Mødet er åbnet. I dag er der følgende anmeldelser: Mogens Lykketoft (S), Bertel Haarder (V), Pia Kjærsgaard (DF), Lone Loklindt (RV), Per Clausen (EL), Kristian Jensen (V), Leif Lahn Jensen (S), Peter Skaarup (DF), Camilla Hersom (RV), Jonas Dahl (SF), Stine Brix (EL), Simon Emil Ammitzbøll (LA) og Brian Mikkelsen (KF): Beslutningsforslag nr. B 20 (Forslag til folketingsbeslutning om ændring af forretningsordenen for Folketinget (Forholdsmæssig fordeling af formandsposter i de stående udvalg m.v.)). Christian Juhl (EL), Holger K. Nielsen (SF) og Johan Lund Olsen (IA) m.fl.: Beslutningsforslag nr. B 21 (Forslag til folketingsbeslutning om anerkendelse af en selvstændig palæstinensisk stat). Liselott Blixt (DF) m.fl.: Beslutningsforslag nr. B 22 (Forslag til folketingsbeslutning om ledsagelse af demente og svage ældre). Titler på de anmeldte sager vil fremgå af www.folketingstidende.dk (jf. ovenfor). Det Radikale Venstres folketingsgruppe har meddelt mig, at den har udpeget medlem af Folketinget Camilla Hersom som stedfortræder i Lønningsrådet for den resterende del af indeværende funktionsperiode i stedet for Christian Friis Bach.
Forhandlingen er åbnet ... hvor er ministeren? Vi må lige vente et øjeblik. Der har vi jo ministeren for sundhed og forebyggelse, så kan forhandlingerne i Folketinget fortsætte. Det er fru Sophie Løhde som Venstres ordfører.
Tak, formand. Et gammelt ordsprog siger, at alt godt kommer til den, der venter. Det gælder måske også i forhold til ministeren, men hvis det skulle være rigtigt, skulle vi jo i dag stå med et helt uovertruffent godt lovforslag. Helt så højt kan jeg nok ikke få hænderne op, men det er jo godt, at regeringen efter næsten 2½-3 års diskussion med sig selv og efter skiftende udmeldinger undervejs fra skiftende ministre nu endelig er kommet frem til, hvad regeringen egentlig selv mener om en ændring af apotekssektoren. Apotekssektoren spiller i dag en vigtig rolle i det danske sundhedsvæsen. Den rolle skal udvikles, samtidig med at ambitionen må være at sikre bedre tilgængelighed, lave priser på medicin for brugerne og ikke mindst en høj patientsikkerhed. I Venstre er vi meget positive over for, at regeringen med lovforslaget foreslår en øget konkurrence internt i apotekssektoren ved f.eks. at give apotekere en friere adgang til at oprette apoteksenheder som supplement til deres apotek, hvilket forhåbentlig vil betyde, at der etableres flere apoteksenheder rundtomkring i landet. Det er samtidig positivt, at der sker en målretning af f.eks. enhedstilskuddet. Men vi er også nødt til – og jeg skal ikke lægge skjul på, at det er vigtigt for Venstre – at have et særligt fokus på lægemiddelforsyningen i mindre tæt befolkede områder. Her noterer vi os, at Sundhedsstyrelsen med lovforslaget fortsat kan give en apoteker påbud om oprettelse eller opretholdelse af en apoteksfilial og i forlængelse heraf et øget forsyningstilskud. Til gengæld er det med det foreliggende lovforslag en anelse uklart for os, hvilke konkrete kriterier den vurdering skal ske ud fra. Det synes vi at vi er nødt til at skabe en langt større klarhed om, inden vi i hvert fald kan nikke til det her lovforslag. Der skal ganske enkelt strammes op, så der bliver en større sikkerhed i forhold til forsyningsbidraget for en række apoteksenheder rundtomkring i tyndtbefolkede områder. Derudover ser vi gerne, at vi i forhold til de her såkaldte shop i shop, som de hedder mundret i lovforslaget, får tydeliggjort en række ting i lovforslaget, ikke mindst af hensyn til patientsikkerheden. I forhold til spørgsmålet om apotekerens muligheder for salg af frihandelsvarer bemærker vi, at regeringen heldigvis er enig i behovet for en opstramning på området, med hensyn til hvilke varer der naturligt og hensigtsmæssigt kan forhandles på et apotek. Det er godt, men ikke helt godt nok. Vi mener f.eks. ikke, at salg af kosmetik og bolsjer, og hvad der ellers bliver solgt af spændende varer rundtomkring på nogle af apotekerne, med rimelighed kan siges at være naturligt hjemmehørende på et apotek. Derfor ser vi også gerne i Venstre, at der i den videre lovbehandling sker en større opstramning af det, man vel må kalde konkurrenceforvridende salg af frihandelsvarer. Endelig synes vi helt grundlæggende, at der er behov for at skrue op for det sundhedspolitiske ambitionsniveau i det her lovforslag. Godt nok skriver regeringen rigtig mange fine ord om, at apotekssektoren fortsat skal være en del af sundhedssektoren, men til gengæld er selve lovforslaget fuldstændig blottet for sundhedspolitiske initiativer. Det vil vi rigtig gerne hjælpe regeringen med at rette op på, og fra Venstres side foreslår vi, at lovforslaget suppleres med en række nye initiativer, der kan bidrage til at sikre bedre behandling, forebygge fejlmedicinering og i sidste ende også give mere sundhed for pengene. Vi ønsker f.eks. et ændringsforslag til lovforslaget, der sætter fokus på en bedre rådgivende hjælp til nye borgere med en kronisk lidelse som f.eks. diabetes eller KOL via en medicinsamtale, ligesom vi meget gerne ser, at vi med lovforslaget på et eller andet niveau får sat fokus på og igangsat initiativer om tilbud af en medicingennemgang til især ældre borgere, der bruger mange forskellige lægemidler, og hvor der jo i øvrigt i dag allerede findes en række gode erfaringer fra apotekere og kommuner, som vi synes at man kan trække på og inddrage i det videre arbejde. Men lad mig slutte, hvor jeg startede. Det er som sagt fint, at regeringen nu langt om længe er kommet frem til, hvad den egentlig selv mener, men jeg synes også, at vi må være ærlige og sige, at de her flere års pausepolitik – kan jeg måske kalde det – fra regeringens side i forhold til sektoren nok ikke har været specielt godt for sektoren, fordi det jo også har afstedkommet adskillige års usikkerhed om de fremtidige rammevilkår. Og det har selvfølgelig en indflydelse på dem, der i dag er inden for den her sektor – eller for dem, der ønsker at komme ind i den her sektor. Derfor synes vi også, at tiden er moden til nu at rette fuld fokus på holdbare løsninger og for Venstres vedkommende også meget gerne løsninger, der kan favne bredt i Folketinget, og som dermed også kan sikre arbejdsro om de fremtidige rammevilkår. Vi er som sagt positive over for en lang række elementer i lovforslaget, men der er bestemt også steder, hvor vi også på det her område gerne vil hjælpe regeringen med at gøre tingene lidt bedre. Og på den baggrund håber vi dermed også, at sundhedsministeren nu vil tage initiativ til at samle de af Folketingets partier, der måtte have en interesse i at forsøge at skabe nogle fælles gode og holdbare løsninger, der kan sikre mere sundhed og øget konkurrence på det her område.
Tak til Venstres ordfører. Så er det hr. Flemming Møller Mortensen som socialdemokratisk ordfører.
Det her er et rigtig væsentligt og vigtigt lovforslag. Apotekerne og lægemiddelforsyningen i Danmark er en utrolig vigtig del af vores sundhedsvæsen, og jeg er rigtig glad for, at det her lovforslag også laver den præcisering. Lægemiddelområdet og apotekerne er vigtige, fordi de skal sikre kvalitet af og kontrol med medicin. Vi skal sikre, at der er en geografisk meget spredt mulighed for at have tilgængelighed til medicin, vi skal have leverancesikkerhed, vi skal have meget høj faglig rådgivning og vejledning på apotekerne, og så skal vi naturligvis også have medicin til den rigtige pris, og derfor skal vi også have et apoteksvæsen, som er struktureret hensigtsmæssigt, rationelt og med de rette elementer af konkurrence. Lovændringen har været lang tid undervejs, og det er på det her område som på andre områder naturligvis væsentligt nu, at vi får truffet nogle beslutninger af hensyn til planlægning og prioritering for dem, der driver apotekerne. Derfor er det rigtig godt, at vi nu har første behandling her i dag. Vi synes fra socialdemokratisk side, at lovforslaget her er rigtig godt. Det lægger op til en nødvendig og rigtig modernisering. Lad mig kort resumere indholdet og herunder også lave nogle præciseringer af, hvad der har været rigtig væsentligt for os Socialdemokrater. Apoteksvæsenet skal forblive en del af sundhedsvæsenet, og derfor er det også rigtigt, at det er præciseret, at Sundhedsstyrelsen stadig væk skal sikre apoteksbevillinger. Det er vigtigt, at det fremover er apotekerne, der stadig væk har et personligt ejerskab og ansvar i forhold til at drive apotekerne. I forhold til den lette adgang, altså den geografiske spredning, en decentral apoteksstruktur, er det altså helt afgørende, at Sundhedsstyrelsen stadig væk kigger på vores store land og kigger på, hvor der skal er Men vi synes, det er helt rigtigt, at det stadig væk også er sådan, at Sundhedsstyrelsen kan pålægge apotekerne at have pligtfilialer der, hvor der er behov for det rent befolkningsmæssigt, for at der er en god tilgængelighed. Omvendt, og det er her, konkurrencen kommer ind, er det rigtig fint, at driftige apotekere får muligheden for at oprette deres egne filialer i konkurrence med de filialer og apoteker, der er. Men apoteksvæsenet skal moderniseres, og der er behov for, at der bliver ændret på procedurer og regelsæt, i forhold til hvordan apotekere udpeges, hvordan der gives lån til apotekere, hvordan der gives erstatning, hvis der bliver nedlagt apoteksfilialer. Og det er også vigtigt ud fra det hensyn, at vi skal sikre, at apoteksvæsenet ikke er dyrere end nødvendigt, altså at der ikke mere end nødvendigt gives pålæg af offentlige kroner til apoteksvæsenet. Vi har et godt apoteksvæsen, og det er også derfor, at vi så som Socialdemokrater synes, at det er rigtigt at tale om, at vi laver moderniseringer. Der har været talt rigtig meget i medierne over flere år om, at vi skulle lave en markant liberalisering af apoteksvæsenet. Det sker ikke med den her lovgivning. Der er rigtig mange positive og negative erfaringer, som er blevet hentet ind i debatten frem mod det her lovforslag fra vores nabolande, både Norge og Sverige. Lad mig give et par præciseringer med hensyn til sikkerhedsnettet i forhold til opretholdelsen af lægemiddelforsyningen i Danmark. Jeg tror, at man måske har lettere ved at forstå, hvor væsentligt det her er, hvis man bor ude på landet, som jeg gør, hvor der er forholdsvis mange kilometer frem til et apotek. Der har været megen diskussion af – og det var også det, der var fremsendt i det første lovudkast – at der skulle være en 15-kilometersgrænse mellem et apotek og en filial. Det er i høringsperioden blevet skåret ned til 10 km. Det er rigtig godt, fordi det sikrer lige nøjagtig mange af dem, der i øjeblikket er filialer pålagt af Sundhedsstyrelsen rundtomkring i landet, og det vil give en væsentlig bedre dækning og dermed også mulighed for at opretholde et forsyningstilskud til de filialer ude i de tyndt befolkede områder af vores land. Her skal jeg sige, at det ikke kun er en kilometergrænse, der er sat op som kriterie. Der er også hensynet, der skal kobles ind i forhold til trafikal tilgængelighed, antallet af borgere, men også hensynet til hvor mange recepter der rent faktisk bliver ekspederet – altså at man kigger på det. Det er en meget væsentlig forbedring af lovforslaget, og det dækker det behov, der også i høringssvarene er givet udtryk for at man har ude på landet. Min taletid er gået. Det her er et komplekst lovforslag med rigtig mange elementer. Jeg synes, at det er så vigtigt et område, at jeg vil anbefale, at vi i hvert fald i behandlingen af lovforslaget frem mod tredjebehandlingen får drøftet, om der ikke skal indbygges en evaluering, måske i 2018, som nogle af høringsforslagene siger. Vi støtter det her lovforslag, men vi glæder os til – og jeg noterer mig også det, der er sagt fra Venstres ordfører – en konstruktiv drøftelse frem mod tredjebehandlingen, måske med en mulighed for at lave en yderligere kvalificering af lovforslaget. Men det her er som udgangspunkt et rigtig godt lovforslag.
Der er et par korte bemærkninger, først fra fru Mai Mercado.
Det er jo rigtigt nok, at det er et lovforslag, der har været lang tid undervejs, og derfor undrer det mig også, at det sådan bliver en lidt omvendt måde at gribe tingene an på, hvor man først laver et lovforslag, og vi så bagefter har forhandlingen om lovforslaget. Men altså, når bare vi får den forhandling, håber vi også, det vil være fint. Vi er jo i hvert fald konstruktive. Vi må jo sige, at tilgængeligheden er blevet diskuteret rigtig mange gange, og jeg føler mig ikke nødvendigvis sikker på, at vi får dækket det ordentligt ude i yderområderne og ude i landdistrikterne. Vil ordføreren her fra talerstolen i dag give en garanti for, at vi ikke kommer til at opleve skandalesager, hvor der er borgere, som vil få for lang vej til et apotek?
Ordføreren.
Det her er ikke et område, som er præget af ret mange skandalesager – i min erindring, hvis jeg tænker tilbage – sådan som det er nu. Hensigten med det her lovforslag er, at vi faktisk får flere receptindløsende filialer rundtomkring i landet, og det kan jeg også se på høringssvarene at langt de fleste af de faglige parter tror. Altså, garantier giver man meget sjældent, det er det i hvert fald de færreste der vover at gøre her fra Folketingets talerstol, men jeg tror, at det her lovforslag vil medføre en endnu bedre geografisk dækning og stadig væk med et meget højt fagligt niveau i forhold til vejledning og rådgivning. Og det er det, der skal sikres, for at det her med rette kan siges at være en integreret del af et meget professionelt sundhedsvæsen i Danmark.
Fru Mai Mercado.
Der er i alt fald mange ude i landdistrikterne, som er rigtig bekymrede, og jeg tror, vi skylder dem at tage den bekymring seriøst. Der er en anden ting, som også har været meget diskuteret i det her lovforslag, og det er shop i shop-løsningerne, hvor man jo risikerer, at man, når man kommer ind på apoteket, så først skal igennem hele Føtex med al den musik og al den støj og larm og undgå alle de overivrige salgsassistenter. Hvordan vil det blive sikret, at der fortsat bliver den her sundhedsfaglige kvalitet, hvor man får oplevelsen af, at man kommer ind på et rigtigt apotek – hvor der er en diskretionslinje, hvor der er den betjening, den service, man normalt får – og at man altså ikke som gamle fru Hansen måske bliver ledt på afveje og bliver sendt ned at se på noget kosttilskud eller noget andet undervejs?
Ordføreren.
Man skal passe på med ikke at anholde noget her fra talerstolen, men det vil jeg alligevel gerne gøre en lille smule, for i min ordførertale blev det i hvert fald med meget stor tydelighed præciseret, at der er geografisk spredning, at der er dækning og tilgængelighed ude i landdistrikterne, hvor jeg selv bor. Jeg kan på mit landkort tegne ind, lige nøjagtig hvor der er apoteker og filialer, så jeg har et meget, meget detaljeret billede af, hvor risikoen ville være, hvis ikke der var de kriterier, der er stillet op i forhold til forsyningstilskuddet til de her filialer. Jeg må altså bare sige til fru Mai Mercado, at jeg har en rigtig, rigtig god mavefornemmelse i forhold til, at det her lovforslags præcisering af kriterier dækker det, der skal til for at have en decentral filialstruktur fremover, og jeg tror, at den bliver endnu bedre, fordi vi også får muligheden for at lade foretagsomme apotekere oprette det, jeg kalder konkurrencefilialer, som yderligere vil sikre en god dækning. I forhold til det med shop i shop synes jeg at lovteksten og bemærkningerne meget tydeligt præciserer, hvilken høj grad af personlige og faglige kompetencer der skal være hos personalet, og hvordan man værner om det, i forhold til at det skal være en selvstændig butik, man fornemmer man er i, og at ejerskabet ikke er et spørgsmål om, at det er detailhandelen, der kan eje, men at det stadig væk er farmaceuter udpeget af Sundhedsstyrelsen, som står som ejere og ansvarlige for butikken.
Fru Sophie Løhde for en kort bemærkning.
Tak for det, og tak til ordføreren for talen. Altså, jeg synes, vi skal være ærlige og sige, at det her lovforslag jo ikke kommer til at føre til flere apoteker ude i de tyndtbefolkede områder; det kan vi lige så godt være ærlige og tale lige ud af posen om. Hvis vi er heldige, fører det til flere apoteker i de større byer. Derfor er det afgørende jo også i forhold til at få rettet op på det her lovforslag, at vi, når det gælder de tyndtbefolkede områder, sikrer, at dækningen i hvert fald ikke bliver markant forringet. Og det var også derfor, jeg i min tale nævnte, at jeg synes, det er vigtigt, at vi får set på forsyningsbidraget i forhold til apoteksenheder i de tyndtbefolkede områder og får tydeliggjort de kriterier, som Sundhedsstyrelsen altså ud fra lovforslaget skal vurdere det ud fra. Men når jeg tog ordet, var det egentlig blot for at høre den socialdemokratiske sundhedsordfører, om han ligesom også var enig i, at der er behov for at skrue op for det sundhedspolitiske ambitionsniveau i det her lovforslag og dermed også få lovforslaget bygget ud og ændret på nogle punkter, så vi også kan få noget mere sundhedspolitik ind i det i forhold til f.eks. at sætte fokus på forebyggelse af fejlmedicinering og i sidste ende jo også sikre mere sundhed for pengene.
Ordføreren.
Mange tak til fru Sophie Løhde. Jeg vil sige, at nej, der kommer ikke flere apoteker, for det er jo Sundhedsstyrelsen, der bestemmer, hvor apotekerne skal være. Men der kan godt blive en udvikling i forhold til filialer, som altså stadig væk er receptindløsende steder. Jeg kan sige, at der i mit lokalområde er en foretagsom apoteker, som åbner en ny filial ude i landområdet, og det betyder en væsentlig forbedring i vores område. Og hvis det skulle smitte af på andre dele af landet, bliver det altså en forbedring. Men jeg tror ikke, at der bliver forringelser i landdistriktet; det har vi sikret med lovforslaget. I forhold til fru Sophie Løhdes næste spørgsmål om det med at få lagt en højere grad af sundhedsfaglighed og forebyggelse ind synes jeg vi skal tale om det frem mod tredjebehandlingen. Når jeg står her på talerstolen og siger, at apotekerne er en integreret del og en væsentlig del af vores sundhedsvæsen, betyder det, at jeg synes, at vi skal udnytte vores sundhedsvæsens potentiale. Og er der her et uudnyttet potentiale, som vi kan præcisere frem mod tredjebehandlingen, så lad os endelig gøre det. Der har også været talt om akkreditering af apotekerne i forhold til den danske kvalitetsmodel. Det er jeg ikke tonedøv over for; det er også et spørgsmål om at sikre en kvalitetsmæssig vurdering af apotekerne. Men lad os tale om forebyggelse, lad os tale om uudnyttede potentialer; jo bredere et flertal vi får bag den her lov, des bedre er det for alle egne af Danmark.
Fru Sophie Løhde.
Jeg er enig med ordføreren i, at der godt kan komme flere filialer, men det er her, jeg også appellerer til at vi får en vis ærlighed ind i diskussionen herinde. De foretagsomme apotekere, som ordføreren omtaler, har nok primært blikket rettet mod der, hvor kunderne er i de større byer. Det er derfor, jeg siger, at vi er optaget af at sikre, at når det gælder de tyndtbefolkede områder, skal dækningen i hvert fald ikke blive markant forringet. Vi noterer os selvfølgelig, at der er et element, der drejer sig om, hvad Sundhedsstyrelsen skal vurdere ud fra. Det er bare ikke særlig tydeligt med det lovforslag, der ligger her, hvad det er for nogle konkrete kriterier, og det er noget af det, vi i hvert fald har behov for få præciseret, så der ikke sker en enormt stor forringelse med det her lovforslag. Men jeg vil egentlig blot kvittere for ordførerens imødekommenhed og åbenhed over for Venstres forslag om at supplere det her lovforslag med en række sundhedspolitiske initiativer med henblik på at tage det i de videre drøftelser.
Ordføreren.
Tak for det. Hvad angår en yderligere præcisering af kriterierne, som Sundhedsstyrelsen skal handle ud fra, når det gælder forsyningstilskud, er jeg helt med på det. Det er et meget, meget væsentligt område for os Socialdemokrater, og det præciserede jeg også i min tale. Så hvis der kan laves en yderligere præcisering her inden for det, der er rammen, så lad os endelig hjælpe hinanden med det. En sidste kommentar skal være, at hele mønsteret af apotekere rundtomkring i landet ligger fast. Sundhedsstyrelsen styrer det. Filialdelen kan altså udvikle sig også ude i landdistrikterne med flere filialer. Jeg har som sagt selv et eksempel, men det er jo rigtigt, som fru Sophie Løhde siger, at de mest oplagte områder er der, hvor der de sidste 10, 20, 30 år har været en befolkningsmæssig udvikling, og hvor der ikke er blevet oprettet nye apoteker. Der vil det være oplagt, for der er pengene lette at tjene, og det er også der, vi har lagt et rigtig godt element ind i lovgivningen om, at her skal man naturligvis ikke have et forsyningstilskud, som alle har fået hidtil. Det giver slet, slet ingen mening. Når pengene er lette at tjene, skal det ikke fordyre vores apoteksvæsen.
Tak til den socialdemokratiske ordfører. Fru Liselott Blixt som Dansk Folkepartis ordfører.
Apoteket er i dag en del af vores sundhedsvæsen. Fra Dansk Folkepartis side så vi gerne, at det blev en større del af vores sundhedsvæsen. Derfor er vi også glade for, at man efter års spekulationer, møder, konferencer og debatter langt om længe får den her lov op i salen, så man kan tage en beslutning om, hvad der i det hele taget skal ske med apoteksvæsenet. Der har været tanker om at liberalisere det, at få flere ejerforhold ind over. Mange spørgsmål er blevet vendt: Hvem skal kunne eje et apotek, hvordan sikrer man apotekerforretningerne i et tyndtbefolket område, hvordan sikrer man de rigtige kompetencer, og hvordan sikrer man, at de mennesker, der har brug for den medicin og det sortiment, der skal være, er i det område, hvor de bor? For Dansk Folkeparti har det største spørgsmål været og er stadig: Hvordan vi sikrer en ordentlig apoteksdækning ude på landet i små byer, tyndtbefolkede områder, hvor mange af de ældre og kronikere, der måske bor derude, er meget afhængige af at få deres medicin, uden at det skal gå ud over sikkerheden? De første udmeldinger viste, at loven var utilstrækkelig i netop de her områder, og vi kan stadig væk tvivle på, om det, som man nu har ændret det til, er godt nok. Men som loven ser ud nu, er der indlagt en kilometergrænse, som gerne skulle sikre, at ingen får længere end 15 km til et apoteksudsalg. Hvad det har at sige, er jo det, vi må se på under behandlingen. Vil det kunne føre til, at der er nogle, der faktisk får kortere afstand til en filial eller et apoteksudsalg, fordi der i dag er længere end 15 km, eller er der flere, der vil få lukket et apotek i nærheden? Så vi ønsker selvfølgelig stadig væk en forsikring fra ministeren om, at det ikke bliver en hindring for folk, der bor i små landsbyer, for at få en ordentlig betjening, efter loven træder i kraft, samt at der ikke bliver længere ventetider på de apoteker og filialer og udleveringssteder, som man ser i dag. Vi ser i målinger af folks tilfredshed med apotekerne i dag, at ventetiden kun er et par minutter. Den skulle vi helst ikke give køb på. Vi ønsker en rigtig god tilgængelighed, stor faglighed og et bredt sortiment. Så der er stadig væk lidt tidsler i lovforslaget, som vi gerne vil have taget op med ministeren, før vi kan tage stilling til, om vi kan støtte det. Lovforslaget vil tillade en såkaldt shop i shop-løsning, og det vil betyde, at man kan åbne en filial i en anden butik. Jeg må lige sige, at det er noget, som jeg ikke er særlig glad for. I min egen by har vi fået lagt posthuset ind i Føtex, og det vil sige, at man skal møve sig imellem kunderne, der står ved bladkiosken, derefter dem, der står hos bageren, for at nå ind i hjørnet, hvor posthuset ligger. Der er så også blevet noget længere ventetid end tidligere. Det frygter jeg vil kunne ske på samme måde med en apotekerforretning eller en filial. Der skal være en ordentlig betjening. Vi skal sikre diskretion; vi skal sikre, at man kan få den medicin og rådgivning, der er nødvendig, så andre ikke står og lytter med eller kan se, hvad man har brug for. Der bør være klare regler, der sikrer kvalitet og uafhængighed. Der skal sikres en klar fysisk, økonomisk, juridisk og organisatorisk adskillelse mellem apotek og forretning i øvrigt. Det skal sikres, at personfølsomme oplysninger kun ses af det personale, og der skal være en klar adskillelse. Nogle af ting, vi ønsker at få med i loven, har Venstre været inde på. Dansk Folkeparti vil også have lavet et ændringsforslag, men det kunne jo være, vi kunne gå sammen om, at man skal have mere sundhed ind på apotekerne, medicingennemgang til ældre og kronikere, der tager mere end fem lægemidler, forløb om bedre brug af medicin for psykiatriske patienter og forløb om bedre medicinbrug for ledige og nye medicinbrugere. Det er nogle af de ting, vi mener apoteket kan spille ind med og forhindre, at mange af dem, der kommer på sygehuset, ligefrem dør, fordi de får forkert medicin, for meget, eller fordi der ikke er styr på det. Samtidig bør vi også se på, hvordan vi kan få håndkøbsmedicin frem i butikken, når der kommer små filialer, så man ikke skal stå og råbe det op, så alle kan høre, om folk skal have nogle specielle produkter. Men den tanke vil vi gerne dele med ministeren, når vi nu skal forhandle lovforslaget. Så jeg håber, vi kan nå hinanden på de her punkter. Det er i hvert fald et lovforslag, der er blevet betydelig bedre end det første, som man lavede. Tak.
Tak til ordføreren. Fru Marlene Borst Hansen som radikal ordfører.
Der er gennem de senere år fra flere steder blevet råbt op om, at der var behov for at liberalisere apotekssektoren, og derfor nedsatte den tidligere regering en arbejdsgruppe, som skulle se på hele sektoren og på, om der var behov for øget liberalisering. Det arbejde har den her regering fortsat og fulgt til dørs, og i dag førstebehandler vi så det lovforslag, som regeringen har fremsat på baggrund af arbejdet. Lovforslaget lægger ikke op til en liberalisering af apotekssektoren. Det lægger op til en modernisering. For Radikale Venstre er det vigtigt, at apotekerne i Danmark stadig væk er en del af sundhedssektoren. Vi ønsker, at lægemidler stadig skal være adskilt fra øvrige varer i detailhandelen. Det er noget specielt at sælge medicin. Der skal tages særlige forholdsregler, og det er også det, som det her lovforslag lægger op til. Det skal derfor stadig væk være op til Sundhedsstyrelsen, om og hvor der er behov for apoteker, og det skal ligeledes være op til Sundhedsstyrelsen at bestemme, hvilke personer med farmaceutisk kandidateksamen der skal have bevilling som apotekere. Der, hvor lovforslaget moderniserer i forhold til reglerne i dag, er ved at give apotekerne en friere adgang til at oprette filialer til deres apoteker uden at skulle have tilladelse til det først af Sundhedsstyrelsen. Det er vi nemlig overbevist om vil give flere filialer og dermed øge tilgængeligheden for borgerne. Vi ser også gerne, at der oprettes flere af de her såkaldte shop i shop-apoteksenheder, så flere borgere får mulighed for at købe deres medicin i umiddelbar nærhed af, hvor de ellers foretager deres indkøb, eller på eller i nærheden af det sygehus, som de måske modtager behandling på. Alt i alt er vi fra radikal side tilfredse med lovforslaget, fordi vi synes, at vi med det her forslag finder den rigtige balance i, at vi på den ene side åbner op for lidt mere konkurrence apotekerne imellem, og at vi på den anden side øger tilgængeligheden for borgerne. Og vi slipper ikke apotekerne helt fri på det liberale detailmarked. Vi understreger, at apotekerne stadig væk er en del af sundhedssektoren. Det synes vi fra radikal side som sagt er afbalanceret, og derfor kan vi støtte lovforslaget.
Tak til ordføreren. Hr. Karl H. Bornhøft som SF's ordfører.
Tak. Jeg skal på vegne af vores ordfører, Özlem Sara Cekic, fremføre følgende: Det er rigtig positivt, at man med en modernisering af apotekssektoren ønsker at sikre tilgængelighed, patientsikkerhed og rådgivning for borgerne, når de besøger apotekerne. Flot og godt. Det er fint, at apotekerne stadig væk skal være en del af sundhedsvæsenet, og det er helt nødvendigt. Apotekssektoren er jo særlig på grund af den meget vigtige opgave, som sektoren varetager i samfundet, og derfor skal vi naturligvis sikre, at borgerne på alle apoteker bliver mødt af høj faglighed og rådgivning, når de skal købe medicin. I SF synes vi, det er vigtigt, at alle borgere føler sig trygge ved køb af deres medicin, for vi må ikke glemme, at medicin adskiller sig fra varerne i den almindelige detailhandel. Derfor må medicin aldrig blive noget, man sidestiller med køb af varer som tandpasta og sko – uden at der er noget som helst galt med tandpasta og sko. Derfor må vi sørge for, at borgerne kan købe medicinen på professionelle apoteker i professionelle omgivelser og med faguddannet personale. På den måde er vi også bedst med til at sikre, at vi undgår nogle fejlmedicineringer. Og det må vi jo sige i dag at apotekerne rent faktisk har været gode til. Vi er glade for, at forslaget gør op med en gammeldags tilskudsstruktur og fokuserer på tilskuddene, hvor der er behov for at bevare tilgængeligheden, så tilskuddene ikke bare bliver pr. automatik. Vi er især glade for, at der bliver mulighed for, at en apoteksfilial eller et apoteksudsalg kan placeres på eller ved større sygehuse. Det er ekstremt logisk. Vi er glade for, at der her bliver indlagt en ny mulighed, der kan være med til at sikre hverdagen og lette den for syge mennesker. I SF har vi dog også haft en stor bekymring, i forhold til hvordan yderområderne vil blive påvirket af forslaget. Det er vigtigt for os, at moderniseringen ikke betyder, at hverdagen bliver besværligere for borgere, der bor i yderområderne, og at der er mange lokale apoteker, der lukker. Derfor er vi glade for, at ministeriet og ministeren har lyttet til vores bekymringer og forbedret kriterierne for filialtilskud, så færre apoteker i yderområderne bliver truet af forslaget. Det er vigtigt for os, at vi med det her lovforslag sikrer et så stort antal apoteker som muligt og så god en tilgængelighed som muligt. Og vi vil altså ikke lægge skjul på, at vi også fortsat er bekymret for de sidste fem-ti apoteker i yderområderne, som i en eller anden grad kan føle sig truet i den her sammenhæng, og det vil vi gerne ind i en dialog med ministeren om. Et af de nye elementer i forslaget er jo muligheden for at etablere apoteksenheder i forbindelse med anden forretning. Det er jo på den ene side positivt, fordi det giver mulighed for at sikre større tilgængelighed også i yderområderne. På den anden side vil vi godt gøre opmærksom på, at man skal være varsom, fordi det altså er nødvendigt at sikre en god adskillelse mellem butik og apotek. Og der skal vi vende tilbage til udsagnet om, at medicin aldrig bør sidestilles med almindelige varer. Derfor har vi i SF også et ønske om en yderligere opstramning i forbindelse med den del af diskussionen, så vi får præciseret, at de nye apoteksenheder i den sammenhæng altid skal være afskærmet fysisk fra butikken. Men kort og godt støtter SF enhver forbedring i fremtiden for at sikre tilgængeligheden og sikre rådgivningen på det her område. Vi har som sagt en række bekymringer, men vi synes også, det er et godt udgangspunkt for diskussionen. Så vi håber, at de bekymringer, som vi har, kan ryddes af vejen i udvalgsarbejdet, og at det dermed kan være med til at sikre en høj faglighed i det danske apoteksvæsen.
Tak til SF's ordfører. Så er det fru Stine Brix som Enhedslistens ordfører.
Jeg vil starte med at glæde mig over, at den meget lange diskussion, der har været, om, hvorvidt apotekerne i Danmark skulle liberaliseres, nu tilsyneladende er slut, og at der i hvert fald er nået en bred form for enighed om, at det er uhyre vigtigt, at apotekerne er en del af vores sundhedsvæsen, snarere end de er en del af detailhandelen. Det er sådan, at lægemidler adskiller sig meget fra andre varer i forhold til sikkerhed, i forhold til hvordan man skal håndtere dem, i forhold til den rådgivning, der skal følge med, når man køber dem. Og derfor synes vi, det er rigtig godt, at det lovforslag, regeringen kommer med her, tager det udgangspunkt, og jeg synes faktisk også, det er rigtig positivt at høre debatten her i salen i dag, altså at de drømme, der tidligere har været om at slippe markedskræfterne fri på apoteksområdet, nu tilsyneladende er forduftet til fordel for et mere sundhedsfagligt udgangspunkt. Derfor er det også rigtig vigtigt for os, at der, når vi går ned i detaljerne i det her lovforslag, ikke kommer en liberalisering ind ad bagdøren. Vi har jo allerede en gang i debatten hørt, at erfaringerne med liberalisering af apotekervæsenet fra f.eks. Sverige er temmelig dårlige. Det har faktisk ført til den bekymrende situation, som mange fremhæver i dag, nemlig at der er blevet en dårligere lægemiddelforsyning i yderområderne. Det har også ført til en dårligere rådgivning, og vi har også set eksempler på, at apotekerne ikke har det lægemiddelsortiment, der skal til, for at man kan komme og hente den medicin, man nu engang gik ned på apoteket for at få. Så der er rigtig god grund til at fastholde, at apotekerne skal være en del af vores sundhedsvæsen og skal have en høj kvalitet. Der er mange ting, som vi er optaget af i forbindelse med det her lovforslag, og som vi også gerne vil tage fat i i forhold til at sikre dem eller gøre dem endnu bedre. For det første er der muligheden for at oprette flere filialer. Vi er positive over for, at man kan få flere muligheder for at gøre det, men vi synes, at forslaget går en anelse for vidt, i forhold til hvor mange filialer man kan oprette, og i forhold til hvor store afstande en enkelt ejer skal kunne holde øje med. Det er jo sådan, at man som apoteker vil skulle kunne holde øje med op til otte enheder inden for en samlet radius på 75 km til alle sider. Det er et pænt stort område, hvor man skal kunne sikre kvaliteten. Vi synes derfor, at vi skal kigge på, om det nu er det rigtige antal kilometer, der er fastlagt i den sammenhæng. For det andet er der temaet om omlægning af tilskud til apotekerdrift. Vi er sådan set enige i, at man godt kan lave en omlægning her. Selvfølgelig er det fornuftigt, at apoteker, som er økonomisk bæredygtige, ikke får et statstilskud oveni, men det er rigtig vigtigt for os, at vi ikke går så vidt, at der ikke er en god lægemiddelforsyning i hele landet, og den samme bekymring hører jeg jo fra mange andre partier. Det er godt, at forslaget på det her område er blevet forbedret i høringsfasen, men det er stadig rigtig vigtigt for os at kigge på, om det så også hænger sammen med praksis, altså at der er en sammenhæng, som gør, at vi ikke bare kigger snævert på antal kilometer, men også på de andre kriterier, der kan være relevante at have med, når man ser på det ude i virkeligheden. I den sammenhæng – men det har jeg ikke nået at kigge endeligt på endnu, vil jeg sige – er det også værd, synes jeg, at komme omkring det, der handler om statsgarantien i forhold til lån. Vi skal selvfølgelig sikre, at det stadig i realiteten er muligt også at kunne oprette et apotek ude i de områder, hvor vi ved at det kan være vanskeligt at få et lån – det er det i hvert fald i alle mulige andre sammenhænge. Endelig er der temaet om shop i shop, som mange andre også har været inde på, altså det fænomen, at man kan oprette en enhed af et apotek inde i en anden butik – en mulighed, som i øvrigt allerede findes i dag, men som man ønsker at udvide med det her forslag. Vi har også en bekymring for, at det kan sløre det – hvad skal man sige – sundhedsfaglige fundament for apoteket, at det kommer til at minde for meget om detailhandel, da det jo ellers er udgangspunktet for lovforslaget, at det ikke skal gøre det. Og derfor er det rigtig vigtigt, at der er tydelige regler, som sikrer en økonomisk, en organisatorisk og måske også en visuel afgrænsning mellem den butik, som apoteket ligger inde i, og så selve apoteket. I forlængelse af diskussionen om detailhandel synes vi også, det er rigtig fornuftigt at tage fat på at rydde op i, hvad det så er for nogle varer, man kan sælge i et apotek. Der har uden tvivl været nogle eksempler på nogle apoteker, der har været lige lovlig kreative, i forhold til hvad man ligesom kan argumentere for hører hjemme i sådan en butik, som er et apotek eller en filial. Men samlet set er vi positive over for lovforslaget og over for hovedretningen i lovforslaget, og jeg tror, at med de tilkendegivelser, der allerede er kommet, kan vi lave et godt samarbejde mellem Folketingets partier og trække det her lovforslag endnu mere i en sundhedsfaglig retning og også få et endnu stærkere fundament for, at det her betyder en god forsyning af lægemidler i Danmark.
Tak til ordføreren. Hr. Peter Laigaard som Liberal Alliances ordfører.
Tak for det. Det forslag, vi skal behandle her i dag, er bestemt ikke Liberal Alliances ønskescenarie, og for bare få uger siden præsenterede vi jo et nyt sundhedsudspil, hvor vi gjorde det klart, at vi anbefaler det, som både Produktivitetskommissionen, Konkurrencerådet, Forbrugerrådet og alle de ekspertgrupper, vi nedsætter til at give os gode råd, netop har anbefalet, nemlig at apoteksvæsenet bliver liberaliseret, og at man afskaffer det her forældede apoteksmonopol. Det er vores faste overbevisning, at det bl.a. ville have betydet meget bedre service, øget tilgængelighed, som det blev nævnt af de andre ordførere på området, og at det klart også ville være i forbrugernes interesse at slippe for lange køer, snævre åbningstider og den alt for store afstand mellem apotekerne. For det er nemlig en myte, at ophævelse af ejerskabsmonopolet vil få en negativ betydning for patientsikkerheden, det er jo det, der tit bliver fremført, for ved en liberalisering vil apotekerne jo uændret være en del af sundhedsvæsenet, og samtidig og ikke mindst vil de ansvarlige for opbevaring, rådgivning og udlevering af receptpligtig medicin naturligvis fortsat skulle være faguddannet personale, farmaceuter og farmakonomer, så den faglige kvalitet er i orden. Det er jo ikke sådan, at det ville blive en 16-årig skolepige, der skulle stå og rådgive om medicin, det ville selvfølgelig blive faguddannet personale. I Sverige, som vi hørte ordføreren for Enhedslisten nævne, har man netop ophævet monopolet, og i modsætning til ordføreren kan jeg fortælle, at direktøren for landets apotekerforening deroppe for nylig har udtalt, at apotekernes høje kundetilfredshed viser, at konkurrencen mellem apoteksaktørerne driver udviklingen i en positiv retning. Så i Sverige har de faktisk haft positive erfaringer med det her område, og det er jo trods alt et land, vi ofte sammenligner os med. Det er absurd, at det kun er udpegede farmaceuter, der har mulighed for at etablere og drive apoteker. I stedet burde vi alle sammen være glade over, at alle de her forretninger som bl.a. Dansk Supermarked, Coop og Matas, som holder til i Udkantsdanmark, har vist interesse for at indrette deres egne apoteker i deres butikker rundtom i landet uden økonomiske tilskud og underlagt nøjagtig de samme høje krav til patientsikkerhed, som apotekerne skal efterleve hver dag, netop med faguddannet personale. Intet land i Europa har nemlig færre apoteker pr. indbygger, end vi har i Danmark, og vi ligger langt bagefter de andre, og selv hvis vi fordoblede antallet af apoteker, ville vi stadig væk være det land med færrest apoteker. Det er ærgerligt, at vi ikke her i Folketinget tager imod den udstrakte hånd fra erhvervslivet. Vi har afvist deres forslag, og det er altså en skam. I stedet gennemfører vi en regulering inden for det eksisterende monopol, og nogle af ændringerne kan isoleret set være fornuftige nok, set i lyset af at man ikke er villig til at gøre noget ved det her. For Liberal Alliance er det dog vigtigt, at konsekvenserne af forslaget bliver fulgt tæt op af nogle klare succeskriterier, så vi kan holde hinanden fast på ambitionen om et bedre apotekervæsen med en højere grad af apotekstæthed. Konkret forestiller vi os så, at der efter 2 år med disse regler gennemføres en evaluering, og at denne skulle kunne påvise en markant stigning i antallet af receptekspederende apoteker, ligesom at stigningen øger tilgængeligheden i landet, også i landdistrikterne. Regeringens forslag indeholder også en række udfordringer i forhold til de såkaldte frihandelsvarer. Så længe apotekervirksomhederne er underlagt et ejerskabsmonopol, bør apotekerne naturligvis holde sig til at sælge lægemidler og medicinsk udstyr, der kan markedsføres til at afsløre f.eks. feber, graviditet, klamydia, ægløsning m.v. Alternativt sker salget af frihandelsvarer i ulige konkurrence med den øvrige detailhandel, og ifølge EU's kosmetikforordning må ingen kosmetikprodukter markedsføres til at helbrede, forebygge eller lindre sygdomme. Derfor bør ingen produkter, der er underlagt EU's kosmetikforordning, retfærdigvis kunne sælges på et apotek. Produkter, der er underlagt den eksisterende fødevarelovgivning, må som udgangspunkt heller ikke markedsføres til at helbrede, forebygge eller lindre sygdomme. Derfor bør alene fødevarer, der er undtaget lovgivningen, kunne sælges på et apotek. Pointerne er vigtige. For mens frihandelsvarerne i 2006 udgjorde 9,4 pct. af apotekernes omsætning, var det tal i 2012 steget til hele 11,8 pct. Udviklingen kan jo ikke overraske, for det enkelte apotek har i dag et stort incitament til at sælge de her såkaldte frihandelsvarer. Og så længe apotekervirksomheden er underlagt et ejerskabsmonopol, bør der derfor sættes et loft over både apotekernes samlede omsætning af frihandelsvarer og det enkelte apoteks salg af disse. Så Liberal Alliance vil selvfølgelig arbejde videre med de målsætninger, vi har redegjort for her, i det kommende udvalgsarbejde.
Der er en kort bemærkning fra hr. Flemming Møller Mortensen.
Tak. Der er jo udtrykt rigtig mange målsætninger og rigtig mange kritikpunkter. Jeg skal bare sådan stilfærdigt spørge, om Liberal Alliance agter at støtte lovforslaget.
Ordføreren.
Vi vil tage de overvejelser, jeg har redegjort for nu, med os. Vi er jo også et parti, der forsøger at få indflydelse på tingene. Men vi er ikke helt afklaret endnu, med hensyn til om vi kommer til at støtte det. Vi har jo sagt, at når det nu skal være sådan, at der i hvert fald er en række ting omkring de her frihandelsvarer, som vi gerne vil have gjort noget ved, og så må vi jo se, om den samlede pakke giver os mulighed for at stemme for, når det kommer dertil.
Hr. Flemming Møller Mortensen.
Grunden til, at jeg bare bliver lidt i tvivl, er, at der har været forholdsvis mange ordførere på talerstolen allerede og har givet udtryk for deres partiers holdning, og der må jeg bare sige, at der umiddelbart, som jeg oplever det, ikke er noget match i forhold til alle de målsætninger, som Liberal Alliance ønsker, og som Liberal Alliance opremser skal indfries. Så jeg sidder altså tilbage med en fornemmelse af, at sandsynligheden for, at Liberal Alliance støtter lovforslaget, er meget, meget lille. Er det forkert opfattet?
Ordføreren.
Tak for det. Nu er jeg herinde i en begrænset periode, og jeg vil ikke kaste mig ud at gætte, hvad de efterfølgende ordførere på området kommer til at sige. Jeg har prøvet at redegøre for de synspunkter, vi har på området, nemlig at vi generelt gerne ser betydelig mere liberalisering, men når det ikke kan blive sådan, vil vi søge indflydelse på de andre ting. Om det betyder, at vi til sidst kommer til at stemme for forslaget, kan jeg simpelt hen ikke kaste mig ud i gisninger om i øjeblikket.
Tak til ordføreren. Fru Mai Mercado som konservativ ordfører.
Det Konservative Folkeparti kan i udgangspunktet støtte lovforslagets målsætning om at modernisere apotekersektoren med henblik på netop at sikre borgerne en god tilgængelighed til medicin, høj patientsikkerhed, lægemidler til lave priser og vigtigst af alt, at patienterne fortsat får den rette rådgivning om den medicin, de modtager. Særlig hæfter jeg mig ved, at lovforslaget tager afsæt i det forhold, at apotekerne er og fortsat bør være en del af sundhedsvæsenet snarere end en del af detailhandelen. Det er helt afgørende for os. Der er dog også væsentlige elementer i det konkrete lovforslag, som synes at trække i den modsatte retning af de ellers udmærkede målsætninger. For det første er vi bekymrede for den faglighed og service, som borgerne vil møde, når de besøger en shop i shop-filial i et supermarked, som jo kan ligge op til 75 km fra moderapoteket, og hvor der ikke er krav om farmaceutbemanding eller kvalitetsstyring. Man kan næsten se billedet for sig. Man kan se fru Hansen, som kommer ind i Føtex og skal snirkle sig hele vejen ned igennem gangene for at møde apoteket, mens hun oplever alt den buldrende musik og bliver overfaldet af nogle meget overivrige salgsassistenter, blot for at indløse en recept. Spørgsmålene er også mange i forhold til indretningen af apotekerne, og om der vil være en diskretionslinje, sådan at naboerne ikke kan følge med over skulderen. Der er faktisk mange spørgsmål, som melder sig på banen, og det er altså helt afgørende for at sikre sundhedsfagligheden og patientsikkerheden, at der opstilles de rigtige krav i forhold til de nye shop i shop-enheder. Et krav kunne jo være at placere apoteket i nærheden af indgangen. For det andet er der hele tilgængeligheden, som vi har diskuteret rigtig meget. Her er vi meget bekymrede for landdistrikterne, og jeg har modtaget adskillige henvendelser fra apotekere, som udtrykker, at de ender med at lukke med de nye regler, fordi de mister tilskuddet. Her vil ministeriet indvende, at hvis apoteket ligger udsat i landdistrikterne, vil filialen blive dikteret åben, men hvordan er det så, den her tvang skal bruges? Generelt tror vi jo som Konservative ikke meget på tvang, og vi er bekymrede for, hvordan den i praksis vil blive effektueret. Så er der også spørgsmålet om, hvor ofte apotekeren, som jo står med det faglige og det ledelsesmæssige ansvar, kan komme forbi, hvis han eller hun har seks andre enheder at passe, som kan ligge op til 75 km væk i alle retninger. Formuleringerne i lovforslaget synes generelt lidt uklare og efterlader en risiko for en sammenblanding af interesser mellem apotek og værtsbutik, sådan at den sundhedsfaglige profil på sigt udvandes. Det er vi særdeles bekymret for. Så lægger lovforslaget op til, at de regler, der skal sikre imod sammenblanding af interesser og signalforvirring, skal afklares administrativt i de følgende bekendtgørelser. Det bliver så en proces, som hverken vi politikere eller branchen har indflydelse på, og det er vi også bekymrede for. Vi synes ikke, det er betryggende. Derfor er der brug for tydelighed på området, ellers ender det med at være embedsmænd, som i sidste ende kommer til at bestemme, hvordan de her afgrænsninger skal finde sted. Så flere spørgsmål skal derfor afklares, inden vi kan tage endelig stilling til forslaget om at ændre apotekerloven, men de overordnede målsætninger er vi grundlæggende enige i.
Der er en kort bemærkning fra hr. Flemming Møller Mortensen.
Mange tak for det. Jeg skal blot lige stille et spørgsmål for at prøve at forstå, hvad det er, ordføreren siger om forsyningstilskuddet og om filialer, hvor ordføreren udtrykker, at Sundhedsstyrelsen med tvang pålægger apotekerne at have dem. Sådan som det er i øjeblikket, er der 74 filialer, der får forsyningstilskud i Danmark. I fremtiden skønnes det at op mod 40 filialer vil skulle have et forsyningstilskud, netop fordi de her helt særlige kriterier om afstand, befolkningsgrundlag og receptindløsningsantal gør, at man siger, at der skal være en særlig forsyningssikkerhed. Er det ikke set med Konservative øjne den helt rigtige måde at gøre det på, fordi man netop her screener, scanner, det danske landskab for at kunne tage de helt særlige lokale hensyn – også der, hvor udfordringerne er helt specifikke – så der ikke bliver for lang afstand?
Ordføreren.
Rigtig mange tak for spørgsmålet. Det er jo rigtigt nok – og det synes vi er fint – at man på papiret går ind og prioriterer. Men når man så oplever, at man i virkeligheden kan risikere, at der kan være apoteker eller filialer ude i landdistrikterne, som siger, at de ikke kan opretholde det, hvis de ikke får det tilskud, så er det bare, at politik og virkelighed skal passe sammen og ikke støde imod hinanden. Det er egentlig blot den bekymring, som jeg her giver udtryk for.
Hr. Flemming Møller Mortensen.
Jeg skal altså forstå det sådan, at Det Konservative Folkeparti vil have løsnet kriterierne, så flere filialer også i fremtiden skal kunne få tilskuddet.
Ordføreren.
Det, jeg problematiserede om tvang, var egentlig, hvordan det skulle formuleres og udvikles i praksis, for er der en apoteker, der kaster håndklædet i ringen, må vi jo sikre, at der er nogen, der samler det op. Det er jo der, vi synes det grundlæggende er problematisk, hvis det ender med at betyde, at der ikke er nogen, der samler det op. Det er derfor, at vi siger, at vi bliver nødt til at have nogle grundlæggende drøftelser om det her. Det var også derfor, at jeg i mit spørgsmål til ordføreren netop sagde, at jeg ville have ønsket, at vi havde taget en konkret forhandling om det her, inden det bare blev sendt ned i Folketingssalen som et lovforslag. Nu har vi det så som et lovforslag, og ligesom det gælder for alle andre ordførere, er der også ting, som jeg problematiserer, fordi vi er bekymrede for tilgængeligheden. Men det er rigtigt nok, at på papiret synes vi at det er fornuftigt, at de apoteker og filialer, der ligger inde i byerne, og som udmærket kan opretholde en omsætning og har deres eget kundegrundlag, ikke skal have støtte. På det punkt er jeg enig med ordføreren.
Der er en ny kort bemærkning fra hr. Peter Laigaard.
Tak for det. Og tak for talen. Jeg vil bare lige spørge ordføreren for De Konservative, om hun deler Liberal Alliances bekymring med hensyn til de såkaldte frihandelsvarer. Frihandelsvarer er jo ting, som faktisk godt kunne blive solgt ude i de små områder, hvor jeg selv kommer fra, og som jeg kan forstå at ordføreren også gør. Det er faktisk omsætning, der nogle gange forsvinder fra de små forretninger, så frihandelsvarerne kan jo være med til at udhule det kundegrundlag og den omsætning, man kunne have haft ude i de små forretninger, sådan at man faktisk indirekte med den her frihandel kan komme til at lukke forretninger ude i de små områder. Er det også en bekymring, som De Konservative deler?
Ordføreren.
Det er jo sådan, at man vil gå ind og se på sortimentet og på, hvilke produkter man skal sælge. Jeg synes jo, det er lidt mærkværdigt, at når man kommer ind på et apotek, kan man ikke blot købe apotekervarer, men man kan købe alt muligt andet, legetøj og ting, man kan tage med på badeferien, som man står for at skulle på, når man nu alligevel er inde at købe de remedier, man skal have med. Så jeg synes, det er fornuftigt, at man nu får en diskussion om det og en afgrænsning af de varer, der kan blive solgt på apotekerne. Det, som jeg har problematiseret i min tale i dag i forhold til de her shop i shop-løsninger, er, at jeg vil være meget ked af, at fru Hansen kommer ind og bliver mødt af en ekspedient fra Føtex, som så guider hende ned i kosttilskudsafdelingen frem for egentlig at sende hende hen på apoteket, hvor hun skal have sit kosttilskud sammen med en receptmedicin.
Hr. Peter Laigaard.
Jeg vil gerne høre ordføreren, om hun ikke deler bekymringen for, at apotekerne, som har fået monopol på nogle områder, sælger en hel række andre varer, som kunne være solgt andre steder. Det er jo noget omsætning, som forsvinder ud fra de små forretninger. Det er måske de varer, der er næsten trækker kunderne til, så det gør det ekstra svært at drive forretning ude i randområderne, hvor vi begge to holder til. Er det også en bekymring, som De Konservative deler ?
Ordføreren.
Jeg tror i virkeligheden ikke, jeg forstår, hvorfor Liberal Alliance har den bekymring, for hvis man er liberal, må man jo synes, at så skal man bare kunne sælge, hvad man har lyst til, hvorhenne man nu måtte have lysten til det. Så jeg forstår ikke helt Liberal Alliances bekymring. Jeg kan sige, at i Det Konservative Folkeparti – og jeg gentager det gerne igen – har vi jo den bekymring, at når man kommer ind på et apotek, forventer man også at blive mødt med en vis standard og en vis faglighed. Og der har jo været en tendens til, at der er blevet solgt rigtig mange flere ting end bare medicin og det, som er tilknyttet lægemidler. Derfor synes jeg, det er rigtig fint, og det understreger jeg igen, at man nu går ind og kigger på at begrænse det udbud af varer, der bliver solgt på apotekerne, for på den måde at sikre, at det bliver den høje faglige standard, der kommer i højsædet.
Tak til den konservative ordfører. Ministeren for sundhed og forebyggelse.
Helt generelt vil jeg sige tak for de gode bemærkninger og den modtagelse, som lovforslaget har fået. Jeg vil sige tak for den brede, brede opbakning til det, vi skal have. Det er en modernisering og ikke en liberalisering af apotekssektoren. Tak for enigheden om, at apotekerne er og fortsat skal blive ved med at være en del af vores sundhedsvæsen og ikke en del af detailhandelen, sådan at det er Sundhedsstyrelsen, der fastlægger behovet for apoteker og meddeler apotekerbevillinger til de bedst egnede farmaceuter. Det er et lovforslag, som jo står for at sikre, at der også fremover vil være rådgivning i apotekerne, i filialerne, sådan at man som kunde på apoteket får de rigtige produkter, får vejledning i, hvordan de skal tages, får vejledning i, hvordan man skal gebærde sig. Det er jo et lovforslag, som står for at sikre, at der fortsat er tilgængelighed til apoteker eller apotekerfilialer rundtomkring i landet, så ingen danskere skal opleve at have længere end 15 km til den nærmeste filial eller det nærmeste apotek, og så der bliver et fint net med 10 km's afstand mellem apotekerne og filialerne ud over vores land. Jeg synes, at vi med lovforslaget er nået rigtig langt i retning af at sikre tilgængeligheden også fremadrettet og dermed den tryghed, der skal være, og samtidig har sagt, at der måske ikke er nogen grund til, at vi betaler penge til nogle filialer, som typisk ligger i de store byer, og som fint vil kunne fungere, uden at der bliver betalt penge, støtte, til dem hvert eneste år. For sandheden er jo, at de penge bliver hentet på medicinpriserne og dermed bliver betalt af dem, som bruger medicinen, og i øvrigt af de regioner, som også er en del af finansieringen. Jeg synes, vi har fundet en rigtig, rigtig god balance med lovforslaget, men jeg hører jo også, hvad ordførerne siger. Jeg hører, når der fra flere sider startende med Venstre bliver peget på, at det kan være fornuftigt at se på kriterierne eller i hvert fald specificere kriterierne for påbud om filialer. Jeg hører flere partier sige, at de kan være bekymrede for, om det her med shop i shop gør, at man kan være i tvivl om, om man er på apoteket, eller om man er i en anden butik, og sådan skal det selvfølgelig ikke være. Det er problematiseret: Hvordan sikrer vi den rette balance mellem apoteksvarerne og frihandelsvarerne på apoteket? Der har været ønsker om evaluering. Der er jo generelt af alle partier blevet udtrykt et ønske om at få sikkerhed for, at der er den her tilgængelighed til apotekerne og apoteksfilialerne udeomkring i landet også fremadrettet. Jeg synes, at den modtagelse, som lovforslaget har fået, kan give håb om, at vi kan få lavet et rigtig, rigtig bredt flertal her. Jeg synes, at de bemærkninger, der har været, har været relevante og været værd at snakke om. Jeg ved ikke rigtig med Liberal Alliance – jeg blev simpelt hen ikke klar over, om man synes, at apotekerne fortsat skal være en del af sundhedsvæsenet, eller om der skal en egentlig liberalisering til, men det kan jeg selvfølgelig opklare ved at snakke med ordføreren bagefter – men i forlængelse af behandlingen her i salen vil jeg i hvert fald indkalde alle andre partier til en forhandling og en snak om de punkter, der er blevet rejst, så vi forhåbentlig kan mødes i et meget, meget bredt flertal i Folketinget og vedtage den nye apotekerlov, også fordi, som det også er blevet påpeget, det vil give den ro i sektoren, som gør, at der kan blive foretaget den udvikling, som måske har ventet lidt de seneste år, fordi de ikke rigtig har vidst, om de var købt eller solgt, og hvordan reguleringen skulle være fremadrettet. Så fra min side vil jeg sige tak for en rigtig positiv modtagelse og komme med en åben invitation til partierne om at deltage i en drøftelse, hvor vi, når vi alligevel er så tæt på hinanden, bør kunne finde et meget, meget bredt flertal.
Tak til ministeren. Der er ikke flere, der har bedt om ordet, så forhandlingen er sluttet. Jeg foreslår, at lovforslaget henvises til Sundheds- og Forebyggelsesudvalget. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg det som vedtaget. Det er vedtaget.
Forhandlingen er åbnet. Hr. Finn Thranum som Venstres ordfører.
Lovforslaget, vi behandler i dag, er et af de mere tekniske. Det handler dog grundlæggende om at forbedre de færøske virksomheders finansieringsmuligheder og ikke mindst om lettelser for administrative byrder for det færøske erhvervsliv. Det kan vi i Venstre kun være positivt stemt over for. At lovforslaget er på dagsordenen på foranledning af landsstyret på Færøerne, gør blot sagen endnu lettere at tage stilling til. Tilmed er der tale om en lovændring, som sikrer Færøerne samme regler som i Danmark. Derfor mener vi i Venstre, at der er et solidt grundlag for at gennemføre lovforslaget. Med lovforslaget vil færøske virksomheder være sikret samme regler om virksomhedspant og fordringspant som de danske virksomheder. Reglerne giver nye og mere fleksible muligheder for at pantsætte aktiver. Dermed er lovforslaget altså med til at gøre virksomhedernes hverdag og arbejde endnu nemmere. Det er for Venstre et mål i sig selv. Vi mener derudover, at det er af afgørende betydning at støtte det færøske erhvervsliv i det omfang, som det er muligt. Færøerne har allerede selv taget det første skridt med ændringerne af den færøske tinglysningslov i maj 2014. Nu er det op til os at gøre det muligt for Færøerne at komme helt i mål med en modernisering af virksomhedspanten. Det vil Venstre bestemt ikke stå i vejen for. Lovforslaget vil bidrage til at sikre et bedre erhvervsklima i rigsfællesskabet. På lang sigt er det ikke blot til gavn for virksomheder på Færøerne, men også for virksomheder her i Danmark. Vi skal løbende gøre det lettere at træffe mere fleksible beslutninger på egen virksomhed, også for færøske virksomheder. Derfor støtter Venstre lov om ændring af lov for Færøerne om rettens pleje og lov om ændring af tinglysningsloven, konkursloven og andre love. Tak for ordet.
Tak til ordføreren. Fru Trine Bramsen som socialdemokratisk ordfører.
Tak for det. I 2005 indførte Danmark nye regler om virksomhedspant og fordringspant, og det er de regler, som nu også skal gælde for Færøerne efter ønske fra færingerne selv. Lovforslaget betyder, at der gennemføres en ændring af den færøske retsplejelov, således at der kan indføres virksomhedspant. Færøerne har som bekendt overtaget formueretten og direkte og indirekte skatter som hjemmestyreområde, og dermed kan de selv foretage de nødvendige ændringer af den færøske tinglysningslov. Med lovforslaget foreslås endvidere, at der skabes hjemmel til at sætte samtlige relevante ændringer af konkursloven i kraft for Færøerne. Vi har et godt og stærkt samarbejde med vores færøske broderfolk, og derfor er der naturligvis god grund til at efterleve ønsket om de nævnte ændringer. På den baggrund skal jeg meddele, at vi Socialdemokrater kan støtte forslaget.
Tak til ordføreren. Hr. Kenneth Christensen Berth som Dansk Folkepartis ordfører
Det færøske landsstyre har bedt om, at der indføres samme regler om virksomhedspant og fordringspant på Færøerne, som er gældende i Danmark. Færøerne har hjemtaget formueretten samt direkte og indirekte skatter til hjemmestyret, og Lagtinget har med lov nr. 70 af 15. maj 2014 vedtaget de nødvendige ændringer i reglerne om tinglysning på Færøerne. Tilbage står, at vi i Folketinget skal foretage en ændring af retsplejeloven for Færøerne og sætte bestemmelserne fra konkursloven i kraft for Færøerne. Det er vi i Dansk Folkeparti stemt for at gøre. Da de lignende bestemmelser blev indført i Danmark i 2005, stemte Dansk Folkeparti også for her i Folketingssalen. De ændringer, der foretages i konkursloven, drejer sig om, at de nye pantsætningsmuligheder ikke kan stilles til fordel for skyldnerens eller pantsætterens nærtstående. Dertil sikres det, at virksomheds- og fordringspant ikke kommer til at omfatte aktiver, som skyldneren har erhvervet efter tidspunktet for en insolvensbehandlings påbegyndelse, og dertil kommer regler om omstødelse i konkurs af virksomhedspant og omstødelse af fordringspant, ligesom der opnås mulighed for i nærmere afgrænsede tilfælde at sælge aktiver omfattet af udlæg eller pantrettigheder. Endelig er der ændringer i retsplejeloven, som indebærer, at virksomhedspant i fordringer kan inddrives på samme måde som pant i fordringer. Ligesom indførelsen af virksomhedspant og fordringspant forudsættes at have gavnet dansk erhvervsliv, forventes det også at gavne færøsk erhvervsliv. Og vi har naturligvis også i Danmark en stor interesse i en gunstig økonomisk udvikling på Færøerne. Hvis vedtagelsen af dette forslag bidrager en smule i den retning, er vi tilfredse med det. Dansk Folkeparti indstiller således på denne baggrund forslaget til vedtagelse.
Tak for det. Så er det fru Mie Bergmann som radikal ordfører.
Tak. Det drejer sig om forslag til lov om ændring af lov for Færøerne om rettens pleje og lov om ændring af tinglysningsloven, konkursloven og andre love (Indførelse af virksomhedspant på Færøerne). Radikale Venstre støtter lovforslaget, som har til formål at modernisere pantsætningsreglerne på Færøerne ved at skabe mulighed for indførelse af virksomhedspant og fordringspant efter samme model, som vi har i dansk ret, og som vi indførte i 2005. Virksomhederne på Færøerne vil derigennem sikres bedre vilkår for finansiering gennem låntagning af forskellige aktivtyper i virksomhederne. Landsstyret på Færøerne har også selv anmodet om, at der indføres de samme regler for virksomhedspant og fordringspant på Færøerne, som vi har i Danmark. Derfor kan Radikale Venstre støtte forslaget.
Tak for det. Hr. Karl H. Bornhøft som SF's ordfører.
Tak. Jeg skal på vegne af vores ordfører, Jonas Dahl, gøre opmærksom på følgende: Baggrunden for det lovforslag, som vi behandler her i dag, er jo, at landsstyret på Færøerne har anmodet om, at der indføres regler om virksomhedspant og fordringspant på Færøerne svarende til de regler om virksomhedspant og fordringspant, som blev indført i dansk ret i 2005. Formålet er jo så helt enkelt med det her lovforslag at skabe en mulighed for at indføre de fornødne regler om virksomhedspant og fordringspant på Færøerne også. Da Færøerne jo har overtaget formueretten samt direkte og indirekte skatter som hjemmestyreområder, kan Færøerne dermed selv foretage de nødvendige ændringer af den færøske tinglysningslov, som jo allerede er blevet gennemført den 15. maj 2014. For at indføre virksomhedspant og fordringspant på Færøerne er det herudover nødvendigt at foretage en ændring af retsplejeloven for Færøerne og sætte de relevante bestemmelser om ændringer af den dagældende danske konkurslov, jævnfør lov nr. 566 af 24. juni 2005 om ændringer af tinglysningsloven, konkursloven og andre love, i kraft også på Færøerne. Når Færøerne og de færøske myndigheder kommer med en henvendelse af den her karakter, er SF som udgangspunkt altid lydhør – og på den baggrund kan vi støtte forslaget. Tak.
Tak til ordføreren. Fru Sarah Nørris som Enhedslistens ordfører.
Tak for det. Lovforslaget bygger på et ønske fra det færøske landsstyre om at indføre de samme regler om virksomhedspant og fordringspant, som vi har her i Danmark. Vi har intet ønske om at blokere for de færøske ønsker på dette punkt. Enhedslisten støtter derfor lovforslaget. Tak.
Tak til ordføreren. Hr. Peter Laigaard som Liberal Alliances ordfører.
Tak for ordet. I Liberal Alliance vil vi selvfølgelig strække os langt for at følge op på lovgivningsinitiativer, som er ønsket af det færøske landsstyre. Det er også tilfældet her, hvor landsstyret anmoder os om at give Færøerne samme retsstilling, for så vidt angår virksomhedspant og fordringspant, som i resten af Danmark, hvorefter virksomheder og andre får nye og mere fleksible muligheder for at belåne deres aktiver. Det ligger os selvfølgelig også på sinde at skabe de bedst mulige vilkår for virksomheders finansiering også på Færøerne, og da vi tillige kan notere os, at der i lovforslaget forekommer administrative lettelser for virksomhederne, er vi naturligvis også indstillet på at støtte det her lovforslag.
Tak for det. Fru Mai Mercado som konservativ ordfører.
På vegne af hr. Per Stig Møller skal jeg holde følgende tale: I 2005 moderniserede vi jo her i Folketinget reglerne for pantsætning, og dermed lettede vi erhvervsvirksomhedernes muligheder for at belåne deres aktiver. Vi går jo i det hele taget ind for at lette vilkårene for erhvervsvirksomhederne, da det er dem, der skaber indtægter og arbejde i Danmark. Nu ønsker landsstyret på Færøerne at indføre de samme regler for færøske virksomheder, og selv om Færøerne allerede har overtaget området for formueret og skatteområdet, er der i forbindelse med pantsætning behov for nogle lovændringer, som Folketinget står for. Vi går selvfølgelig ind for, at Folketinget nu imødekommer Færøernes ønske og gennemfører de nødvendige lovændringer. De Konservative kan støtte lovforslaget.
Tak til ordføreren. Justitsministeren.
Det må jo siges både at være et lovforslag med begrænset rækkevidde og at være et lovforslag, der har en noget teknisk karakter. Men lad mig indledningsvis starte med at takke for de mange positive tilkendegivelser. Det havde jeg nu også regnet med, vil jeg tillade mig at sige. Det er jo et lovforslag, der har til formål at skabe mulighed for at indføre regler om virksomhedspant på Færøerne. Det kan ske, ved at der foretages de samme ændringer af færøsk ret, som blev gennemført i Danmark ved lov nr. 560 af 24. juni 2005, der indførte virksomhedspant i Danmark. Færøerne har selv gennemført de nødvendige ændringer af den færøske tinglysningslov. Herudover kræver indførelsen af virksomhedspant på Færøerne, at der foretages en ændring af den færøske retsplejelov, og at ændringerne af den dagældende danske konkurslov, lov nr. 560 af 24. juni 2005, sættes i kraft på Færøerne. Jeg takker for de positive meldinger, og så må vi jo se, om der bliver behov for at besvare nogle spørgsmål som en del af udvalgsbehandlingen.
Tak til justitsministeren. Der er ikke flere, der har bedt om ordet, så forhandlingen er sluttet. Jeg foreslår, at lovforslaget henvises til Færøudvalget. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg det som vedtaget. Det er vedtaget.
Forhandlingen er åbnet. Hr. Preben Bang Henriksen som Venstres ordfører.
Tak for det. Det lovforslag, vi behandler i dag, vedrører spørgsmålet om beregning af erhvervsevnetab, og i den forbindelse er situationen den, at det jo som hovedregel er det tab, man har lidt, som man også skal have erstattet. Det er hovedreglen. Problemet er, at det kan være lidt svært i relation til mange uddannelsesforløb at finde ud af, hvad det fremtidige tab egentlig er. Højesteret havde sagen oppe at vende i forbindelse med en elev på handelsskolens grundforløb, og for den elev fastsatte man en skønsmæssig fremtidig indkomst. Der var jo ingen, der, da han var i begyndelsen af grundforløbet, vidste, hvad det her ville ende med, og hvad han ville tabe på længere sigt. Det virker lidt paradoksalt, når man af lovteksten eller i hvert fald bemærkningerne til erstatningsansvarsloven kan se, at for en gymnasieelev fastsættes lønnen til det, der hedder normalårslønnen, altså 393.000 kr. i dag. Det giver en gevaldig forskel, og det er den, ministeren nu søger at udjævne med det her forslag, som vi fuldt ud kan støtte. Man skal jo huske, at vi ganger de her tal op, de her årslønninger, med ti, så det bliver faktisk til rigtig store beløb. Lovforslaget sidestiller unge på den tidlige del af en ungdomsuddannelse, så det synes vi egentlig er vældig fint. Når det er sagt, er det et skridt i den rigtige retning, men det er lidt paradoksalt, at er man på den tidlige del af sin ungdomsuddannelse, skal tabet fastsættes efter det, der hedder en normalårsløn, og den har man fastsat p.t. til 393.000 kr., men er man på den sene del af sin uddannelse, skeler domstolene til praksis, i forbindelse med hvor man må forvente at få sin indkomst fremover. Og der er jo rigtig, rigtig mange, der på den baggrund vil få fastsat en årsløn, der ligger lavere end den her normalløn. Så man kan altså sige, at hvis uheldet er ude på en tidlig del på uddannelsen, fastsættes erstatningen til 393.000 kr., og på den sene del af uddannelsen fastsættes den for de fleste mennesker til et lavere beløb. Det er et paradoks. Det må vi kigge på, når vi skal revidere erstatningsansvarsloven på et senere tidspunkt. Men det, ministeren kommer med her, kan vi fra Venstres side fuldt ud tilslutte os.
Tak til ordføreren. Fru Trine Bramsen som socialdemokratisk ordfører.
Rasmus Madsen var handelsskoleelev og bare 19 år, da han blev ramt af en modkørende bil. Rasmus endte totalt invalideret på et plejehjem, og for at det ikke skulle være urimeligt nok, fik den unge mand 1,3 mio. kr. mindre i erstatning, fordi han gik på en handelsskole og ikke på et gymnasium. Det er uretfærdigt. Og jeg husker stadig følelsen af urimelighed, som jeg mærkede, da jeg blev konfronteret med historien – en følelse, der vender tilbage, når vi igen i dag bliver mindet om, hvor lidt ligestilling der er i vores erstatningssystem. Det er på grund af den urimelighed, som Rasmus oplevede, at vi behandler dette lovforslag i Folketingssalen i dag. Formålet med lovforslaget er i højere grad at ligestille unge på de forskellige ungdomsuddannelser ved beregningen af erhvervsevnetabserstatning. Forslaget sikrer, at alle unge i starten af deres ungdomsuddannelse som udgangspunkt tilkendes samme erhvervsevnetabserstatning, uanset om de går på en erhvervsskole eller på et gymnasium. Dermed sender vi et klart signal til alle. Til alle Danmarks unge skal det lyde, at de er vores fremtid, at de er lige vigtige, uanset om de vil være tømrere, SOSU-hjælpere eller butiksmedarbejdere eller de vil i gymnasiet for at følge drømmen om at blive biolog eller skolelærer. Vi er som samfund afhængige af, at vores unge vælger ungdomsuddannelserne, både de faglige og de mere boglige, og derfor er det også helt rimeligt, at vi værdisætter de unges liv ens, hvis det frygtelige skulle ske, at de kommer ud for en invaliderende ulykke. Penge kan aldrig erstatte Rasmus eller andre, der måtte komme slemt til skade, men i respekt for de pårørende og for de unge kan vi sørge for, at alle er lige for loven, og derfor er der grund til at glæde sig over det her lovforslag, der gør Danmark til et mere lige samfund. Med de ord skal jeg meddele, at Socialdemokraterne varmt støtter forslaget.
Tak til ordføreren. Hr. Alex Ahrendtsen som Dansk Folkepartis ordfører.
Tak for det. Det er jo en sag, der har været omtalt temmelig meget, og man kan vist roligt sige, at det er med rette. Det er jo en grotesk sag, som også de øvrige ordførere har været inde på, og det er godt, at regeringen nu endelig får taget sig sammen til at ændre loven. Vi er jo nogle stykker her i Folketinget, som gerne vil styrke erhvervsuddannelserne, og så kan det jo ikke nytte noget, at de bliver forskelsbehandlet på den måde, når det drejer sig om erstatningsansvar. Der er dog nogle småting, som fortæller, at ligestillingen ikke er der helt. Hvis jeg lige kigger i lovbemærkningerne, kan jeg se, at der jo står, at reglerne i højere grad end i dag vil understøtte ligestilling, og der står, at det vil være hovedreglen, at der kommer ligestilling. Men der vil fremover stadig væk være et skøn, og der vil fremover stadig væk blive fastsat en skønsmæssig årsløn. Det, der sker, er jo, at hvis erhvervsskoleeleven får en praktikaftale f.eks. som frisør, elektriker eller kok, vil det stadig væk blive en skønsmæssig vurdering. Så ligestillingen er der jo ikke helt, og det kan godt undre, for vi ved jo, at der er en del gymnasieelever, som med en studentereksamen går ud i et ufaglært arbejde. Derfor bliver ministeren simpelt hen nødt til lige at forklare mig, hvorfor ligestillingen ikke er hundrede procent. Det andet, jeg godt kunne tænke mig at ministeren lige forklarer mig, er, hvorfor der er gået så lang tid med at få ændret loven, for det er jo en forholdsvis lille ændring. Men bortset fra disse indvendinger vil Dansk Folkeparti selvfølgelig støtte lovændringen. Det er godt for erhvervsskoleeleverne, at de i højere grad bliver ligestillet. Men hvis ministeren lige kunne fortælle, hvorfor ligestillingen ikke er hundrede procent, vil det være fint. Tak for det.
Tak til ordføreren. Fru Mie Bergmann som radikal ordfører.
Det drejer sig om forslag til lov om ændring af lov om erstatningsansvar (Ændring af beregningsprincipperne for erhvervsevnetabserstatning til unge under uddannelse). Med lovforslaget tilsigtes det, at navnlig unge mennesker, der påføres et erhvervsevnetab, mens de er i den tidlige del af deres uddannelsesforløb, som udgangspunkt tilkendes den samme erhvervstabserstatning, uanset hvilken generel uddannelse de er optaget på. Som de øvrige ordførere kan de fleste af os jo huske sagen fra 2013, der handlede om Rasmus, der kom til skade ved en trafikulykke og fik tilkendt en erstatning, der var langt mindre end den, Rasmus ville have fået, hvis nu Rasmus havde gået i gymnasiet. Rasmus gik på en handelsuddannelse, og derfor fik han en mindre erstatning. Og den sådan almindelige retfærdighedssans hos de fleste er, tror jeg nok, sådan, at der er mange, der vil være enig med mig i, at det var meget, meget underligt. Derfor er det også meget glædeligt at konstatere, at der er et lovforslag på vej, som retter op på den uretfærdighed, for ens livsindkomst kan jo falde meget fald meget forskelligt ud. Intet er afgjort det første år under en uddannelse. Der er så mange forskellige faktorer, som har indflydelse på ens livsindkomst. De Radikale kan støtte forslaget.
Tak til ordføreren. Hr. Karl H. Bornhøft som SF's ordfører.
Tak. Jeg skal på vegne af vores ordfører gøre opmærksom på følgende: SF bakker op om forslaget om at ændre lov om erstatningsansvar, så unge, uanset hvilken ungdomsuddannelse de går på, som udgangspunkt tilkendes samme erstatning for tabt arbejdsevne udregnet på baggrund af normalårslønnen. Det er vigtigt og rimeligt. Med lovændringen får vi jo lukket et hul, som har skabt en uheldig og helt urimelig ulighed. At unge, der f.eks. går på handelsskole eller erhvervsskole, får en mindre erstatning, hvis de mister arbejdsevnen, end unge, der går i gymnasiet, er jo fuldstændig uacceptabelt og uforståeligt. Unge, der udsættes for en ulykke, skal have så gode muligheder som muligt. SF bakker for det første op om forslaget, fordi lovændringen er en forbedring for de unge, der er så uheldige at komme ud for en ulykke, at de mister deres arbejdsevne; unge, som på det tidspunkt er i gang med at tage en uddannelse, og som, indtil ulykken sker, har hele livet, også arbejdslivet, foran sig. Det er jo heldigvis en relativt lille gruppe, men selv om det er en lille gruppe, er det vigtigt for dem, at vi sikrer et ordentligt liv efterfølgende, når de er kommet ud for en ulykke. SF bakker for det andet op om forslaget, fordi det er med til at udligne den ulighed, som vi ser på uddannelsesområdet. Det er et lille, men vigtigt skridt. Det er nemlig vigtigt at skabe lighed mellem de forskellige ungdomsuddannelser. Vi ved jo godt, at søgningen til erhvervsskolerne i dag er for lille, og vi ved, at gymnasierne har højere status end f.eks. erhvervsuddannelserne. Vi ved, at mange forældre hellere ser, at deres børn går på gymnasiet, end at de tager en erhvervsuddannelse. En undersøgelse fra KL fra 2012 viser f.eks., at kun 7 pct. af forældrene helst vil have, at deres børn tager en erhvervsuddannelse. Så ligestillingen er helt nødvendig. Retssager som den, der har været omtalt af f.eks. Rasmus, og som vi så sidste år, viser jo lige præcis, hvor urimeligt det kan være, og hvor nødvendigt det er at få ændret den her lovgivning, så vi opnår en større grad af ligeværdighed omkring de unge og deres uddannelse. Lighed på ungdomsuddannelsesområdet er vigtigt for SF, og vi ser den kommende reform af gymnasiet som en god mulighed for at udligne den skæve status endnu mere, end det sker i dag. Så jeg skal sluttelig understrege, at værdien af et ungt menneske ikke skal være ringere, fordi hun eller han har valgt en bestemt uddannelsesvej, og det er derfor, vi bakker op om lovforslaget og ser frem til drøftelserne. Tak.
Tak til ordføreren. Fru Sarah Nørris som Enhedslistens ordfører.
Tak for det. På vegne af Enhedslistens sædvanlige ordfører på området læser jeg følgende op: I dag beregnes en eventuel erhvervsevnetabserstatning til unge under uddannelse ud fra, hvad man forventer de vil tjene i fremtiden. Det betyder i praksis, at unge, der er optaget på en erhvervsuddannelse, og som er så uheldige at komme ud for en ulykke, miste førligheden eller på anden vis lide tab af erhvervsevne, vil få en mindre erstatning, end hvis de er optaget på en gymnasial uddannelse. Det er et princip, at man udregner erstatning for tabt arbejdsevne ud fra et estimat om, hvad den tilskadekomne ville have tjent, hvis skaden ikke var sket – en skønsmæssig fastsat årsløn med andre ord. Forslaget tilsigter ikke, at man generelt ændrer på dette princip, men regeringen vil med forslaget lade unge på en ungdomsuddannelse, uanset om den er alment gymnasial eller en erhvervsuddannelse, få erstatning beregnet efter den såkaldte normalårsløn efter erstatningsansvarslovens § 8. Det gælder dog ikke, hvis der er sket en specialisering, det vil sige, hvis man kan forudse, hvad man med uddannelsen højst sandsynligt ville være endt med at have tjent. Enhedslisten er enig i, at der er tale om gældende regler, der fører til en urimelig forskelsbehandling. Enhedslisten er også enig i, at metoden til at sikre sig mod dette er ved at lade normalårslønnen gælde for alle unge på en ungdomsuddannelse, og vi vil derfor støtte forslaget. Vi vil dog i udvalgsbehandlingen stille et enkelt spørgsmål. Vi er nemlig bekymret for, at de unge mennesker, der tager en gymnasial uddannelse, i praksis specialiserer sig, vælger levevej så at sige, langt senere. Vil forslaget om kun at lade normalårslønnen gælde, indtil der er sket en specialisering, betyde, at der for unge, der er længere på deres uddannelse, fortsat vil være en forskelsbehandling? Der er muligvis behov for en lille rettelse i forslaget på dette punkt. Men som sagt støtter Enhedslisten forslaget.
Tak til ordføreren. Hr. Peter Laigaard som Liberal Alliances ordfører.
Tak for det. Formålet med det her lovforslag er jo ikke alene at sikre unge under uddannelse en erstatning, men at skabe ligestilling mellem de forskellige ungdomsuddannelser. I den pågældende sag, hvilket de andre ordførere også har nævnt, er forskellen i udbetaling af den erstatning, man kan få som erhvervsuddannelseselev og gymnasieelev, næsten 50 pct. mindre for en erhvervsuddannelseselev. Det kan selvfølgelig ikke passe, at vi i dagens Danmark har så markant forskel på det erstatningsansvar og de erstatninger, man kan modtage, i de forskellige ungdomsuddannelser. Som loven er nu, tager den udgangspunkt i normalårslønnen, som den pågældende uddannelse sandsynligvis ville have ledt til. Problemet er jo selvfølgelig, at man i nutidens Danmark ikke længere kan være sikker på, hvilket arbejde en uddannelse leder til, da der er mange forskellige muligheder fremadrettet. Så der bør altså ikke differentieres imellem erhvervsuddannelser og de gymnasiale uddannelser, da der ikke er særligt grundlag for at forvente en højere eller lavere fremtidig årsindtægt, inden der er sket en nærmere specialisering. Så for at undgå den her negative forskelsbehandling, bør erstatningssager af den her type tage udgangspunkt i normalårslønnen, som det er foreslået af justitsministeren. Så jeg skal meddele, at Liberal Alliance stemmer for forslaget.
Tak for det. Fru Mai Mercado som konservativ ordfører.
Ganske kort kan jeg sige, at Det Konservative Folkeparti kan støtte det her lovforslag – et lovforslag, som sikrer, at unge, der påføres et erhvervsevnetab, mens de er i den tidlige del af deres uddannelsesforløb, som udgangspunkt tilkendes den samme erhvervsevnetabserstatning, uanset hvilken generel ungdomsuddannelse de er optaget på. Der vil således ske en ligestilling mellem unge optaget på forskellige ungdomsuddannelser ved beregning af erhvervsevnetabserstatning. Og Konservative kan støtte forslaget.
Tak for det. Justitsministeren.
Tak for det. Man kan sige, at modsat det lovforslag, vi behandlede før på dagsordenen, er det her jo ikke et teknisk lovforslag. Tværtimod, det er et meget politisk lovforslag, og jeg er meget, meget glad for, at alle Folketingets partier bakker op om det. Jeg kan også godt huske Rasmus, som den socialdemokratiske ordfører talte om, og som flere andre ordførere refererede til. Og jeg husker sådan set også meget klart fornemmelsen af, at noget var helt uretfærdigt: Skal vi virkelig gøre forskel på unge, alt afhængigt af hvilken uddannelse de er i, når de kun er startet på uddannelsen, ikke har valgt deres levevej og endnu ikke har besluttet sig for, hvad uddannelsen skal resultere i? Derfor er jeg meget enig med den socialdemokratiske ordfører, når fru Trine Bramsen siger, at det her, som jo er et lille lovforslag, men alligevel principielt vigtigt, faktisk bevæger Danmark i en mere lige retning. Så tak for opbakningen. Jeg vil også gerne prøve at opklare de konkrete spørgsmål, der bliver stillet, men jo helt grundlæggende tilkendegive, at vi med lovforslaget sikrer en højere grad af ligestilling end i dag ved udmåling af erhvervsevnetabserstatning til unge optaget på forskellige grundlæggende ungdomsuddannelser. Og det er nødvendigt ikke mindst på baggrund af nogle af de konkrete sager, der har været fremme. Dansk Folkeparti spørger til to ting, for det første, hvorfor der er gået så lang tid. Det skal jeg ikke kunne svare på, andet end at jeg håber, at man så kan glæde sig over, at lovforslaget nu er under behandling i Folketinget, og at vi snart kan få det vedtaget. Der bliver også spurgt til, om der fortsat vil kunne være situationer, hvor erstatning vil skulle fastsættes på baggrund af en skønsmæssig årsløn. Det var i hvert fald sådan, jeg forstod spørgsmålet. Det er jo helt rigtigt, som også ordføreren for Dansk Folkeparti siger, at det med lovforslaget foreslås, at der fremadrettet skal tages udgangspunkt i normalårslønnen ved beregning af erhvervsevnetabserstatning til unge i den tidlige del af et grundlæggende uddannelsesforløb. Men der vil fortsat kunne være situationer, hvor der skal fastsættes en skønsmæssig årsløn, når der konkret er anledning hertil. Ved vurderingen af, om det er relevant eller ej, vil man se på, om den skadelidte er i en uddannelsessituation, hvor man må lægge til grund at der er foretaget et endeligt valg af levevej og beskæftigelse. Og den levevej skal være konkretiseret på en sådan måde, at det er muligt at foretage et realistisk skøn over, hvad der vil være den forventede årsløn. Sagt med andre ord vil det afhænge af, hvor langt man er i sit valg af endelig uddannelse, og det synes jeg sådan set er fornuftigt nok. Vi kan sige, at den diskussion, der blev rejst, bl.a. på grund af Rasmus' sag, jo netop handlede om, at man er på et meget tidligt tidspunkt i uddannelsesforløbet, hvor man stadig væk er meget ung, og hvor man ikke helt ved, hvor man så at sige kommer til at ende på vores arbejdsmarked. Men jeg svarer også meget gerne skriftligt på spørgsmålet, hvis der er et ønske derom. Men tusind tak for den brede opbakning. Jeg synes, det er rigtig godt, at vi får rettet op på en helt åbenlys uretfærdighed med det her lovforslag.
Der er en kort bemærkning fra hr. Alex Ahrendtsen.
Tak til ministeren for svaret. Jeg tror, vi bliver nødt til at kigge lidt nærmere på det og få det uddybet skriftligt. Det virker lidt mystisk, at man ikke ligestiller helt, for en erhvervsuddannelse varer jo 4-5 år og er en ungdomsuddannelse, også når man er i hovedforløbet. Vi ved også, at der er en del med en studentereksamen, der går ud i ufaglært arbejde. De bliver bedre stillet, selv om erhvervsskoleeleven har taget sig en ungdomsuddannelse. Så jeg forstår ganske enkelt ikke bevæggrunden for, at man ikke ligestiller alle, der tager en ungdomsuddannelse. Det kunne man jo gøre i stedet for det her med »i højere grad« og den her skønsmæssige vurdering. For selv om man tager en erhvervsuddannelse og efter 4 år går ud som frisør, har man jo fremover i højere grad mulighed for at videreuddanne sig. Så man er ikke fastlåst. Så kunne ministeren ikke overveje, om man ikke kunne kigge på det og skærpe det endnu mere?
Ministeren.
Altså, man kan sige, at hele erstatningssystemet jo beror på, hvad det er, man kan forvente at lægge til grund at vedkommende måtte komme til at tjene i en situation, hvor vedkommende ikke havde været udsat for eksempelvis en ulykke. Og der er jo forskellige lønscenarier, alt afhængigt af hvilken vej man vælger. Men vi skal selvfølgelig være sikre på, at snittet er lagt rigtigt. Det tror jeg det er med lovforslaget her, hvor vi altså kommer til at skelne imellem, om man er startet op på en ungdomsuddannelse, eller om man så at sige har valgt, hvad det er, man kommer til at beskæftige sig med. Så vil der jo altid være undtagelser, der bekræfter denne regel, fordi man aldrig helt kan forudse, hvordan ens arbejdsliv bliver, og det kommer vi nok aldrig til helt at kunne tage højde for.
Alex Ahrendtsen.
Jeg tror alligevel, det er nødvendigt, at vi kigger på det, for alting er jo ikke fastlåst i dag. Det er jo ikke en verden af i går. De unge hopper frem og tilbage mellem uddannelserne, og det ved ministeren også godt. Så jeg vil egentlig bare opfordre ministeren til at sikre, at der bliver en højere grad af ligestilling, end det fremgår af lovforslaget. Og ministeren vil komme til at svare på det skriftligt. Lad os se, om vi ikke kan finde ud af det i forbindelse med førstebehandlingen.
Ministeren.
Jeg gennemgår meget gerne, hvad det er, vi forestiller os, på skrift, men jeg har som udgangspunkt tænkt mig at holde fast i den opdeling, kan man sige, som lovforslaget lægger op til. Men lad os endelig tage et udvalgsspørgsmål på det også. Jeg skal nok svare skriftligt.
Tak til justitsministeren. Da der ikke er flere, der har bedt om ordet, er forhandlingen sluttet. Jeg foreslår, at lovforslaget henvises til Retsudvalget. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg det som vedtaget. Det er vedtaget.
Forhandlingen er åbnet. Den første ordfører er Venstres ordfører, hr. Preben Bang Henriksen.
Tak for det. Jeg holder denne tale på vegne af Venstres sædvanlige ordfører i de spørgsmål, Kristian Pihl Lorentzen. Forslaget indebærer en ændring af færdselsloven på en række områder. For det første baner vi vejen for de letbaner, som fra 2017 bliver sat i drift i Danmark, startende i Aarhus, senere følger åbning af letbaner i København, Odense og Aalborg – gerne i modsat rækkefølge. Dermed indfører vi en ny færdselsart, som færdselsloven naturligvis skal tage højde for, så vi ikke oplever, at der sker ulykker. Reglerne i lovforslaget er inspireret af de gældende regler i Norge og de tidligere danske regler for de hedengangne sporvogne. For det andet medfører lovforslaget, at det bliver muligt for entreprenører og landmænd at anvende de motorredskaber, der er konstrueret til at køre op til 40 km/t. i stedet for de nugældende 30 km/t. Som led i Venstres politik, der hedder »Fart med Fornuft«, ønsker vi, at også fartgrænsen for nutidens moderne, sikre motorredskaber og traktorer hæves fra 30 km/t. til 40 km/t. Det har regeringen ikke lagt op til i det her forslag, så det må vi se at få på plads senere. For det tredje forenkles reglerne for kørsel med blokvogne. Hvis man opfylder krav om dimensioner, jævnfør særtransportbekendtgørelsens regler om tilladelsesfri særtransport, skal der fremover ikke søges om tilladelse hos politiet. Venstre hilser denne konkrete reduktion af erhvervslivets administrative byrder velkommen. For det fjerde gives transportministeren hjemmel til opkrævning af et gebyr i forbindelse med udstedelse af legitimationskort til personer, der bliver bemyndiget til at regulere færdslen i forbindelse med særtransporter. Venstre er skeptiske over for den del af forslaget, idet vi mener, at denne administration af legitimationskort burde kunne gennemføres inden for de ressourcer, der allerede er hos Trafikstyrelsen. Under alle omstændigheder må det ikke udvikle sig til en pengemaskine. For det femte sker der med lovforslaget en implementering af EU's tredje kørekortdirektiv, så der kommer retligt grundlag for medlemsstaternes udveksling af oplysninger om kørekort; herved sigtes bl.a. på at undgå forfalskning og svindel med kørekort. Med disse bemærkninger kan Venstre sammenfattende støtte lovforslaget.
Tak til Venstres ordfører. Så er det Socialdemokraternes ordfører, fru Trine Bramsen.
I Odense, hvor jeg kommer fra, skal vi have en letbane, og vi glæder os rigtig meget, ligesom de gør i alle de andre byer, hvor infrastrukturen også bliver forbedret markant. Letbanen vil betyde en langt bedre sammenhæng i de store danske byer, som netop fungerer som lokomotiver i forhold til skabelsen af arbejdspladser – byer, der huser de nye supersygehuse og de store uddannelsesinstitutioner. Derfor kan vi næsten ikke vente, til letbanerne står klar. Formålet med lovforslaget her i dag er netop at sikre de lovmæssige rammer i færdselsloven, så vi kan få lov til at bygge vores letbaner og kan få lov til at køre med dem. Det sker ved at tilpasse en række af de eksisterende regler i færdselsloven til kørsel med letbanekøretøjer og ved at tilføje ny lovgivning, så rammerne er på plads. Netop det her med at have rammerne på plads er naturligvis vigtigt, inden vi begynder at forbedre vores infrastruktur med letbaner. Forslaget skal også sikre en række øvrige ændringer i færdselsloven, som jeg ikke vil komme nærmere ind på her. Jeg vil blot konstatere, at forslaget understreger, hvad der er kernen i et retssamfund, nemlig at vi ikke laver vores egne regler eller gradbøjer dem lidt ude i landet, selv om det giver god mening. Vi ændrer lovgivningen her i Folketinget, så den modsvarer de krav, der er i det moderne samfund, og i dag altså en sikring af, at letbanebyggerierne kan komme i gang, og vi kan få letbaner rundtomkring i Danmark. Med de ord skal jeg meddele, at vi socialdemokrater kan støtte forslaget.
Tak til Socialdemokraternes ordfører. Så går vi til Dansk Folkepartis ordfører, hr. Kim Christiansen.
Det er klart, at når nu vi langt om længe i 2017 får sporvognene tilbage til Danmark – for det er jo det, det er; jeg ved godt, at det er blevet så moderne at kalde det letbaner, men det er jo reelt sporvogne – så er det specielt glædeligt for Dansk Folkeparti, som var med til at bevilge de første millioner kroner, så man kunne komme i gang i Aarhus. Og det er jo sådan, når vi taler om 2017, at jeg må skuffe den socialdemokratiske ordfører med at sige, at det altså ikke er Odense, men Aarhus, der kommer først, også i det her tilfælde. Men det er korrekt, at det også kommer i Odense, og det er meget glædeligt, og at det senere kommer i Aalborg og også her i København. Det er klart, at vi så skal have gjort bilisterne opmærksom på, at nu er der altså pludselig et nyt element i trafikken, og det har man selvfølgelig også lavet nogle regler om. Det, jeg så også bare lige vil opfordre ministeren til, er, at man ser på oplysningen i forhold til det her. For der er jo i tusindvis af mennesker, der har taget et kørekort, og som måske ikke er så bekendt med de her nye regler, der nu kommer, og der skal man i hvert fald have et fornuftigt informationsniveau og få gjort bilisterne opmærksom på de nye regler. Det tror jeg er vigtigt, og jeg går ud fra, at det er noget, der bliver implementeret i den fremtidige kørekortundervisning. Jeg vil ikke komme så meget ind på de andre ting, men jeg vil godt lige spørge ministeren lidt om det her med, at man nu kan importere køretøjer med en tilladt hastighed på 40 km/t. i stedet for 30 km/t., altså landbrugsredskaber osv. De må godt nok stadig væk kun køre 30 km/t., men de kan køre 40 km/t. Det kunne måske så også afstedkomme, at det var større køretøjer. Hvordan vil man håndtere det i forhold til de 16-årige, som jo har mulighed for at tage kørekort til at køre med de her store landbrugsmaskiner? Vil det give nogle betænkeligheder i forhold til det? Den regering, som ministeren er minister for, kan jo ikke tillade unge mennesker på 16 år at køre en knallert, der kan løbe 45 km/t., så man kunne måske også have visse betænkeligheder med hensyn til de her store landbrugskøretøjer, men det er jeg sikker på at ministeren har et rigtig godt svar på. Der er flere andre har været inde på de andre dele. Men det her lovforslag er, vil jeg sige, lidt som det, vi tit kommer ud for, nemlig sådan en skraldespand forslag, der er puttet ind i det. Afslutningsvis vil jeg sige, at der er noget om det tredje kørekortdirektiv med i det. Og det kunne vi fra Dansk Folkepartis side måske sådan set godt have forlangt var blevet et lovforslag for sig, for vi er ikke begejstrede for det tredje kørekortdirektiv, i hvert fald ikke for alle elementer i det. Men lige specielt det her element tror jeg kan være godt, i forhold til at vi får den her mulighed for at tjekke udenlandske chaufførers kørekort, når de kører rundt i Danmark. Så den del af det kan vi nok leve med. Men jeg vil godt lige påpege, at jeg synes, det er lidt af en uskik, at man propper så mange ting ind i et lovforslag. Men Dansk Folkeparti kan støtte det.
Når nu de aarhusianske sporveje bliver nævnt, kan jeg kun sige: Jadak! Så er det den radikale ordfører, fru Mie Bergmann.
Tak – og jeg strammer også fra Aarhusområdet. Formålet med forslaget til lov om ændring af færdselsloven med hensyn til letbaner er, som de øvrige ordførere har været inde på, at skabe de færdselsmæssige rammer for etablering af de kommende letbaner. Der foreslås ændringer af færdselsloven, som er nødvendige for at gennemføre de dele af det tredje kørekortdirektiv, som pålægger medlemsstaterne at udveksle oplysninger om udstedte, ombyttede, erstattede, forlængede eller annullerede kørekort via det europæiske kørekortnetværk. Med hensyn til færdselsloven vil jeg sige, at letbanerne jo snart kommer i gang, så derfor er det selvfølgelig vigtigt, at alt, hvad der hedder lovgivning vedrørende de der ting, er på plads forinden. Så det er også rigtig, rigtig vigtigt, at vi får vedtaget en tilpasning af de eksisterende regler i færdselsloven, inden letbanerne kan få lov at starte. Så er der en lille krølle, og det skal forstås sådan, at transportministeren kan udstede legitimationsbevis til en person, som regulerer færdslen i forbindelse med særtransporter. Det håber jeg meget bliver en forenkling. Med hensyn til det tredje kørekortdirektiv har jeg bemærket, at Frie Danske Lastbilvognmænd, FDL, er positive over for det her. Det er et forslag, som de har ønsket sig meget længe, og det ser de positivt på. Det Radikale Venstre kan støtte forslaget. Tak.
Tak til den radikale ordfører. Og så er det SF's ordfører, fru Anne Baastrup, som vist også er fra Aarhus.
Nej, det er jeg ikke. Jeg er født og opvokset i Aalborg og valgt på Fyn, så det ønske, som jeg er blevet opfostret med, siden jeg startede i Folketinget tilbage i 1994, nemlig at vi fra SF's side ville have letbaner, begynder nu at blive virkeliggjort. Men forudsætningen for, at man kan virkeliggøre det, og at de kommer til at køre rigtigt, er, at vi rent faktisk laver det rugbrødsarbejde, som Justitsministeriet nu har lavet, nemlig at gennemgå færdselsloven meget omhyggeligt og sørge for, at der ikke er elementer, man har overset, for det er jo en ny type køretøj, der nu kommer til at bevæge sig rundt i de danske gader. Justitsministeriet har, som jeg kan se det, stort set været inde over alle de spørgsmål, man kunne forestille sig. Derudover er der jo en ganske omfattende høringsrunde, hvor det også er mit indtryk at man har givet sig der, hvor man bør give sig, og erkendt, at det ikke bare er uhensigtsmæssigt at parkere på en bane, og det vil vi ikke have, men at man heller ikke må parkere så tæt på, at man reelt kommer til at forhindre toget på letbanen i at køre. Så på den måde har man virkelig, tror jeg, været igennem det hele. Men det er jo så også et opsamlingsforslag. Og jeg vil sige, at det jo er smart, at man kan købe nogle billigere – det går jeg ud fra de bliver – store motorredskaber, fordi, og det går jeg ud fra er grunden til at man kommer med forslaget, de bliver lavet, hvor de kan køre 40 km/t., og så bliver det besværligt, hvis de så skal ændres indvendigt til kun at kunne køre 30 km/t. Så det er sikkert ganske hensigtsmæssigt. Jeg er dog ikke enig med Venstre i, at vi på den baggrund skal forøge muligheden for, at man kan køre hurtigere med de store motorredskaber. Jeg synes, det er fint, at man kan vide, at de ikke kører mere end 30 km/t., selv om de kan køre mere end 30 km/t. Derudover er der så en lang række andre småting, som jeg ikke kan se der kan være de store indvendinger imod. Så samlet set støtter vi lovforslaget og satser på, at vi i 2017 og 2018-20 har letbaner i alle storbyerne – og så går vi i gang med at snakke om Esbjerg.
Tak til SF's ordfører. Så er det Enhedslistens ordfører, fru Sarah Nørris.
Jeg kommer fra Esbjerg, så jeg glæder mig rigtig meget, til vi når dertil. I forhold til lovforslaget vil jeg sige, at det som udgangspunkt er lidt af en rodebutik. Der må jeg give de tidligere talere ret i forhold til, at det er en sammenblanding af mange forskellige ting, der ikke har så meget med hinanden at gøre. Men lige præcis med hensyn til letbaner er vi jo i Enhedslisten meget begejstret for, at man får indført dem rundtomkring. Derfor er det selvfølgelig også nødvendigt, at vi forholder os til, hvordan trafikken skal afvikles, når der introduceres en ny trafikant. Men her stopper begejstringen så også sådan rimelig hurtigt. Vi stiller os uforstående over for, at man vælger at lægge op til, at en letbane er at sidestille med en lille bus på skinner, for det er ingenlunde tilfældet bl.a. på grund af vægten. Vi hæfter os ved, at man fra ministeriets side ikke vil slå helt tydeligt fast, at letbanekøretøjer selvfølgelig skal have forkørselsret i trafikken, idet de jo bl.a. har en køreplan at overholde, samt at hvis et letbanekøretøj på lige fod med busser og øvrige trafikanter skal stoppe op og holde tilbage, vil det ikke være den gevinst for den kollektive trafik, som vi i hvert fald ønsker os. Det forudsættes, at føreren af et letbanekøretøj som minimum skal have et almindeligt kørekort, et B-kørekort, men at de nærmere krav fastsættes i en kommende ændring af jernbaneloven. Dette ser vi meget frem til, idet vi mener, at det som udgangspunkt skal være uddannede lokoførere eller lokoaspiranter, der varetager kørslen med letbanekøretøjer fyldt med passagerer. Så når vi til det med de der motorredskaber. Bare fordi en mejetærsker kan køre 45 km/t., nogle af de nye store smarte, så behøver den jo altså ikke at gøre det. Langt de fleste biler i dag kan, selv om de også er 10 år gamle, sagtens køre hurtigere end 130 km/t. Det må de ikke, og det skal de heller ikke. Det er ikke et spørgsmål om, at reglerne skal rettes ind efter virkeligheden, men det er et spørgsmål om sikkerhed. Bremselængden forøges ganske betragteligt, hvis man hæver farten fra 30 til 40 km/t., ikke mindst fordi de her motorredskaber er voldsomt tunge. Der går altså pænt lang tid, inden de står stille, selv om bremsen er helt i bund. Samtidig er disse maskiner som oftest også meget brede. Føreren har ikke altid det bedste udsyn, ikke på grund af maskinen, men på grund af det omliggende terræn, og så kører de i øvrigt ofte på smalle snørklede veje ude på landet og i de mindre bysamfund. Ved at tillade en øget hastighed bliver det sværere for den øvrige trafik at overhale, og der kan opstå meget farlige situationer. Det gør der i øvrigt allerede. Med hensyn til det tredje EU-kørekortdirektiv er vi meget betænkelige ved at give udenlandske myndigheder adgang til at søge i det danske kørekortregister, uanset om der er tale om, at man bare har fået en bøde for at køre uden sele. Vi er meget betænkelige ved, at der lægges op til, at de øvrige EU- og EØS-lande kan søge ubegrænset i vores kørekortregister uden at skulle begrunde deres søgen. Det er et brud med retssikkerheden i forhold til persondataloven og risikerer at skabe præcedens, en præcedens, som Enhedslisten er absolut modstander af. Så hvis ikke det er fremgået helt klart og tydeligt, så er Enhedslisten imod indstillingen i lovforslaget. Vi stiller os samlet set yderst negativt til det. Tak.
Tak til Enhedslistens ordfører. Så er det Liberal Alliances ordfører, hr. Peter Laigaard.
Tak for det. Jeg vil starte med at oplyse formanden om, at jeg kommer fra Frederikshavn. Vi får ikke nogen letbane, men vi kunne godt se en lille motorvej mellem Frederikshavn og Hjørring for os, for så kunne vi jo ligesom få et nyt trekantområde deroppe. Så det skulle jeg lige bede om, mens jeg er her i Folketinget. Ellers vil jeg sige, at Liberal Alliance støtter op om forslaget til lov om ændring af færdselsloven, så vi kan tilpasse de juridiske rammer til de letbaner, der kommer, og være klar til, at de bliver etableret og sat i drift fra 2017. Vi bemærker særligt, at ændringen af definitionen af motorredskaber ifølge justitsministeren forventes at medføre, at flere motorredskaber vil kunne sælges i Danmark. Så forslaget imødekommer den tekniske udvikling, der ellers har medført et fald i udbuddet af motorredskaber, og Liberal Alliance er selvfølgelig tilfreds med denne tilpasning af definitionen, der øger konkurrencen blandt udbyderne på det danske marked, så vi fremover kan komme til at vælge mellem bedre og billigere løsninger. Ligeledes er vi tilfredse med ophævelsen af kravet om en forudgående tilladelse fra politiet til at køre med blokvogne, der allerede opfylder kravene til dimensionerne. Der er tale om en overflødig tilladelse og administration, når lovgivningens krav fuldt ud er opfyldt, og ophævelsen er selvfølgelig derfor tiltrængt. Vi vil dog gerne gøre opmærksom på, at vi synes, det er vigtigt, at man lytter til de bemærkninger, der er givet under høringen. Som det fremgår af bl.a. Dansk Industris bemærkninger, bør man jo bestræbe sig på at afholde udgifter til legitimationskort inden for de rammer, så gebyrerne ikke pålægges branchen som helhed. Med de her bemærkninger kan jeg så meddele, at Liberal Alliance stemmer for forslaget.
Tak til Liberal Alliances ordfører. Så skal vi høre en ordfører fra Odense, fru Mai Mercado.
Tak for det. Inden jeg holder den officielle ordførertale i stedet for hr. Tom Behnke, vil jeg gerne komme med et par personlige bemærkninger, for det er en stor dag i dag. I dag førstebehandler vi jo et lovforslag, der involverer letbaner, og jeg var faktisk med til at træffe beslutning om letbanen i Odense på initiativ af den tidligere borgmester Jan Boye. Når man har været med til at træffe sådan en beslutning, har man jo en særlig aktie i den. Med den nye lovgivning falder rammerne nu helt på plads, og det er stort både for Odense og for de andre byer, som etablerer en letbane. Nu til de øvrige elementer i lovforslaget. Konservative kan støtte det meste. Vi støtter regelforenklinger og smidighed, og vi støtter den del, der handler om at skrive letbaner ind som en del af færdselsloven. Vi støtter også ændringen, der gør det muligt at købe motorredskaber, der er konstrueret til at kunne køre 40 km/t., men vi havde gerne set, at man havde taget skridtet fuldt ud og gjort det lovligt at køre 40 km/t. for både traktorer og motorredskaber. Der er et element, som vi ikke kan støtte, og det er den del, der handler om, at personer, der bemyndiges til at regulere færdslen ved gennemførelse af særtransporter, skal betale et gebyr for at få det her legitimationskort. I forvejen betaler virksomhederne jo mange penge til disse hjælpere og deres uddannelser, og det er ikke rimeligt at pålægge erhvervet endnu flere udgifter. Selv om det kun er 380 kr. pr. kort, er det stadig en ekstraudgift oven i de andre udgifter, som virksomhederne har. Derfor vil vi stille ændringsforslag om, at den del udgår af lovforslaget.
Tak til den konservative ordfører, og tak til alle de glade fynske og jyske ordførere. Nu giver jeg så ordet til justitsministeren.
Som også er glad, og det er jeg jo da ikke mindst, fordi der er så bred opbakning til forslaget. Når vi nu taler geografi, er jeg jo oprindelig nordjyde, og der kommer så også en letbane til Aalborg. Det er så – kan man sige – på et lidt senere aftræk, men det er meget positivt. Der er jo rejst en række spørgsmål. Først til sådan det mere principielle forhold, nemlig om det er okay så at sige at klumpe flere forskellige ting sammen i et lovforslag. Jeg synes, at det er fornuftigt. Det syntes jeg både da jeg var folketingsmedlem, og jeg synes det også som minister. Jeg synes, at det ville være lidt svært at forsvare, at de her forskellige ændringer skulle have hver deres enkeltstående lovforslag, når vi også skal tilrettelægge arbejdet på en ordentlig måde i Folketinget. Så vil jeg sige til de enkelte elementer, at det jo er letbanerne, der også har fyldt i diskussionen i dag og med god ret. Vi har for længst truffet beslutningen om at etablere letbaner, så det er jo ikke det, der er til diskussion, men det er klart, at færdselslovens regler selvfølgelig skal tage højde for, at der nu kommer letbaner og det møde, der kan være med andre trafikanter. Det hører jeg egentlig ikke at der bliver rejst så meget diskussion om. Så er der hele spørgsmålet om det her med hastighed for motorredskaber, og der kan jeg så forstå, at der er nogle, der gerne vil have, at de skal køre hurtigere, og nogle, der gerne vil have, at de skal køre med samme hastighed som i dag. Det er jo kun den konstruktivt bestemte hastighed, der bliver ændret herved, ikke hastighedsbegrænsningen. Så blev der endelig rejst spørgsmål om udveksling af oplysninger fra kørekortregisteret. Til det vil jeg sige, at det jo handler om at give de kompetente myndigheder i de andre EU- og EØS-lande adgang til oplysninger fra kørekortregisteret til brug for behandling af sager om kørekort. Vi skal selvfølgelig som i alle andre sammenhænge være opmærksom på, at vi ikke udveksler andre oplysninger end dem, der er relevante. Jeg synes nu, at det virker meget fornuftigt. Det er måske også vigtigt at understrege, at videregivelsen af de oplysninger udelukkende sker gennem såkaldte RESPER-koder, og koderne oplyser årsagen til, at et kørekort er ugyldigt, f.eks. at det måtte være stjålet eller frakendt. Der bliver derimod ikke onlineadgang til det danske kørekortregister for myndigheder i de andre medlemsstater, og der kan ikke videregives oplysninger om baggrunden for, at et kørekort er ugyldigt. Sådanne oplysninger vil stadig væk skulle indhentes på baggrund af almindelig forespørgsel hos myndighederne i de pågældende lande. Så tror jeg, at der var nogle lidt mere tekniske spørgsmål. Dem vil jeg foreslå at vi tager skriftligt i udvalgsbehandlingen, men tak for den konstruktive modtagelse af de forskellige elementer.
Tak til justitsministeren. Da der ikke er flere, der har bedt om ordet, er forhandlingen sluttet. Jeg foreslår, at lovforslaget henvises til Retsudvalget. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg det som vedtaget. Det er vedtaget.
Her ved mødes afslutning er der yderligere en anmeldelse: Fru Lisbeth Bech Poulsen (SF) og Frank Aaen (EL): Forespørgsel nr. F 7 (Hvordan vil regeringen bekæmpe skattely, eksemplificeret i de lækkede dokumenter fra PwC, der påviste den såkaldte Luxembourgfinte, hvor en række multinationale selskaber har unddraget sig betaling af skat i en række europæiske lande, hvilke nye initiativer agter regeringen at tage nationalt såvel som internationalt til bekæmpelse af skattely, vil regeringen genoverveje den dobbeltbeskatningsoverenskomst, som er indgået med Luxembourg, og bør regeringen ikke afstå fra at indgå aftaler med lande, som bevidst hjælper multinationale selskaber med at snyde andre lande for deres skatteindtægter?). Titlen på den anmeldte sag vil fremgå af www.folketingstidende.dk (jf. ovenfor). Så er der ikke mere at foretage i dette møde. Folketingets næste møde afholdes tirsdag den 11. november 2014, kl. 13.00. Jeg henviser til den dagsorden, der fremgår af Folketingets hjemmeside, og til ugeplanen, der ligeledes fremgår af Folketingets hjemmeside.