. U novije vreme, evo, imamo primer i gospođe Nade Kolundžije koja je prebegla iz Čovićeve stranke u Demokratsku stranku. Tamo je odbornička grupa Čovićeve stranke, stranke koja se raspala, prebegla isto u DS. Evo zašto je bitan ovaj član 44. Na pritisak odbornika Srpske radikalne stranke pre dve godine opštinska vlast je angažovala jednu revizorsku agenciju da utvrdi pravo stanje poslovanja Poslovnog prostora opštine Čukarica. Šta je utvrdila? Iako je i vlasnik te agencije član Demokratske stranke, utvrdili su manjak od 29 miliona dinara. Zbog neistinitog podnošenja finansijskih izveštaja u bilansu stanja i bilansu uspeha, tadašnji predsednik opštine Alimpić i direktor Poslovnog prostora iz redova Čovićeve stranke krivično nisu odgovarali. Zašto? Zato što je javni pravobranilac iz stranke G17 plus koja sada participira na vlasti u opštini Čukarica. Znači, izbor ovih članova ove institucije prividno će stvoriti neku sliku kontrole budžetskih korisnika, a u stvari neće dovesti ni do čega novog. Nastaviće se i dalje nekontrolisano isisavanje budžeta u džepove kriminogenih grupa i, normalno, korumpiranih vladinih činovnika. Što se tiče izbora za članove ovog saveta, treba podsetiti da je nespojivo da neko ko je zaposlen i ko je plaćen iz budžeta Republike Srbije bude i član ovog saveta. Tu se krši direktno Zakon o sukobu interesa i niko od ovih kandidata ne ispunjava taj uslov. Samim tim, ako se ti kandidati izaberu, stiču se uslovi, po članu 22. tačka 3) - preuzimanjem posla ili funkcije koji su nespojivi sa funkcijom člana ovog saveta može doći do opoziva ovih članova. Znači, svih pet kandidata imaju nespojivu funkciju i ne mogu biti članovi ovog saveta. Stoga su vas poslanici SRS pozivali da ovaj izbor odložite. Nažalost, vi činite većinu u Skupštini Srbije, verovatno ćete izglasati njihov izbor. Ovim izborom ćete zatvoriti krug korupcije i kriminala svih kriminogenih grupa koje potkradaju poreske obveznike Srbije, tj. vas, građane Srbije, nekontrolisanim trošenjem sredstava iz budžeta putem svih kriminogenih radnji korumpiranih vladinih činovnika, i svakako, tajkuna u Srbiji. Iskoristiću ovu priliku dok sam za govornicom da se javno zahvalim koleginici Vjerici Radeti, kolegi Aleksandru Vučiću i svim srpskim radikalima koji su razotkrili jednu nečasnu ulogu Vlade Divca oko kupovine akcija manjinskih akcionara kompanije "Knjaz Miloš". Zahvaljujem se u ime zaposlenih kompanije "Knjaz Miloš" iz koje dolazim, a tamo sam menadžer za logistiku u trejd marketingu, mi u srpskom jeziku imamo lepšu reč - u prodajnom marketingu. Još jednom se zahvaljujem. Treba razbiti famu oko gospodina Vlade Divca koji je istovremeno, treba reći, igrao i na kartu "Koka kole"; ono što nije uspelo sa kompanijom "Knjaz Miloš", nažalost, "Koka kola" je ostvarila kupovinom "Vlasinske rose".
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vlado Sekulić.
Dame i gospodo narodni poslanici, izbor predsednika, potpredsednika i tri člana saveta Državne revizorske institucije je nastavak i potvrda kontradiktornosti samog Zakona o Državnoj revizorskoj instituciji. To je, u vezi sa članovima 17, 18. i 19, izuzetno dobro obrazlagao naš kolega gospodin Krasić. Videli ste i sami da uloga predloženih kandidata za predsednike, potpredsednike i članove ne može da bude ostvarena zato što oni već rade u institucijama koje se finansiraju iz budžeta i to je nespojivo. U samom startu to je sukob interesa. Postavlja se pitanje da li ste vi njih predložili da bi oni prošli ili ste ih predložili da bi ih se otarasili, kao nekih svojih kadrova koji nisu toliko kvalitetni, jer ste znali da ne mogu po zakonu biti izabrani. Ono što je koincidencija, da krenem od ovih zahvalnica pojedinih kandidata koji se zahvaljuju strankama koje su ih kandidovale, to je, za početak, kapara, sad će se gospođa zahvaliti, a kada bude izabrana, mnogo više će se odužiti stranci koja ju je predložila. U članu 12. ovog zakona se kaže: "Delokrug i način obavljanja poslova službi institucije, unutrašnja organizacija i sistematizacija radnih mesta bliže se uređuje aktom institucije, koji na predlog predsednika institucije donosi savet." Dolazimo do toga zašto ste predložili baš ove kadrove. To je zato i urađeno, da bi kadrovi koji budu izabrani mogli da se oduže svim strankama koje su ih predložile i svim kadrovima koji će stajati iza njih. Sada će predsednik institucije saveta napraviti sistematizaciju radnih mesta u savetu i onda će po stranačkim kriterijumima, ko ga je zadužio, ko se kome zahvalio, on zapošljavati kadrove iz tih stranaka. Tako ćemo stvoriti jedan savet koji može da broji 10, 20, 30, 40 ljudi, nema ograničenja koliko će da broji, jer će uvek moći da se kaže da je obim posla toliko veliki da mora da se zaposle kadrovi i da se proširi posao. Imamo tu još neku koincidenciju; članove 17, 18. i 19. ću preskočiti jer je gospodin Krasić to dobro elaborirao i svima stavio do znanja kako je to stvarno urađeno protivzakonito. Ovo što sam rekao nastaviću u kontinuitetu sa ovom pričom. Tu je član 33 - spoljni stručnjaci ili, kako se to kaže u narodu, spoljni saradnici. Zašto dolazimo do toga - spoljni stručnjaci? Znači, "institucija u postupku revizije može angažovati spoljne stručnjake radi obavljanja određenih poslova iz svoje nadležnosti, ukoliko revizija zahteva posebno specijalističko znanje kojim institucija ne raspolaže". Sada meni nije jasno zašto se uopšte osniva institucija koja u startu priznaje da može da se desi da ne raspolaže nekim posebnim znanjima. Spoljni stručni saradnici u revizorskom delu instituta, znači, to je neko veštačenje u ekonomskoj, finansijskoj sferi. Možemo napraviti jedan dobar institut, ali se može desiti da kadrovi koji budu zaposleni u institutu, koji su kadrovi nekih stranaka, nisu stručni kadrovi i onda ćete uvek imati opravdanje i objašnjenje da morate uzeti nekoga sa strane, da morate njega platiti, a zna se da su spoljni stručni saradnici, to su tzv. ugovori o delu, izuzetno dobro plaćeni. Ovde se čak navodi da spoljni stručnjak institucije mora da ima odgovarajuće stručno znanje i iskustvo. Normalno je da se podrazumeva da i onaj ko je u instituciji mora sve to da ima. Ako sve to ima, postavlja se pitanje čemu član 33, gde bi trebalo da uzmemo... Čak se navodi da bi spoljni stručni saradnik mogao biti fizičko ili pravno lice, to je sasvim normalno, ali da može biti angažovan i kao pravno lice, kao firma, ili kao fizičko lice iz inostranstva. Kad dođe neko iz inostranstva, kako će to biti plaćeno, koliko će to sve da košta i po kom kriterijumu ćemo mi odrediti, tj. ovaj savet će odrediti osobi iz inostranstva, naročito ako je to fizičko lice? Ovde je stranački kriterijum, ali kako će se gledati sa strane, kad se dovede neko sa strane? Imamo pravo da sumnjamo da će se dovesti neka osoba koja će biti na strani vladajuće koalicije. Ono što je još nelogično, to je član 35; lepo se kaže šta bi trebalo program revizije da obuhvata svake godine: budžet Republike Srbije, organizacije obaveznog socijalnog osiguranja, odgovarajući broj jedinica lokalne samouprave, poslovanje Narodne banke Srbije koje se odnosi na korišćenje javnih sredstava i odgovarajući broj javnih preduzeća, privrednih društava i drugih pravnih lica koja je osnovao direktni, odnosno indirektni korisnik javnih sredstava. Staviću akcenat na član 35. u stavu 5. Znači, odgovarajući broj javnih preduzeća. Da budemo iskreni, zna se koji su predstavnici javnih preduzeća, koji su direktori javnih preduzeća, ko je u upravnim i nadzornim odborima. Znači, to su sve kadrovi trenutno vladajuće koalicije. Revizorska kuća i ove institucije, kada dođe tamo, a članovi su pojedinih stranaka... I da nisu članovi pojedinih stranaka, čim ih je stranka angažovala znači da imaju obavezu prema toj stranci. Nameće se pitanje da li će oni, ne hteti, nego smeti da budu pošteni u svom delu posla, pa da uđu u javna preduzeća gde je npr. direktor javnog preduzeća iz DS-a, pa će sad on doći, naći će mu revizijom da nije poslovanje bilo pravilno u finansijskom smislu ili kroz dokumentaciju, kako će se to njemu omogućiti da on ima svoj integritet, da ima nezavisnost posla koji obavlja, ako se zna da iza te javne ustanove ili javne firme i javnog preduzeća stoji direktor koji je član neke stranke koja je uticajna u toj stranci. Videćete da će doći do sukoba interesa, i to sukoba interesa onih koji rade u revizorskoj kući i sukoba interesa javnih preduzeća i direktora javnih preduzeća, članova upravnih odbora. Uzeću primer opštine Novi Beograd. SO Novi Beograd je donela odluku da neće angažovati eksternog revizora. Zašto neće angažovati eksternog revizora? Kada bi došao neko sa strane, on bi ustanovio sve prekršaje u Javnom preduzeću Poslovni prostor i u samoj opštini, od javnih nabavki do ostalih manipulacija i mahinacija koje su se dogodile. Zašto je napravljen izbor ovih ljudi? Baš zato da ne bi mogla da se proširi istina o malverzacijama u javnim preduzećima, u bankama, u opštinama i na lokalnim nivoima. To je nešto što se stavlja do znanja da nije primereno i da je ovo što je rečeno izuzetno nekorektno. Bilo je mnogo lakše i korektnije da se raspiše jedan konkurs, gde bi Skupština i mi poslanici ovde mogli da odlučujemo o svakom članu. Ovako je dat spisak želja svih stranaka i predloženi su ljudi koji će morati da se na bilo kakav način, a prevashodno će imati moralnu obavezu prema strankama koje su ih predložile, oduže njima. To automatski stvara dozu nepoverenja u sav ovaj proces. Da je bio javni konkurs, moglo je da se raspravlja o svakom kandidatu, a mislim da u Srbiji ima poštenih vanstranačkih ličnosti, stručnih u ekonomskim i pravnim sferama, tako da je moglo mnogo lakše da se nađe i da se opravda uloga ljudi koji su ovde. Niko nema ništa protiv toga da postoji Zakon o Državnoj revizorskoj instituciji, ali ovaj način i ovaj izbor vaših kadrova već izaziva sumnju da će to uopšte biti urađeno u onom smislu kako bi trebalo, da će opravdati prvi zadatak i obavezu po Zakonu o Državnoj revizorskoj instituciji. Stekao sam utisak da vi, gospodine Vujadinoviću, hoćete Divca da predložite kao kandidata za gradonačelnika i ujedno nekog direktora za revizora. Toliko ste ga nahvalili da bi možda on i odgovarao, po vama, da bude revizor. Toliko.
Hvala puno. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 93. Poslovnika? Izvolite, Nada Kolundžija.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedniče, uvaženo predsedništvo, ono što se iz ove rasprave nedvosmisleno videlo, i to niko nije osporio, jeste činjenica da je Državna revizorska institucija institucija od posebne važnosti za državu i za građane, jer se na taj način obezbeđuje kontrola javnih finansija, s jedne strane, i s druge strane, to je jedan od ozbiljnih instrumenata da se država bori protiv korupcije. U tom smislu nisam shvatila da je bilo ko ovde osporio potrebu da takva institucija postoji. Ono što je bilo predmet osporavanja jeste način na koji se došlo do predloga. Dakle, činjenica da Zakon predviđa da je Odbor za finansije nadležno telo koje predlaže članove saveta Državne revizorske institucije automatski ostavlja prostor, u izvesnom smislu, za optužbu da su onda u predlaganje umešane stranke, jer te odbore čine stranke. Dakle, od te vrste optužbe teško se može odbraniti, čak i ako tvrdimo da ljudi koje smo predložili nisu članovi stranke. Osećam obavezu da kažem, a zaista nemam potrebu da branim gospodina Radeta Obradovića, on je kao zamenik predsednika u odsustvu predsednika Odbora za finansije formalni predlagač ovog akta. U tom smislu, ovo nije njegov predlog, ovo je predlog koji je dogovoren u okviru poslanika članova Odbora za finansije. Takođe imam potrebu da kažem da ako postoji primedba, onda je treba uputiti nama koji smo kandidate predlagali, a mi stojimo iza ljudi koje smo predložili našli smo da su oni dovoljno kvalifikovani i da imaju dovoljno moralnih i drugih osobina i kvaliteta da ovakav posao urade u najboljem interesu. Svakako da postoji otvoreno pitanje da li će neko raditi po zakonu, savesti i stručnom znanju. Mi smo ovakve dileme imali i kada smo predlagali poverenika za informacije. Tada je bila osnovna primedba da je on stranački čovek i da će štititi one koji su ga predložili. Pokazalo se da ljudi koji odgovorno shvate svoju dužnost mogu da se ponašaju isključivo u skladu sa zakonom i isključivo u skladu sa profesionalnom odgovornošću i obavezom. Ono što je takođe važno, ova skupština će moći da ima uvid u rad saveta Državne revizorske institucije i u tom smislu ćemo svi zajedno preispitati ovu našu odluku. Hvala vam.
Reč ima Jovan Palalić, po Poslovniku.
Predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, želim samo da ukažem da se ovim izborom Saveta Državne revizorske institucije završava jedan ciklus od dve godine otkako smo ušli u ovaj posao i da je vrlo važnu ulogu i značajan doprinos da se donese zakon imao gospodin Radojko Obradović. U tom smislu nisu osnovane pritužbe na njega i na njegov rad, s obzirom na to da je on, pored ovog doprinosa, u ovoj tački izvestilac Odbora, kao zamenik predsednika Odbora u odsustvu predsednika Odbora, koji bi morao ispred Odbora da Skupštini Srbije obrazloži Predlog ove odluke. Nije potrebno isticati da će poslanička grupa Demokratska stranka Srbije - Nova Srbija - dr Vojislav Koštunica podržati izbor predsednika, potpredsednika i članova saveta Državne revizorske institucije. Postupak kandidovanja je bio vrlo transparentan i jasan i poslaničke grupe koje učestvuju u radu parlamenta, a takođe i u radu Odbora za finansije, imale su mogućnost da predlože kandidate, da se na samoj sednici Odbora otvori diskusija i da se na osnovu toga izvrši izbor najboljih kandidata. Mi mislimo da su izabrani najbolji od predloženih kandidata i u tom smislu verujemo da će one nadležnosti i one obaveze koje ima Državna revizorska institucija i predsednik, potpredsednik i članovi saveta obavljati u skladu sa zakonom, savesno i transparentno i da će Narodnoj skupštini Republike Srbije podnositi izveštaj o svom radu. Ubeđeni smo da nikakve političke selektivnosti po tom pitanju neće biti i da će svi predmeti i subjekti revizije koji su predviđeni zakonom biti na pravi način podložni reviziji i da će se po tom pitanju u Srbiji konačno, kada je u pitanju oblast javnih finansija, uvesti transparentnost. Kao što sam rekao, poslanička grupa Demokratska stranka Srbije - Nova Srbija - dr Vojislav Koštunica podržava izbor članova saveta Državne revizorske institucije. Želimo još jednom da istaknemo da je naš poslanik, potpredsednik Skupštine gospodin Radojko Obradović dao izuzetan doprinos da se u Srbiji ovo pitanje reguliše. Nisu osnovane prozivke koje se odnose na njega i na njegov rad i verujem da svi koji su učestvovali u prethodnom sazivu Skupštine znaju koji je on doprinos dao. Hvala vam.
Hvala vama. Po Poslovniku, narodni poslanik Veroljub Arsić, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, iznenađuju me neke stvari koje kažu moje kolege. Ovde pričaju kako je gospodin Radojko Obradović samo potpredsednik Odbora za finansije i nije učestvovao u donošenju ovakvih odluka itd. Hajmo neke stvari da raščistimo. Prvo, kada se toliko zalažete za tu transparentnost zašto Odbor za finansije nije raspisao konkurs, a ne da političke stranke predlažu kandidate za članove Saveta? Onda da pogledamo biografije i stručnu spremu tih kandidata koji bi konkurisali i da odlučimo koga ćemo da predložimo kao kandidata Narodnoj skupštini Republike Srbije. Ne, radilo se isključivo po političkoj pripadnosti. Ne može niko da me ubedi da iza kandidata kojeg predlažete ne stoji stranka koja ga je predložila, da on nije član te stranke i da ne traži zaštitu od te stranke. Evo, najprostiji primer jeste kandidat za potpredsednika saveta Državne revizorske institucije. Trenutna pozicija - viši savetnik u Ministarstvu finansija. Čiji je to predlog? Demokratske stranke. Ko je ministar finansija i iz koje je stranke? Iz Demokratske stranke. Sada me ubedite da i ona nije iz Demokratske stranke. Dalje, samo da vas podsetim, neću da pričam o tome kako se biraju predsednici skupštinskih radnih tela, po kom ključu itd. Međutim, neka pravila su ustanovljena i nemojte ta pravila da prebacujete drugima, a pravilo je sledeće: kada skupštinska većina predlaže nešto što treba jedno skupštinsko radno telo da donese, predsednik radnog tela saziva sednicu, radno telo donosi odluku i da ne bi predstavnik opozicije branio nešto što većina traži daje se izvestilac, u ovom slučaju Radojko Obradović. I još nešto, gospodo iz vladajuće većine, narodni poslanici Srpske radikalne stranke učestvovali su delom u radu Odbora za finansije kada je donosio ovu odluku. Opomenuli smo vas, skupštinsku većinu, da to što radite jeste kršenje samog zakona koji ste vi doneli, i gospodin Radojko Obradović, i da nema moralnog osnova da se ovakvi kandidati nađu pred Narodnom skupštinom Republike Srbije. Zato što je to nemoralno i nezakonito, svi naši narodni poslanici koji su članovi Odbora za finansije su izašli i nisu hteli da učestvuju u glasanju. Nemojte da očekujete onda da predsednik Odbora, koji je iz SRS, brani vaše gluposti. Kao što narodni poslanici SRS nisu hteli da učestvuju u radu Odbora za finansije i glasanju, budite uvereni da u ovoj farsi oko izbora Državne revizorske institucije i članova saveta nećemo da učestvujemo ni u danu za glasanje.
Hvala vam puno. Po Poslovniku, Vjerica Radeta, izvolite.
Gospodine Duliću, najpre moram da upoznam ostale narodne poslanike, koji možda nisu pratili šta se dešavalo u ovim poslednjim minutima. Naime, kolega Palalić iz DSS-a je imao nameru da se na kraju današnje rasprave javi da govori kao ovlašćeni predstavnik svoje poslaničke grupe. To sam primetila, intervenisala sam prema vama iz klupe i vi ste očigledno njemu skrenuli pažnju da to ne može. Ovo ne stavljam vama na dušu kao nešto negativno. Naprotiv, hoću da kažem, radi korektnosti, da ste vi svaki put kada je u pitanju određivanje ovlašćenog predstavnika dovoljno fleksibilni. Ako na početku neke tačke dnevnog reda poslanička grupa (govorim u ime poslaničke grupe SRS, pretpostavljam da je tako i sa ostalima) ne stigne da vam da pisani primerak ko će biti ovlašćeno lice poslaničke grupe, vi ste svaki put prihvatili da vam to kažem kad dođem do vas, ili sa mesta, svejedno. Ne bih imala ništa protiv da je to isto uradila i Demokratska stranka Srbije, ali da je to uradila jutros. Ne može danas na kraju rasprave da nekome padne na pamet da pokuša da izgladi situaciju, zato što je od 33 poslanika DSS-a danas u sali bio jedan jedini poslanik. Taj jedan jedini poslanik pokušava da odbrani lik i delo Radeta Obradovića, koji je, kako reče gospođa Kolundžija, slučajno predstavnik, u odsustvu predsednika Odbora za finansije, što nije tačno. Predsednik Odbora za finansije gospođa Jorgovanka Tabaković ne bi ni u kom slučaju bila ovlašćeni predstavnik, nego je predložila na Odboru, a to je prihvatila većina članova Odbora, da to bude Rade Obradović. Ne može Jorgovanka Tabaković da predstavlja pred ovim parlamentom nešto iza čega ne stoji ni ona ni njena poslanička grupa. Prema tome, ovo je bio pokušaj da se u 17.30, kada je otprilike veća gledanost rada parlamenta, pojavi neko ko će sa nekoliko rečenica izrečenih sa ovog mesta da objasni građanima Srbije kako je to Demokratska stranka Srbije jako zainteresovana za rešavanje i ovog problema i svih drugih problema. Dakle, naglašavam da poslanici DSS-a nisu učestvovali u radu povodom ove tačke dnevnog reda. Nisu učestvovali ni poslanici DS-a, ni G17 plus, ali su bar koliko-toliko bili u toku dana prisutni, za razliku od poslanika DSS-a. Gospodine Palaliću, to što ste malopre pokušali da uradite je vrlo nekorektno i svaka vam čast kako ste zloupotrebili Poslovnik da biste ostavili utisak ljudi koji su zainteresovani za sudbinu građana Srbije. Znaju građani Srbije da dok je njihova sudbina u rukama DS-a, DSS-a i G17 plus, nema sreće. Zato, naravno, čekaju nove izbore i nove ljude koji će na ozbiljniji način pristupiti rešavanju problema građana Srbije.
Zaključujem jedinstveni pretres. Pošto smo obavili jedinstveni pretres, Narodna skupština će u danu za glasanje pristupiti glasanju o predloženim kandidatima za predsednika, potpredsednika i članove saveta Državne revizorske institucije. Prelazimo na 8. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ODLUKE O IZMENI ODLUKE O UTVRĐIVANjU SASTAVA STALNIH DELEGACIJA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE U MEĐUNARODNIM PARLAMENTARNIM INSTITUCIJAMA Primili ste Predlog odluke o izmeni Odluke o utvrđivanju sastava stalnih delegacija Narodne skupštine Republike Srbije u međunarodnim parlamentarnim institucijama, koji je podneo predsednik Narodne skupštine dr Oliver Dulić. Podsećam vas da, prema članu 160. stav 3. a shodno članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme za raspravu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 160. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto liste poslaničkih grupa nisu predate i niko ne želi reč, zaključujem jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Pošto smo obavili jedinstveni pretres, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu odluke. Prelazimo na 9. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ODLUKE O IZMENI ODLUKE O IZBORU ČLANOVA ODBORA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE Primili ste Predlog odluke o izmeni Odluke o izboru članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela Poslanička grupa manjina - Savez vojvođanskih Mađara - Lista za Sandžak - Unija Roma Srbije - Koalicija Albanaca Preševske doline. Podsećam vas da, prema članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Saglasno članu 160. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram jedinstveni pretres. Da li predstavnik predlagača narodni poslanik Balint Pastor, predsednik Poslaničke grupe manjina - Savez vojvođanskih Mađara - Lista za Sandžak - Unija Roma Srbije - Koalicija Albanaca Preševske doline, želi reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Ne.) Da li neko želi reč? (Ne.) Zaključujem jedinstveni pretres. Pošto smo obavili jedinstveni pretres, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu odluke o izmeni Odluke o izboru članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije. Prekidamo sednicu i rad nastavljamo sutra u 10 časova. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Osmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 129narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 99 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Nenad Bogdanović, Nenad Čanak, Nebojša Ranđelović, Aleksandar Vlahović i Jelena Marković. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O DRŽAVLjANSTVU REPUBLIKE SRBIJE (pojedinosti) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Miroslav Petković, Aleksandar Martinović, Vjerica Radeta, Ivica Dačić, dr Vladan Batić, Dejan Mirović i Miroslav Petković. Primili ste mišljenje Vlade i izveštaje Odbora za pravosuđe i upravu i Zakonodavnog odbora o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Po Poslovniku, Žarko Obradović. Žarko Obradović je prvi, vi ste drugi. Gospodine Markoviću, dao sam reč Žarku Obradoviću, da to samo ispoštujemo. Meni ovde na spisku ide Žarko Obradović, pa Momir Marković.