Dame i gospodo narodni poslanici, nešto škripi sa zakonima koje smo do sada imali prilike da donesemo. Izborni zakon oko dijaspore doživljava katastrofu, Zakon o sukubu interesa, u smislu onih koji su se prijavili, koliko će on biti efikasan; Zakon o sukobu interesa doživljava velike kritike u javnosti i medijima; Zakon o poreskom postupku, rekli smo, otvara neke probleme u vezi sa korupcijom, jer je jeftinije dati mito ili platiti kaznu. A ovaj zakon, prelazim sada na njega, isto tako izgleda kao jedan zakon koji je na brzinu spremljen i lomi stvari preko kolena. Pre svega, mi pitamo otkud nadležnost Ministarstva za ekonomske odnose sa inostranstvom u vezi sa jednim zakonom koji se tiče našeg unutrašnjeg pravnog poretka. Mi to nikako ne možemo da razumemo. To bi bilo u nadležnosti Zakona o pravosuđu ili Zakona o državnoj upravi i tako dalje. Druga stvar, kada se ovako stvari lome preko kolena, ignoriše se stručna javnost, s jedne strane, i pokušava poluinformacijama da se ubedi Narodna skupština da je to dobar zakon koji mi treba da podržimo. Taj zakon, odnosno predlog zakona, bio je razmatran u jednoj sednici svih viših privrednih sudova u Srbiji 17. marta ove godine i svi kolegijumi privrednih sudova, svih privrednih sudova u Republici, dali su zaključak, koji ću vam sada pročitati, a koji glasi: "Svi predsednici trgovinskih sudova stoje na stanovištu svojih kolegijuma, izražavaju jedinstven stav u pogledu nadležnosti upisa privrednih subjekata, te predlažu za isti da treba da ostane u okviru sudske nadležnosti." Predlažu da se uputi inicijativa nadležnim ministarstvima i Zakonodavnom odboru, i tako dalje. Sada postoji pitanje zašto mi to nismo dobili, zašto o tome nismo obavešteni i to je jedan zakon koji naravno duboko seže u pravne odnose, u pravni poredak, i ko će drugi da se izjasni o tome nego privredni sudovi. Privredni sudovi su se izjasnili, ali nam niko ovde nije kazao da su oni protiv ovog zakona i da predlažu da se drži staro postojeće rešenje. Drugo, kada je reč o poluinformacijama, nekako se stavlja na znanje kao da je to neki uslov, evropske direktive, da je to najbolja evropska praksa, a ne kaže se zbog čega. Poziva se na Internet, kao da se ne mogu drugi sistemi umrežiti danas i povezati Internetom, i tako dalje. Istina, kaže se da su Francuska, Nemačka i Austrija zemlje od kojih smo mi nasledili pravnu tradiciju, ostale kod ovog sistema, pa se ne kaže šta to fali u nemačkom privrednom sistemu i nemačkoj efikasnosti, kada su oni sve to zadržali. U Francuskoj, u Austriji i tako dalje. Danas je donekle nepotpuna informacija, pa nam se ne kaže da Hrvatska, a naročito Slovenija, koja je ovih dana primljena u EU, takođe je zadržala sistem sudske registracije privrednih subjekata. To su poluinformacije, a informacija prava bi bila da nam se kaže zašto to Slovenija nije uradila, zašto to Austrija nije uradila, zašto to Nemačka nije uradila, a ne da se kaže da Austrija, Nemačka, Francuska, Slovenija, Hrvatska i tako dalje imaju stari sistem, koji kao nije efikasan. Zbog čega nije efikasan? Zašto mi nismo poslali tamo nekog da vidi kako su oni to rešili, jer sigurno nisu rešili na neefikasan način. Uopšte da kažemo, kada u ovom pravnom poretku hoćete neku stvar da učinite boljom, onda obično iz upravnog sektora prebacujete na sudski sektor, jer se zna da sud ozbiljnije radi, da radi po određenoj proceduri i to je opšte mesto. Ovde je sasvim nešto suprotno. Ovde iz sudske nadležnosti nešto prebacujemo u upravnu nadležnost. Pri sadašnjem stvanju stvari, pri našoj zapuštenoj administraciji, mi se nalazimo u situaciji da ćemo se ozbiljno zaglaviti ako prihvatimo ovaj zakon u administrativnom pogledu i to na jedan način da mi se čini da je ovaj zakon jedan skok u mrak. Zašto kada već registar postoji, a postoji potreba i za centralizacijom. Da se mi razumemo, niko nije protiv centralizacije ovih svih podataka. Svi smo svesni da postoji jedan čitav niz privrednih subjekata, a to su mali preduzetnici koji su kod opštine registrovani, svi oni mogu biti registrovani kod privrednih sudova i sve ove donacije koje smo dobili se mogu upotrebiti za unapređenje postojećeg sistema, koji je tradicionalno naš i koji mi poznajemo. Pravna pitanja, ona nisu samo pravna i politička, ona su i kulturna, i tradicionalna. Zašto mi od onih od kojih smo učili i od kojih smo primenili registraciju ne odemo da vidimo kako su to oni unapredili, kako su osavremenili, da ostanemo kod tog sistema i da ne stvaramo jedan stalni proces, da počinjemo iz početka, a ne znamo kako će se završiti. Isto je tako važno za privredni registar, sa kim mi poslujemo. Da li mi poslujemo najviše sa skadinavskim zemljama, čiji je ovo sistem, ili mi poslujemo najviše sa Nemačkom, koja je naš privredni partner najveći, Austrijom, Italijom, Slovenijom; pazite, Italija ima sasvim drugi sistem kod privrednih komora; Hrvatskom, našim okruženjem ovde. Pa kada Nemac čita našu registarsku prijavu, njemu će ona biti bliža nego da je ona skadinavska, pošto mi nećemo uspeti, a to je sigurno, za kratko vreme da postignemo one visoke skadinavske rezultate i efekte koji inače taj sistem verovatno ima. Dakle, zalažući se da ostane kod sudova registracija, da ona ostane u sudskoj domeni, isto tako protivimo se ovoj agenciji. Ona izgleda kao ni riba ni devojka, niti je državni organ, niti je javna služba, ima neki upravni odbor, to mora da bude državni organ, koji deluje i radi po jasnim zakonskim propisima i tu nema nikakvo mesto ni upravni odbor, ni neka demokratska uprava, to treba da bude državni organ par ekselans. Zato predlažemo da se ceo registar objedini u okviru Višeg privrednog suda u Beogradu, jedno posebno registarsko odeljenje, gde bi se vršila registracija, odnosno ne registracija, nego da bi se vršila evidencija, vodila evidencija svih privrednih subjekata u Republici Srbiji. Samo tako uspećemo da za kratko vreme rešimo ovaj problem, ako je on baš tako velik. Izbeći ćemo onu situaciju koju smo imali sa apelacionim sudovima, sa velikim ambicijama apelacioni sudovi su u ovoj skupštini branjeni, a isticano je da bez apelacionih sudova mi ne možemo jedno i drugo, a onda je ispalo da se odlažu i njihova primena počinje od 2007. godine. Dakle, mnogo dalje nego što je imalo smisla da se donosi taj zakon. Moglo je to da se reši 2006. godine ili 2007. godine i da se to pripremi na vreme, dobro i temeljno, a ne da se dovede do jednog haosa koji je morao da ispravlja čak Ustavni sud. Hvala vam lepo.
Hvala vama. Reč ima gospodin Tomić, a koji je ovlašćen po ovoj tački.
Dame i gospodo narodni poslanici, mogli smo da čujemo kod prethodnog govornika kritiku na samo obrazloženje za donošenje ovog zakona, a nijednu suštinsku kritiku na sam zakon....
Izvinite, gospodine Tomiću, sada smo primetili, vi ste već govorili kao ovlašćeni predstavnik svih 20 minuta, znači možete samo repliku.
I koristim pravo na repliku.
Izvinite, pogrešno sam protumačio. Izvolite.
Imajući u vidu ono što je bilo u prethodnom periodu, a da je njegova stranka podržavala ovakav koncept zakona, govori nam da se ovom govornicom služi isključivo za neke demagoške razloge, a ne osvrće se na suštinska pitanja koja ovi zakoni rešavaju. Govorili smo da je ovo suštinski i reformski zakon, i da pokušava da olakša način registracije privrednih subjekata, a što doprinosi ubrzavanju registracije i u onom drugom segmentu koji smo podvukli kao najbitnije, a to je javnost. Upravo preko elektronske baze podataka i preko uvida putem Interneta omogućava se apsolutna javnost u registraciji privrednih subjekata. Kada je prethodnik govorio o drugim sistemima u zemljama kao što su Austrija, Francuska i Nemačka, zaboravlja da kaže da u nekim drugim zemljama Evrope postoji upravo ovakav sistem i da funkcioniše na jedan izuzetno dobar način, da se u ovim zemljama koristi samo za dva oblika registracije privrednih subjekata, a to su akcionarska društva i preduzeća koja su kod nas DOO. Prema tome, ono što se kod nas koristi kao argument da agencija za registar nije državni organ, ako se dobro pročita zakon videće se da su to povereni poslovi koje vrši sama agencija. Prema tome, molim vas, koristite zdravu argumentaciju kada kritikujete ovaj zakon, a ne kritikujte samo obrazloženje koje je dato uz ovaj zakon. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Takač Ištvan, a neka se pripremi narodni poslanik Milan Stevović. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je set zakona o registraciji privrednih subjekata i formiranju agencije o vođenju registra privrednih subjekata. G17 plus je podržala zakonske projekte kojim se unapređuje poslovanje u privredi. Vašu pažnju želeo bih da usmerim na dosadašnja pozitivna rešenja iz Zakona o preduzećima, koji je donet 1996. godine i stupio na snagu jula 1996. godine. U članu 95. je opisana registracija, a u članu 88. Zakona utvrđuje se sledeće: "Društvo kapitala dostavlja sudu koji vodi registar izvode i iskaz preduzeća, konsolidovani računovodstveni iskaz povezanih preduzeća, izveštaj uprave o poslovanju i izveštaj revizora". Ova odredba se ne odnosi na mala preduzeća. Predlagač Zakona o preduzećima iz 1996. godine imao je u vidu, pretpostavljam, tehničke i organizacione probleme, primenu ovog člana, jer u prelaznim odredbama u članu 448. je odredio da odredbe 51. člana Zakona o obaveznoj rezervi i odredbe člana 88. ovog zakona o obaveštavanju poverilaca i trećih lica primenjivaće se od 1. januara 1996. godine. Praktično, primena o obavezi obaveštavanja se odlaže na dve i po godine. Zašto je bitan ovaj rok? Zato što su određeno ministarstvo, odnosno Vlada Republike Srbije morali obezbediti određene preduslove za sprovođenje predviđene obaveze za permanentno vođenje evidencije o finansijskom poslovanju privrednih subjekata, s jedne strane, i obezbeđenje i obaveštavanje javnosti o istom, s druge strane, a sve u okviru privrednih sudova koji su do sada ovlašćeni za vođenje registra privrednih subjekata. Ova obaveza iz Zakona o preduzećima, prijem finansijskih izvšetaja privrednih subjekata i evidentiranja istih u okviru trgovinskih sudova, do današnjeg dana nije ostvarena. Prethodna Vlada, odnosno nadležno ministarstvo godine 2002. godine, povodom obrazlaganja izmene Zakona o preduzećima o sprečavanju sive privatizacije, objavljuje na Internet sajtu Vlade u to vreme: "Beograd, 17. juli 2002. godine. Ministar za privredu i privatizaciju Vlade Republike Srbije rekao je danas da je suština izmene i dopune Zakona o preduzećima, koja se vrši na inicijativu Vlade Srbije (dopuna Zakona je usvojena u Saveznoj skupštini krajem juna te godine), suzbijanje sive nelegalne privatizacije, a ne da se zadire u autonomiju poslovanja preduzeća", čime je načinjen još jedan korak važan za proces uspešne privatizacije i tranzicije u Srbiji. Poslednji pasus istog obaveštenja: "Ministar je najavio da će Ministarstvo na čijem je čelu uskoro pokrenuti reformu registracionog sistema kod preduzeća". To znači da je prethodna Vlada Republike Srbije još jula 2002. godine uvidela da je način na koji se vodi registracija privrednih subjektata neadkevatan i potrebna je reforma istog sistema. Istovremeno, iz ove konstatacije da se utvrditi da nadležno ministarstvo pri registraciji privrednih subjekata nije imalo u vidu sprovođenje odredbe člana 88. važećeg Zakona o preduzećima, nego je predviđen novi sistem. Dosadašnji pristup evidenciji privrednih subjekata praktično je vrlo neefikasan. Naime, navešću dva primera, u praksi imamo razna štampanja izdanja, adrese privrednih subjekata koji su obuhvatili određeni broj klijenata i koji su imali sredstva da uplate kotizaciju tim izdavačkim kućama koje su takve evidencije objavili, ili neki privredni subjekti nisu objavljeni, jer ih određeni agent izdavača nije pronašao. Dalje, isti podaci kada su bili objavljeni već su bili zastareli, jer su takva štampana izdanja pripremana od četiri do osam meseci. Sada kada Vlada predlaže konkretno rešenje za ovu problematiku, sa Predlogom zakona o registraciji privrednih subjekata na jedinstven način i sa rokovima ostvarivanja istih, dobijamo jasnu viziju za realizaicju istog problema. Predložena rešenja o izdvajanju registracije privrednih subjekata iz sudova, odnosno opštinskih administrativnih organa u samostalni organ nagoveštava vrlo efikasni sistem u ovoj sferi aktivnosti države. U obrazloženju datom uz Predlog zakona navedeno je da prva evropska direktiva nalaže zemljama članicama (u ovom slučaju sa ovim predlogom našu pravnu praksu prilagođavamo evropski propisima) da preduzeća moraju obezbediti javnost svojih dokumenata. Vezano sa tim želim naglasiti sledeće. Prvo, Predlog zakona o registraciji privrednih subjekata u članu 44. predviđa da uz registracionu prijavu godišnjeg finansijskog izveštaja, koja sadrži podatke o licu koje overava navedeni izveštaj, prilaže se godišnji finansijski izveštaj. Ista obaveza počinje od 1. januara 2006. godine, to je predviđeno članom 87. Predloga zakona, što znači da se obaveza iz člana 88. Zakona o preduzećima na ovaj način realizuje. Drugo, predloženo rešenje o brzini obavljanja registracije može zaživeti. Predložen rok iz člana 25. Predloga zakona od pet dana, u kom roku registar mora doneti rešenje kojim se zahtev za registraciju prihvata, smatram da je za praksu prihvatljiv. Da bi ovaj rok za registarciju mogao biti realizovan, obavezno mora biti razrađen i budućim preduzimačima, osnivačima privrednih subjekata, moraju biti dostupne informacije i organizacione jedinice Agencije, što je predviđeno članom 5. Zakona o registraciji privrednih subjekata, odnosno Agencije za privredne registre. Mreža organizacionih jedinica za registre moraju raditi svoj posao brzo, efikasno, sa potpunom elektronskom podrškom, da bi se zacrtanog roka od pet dana mogli svi pridržavati. Treće, tačna je konstatacija iz obrazloženja da u praksi postoji niz privrednih subjekata koji u smislu poslovanja nisu aktivni, ali svoja preduzeća nisu likvidirali, da zbog proceduralnih razloga ili pak previsokih troškova likvidacije, to bi trebalo posebno ispitati, ali takva preduzeća moraju podnositi svoje izveštaje o poslovanju, radili oni ili ne. To propisuje Zakon o računovodstvu i reviziji. Predloženo rešenje učlanu 67. Predloga zakona o odlučivanju neaktivnih privrednih subjekata, ako dve uzastopne godine ne posluju, to je dobro rešenje. Mišljenja sam da ova dva zakonska rešenja o obavezi podnošenja izveštaja o radu privrednih subjekata, radili oni ili ne, ovde je ponuđeno rešenje o Predlogu zakona o registraciji privrednih subjekata, trebalo bi ga uskladiti. Dame i gospodo, razmatrajući Predlog zakona o registraciji privrednih subjekata, nameće se jedno pitanje koje do sada u našoj praksi nije regulisano, a u svakodnevnoj praksi svaki privrednik se sa tim susreće, a to je pojava neplatiša. Poznato mi je da je u tržišnim sulovima privređivanja svaki privrednik, pravni subjekt, izložen uticaju tržišta i nizu drugih faktora koji utiču na formiranje i sprovođenje sopstvenog ekonomisanja. Ali u praksi, određeni privredni subjekti, koji svoje obaveze prema svojim poveriocima koji isporučuju robu ili uslugu ne plaćaju, ugrožavaju mehanizam tržišta ili pak prema zaposlenima, neisplaćivanjem ličnih primanja svojim zaposlenima, ugrožavaju svoje zaposlene i porodice, što predstavlja i društveni i državni problem. Takve privrednike, pored predložene evidencije, trebalo bi posebno evidentirati i takvu evidenciju istovremeno obezbediti javnosti. O ovom rešenju poseban amandman nisam podneo na predloženi tekst, smatram da u doglednom vremenu, imajući u vidu praksu susednih država, koje su uspostavljanjem takve evidencije dosta učinile da njihovi privredni subjekti bez posebnih sudskih procesa izvršavaju svoje novčane obaveze prema svojim poveriocima, ako se isto primeni, privrednici koji posluju na ovim prostorima imali bi višu ekonomsku svest, a celokupna privredna aktivnost bila bi uspešna. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Milan Stevović, a neka se pripremi narodni poslanik Jovan Palalić.
Dame i gospodo narodni poslanici, materija registracije privrednih subjekata u našem pozitivnom pravu uređena je sa četiri zakona i jednom uredbom. To su Zakon o preduzećima, Zakon o postupku upisa u sudski registar, Zakon o jedinstvenoj klasifikaciji delatnosti privrednih subjekata, Zakon o privatnim preduzetnicima i Uredba o upisu u sudski registar. Obzirom da su u pitanju četiri zakona i jedna uredba, SRS se slaže da se izvrši temeljna kodifikacija ovih zakonskih propisa. Međutim, SRS je protivna kodifikaciji koja se predlaže u ovom zakonu. Zato ću kritikovati kako odredbe zakona, tako i obrazloženje tog zakona. Upis se vrši kod dva organa, prvo su trgovinski sudovi, a drugo su organi lokalne samouprave. Pred organima lokalne samouprave vrši se upis privatnih preduzetnika po Zakonu o privatnim preduzetnicima, a kada je u pitanju ostala pravna regulativa, sve je u nadležnosti trgovisnkih sudova. Upisuje se sve što je bitno i značajno za pravni subjektivitet tih privrednih subjekata. Prvo, upisuje se osnivanje, onda se upisuje pripajanje, vlasničke transformacije, promene, do brisanja iz sudskog registra, odnosno prestanak pravnog subjekta. Pored toga, upisuju se firma, sedište, naziv firme, sistem ovlašćenja, odgovornost, kapital i sve ono što je bitno za pravni promet i subjekte. Kada imamo u vidu ova dva predloga zakona, moram da kažem da je u pitanju ponovo sistemski pokušaj razgradnje države. Sve ono što je valjalo u našoj državi, pokušavamo da preobrazimo i da dovedemo u pitanje. Registar kod trgovinskih sudova bio je zaista u dobroj meri dosta jasan i prilično efikasan. Sada se želi, osnivanjem agencija i registrom u nekom drugom subjektu, izbeći ono što se nije izbeglo kod trgovinskih sudova. Naime, naša privatizacija je pod velikim znakom pitanja, i ono što je registrovano i ono što će biti registrovano, vršena je verifikacija pred trgovinskim sudovima. Nama je poznato da je ministar privrede istupio i javno rekao da 80 firmi koje su privatizovane nisu u potpunosti u redu sa tom privatizacijom. Napomene radi, među tih 80 firmi nalaze se četiri firme iz Užičkog okruga koje je stopirao Trgovinski sud u Užicu, mogu ih i pojedinačno nabrajati, ali nije to sada tema. Što se tiče svega ostalog, moram napomenuti da je eliminacija trgovinskih sudova ovde veoma značajna i bitna, ali ne zaboravimo sledeće, upis u sudski registar nije samo formalno-pravni posao, kod upisa u sudski registar vrlo je bitna meritornost u odlučivanju. Naime, po članu 38. Zakona o postupku upisa u sudski registar, trgrovinski sudovi su nadležni i da meritorno odlučuju. U tom članu se kaže - ukoliko trgovinski sudovi posumnjaju, pazite, posumnjaju, to je zakonski termin, u ispravnost dokaza kojima se potvrđuju određene činjenice čiji se upis traži, mogu se verifikovati i proveravati. Takođe, može se proveravati i sam postupak ili sama radnja koja prethodi i čije se upisivanje traži u sudski registar. U stavu 2. ovog 38. člana takođe se navodi da je Trgovinski sud ovlašćen da otvori ročište i po službenoj dužnosti izvede dokaze, ukoliko posumnja u istinitost i verifikuje ono što je njemu podneto na odlučivanje. Kada imamo ovo u vidu, dovodimo u vezu sa onim što je predstavnik predlagača ovde rekao, a to je da agencije i upis imaju formalno-pravni karakter. Dakle, eliminiše se onaj meritorni karakter, karakter odlučivanja pred trgovinskim sudovima. Ukoliko se ova nadležnost prenese sa trgovinskih sudova na agencije, ovoga svega ne može biti. To je cilj ovog zakona. Mislim da nisu ni pare u pitanju, ni potrošnja i donacija, nego je u pitanju i to, ali i ovaj razlog da se nadležnost trgovinskih sudova eliminiše u ovom slučaju. Kada govorimo o zakonitosti dosadašnjeg rada, moram napomenuti da u prvom stepenu do sada su odlučivali trgovinski sudovi i to je odlučivao sudija pojedinac u vanparničnom postupku, u skladu sa članom 1. Zakona o upisu u sudski registar. U drugom stepenu odlučivalo je veće trojice sudova. I prvi stepen i drugi stepen je postupao pod zakletvom. Dakle, sudije su se nama ovde zaklele na ispravnost svog rada i taj rad su dužni da verifikuju na svakom konkretnom primeru. Iz tih razlog sudije koje su pod zakletvom su do sada časno i pošteno svoju funkciju obavljale i registrovale ono što je bilo za registraciju, a odbacivale upis i zahteve, ono što nije bilo vredno da se upiše. Sada mi osnivamo agencije koje su u sklopu upravnog postupka i u sklopu tog upravnog postupka mi imamo registratora, lice koje ima upravno-pravnu funkciju, a ne sudsko-pravnu funkciju, i takvo lice nije pod zakletvom. Pitam se kome će naš narod više verovati pri upisu: sudijama koji imaju zakletvu ili registratorima koji nemaju zakletvu. Kada je u pitanju sudski postupak, rekao sam u prvom stepenu sudija pojedinac, u drugom stepenu veće trojice sudija višeg trgovinskog suda, ali je postojao zahtev za zaštitu zakonitosti kao vanredni pravni lek na odluku prvog i drugog stepena. Taj zahtev za zaštitu zakonitosti bio je u nadležnosti Republičkog javnog tužioca, a postupalo se pred Vrhovnim sudom Srbije, dakle pred najvišom pravnom institucijom. Svega toga ovde nema. Kada donese agencija preko registratora odgovarajuću odluku, može se uložiti žalba. Po toj žalbi odlučuje Ministarstvo, ali stranka ima pravo na vođenje upravnog spora, o čemu odlučuje Vrhovni sud. Međutim, ovde se javlja jedan problem. Ako Ministarstvo odluči da se jedan privredni subjekat upiše i vrati prvostepenom organu, vrati agenciji, tada nema više bože pomozi, nema upravnog spora. Dakle, ukoliko Ministarstvo privrede odluči da se upiše jedan subjekat, o tome se više ne pita Vrhovni sud, niti se može voditi upravni spor. To je određeno članom 28. stav 2. u vezi člana 27. stav 6. tačka 2). Time je isključena nadležnog Vrhovnog suda. Ovde će se rađati velike zloupotrebe. Zbog toga je to tako i odlučeno. Kada govorimo o razlozima, odnosno o obrazloženju donošenja ovih zakona, nijedan od tih razloga ne stoji. Prvo se prigovara trajanju sudskog postupka. Moram da napomenem da je u članu 3. pomenutog Zakona o postupku upisa regulisano da je postupak hitan pred sudovima i to sudovi poštuju. Naime, pred većinom sudova postupak se završava u roku od pet dana. To možete proveriti pred Trgovinskim sudom u Užicu, pred Trgovinskim sudom u Valjevu, pred Trgovinskim sudom u Kraljevu, Novom Sadu, Zrenjaninu i neka me izvine oni koje nisam pomenuo. Sve se rešava u roku od pet dana, ukoliko je prijava potpuno ispravna i tačna. Ukoliko prijava nije tačna, onda se zaključkom nalaže da se u roku od 15 dana prijava dopuni, a iza toga sledi postupak, takođe u roku od pet dana, radi upisa tog privrednog subjekta. Kada se ima ovo u vidu, moramo reći da za maksimalnih 25 dana, u slučaju i da je prijava netačna i nepotpuna, vršiće se upis privrednog subjekta. A ono gde su sporne činjenice i gde ih treba uputiti na parnicu ili na neki drugi upravni postupak radi odlučivanja, u tome trgovinskih sudova nema nigde, njihove krivice nema, nego je krivica na drugim organima ili pak postupanje drugih organa u kom će roku to završiti. To je prva tačka sa kojom se ne slažem. Druga tačka, kada se govori o troškovima ovog postupka, moram da kažem da ono što je predviđeno ovim predlogom je veća cifra nego što se do sada plaćalo pred trgovinskim sudovima. Najskuplji postupak je bio u registraciji spoljnotrgovinskih firmi. Tu je taksa koštala 2.500 dinara i odluka 2.500 dinara. Dakle, za 5.000 dinara registrovalo se privredno preduzeće ili pravni subjekt, to je oko 90 dolara. To je u proseku nešto normalno i može se prihvatiti. Dakle, ni ovaj drugi razlog ne stoji. Treći razlog, govori se da nema ujednačene sudske prakse u pogledu registracije pojedinih firmi. To nije tačno. Privredni sudovi redovno održavaju svoje sastanke i svoja savetovanja u okviru Višeg trgovinskog suda. Tu se praksa ujednačava i tu propusta nije do sada bilo. Iz tih razloga i ovaj deo nije adekvatan. Kada govorimo o glomaznosti aparata koji sada vrši registraciju privrednih subjekata, govori se da to radi 16 trgovinskih i jedan Viši trgovinski sud, i 161 organ uprave. Ta cifra samo je na prvi pogled zavaravajuća. Isto će se desiti kod agencija koje osnivamo. Predviđa se jedna centralna agencija, ali i 15 do 30 područnih jedinica, zavisno od broja okruga i privrednih subjekata koliko ima u okrugu. Na isto će se svesti. Dakle, onoliko koliko smo imali sudija i njihovih saradnika, toliko ćemo imati registratora i ostalih lica koja će vršiti ove poslove. Ni ovaj treći razlog koji je naveden u Predlogu ne stoji. Četvrti je javnost podataka ili baze podataka. Moram da napomenem da u zakonu, koji sam pomenuo malopre, u članu 3. lepo i decidno stoji da je postupak upisa kod privrednih subjekata u privredne registre javan. To je stav 1. Stav 2. tog 3. člana govori o tome da svako može u svako vreme izvršiti uvid u ono što je trgovinski sud registrovao, da može to fotokopirati i da može dobiti određeni izvod o spisima koji su tu priloženi. Treći član je veoma bitan, a on kaže da ukoliko se pravni subjekt ili treće fizičko lice pouzda u podatke koji su registrovani kod trgovinskog suda, to mu u daljem postupku ne sme smetati. Dakle, uvodimo jednu prezumpciju tačnosti podataka koji su u trgovinskom sudu registrovani. Kada je u pitanju prezumpcija koju sam sada napomenuo kod agencija, ona je ovde svedena na minimum. Registar, odnosno agencija koja vrši obradu podataka ne garantuje za ispravnost podataka koji su tu registrovani. Tako ćemo imati privrednog subjekta iz Nemačke, iz Francuske, koji će želeti da rade možda sa našom firmom, ali će biti sumnjivo da li je ono što je u agenciji ispravno, tačno i pouzdano. Samim tim mi odbijamo klijente, odbijamo strana ulaganja, odbijamo saradnju stranih privrednih subjekata sa našim subjektima. Mislim da ovo rešenje nije dobro. Kada je u pitanju baza podataka, takođe moram da kažem da su sudovi, trgovinski, a i opštinski organi, već kompjuterizovani i da je sve ubačeno u programe. U znanju mi je da je za sve trgovinske sudove na području Srbije centralizovana baza podataka i da je ona gotovo u celosti urađena pred Trgovinskim sudom u Zrenjaninu. Dakle, naši sudovi će imati centralizovanu bazu podataka kao što će imati i pomenuta agencija. Ono što ostaje to je da se ta i takva centralizovana baza podataka priključi na Internet i bude dostupna svetskoj javnosti. Mislim da to nisu veliki koraci i da to nije težak i nesavladiv posao za sudije. Kada su u pitanju evropske zemlje, moram reći da se moramo ugledati na Nemačku, Francusku i ne možemo za njih reći da su oni loši primeri. Iz tih razloga, ono što je u obrazloženju navedeno zaista ne stoji. Kada kažemo da trgovinski sudovi treba da izgube deo svoje nadležnosti, moram reći da ukoliko ovo pređe u nadležnost agencije i registratora, trgovinski sudovi gube svoju individualnost. Naime, prema Zakonu o uređenju sudova u članu 24. jasno je propisano da je nadležnost suda u ovom slučaju isključiva. Dakle, trgovinski sudovi su nadležni za registraciju. Ukoliko želimo da promenimo i da izglasamo ove predloge zakona, a Srpska radikalna stranka je protiv ovakvih rešenja, moramo sistemski promeniti Zakon o uređenju sudova. Da vas podsetim, to je zakon koji smo ovde menjali pre 15-20 dana. Znači, svakih dvadesetak dana ćemo se vraćati na neke istovetne zakone i o njima raspravljati. Kada bude to u pitanju, moramo se osloniti na jednu vrlo bitnu stvar, a to je da se registar privrednih subjekata kod trgovinskih sudova do sada pokazao i efikasan i značajan. Mi moramo reći da smo u ime SRS podneli amandmane kojima se nadležnost mora i treba ostaviti kod trgovinskih sudova. Predlažem da glasate za te amandmane. Još jedna vrlo bitna stvar koju bi želeo da istaknem: svi trgovinski sudovi održali su dve sednice u 2003. i 2004. godini. Tome su prethodile sednice kolegijuma sudija trgovinskih sudova i svi su bili protiv toga da se nadležnost za registraciju predaje agenciji i registratoru. Tome je prethodila i odluka privrednih komora. Dakle, svi privredni subjekti, počev od privrednih komora, i trgovinski sudovi kao registarski, protiv su ovoga što ste vi predložili. Ukoliko budemo slušali bazu, glasaćemo za amandmane SRS.
Reč ima narodni poslanik Jovan Palalić.
Dame i gospodo narodni poslanici, jedan od strateških ciljeva svake ekonomske politike u vremenu promena jeste podsticanje osnivanja i razvoj malih i srednjih preduzeća. U toku svoje diskusije neću govoriti o značaju, za jednu ekonomiju u tranziciji, upravo razvoja malih i srednjih preduzeća, jer obaveza ispunjenja ove strategije je utvrđena u Evropskoj povelji o malim i srednjim preduzećima, čiji smo mi potpisnici. Govoriću od jednom aspektu stimulativnih mera da se ovaj sektor privrede pokrene, a to je upravo pitanje osnivanja ovih preduzeća i uopšte evidencije svih promena koje ona tokom svog poslovanja i postojanja imaju, a koje se tiču njihovog statusa. Takvi stimulativni zakoni su upravo zakoni o registraciji privrednih subjekata i agenciji za privredne registre. Više puta nam je dobronamerno ukazivano od potencijalnih investitora da su propisi koji regulišu osnivanje preduzeća komplikovani, da su anahroni i sa elementima neprihvatljivog nadzora države. Oni iscrpljuju i demotivišu svakog ko je voljan da krene u privatni biznis u Srbiji, bio on domaće ili strano pravno ili fizičko lice. Ovi propisi su uglavnom navođeni kao jedni od najvažnijih za opadanje interesovanja za investiranje u Srbiji. To su važeći Zakon o postupku upisa u sudski registar i Uredba o upisu u sudski registar, čiju materiju, materiju oba ova propisa, sada objedinjeno reguliše zakon o registraciji privrednih subjekata. Tokom diskusije ću pokušati da napravim poređenje između sada važećih i ovih predloženih zakona o registraciji privrednih subjekata i agenciji za privredne registre i na taj način da istaknem kvalitet promena koje se nude u predloženim zakonima. Ovaj napredak koji se nudi predloženim zakonima mogu da razumeju samo oni koji su se bavili statusnim pravom i koji su, uglavnom, tokom svoje prakse registrovali preduzeće. Oni koji to nisu radili, koji nikada nisu videli registarski uložak, koji nikada nisu videli kakvu komplikovanost on donosi, mogu sada samo iz političkih potreba i zbog kampanje da napadaju ove predložene zakone, koji zaista predstavljaju istinski boljitak za sve građane i privredu. Ove promene pozdraviće privreda u Srbiji i svi preduzetnici, kojima sadašnje stanje ne može da odgovara. Osnovni problem sadašnjeg pravnog sistema koji reguliše status privrednih subjekata i preduzetnika jeste što se postupak njihovog osnivanja, ali i upisa svih važnijih podataka koji čine ličnu kartu jednog privrednog subjekta, vodio za preduzeća kod trgovinskih sudova, a za preduzetnike kod lokalne samouprave. I jedan i drugi postupak vođeni su tako da nisu odgovarali svojoj obavezi i uneli su pravi haos u privredu zbog neažurnosti u postupku osnivanja. Uglavnom se nikada nije poštovao redosled prijava, niti je postojao rok u kome se ovi podaci moraju uneti. To je u toku postupka stvorilo prostor za korupciju, a donošenje rešenja o osnivanju je trajalo danima ili je rešavano preko veze, a oni koji nisu imali vezu, uglavnom i nisu u nekim normalnijim rokovima mogli da dobiju rešenje o upisu tih podataka. Ono što je važno u ovim predloženim zakonima jeste da se vrlo jasno određuje rok u kojem registrator mora da donese rešenje o upisu podataka. Taj rok je pet dana. Ako se u tom roku ne donese rešenje, smatra se da je zahtev iz registracione prijave usvojen i ti podaci se, nakon toga, unose u registar. Znači, ovaj naznačeni rok od pet dana, ukoliko se ne ispoštuje, ima jasnu posledicu da se rešenje mora doneti u korist građana i vrši se upis podatka koji se traži. Da se ovde ne ponavlja priča o tome kako je bilo u opštinama, u opštinskim upravama, kada je u pitanju registracija, ono čekanje i jurnjava od kancelarije do kancelarije; uglavnom je svi bilo prepušteno na milost službenika, što je sve otvaralo u naknadnom periodu prostor za korupciju. Naravno, ovi predloženi zakoni donose jednu potpunu transparentnost i zato se osniva agencija za privredne registre, u kojoj će se voditi jedinstvena baza podataka za privredne subjekte u Srbiji. Upravo činjenica da se to vodilo u trgovinskim sudovima i, kao neko ko je radio u praksi, mogu da potvrdim da nije bilo jednoobraznog postupanja, da se čak nisu vodili ni ulošci na jedinstven način. Privrednik, recimo, da bi ostvario uvid u mapu preduzeća, a preduzeće je sa teritorije drugog trgovinskog suda, morao je da ode na teritoriju tog drugog trgovinskog suda i da tamo čeka da mu se prvo da uložak, a nakon toga, uglavnom, ne dobije sve podatke, jer su neažurno vođeni iz tog uloška. Nakon toga, zbog činjenice da se relevantni podaci za poslovanje nisu mogli dobiti, uglavnom su pravljeni poslovi ili sa nesolventnim partnerima, ili sa licima koji nisu bili zakonski zastupnici, ili sa licima koja su imala otkazane prokure, što je stvaralo velike štete i sudske sporove. Znači, prednost predloženih zakona je upravo u tome što se sada na jednom mestu mogu dobiti svi podaci za sve privredne subjekte na teritoriji Srbije, a brzina dobijanja tih podataka ostvarena je mogućnošću da se putem Interneta u svakom trenutku, na sajtu agencije, ti podaci mogu dobiti. Da ne govorimo o prednosti toga što se elektronskim putem može podneti registraciona prijava. Ko je ikada radio ove poslove zna kako je složena procedura koja je bila predviđena sadašnjom Uredbom o upisu u sudski registar. Setimo se samo registarskog uloška, registarskih listova, pregrada, aktivnog i pasivnog dela uloška itd. Kada se setimo svih onih famoznih sedam priloga koji su se morali uz prijavu podnositi trgovinskim sudovima i šta su sve radili sudijski službenici ukoliko, po njihovom mišljenju, zarez ili tačka nisu stavljeni na odgovarajuće mesto, pa po nekoliko puta su vraćali podnosioce prijave da to dopunjuju i nakon toga, u duhu tih zakona, jednim principom komande se odlučivalo kada će se i da li će se uopšte registrovati jedno preduzeće. Upravo u tome da se uvodi jedan administrativni postupak registracije preduzeća, veoma različit u odnosu na sadašnji, jeste najveća prednost i suština ovih promena. U članovima 34. i 35. sadašnjeg Zakona o postupku upisa u sudski registar, koji još važi, sudija je ispitivao i to da li isprave odgovaraju propisanoj sadržini, ili još gore, da li je zahtev za upis u skladu sa odredbama opštih akata na osnovu kojih su utvrđeni podaci. Pa je čak mogao, ukoliko on posumnja, ne znamo na osnovu kojih činjenica, u istinitost onoga što se navodi u predloženoj dokumentaciji, da zakazuje ročišta, da ispituje i na kraju, može meritorno da kaže da taj i taj ne može da osnuje preduzeće. Zaista je veliko pitanje, a čuli smo sa ove govornice više puta - da li su neki koji kritikuju ove predložene zakone ikada do sada osnivali jedno preduzeće, da li su vršili posao registracije, jer sa sadašnjim stanjem je teško postaviti se u poziciju potencijalnih investitora i pitati se da li će iko, ukoliko se ove promene ne izvrše, ulagati u našu zemlju. Nema tog investitora koji će da izdrži ovo maltretiranje činovnika u sudovima ili korupciju, ako se ovo maltretiranje želi izbeći. Predloženi zakoni sve ovo eliminišu. Nema kontrole nad upisom, sem one formalne. Podnesite traženu dokumentaciju i preduzeće će biti registrovano. Ako neko nije zadovoljan, a ovde se misli na treće lice koje ima pravni interes, neka tuži. Ono što je vrlo bitno a što pojednostavljuje postupak upisa jeste da se dosadašnja žalba, koja je postojala u postupku upisa, ukida. Svako je do sada mogao da se žali, samo da dokaže pravni interes, da ima pravni interes da se žali. Svako je mogao da blokira osnivanje preduzeća, promenu direktora ili promenu osnivača. Ne, sada pravo žalbe ima samo onaj ko je tražio upis, i to samo ukoliko mu se upis odbije. Treće pravno zainteresovano lice, koje je do sada moglo da se žali, i kada je zahtev bio usvojen ili odbijen, mora sada da tuži, što već podrazumeva i trošak i rizik, i jedan od važnih efekata ovih predloženih izmena zakona biće i to da će se broj statusnih sporova smanjiti. To je sasvim sigurno. Ono što je važno istaći, a što je predloženo ovim zakonom, jeste da se konačno pokušava rešiti i učiniti transparentnim postojanje preduzeća koja faktički ne posluju, koja ne podnose finansijske izveštaje, a vode se u registru i stvaraju veliku komplikaciju poslovanja. Te tzv. fantomske firme, koje čine većinu registrovanih preduzeća, kako smo videli u ovom obrazloženju, ulaze u poslove, kupuju i prodaju, izdaju im se fakture, a uglavnom ništa ne plaćaju. One su uzrok masi sporova pred trgovinskim sudovima, a uzrok su i onim sporovima koji su dosta česti, baš zbog ovih preduzeća. To su postupci zbog prebijanja pravne ličnosti, kada dođe do fingiranja poslovanja tih preduzeća, i većina poverilaca u tim sporovima ne može da se namiri. Ta problematična preduzeća koja ne posluju, koja fiktivno postoje, ne uplaćuju poreze ni doprinose, jesu najveći problem sadašnje privrede. Sada se novim zakonom predlaže prevođenje tog preduzeća u status neaktivnog, ukoliko u roku od dve godine ne podnese finansijski izveštaj, i konačno da se ta preduzeća nekako označe, da se stvar uozbilji, a da ozbiljne kompanije ne ulaze u poslovne aranžmane kada je solventnost krajnje sumnjiva. Što se tiče agencije za privredne registre, ona ovim osnivanjem, na neki način, podstiče kvalitet obezbeđivanja u našem dosadašnjem pravnom sistemu. Podsetiću da je prošle godine donet zakon o zalozi na pokretnim stvarima i, upravo nakon formiranja ove agencije i njenog stupanja na snagu, moći će se učiniti transparentnim postupak obezbeđivanja, jasno samo svakom ko želi da izvrši uvid u to da li je neka pokretna stvar, koju želi da kupi, založena. Moći će to preko ove agencije da učini. Da ne govorimo o tome da će preko ove agencije, na jedom mestu, biti evidentirani svi ovi podaci iz ovih zakona. Sve u svemu, ovi predloženi zakoni, zakon o registraciji privrednih subjekata i agenciji za privredne registre jesu pogodak u centar problema. Na jednom mestu se nalaze podaci o privrednim subjektima, znači o preduzećima, preduzetnicima, bankama i zadrugama. Dostupni su Internetom, preko koga se može podneti registraciona prijava. Postupak se okončava u roku od pet dana. Preduzeća koja ne posluju jasno su označena, a broj podataka koji se ratifikuje za jedno preduzeće povećava se. Baš zato što ovi predloženi zakoni pogađaju u centar problema i što rešavaju problem, zato što su istinski reformski, treba ih podržati. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vlahović, a neka se pripremi Milka Silajev.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedavajući, moram da izrazim svoje lično zadovoljstvo što je Narodna skupština konačno dobila prvi reformski zakon od početka rada nove vlade. Uglavnom se sve ono o čemu smo do sada raspravljali odnosilo na izmene i dopune već postojećih zakona. Nijedan zakonski projekat do sada nije sezao do tzv. temeljnih promena institucija, odnosno nije značio nijedan korak napred u izgradnji privredno-pravnog ambijenta, ne bi li se proces ekonomskih reformi nastavio. Istovremeno moram reći da je ovaj zakon, koji je pred narodnim poslanicima bio još pre godinu dana, u ovoj Narodnoj skupštini u potpuno neizmenjenom tekstu, i da je to rezultat rada prethodnog Ministarstva za privredu i privatizaciju. Meni je žao što danas u ime predlagača zakona nije ministar za privredu i privatizaciju, odnosno za privredu, jer bi na najbolji način mogli da sagledamo u čemu je razlika između stavova koje je vladajuća koalicija imala pre godinu dana i stavova koje ima danas, a podsetiću vas da je ovaj zakon naišao na najžešću kritiku upravo od strane pojedinih političkih partija koje danas sačinjavaju vladajuću političku koaliciju. Danas, pak, vidimo da se mišljenje u temelju promenilo. Danas vidimo da se zakon o registraciji privrednih subjekata predlaže u potpuno identičnom tekstu, koji je predložen Narodnoj skupštini još u aprilu, odnosno maju mesecu prošle godine. Ovde smo čuli i kritike narodnih poslanika, uglavnom iz vladajuće koalicije, da prethodna vlada nije učinila veliki pomak u reformi registracionog sistema. No želim da obavestim javnost da je nadležnost promene registracije privrednih subjekata republičkoj vladi delegirana tek aprila meseca prošle godine, odnosno 18. aprila, onog časa kada je usvojena Ustavna povelja i kada je čitav set nadležnosti u zakonodavnom smislu sa saveznog nivoa premešten na republički nivo, odnosno na nivo Vlade Republike Srbije. Podsetiću vas da je od 18. aprila do 1. juna, kada je zakon zvanično ušao u skupštinsku proceduru 2003. godine, proteklo tek mesec i po dana, a to znači da je trebalo manje od mesec i po dana da se ovaj zakon pripremi od strane prethodne vlade, da vidimo da je potpuno identičan tekst zahtevao više od dva meseca čitanja od strane postojećeg sastava Vlade Republike Srbije, a koliko bi tek vremena trebalo da su morali da pripreme tekst od belog papira, mogu samo da pretpostavim. Ovo predstavlja prvi suštinski, reformski zakon, koji je Vlada Republike Srbije uputila ovom sazivu Narodne skupštine Republike Srbije. Zašto smatram da je prvi? Zbog toga što se primenom ovog zakona i izgradnjom institucija, pre svega Agencije za registraciju privrednih subjekata, omogućuje dalji nov korak u ekonomskim reformama. Omogućuje se pojeftinjenje i tehničko pojednostavljenje postupka registracije i, što je najvažnije, omogućuje se mnogo brža i efikasnija registracija privrednih subjekata. Javnosti radi želim da kažem da uskoro očekujem, od istog ministarstva za privredu, sledeći zakon, koji je takođe pripremljen još pre godinu dana, i koji će, pretpostavljam, doći takođe u neizmenjenom tekstu, a to je zakon o stečaju. Takođe su ingerencije zakona o stečaju preuzete tek 18. aprila prošle godine i, kao i kod zakona o registraciji privrednih subjekata, bilo je potrebno nešto više od mesec dana da prethodno ministarstvo Skupštini uputi potpuno novi predlog. Očekujem da će trebati nekoliko nedelja, nadam se, u narednom periodu da taj neizmenjeni predlog bude upućen od strane postojeće Vlade. Očekujem da će vrlo skoro biti upućen i Predlog zakona o trgovačkim društvima, ili Zakon o preduzećima, na koji način će zakonodavni posao Ministarstva za privredu biti u potpunosti zaokružen, jer ćemo dobiti u potpunosti zaokruženi set kompanijskih zakona, koji su neophodni za nastavak ekonomskih reformi. A podsetiću – i zakon o trgovinskim društvima je pripremljen u prethodnom periodu, prošao je javnu raspravu. Ostalo je samo da se implementiraju primedbe koje su se tokom javne rasprave čule. Bilo bi na kraju krajeva i za javnost politički prihvatljivije da predlagači zakona, ovlašćeni predstavnici vladajuće koalicije, izađu i kažu – ovo je zakon koji je u potpuno nepromenjenom tekstu upućen Narodnoj skupštini, a pripremila ga je prethoda vlada. Ne želim puno da pričam o tome zašto nam je potreban novi sistem registracije, zašto nam je potreban između ostalog drugačiji tok stečajnog postupka, što će se, nadam se, regulisati vrlo uskorozakonom o stečaju, koji je u prethodnom periodu pripremljen. Potrebno je da dođe do rasterećivanja privrednih sudova, da bi konačno mogli da obavljaju osnovnu, a to jeste sudijska funkcija, a ne da se bave i pobočnim stvarima, za šta kapaciteta nemaju. Ne želim puno da pričam koliki je problem u registraciji privrednog subjekta i pogrešno je braniti ovaj zakon samo sa aspekta razvoja malih i srednjih preduzeća. On je jednako važan i jednako bitan i za direktne strane investicije, jer direktno podiže atraktivnost privrednog ambijenta u koji se ulaže. Jer ako vi danas imate inostranog investitora, kome je potrebno 72 dana da registruje svoju kompaniju, svakako će potražiti novu, atraktivniju destinaciju da bi ostvario svoj poslovni poduhvat i neće obijati pragove privrednih sudova i šaltere koji će mu samo oduzeti vreme. Vreme je, gospodo, uvek novac, a to posebno znaju da cene oni koji svoji novac žele da investiraju. Prema tome, u tom smislu zakon je važan kao suštinski podsticaj unapređenju privrednog ambijenta. Taj privredni ambijent je bitno narušen u proteklih nekoliko meseci. Da je tako, najbolje svedočanstvo jeste između ostalog i tok privatizacije. Činjenica je da smo mi u februaru mesecu imali 100 aukcija, a da ih danas imamo svega 20, da je tako najbolje nam govore i revidirane cifre koje se odnose na direktna strana ulaganja u ovoj godini. Činjenica da je taj iznos u prošloj godini bio milijardu i trista, a danas se projektuje ne više od četiri miliona dolara. Pri tome se na najveći nivo uzdiže jedna direktna investicija u proizvodnji aluminijumskih konzervi, koja je ugovorena još početkom prošle godine, dakle nije rezultat poboljšanog privrednog ambijenta, nego kao i ovaj zakon nešto što je ostavljeno u nasleđe novoj vladi od strane prethodne vlasti. Da je tako, da je privredni ambijent pogoršan, najbolje vam na kraju krajeva svedoči i očekivanje privrednika, privrednih subjekata na osnovu anketa koje se redovno, mesečno sprovode. Prema tome, očekujem da će posao na izgradnji nove institucije, a to je u ovom trenutku najvažnije, ne samo doneti jedan zakon koji je pripremljen, nego i efikasnu agenciju za registraciju privrednih subjekata, zajedno sa najmanje 16 svojih regionalnih ogranaka. U narednom periodu očekujem da će to biti glavna preokupacija, pre svega Ministarstva za privredu, jer je to njegov zadatak da postavi sistem, da bi novi registracioni sistem uopšte mogao da funkcioniše i da bi novi registracioni sistem mogao da pokaže sve prednosti. Naravno da tu delim zabrinutost sa pojedinim poslanicima iz opozicije, da ukoliko se efikasno ne postavi sistem agencija i mreža regionalnih agencija, da onda zaista možemo doći u institucionalni vakuum, jer su poslovi registracije prethodno oduzeti od trgovinskih sudova i prebacuju se agenciji. Nadam se da će se u narednom periodu pokazati mnogo veća energičnost upravo na ovom planu, na planu izgradnje agencije za privrednu registraciju. Zadatak ovog procesa, odnosno zakona, odnosno noviji sitem registracije će na osnovu ovog zakona moći da bude i bitno jeftiniji. Nadam se da ćemo usvajanjem ovog i zakona o stečaju imati mnogo efikasniji rad privrednih sudova. I, čisto jedna dobronamerna sugestija, jer je za mene lično i za DS najvažnije da se posao na realizaciji privrednih reformi nastavi: neophodno je što pre predložiti novi zakon o izvršnom postupku, jer tek onda ćemo imati bitno smanjenu sistemsku rizičnost, dakle, rizik ulaganja koji dolazi direktno iz sistema, i tek onda ćemo omogućiti privrednim subjektima da onaj deo, deo koji se odnosi na sudijsku funkciju, obavljaju na korektan i efikasan način, odnosno obavljaju na način koji će unaprediti tržišni ambijent u Srbiji, koji će unaprediti atraktivnost za potencijalne investitore. Prema tome, ne želeći da ulazim dalje u raspravu i priču oko ovog zakona, jer moram da priznam da se lično osećam prilično neobično, pošto sam se svojevremeno pripremao da branim upravo ovaj zakon od tadašnje opozicije, koja je bila protiv ovog zakona, a sada korektnosti radi kažem da je ovo dobar zakon i naravno sa tim se slaže sadašnja pozicija koja je nekada bila protiv ovog zakona, a tekst je, gospodo, identičan. Želim da kažem da će dalja izgradnja institucija i dalje unapređenje privrednog ambijenta umnogome zavisiti od realizacije, i to institucionalne realizacije zakona, koji će pretpostavljam biti donet u ovoj Narodnoj skupštini, kao i od hrabrosti da se dalje ide ka institucionalnoj reformi, odnosno reformi zakonskog okvira u kome posluju privredni subjekti. Još jednom napominjem, do sada nismo videli niti jedan predlog, iako se Vlada naveliko hvali kako je zahvaljujući reformskim zakonima, ne znam koji su to bili reformski zakoni, došlo do popravljanja prvirednog ambijenta, ali ovo jesu reformski zakoni, jer suštinski u institucionalnom smislu unapređuju privredni ambijent. Hvala vam.
S obzirom da imamo situaciju da se svi slažemo, u ovom slučaju slažem se sa prethodnikom oko predloga koji zastupam, nema potreba da pričam puno, ali pošto se prethodnik zalagao za punu istinu, onda samo neke male napomene koje će dovesti do te pune istine. Prošle godine, kada je bilo na redu donošenje ovih zakona, bilo je prethodno postavljeno pitanje poverenja prethodnoj vladi i tada je bilo predviđeno da se nakon toga raspravlja o samim predlozima zakona. Prema tome, teško je prihvatiti činjenicu da je bilo toliko nekog osporavanja samih zakonskih rešenja, više je bila u pitanju proceduralna priroda. Takođe, što se tiče teksta, on nije istovetan. Osnovna rešenja u ovim predlozima mora se priznati da jesu, ali je bilo dosta dorade ovog teksta, pre svega nekih formulacija koje označavaju formalno-pravnu prirodu samog zakona i tu je dosta rađeno i diskutovano sa Sekretarijatom za zakonodavstvo.
Replika, narodni poslanik Aleksandar Vlahović.
Gospodine ministre, vi znate da izuzetno cenim ono što vi radite i što ste radili prethodno. Imali smo prilike jako dugo da sarađujemo, ja kao ministar, a vi kao direktor jedne velike kompanije. Moram da kažem da nisam koristio ovo mesto za EPP. Kada sam rekao da su poslanici, odnosno bolje rečeno političke partije koje danas sačinjavaju vlast, nekada bile opozicija, pre samo godinu dana, nisam mislio na skupštinsku raspravu. Svi smo svedoci da te skupštinske rasprave nije ni bilo. Zakon jeste upućen u junu mesecu. Međutim, nažalost, zbog neefikasnosti rada Skupštine, on je na dnevni red došao tek oktobra meseca, na našu veliku žalost, ne političke stranke, jer nikada uskogrudost u političkom shvatanju i nastojanju nije bila odlika DS-a, nego nažalost zbog nastavka ekonomskih reformi, jer danas vidimo da je ovo zakon bez čijeg donošenja i čijeg institucionalnog utemeljenja nema nastavka ekonomskih reformi, a slično je i sa zakonom o stečaju, Zakonom o preduzećima, zakonom o porezu na dodatu vrednost itd. Na našu žalost, taj zakon, a bogami i na žalost pre svega naše države i njegovog ekonomskog napretka, nije bio usvojen prošle godine. Činjenica je da su lideri političkih stranaka koji su bili u opoziciji govorili da su otvoreno protiv ovakvog zakona. Za to ima argumenata koliko god hoćete. Sva sreća, sve internet stranice čuvaju u svojim arhivama dnevne štampe, televizije, izjave koje su tada davane, pa onda možemo na kraju krajeva i njih da pokažemo na ovom mestu. Razumem da politika i sticanje novog političkog poena podrazumeva korišćenje svih političkih sredstava, pa čak biti protiv nečega što je sasvim logično. Građani Srbije treba da znaju da DS nikada neće koristiti sredstva za sticanje političkih poena, a koja će biti protiv intresa države i naroda. Zato otvoreno kažem, ovo je dobar zakon i treba ga podržati.
Hvala, gospodine Vlahoviću. Reč ima narodni poslanik Milka Silajev, a sledeći prijavljeni govornik je narodni poslanik Nataša Jovanović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo, naša zemlja je u okviru Pakta za stabilnost zemalja jugoistočne Evrope preuzela određene obaveze, a to je da ima plan za informatičko društvo, u okviru koga su i verifikovani elektronski projekti pojedinih organa uprave. Ovaj zakon je jedan od takvih projekata. Po dogovoru sa MMF-om, trebalo bi da se postave infrmacioni sistemi tako da se prvo reorganizuju sve baze podataka. Naše baze podataka nisu identične, jeste da postoje baze podataka, a to su prethodni govornici istakli, ali nisu na identičan način postavljene. Znači, da se propiše nova metodologija, koja bi bila jasna i jedinstvena za praćenje i kompatibilna sa onim koje se u svetu koriste, kao i da se obezbedi elektronska razmena podataka među nadležnim institucijama. Do tada, potreban je pouzdan informacioni sistem i stalno statističko praćenje. Na to ukazuje zdrava logika. Nije moguće bez toga ni ozbiljna analitika, ni praćenje efekata primene vladinih politika, ni normalna identifikacija odgovora investitora na preduzete mere, ni uvid u realizaciju ugovorenih sektorskih politika, ni temeljitije kreiranje tih sektorskih politika. Potrebno je vođenje registra baze podataka privrednih subjekata u okviru te uprave, odnosno elektronske Vlade Srbije. Srbija treba da realizuje 30 ovakvih projekata da bi se normalno ispoštovale deklaracije i da bi se na neki način približili Evropskoj uniji. Primera radi, navodim samo nekoliko, čije će zaokružavanje imati direktne pozitivne efekte na privredu i na stimulaciju investicija. Neophodno je potreban elektronski registar privrednih subjekata, elektronski katastar nepokretnosti, statistički informacioni sistem, informacioni sistem privrednih organa i centralni registrar sertifikovanih tela za izdavanje elektronskih potpisa. Na sajtu Vlade sam videla da je taj zakon čučao negde, ali da stoji, a neophodan je da se donese. Nadam se da će ova vlada vrlo brzo taj zakon staviti nama na uvid. Jedinstveni informacioni sistem baze podataka u oblasti državne uprave čine rad državne uprave efikasnijim, jer svaka baza podataka u određenim delovima mora da bude dostupna za druge korisnike. Za sada, svaka pojedinačna baza, a ne uniformna, tako je vođena da svako vodi bazu podataka iz početka. To nije dobro. To je trošenje rada i sredstava. U Srbiji postoji niz različitih podataka i registre o privrednim subjektima,malopre je bilo reči o tome, vode trgovački sudovi, opštine, statistika, uprave prihoda, carina itd. One nisu povezane. Isto preduzeće u svakoj bazi, odnosno registru dobije različiti broj. Jedinstvena baza podataka o registraciji privrednih subjekata je preduslov za stvaranje ažurne baze koja će olakšati posao svim državnim organima. Takav registar sa preglednim bazama podataka biće od koristi državnim organima, statistici, a samim tim i privrednim subjektima. Pojednostavljen sistem podnošenja prijave omogućuje da svako zainteresovano lice bez stručne pomoći popuni prijave i pošalje agenciji koja će na identičan način podnosiocu prijave proslediti rešenju o registraciji. Navodim primer za Kanadu. Potrebno je samo otkucati na internetu www.canadaontario.com registar, i vi za par dana dobijete sve potrebne papire o registrovanom preduzeću po ceni od 100 kanadskih dolara, odnosno 4.200 naših dinara. Članovima od 10. do 13. ovog zakona uređuje se način komuniciranja sa drugim registrima i državnim organima i organizacijama, a u cilju izdavanja jedinstvenog identifikacionog broja. Preporuke elektornske vlade, odnosno Evropske unije za elektronsku vladu, jesu da se registracija privrednih subjekata radi tako da je to administrativna funkcija, a ne način pravne i privredne kontrole privrednih subjekata. Kontrola poslovanja treba da se vrši drugim instrumentima. Eto prilike da se usvajanjem ovog zakona približimo zemljama Evrpe. Česi su shvatili da je uvođenje informacionog sistema jedan od načina da zadrže svoju visokokvalifikovanu radnu snagu. Oni su svoje haj-teh inženjere zadržali tako što su ogroman broj informacionih sistema i baza podataka pravili i povezali, i Česi su sada u Evropskoj uniji, ali su mladi ljudi ostali tu, nisu otišli van zemlje, a to je velika stvar. Ako se ove instrukcije Evropske unije prihvate, nećemo dozvoliti da veliki broj mladih ljudi ide van zemlje, a infromatičare imamo i pametne i dobre, i oni su visoko plaćeni na Zapadu. Ovo je početak elektronske vlade, a kao večiti optimista, eto, sanjam o tome da ovde na našim klupama imamo portabl računare, tako da imamo elektronsku vladu, odnosno Skupštinu, da ne moramo da imamo brdo papira, nego da preko naših imejlova dobijemo kod kuće sve zakone, da na vreme možemo da ih pročitamo i da spremni dođemo na ova mesta. U to ime se zahvaljujem i nadam se da ćemo sve to ostvariti. Hvala.
Reč ima Nataša Jovanović, narodni poslanik, a za diskusiju da se pripremi narodni poslanik Đorđe Mamula.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi smo u svojevrsnom vremeplovu danas 17. maja 2004. godine, a objasniću vam i zbog čega. Pred nama su dva komplementarna predloga zakona koja su u istovetnom tekstu, samo su ih različite osobe potpisale i uputile u proceduru i pred narodne poslanike. Ovo što ću vam sada pokazati, zavedeno je 7. jula 2003. godine, potpisao se i ispred Vlade Republike Srbije određen ministar za privredu i privatizaciju, Aleksandar Vlahović, a u ime Vlade Republike Srbije, potpisao potpredsednik Jožef Kasa. Ovo o čemu danas treba da govorimo je to isto, samo je zakon uputio ministar u ostavci, ali sada samo ministar za privredu, Dragan Maršićanin, a potpisao predsednik Vlade Vojislav Koštunica. S obzirom na činjenicu da je potpuno nenadležan ministar danas ovde pred nama i od početka rasprave, jer mi i ne razgovaramo o registraciji privrednih subjekata na Sejšelskim, Maršalskim i Devičanskim ostrvima, već na području naše Srbije, a imajući u vidu činjenicu da je Maršićanin, kome ova ministarska funkcija nikako nije išla, u međuvremenu podneo ostavku, najsrdačnije mu preporučujem, s obzirom da mu ni kampanja za predsednika Srbije nikako ne ide, da podnese ostavku i na mesto predsedničkog kandidata. Očigledno je da ova aktuelna Vlada, na čelu sa Vojislavom Koštunicom, nastavlja takozvanim reformskim stopama bivše poražene DOS-ovske garniture. To smo mogli da vidimo kada je pred narodnim poslanicima bio zakon o osiguranju, za koji je sasvim izvesno da neće imati podršku poslanika, bar kako sada stvari stoje, i mnogo takvih istovetnih tekstova zakona će tek doći pred poslanike. Došla je, čuli smo, prva evropska direktiva po kojoj su morala ova dva zakona da se nađu na dnevnom redu, ali ih Vlahović nije dočekao, jer je pre toga SRS, uz pomoć gospođe Gordane Pop-Lazić, izdejstvovala da dođemo do vanrednih parlamentarnih izbora. I zakon o stečaju, u to sam apsolutno sigurna, biće isti onakav kao dok je Živković bio premijer. Suočeni smo sa činjenicom da smo dobili zakon o lekovima, takođe potpuno u istovetnom tekstu kao za vreme DOS-ovske Vlade. Kontinuitet DOS-ovskog poraženog režima ova vlada Vojislava Koštunice nastavlja. Zašto ovi zakoni nisu dobri i zbog čega smo mi srpski radikali protiv ustanovljavanja agencije za registraciju privrednih subjekata? Prvo, potpuno je neshvatljivo i za nas narodne poslanike, srpske radikale, neprihvatljivo obrazloženje koje je napisao, odnsono ispod kojeg se potpisao ministar u ostavci Dragan Maršićanin, uzgred budi rečeno, ministar koji je za vreme svog ministrovanja jedino postavio jednu ciglu na jednom placu koji su obezbedili radikali kada su bili na vlasti, čoveku koji je pre 10 dana otvorio Fabriku aluminijumskih konzervi. To je bilo sve što je on uradio za vreme svog ministrovanja. Ali, zašto smo mi protiv ovih zakona? Za nas je neprihvatljivo da se registracija privrednih subjekata uradi na način kako je tom direktivom dato, iako mi nemamo ništa protiv evropskih i svetskih integracija, ali samo onda kada nemaju štetu zbog toga fizička i pravna lica u našoj zemlji i kada kod zemalja članica Evropske unije postoje drugačija rešenja. Jer, uopšte nije tačno, jedna cifra je u opticaju, da je od negde oko 250.000 registrovanih preduzeća, kako se ovih dana moglo da pročita u štampi, kako su govorili oni za koje vi kažete da su učesnici u javnoj raspravi, samo 90.000 preduzeća aktivno. Jednostavno nije tačno, i po postojećim zakonskim pozitivnim normama, dakle u pitanju su četiri zakona i jedna uredba, o čemu je govorio moj uvaženi kolega, poslanik Milan Stevović, sasvim je moguće, zakonski opravdano i obaveza za svako pravno i fizičko lice da se ustanovi da li je aktivno ili neaktivno. Svako pravno lice, a to je sadašnjim Zakonom o preduzećima regulisano, u obavezi je da kumulativne izveštaje, periodične izveštaje, završni račun, dostavlja organu poreske uprave. Sa druge strane, što se fizičkih lica tiče, odeljenju Ministarstva finansija na području opštine ili grada, takođe, preduzetnici mogu da dostave pisani izveštaj i oni imaju mogućnost da im u narednih 10 godina miruje taj status za ono zašta su registrovani, odnosno za delatnost za koju suregistrovani i to se takođe dostavlja poreskoj upravi. Uopšte ne stoji taj podatak da država nema mehanizam da preko postojećih zakonskih rešenja ustanovi koliko ima aktivnih, a koliko neaktivnih subjekata. U prvom pasusu ovog obrazloženja zakona – prosto dolazimo u jednu zabunu, da li da se obraćamo Vlahoviću ili nepostojećem ministru privrede, odnosno Maršićaninu koji je u ostavci – stoji nešto sa čime nikada nismo mogli da se složimo. Dakle, sve ovo mi srpski radikali želeli smo da kažemo još u oktobru mesecu, ali na sreću svih građana Srbije, DOS-ovski režim je oboren, izdejstvovani su vanredni parlamentarni izbori i ta konstatacija koju je tada a i danas ponovio Vlahović, a sa kojom se vi apsolutno slažete, mislim na novu formiranu dosta usporenu i rekla bih, pre svega, nesposobnu koaliciju nove Koštuničine Vlade, jeste nešto sa čime ne može da se složi nijedan građanin Srbije koji hoće objektivno i realno da posmatra stvari. Vi, naravno, kodifikujete zakonske propise i vršite harmonizaciju sa zemljama Evropske unije, ad hok znači, onda kada imate skupštinsku većinu, a sada vi u novoformiranoj koaliciji, onako kako ste zatekli od vaših prethodnika, a da pre svega nemate u vidu jednu osnovnu činjenicu. Ako već pokušavate, a to radite i u kampanji pred predstojeće predsedničke izbore, vi gospodo iz vladajuće klimave koalicije, da ubeđujete građane Srbije kako će nam biti veoma jednostavan i lak put u Evropu, a pri tome zaboravljate činjenicu, pre nekoliko dana vam je, dajući vam nove packe, to i Kris Paten poručio, mi smo za 10 godina dalje od Evropske unije nego što smo bili u oktobru 2000. godine. To su činjenice. Oni koji se iz vaših redova bave tim pitanjem evropskih integracija, pitanjem pripreme Srbije i Crne Gore za ulazak u Evropsku uniju, zaista na više nego nekorektan način obmanjuju građane Srbije ako im govore neistinu, a istina je sasvim drugačija. Dobili ste izveštaje, kao i svi poslanici u Narodnoj skupštini Republike Srbije, od takozvane Evropske komisije o onome šta je naša država uradila u sklopu priprema za potpisivanje ugovora o stabilizaciji i pridruživanju. Ne mora niko da dođe iz Evropske unije da nas suočava sa više nego pugubnom stvarnošću i sa činjenicom da vi slepo sledite sve ono što je uradila i ostavila vam u amanet bivša DOS-ovska vlast. Dakle, mi zaista imamo poražavajući nizak stepen proizvodnje i ovi zakoni, odnosno način registracije privrednih subjekata i deklarativno zalaganje za stimulisanje preduzetnika malih i srednjih preduzeća, građanima Srbije ništa ne znače. Nema slobodnog protoka kapitala, nema direktnih stranih investicija. Ima direktnog uticaja i danas kao što je to bilo, i državnih službenika i političara, na rad sudstva i za nas je, u kontekstu stvaranja nezavisne grane pravosuđa, veoma važno da se i ova oblast reguliše preko trgovinskih sudova. Ne na način na koji je to radio predsednik trgovinskog suda za vreme DOS-ovske vladavine, a i dalje vrši tu funkciju, Goran Kljajević, koji je potpuno kršeći sve pozitivne zakonske norme u decembru 2003. godine, čineći zaista krivično delo u pravom smislu reči, izvršio upis nepostojećeg pravnog lica iz Nemačke u registar preduzeća u našoj zemlji, odnosno registrovao preduzeće "Mercedes Benc". Preko njega se odvijala jedna velika afera o kojoj smo govorili mi srpski radikali i koja će epilog tek, ako Bog da i narodna volja, promenom vlasti dobiti na sudu i svi počinioci će morati da odgovaraju. Dakle, mi se ne zalažemo za takav rad sudija u trgovinskom sudu i neprihvatljivo je obrazloženje nenadležnog ministra, koji je danas ovde, da jedan sudija prosuđuje ovako, a drugi onako. Ko će da prosuđuje u agenciji za privredne registre kada tamo nema nikakve kontrole? Za nas je zaista takođe neprihvatljivo obrazloženje, koje kaže da je bilo potrebno da se ustanovi agencija za registraciju privrednih subjekata da bi mogao da se ima uvid u javnost sledećih dokumenata - osnivačkog akta, statuta, aneksa ovih dokumenata i godišnjih finansijskih izveštaja, kao i javnost podataka o imenovanju, roku imenovanja i imenima zastupnika sa tačnim učešćem u visini upisanog kapitala. Sve to mora da se ima samo uz odlučivanje kod nadležnog trgovinskog suda, odnosno sudija nadležnih za registraciju privrednih subjekata i po sadašnjim postojećim zakonima. Ono što je za nas veoma važno i na šta ćemo ukazivati građanima Srbije sve do kraja ovog meseca i najverovatnije samo do polovine juna meseca, jer već 14. očekujemo da ćete i vi shvatiti da je neminovnost da idemo na nove parlamentarne izbore i da zaista imamo sveobuhvatne promene u našem društvu, jeste to da ova vlada, kao baš ni prethodna, nije u mogućnosti da stvori ni institucionalni, ni privredni ambijent, ni razvojni ambijent, kako god hoćete, da se privreda pokrene u našoj zemlji. Dakle, stalno registrovanje privrednih subjekata, za koje se zalažemo da i dalje ostane na način na koji je to uređeno pozitivnim zakonskim propisima, nije dovoljno u zemlji u kojoj se i dalje ništa ne proizvodi, u zemlji u kojoj premijer, umesto da radi svoj posao, pred nekoliko desetina građana u pojedinim gradovima Srbije promoviše svog predsedničkog kandidata. Uzgred budi rečeno zaboravi da ga spomene, dođe u taj grad, pa onda na mitingu na kome treba da govori o predsedničkom kandidatu on govori o problemima koje ima Vlada na čijem je on čelu. Vi vidite, a i građani Srbije da to dalje više ne može. Da bi se sprovela sveobuhvatna promena u svim segmentima našeg društva i da bi se stvorili uslovi da privreda počne da radi – a ne zaboravite kada već govorimo o formiranju malih i srednjih preduzeća da je u našoj zemlji veoma veliki preduzetnički potencijal i da postoje mogućnosti i alternative preusmeravanja resursa, zapošljavanja ljudi – potrebno je da na vlast u Srbiji dođu, počev od predsednika Republike, preko nove vlade, ljudi koji će voditi realnu i ostvarljivu politiku. Sa Koštunicom na čelu, sa vašom takvom koalicijom, uz prepisivačku školu DOS-ovskih zakona i njihovo postavljanje sada pred narodne poslanike, ne da nećemo nigde stići, nego ćemo samo ići još u veći ambis, što građani ne žele i to će pokazati na izborima 13. juna.
Reč ima narodni poslanik Đorđe Mamula, a za diskusiju da se pripremi narodni poslanik Bojan Pajtić.
Ovaj predlog zakona treba prihvatiti, jer je to zakon karakterističan za otvoreno društvo u političkom i ekonomskom smislu. Po osnovnim odlukama ovaj predlog zakona je zapravo nov način mišljenja, koji nas približava modernim privredama, bar u pogledu registracije privrednih subjekata. Ne znam da li je skoro neko od vas pokušao da registruje firmu ili ima prijatelja koji je registrovao, da li ste skoro obišli delove trgovinskih sudova gde su registri i raspitivali se koliko to traje i na šta liči postupak. Dosadašnji postupak, koji je inače regulisan 1994. godine, pre 10 godina, trajao je veoma dugo. Neažurni su bili u mnogim odeljenjima trgovinskih sudova. Kao što znate, ima ih 16 i niste mogli dobiti blagovremenu informaciju. Gotovo svaka peta registracija je imala zaključak za dopunu postupka, nije bilo dovoljno papira za registraciju, tako da je ovaj predlog jedan veliki korak napred i zato što će omogućiti da na jednom mestu budu centralni registar, sa pravim informacijama, u vrlo kratkom vremenskom periodu. Pored toga, neujednačena je bila sudska praksa u pogledu odluka o registraciji, tako da su vrata pravne nesigurnosti ostala dosta dugo otvorena. Inače, vidim da je bilo pitanja zašto ne zadržavamo sistem kao u Austriji, Nemačkoj, Francuskoj. Zato što nismo ulagali u kompjutersku opremu. Ne znam da li ste videli neke od trgovinskih sudova u Nemačkoj i njihovo registraciono odeljenje. Videćete da je u tim državama uspostavljen jedinstven kompjuterski sistem zavisno od provajdera, i kada želite da dobijete informaciju, sve zavisi od kvaliteta kompjutera koji imate, dolazite do informacije vrlo brzo. Ne morate dolaziti u taj sud, niti zavisiti od njihovog radnog vremena, već dobijate informaciju odmah. Japan je u vreme rušenja Berlinskog zida ulagao 120 dolara u kompjutersku opremu, Amerika oko 90, države Zapadne Evrope oko 80, one koje nisu bile u Evropskoj uniji oko 60, a mi ispod 10 dolara. Sada ceh za to stiže i to mora da se plati. Zato na ovaj način pokušavamo da nadoknadimo zaostajanje u tehnološkoj revoluciji, zato će elektronska kontrola podataka biti veoma važna i zato će moći ljudi u inostranstvu da dobijaju podatke o tome kakvo je stanje privrednih subjekata ovde. Znate da imamo nekoliko registara i da to komplikuje situaciju, tako da mislim da to snažno zatvara vrata modernom društvu, modernoj privredi i modernoj organizaciji. Inače, tačno je da je ovaj predlog zakona bio prošle godine, negde u junu mesecu, predat Skupštini, ali predsednik Skupštine gospođa Mićić nije želela da ga stavi na dnevni red. To je jedan od problema. Inače, gospodine Vlahoviću, taj predlog koji nije originalan i koji je kompilacija nije bio problem. Problem je bila Vlada koja je taj predlog podnela. To je Vlada koja je ovde zavela marta meseca policijsku državu. To je Vlada koja je ovde dovela do toga da se u tom periodu neograničeno raspolagalo životom, imovinom i slobodom građana. To je Vlada koja je odgovorna za gangsterski kapitalizam, pa je Kris Paten došao i objasnio o čemu je reč. Mi smo za to dobili sankcije, a objasnio je i da tri godine reformi nisu bile baš neke reforme. Prema tome, nije bio predlog problem. Problem je bila Vlada i zato ovaj zakon treba prihvatiti.
Reč ima narodni poslanik Bojan Pajtić, ako je u sali. Narodni poslanik Bojan Pajtić nije u sali. Reč ima narodni poslanik Marko Krstin, a za diskusiju da se pripremi narodni poslanik Dragan Čolić.
Poštovani predsedavajući, poštovane dame i gospodo, mislim da se možemo svi složiti oko toga da se radi o jednom zaista reformskom zakonu, s tim što se ne bih složio sa konstatacijom da je to prvi reformski zakon. Bilo je tu zakona iz oblasti finansija, da ih ne nabrajam sada, koji su, u svakom slučaju, sigurno reformski zakoni i koji, praktično, jesu na liniji svega ovoga što činimo danas ovim zakonom. Ne bih se mogao složiti sa konstatacijom nekih kolega da su do sada privredni sudovi odlično, ili približno odlično ili dobro radili ovaj posao. Posao registra privrednih subjekata je bio rasparačan na lokalne organe, to su sekretarijati za privredu po opštinama i privredni sudovi, kada se radi o preduzećima. Jednostavno, nije tačna konstatacija da je to sve do sada radio trgovinski, ranije privredni sud. Radili su ga i lokalni organi vlasti. Registar je bo veoma komplikovan, neoročen, veoma skup, zahtevao je angažman i veza i prijateljstava da bi se postupak okončao, dostupnost podataka je nikakva. Samim tim je otežavao poslovanje ne samo kod registra, naročito je otežavao poslovanje onima koji su hteli da se uvere u kakvom stanju je onaj privredni subjekat sa kojim hoće da sklope neki pravni posao. O tome danas ovde gotovo niko nije govorio. Šta ova evidencija donosi novo? Prvi put ćemo imati relativno ili možda i apsolutno ažurne podatke kakav je finansijski izveštaj, odnosno kako radi i kako je solventno neko pravno lice. Taj izveštaj će svako pravno lice, koje bude htelo da kontaktira sa drugim pravnim licem, da pregovara, da zaključi pravni posao, moći da vidi i da tako kontroliše bonitet firme sa kojom hoće da stupi u pravni odnos. To je veoma važna stvar o kojoj, nažalost, nismo ništa čuli danas i koja je ključna oko ove evidencije. Dakle, nova evidencija će sadržati godišnje finansijske izveštaje privrednih subjekata. To je ključna stvar za dalji privredni razvoj i za sigurnost pravnog prometa u ovoj zemlji. Naravno, pri tome neću isključiti ulogu sudova, ali kada se odlučujemo oko toga kome ćemo poveriti svoj novac ili svoju robu, moramo znati šta on ima od imovine, kako posluje. Do sada se do tih podataka nije moglo doći. Mislim da svako ko je pokušao da proveri bonitet i solventnost neke firme i sada ne može to da učini ni na koji način. Ranije je te podatke vodio SDK, pa Narodna banka - Zavod za obračun i plaćanje. Međutim, kada odete i tražite da vam neko kaže kakva je solventnost nekog pravnog lica, oni su tražili od vas da se legitimišete kao predstavnik tog pravnog lica za koga tražite podatke. Normalno, vi niste bili predstavnik tog pravnog lica i nikakve podatke o solventnosti, bonitetu i finansijskom stanju niste mogli dobiti. Sada ćete te podatke imati i moći ćete da ih dobijete. Mislim da je to za privredu veoma značajna stvar. O tome se malo govori, a to je možda najznačajnija stvar kod ove evidencije. Šta je još značajno kod ove evidencije? Značajan je obim podataka koji po prvi put ulaze u ovu evidenciju. Ni jedan izvršni postupak, dame i gospodo, od advokata, a advokat sam i to znam, ne može da se sprovede ako izvršnom sudu ne date poreski registracioni broj i matični broj. Toga sada u evidenciji nemate i ne možete dobiti. Sada, kad pišete predlog za izvršenje, ako se zakon usvoji, a nadam se da hoće, vi ćete putem računara ući u bazu podataka, saznati broj koji vam treba, uneti u predlog za izvršenje i tako ćete dobiti podatak bez koga nema izvršenja. Dakle, svako koga pitate da li će ovaj zakon omogućiti lakše izvršenje njegovih potraživanja, može samo da kaže "da", jer će mu omogućiti uvid u evidenciju o potrebnim podacima. Šta je to novo što još unosi ovaj zakon? Vi ste do sada morali da odete u trgovinski sud, ako vam treba podatak iz nekog trgovinskog suda koji nije u vašem mestu, prema sedištu pravnog lica, onda sednete u auto i prokrstarite uzduž i popreko ove zemlje ili napišete podnesak, pa onda dobijete odgovor za jedno dvadeset dana. Sada ćete moći da dobijete odgovor za nekoliko sekundi, do jednog-dva minuta. To je rezultat koji ukazuje da je ovaj zakon odličan. Zašto je još ovaj zakon odličan? Neko je ovde spomenuo da je pravna zaštita podataka i svega toga mnogo manja. Rekao bih da je veća. Zašto je veća? Prvo, imate dvostepeni upravni postupak. Napomenuću da, prema zakonu koji reguliše rad organa državne uprave, imate dvostepenost i kada je rešenje konačno u upravnom postupku, vi možete pokrenuti upravni spor. Međutim, nije pomenuto nešto drugo. Zaista sam video jednu zavidnu analitičnost, ali nedovoljnu analitičnost koja ide u pravcu zastupanja jednog gledišta. Tu analitičnost bih malo produžio. Dakle, onaj ko nije zadovoljan upisom u privredni registar, znači, treće lice koje ima određeni pravni interes, može da pobija svaki upis tužbom sudu, tako da vi imate više stepena i mogućnosti sudske zaštite. Pri tome ću da napomenem da je do sada bio samo dvostepeni postupak, znači, prvostepeni trgovinski, pa viši trgovinski. Zahtev za zaštitu zakonitosti je opšti vanredni pravni lek, što znači da nije primenjiv samo na registar, nego može svako da inicira nešto tužiocu, pa ako tužilac nešto prihvati, a u 99% slučajeva ne prihvati. Prema tome, zahtev za zaštitu zakonitosti ostaje, dobijate dvostepeni upravni postupak, dobijate upravni spor i dobijate posebnu tužbu za brisanje upisa. Bila je primedba da svaki podatak može da se registruje, a niko ništa ne proverava itd. Ako bi na tome stali i ne bi rekli kako se to završava, onda ne bi bili dosledni prema sebi i prema istini. Svako ko da neistinite i lažne podatke odgovara, prema odredbama ovog zakona, za učinjeno krivično delo. To je jedan moderan evropski pristup - daćete podatke, a posle ćete odgovarati ako podaci nisu tačni. Mislim da se time zatvara krug oko toga da li je neko možda dao lažne podatke. Krivično-pravnu zaštitu sadrži ovaj zakon. Bila je primedba da ćemo, ako se ovaj zakon donese, ponovo posle 15-20 dana, morati da menjamo Zakon o organizaciji sudova. Nećemo morati da ga menjamo. Opet pomenuti analitičari nisu čitali ceo tekst zakona. Ako hoćemo baš da budemo analitičari, pročitaću 89. član: "Danom stupanja na snagu ovog zakona prestaje nadležnost trgovinskih sudova za upis i vođenje registra privrednih subjekata". Dakle, odredbom zakona se reguliše to pitanje i to pitanje je potpuno uređeno. Dakle, nećemo morati da menjamo Zakon o organizaciji sudova. Šta je još važno za ovaj zakon? Moram da vam kažem da pravosudni sistem jeste, pogotovo institucionalna rešenja, jedan od osnovnih razloga zbog koga privredni subjekti ne mogu, na vreme i na način kako je to svugde u Evropi, da naplate svoja potraživanja. To je zadatak našeg ministra ili Ministarstva pravde, da oroči radnje sudova u postupcima kada se radi o utvrđivanju prava i obaveza iz obligacija. Ovaj zakon je prvi korak ka tome. Znači, moramo menjati Zakon o parničnom postupku, posebno za privredne sporove, da se zna u kom roku se rešava u prvom stepenu, u kom roku u drugom stepenu, a u kom roku po reviziji. Do sada je to bilo neograničeno. Onda, kad neko uloži svoju imovinu u jedan pravni posao, krene sa tužbom, dobije spor i posle tri godine, ne da je propao, on je upropašćen. To se mora menjati. Ovaj zakon ide u tom pravcu. Zašto? Kada vi podnesete prijavu, rešava se u roku od pet dana. Ako se ne reši u roku od pet dana, smatra se da je zahtev prihvaćen i automatski se unosi u evidenciju. Znači, nema neizvesnosti, nema čekanja, sve se rešava u kratkom roku. Rok da dobijete podatak i izvod iz evidencije je ukupno dva dana. Toga do sada nije bilo, mogli su da daju podatak kad god su hteli. Hoću da vam kažem još jedno: nema više stajanja ispred šaltera. Dakle, rešavate problem putem računara, zahtevom direktno bazi podataka. Ako hoćete podatak kontra, opet stanete kod računara i dobili ste podatak kontra. To nije ništa drugo nego olakšavanje prometa i olakšavanje rada privrednih subjekata. Mogu da kažem, kao pravnik i kao advokat, da u potpunosti treba da podržite ovaj zakon, da se radi o novim i savremenim rešenjima, da su dati obavezujući kratki rokovi, dvostepenost, potpuna sudska zaštita, i to ne samo kroz upravni spor, nego kroz posebnu tužbu za brisanje iz registra netačnih podataka. Na kraju, krivičnom odgovornošću sankcionisano je davanja netačnih podataka. Dakle, G17 plus stoji iza ovakvih zakona, kao i iza ranijih reformskih zakona koji su u ovoj skupštini doneti.
Reč ima narodni poslanik Dragan Čolić, a neka se pripremi Dejan Stojiljković.
Dame i gospodo narodni poslanici, mišljenja sam da su predloženi zakoni samo nastavak u nizu loših predloga Vlade Republike Srbije, zbog toga što ništa kvalitativno ne menjaju u ovoj sferi. Idikativno je što neko požuruje Vladu, a Vlada požuruje Narodnu skupštinu i predlozi zakona moraju da se razmatraju po hitnom postupku, što već postaje hronično. Glavni razlog ili motiv u obrazloženju Vlade Republike Srbije, da bi se sprečile štetne posledice, pošto je rok korišćenja sredstava iz donacije Kraljevine Švedske vremenski ograničen do 31. avgusta 2004. godine. Narodna skupština treba racionalno da pristupa analizi i raspravi o predloženim zakonima, a Vlada je ta koja treba da radi brzo, efikasno i iznad svega racionalno, što nije slučaj sa ovom vladom. Kao poslanik SRS-a mislim da je Predlog zakona o registraciji privrednih subjekata nemoguće primeniti u praksi, jer je to tehnički nemoguće, neizvodljivo. Vaš glavni motiv je milion i po evra, to je vaša opsesija, a važeći Zakon o preduzećima za vas, deklarisane legaliste, nije uopšte bitan. Nameće se pitanje – da li je realno i izvodljivo da se izvrši centralizacija podataka za oko 250.000 privrednih subjekata. Vlada Republike Srbije nudi još jednu agenciju, ovog puta za privredne registre. Zašto izmišljate organe koji u praksi ne čine ono što bi trebalo da im bude svrha i namena? Egzistiraju, a ne rade svoj posao. SRS smatra da su agencije suvišne, nepotrebne, da predstavljaju veliko opterećenje za budžet Republike Srbije. Sve te poslove vođenja privrednog registra mogu obavljati nadležni organi jedinica lokalne samouprave u centralnu evidenciju na republičkom nivou. Republički zavod za statistiku bi, po mišljenju nas srpskih radikala, ovaj posao mogao veoma kvalitetno da obavi, i to je veoma lepo elaborirao u svom izlaganju narodni poslanik SRS, gospodin Zoran Krasić. Još jedan problem je što u agencijama rade loši kadrovi, kao posledica vaše loše selekcije kadrova. Kao loš primer navešću ponašanje jednog čoveka, i tu najbolje može da se vidi kakvi su vaši kadrovi, kakve su vaše agencije, kakve ljude tamo imate i kako to u praksi izgleda. Zači, navodim primer u kome je indikativno ponašanje gospodina Bogdana Petrovića, koji je zadužen ispred Agencije za privatizaciju za preduzeće "Fagram" iz Smedereva, grada odakle dolazim. Evo kako to u praksi izgleda. Radnici "Fagrama" od januara 2002. godine nisu primili nijednu isplatu. Kada su vodili razgovor sa Bogdanom Petrovićem, tražio im je završni račun za 2003. godinu. Kada su doneli završni račun, rekao im je da je to dovoljno, a nije hteo ni da ga pogleda, ni da ga primi. Zahtevao je reviziju računa i 5.000 evra, navodno toliko revizija košta. Kasnije nije hteo da primi radnike, koji su zbog problema u putu malo zakasnili. Rečeno im je da dokumentaciju ostave na pisarnici. Zatim, poručio je radnicima – ne dolazite u Beograd, uzaludno je, bolje popijte pivo. E, radnici koji ne primaju platu od 2002. godine, koji se nalaze u teškom psihičkom i fizičkom stanju, kada ih neko pozove u Agenciju, u Beograd, oni idu sa velikom nadom, oni u toj agenciji vide spas, vide sredstvo za rešavanje svojih problema. A onda jedan takav čovek, kakve vi nudite, a ima ih sijaset, u tim agencijama, na ovakav se način odnose prema ljudima koji platu ne primaju dve godine. Ovo je primer kako se ponašaju vaši kadrovi, u vašim agencijama. Teoretski možete ovako ili onako, ali u praksi predloženi zakoni nisu primenljivi. Posledica takvog pristupa je stvaranje haosa u svim sferama društva. Vreme je da se vratite iz sveta vaših iluzija u svet realnosti, a mi srpski radikali pomoći ćemo vam u tome, uz pomoć građana Srbije, jer je to realno, i realno je da 13. juna predsednik Srbije postane Tomislav Nikolić.
Hvala vam. Reč ima narodni poslanik Dejan Stojiljković, a neka se pripremi Vjerica Radeta. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine predsedniče, poštovani gospodine ministre, pošto je ovo moje prvo izlaženje za govornicu želim da se predstavim, zovem se Dejan Stojiljković i dolazim iz Prokuplja, poslanik sam sa liste DSS – dr Vojislav Koštunica. DSS kao najvažniji cilj ekonomske politike vidi ozdravljenje i stabilnsot nacionalne privrede. To će biti moguće samo onda kada Narodna skupština donosi zakone koji doprinose razvoju malih i srednjih preduzeća, prilivu stranog kapitala i usaglašeni su sa preporukama i propisima Evropske unije, čiji član želimo da postanemo. Zakoni o kojima danas odlučuje Narodna skupština, ovi koji se odnose na osnivanje i registraciju privrednih subjekata, jesu upravo takvi zakoni. Ono što je bilo karakteristično za dosadašnji način registracije privrednih subjekata jeste komplikovana, često spora procedura, koja je najčešće zahtevala i dodatno angažovanje advokata. Drugi problem koji se javljao je taj što je postojanje većeg broja različitih, neusklađenih, nepovezanih baza podataka dovodio do toga da se uopšte nije znalo koliko u zemlji ima privrednih subjekata, koliko je od njih aktivno, a koliko ne. Ljudi koji su se bavili statistikom, analizom, pa i projektovanjem privrednog razvoja u zemlji, nisu moigli na osnovu tih podataka da dođu do relevantnih činjenica koje bi im pomogle u projektovanju tog razvoja. Šta je, dakle, to što predloženi zakoni donose, a što je suštinska novost i suštinsko poboljšanje u odnosu na model koji danas imamo. Najpre, uvodi se registar kao jedinstvena centralna elektronska baza podataka o privrednim subjektima u zemlji i sumnjam da u ovoj sali postoji bilo koji poslanik koji će reći da je bolje da ima 100 različitih baza podataka umesto jedne centralne. Pri tome je predviđeno da ta centralna baza podataka, ili registar, kako se zove, bude dostupna svima, čak da za svaki privredni subjekat sadrži i internet adresu tj. adresu veb sajta svake firme, što predstavlja kako poseban vid reklame, tako i mogućnost da svako ko to želi može da se vrlo brzo i bliže upozna sa svim onim uslugama i proizvodima koje određena firma nudi. Pored toga što ovako formiran registar nudi sve relevantne podatke o nekom preduzeću, oni su javnosti dostupni na veoma lak način i bez dokazivanja pravnog interesa. Siguran sam da ćemo se svi složiti da je ovakav sistem vođenja evidencije mnogo bolji od dosadašnjeg. Kako je moja uža specijalnost upravo rad sa elektronskim bazama podataka, reći ću vam da je to sistem koji je ubedljivo najefikasniji kada je u pitanju čuvanje i organizovanje podataka. Baze podataka se sastoje od niza zapisa tj. slogova sa tipovima podataka koji su jedinstveni i u zavisnosti od realizacije pružaju mogućnost za brzo i lako pretraživanje, sortiranje, filtriranje. Njihovo prikazivanje je na praktično neograničeni broj načina, pri čemu je u takvu bazu podataka, ne sada ali kasnije svakako, moguće uvesti odgovarajuće vremenske relacije, tako da bi praktično mogli da dobijemo i kompletnu istoriju rada nekog privrednog subjekta. Zatim, bitno poboljšanje jeste pojednostavljenje, ujednačavanje i ubrzavanje procesa registracije. Naime, do sada je registracija privrednog subjekta obavljena u trgovinskim sudovima i opštinama, pa se često dešavalo da u jednom sudu jedan sudija proces registracije vodi na jedan, a drugi sudija na drugi način. To je dovodilo do velikih problema, ali i neusklađene arhive. Sam postupak je mogao da traje sedam, deset, pa i više dana. Bilo je slučajeva kada je postupak registracije trajao i šeste meseci. Kada budu usvojeni ovi zakoni ti procesi će biti mnogo kraći. Zakonskim rešenjem predviđeno je da proces registracije traje pet dana, nakon isteka tog roka fizičko ili pravno lice će dobiti rešenje o upisu u registar ili o odbacivanju prijave. Novina je mogućnost registrovanja firme preko Interneta, naravno podrazumeva se da će do određenog roka svako pravno lice morati da dostavi i odgovarajuću pisanu dokumentaciju. Dalje je novina i to što će prilikom prijavljivanja biti moguće rezervisati ime preduzeća, tako da se neće više moći dešavati to da dok je proces registracije u toku neko drugi osnuje firmu pod istim imenom. Predviđeno je takođe da ovako organizovan registar bude povezan sa drugim bazama podataka u zemlji, kao što su baze podataka Republičkog zavoda za statistiku, carine i tako dalje, i to bilo putem telekomunikacionih linija ili kompjuterskih medija. Dakle, može se lako zaključiti da je ovaj novi sistem registracije preduzeća mnogo jasniji, brži, efikasniji i da će svim fizičkim i pravnim licima, koji žele da obavljaju privrednu delatnost, pružiti mnogo olakšica i mnogo povoljnosti. Smatram da će ovi zakoni naročito doprineti razvoju srednjih i malih preduzeća, koji su definitivno najbolji put za otvaranje novih radnih mesta, a samim tim i za povećanje standarda stanovništva. Takođe, uspostavljanjem jedinstvene baze podataka biće omogućeno i olakšano povezivanje privrednih subjekata u cilju saradnje ili pronalaženje firme koja se bavi određenom delatnošću. U programu DSS-a piše - vitalni cilj privrede je uključivanje naše zemlje u Svetsku trgovinsku organizaciju, EU, MMF, Svetsku banku i druge međunarodne finansijske i trgovinske organizacije i institucije. Podsetiću vas da se ovaj zakon, između ostalog, donosi i na preporuku EU, a za obavljanje svih ovih poslova biće osnovana agencija i to kako smo mogli da čujemo od gospodina ministra uz pomoć donacije Svetske banke u iznosu od 1,4 miliona evra. Na kraju moram reći da sam siguran da se radi o vrlo kvalitetnim zakonskim rešenjima, koja gađaju sam centar problema i koja će, kao i mnogi drugi zakoni koje predloži Vlada Republike Srbije, konačno dovesti zemlju Srbiju tamo gde joj je mesto, u red srednje razvijenih zemalja članica EU. Zato pozivam sve poslanike da glasaju za ovaj zakon. Hvala.
Hvala vama. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta, a neka se pripremi narodni poslanik Milko Štimac.
U vreme kada su narodni poslanici od Vlade dobili ova dva predloga zakona o registraciji privrednih subjekata i agenciji za privredne registre, Vlada nam je napisala da će u ime Vlade ove zakone predstavljati ministar za privredu Dragan Maršićanin. U međuvremenu, gospodin Dragan Maršićanin, bežeći od odgovornosti, podneo je ostavku na funkciju ministra, a bežao je od odgovornosti zato što je građanima Srbije obećao reviziju 82 privatizacije, pa s obzirom da to u Vladi nije moguće, pošto u Vladi žari i pali grupacija koalicionih predstavnika, koji su u vezi sa finansijsko-mafijaškim lobijem, i oni koče u tom delu kontrolu tih urađenih privatizacija, ali se nadam da će to biti još vrlo kratko vreme. Očekujem da će ta grupacija ispuniti javno dato obećanje i da će, ako bog da i volja građana bude takva, već 14. juna napustiti Vladu. Danas u Vladi imamo najvažnije ministarstvo bez ministra, a to je Minsitarstvo za privredu, a privreda u Srbiji svi znaju da ne radi, ništa u Srbiji ne funkcioniše, privatizacija se i dalje odvija po Zakonu o privatizaciji, kao u vreme DOS-a, zato što skupštinska većina nije imala ni volju ni želju da raspravlja po hitnom postupku o Predlogu zakona o izmeni i dopuni Zakona o privatizaciji, koju je Skupštini podnela poslanička grupa SRS. Sve ovo u Vladi se dešava uz saglasnost Vojislava Koštunice, koji i na ovaj način pokazuje kakav je njegov odnos prema ekonomskom i socijalnom stanju u Srbiji, a i jedno i drugo je katastrofalno, i to građani Srbije na svojoj koži svakodnevno osećaju. Pogotovo ovih dana kada ponovo poskupljuje gorivo, kada dobijaju poreska rešenja dva i po puta većih iznosa, čak i u onim nekim udžericama, nasleđenim kućama starim sto i više godina, ali se nalaze u nekoj ekstrazoni, kako je Vlada procenila. Predlog zakona o registraciji privrednih subjekata nikako ne bi trebalo usvojiti u ovom tekstu u Narodnoj skupštini, i nama pravnicima je vrlo teško govoriti o ovom zakonu, zato što je svaki član ovog zakona u suprotnosti sa po nekim od postojećih zakona, bilo da je u pitanju Zakon o preduzećima ili Zakon o sudovima, Zakon o opštem upravnom postupku, jedan član je čak i suprotan Ustavu. Kada se ovaj zakon nađe pred Ustavnim sudom, Ustavni sud će morati doneti odluku ne da ovaj ili onaj član, već da ceo zakon nije u skladu sa zakonom ili Ustavom. U tom smislu je poslanička grupa SRS uložila određen broj amandmana, sa namerom da ovaj tekst kakav je Vlada dala Narodnoj skupštini uredi da bar bude u skladu sa postojećim pozitivno-pravnim propisima. Šta je suština donošenja ovih vaših zakona, predloga Vlade, a vi ćete svakako u skupštinskoj većini da usvojite ove zakone? Suština je da vi opet hoćete na mala vrata da uvedete agencije. Prošle nedelje jedan kolega, poslanik DSS-a, kaže, pohvali se ovde da je Vlada Srbije uredbom ukinula devet agencija, i onda kaže - to je naš principijelni program, i kaže još taj kolega - ukidamo agencije kao paraorganizacije, a razlog je nepotrebni troškovi, između ostalih razloga. To reče kolega iz DSS-a prošle nedelje, a danas već ovde treba da se izjašnjavamo o zakonu o agenciji za privredne registre. Tako, dame i gospodo, drže reč članovi stranke Vojislava Koštunice. Umesto ministra Maršićanina, koji je trebalo da je nekim slučajem i danas ministar, koji je trebalo ovde da predstavlja zakon pred narodnim poslanicima, Vlada je ovde poslala ministra koji je u četvrtak za ovom govornicom vežbao čitanje, a njegovo ministarstvo nema apsolutno nikakve veze sa predlozima zakona koji su danas na dnevnom redu. Šta nam gospodin ministar pročita. Kaže - razlozi zašto bi trebalo doneti ove zakone, jedan od razloga, zato što jedan sudija ima jedno mišljenje, a drugi sudija ima drugo mišljenje po istom pravnom pitanju. Ovo, gospodine ministre, nije argument. Ovde se ne radi o tome da li je zakonski nešto dobro regulisano, nego vi procenjujete da li su sudije ovakve ili onakve, da li je jedan sudija ovakav ili onakav. Sudije imaju sudsku praksu, poštuju sudsku praksu, sudije u Srbiji su uglavnom časni i potešni ljudi, a vi ne možete da zakon donosite zato što je sudija Goran Kljajević izvršio ne znam koliko puta preregistraciju "Elektrotehne", zato što je protivzakonito upisao ovlašćeno lice u registraciji "Mercedes-Benca" i tako dalje. Vi morate, Vlada mora, ministar pravde mora, nadležni odbori moraju da raščiste sa Goranom Kljajevićem, a ne da zbog toga što vi i dalje držite Gorana Kljajevića kao predsednika Privrednog suda mi treba da donosimo nove zakone. Dalje, gospodine ministre, rekli ste da Vlada ima obavezu da omogući brz upis privrednih subjekata. Gospodine ministre, Vlada prevashodno ima obavezu da omogući građanima Srbije da imaju šta da jedu, a to ova vlada, nažalost ovog naroda, još uvek nije omogućila i očigledno nema ni nameru. Dalje ste rekli da ovaj registar omogućava javnost prezentacijom na internet stranici agencije. Sve je ovo lepo, ali postoje dva problema. Prvi problem je što je ovo neustavno, s obzirom da na osnovu Ustava ovi podaci moraju biti objavljeni u "Službenom glasniku Republike Srbije". Drugi problem je što, gospodine ministre, vi ste ministar u Vladi čiji mnogi građani, nažalost mnoge porodice, nemaju ni veš mašinu, a kamoli kompjuter i priključenje na Internet. Jedan vaš kolega iz ove skupštinske većine je pokušao da na poprilično drzak način i sa omalovažavanjem kaže da možda poslanici koji ovo govore ne znaju ni da koriste Internet. To je njegovo mišljenje i nemam nameru da to komentarišem, ali komentarišem činjenicu da Vlada mora biti svesna u kakvoj državi živi, Vlada mora znati da je socijalno stanje njenih građana ispod nivoa dostojnog čoveka i da su to prevashodne brige i prevashodni problemi koje Vlada Srbije mora da reši. Gospodine ministre, to je trebalo da kažete, to je trebalo Vlada da napiše. Jedni i osnovni razlog za donošenje ovih zakona, kažete, što imate obećanu donaciju od 1,4 miliona evra za formiranje registra. To je suština zašto mi treba da donesemo ove zakone, da vi gospodo iz Vlade i vi gospodo iz određenih struktura vladajuće koalicije potrošite 1,4 miliona evra, da formirate taj registar koji će koštati verovatno manje od tih 1,4 miliona evra. A koga ćete upisivati i šta ćete upisivati? To što građani neće moći da se upišu u ovaj registar zato što neće moći da osnivaju mala i srednja preduzeća, zato što Vlada ne omogućava kredite za formiranjem malih i srednjih preduzeća, to ostavljate nekom drugom. Važno da ćete potrošiti 1,4 miliona evra.
Hvala vam. Reč ima narodni poslanik Milko Štimac. Nije tu. Reč ima narodni poslanik Mita Avramov, a neka se pripremi narodni poslanik Nikola Novaković.
Gospodo narodni poslanici, kao što ste čuli od predhodnih naših izlagača, SRS neće podržati ovaj zakon koji je podnesen ovde u Skupštini. Nećemo iz prostog razloga što treba da se formira još jedna agencija, i mislim da će ovog puta biti najveća agencija, jer se ne zna koliko će imati članova. Zna se da ova agencija ima upravni odbor, nadzorni odbor i direktora, a zna se da agencija može da formira i jedinice po ostalim gradovima, a da li će to biti samo najveći gradovi ili će to biti centri okruga, ili će to biti čak i centri opština, ne zna se. Kada bude ova vlada predlagala zakon da se pokrene glavni privredni zamajac, da se uposle radnici koji su na biroima za zapošljavanje, u tom momentu će se stvoriti zdrava situacija u zemlji i doći ćemo do zdravog dinara. Tada ćemo sigurno podržati takav predlog Vlade bez razmišljanja.Ovo sada što se dešava, ovo nećemo. Kaže se u ovom zakonu o registraciji privrednih subjekata da svi privredni subjekti imaju obavezu da izvrše preregistraciju ili da se prijave u agenciji, kada se usvoji ovaj zakon ovde u Skupštini, do 15. juna 2005. godine. Ko se ne prijavi u tom roku, snosiće i određene konsekvence. U članu 78. kaže se da će biti krivično delo ako neko dostavi lažne informacije o registraciji i može da se kazni od tri meseca do pet godina. U članu 79, gde je privredni prestup, kazne su do 70.000 dinara. Zatim, prekršajni prestup u članu 80, gde su kazne u iznosu od 80.000 dinara, a ne piše nigde koliki je iznos da se privredni subjekt ponovo registruje u agenciju koju formira Vlada. Ova agencija, a kao što je rekla i prethodni govornik Vjerica Radeta, ima samo jednu obavezu – da potorši pare koje stižu iz donacije. Ovog puta donator je Švedska, da se formira ova agencija dobiće se od Švedske 13 miliona švedskih kruna ili 1,4 miliona evra. To je samo za prvo tromesečje. Znači, da ovoj agenciji za godinu dana treba 5.600.000 evra. Mislim da se to vidi odmah koliku će moć imati ova agencija i koliko će imati uposlenih, a vidite šta se kaže u članu 6, prihodi i rashodi agencije, ako se u godišnjem obračunu utvrdi da su ukupno ostvareni prihodi veći od ostvarenih rashoda, razlika sredstava se uplaćuje na račun budžeta Republike Srbije. U slučaju da agencija ne ostvari planirane prihode na osnovu obavljanja poslova iz svojih nadležnosti, sredstva se obezbeđuju iz budžeta Republike Srbije. Znači, agencija ni u kom slučaju ne može biti deficitarna. Ako ne posluje pozitivno, to će se nadoknaditi iz budžeta Republike Srbije. Šta dobija privredni subjekt koji se preregistruje u agenciju? Kaže se, zbog elektronskih sredstava brže komunikacije, Interneta, svoj sajt na Internetu itd. Šta to vredi našim privrednim subjektima koji još funkcionišu, koji rade, kada oni svoja osnovna sredstva, osnovni proizvod koji proizvode ne mogu da plasiraju negde na zapadno tržište. Mi smo još uvek u blokadi, mi nismo odblokirani, gospodo. Kod nas, u našu zemlju može da uđe sve i svašta. Uvozi se čak luk, krompir, pasulj, da ne pričamo za nešto drugo, a da izvezemo ne možemo ništa. Mi ne možemo ništa, naše ne sme ništa da radi, ne može da funkcioniše, a na zapadu mora sve da radi, sve mora da funkcioniše, zato stižu donacije, u tom smislu da se formiraju neke agencije kako bi ti donatori mogli da vide, da imaju uvid u sve pore našeg društva, našeg sistema, naših firmi koje još uvek rade, koliko rade, da li su zainteresovani da otkupe ta preduzeća ili nisu, a ako jesu da se to obezvredi da bi se kupilo za što manje para. Prema tome, želeo bih samo da ministar ovde izađe i da kaže da li je ovih 1,4 miliona evra kompletna svota ili stvarno onako kako piše ovde samo za prvo tromesečje. Ko će obezbeđivati, ko će kontrolisati sve to - Vlada. Ova agencija neće ništa raditi. Agencija će formirati na terenu, pošto ima pravo na to, svoje jedinice, ona će kontrolisati te jedinice koje će formirati, a one će imati obavezu da prikupe sve te podatke i da dostave agenciji ono što agenciju interesuje. Agencija polaže račune Vladi, a ko će biti predsednik upravnog odbora te agencije, sigurno neko iz Vlade. Znači, to je jedan zatvoreni sistem i tačno se vidi da je samo pohlepa za parama, kao što je trenutno i sada procedura ovde u Skupštini da OEBS plaća svakom odboru po 6.000 evra, kako bi samo prikupio potrebnu informaciju, onu koja je njima potrebna. Svaki zapisnik sa svakog odbora mora da se dostavi OEBS-u za tih 6.000 evra, koliko će OEBS da plati. Znači, došlo se u taj stadijum da je jednostavno sve obezvređeno, za male pare koje se dobiju iz donacija, daju se velike informacije i to je suština svega toga. To je neka realnost. Mi znamo šta je stvarna realnost, mi znamo šta je realno. Realno će biti veoma brzo. Čujem da neko viče da nema kvoruma.
Ne obraćajte pažnju, zabranjeno je dobacivati, samo vi nastavite. Izvolite.
Dobro, realno je da nema ni kvoruma, a realno je da će 13. juna pobediti kandidat SRS. Tražim da se utvrdi kvorum elektronskim putem. Zahvaljujem.
Po Poslovniku, je li tako, po Poslovniku tražite kvorum, da, da, zahvaljujem. Molim poslanike da ubace svoje kartice u poslaničkejedinice da bismo proverili kvorum. Pošto poštujem građane Srbije i njihovu sposobnost da vide svojim očima nešto, izgleda da je elektronski sistem u kvaru. Molim službu da proveri da li ima dovoljno poslanika. U sali je prisutno 86 poslanika. Izvolite, po Poslovniku, gospođa Radeta.
Očigledno je da na ovaj način utvrđen kvorum ne odgovara stanju u sali i predlažem da se kvorum utvrdi prozivanjem narodnih poslanika.
Zahvaljujem. Samo da stigne spisak, samo da dobijem spisak. Zamoliću sekretara, gospodina Danilovića, da sa govornice izvrši prozivku. Molim vas, zatvorite vrata, da bismo mogli da radimo bez promaje.
Avramov Mita, Albijanić Miloljub - prisutan, Aligrudić Miloš, Anastovski Dragoljub, Andrić Vladimir - prisutan, Anđelković Zoran, Antić Zoran, Antonijević dr Vuko, Arsić Veroljub, Adžić Slobodan - prisutan, Banović Donka, Baralić Rajko - prisutan, Belić Milorad, Beretić Anita, Bečić Igor, Blažić Branislav, Bogdanović mr Nenad, Bošnjak Branka - prisutna, Bukvić Radojle - prisutan, Bušetić Toma, Veselinović Milan, Vladimirović Živan, Vlaović Mika, Vlahović Aleksandar, Vojinović Boban, Vojić-Marković Milica - prisutna, Vuković Milivoje, Vuksanović Dragan, Vučelić Milorad, Vučić Aleksandar, Vučićević Vladan - prisutan, Vučković Slobodan, Gavrilović Milica, Gajić Gordana, Gačević Rodoljub, Glišić Darko, Grubješić Suzana, Davidović Goran, Daja Jovan, Dacin Živodarka - prisutna, Dačić Ivica, Deđanski Stevica, Dimitrijević Milan - prisutan, Dišić Miloš, Dragojević Helijana - prisutna, Duvnjak Momčilo, Dunjić Goran, Dunjić dr Milomir, Đidić Miodrag, Đoković Dragiša - prisutan, Đoković Ljubiša - prisutan, Đorđević Aleksandar, Đorđević Miodrag, Đurić Arsen - prisutan, Đuričić Tihomir, Đurišić Marko, Živadinović Ivan - prisutan, Živkov Dragan, Živković Dragoljub, Živković Miroslav, Živkucin Slobodan, Zankov Stefan, Zaharijev Vladimir, Ivanji Željko - prisutan, Ilić Goran - prisutan, Ilić Radiša, Išpanović Ištvan - prisutan, Jakšić Goran - prisutan, Janković Branislav, Janković Dobrica, Janković Milan - Žire - prisutan, Janković Miroslav, Jevtić Miloš, Jovanović Vladimir, Jovanović M. Dragan, Jovanović S. Dragan - prisutan, Jovanović Zlatan, Jovanović Nataša, Jovanović dr Nikola - prisutan, Jović Radoslav, Jovičić Vladan - prisutan, Jojić Petar - prisutan, Joković Radič - prisutan, Josimov Ivan - prisutan, Jocić Goran, Karaičić Boris - prisutan, Kekić Bojan, Kitanović Tomislav - prisutan, Knežević dr Gašo, Knežević Goran, Kovačević Ivana - prisutna, Kojčić Dragoljub - prisutan, Komazec Srđo, Koprivica Božidar, Korać Žarko, Kragović Ljubomir, Krajinović Blagoje, Krasić Zoran, Kronić Vladislav - prisutan, Krstin Marko - prisutan, Krstin Milorad, Krstić Emilija - prisutna, Krstić Svetislav, Kurjački Arsen, Kutić Bore, Lazarević Aleksandar - prisutan, Lakićević-Stojačić Snežana, Lalić Vesna - prisutna, Lalić Nikola, Lalović Slobodan, Lekić Živadin, Lemajić dr Nenad - prisutan, Ljušić dr Radoš, Mamula Đorđe - prisutan, Marinković Srboljub, Marić Miroljub - prisutan, Markićević Miroslav - prisutan, Marković Milan, Marković Milovan, Marković Momir, Marković Predrag - prisutan, Martić Miroslav, Matić Slavoljub - prisutan, Mašić dr Zoran, Mijailović Predrag–Lune - prisutan, Mikavica Dejan, Milajić Vojislav, Milankov Vladimir, Milentijević Vladimir - prisutan, Milivojević Ksenija - prisutna, Milković Dragoslav, Milošević Vitomir, Milošević Milena, Milošević dr Nikola, Milošević Radmilo - prisutan, Minić Milomir, Mirović Igor, Mirčić Milorad, Mitrović Nenad, Mićić Nataša, Mićović Zoran, Mihailović Vojislav - prisutan, Mihajlov Sredoje - prisutan, Mihajlović Slobodan, Momirov Nadica - prisutna, Momčilov dr Paja, Mrvoš Dušan - prisutan, Nedeljković Miroslav, Nestorović Ljiljana, Nikolić Zoran - prisutan, Nikolić Milan, Nikolić Tomislav, Ninić Milan - prisutan, Novaković Nikola - prisutan, Obradović Žarko - prisutan, Obradović Radojko - prisutan, Omeragić Bajram, Omerović Meho, Pajović Slobodan, Pajtić Bojan, Palalić Jovan - prisutan, Pantić-Aksentijević Snežana - prisutna, Paunović Goran - prisutan, Pejčić Bogoljub, Penezić Tomislav, Perić Dragutin, Perić Sreto, Perić Hranislav - prisutan, Petković Miroslav - prisutan, Petković Čedomir, Petrović Dragan, Petrović Dušan, Petronijević Milisav-Miša - prisutan, Pešić Milutin - prisutan, Plužarević Vitomir, Pop-Lazić Gordana, Poskurica prof. dr Mileta, Prodanović Milutin, Proroković Dušan - prisutan, Radeta Vjerica, Radić Zlatko, Radić Ivan, Radovavnović Milovan, Radosavljević Aleksandar, Rajčić Dejan, Rakovac Goran, Rankić Branislav, Ranković Branko, Rafailović Dragan - prisutan, Ristivojević Branislav - prisutan, Ristić Boško, Ruždić-Trifunović Leila, Savić Miloje - prisutan, Savić Prvoslav, Svilanović Goran, Silajev Milka - prisutna, Simonović Velimir - prisutan, Simonović Dragoljub, Slavković Slaviša, Smiljanić dr Živorad, Stamenković Dragoljub, Stamenković prof. dr Miodrag - prisutan, Stanimirović Milan, Stanojević Velimir - prisutan, Stevanović Branislav, Stevanović Veroljub - prisutan, Stevanović Mihajlo, Stevanović Staniša, Stević Zvonimir - prisutan, Stevović Milan, Stefanović Živojin, Stojanović Branče - prisutan, Stojanović Ostoja, Stojanović-Plavšić Snežana - prisutna, Stojanović Svetlana - prisutna, Stojiljković Dejan - prisutan, Tadić Boris, Takač Ištvan - prisutan, Tanasijević Zoran - prisutan, Teodorović Radovan - prisutan, Tintor Stojan, Todorović Jovan, Todorović Nikola, Tomašević Vukosav - prisutan, Tomić Vojkan - prisutan, Tomić Željko - prisutan, Tošković Vučeta, Trajković Branimir, Ćirković Zoran, Urošević Sava, Hiber dr Dragor, Homan Vladimir - prisutan, Cvetanović dr Goran, Cvetković Petar - prisutan, Cvetković Stojan, Čavić Lazar, Čeković Sanja - prisutna, Četrović Miljko, Čolić Dragan, Čomić Gordana, Čonjagić Sovranije - prisutan, Čukvas Đorđe - prisutan, Džamić Srboljub - prisutan, Džudžević Esad, Šarović Nemanja, Škrbić Milan, Šormaz Dragan, Štimac Milko, Šutanovac Dragan. Pošto je stari spisak, umesto Vuka Draškovića...
Niste prozvali Sinišu Petronijevića. Gospodin Belić i Petronijević kažu da nisu prozvani. Molim vas, prozovite gospodina Belića i Petronijevića, jer su bili tu, a ne morate gospođicu Jovanović jer je ona samo zamenila gospođu Radetu. Već ste prozvali i upisali? Zahvaljujem.
Narodni poslanik Blagica Kostić - odsutna.
Sekretar Skupštine gospodin Marko Danilović, pošto je spisak stari i pošto je promenjen, došao je novi poslanik Blagica Kostić, pa se samo raspitivao kako se zove novi poslanik i da li je tu. Nije tu, sve je u redu. Izvolite, prebrojte i obavestite nas. I ovom proverom, kao i proverom tehničke službe, u međuvremenu je pristigao jedan poslanik, prisutno je 87 poslanika i možemo da nastavimo rad. Po Poslovniku, gospodin Ristivojević.
Smatram krajnje neprimerenim, uvažene kolege narodni poslanici, i uvredom visokog doma da narodni poslanik koji je tražio utvrđivanje kvoruma pobegne napolje iz ove sale. To je krajnja drskost, bezobrazluk i uvreda ovog doma. Pri svemu tome, ne trežim nikakvo utvrđivanje odgovornosti po ovom poslovniku, neka ostane na savesti uvažene koleginice.
Reč ima narodni poslanik Željko Tomić, po Poslovniku.
Reklamiram povredu člana 100. "Narodni poslanici dužni su da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine". Samo bih apelovao i pitao koji je ovo put već da se traži kvorum, a da kvoruma ima, što se može često i golim okom primetiti. Molim predsedavajućeg da sankcioniše zloupotrebu Poslovnika, da kad ko hoće može da izađe i da traži kvorum. Vidi se da kvorum postoji i mi sada ne možemo ni valjano da radimo, zbog ovakve vrste opstrukcije. Mediji su prisutni. Svi vide o čemu se radi. Molio bih da se, radi efikasnosti, pripazi na dostojanstvo ove skupštine.
Vi ne tražite utvrđivanje odgovornosti, nego samo apelujete na predsedavajućeg, gospodine Tomiću? I dalje ću insistirati da se radi po Poslovniku, insistiraću da se radi bez svađe, po zakonu i pošteno prema svima i na tome ćemo, nadam se, svi zajedno istrajati. Svi imaju pravo da traže zaštitu svojih prava, po Poslovniku, a ja sam tu da to zaštitim. Reč ima narodni poslanik Nikola Novaković.
Gospodine predsedniče, moje dame narodne poslanice, gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, čisto radi informacije - imamo pred sobom predloge dva zakona koji, čak i kada bi se pretvorili u medikamente, mogli bi da se daju građanima Srbije, ali im ne bi poboljšali zdravstveno stanje. Ne vidim kako se odjedanput diskusija o predlozima zakona o registraciji privrednih subjekata i agenciji za privredne registre pretvori u, bože moj, gladne građane Srbije i potpuno nezaštićene i prepuštene same sebi. Da je ta poslanička grupa ili grupacija pročitala tekstove ovih zakona, onda bih shvatila da je promašila temu. Radi se o dva izuzetno značajna i bitna zakona. Prvi reguliše materiju registracije privrednih subjekata i, bez ulaženja u detalje, rekao bih vam da ovo, kako je do danas ili do sada ova materija regulisana, ništa nije valjalo. Trideset godina sam u advokaturi i bavim se, između ostalog, dobrim delom i statusnim pitanjima privrednih subjekata. Pri tom mislim i na privatne preduzetnike i na preduzeća. Odgovorno tvrdim da će privatni preduzetnici oduševljeno prihvatiti oba ova predloga zakona, jer ko je ikada stajao u redu ispred sekretarijata za privredu opština i čekao da dođe na red da bi uspeo da preda dokumenta, iz nekog petog ili sedmog puta, u zavisnosti od opštine, taj vrlo dobro zna kakav je ovo boljitak. Isto tako, nećemo više biti u situaciji da zbog zapete na pogrešnom mestu ili greške u kucanju, vraćamo registraciju privrednih subjekata na početak. Štaviše, pojednostavljenjem procedure i suštinskom odgovornošću registra, koji je sada pred nama, dobićemo daleko pouzdaniji privredni milje, makar kao početak za rad subjekata koji će se registrovati. Hoću da skrenem pažnju na izuzetno važnu stvar, a to je u okviru delokruga agencije, poslova koje će agencija da radi, gde se nalaze ne samo registri privrednih subjekata. Da kažemo da je to sada možda manje važno, mi te registre već imamo, takvi - kakvi su, rekao sam, loši, svakako ćemo ih imati mnogo bolje. Međutim, mi imamo ovde i nešto što do sada uopšte nismo imali, a što će točak privrednih aktivnosti pokrenuti i početi da vrti onog momenta kada ovi zakoni budu stupili na snagu. To su: registri založnog prava na pokretnim stvarima i pravima, registar finansijskog lizinga. Pretpostavljam da će tu biti i drugih registara za koje je život nametnuo potrebu. Mislim da smo jedina zemlja u okruženju koja registre nema, pa je i Zakon o finansijskom lizingu, praktično, ostao da visi negde na grani i nedovoljno se pravi razlika između finansijskog lizinga i bankarskog kredita, upravo zbog toga što se oprema ne može kupiti na finansijski lizing, jer nema registra koji će tu opremu registrovati, da bi omogućio korisniku da taj lizing dobije i da može da ga vrati. Mislim da ovo niste imali u vidu kada ste ovako osuli drvlje i kamenje na ove propise. Takođe, mislim da onaj ko tvrdi da je način i postupak registracije rasut u, kako kažete, četiri zakona i kako se danas vodi, dobar i da ga uopšte ne treba menjati, mislim da taj ne zna o čemu priča, nego je samo dobio zadatak da iznese takvu jednu negativnu ocenu. Dakle, koncentracijom postupka registracije privrednih i drugih subjekata, pojednostavljenjem procedure i apsolutno efikasnijim rešenjem vrlo važne stvari, to je status privrednog subjekta, ovi privredni efekti mogu da proizvedu mnogo bolje posledice nego što je to bilo na dosadašnji način. Zdušno podržavam, i mislim da time delim mišljenje grupacije G17 plus, ove predloge zakona i svakako ćemo biti jednoglasni kada budemo glasali o njima. Hvala.
Po Poslovniku, narodni poslanik Nataša Jovanović, a onda reč ima narodni poslanik Rodoljub Gačević. Izvolite.
Gospodine Markoviću, nastavljate da se ponašate u istom maniru. Mislila sam da će vikend malo da vas trgne, ali vi isti, kao i od četvrtka kršite konstantno Poslovnik o radu Skupštine. Pozivam se na član 1; to su prava i obaveze narodnih poslanika u skladu sa ovim poslovnikom; na član 28, koji reguliše prava i obaveze predsedavajućeg Skupštine, što ste vi još uvek; na član 34, koji govori o tome šta treba da radi sekretar Narodne skupštine; i član 96. i član 100. Član 96. kaže da narodnom poslaniku morate odmah pošto zatraži reč po Poslovniku da date reč, bez obzira da li je povodom diskusije o nekom zakonskom predlogu prethodno prozvan poslanik, i član 100, koji kaže da morate da upozorite narodnog poslanika da ne vređa dostojanstvo Skupštine i poslanike ponaosob. Gospodin Ristivojević, očigledno nedorastao ulozi koju obavlja, a lepo sam mu preporučila još pre nekoliko meseci da krene od odborničke funkcije, pa stepenica po stepenica, da dođe na mesto šefa poslaničke grupe. Ne samo da je uvredio poslaničku grupu SRS, jednog od najvrednijih poslanika, gospođu Vjericu Radetu, već je pokazao elementarno neznanje kod principa parlamentarne demokratije. Gospodine Ristivojeviću, nije naše i nije na nama poslanicima opozicije, a nas je ovde najviše, poslanika SRS, da vama obezbeđujemo kvorum. Pri tome moram da vas upozorim, iako ste se šegačili sa tim dok sam vodila evidenciju o prozivanim poslanicima, da je prozvano ukupno 77, a ne 87. Do sada su samo poslanici kraliu Skupštini, a sada je to počeo da radi i sekretar. S druge strane, gospodine Ristivojeviću, treba da znate da nije samo poslanička grupa SRS vama ukazala na to da je drskost i bezobrazluk ne što je gospođa Vjerica Radeta, istinski poštovalac ovog poslovnika i demokratskih načela, tražila da se utvrdi kvorum, nego je drskost i bezobrazluk što ste vi uzurpirali Skupštinu i što ste uzurpirali nešto što vam nije pripalo voljom naroda. Kako se ponašate, a počeli ste bogami da zagovarate iste metiode i sisteme kao vaš prethodnik, proći ćete isto kao on.
Zahvaljujem. Tražite nečiju odgovornost? Ili, samo konstatujete povredu? Samo konstatujete, zahvaljujem. Stvarno se izvinjavam, vi ste fini i tihi i nisam primetio da ste podigli ruku pre nego što je prethodni govornik počeo da govori. Slobodno budite malo glasniji. Izvinjavam se, molim vas, ništa ne brinite. Izvolite, replika, gospodin Ristivojević.
Hvala. Uvažene kolege narodni poslanici, hvala i uvaženoj koleginici gospođi Jovanović na onakvoj pouci. Prosto je neverovatno čuti ovako lepe, umilne reči sa ove govornice na račun mog prisustva ovde, znanja, staža itd. Ali, vi i dalje niste odgovorili na pitanje koje sam ovde postavio. To je – kako može narodni poslanik, koji reklamira kvorum, da izađe napolje. Niste odgovorili na to. Druga stvar, ako vas ima najviše u ovoj skupštini, što ne formiraste vladu kad vas je najviše. Nešto baš i ne vidim da vas je najviše. Da vas je bilo toliko ... Stalno se provlači i poteže to pitanje kvoruma, kroz ovu Narodnu skupštinu, kroz ovaj uvaženi dom, mislim da je ovo osmi ili deveti put u poslednjih nekoliko dana i svaki put bežite iz ove sale, tražite kvorum i uvek ga ima. Stalno tražite ono što ne možete da nađete. Možda bi bilo pametnije da budete ovde prisutni, da učestvujete u radu ovog visokog doma, da date konstruktivan doprinos raspravi. Tada bi možda ovaj dom, ova kuća, otišao na jedan viši nivo. Tada bi sigurno i ova država bolje funkcionisala i bili bi doneti bolji zakoni. Nažalost, u tome uglavnom ne učesvujete. Uglavnom napuštate ovu salu. Tražite utvrđivanje kvoruma i nikad vas tu nema, a puna vas je Skupština. Zaista mislim da je to najmanje, ako može da bude konstruktivan doprinos radu, onda je to najmanje konstruktivan doprinos. Konstruktivan doprinos je kada je narodni poslanik prisutan, kada u radu učestvuje, kada zakone raspravlja, kada doprinosi njihovom poboljšanju amandmanom, kada ukaže predlagaču da je propustio neku stvar. To bi bio pravi pristup. Ovakav pristup, kakav vi imate, meni liči na neku vrstu destrukcije, opstrukcije rada. Mislim da mu nije mesto, da ne treba da bude prisutan u ovom domu i hvala vam.
Hvala vama. Reč ima narodni poslanik Rodoljub Gačević, a neka se pripremi narodni poslanik ... Po Poslovniku? Izvolite, izvinjavam se narodnom poslaniku, posle toga predstavnik predlagača.
Dame i gospodo narodni poslanici, neverovatno je kako tragično shvatate činjenicu da neko traži da se prozivkom utvrdi prisustvo više od 84 poslanika u ovoj sali. Ne mogu da razumem čemu tolika nervoza, posebno kod vas koji tako dobro i tako uspešno vladate, i tako dobre i značajne zakone donosite, i koje građani Srbije toliko vole.
Izvinite, gospodine Vučiću, samo mi kažite koji je član povređen.
Član 100. Poslovnika je povređen, a reći ću tačno šta je rekao gospodin Ristivojević.
Zahvaljujem. Obrazložite.
Meni, kao što vidite, ne smeta nevaspitanje i nepristojnost od nekih koji, valjda, hoće da pokažu kako neće da čuju političkog protivnika dok on govori (jedan broj poslanika napušta salu). Oni o sebi govore i o vašoj vladi, gospodine Ristivojeviću, i znam da vam je sada teško, ali morate da priznate da sam u pravu, ali šta da vam radim. Dakle, nas ima najviše. To je tačno, gospodine Ristivojeviću. Jer je najviše građana Srbije koji podržavaju plan i program za budućnost Srpske radikalne stranke. Zato nas ima najviše. A, nismo formirali vladu Srbije zato što nismo želeli da učestvujemo u koncentracionoj vladi. Zato što nismo želeli da učestvujemo sa svima u vladi. Zato što smo birali. Hteli smo da biramo, jer smo hteli građanima da ponudimo rešenja brojnih problema sa kojima se suočavaju. Ponudili smo vašoj političkoj stranci da uđe sa nama u koaliciju i nismo nudili nikome više. Dakle, nismo trgovali ni dana, 28. su završeni izbori, 29. smo to učinili. Da li je to tačno? Jeste. Da li smo menjali svoju odluku? Menjali svoju ponudu? Da li smo trgovali bilo čime? Da li smo razmišljali o koncentracionoj vladi? Pa, mi bismo bili najmoćniji u toj koncentracionoj vladi. Ako ni zbog čega drugog, ono zbog broja poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Zbog fakičkog uticaja, zbog većinskog raspoloženja građana Srbije. Ali, mi na to nismo pristali. Nismo hteli da idemo u vladu sa onima sa kojima ste vi pristali. Zato što mi nismo hteli da nam kumovi i mafija određuju budućnost Srbije, već časni i pošteni ljudi. U tome je razlika između vas i nas. Nije dobro, nije pristojno da govorite damama o drskosti i bezobrazluku. One se bore na ozbiljan i – da, lepo je reći – žestok način za svoju političku ideju, i hrabro se bore. To su radile i u prethodnom periodu. Neće one da vam daju kvorum. Da, tražila je to zato što hoće da vam pokaže kako nipodaštavate, kako potcenjujete građane Srbije, jer vas nema ni 80 u sali. (Predsednik: Vreme.) Trebalo bi da vas bude bar 150 u sali, ali vas nema. Pa, neće ona da vam pomaže u tome, pa da sedi u sali, da vam daje kvorm na takav način. Ili bilo ko drugi. To je posao opozicije i to nije nikakva destrukcija. Nismo vam lomili ni klupe, ni govornicu (predsednik: Još jednom vreme) ... Završavam, gospodine Markoviću, vrlo ste ljubazni danas. ...
I inače, samo vi završite po Poslovniku.
Još nisam dobio opomenu. Dakle, to će uvek da radi opozicija i tu nema apsolutno ništa destruktivno, i vi to dobro znate. Nemojte da umirujete nervozu, ili, rekao bih – eventualni strah od rezultata predsedničkih izbora time što ćete povišavati ton na ovde prisutne dame, zato što su one u političkom, idejnom i ideološkom smislu neuporedivo jače od vas.
Zahvaljujem. Reč ima predstavnik predlagača, ministar Bubalo. Molim vas, zabranjeno je prekidati govornika i dobacivati. Shvatio sam vaše izvinjenje, gospodine Vučiću, nastavite gospodine ministre.
Želim, kao i prošli put, da nakon ovih diskusija koje su se dešavale danas u toku prepodneva dam kratak osvrt. Naravno, još nije završena diskusija, imaćemo prilike i za neka šira elaboriranja. Na svu sreću, pre podne većina diskusija nije imala ama baš ništa sa predlozima ova dva zakona i utoliko mi je olakšano. Ne mogu da kažem da određene stvari nisu bile konstruktivne i stoga ću pokušati da dam neke odgovore, naravno na ona pitanja koja traže odgovor, jer većina je diskutovala u pozitivnom smeru, tako da nema potreba davati na njih odgovore. Prvo, tačno je da vršim dužnost ministra za ekonomske odnose sa inostranstvom i tačno je da je gospodin Maršićanin podneo ostavku na mesto ministra za privredu i privatizaciju. To je jedan moralan čin, privatna stvar i time nije Ministarstvo za privredu i privatizaciju ostalo bez glavnog. Ministarstvo i dalje radi, ima svog zamenika ministra i ono je u punom kapacitetu. Vlada je, poštujući ovu skupštinu, odlučila da zakone pred Skupštinom brani ministar, jer to je tako i predviđeno. Upravo u cilju uvažavanja Skupštine sada se ovde nalazim. Valjda ima neke veze i što sam privrednik celog života i što sam upravo kada su u pitanju registracije firmi stekao ogromno znanje i iskustvo. Danas, i to je jedna od informacija, trebalo je da budem sa premijerom u Rumuniji. Lično sam ga molio da, upravo zbog uvažavanja Skupštine, zbog ovog najvišeg zakonodavnog tela, ne odem na taj put, nego da budem u parlamentu. Mislim da je to dovoljan razlog i da otklanja svaku nejasnoću i špekulaciju. Sada bih se osvrnuo na neke diskusije koje smo čuli. Zašto se sudska vlast meša u izvršnu, kada upravo ova izvršna vlast daje punu podršku samostalnosti sudske vlasti. Ovo pitanje je potpuno u domenu izvršne vlasti i tu treba i da ostane. Kada je u pitanju javna rasprava, predsednik Višeg trgovinskog suda je bio član radne grupe, a organizovani su i okrugli stolovi sa sudijama trgovinskih sudova, statistikom i Upravom prihoda. Jedan od diskutanata, koji je veliki deo svoje diskusije usmerio upravo u kritikovanju ovih predloga zakona, govorio je o tome kako je potrebno zadržati meritornost u odlučivanju, koju imamo danas kod sudova, a upravo je to najveći i najjači razlog zašto se sve ove promene i preduzimaju. Kod nas registracija traje 71 dan, od toga samo proces u sudovima traje preko 30 dana. Mislim da je to dovoljan razlog da se postigne mnogo veća efikasnost nego ona koju imamo u sadašnjem sistemu. Bilo je reči i o odgovornosti. Zaista nema većeg stepena odgovornosti nego što je to predviđeno članom 78. Predloga zakona o registraciji, gde se predviđa i zatvorska kazna za one koji daju netačne podatke. Mislimo da konačno nema više potrebe da država štiti privredu i privredne subjekte, nego zapravo da privredni subjekti treba da štite svoje interese. Ovo je najbolji način kako se ti interesi mogu štititi. Naravno, ne treba nikada ni glorifikovati stvari i biti u nekim nerealnim okvirima. Strani investitori, kao i naši privredni subjekti, stavili su brojne primedbe i na postupak osnivanja preduzeća. Sve te primedbe nisu kočile da mnogi strani privredni subjekti posluju na našoj teritoriji. Znači, i pored ovih manjkavosti koje su postojale u našem sistemu za registraciju preduzeća, preduzeća su osnivali i strani privredni subjekti i naši. Isto tako, ne treba očekivati ni da će usvajanjem novog zakona sada nagrnuti talas stranih i domaćih investitora da osnivaju preduzeća. Ali, ono što je činjenica, imaćemo jedan mnogo efikasniji, mnogo jednostavniji sistem, koji će značajno pomoći u registraciji privrednih subjekata. Inače, kada bi moglo jednim zakonom da se uredi ceo život i da se odjenom osvane u lepšoj budućnosti, onda bi verovatne takve zakone i pisali. Na kraju, pošto nisu tu oni koji su i najviše bili protivnici ovih predloga i za koje sam želeo da čuju neke moje osvrte, zato ću to i skratiti. Jedan poslanik ističe da nema direktnih investicija, a samo malo ranije je u svom istom govoru rekao da je jedan od predsedničkih kandidata postavio i jednu ciglu. Ta jedna cigla označava najveću grinfild investiciju ili da kažem najveću investiciju na ledini, koja je u ovom momentu u realizaciji, ne samo u našoj zemlji, nego u ovom delu Evrope. Ta cigla označava 75 miliona evra. Moram da kažem isto tako da sam imao to srećno zadovoljstvo da smo samo u maju, a učestvovao sam na nekoliko mesta, ili bio prisutan obeležavanju ili početku realizacije određenih projekata, ili njihovom uspešnom okončanju, kao što je bila fabrika pre neki dan koju sam otvorio u ime predsednika Vlade. Hoću da vam kažem da je maj jedan od najuspešnijih meseci u poslednjih nekoliko godina, kada su u pitanju strane, direktne investicije, ili sa aspekta početka, ili sa aspekta završetka, gde u svakoj od njih je bilo i elemenata inostranosti, odnosno bili su prisutni strani investitori. Zahvaljujem.
Hvala vama. Dajem pauzu do 15,00 časova. [[Posle pauze – 15,40]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice. Molim da na početku utvrdimo kvorum. Molim poslanike da ubace svoje poslaničke kartice u poslaniče jedinice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema utvrđeno da imamo dovoljan kvorum za nastavak rada. Reč ima narodni poslanik Rodoljub Gačević, nije tu. Reč ima narodni poslanik Dragan Rafailović, a neka se pripremi narodni poslanik Sreto Perić. Gospodine Rafailoviću, vaša poslanička grupa još pet minuta samo.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, očigledno da se poslovnička minutaža slomila na meni, ali nije važno. Rasprava o ovom zakonu je pokazala da sam bio u pravu, da je bespotrebna i da bespotrebno gubimo vreme. Suština kritike nije bila oko suštine zakona, nego oko forme. Neko od opozicionih poslanika je rekao da nam je lako da guramo predloge Vlade zato što imamo poslaničku većinu. Ovaj zakon, zakon o registraciji privrednih subjekata nema poslaničku većinu, nego takoreći dvotrećinsku većinu, a što je jedna opoziciona grupa rekla da je dobar reformski zakon koga će podržati. Dakle, po tom pitanju nema potrebe ni da se diskutuje i ne bih da se ponavljam u ovom kratkom vremenu, da ponavljam što su rekli gospoda Krstin i Novaković, ili primere koje su izneli ovde advokati i ljudi koji su se sukobili sa problemima u prethodnom načinu registracije. Da li agencija ili ne, tu nema priče, a ona nije ni skupa. Sigurno je jeftinija od onih silnih hiljada stanova koji su deljeni u prethodnim sazivima Skupštine i vlada. Šta sam hteo da kažem? Suština podrške ovoj vladi je bilo poverenje u Vladu i u ministra. Posao ministara i posao Vlade je da su došli tu, zato što je očigledno bilo problema. Zatekli su tromu privredu, nekonkurentnu, sa svim problemima koji su je pratili. Njihov je zadatak pre svega da stvore privredni ambijent i da nađu mesta koja su kočila i koja su stvarala sve probleme. Upravo, zakon o registraciji privrednih subjekata je taj koji će rešiti taj problem. Biće lakša registracija, brže dolaženje do podataka i podaci će biti na jednom mestu. Onda dolazimo do onoga što je za mene najvažnije u celoj priči, a ovo bih hteo gospodinu ministru posebno da sugerišem, a to je da posle registracije nije važno da imamo uvid koliko imamo i kakvih privrednih subjekata: bitno je povezati ministarstva, nekoliko ministarstava po ovom pitanju, institute koji moraju raditi analizu i videti iz tih podataka šta treba raditi dalje, u kom pravcu usmeravati kredite i kako pomagati koja preduzeća. Jer nije svejedno da li ćemo imati ugostiteljske objekte ili preduzeća, ili mala i srednja preduzeća koja će raditi uslužne delatnosti. Bitno nam je da proizvodimo konukrentnu i kvalitetnu robu za Evropu. Upravo će to biti najveći kvalitet ovog zakona. Ne bih više o tome, a verovatno mi se vreme približava i ističe za ovu diskusiju. Hteo bih samo da odgovorim na neke primedbe. Jedan kolega poslanik je rekao da je tužno, a time ću i završiti ovu diskusiju, da nas stalno neko opominje iz EU i ukazuje nam na neke propuste i šta treba da uradimo. Potpuno se slažem sa tim, ali mislim da građanima Srbije treba objasniti zašto je došlo do toga. Mi smo krajem 80-tih godina prošlog veka, 20. veka, bili poznati kao država, naša država je bila na pragu Evropske unije ispred svih zemalja istočne i jugoistočne Evrope. Odjednom, veoma brzo, našli smo se na začelju kolone kao jedna od država koja će veoma teško ući u Evropsku uniju, ili mora mnogo toga da uradi i upravo ovo što radi ministar koji je ovde pred nama, i hteo bih da se zahvalim gospodinu ministru, stvarno je ispoštovao Skupštinu, ono nije bila fraza što ste rekli, sve vreme ste ovde, odjednom smo se našli, kažem, na začelju kolone sa velikim obavezama da bismo se uključili u Evropsku uniju. Sada možemo o tome da pričamo puno, ali ne bih trošio vreme. Mislim da je jedan gospodin iz Novog Sada,pesnik, dao odgovor i to bih predložio pojedinim poslanicima, a i građanima koji nisu to čuli, a verujem da je čula većina, ali da ponovim, napisao je pesmu 1990, a onda su, kaže, došle 90-te tužne i nesrećne. Mislim da oni koji kritikuju treba da se prepoznaju u toj pesmi i da je čuju nekoliko puta. Nadam se da građani ovog puta neće dozvoliti da nam se te godine ponove i da na početku 21. veka napravimo grešku koju smo napravili pri kraju 20. Toliko i hvala.
Reč ima narodni poslanik Sreto Perić, a neka se pripremi narodni poslanik Milorad Mirčić. Za poslaničku grupu SRS 41 minut.
Dame i gospodo narodni poslanici, razumem želju i nameru da se određena oblast uredi na najbolji mogući način i sva vaša nastojanja u tom pravcu mi podržavamo. Naša želja je da određene stvari uredimo na najbolji mogući način. Čujete i sada da ne treba ništa kritikovati, a to znači kada se izabere parlament, pa se izabere Vlada Republike Srbije, a onda oni koji nisu dali podršku toj Vladi, ne moraju ni da sede u ovoj skupštini, ne trebaju. To nije tačno i nemoguće je. Oni koji ne sačinjavaju Vladu, sasvim sigurno, daju ogroman i veliki doprinos da se određene stvari urede onako po meri građana, a ne samo onako kako bi Vlada ponekad i htela. Slušajući obrazloženje od strane ovlašćenog predlagača, odnosno od Vlade stekao sam utisak da se pomalo živi i u nekoj zemlji bajki, jer rečeno je, postojeći sistem registracije je kočnica privrednog razvoja. Tačno je da određene stvari nisu baš najbolje regulisane, možda, u propisima koji postoje, odnosno efikasnost organa koji vrše registraciju nije najbolja. Ali to treba kontrolisati, to treba pospešiti i da se radi brže, bolje i efikasnije. Zapravo, svaki državni organ da izvršava svoje zadatke onako kako je to utvrđeno zakonima koji važe bez obzira kada i ko ih je doneo. Znači, dobili su svoju potrebnu većinu, postali su pozitivni i primenljivi i na njih treba obraćati pažnju. Zatim je rečeno, ukoliko se prihvati i donese ovakav zakon, očekujemo veliki preporod, očekujemo veliki broj registrovanih privrednih subjekata, a samo po sebi to ne znači ništa. Mi imamo, videli ste u obrazloženju ovog zakona, oko 250.000 registrovanih privrednih subjekata, pa nije problem u neregistrovanim privrednim subjektima, nego je problem u ambijentu u kom privredni subjekt koji već postoji radi i ostvaruje svoje ciljeve i zadatke. Kaže se da će se efikasnost popraviti i poboljšati. To možemo da uradimo i na drugi načini, zaista, poslanici SRS-a žele da se efikasnost svih državnih organa popravi i unapredi, kako bi građani koji i plaćaju sve te funkcije osetili da se radi bolje i efikasnije, odnosno da mogu da očekuju vreme kada će početi bolje da živi. Ovde sam zabeležio nekoliko primedbi koje se odnose na konkretne članove u Predlogu zakona o registraciji privrednih subjekata. U članu 14. predloženog zakona stoji – sredstva ostvarena od naknade iz stava 1. ovog člana prihod su agencije i koristiće se za tekuće poslovanje i razvoj registra. To je tačno, verovatno kada agencija i ako bude počela da funkcioniše, to bi bilo tako, a odakle finansirati početni rad za opremu, tehnička sredstva i za kadrove. Bojim se, ove je jedan poslanik rekao da je Vlada ukinula devet nelegalnih agencija, ali ovo je povratak agencija u život Srbije, u politički život Srbije. Ista ova agencija, ukoliko zakon o agencijama bude prihvaćen, bila bi doneta od strane skupštinske većine, ali to ne znači da su zakoni zato što dobiju podršku skupštinske većine racionalni i efikasni i da odgovaraju građanima Srbije. Zatim, ima i sledeća primedba, ako se registraciona prijava šalje putem pošte, pa je rečeno da će se vreme njenog prispeća agenciji uzimati od momenta kada ona stigne, ne znam zašto ne bi od momenta kada je to predato na poštu, ako se šalje poštom, kao što važi za ostale podneske u pravnom saobraćaju. Zatim je rečeno, ako registrator u propisanom roku ne reši po registracionoj prijavi, smatraće se da je zahtev iz registracione prijave usvojen i dužan je da traženu registraciju bez odlaganja sprovede u registar. Šta se dešava ako podneta prijava ne ispunjava određene uslove, odnosno ne bi mogla da bude prihvaćena po pozitivnopravnim zakonskim propisima, šta će se u tom slučaju desiti, da li je svejedno što ona ima određene pravne ili neke druge nedostatke i što će oni praktično zaživeti u pravnom prometu. U članu 78. kaže se koje radnje, odnosno postupci čine krivična dela. Sve više zakonskih propisa, odnosno predloga zakona koji se u poslednje vreme stavljaju nad dnevni red ove skupštine, predviđaju veliki broj krivičnih dela, a mislim da je većina od ovoga već obuhvaćena u nekim do sada, odnosno u Krivičnom zakonu, tako da nema potrebe da se to duplira. Privredni subjekti iz člana 4. ovog zakona koji su do dana stupanja na snagu ovog zakona upisani u odgovarajući registar dužni su da na propisanom obrascu podnesu registru registracionu prijavu za prevođenje u registar, najkasnije do 15. juna 2005. godine, a poznato vam je da i ovaj zakon usvajamo po hitnom postupku. U poslednje vreme su svi zakoni usvojeni po hitnom postupku, bojim se da to ne postane pravilo ove skupštinske većine, umesto da zakoni prođu kroz određenu proceduru. Zatim, vrlo često se koristi praksa da se veliki broj zakona, a videli ste u jednom od prethodnih dana rada Skupštine, imali smo pet predloga o kojima je rasprava bila objedinjena i vođena u isto vreme i mislim da to nije efikasno. Vreme koje mi možemo da uštedimo, odnosno da se uštedi, iskoristilo bi se na drugi način, odnosno, mogli bi se bolje pripremiti i objasniti zakonski predlozi i mislim da ne bi trebalo po svaku cenu i ne bi trebalo da to bude praksa da se veliki broj zakonskih predloga objedini i vodi zajednička rasprava. Neko je istakao da se dugo čeka prilikom registracije određenih privrednih subjekata, to uopšte ne sporim, verovatno ima i toga u praksi, ali sigurno da imamo efikasnijih i privrednih sudova koji u određenom zakonom predviđenom roku završe svoj deo posla, kao što ima i opštinskih organa koji vrlo brzo i efikasno na podneti zahtev građana, odnosno privrednika, s obzirom da se to registruje u lokalnoj samoupravi, završe svoj posao, kao što je slučaj u Ljuboviji, odakle dolazim, a tamo se uopšte ne čeka duže od dan-dva. Ukoliko stranka želi da registruje privredni subjekat, odnosno neku samostalnu ili zanatsku radnju, to završi za jedan dan. Na kraju, moja koleginica, uvaženi narodni poslanik Vjerica Radeta, nije htela da odgovori jednom poslaniku, a ja ipak moram. On je rekao - i to gledajući u ovom pravcu - nisam siguran da vi umete da koristite kompjutere. Moram da odgovorim: da, ne umemo, ali umemo da ih napravimo "realno".
Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić, a posle njega narodni poslanik Ivan Radić.
Ono što je očito, to je da je na neki način ovo štafetni zakon. U vidu štafete ga je ova vlada preuzela od ranije Vlade. Većinski deo ove vlade je bio protiv Predloga ovog zakona i malo je to čudno, ali naravno, to je pravo vladajuće koalicije da predlaže pred ovom skupštinom zakone i da uz saglasnost, odnosno voljom većine usvaja te zakone. Nama radikalima je u svakom slučaju interes da se pojednostavi princip i sistem registracije firmi. Kako će i na koji način to uraditi ova nova vlast, to je već problem sa kojim oni moraju da se suočavaju i da ga rešavaju, a da li će on biti u sferi uprave ili sudstva, to je pitanje kakvo se tehničko rešenje traži. Ono što je u svakom slučaju značajno, možda bi bilo bolje da je u sklopu sudstva, međutim i ovakvo tehničko rešenje koje je nađeno, da je centralizovano, ne bi bilo loše. Bitno je da je to pojednostavljen postupak. Za privredu Srbije nije samo bitno da se izvrši jedinstvena kontrola registrovanih ili novoregistrovanih firmi, nego je u interesu Srbije da se uspostave kriterijumi i uslovi za registraciju takozvanih stranih kompanija i firmi. Mi smo svedoci da zbog reformskih zakona, poput ovog, dolazimo u situaciju da nam se jednostavno registruju takozvane firme "akten tašni i mašni", koje su strane kompanije, dolaze ovde bez ikvakvih obaveza o prijemu radne snage, o otvaranju proizvodnih pogona,nego dolaze jednostavno da koriste Srbiju kao tržište i ništa drugo. Ono što smo naučili i imamo iskustvo od prethodne vlasti i njenog ekspertskog dela, pogotovu onog dela koji je predstavljao bivši ministar finansija, to je da je jedna Rusija toliko moćna i bogata shvatila je da je takvi eksperti vuku u propast, pa je na osnovu sličnog zakona kao što je ovde predlog zakona, obavezala strane investitore, odnosno strane kompanije, na taj način da su u obavezi da prime određeni broj domaće radne snage, uz jasno propisana pravila po kojima mogu da funkcionišu. Ako mi imamo u vidu da se u okviru nadležnog ministarstva formira agencija za jedinstveni registar, koja će se sponzorisati od strane švedske Vlade, onda moramo jednom da shvatimo, ne možemo toliko više da verujemo u tu prostu činjenicu da je to samo dobra volja vlade druge države da pomogne nama. Uvek je ta pomoć uslovljena. Nas interesuje kakve će biti posledice eventualnog uslovljavanja. Milion i 200 hiljada evra, realno ili relativno, nije ni veliki, nije ni mali novac, ali smo već uveliko toliko iskusni i svesni činjenice da svaka pomoć koja stiže ima i neke uslove i preduslove. Ako se opravdava samom činjenicom da to švedska vlada u cilju dobrih namera želi da pomogne nama, ostaje vreme, a nama kao opozicionim poslanicima iz SRS ostaje ova govornica da sada na vreme upozorimo da postoji realna opasnost da onaj ko daje novac, gledajući prostom logikom, traži i protivuslugu za taj novac. Kako će ta agencija sutra da reaguje ako bude postavljen neki uslov, ne agencija kao agencija, što je kontinuitet sa prošlom vlašću. Znate, prošla vlast se karakterisala osnivanjem biroa i agencija. Biroi su pokazani i dokazani iveć potvrđeni policijskim veštačenjima da su pogubni za neke, a agenciji predstoji u narednom vremenu, da vidimo koliko su pogubne. U ovom konkretnom slučaju, kako će agencija da reaguje na moguća eventualna uslovljavanja? To nas jako interesuje. Što se tiče centralizacije podataka, nije tu nikakav problem da li će to biti u agenciji, da li će biti u nekom ministarstvu ili nekoj drugoj instituciji, nije to toliko važno, jer na kraju krajeva, tehnički smo i mi napredovali i opremljenost postoji, a pogotovu znanje, da ne treba vi da nam objašnjavate kako je to veliki, komplikovani ili kompleksan posao i sada je potrebno narodu, običnim građanima Srbije, dići na takav pijadestal da misle da će to biti preporod za Srbiju. Ne, neće, to će samo biti u cilju pojednostavljenja registracije i registrovanja postojećih firmi, objedinjavanja jedne kartoteke ili podataka o tim firmama, ali šta ako budemo suočeni sa realnošću koja postoji, a to je da onaj ko je poklonio novac traži ekskluzivno pravo ne samo da ima uvid, nego i neke druge tajne, pogotovu kada je u pitanju pregled, što bi se narodski reklo - slika o jednoj firmi. Onda je to u domenu nekih, kako smo to zakonom regulisali, poslovnih tajni. Ko će biti taj koji će reći da ni u jednom trenutku ne postoji opasnost da podaci sa kojima raspolaže agencija, a odnose se na registraciju i funkcionisanje, pogotovo tih firmi, neće biti zloupotrebljeni. Ko je taj ko garantuje? U ovom slučaju iz zakonskog predloga proizilazi da je to ministarstvo, ali nema neku logičnu povezanost za ekonomsku saradnju sa inostranstvom. Zašto vam ovo govorim? Iz prostog razloga što smo sada suočeni sa aferom koja potresa Srbiju, a to je šećerna afera, gde imamo sadašnjeg potpredsednika Vlade, koji je kao potpredsednik Savezne vlade bio zadužen za odnose i veze sa inostranstvom rekao da nema nikakvih problema oko izvoza šećera, a sada kao potpredsednik republičke Vlade, zaboravljajući da je obavljao odgovornu funkciju, kaže da sada ima kriminala. Da ne bude da prelazi iz Ministarstva za ekonomsku saradnju sa inostranstvom na Ministarstvo za privredu, pa da kažu nama poslanicima, pogotovo opozicionim poslanicima – koji u svakom slučaju, hteli to ili ne, imaju pravo po Poslovniku, još ste bar to ostavili, da kritikuju sve predloge, ne samo radi kritike nego da bi poboljšali zakonske osnove –da je to bilo ranije pod ingerencijom jednog ministarstva, to ministarstvo smo reorganizovali, preformulisali ili nešto drugo uradili, mi nemamo veze sa tim. Pokazalo se da taj predlog zakona nije dobar i da je u jednom trenutku nepromišljeno Skupštini predočen. To je nas srpskih radikala realno strah i iz tih razloga mi upozoravamo građane Srbije, samo iz tih razloga. Nemojte da se nađete toliko pogođeni ili uvređeni. Uostalom i sami ste većim delom iz koalicione vlasti bili protiv ovog predloga zakona. Kako to da ste promenili mišljenje? Da li stvaranjem nove koalicije? Nemojte, gospodo, nikada u politici da gledate da je nešto svršena stvar. Uvek postoji u politici bezbroj neizvesnosti, a samim tim bezbroj kombinatorika. Pošto su ovde neki poslanici to i lično pokazali, da učestvuju u više poslaničkih grupa...
Vratite se na temu gospodine Mirčiću.
Realno me je bio strah da gospodin Marković ne bude za stolom predsedavajućeg, onda bih stvarno reagovao, a ovako ipak osoba koja je, hteli to ili ne, nama radikalima simpatična. Mi nismo onaj deo Evrope savremene po ISO-9001, i dalje je preferiramo.
Reč ima narodni poslanik Ivan Radić, a posle njega narodni poslanik Igor Bečić.
Dame i gospodo narodni poslanici, jadno je kada je glavni razlog za donošenje bilo kog zakona, bilo kog zakonskog projekta, uredbe ili bilo čega drugog motivisano donacijom neke strane države, njene Vlade, nevladine organizacije ili ne znam koga. Ovaj predlog zakona je upravo motivisan jednom takvom donacijom i brzina kojom je sačinjen uticala je da njegovi članovi budu u velikom broju suprotni velikom broju članova pojedinih zakona koji su važeći i koji obrađuju sličnu tematiku, pa pojedini članovi čak i sa Ustavom Republike Srbije. Srpska radikalna stranka ima veliki broj primedbi na predloženi Predlog zakona i pokušala je eventualno da to ispravi svojim amandmanima, mada se ovde jako teško mogu greške ispraviti. Delimičnim pogledom na ovaj zakon vidi se da je njegova suština zapravo oduzimanje dela nadležnosti trgovinskim sudovima i možda ne bi bilo loše da ovde u prvim redovima sedi ministar pravde, s obzirom da ovaj zakon delimično tretira i njegov resor, da nam on objasni zašto je neophodno da se iz nadležnosti trgovinskih sudova izuzme upisivanje privrednih subjekata u registar. U razlozima za donošenje ovog zakona predlagač je naveo nekoliko. Kaže se, prvo, da je to zbog ekonomičnosti, da veliki broj sudija i registratora obavlja taj posao. Samo bih podsetio da posao upisa u sudski registar, kada je reč o privrednim subjektima, obično radi jedan sudija trgovinskog suda, eventualo dva ili tri kada se radi o većim sudovima. Dalje, kaže se da postoji određena neažurnost što se tiče registra, da po nekoj evidenciji od 250.000 evidentiranih i registrovanih preduzeća samo oko 90.000 aktivno radi i možda ti podaci i jesu tačni, možda ta ažurnost treba da se popravi, ali je to moglo da se uradi određenim zakonskim aktima, s tim da se ostavi u nadležnosti trgovinskog suda, da se ne izmišlja topla voda, da se ne izmišlja nešto potpuno novo, kao što je ovde bio slučaj sa ovom agencijom za privredne registre. Ovo me malo podseta na onu komunističku filozofiju koja kaže da ono pre nas ništa ne valja, da to treba porušiti, da to treba zaboraviti i da istorija počinje sa nama. Uostalom, sve ove agencije koje postoje u našoj državi, a koje je patentirao prethodni režim, ne služe ničemu drugom no kako bi se određeni stranački kadrovi doživotno zaposlili. Dalje, ono što me je posebno iznenadilo to je deo objašnjenja gde se kaže da je trenutno u malom broju zemalja nadležnost za registraciju privrednih subjekata poverena sudovima, da su to obično afričke države francuskog govornog područja, zemlje u tranziciji, znači zemlje slične nama, a od zemalja Evropske unije samo Austrija, Nemačka i Francuska. Sada posebno jedan deo kaže da Nemačka i Francuska nisu dobar primer evropske prakse gde je registracija u nadležnosti sudova. Sada smo ovde pokazali Nemcima i Francuzima i Austrijancima da uopšte ne rade kako treba, da ne znaju šta rade, pa bih vam predložio da patentirate ove agencije, eventualno možete Nemcima i Francuzima, kada im se budu otvorile oči, kada vide da to nije kako treba, možete za neki dinar i to da im prodate. Još jedna važna stvar je potencirana od strane predlagača, a to je da se kao novina uvodi i uređuje postupak elektronske registracije. Kaže se da će agencija ovu novinu primenjivati u meri u kojoj to bude dozvoljavalo okruženje. Lično smatram da umrežavanje u jedinstveni sistem trenutno nije izvodljivo u onoj meri u kojoj bi to trebalo da bude, a ukoliko jeste sigurno je da vi niste sposobni da to odradite onako kako treba, jer da jeste vi biste do sada uveli jedinstveni birački spisak koji je isto jedna vrsta umrežavanja u jedinstveni sistem. Na kraju bih hteo da se osvrnem na procenu iznosa finansijskih sredstava koja su potrebna za sprovođenje ovog zakona, gde kažete da nisu potrebna sredstva iz budžeta i da je za uspostavljanje prva tri meseca operativnih troškova registra privrednih subjekata obezbeđena sredstva iz donacije Kraljevine Švedske u iznosu od 13 miliona švedskih kruna. To je negde oko milijardu i po evra. Šta ćemo posle ta tri meseca, kad ta donacija bude iscurela - to ne kažete. To će se opet prevaliti na budžet, odnosno na grbaču građana. Kao razlog zašto ovaj zakon mora da ide po hitnom postupku, što je postalo hronično i, da tako kažem, već praksa ovog parlamenta, kažete da je jedan od najbitnijih razloga taj kako bi se sprečile štetne posledice koje bi odlaganje donošenja ovog zakona imalo, s obzirom da je rok korišćenja sredstava do 31. avgusta 2004. godine. Kada je već reč o štetnim posledicama, mogu samo da kažem da štetne posledice vaše vlasti osećaju svi građani Srbije i zato će 13. juna glasati realno, za Tomislava Nikolića.
Reč ima narodni poslanik Igor Bečić (nije tu). Reč ima narodni poslanik Zlatan Jovanović.
Dame i gospodo, pri kraju smo rasprave o Predlogu zakona o registraciji privrednih subjekata i možda je vreme da se napravi rezime na kraju. Ono što je uočljivo kada se ovaj zakonski tekst uzme u ruke jeste njegova sličnost ili, bolje rečeno, potpuna identičnost sa predlogom koji je u julu prošle godine ovoj skupštini dostavila tadašnja vlada. To samo pokazuje da je ovo vlada kontinuiteta, znači, da se radi o vladi koja će raditi na isti način kao i prethodna, a verovatno i završiti na isti način kao prethodna. Radi se o zakonu o registraciji privrednih subjekata, čija je suština da se oduzme nadležnost trgovinskih sudova koji su do sada ovaj posao obavljali i da se ta nadležnost poveri agenciji za registraciju privrednih subjekata. Predlagač zakona obrazlaže zbog čega to radi ovde u Predlogu zakona. Navešću samo nekoliko tačaka na koje bih želeo da ukažem. Prvi razlog jeste – "postojeći sistem registracije je ocenjen kao nestimulativan za razvoj privrede". Baš me interesuje, a nisam to čuo od predlagača, kako je to ovaj novi sistem registracije preko agencije stimulativan za razvoj privrede? Prosto ne mogu to da uvidim u tekstu koji smo dobili. Zatim, kaže se da su nedostaci postojećeg načina registracije – "razuđenost institucija, jer se privredni subjekti registruju u 17 trgovinskih sudova i 161 opštini na području Republike Srbije". Ako uzmemo u obzir da ti sudovi obavljaju i druge poslove osim registracije, a da će agencija koja je planirana sledećim zakonom, takođe imati, pored centralne agencije u Beogradu, svoje ispostave po okruzima i opštinama, onda ćemo doći do istog broja ljudi koji će biti angažovani, ali ti ljudi - registratori u agenciji, biće profesionalno vezani samo za registraciju i nikakav drugi posao neće obavljati. Potom, navodi se neekonomičnost, neažurnost registara, meritornost u odlučivanju itd. Kada se govori o meritornosti u odlučivanju, ono što je suština ovog predloga, to je da registratori koji su predviđeni ovim zakonom, imaju funkciju tehničkog lica, lica koje će samo obaviti određen tehnički posao. Neće se upuštati u tačnost podataka koje podnosioci zahteva dostavljaju, njihovu istinitost. Čak u zakonu predlagač kaže da neće odgovarati za tačnost i pouzdanost tih podataka. Drugim rečima, odmah se kaže da postoji opravdana sumnja da ti podaci neće uvek biti tačni. To je loše i jednim primerom ovde ću da potkrepim moju tvrdnju da je to loše, primerom koji će vam jasno reći koliko je postojeći sistem bolji od ovog koji se nudi. Ovo je primer iz Bajine Bašte, mesta iz koga dolazim. Radi se o preduzeću "Laminat" AD, koje je privatizovano pre dve godine. Pošto novi vlasnik nije ispunio obaveze iz ugovora, zaposleni su u štrajku od decembra prošle godine, već šesti mesec, i konačno je ovaj slučaj došao i pred Odbor za privatizaciju Skupštine Srbije, posle velikog broja neuspelih pokušaja kod Agencije da se nešto izmeni i popravi u ovom preduzeću. Kupac ovog preduzeća Borivoje Skorić iz Loznice pokušao je na jedan loš način da obmane i zaposlene u preduzeću, a i javnost, zahtevom kod Trgovinskog suda u Užicu da se registruje njegova dokapitalizacija, na koju je bio obavezan po ugovoru koji je sačinjen pri kupovini preduzeća. Međutim, trgovinski sud, uvidom u dokumentaciju koja je priložena, utvrdio je da dokapitalizacija nije regularna, jer se radi o pozajmici matičnog preduzeća, radi se o kratkoročnom kreditu koji, po ugovoru, nije mogao biti iskorišćen za dokapitalizaciju, jer su se po ugovoru tražila gotova novčana sredstva ili neka materijalna imovina koja bi se unela u ovo novo preduzeće. Prema tome, trgovinski sud je, razmatrajući po ovom zahtevu, doneo odluku da ne prihvati zahtev i da ovo ne registruje. Da je ovaj zakon bio na snazi, registrator, kao tehničko lice, verovatno bi ovo registrovao. Pitam vas sada, pošto ovim zakonom upućujete sve oštećene na sudski proces, ko će da vodi sudski proces, odakle materijalna sredstva radnicima koji već dve godine, u konkretnom slučaju, ne primaju plate, zarade ili primaju vrlo male, minimalne zarade. Odakle im novčana sredstva da oni vode dugotrajne sudske procese sa novim vlasnicima? Sve me navodi na pomisao i na sumnju da je cilj predlagača da se zaštite oni koji su na sumnjiv način kupili veći deo srpske privrede, da mogu nesmetano da to registruju na svoja imena, da rade, da otpuštaju radnike i da niko za to ne odgovara. A za sve će ispaštati zaposleni, koji će ostajati i dalje bez posla, a koji su sve ovo izgradili godinama mukotrpno radeći i na kraju ostali bez ičega.
Reč ima narodni poslanik Zoran Mašić, a posle njega narodni poslanik Nemanja Šarović.
Uvaženo predsedništvo, uvaženi ministre, uvažene kolege narodni poslanici, i ovaj zakon, kao i većinu drugih zakona koje ste nam dostavili na razmatranje u parlament, vi iz vladajuće koalicije obrazlažete kao reformski i od značaja za privredni razvoj Republike Srbije. Ovaj zakon, po vašem mišljenju, trebalo bi da stvori bolji ambijent za osnivanje i razvoj malih i srednjih preduzeća i preduzetništva, kao i veće strane investicije. I ovaj zakon obrazlažete – da je koncipiran u skladu sa evropskim direktivama i propisima Evropske unije, ali sa vašim interesnim i uskostranačkim tumačenjem tih propisa. Jer, ne može se drugačije shvatiti obrazloženje podnosioca predloga zakona da Austrija, Nemačka i Francuska nisu dobar primer evropske prakse registracije privrednih subjekata, samo zato što seregistracija privrednih subjekata u tim razvijenim kapitalističkim državama obavlja u sudovima i slična je našem sada postojećem, važećem sistemu registracije privrednih subjekata. Većinom se slažem sa ocenom o neažurnosti registra, neblagovremenom unosu promena podataka privrednih subjekata, neujednačenosti prakse postojećih registara, dugom trajanju postupka registracije i nepostojanjem obavezujućih rokova za postupanje po prijavama. No, očekivanja poslanika SRS su bila da će Vlada i nadležno ministarstvo predložiti racionalan zakon, kojim će se značajno otkloniti uočeni nedostaci i uskladiti naši propisi, ove materije, sa propisima i direktivama Evropske unije. Kad kažem – racionalan, svakako smatram potpuno nepotrebnim formiranje agencije za privredne registre. Jer, ta agencija predstavlja bespotreban trošak i razbacivanje državnog novca, pa iako se radi o donaciji Kraljevine Švedske. Bez lažne demagogije, 100 miliona dinara, koliko treba da se potroši za formiranje agencije, taj iznos predstavlja celokupan godišnji budžet jedne naučnoistraživačke ustanove sa otprilike 90 zaposlenih, u kojoj radi minimum 30 magistara i doktora nauka, i to sa svim troškovima za obavljanje naučnoistraživačkog rada. Znači, to je godišnji budžet jedne takve institucije, pa vas pitam – koliki doprinos državi može dati jedna naučnoistraživačka institucija, a koliko jedna ovakva agencija, koja treba centralizovano da registruje privredne subjekte. Prema tome, pitam i sebe i vas, koji ovo predlažete, koliko će agencija da ima registratora, a to je po zakonu fizičko lice koje vodi registar, koga imenuje upravni odbor agencije uz prethodnu saglasnost Vlade,a mora ažurno da odgovori obavezama definisanim u članovima 10, 69. i 74. Predloga ovog zakona. Ako sam dobro pobrojao, radi se o nekih 13 različitih obaveza i ovlašćenja, koje svakodnevno u svakoj prijavi za registraciju mora da proveri i verifikuje ispunjenost uslova za registraciju, i da, ako su ispunjeni svi uslovi za registraciju iz člana 22. Predloga ovog zakona, u roku od pet dana donese rešenje kojim se registraciona prijava usvaja i registracija sprovodi u registar. Siguran sam da registrator to ne može sprovesti i ispoštovati rokove i da će i dalje biti prisutna neažurnost u registraciji privrednih subjekata. Neće, svakako, bitno popraviti ni mogućnost elektronske prijave, jer prema članu 20. Predloga zakona za datum i vreme podnošenja prijave elektronskim putem uzima se datum i vreme dostavljanja originalne dokumentacije Agenciji, a ne samo prijava podneta elektronskim putem. Stoga, vama koji činite vladajuću koaliciju, predlažem da ozbiljno razmotrite i prihvatite naše primedbe, iznete u ovoj načelnoj raspravi, kao i po podnetim amandmanima, koji će slediti, i učinite ozbiljne korekcije ovog zakona. Na kraju, moram da odgovorim kolegi poslaniku koji je prošle nedelje, u četvrtak, na početku rasprave o ovom zakonu, uvredio poslaničku grupu SRS. Cenjeni kolega, mi znamo da koristimo kompjutere, i to ne samo da znamo da koristimo nego znamo i da pravimo vrlo uspešne programe. Naše pograme prepoznaju građani Republike Srbije i zato glasaju za nas. Zbog našeg programa razvoja savremene i realne Srbije građani će glasati za Tomislava Nikolića, našeg kandidata za predsednika Republike. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović, a posle njega Petar Jojić. Preostalo vreme poslaničke grupe je šest minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, SRS neće glasati za predložene zakone, jer da zakoni koji su nam stavljeni na dnevni red nisu dobri najbolje govori i veliki broj amandmana koje je sama Vlada podnela, kao predlagač ovih zakona, i na taj način nam veoma jasno pokazala i kakav je njen odnos prema Skupštini, a samim tim i prema građanima Srbije, jer se u proceduru puštaju zakonski predlozi koji nisu ozbiljno razmotreni na sednici Vlade, a pored toga insistira se da to ide po hitnom postupku. Za hitan postupak, svakako, nisu ispunjeni uslovi iz člana 157. Poslovnika, jer ovaj član kaže – da se zakon može izuzetno doneti po hitnom postupku. Na dnevnom redu ove sednice je 11 zakona i svi zakoni su po hitnom postupku. Znači, ništa izuzetno tu nema. Dalje, po hitnom postupku može da se donese samo zakon kojim se uređuju pitanja i odnosi nastali usled okolnosti koje nisu mogle da se predvide. Ova oblast regulisana je nekim drugim zakonima i to već duže vreme. Znači, nema ovde ničega niti hitnog, niti nečega što nije moglo da se predvidi. Jedan od glavnih razloga za osnivanje agencije za privredne registre je donacija Kraljevine Švedske u iznosu od oko 1,4 miliona evra. To je otprilike kao da vam neko ponudi da snosi troškove rehabilitacije amputacije noge, ali pod uslovom da nogu amputirate do kraja meseca. A da vi, onda, kažete – jeste da je noga zdrava, ali ako je ne amputiram propade donacija. Osnovno pitanje prilikom donošenja zakona, koji reguliše ovu veoma važnu oblast, treba da bude šta je za privredne subjekte najbolje, i da li je to suštinski dobro rešenje, a ne – kako ćemo doći do neke donacije. SRS smatra da registarcija privrednih subjekata mora da ostane u nadležnosti sudova. Podsećam vas da je u prošlosti bilo dosta prašine i afera oko upisa pojedinih firmi u registar, oko upisa odgovornih lica, i to dok su te radnje obavljale sudije, pa se postavlja pitanje – u kakve ćemo sve afere upasti kada taj posao budu obavljali registratori. Registratore zakon definiše kao fizička lica koja vode registar. Nisu propisani nikakvi kriterijumi, niti u pogledu stručne spreme, radnog iskustva, niti u bilo kom drugom pogledu. Da bi neko obavljao ovaj posao, veoma važan i odgovoran, dovoljno je samo da bude fizičko lice. SRS smatra da način vođenja registra treba da se modernizuje, da se učini efikasnijim i dostupnijim javnosti, ali, takođe, smatramo da je neophodno da ovaj posao ostane u ingerenciji sudija i sudova, što propisuje i važeći Zakon o preduzećima, po kome jedino sud može voditi registar privrednih subjekata. Nismo, takođe, ni zadovoljni obrazloženjima koja smo dobili od onih koji su nam predlagali da ovaj zakon usvojimo, jer, podsetiću da je gospodin Ivanji, prilikom obrazlaganja, rekao da je kada je odlazio u trgovinski sud da ukaže na problematiku registracije nailazio na potpuno nerazumevanje i da je on to nazvao sindromom debelih prstiju. Kako smo čuli, zaposleni u trgovinskom sudu imali su toliko debele prste da nisu mogli da potrefe tipke na tastaturi, pa samim tim nisu mogli ni da vode registar u elektronskom obliku. Na ovakvo izlaganje predsedavajuća, naravno, nije reagovala jer on pripada vladajućoj većini, ali ovo izlaganje moram da osudim, jer smatram da je veoma ružno i neprimereno ismevati ljude i izrugivati im se zbog njihovih fizičkih osobina. Postavljam pitanje vladajućoj većini – da li će u agenciji za registraciju raditi isključivo ljudi sa tankim prstima. Ovim ste, gospodine, uvredili sve zaposlene u trgovinskom sudu. Ovo ne bih ni pominjao. Nisam ni tada hteo datražim povredu Poslovnika, iako je on definitivno povređen u delu o dostojanstvu Narodne skupštine, ali sam morao ovo da učinim zbog svojih kolega iz Trgovinskog suda, koji su reagovali posle toga, zvali i mene lično i našu poslaničku grupu, tražeći izvinjenje. Ovo što ste rekli svakako nije lepo, a o izvinjenju razmislite sami.
Narodni poslanik Petar Jojić. Nije tu. Narodni poslanik Snežana Lakićević-Stojačić. Nije tu. Narodni poslanik Petar Cvetković.
Dame i gospodo, gospodine ministre, pokušaću da kažem nekoliko reči o Predlogu zakona o agenciji za privredne registre i Predlogu zakona o registraciji privrednih subjekata. Ovde smo proteklih dana čuli i videli dvojake kritike. Na one što dolaze iz jedne političke grupacije ne treba gubiti vreme, jer su neutemeljene po bilo kom osnovu i neozbiljne. Kritike druge političke opcije, priznavajući kvalitet zakonskih predloga, pokušavale su da zaslugu pripišu sebi, odnosno prethodnoj vladi, čiji su pripadnici bili. Do današnjeg dana bio sam u ubeđenju da se prethodni ministar za privredu i privatizaciju bavio isključivo rasprodajom srpskih firmi, međutim, jutros sam saznao da se bavio i nečim drugim. Izgleda da se bavilo to ministarstvo i pisanjem zakona. I to, izgleda, dobrim, kvalitetnim zakonima. Napredak je potpun, međutim, u praksi ministarstvo se najviše bavilo rasprodajom, odnosno privatizacijom firmi. Rasprodajom koja je u mnogo slučajeva bila izuzetno sumnjiva, a ministarstvo se uopšte nije ili nikako se nije bavilo stvaranjem uslova za funkcionisanje privrednih subjekata i privredni razvoj Srbije. Ovom prilikom bih podsetio i pohvalio Trgovinski sud u Leskovcu, koji je u slučaju privatizacije Hemijske industrije "Zdravlje" postupio ispravno. Ne, mogu slobodno reći, i u skladu sa zakonom, ali ispravno utoliko što nije hteo da prihvati naloge Vlade, odnosno ministarstva, da znatno umanji vrednost preduzeća koje je privatizovano, odnosno da umanji vrednost privatizacije "Zdravlja". To je učinjeno po nalogu višeg trgovinskog suda. U svemu tome ministarstvo se uopšte nije ponašalo na odgovoran, na zkonit i adekvatan način. Uostalom, to nije radilo ni u drugim slučajevima u Srbiji, pa je tako, koliko sam upoznat, jedino izvršena kontrola privatizacije jedne firme u vreme prethodne vlade i ministarstva. Sve te propuste će aktuelna vlada, koliko je to moguće, preispitati i otkloniti. Očekujem i da će se utvrditi da je Hemijska industrija "Zdravlje" privatizovana po neopravdano niskoj ceni, odnosno vrednost Hemijske industrije neopravdano nisko je utvrđena, što znači da je ta vrednost višestruko umanjena. Zbog čega? Verovatno će to u replici gospodin bivši ministar Vlahović reći ili će nadležni organi utvrditi. Ono što jeste sigurno, a to je da je prethodna vlada dala jedan predlog zakona, koji nije htela da razmatra na ovoj skupštini, i tu nije krivica naša, nije krivica ni aktuelne vlade. Rešenja zakonska su u okviru onoga što je preporuka Evropske zajednice i u skladu sa dobrom evropskom praksom, osim jedan loš primer Nemačke, gde se na više mesta vršila registracija privrednih subjekata. Znamo da je kod nas do sada registraciju privrednih subjekata vršio i trgovinski sud, a ranije privredni sud i lokalne samouprave odnosno opštinski organi uprave. To se pokazalo kao nekvalitno rešenje, utoliko što je pri registraciji kod trgovinskih sudova došlo do raznih zastoja, raznog voluntarizma i raznih nezakonitih postupaka i ponašanja, što je dovelo, ne moram biti precizan, ali otprilike od 280.000, biću tačan, podatak ću reći, što nisam zapamtio, 250.000 registrovanih preduzeća, samo blizu 90.000 je aktivno. Preostala preduzeća se vode kao postojeća, a ne posluju i ne deluju, nema se uvida u bonitet prevashodno firmi koje su upisane u registar kod trgovinskih sudova. S druge strane, u upravnim organima za registraciju preduzetnika su vrlo razuđeno i na nekvalitetan način vođeni podaci, upravo zbog mogućnosti da ta lica koja se bave registracijom ne budu dovoljno obrazovana ili nekvalifikovana stručno. Na različite načine je u Srbiji, od lokalne samouprave do lokalne samouprave, od opštine do opštine, vršena registracija tih preduzetnika, tako da je u praksi moglo da bude i da se preduzetnici registruju i fiktivno, i naknadno i retroaktivno. Jednom rečju bilo je raznih zloupotreba. Izmeštanje registracije privrednih subjekata iz trgovinskih sudova može izazvati određene reakcije, naročito iz okvira trgovinskih sudova koji će se osetiti ugroženim, odnosno koji će osetiti da neće imati dovoljno posla, i eventualnim svojim plašenjem za budućnost, odnosno ličnu egzistenciju, što je potpuno van domena razmatranja ove problematike i ovih zakona. Jer, uostalom, trgovinski sudovi zadržavaju onaj osnovni deo svog postojanja, ingerencija, a to je upravo suđenje i rešavanje sporova. Registracijom privrednih subjekata na jednom mestu, na način na koji se predlaže ovim zakonima, umnogome ćemo pomoći da ta registracija bude potpuno jasna, vidljiva, mogućnost provere vrlo brza, preko sistema kompjuterskog i na taj način će svaki učesnik privrednog života moći vrlo brzo da proveri sve podatke o onome sa kim stupa u poslovne odnose, što je jedan od uslova, ne mogu reći najbitniji, ali veoma bitan uslov da u Srbiji, odnosno u našoj državi dođe do razvoja i stvaranja uslova za tržišnu utakmicu i razvoj privrednih subjekata. Pred ovom vladom, koja je za veoma kratko vreme pokazala svoju sposobnost i nameru da upravo tržišne aktivnosti i tržišnu utakmicu proklamuje i stvori uslove za istu, biće takođe težak posao da u jednoj rasturenoj državi, privredno i ekonomski rasturenoj, omogući i stvori uslove za tržišnu utakmicu i privredni razvoj. Ne sumnjam u to da će, s obzirom na dosadašnje ponašanje, i nadležno ministarstvo i republička Vlada u tome uspeti. To je samo dokaz da se republička Vlada odnosi odgovorno, kako prema ovom skupštinskom domu, odnosno prema ovom parlamentu, tako i prema građanima i prema Srbiji. Primedbe da joj je navodno dva meseca trebalo za iščitavanje zakona su od strane aktuelnog ministra otklonjene, jer tako radi odgovorna vlada. Ono što predlaže, predlaže odgovorno i pre toga, pre podnošenja predloga, razmatra sve mogućnosti. Čujem sa nekih strana nezadovoljstvo. Očekujem da će to upravo za ovom govornicom izraziti i dati argumente. Kritike radi kritike su totalno očigledne i na njih nema potrebe ni odgovarati. Ove zakone kao jedno savremeno rešenje, u svakom slučaju, treba podržati i treba usvojiti, jer su od onih zakona koji će omogućiti, a pomenuću jednu mnogo eksploatisanu reč, dalju reformu Srbije i privrednog života, a naročito u Srbiji; stvarnu reformu, za razliku od proteklih mnogo pominjanih i fiktivnih kobajagi reformi. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vlahović, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedavajući, gospodine ministre, sve vreme smo ovde čuli kritiku radi kritike. Zapravo, optužbu prethodnog poslanika da to rade oni koji oponiraju ovom zakonu ili oni koji ga podržavaju, ali ne daju za pravo novoj Vladi da je ovaj zakon pripremila i otud je to kritika radi kritike. Suštinski, kritikujući prethodnu vlast i prethodnu vladu, a vidim da vam je to i dalje opsesija, a što me jako raduje, iznosili ste argumente koji se jednom rečju mogu nazvati kritika radi kritike. Čuli smo da postoji zalaganje za slobodnu tržišnu utakmicu privrednih subjekata koji na tržištu učestvuju, a istovremeno ne prihvatamo tržišnu vrednost kao osnovni postulat na kome se temelji Zakon o privatizaciji. Ako vi lično mislite i ukoliko smatrate da nešto mnogo više vredi zahvaljujući vašem prethodnom, pretpostavljam, poslovnom iskustvu ili zahvaljujući svemu onome što ste u prethodnom periodu učili i naučili, onda je na tom tenderu, koji je bio potpuno otvoren za javnost, trebalo da izađete zajedno sa poslovnim partenrima, ako ih imate, i da date ponudu, koja je 10 puta veća. Tržišna vrednost je osnovni temelj Zakona o privatizaciji i time odgovaram na pomenuti slučaj "Zdravlja", a što možete pročitati u jednom od uvodnih članova Zakona o privatizaciji, a to jeste da je zadatak onoga koji sprovodi privatizaciju da pobezbedi potpuni protok informacija, da obezbedi jednakost uslova za sve potencijalne konkurente, a da je iza toga na ponuđačima, potencijalnim kupcima, da izađu sa svojom cenom. Kada govorimo o vrednosti kompanija, vrednosti preduzeća, nemojmo ni jednog časa smetnuti s uma da je kapital razlika između imovine i obaveza, da kapital, vrednost kapitala zavisi od, između ostalog, prinosne snage svakog pojedinačnog preduzeća. Ako prinosne snage nema, nema ni vrednosti kapitala. Sada, kada kritikujete pojedine slučajeve privatizacije, bio bih mnogo zadovoljniji i da kažete, postojala je ta i ta firma, potencijalni kupac koji je bio sprečen da učestvuje u procesu privatizacije, a što je suprotno Zakonu o privatizaciji, a ne da ovde neutemeljeno, kritikom radi kretike, iznosite vaše lične opservacije o vrednosti neke kompanije. Ta vrednost, još jednom želim da kažem, jeste tržišna vrednosti i ona je, kao i kod svakog drugog prometa roba i usluga, rezultat ponude i tražnje. Vrlo dobro znate da smo imali čitav niz slučajeva gde je početna cena uvećana 100 i više puta, kao što sto imali slučajeve gde je početna cena kapitala bila nedovoljna da zainteresuje bilo kog kupca. I čuveni slučaj, koga veoma često citiram, jeste firma u Senti, gde je početna cena bila svega, ako se ne varam, 2,5 hiljade dinara. Ni pet zaposlenih radnika nisu želeli da kupe tu firmu, jer znaju da bi kupovinom firme preuzeli ogromnu količinu obaveza. (Predsedavajući: Vreme.) Samo dve rečenice, i završavam. Šta je moja poruka: svaki proces privatizacije tereba da bude kontrolisan od strane ministarstva. Ono što smo juče čuli od direktora revizije privatizacije, postoji kontrola procesa privatizacije i to jeste zadatak ministarstva. To ne sme da bude iskorišćeno na način da se čitav proces zaustavi, kao što se, između ostalog, u Srbiji već desilo. Što se tiče ministarstva, gospodine Cvetkoviću, ne brinite za rad ministarstva. O tome kako je ministarstvo radilo, najbolju ocenu su dali oni koji zaista razumeju šta je bio delokrug odgovornosti i nadležnosti ministarstva. To što Skupština nije u junu prošle godine raspravila o ovom zakonu, zakonu o stečaju, zakonu o preduzećima, samo je jedan detalj koji sam danas izneo.... (Predsedavajući: Molim vas, prošlo je pet minuta.) Ministarstvo je šest zakona uputilo Narodnoj skuštini i više od 40 uredbi pripremilo, i imalo aktivnu komunikaciju sa Skupštinom Srbije. Na kraju krajeva, rast industrijskog obima proizvodnje kojim se danas dičite je rezlutat rada prethodne vlade, a pre svega privatizacije.
Hvala. Po kom osnovu? Izvolite. Pomenuo ga je.
Gospodin Vlahović nije imao potrebe za ovlikim jedom, ovaj jed i nervoza upravo govore o tome da nije u pravu. Nije u pravu, jer će upravo kontrole utvrditi, a i znamo koja je prava vrednost bila "Zdravlja", utvrdiće da je mnogo, višestruko umanjena vrednost "Zdravlja" kod privatizacije. To neće biti dobro po nekoga, a verovatno po gospodina bivšeg ministra zato što je ovako nervozan. Hvala.
Izvolite, gospodine Vlahoviću, po Poslovniku.
Reklamiram povredu Poslovnika, član 97. Javio sam se za repliku, pa prema tome gospodin Cvetković nije imao pravo na repliku, bez obzira što sam ga pomenuo. Odgovarao sam na njegovo prethodno izlaganje. I, da iskoristim, pošto sam već izašao ovde da kažem, visoko cenim vaše shvatanje vrednosti kapitala. Prepustimo to da oni koji se malo bolje razumeju, a na kraju krajeva, ne samo od vas i od mene, govore o metodima i načinima na koji se utvrđuje vrednost kapitala. Za vašu informaciju, bilo koja procena jeste samo potencijalni okvir za dogovor. Svi udžbenici o vrednosti kapitala kažu da je realna i fer vrednost ona oko koje se dve strane dogovore u konkretnoj transakciji. Procena ne znači ništa. Nju je, kao administrativni postulat, vredelo izbrisati i ona je trebalo da bude startna vrednost, i da se dozvoli tržištu da normalno funkcioniše, i da nema sakrivanja informacija, i da utakmica postoji. Inače, nisam ni malo najeđen, gospodine Cvetkoviću, naprotiv. Niti sam nervozan, veoma sam rasopoložen da izlazim za govornicu i da odgovaram na vaše primedbe. Javnosti radi. Hvala.
Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog načelnog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa, ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 89. Poslovnika. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, po pitanju onoga što je izneto u raspravi i po pitanju metafore koju sam upotrebio, a to je sindrom debelih prstiju, kako smo mi to tada zvali, naravno da pri tome nisam mislio na sudije Trgovinskog suda u Beogradu, a ne samo u Beogradu, nego i u drugim gradovima. Jednostavno, radi se o jednoj metafori koju smo mi u to vreme nazivali "sindrom debelih prstiju", koja je u najbolju ruku pokazivala svo nerazumevanje na koje smo nailazili u jednom časnom projektu koji danas dobija na sreću svoje ostvarenje. Isto tako bih mogao da upotrebim i neku drugu metaforu, ili da citiram jednog poznatog pesnika; on je rekao: "Kako u debelo uvo zabosti pametnu reč". Dakle, i to je jedna metafora i to je jedna sloboda koju jednostavno mogu da iskoristim ovom prilikom. Govorio sam o problematici upisa u sudski registar i o tome da, kada sam odlazio u sud, nisam mogao da dobijem izvod iz registra sa različitim objašnjenjima. U registracionom odeljenju sam dobijao podatak da je taj sporni predmet kod sudije, onda sam otišao kod sudije, sudija mi onda govori, kaže - znate šta, taj predmet nije kod mene, predmet je u fioci kod predsednika Trgovinskog suda. To je veliki problem. Ne mogu da zamislim kolika je ta fioka bila gde su se nalazili svi sporni predmeti, hteo sam jednu stvar da ostvarim, a to je da izvršim uvid u registar, shodno načelu javnosti i na to imam pravo. Zato ovaj zakon donosi i ostvaruje to načelo javnosti. Što se tiče donacije, apsolutno je pitanje da li ćemo mi tu donaciju prihvatiti ili ne, samo je to pitanje, a naravno da hoćemo, jer u protivnom ne bismo bili normalni ljudi. Jednostavno, nenormalno je ne uzeti nešto što vam pripada i što će vam omogućiti da vi ceo projekat ostvarite, a to je jedinstveni registracioni sistem. Upravo taj sistem branim, kao što branim elektronsko poslovanje i sva načela na kojima se zasniva. I ceo sistem, daće bog, uspeće da funkcioniše u svojoj celini. Sve me ovo podseća na film koji se zove: "Bogovi su pali na teme". Podsetiću vas o čemu se tu radi, ukratko. Jednostavno, jednom pripadniku afričkog plemena pala je flašica "koka-kole" na glavu i on je mislio da je to predmet koji su mu bogovi poslali. Upravo taj predmet jeste ovo što vi danas ne razumete. To je na neki način, ako hoćete tako, poklon bogova, a ne verske sekte, jer ono što ne razumete, nije to verska sekta, to je jedan poklon koji treba da iskoristite, a to što ne razumete, to je vaš problem i to je problem zbog koga su stradali mnogi umni ljudi. O tome je već bilo reči. Šta je bio princip? Spaliti na lomaču onoga ko razmišlja drugačije i koga ne razumete. Irski model; ne znam da li ima nekoga ko je protiv irskog modela, taj irski model se zove inače irsko ekonomsko čudo. To je uspeh koji je Irska uspela da napravi u kratkom periodu i to će biti naš uzor i za to ćemo se mi zalagati. Što se tiče pravnog sistema i podatka da je pravni sistem 30 godina izgrađivan, to je bio podatak, u redu, nemam ništa protiv. Znači, pravni sistem je izgrađivan 30 godina, ali od tih 30 godina, sigurno je, 20 bi bilo sasvim u redu, ali 10 godina kada ste vi bili na vlasti, to je bila katastrofa, to je bila derogacija pravnog sistema i izvrgavanje ruglu pravnog sistema. Upravo, znači, direktive su Evropske unije i načelo javnosti će biti ostvareno ovim zakonom, i time padaju u vodu sve primedbe koje se na to odnose. Što se tiče toga da jedna poslanika grupa, odnosno jedna stranka žari i pali u Vladi Republike Srbije, tako je, u pravu ste, dakle, to je žarenje i paljenje, ali u intelektualnom smislu. Mi ćemo zajedno sa našim koalicionim partnerima i ministrima u Vladi Republike Srbije uspeti da intelektualno žarimo i palimo, jednostavno, na najbolji način ćemo uspeti da sprovedemo sve ono što smo zacrtali. Taj intelektualni kapacitet i ta snaga će vas obrisati sa političke scene. Građani Republike Srbije, oni imaju veš mašine, to je tačno, neko ima, neko nema, a ako nemaju, to je upravo posledica takođe onoga što se dešavalo u tih crnih 10 godina. Neki mladi ljudi su se okupljali oko par računara i uspeli su da nauče nešto i o elektronskom sistemu i da usposatve veze sa Evropom i sa celim svetom. To je ono što je vama bio problem i to je ono na šta su se sve vaše velike reforme odnosile, a to je bilo zaustaviti Internet, uvesti porez na satelitske antene, uvesti taksu za izlazak iz zemlje i to je bio jedan od bisera jednog zatvorenog sistema, koji sada hoćemo da napravimo otvorenim, vođeni isključivo načelom javnosti. Kako Vlada Republike Srbije radi? Znači, svakim danom dobijamo nove podatke. Danas je potpisan zajam u vezi projekta evropskih puteva i tim zajmom smo obezbedili 120 miliona evra za auto-put Beograd-Novi Sad-Beška, to je jedan od najpovoljnijih kredita koji je ikada dobijen, sa grejs periodom od 7 godina. Znači, naš cilj je jednostavno da imamo sigurne i bezbedne puteve. Takođe idu pregovori i u pogledu obnavljanja vodosistema Novog Sada i Niša. To je interes naše Vlade, to je interes naše stranke gde smo zastupljeni i zbog toga građani Srbije 13. juna neće glasati za vas. A zašto? Zato što su oni upravo u našem centru pažnje i mi sve ovo radimo isključivo zbog njih i zbog naše budućnosti.
Reklamirate povredu Poslovnika, izvolite.
Po članu 82. Poslovnika izražavam sumnju u postojanje kvoruma, pa molim predsedavajućeg da utvrdi da li imamo kvorum.
Određujem pauzu od 15 minuta.
Dame i gospodo poslanici, molim vas da utvrdimo kvorum. Pošto je u sali prisutno 88 poslanika, možemo da nastavimo rad. Da li još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa želi reč? (Ne.) Zaključujem zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o registraciji privrednih subjekata i Predlogu zakona o agenciji za privredne registre. Prelazimo na 8. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O REGISTRACIJI PRIVREDNIH SUBJEKATA (pojedinosti) Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Milan Marković, Milko Štimac, Jovan Todorović, zajedno Slobodan Vučković i Slobodan Pajović, Vjerica Radeta, Milan Stevović, Branislav Blažić, Božidar Koprivica, Nemanja Šarović, Branislav Stevanović, Sreto Perić, Zlatan Jovanović, Nataša Jovanović, Petar Jojić, Branislav Rankić, Ljubomir Kragović, Gordana Gajić, Vitomir Plužarević, Milorad Mirčić, Momir Marković, Igor Mirović, Milovan Radovanović, Dragoljub Stamenković, Goran Cvetanović, Veroljub Arsić, Dragan Čolić, Aleksandar Đorđević, Igor Bečić, Vojislav Milajić, Jovan Daja, Darko Glišić, Ivan Radić, Miljko Četrović, Jovan Palalić, Vojkan Tomić i zajedno Marko Krstin, Išpanović Ištvan i Vladimir Homan. Primili ste mišljenje Vlade Republike Srbije o pojedinim amandmanima. Primili ste izveštaje Odbora za razvoj i ekonomske odnose sa inostranstvom i Zakonodavnog odbora. Pošto je Narodna skupština obavila zajednički načelni pretres, u okviru koga je razmatran i Predlog zakona o registraciji privrednih subjekata, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Dame i gospodo, ni predstavnik Vlade Srbije, ni kolege narodni poslanici koji podržavaju Predlog zakona o registraciji privrednih subjekata nisu nas ubedili da postoje valjani razlozi da se poslovi registracije privrednih subjekata iz trgovinskih sudova prenesu na agenciju za registraciju privrednih subjekata. Razlozi koje smo ovde čuli u korist ovog predloga zakona o registraciji privrednih subjekata nisu zaista argumentovani. Ti razlozi govore uglavnom o nepoverenju kolega koji su govorili o ovom predlogu, očigledno i Vlade Srbije, u sudije trgovinskih sudova. Za razliku od vas mi iz SRS imamo poverenje u sudije i sudove, naravno govorim o većini sudija koji časno i pošteno obavljaju svoju sudijsku funkciju, a mi nikada ne iznosimo ocene paušalno. Uvek govorimo konkretno, kao što smo govorili konkretno recimo o mahinacijama predsednika Trgovinskog suda Gorana Kljajevića, a vezano za registracije i preregistracije preduzeća "Elektrotehna", vezano za registracije i preregistracije preduzeća "Gorica", vezano za njegovo učešće u čuvenoj međunarodnoj aferi "Mercedes Benc". Mi smo o tome govorili javno i ne mislimo da zbog takvog ponašanja predsednika Trgovinskog suda Gorana Kljajevića treba žigosati sve trgovinske sudove i sve sudije u njima koje su radile registraciju privrednih subjekata. Postavlja se pitanje, ukoliko vi nemate, a očigledno je da nemate poverenja u sudije, ko nam je i šta nam je garant da mi treba da imamo poverenja u ljude koji će biti zaposleni u tim agencijama koje vi predviđate ovim posebnim zakonom? Da li ste svesni, poštovane kolege, kako će se donošenje ovog zakona odraziti na rad trgovinskih sudova? Trgovinski sudovi u postupku izvršenja imaće i te kakvih problema kod primene ovog zakona i ovo će svakako dovesti do usporavanja rada trgovinskih sudova, a to svakako znači i do povećanja troškova. Zato smo mišljenja da bi bilo bolje i celishodnije da ovaj novac koji planirate da utrošite za formiranje ove agencije, koji ste, kako kažete, dobili kao donaciju, da taj novac utrošite u opremanje trgovinskih sudova i da naravno ta jedinstvena centralna evidencija privrednih subjekata bude u trgovinskim sudovima, i da ti trgovinski sudovi budu maksimalno efikasni u obavljanju tog posla. Smatramo da biste na ovaj način pomogli građanima Srbije i sudijama trgovinskih sudova u Srbiji. Mi iz SRS znamo da vas to ne interesuje, baš vas briga za građane Srbije, baš vas briga koliko će i kako će sve ovo koštati građane Srbije. Vi radite u nekom drugom interesu, vi radite da biste poštovali volju nekih koji vam navodno daju nekakve donacije, a koliko je to na štetu građana Srbije, to vama svakako nije bitno. U ime poslaničke grupe SRS predložila sam da se u članu 2. ovog zakona, u stavu 1. tačka 3), gde su u pitanju pojedini izrazi upotrebljeni u ovom zakonu, umesto "registratora" koristi izraz "registarski sudija", a to je shodno stavu SRS da registracija privrednih subjekata treba da se vodi kod nadležnih sudova, odnosno u ovom slučaju kod trgovinskih sudova.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Ovim amandmanom i čitavim nizom amandmana koji slede SRS dosledno zastupa stav da registracija privrednih subjekata treba da ostane u trgovinskmo sudu. U načelnoj raspravi smo naveli neke, i to one glavne razloge zašto smatramo da je to potrebno da se obavlja i dalje u trgovinskom sudu. Kada je u pitanju ovaj član 2. Predloga zakona, kojim se daju pojmovi i definicije, samo ukazujem predlagaču da kada dvojica-trojica ljudi, koji sede u jednoj istoj kancelariji, žele međusobno da komuniciraju, po principu da mu neko dostavi dokumentaciju sa ladice, a on kaže - kolega, dodaj mi registrator. To je ona kartonska kutija u kojoj se nalaze spisi, fakture ili bilo koja druga dokumentacija koja podleže nekom arhiviranju, čuvanju itd. Vidite, ta kutija pod nazivom registrator jeste fizičko lice koje vodi registar, po ovoj definiciji. Šalu na stranu, problem je daleko veći i ozbiljniji. Ukoliko se danas održi sastanak sa predsednicima trgovinskih sudova i sudijama koje vode registar, čak 99,9% njih izrazilo bi čuđenje zašto se ovaj posao seli iz trgovinskog suda u jednu potpuno novu nedefinisanu agenciju. Nijedan razlog koji je naveo predlagač faktički ne stoji. Većina trgovinskih sudova ima svoju internu bazu podataka i u elektronskoj formi vodi registar o privrednim subjektima. U većini trgovinskih sudova posao registracija, prijema prijava i donošenja rešenja po prijavi završava se za jedan do dva dana. Tako razlog neke ekonomičnosti za donošenje ovakvog zakona, praktično, ne postoji. Postoji nešto što država mora da uradi, a to je da poveže te baze podataka i na taj način učini dostupnim sve te podatke, pa čak i u elektronskoj formi. U Palati pravde već deset godina postoji jedna grupa od desetak inženjera koja radi na tom softverskom programu i ona nikako da završi taj posao, jer nikome nije ni bilo stalo da se to ozbiljno uradi. Malo ozbiljniji predsednik trgovinskog suda, ne računajuću onog u Novom Sadu, jer ne postoji, može da vam kaže da tri inženjera elektronike, da se skupe na jednom mestu i da 10 dana rade, oni bi napravili softverski program i za, otprilike, 20.000 do 50.000 evra sve to može da se umreži u ovoj prvoj fazi, a u drugoj fazi da se to poveže sa organima lokalne samouprave koji vode evidenciju o preduzetnicima. Naravno, ima potrebe da se i ta evidencija preseli u trgovinski sud, gde je ta jedinstvena baza podataka. To je prava istina. Drugi deo ove istine jeste milion i po evra. Neko je uzeo pare, a neko sada prigovora opoziciji što neće da glasa za ovaj zakon. Prvo, nije korektno, ako ste već uzeli pare, što nama prigovarate to što nećemo da blagonaklono i sa oduševljenjem gledamo kako vi uzimate pare. Bilo bi stvarno suludo da to od nas očekujete. Ova dva zakona su sistemski promašaji. Zakon o upisu u sudski registar ili u registar je, u suštini, jedan procesni zakon, tehnički propis. Tim propisom ne može da se devalvira, niti da se pojedinim odredbama ovog zakona menja sistemski zakon, kao što je Zakon o preduzećima, makar u onom delu koji se tiče registracije privrednih subjekata, trgovačkih društava, gde je izričito navedeno da se to radi u sudu. Pošto zastupamo ovaj koncept, našli smo za shodno da amandmanom intervenišemo kod člana 2. stav 1. tačka 3) i da kažemo da ovaj posao ne vodi fizičko lice koje se zove registrator, nego registarski sudija trgovinskog suda, a kako se određuje taj sudija, to je propisano Zakonom o uređenju sudova i Zakonom o sudijama. Naravno, drugim amandmanima ćemo da vam kompletiramo sliku i oko Interneta i oko ovih drugih stvari, kako mogu ovi podaci da se učine stvarno dostupnim najvećem broju zainteresovanih lica.
Reč ima narodni poslanik Jovan Palalić.
Dame i gospodo narodni poslanici, u toku prepodnevne rasprave sam istakao dve grupe pitanja koja se rešavaju ovim zakonom i koja zaista čine napredak u odnosu na sadašnje stanje. Jedna grupa se odnosi na postupak upisa, jer sadašnji Zakon o postupku upisa u sudski registar i Uredba o upisu u registar predstavljeni su kao anahroni, kao komplikovani. Predloženim zakonom o registraciji privrednih subjekata svi ti problemi se otklanjaju. Druga grupa pitanja se odnosi na organ nadležan za upis. Smatrali smo da trgovinski sudovi, zbog toga što se registracija vršila na području raznih sudova, nisu imali jednoobraznu praksu upisa i, uglavnom, problemi su se javljali zbog nepoštovanja redosleda koji je utvrđen zakonom, što znači da se po pristiglim prijavama nije ostvarivao postupak upisa. Smatramo da jesu sudije trgovinskih sudova kvalitetne, da jesu sudije trgovinskih sudova, na neki način, prave i imaju znanja da taj problem rešavaju. Međutim, svi koji su do sada imali postupke pred trgovinskim sudovima znaju da je toliki broj predmeta u tim trgovinskim sudovima, toliko su sudije trgovinskih sudova zatrpane predmetima, pa je nedostatak sudija da rešavaju te predmete predstavljao problem u ažurnosti rešavanja predmeta koji su pristigli u trgovinske sudove. Cilj formiranja agencije za privredne registre jeste da se trgovinski sudovi rasterete, da se sudije trgovinskih sudova koncentrišu na rešavanje predmeta u meritumu, da sude, a da se ovi poslovi izmeste u jedan organ koji neće biti opterećen drugim poslovima sem registracijom privrednih subjekata. Spomenuto je pitanje poverenja sadašnje Vlade u sudstvo. Da to poverenje postoji, ova vlada i Ministarstvo pravde su dokazali podnošenjem izmena zakona iz oblasti pravosuđa, kojima se suštinski menja pozicija sudstva i utvrđuje njegova nezavisnost, tako da sve te primedbe, da ova vlada ima jedan ignorantski odnos i odnos nepoverenja prema sudstvu, ne stoje. Međutim, u toku diskusije, od strane poslaničke grupe koja oponira ovom zakonu, čuli smo različita mišljenja. Jedni su istakli da se zalažu da se registracija privrednih subjekata vodi i dalje u trgovinskim sudovima, dok smo čuli mišljenja više poslanika da to treba da se radi u Zavodu za statistiku, tako da sve to izaziva nedoumicu kod poslanika - šta je pravi stav te poslaničke grupe, da li da se zadrži postojeće stanje, koje je anahrono, koje je komplikovano, koje odbija investitore, ili da se to izmesti u neki zavod za statistiku? Sva ta oponiranja predloženim zakonima i ta kontradiktornost kod te poslaničke grupe više ukazuju da se sva ova osporavanja vode zbog predsedničke kampanje, a ne zbog kvaliteta zakona, a nesumnjivo je da zakon o agenciji za privredne registre predstavlja boljitak i rešava ovaj problem sa kojim smo se suočili u prethodnom periodu. Znači, ovaj zakon i agencija za privredne registre ima težnju da rastereti sudove, da sudijama ostavi mogućnost da rešavaju u meritumu, da sude, a da se ne bave problemima registracije, koje mogu kvalitetno i uspešno da rade i organi kao što je agencija za privredne registre.
Da li još neko želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime SRS danas sam prvi put u raspravi u načelu pomenuo sve zakone i uredbe kojima se na jedinstven način uređuje ovaj pravni problem, dakle, problem registracije privrednih subjekata. Govorio sam o četiri zakona i jednoj uredbi. Molim da se ne stvara zabuna. SRS je za to da se izvrši adekvatna kodifikacija ovih propisa. To je pod jedan. Pod dva, mi nismo za to da se mesna nadležnost, odnosno stvarna nadležnost vrši preko agencije, nego da se vrši u okviru trgovinskih sudova. Treće, nema nikakve dileme da smo govorili o tome da statistički organi mogu da vode ovaj pravni posao. Ali, vi ste dobili amandmane koje je predložila SRS i mi ostajemo decidni u tome da trgovinski sudovi treba da se bave ovom problematikom. Prema tome, nemojte mešati paralelu koju je povukao kolega Zoran Krasić i koji je rekao – prema onome što rade statistički zavodi, mogli bi da rade i ovo što rade vaše agencije. Dakle, u tome je suštinska razlika. O ova tri bitna činioca morate voditi računa. Hvala.
Hvala. Da li još neko želi reč? Izvolite, reč ima Veroljub Arsić.
Dame i gospodo poslanici, kao što je već rečeno, SRS se zalaže da ovaj posao vode trgovinski sudovi, jer su oni jedini i kvalifikovani da ga vode. Svedoci smo da i pored te kvalifikacije, pored rigoroznosti koju imaju trgovinski sudovi prilikom izdavanja rešenja o osnivanju pravnih lica, postoji mnogo pravnih lica za koje ni poreski inspektori, ni drugi poreski organi ne mogu da pronađu njihove adrese ni vlasnike. A, zamislite tek kada bi se to radilo preko Interneta, kao što je to predloženo ovim izmenama i dopunama zakona, koje bi sve mogućnosti bile da se zloupotrebe odredbe jednog ovakvog zakona. Dalje, često je ovde bilo priča od nekih iz vladajuće većine da je potreban jedan jedinstveni registar, da treba da se zna makar preko Interneta koje se preduzeće čime bavi. Pa, gospodo, to već imate. Onaj ko se malo razume u tu proceduru trebalo bi da zna da za svako pravno licematični broj pravnog lica izdaje Republički zavod za statistiku; da je u matičnom broju, i kroz taj obrazac, koji se dobija da bi jedno preduzeće moglo da se upiše u bilo koji registar, šifra delatnosti – ko je vlasnik tog preduzeća, kakav je akt o osnivanju, kakav je statut preduzeća, kakav je pravilnik o radu preduzeća itd. Tako da jedino što će da stvori predlagač ovim zakonom to je još veća mogućnost da neko zloupotrebi neko pravno lice sa ograničenom odgovornošću. Videćemo u kasnijoj raspravi koliko takvih lica već ima po postojećem zakonu, koji je mnogo rigorozniji nego što je ovaj predloženi. Znači, postojaće veća mogućnost zloupotrebe. To je problem sa ovim zakonom. Inače, o toj registraciji privrednih subjekata, kako se može doći do podataka, to već sve imate u Republičkom zavodu za statistiku.
Reč ima gospodin Vučićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, pre 12 godina sam čuo kako je Margaret Tačer rekla svojim poslanicima – poštovana gospodo, u ovom parlamentu, ove godine, čeka nas težak zadatak, ove godine, u ovom parlamentu, treba da donesemo dva zakona. To je, draga gospodo, težak zadatak u jednoj zemlji koja je uređena zakonom, u zemlji u kojoj postoji tradicija parlamentarizma. Međutim, u zemlji koja je u tranziciji, u kojoj vlada ekonomski haos, jedna od prvih, po rejtingu, u smislu korupcije, neminovno je menjati zakone, neminovno je donositi sistemske zakone. Naravno, i ovo sada, kada nasledite tako nešto, da bi postavili temelj jedne dobre države, znači da morate promeniti sistemske zakone i krenuti od temelja. Ova vlada je rešila da upravo te sistemske zakone donese, da taj haos koji vlada na ekonomskom tržištu Srbije, da korupciju koja je zastupljena na ovom nivou, svojim sistemskim zakonima dovede u red. To se možda nekima čini lakim, jednostavnim, međutim, to je stvarno teško u ekonomskoj situaciji kakva je i sa navikama koje smo stekli proteklih 50 godina. Što se tiče pozicije i opozicije, u svim parlamentima stoji borba između pozicije i opozicije. Pozicija donosi zakon, a opozicija kritikuje zakon. (Glasovi – o amadmanu.) Naravno, o amandmanu, vezano za amandmane. Naravno, i mi smo imali prilike da slušamo kako je danas, ceo dan, kritikovan ovaj zakon i kako je jedna od najvećih opozicionih stranaka, smatrajući da će popraviti zakon, uložila i najviše amandmana. Sve bi to bilo dobro da postoji dobra namera da se zakon stvarno popravi. Kažu da je to najvrednija poslanička grupa, i po broju amandmana to bi tako i izgledalo, ali ovde postoji samo jedan problem: evo, 13 amandmana sa apsolutno istim obrazloženjem. To znači, da ne bih izlazio posle povodom svakog amandmana, da se član 5. briše, a obrazloženje glasi ovako – osnivanje agencije za privredne registre dovelo bi do neopravdanih izdataka iz budžeta, a sve poslove vođenja privrednog registra mogu obavljati nadležni organi jedinica lokalne samouprave, uz centralnu evidenciju na republičkom nivou. I, lepo je to kada odštampate. I, evo za amandman 6. isto obrazloženje; za amandman 8. isto obrazloženje; za 9. isto obrazloženje; za 10. i sve isto obrazloženje. I, tako lepo podelite poslanicima. Poslanici vredni, izlaze, pričaju, i kažete da imate dobru nameru, prema poreskim obveznicima, prema građanima Srbije i prema ovom parlamentu. Nažalost, uzeli ste ovom parlamentu ceo dan, uzeli ste poreskim obveznicima novac i na neki način želeli da obmanete građane Srbije, i pokazali da vam nije stalo do korektnosti i boljitka već do gole vlasti. Ako vam je ovo predizborna kampanja u parlamentu, onda vam je ta predizborna kampanja loša i mislim da treba da ovu govornicu stvarno koristite da poboljšate zakone, da date konstruktivni doprinos, a ne da na neki način obmanjujete građane Srbije. Hvala.
Hvala. Gospodine Krasiću, izvinjavam se, reč ima ovlašćeni predstavnik. Izvolite [[Glasovi – replika.]] Nije po Poslovniku. Izvolite. Gospodine Krasiću, da vam kažem, po amandmanu ste se javili, dobićete reč posle, niste se javili po Poslovniku. (Negoduju.) Izvolite.
Poštovane dame i gospodo poslanici, zamolio bih za malo pažnje. Nadam se da će biti interesantno da čujete nešto i od predlagača, s obzirom da sam danas dao nekakvu sumarnost ove rasprave, a većina nekih poslanika nije bila prisutna. Želeo bih samo delić od toga da ponovim. U načelnoj raspravi je bilo dosta diskusija koje, na našu sreću, nisu imale nimalo veze sa onim što je bio predmet rasprave. Počeću nekim redom. Najviše se spominjalo 1,4 miliona evra i da je to najveći cilj Vlade zašto predlaže ovaj zakon. Mislim da je u obrazloženju dato dovoljno elemenata koji ukazuju zašto je potrebno doneti ovaj zakon, a 1,4 miliona evra je nešto što ne bi niko propustio da dobije, ako ima prilike da sredi jednu oblast do kraja. Ovih milion i četristo hiljada evra je predviđeno za početak rada za sftver, hardver i sve troškove koji su vezani za početak rada, dok bi kasnije finansiranje rada agencije išlo iz takse koja se pribavlja registracijom privrednih subjekata. Dosta se spominjalo i to oko ocene zašto ne uzeti primer Nemačke. Niko od nas u Vladi, na strani predlagača, nije imao nameru da daje ocenu o sistemu koji se koristi u Nemačkoj. Ovo što se spominjalo kao primer Nemačke, nalazi se u izveštaju Evropske komisije, gde se ističe da zemlje sa većim brojem registara, kao na primer Nemačka, ne mogu da budu primer najbolje prakse i da ne reflektuju u potpunosti preporuke prve evropske direktive. Danas se samo u malom broju država susrećemo sa registracijom privrednih subjekata u sudovima. Kada je u pitanju izveštaj Svetske banke, možemo videti da se to dešava u nekim afričkim zemljama, koje su pre svega pod uticajem francuskog zakonodavstva, a od država u EU to su Francuska, Nemačka i Austrija, sa prethodnom ocenom koja je ovde istaknuta. Svetska studija, koja se bavila ovim pitanjem, isto tako kaže – od ukupnog broja od 90 država, koje su analizirane po pitanju registracije privrednih subjekata, u svega 30% nailazimo na praksu da se registracija vrši u sudovima, dok u 70% država je to rešeno putem posebnih registara. Nešto bih da kažem i oko ove priče koja je vezana za amandman 2. i gde se javilo dostra predlagača, a zapravo to provejava i kroz sve druge predloge. To je principijelno pitanje. Postoji potreba da se ubrza registracija i da Ministarstvo privrede nadzire da li se registracija sprovodi u zadatim i kratkim rokovima. Ukoliko bi registracija ostala u nadležnosti sudova, u tom slučaju Ministarstvo za privredu, pa time ni Vlada, ne bi mogla da vrši nikakav nadzor. Bio bi ugrožen postavljeni princip načela podele vlasti na izvršnu vlast, gde izvršna vlast ne bi imala nikakvo pravo da nadzire izvršnu vlast. Na kraju, a to će biti veoma korisno za nastavak sutrašnje rasprave, želim ovde da ukažem na jedan vrlo jednostavan način, koje su prednosti i nedostaci postojećeg sistema registrovanja privednih subjekata i ono što nam donosi kao prednost novi zakon. Znači, regulisanje ovog pitanja predviđeno je u više zakonskih i podzakonskih akata, dok Predlog novog zakona predviđa i reguliše postupak registracije svih privrednih subjekata. Važeći propisi ne predviđaju jedinstvenu bazu podataka, već registraciju privrednih subjekata vrši 18 trgovinskih sudova i 161 opština nezavisno. Novim predlogom formira se registar kao jedinstvena, centralana baza podataka svih privrednih subjekata. Postojeće rešenje ne predviđa elektronsku bazu podataka, pa su podaci teško dostupni. Predlog novog zakona predviđa registar kao elektronsku bazu podataka u kojoj se omogućava jedinstven i brz pristup radi registracije i uvida u registrovane podatke. Prema postojećem zakonskom rešenju ne postoji usklađenost sa direktivama EU u pogledu podataka koji se registruju. Novim predlogom zakona upravo se postupa u skladu sa direktivama EU. Postojeći zakoni ne predviđaju uvid u dokumentaciju na osnovu koje je izvršena registracija i samo dokazivanje, to se može vršiti samo uz dokazivanje pravnog interesa. Novi predlog zakona predviđa da je registar javna baza podataka, pa sva lica mogu vršiti uvid u dokumentaciju i podatke bez dokazivanja pravnog interesa. (Zoran Krasić, sa mesta: Vreme? Amandman je u pitanju.)
Predlagač nema ograničenja u obrazlaganju amandmanu.
Postojeći, važeći zakoni predviđaju da je pomešana procesna i materijalna odredba. Predlog zakona sadrži samo procesne odredbe. Važećim zakonima u postupku registracije predviđena je kontraditornost postupka, sudija utvrđuje činjenice i ispituje tačnost podataka iz prijave, što je nepotrebno i komplikuje i usporava postupak registracije. Novim predlogom se predviđa provera isključivo formalnih uslova za registraciju. Registar nema pravo da ispituje tačnost podataka i verodostojnost dokumentacije iz prijave, čime se maksimalno pojednostavljuje i ubrzava registracija. Postojeća zakonska rešenja ne predviđaju, ali stvaraju i dovode do neujednačenosti prakse i uslova za registraciju. Novi zakon precizno definiše uslove za registraciju, obezbeđuje ujednačenost prakse. Takođe, nije bez značaja navesti da postojećim propisima registracija privrednih subjekata traje 71 dan, dok je novim zakonom predviđeno da se to okonča u roku od pet dana, a ukoliko registrator ne postupi u datom roku, smatraće se da je registracija izvršena. Ono što bih još da istaknem šta nosi novo zakonsko rešenje i ono što u ovom momentu u našem zakonodavstvu nemamo, to je da se propisuje maksimalni iznos naknade, čime se zakonski garantuje jeftina registracija. Uvodi se status "neaktivan", uvodi se status "brisan" i omogućava se rezervacija naziva. Na kraju samo da kažem nešto i o samoj agenciji i o osnivanju agencije. Mi smo zaista imali poplavu agencija, ali nije ovo što je sada rađeno ovih dana bio atak na agencije, nego na postupak njihovog osnivanja. Problem je bio što su mnoge agencije osnovane uredbom Vlade, a ne na zakonom propisan način. Ova agencija se osniva zakonski i njena potreba je sasvim nedvosmislena.
Da li se još neko javlja za reč povodom ovog amandmana? (Ne.) Zaključujem današnji rad. Sutra je nastavak u 10,00 časova.