Sada ću sukladno čl. 226. st. 2 Poslovnika predložiti dopunu dnevnog reda 7. sjednice sa 14 novih točaka. Prijedlog dopune dnevnog reda dostavljen vam je elektroničkim putem, a čl. 227 Poslovnika određuje da se najprije odlučuje o prijedlogu da se pojedini zakon donese po hitnom postupku. Ima li tko od zastupnika primjedbu na primjenu hitnog postupka kod donošenja zakona pod točkom 1. predložene dopune? To je točka Prijedlog zakona o dopuni Zakona o zaštiti od nasilja u obitelji s konačnim prijedlog zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 153. Ako nema primjedbi, smatra se da je prihvaćen prijedlog za provođenje hitnog postupka sukladno čl. 205. Poslovnika. Kako sukladno čl. 225. st. 4. Poslovnika pisanih prigovora na preostale točke prijedloga dopune dnevnog reda nije bilo, utvrđujem da su sve predložene točke uvrštene u dnevni red 7. sjednice.
[[NASTAVAK NAKON STANKE U 13,00 SATI]] Evo, poštovane kolegice i kolege, kao što je najavljeno, sad ćemo krenuti s iznošenjem stajališta u ime kluba zastupnika i nezavisnih zastupnika. Prvi će govoriti u ime Kluba zastupnika Domovinskog pokreta, ne, evo ga. Stiže. Izvolite.
... [[Govornik naknadno uključen.]] Dakle hvala g. potpredsjedniče, kolegice i kolege. Kolegica Ahmetović, nemojte me nasmijavati jer ja planiram govorit poeziju, ovo se još u HS-u nije dogodilo. Doduše, ne mislim govoriti Ujevića ni Šimića, nešto jako, nego jednu onako usputnu poeziju, da koja će dobro doći za razumijevanje nekih političkih događanja u Hrvatskoj. Dakle, ja kao dječarac u osnovnoj školi u čitanki nađem pjesmicu odnosno učiteljica nas uputi da to naučimo napamet. Cijeloj Lici žalost srce bije, što joj nesta dičnoga Krntije, što joj nesta vođe od ustanka, prvog vođe, Orešković Marka. Drug je Marko hrvatskoga roda, ali je majka srpskoga naroda. Oj ustaše, žalosna vam majka, mnogo vas je već palo za Marka, a još će, žalosna vam majka. Radi se o hrvatskom antifašisti i junaku Marku Oreškoviću koji je stradao u 10. mj. '41. g. kad je iz Zagreba krenuo na tromeđu Like, Dalmacije i Srednje Bosne potaknuti Srbe da napokon počnu pucati po talijanskom okupatoru i po fašistima jer oni do tada pucaju ili kolju Hrvate. I što se događa sa Markom Oreškovićem? Na povratku kući njegovi drugovi, srpski partizani prodaju ga srpskim četnicima i ovi ga zakolju. To je sudbina hrvatskog antifašista Orešković Marka. Dakle ja sam nešto sasvim drugome htio govoriti, ali dakle, evo, kolegica Orešković stiže, a ja završio pripovijest o Orešković Marku, .../nerazumljivo/... danas mi ne treba previše vremena, 3, 4 minute su mi dovoljne. Očekivao sam puno od onoga što se dogodilo u Brezovici. Idu tamo premijer, ide predsjednik, dakle kolegama iz Možemo! sam upućivao puno puta savjete da trebaju proučiti hrvatski antifašizam pa onda o njemu govoriti jer tu je zaista bilo ljudi koji su bili antifašisti. Ali ta bitka, ta borba i sve to skupa je potpuno drugačije i zato rekoh prošli put da je Marko Orešković paradigma onoga što se je događalo. Nije točno. Ono što je meni inače osobno simpatični predsjednik države Zoran Milanović pa mi smo gotovo i prijatelji, mi smo gotovo prijatelji. Znate zbog čeg smo prijatelji? Zato što se dosljedno borimo za istinu pa kakva god ona bila. Ja njemu kao čovjeku vjerujem, ali izabra čovjek loše savjetnike. Pa ne možete vi istinu govoriti, a slušati dvojicu Goldsteina tatu i sina kad lažu, krivotvore, falsificiraju i jedan i drugi i to je vrlo lako, to je vrlo jednostavno dokazati. Dakle, ma rat nije počeo tako i zato što su Hrvati s ovih prostora išli pomoći devastiranim Srbima koje pokla hrvatska vlast nego su lokalni Srbi '41.g. vrlo spremni odnosno puno spremni nego '91.g. nasrnuli na Hrvate i na Hrvatsku državu počeli su sumanuti pokolji Hrvata i tada KPJ-u imajući sasvim druge ciljeve, želeći taj rat pretvoriti u socijalističku revoluciju, šalje svoje komesare na prostore gdje rat bjesni sa ciljem da ih nagovore napasti fašiste itd. Kad bih spomenuo Izidora Štroka ja sam isto tako spominjao ovdje i na drugim mjestima, u knjizi Philipa Cohena ja kad govorim kod mene nema nekad, neko, negdje, nešto u knjizi Philipa Cohena američkog Židova stoji da je 400 Srba partizana sa Banije, vi bi to kroatizirali pa rekli Banovine jel Nikola, dakle 400 Srba partizana sa Banovine napuštaju partizane pridruže se Nijemcima jer oni vele u partizanima je previše Hrvata. Mi smo se krenuli boriti protiv Hrvata, a ne skupa sa Hrvatima. Mogu ja još dosta toga ispričat, ali nekad je jača poruka kada je sadržana u dvije dobre misli nego kad se trči, bori s vremenom pa jedna misao potare drugu pa onda ne bude dojam onakav kakav treba biti. Što se je događalo '41., '45.g. se ne zna i mi smo krenuli to ispravljat i onda nažalost vođeni ovim Glodsteinima i njima sličnim dođoše predsjednik, premijer, ljudi koji u glavi imaju ja ih pohvalim jednog i drugog, nalupetaše se gluposti u Brezovici. Hvala lijepo.
Sljedeći klub zastupnika biti će onaj zeleno-lijevog bloka u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Bojan Glavašević. Izvolite.
Hvala g. potpredsjedniče. Jučer je bio velik dan za Europu i dan velikog poraza HDZ-a, nakon dužeg vremena domaća javnost je s velikom pažnjom pratila aktivnosti u Europskom parlamentu, ali i sastanak Europskog Vijeća. Najviše pažnje bilo je usmjereno na izglasavanje tzv. Matićeve rezolucije o kojoj je i kolegica Ahmetović govorila koje je unatoč velikom protivljenju radikalno desnih i fundamentalističkih grupacija izglasana većinom glasova europskih zastupnica i zastupnika. Dobrim dijelom za taj izvještaj ruku su digli i članovi i članice Europske pučke stranke, ali ne i HDZ-ovci. Upravo suprotno oni su glasali protiv rezolucije koja će ojačati reproduktivna prava i zdravlje žena. Ovom nevjerojatnom krivom političkom procjenom stali su po tko zna koji put na krivu stranu povijesti i još se jednom potvrdili kao butik demokrati. Ali to nije bio jedini poraz HDZ-ove politike taj dan u Europskom parlamentu, ponovo su HDZ-ovi zastupnici, ovaj put nažalost uz podršku nekih kolegica i kolega iz SDP-a pokušali unazaditi progresivno izvješće koje otvara novu perspektivu u BiH. Klub zeleno-lijevog bloka u HS-u zalaže se za promjenu odnosa RH prema BiH na način da se ona odmakne od nacionalističkih politika koje dokazano zadnjih 25 godina nisu dale rezultata. Koliko još godina bismo im trebali davati priliku? Drago nam je da u tom razmišljanju nismo sami niti u Europi, niti u BiH. HDZ pokazalo se, ponovno ne razumije suvremene političke europske trendove. Konačno dolazimo i do trećeg poraza HDZ-ove politike u EU. Taj poraz iako još uvijek nije očit možda dogodio se odlukom premijera Plenkovića da našu zemlju svrsta na stranu zaštite Mađarske koja nastavlja s agresivnim homofobnim politikama nasilja prema seksualnim i rodnim manjinama u toj zemlji. Zemlja koja nastavlja sa dezintegracijom EU. I dok su sve zapadno europske članice inicirale i potpisale pismo osude takvog kontinuiteta ponašanja Viktora Orbana, Hrvatska se ponovo priklonila Orbanovim politikama destabiliziranja Europe kao da je nekakva drugačija Europa moguća. Europa temeljena na politikama nacionalizma, homofobije, diskriminacije i ksenofobije. To su politike koje vode u dezintegraciju Europe, zaključavaju nas u vlastite mitove i pogonsko su gorivo za sve ratove. Nerazumijevanje šire slike i polemike koja se vodi o europskim vrijednosti, okretanje glave od te slike zbog uskih partikularnih stranačkih interesa dugoročni su poraz naše zemlje u europskoj areni. Sve ovo nam govori o tome kako je HDZ zapravo izgubio kompas u europskoj politici. Ne uspijeva pratiti trendove i štoviše stvara politike koje su protiv europskih trendova, a ono najvažnije je da su također protiv interesa građanki i građana RH. HDZ-ovi zastupnici u Europskom parlamentu potpuno su izgubili kompas i guraju kako stranku pa onda tako i našu zemlju na stranu gubitnika. U tome im objeručke pomaže ministar vanjskih i europskih poslova. Jučerašnji trostruki poraz alarm je i poziv svim progresivnim snagama u našoj zemlji da budemo još aktivniji i još glasniji oko europskih tema baš kao što je kolega Fred Matić to pokazao radom na svom izvještaju kako bismo osigurali da Hrvatska ostane na pravoj strani povijesti i da interesi naših građanki i građana budu ostvareni.
Slijedeći Klub zastupnika bit će onaj Centra i GLAS-a, a govorit će poštovana zastupnica Dalija Orešković. Izvolite.
Predsjedavatelju, uvažene kolegice i kolege zastupnici, jučer sam javno u medijima najavila da ću kod glasovanja o izboru Zlate Đurđević na dužnosti i funkcije predsjednice Vrhovnog suda ostati suzdržana i doista sam razmišljala u tom smjeru. No, danas kada sam tijekom obrazlaganja stanki u ime različitih klubova vidjela tko sve Zlatu Đurđević napada s kakvim sve kvazi argumentima na osobnoj razini i na koju nisku razinu se spustila kultura političkog dijaloga odlučila sam promijeniti svoju odluku o načinu glasanja i glasala sam za kako bi Zlati Đurđević ovdje u Hrvatskom saboru na taj način dala jednu simboličnu podršku iako sam bila svjesna da taj jedan glas kao i svi glasovi kluba zastupnika, zastupnica Centra i GLAS-a neće utjecati na konačni rezultat i ishod ovog glasovanja kao što sam to jučer u replici i objasnila kolegama iz SDP-a da taj moj jedan glas na ovu ili na onu stranu neće značiti ništa. I dalje ostajem čista srca i čiste savjesti kod svih argumenata kod svih kritičkih osvrta koje sam iznosila kako u jučerašnjoj raspravi, a tko i puno puta. Nadam se da se sjećate ili da je barem negdje ostalo zapisano sve ono što sam kroz proteklih godinu dana govorila, sve ono konkretno što sam predlagala što bi i kako Hrvatski sabor trebao poduzeti. Kod svega toga ostajem i nadalje i iste stvari, ista rješenja zastupat ću i zagovarati i za njih se boriti kad god je o pravosuđu riječ, a iza ljetne stanke predložit ću čitav niz konkretnih zakona na kojima trenutno radi i koje priprema stranka Centar koji će zapravo oblikovati i razraditi reformu pravosuđa koju nikada i nigdje ne bi smio raditi i pripremati HDZ. Iz svega toga svi ćete se imati priliku uvjeriti u sve ono što sam kroz čitavo ovo vrijeme upozoravala i moći ćete vidjeti kako bi mi svi zajedno mogli dizajnirati i stvoriti pravedno i učinkovito pravosuđe koje svima nama treba. Hvala.
U ime Kluba zastupnika SDP-a sada će govoriti poštovana zastupnica Mirela Ahmetović. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče HS-a, poštovane kolegice i kolege. Jučer je u Europskom parlamentu većinom glasova izglasana Rezolucija o seksualnom i reproduktivnom zdravlju žena i pravima u EU koju je kao izvjestitelj uspješno obranio i njezinom izglasavanju najviše doprinio SDP-ov europarlamentarac Fred Matić. Posljednjih danas smo intenzivno komunicirali i poznato mi je s koliko mrže, podsmjeha i difamacije je bio suočen, ali isto tako bio je uvjeren da radi ispravnu stvar. Fred Matić je heroj, heroj u ratu, heroj u miru, njegova djela govore za sebe, on zna za što je branio Hrvatsku, zna za što je odrobijao u srbijanskim logorima, zna zašto se zauzeo za prava žena. Mnogim muškarcima mogao bi biti uzro, nažalost za mnoge muškarce bio je objekt prostačkih i vulgarnih poruka. Ova rezolucija poruka je svim ženama Europe i Hrvatske, niste same, vaše zdravlje, vaši osobni odabiri, vaš život u vašim je rukama i nikakve tuđe ruke nemaju vam pravo vezati vaš razum i oduzimati vaše dostojanstvo. Ova rezolucija nije uperena ni protiv koga, ona je poticaj da se na cijelom teritoriju EU osigura adekvatna zdravstvena zaštita žena. I ne radi se samo o pobačaju, radi se o čitavom spektru usluga kao što je medicinski potpomognuta oplodnja, skrb za trudnice, rodilje i babinjače, zaštita od rodno uvjetovanog nasilja, liječenje neplodnosti, sveobuhvatni seksualni odgoj za mlade, dostupnija kontracepcijska sredstva, ukidanja štetne prakse, dogovorenih ranih brakova i brakova s djecom. Naravno konzervativci su se uhvatili samo i jedino pobačaja i tobožnjeg ukidanja prava na priziv savjesti. Morat ću ih razočarati, nema ukidanja priziva savjesti, ali poziva se na dostupnost zdravstvene usluge. Što se tiče pobačaja on mora biti dostupan i nediskriminirajući, pravo je žene da odlučuje o svojem tijelu i stanju ako to želi, nitko pa ni rezolucija, a ni mi iz SDP-a ne zalažemo se za pobačaj kao afirmativan čin, niti želimo da se on potiče kao sredstvo kontracepcije, ali žena mora biti slobodna u svom izboru kao što je liječnik slobodan pozvati se na priziv savjesti. Ništa manje ili više od toga. Hrvatska je laička, sekularna, svjetovna država, ne postoje religijski i svjetonazorski razlozi koji bi bili iznad slobodne volje svakog građanina i građanke i koji bi nas vraćali u srednji vijek. Crkva ima svoje poslanje i vrši ga slobodno, ali ne može se i ne smije se miješati u unutarnje odnose države, kao što država ne vrši pritisak na njezino djelovanje, tako ni crkva nema pravo utjecati na temelje laičke države. Primjetne su situacije gdje grupe ljudi neprimjereno i ispod svake razine stoje u krugu bolnica i pokušavaju utjecati na slobodan izbor žena. Ako im je do molitve postoje crvke i za to predviđena mjesta, ali da se građani uznemiravaju zbog osobnog svjetonazora grupe ljudi, smatram nedopustivim i štetnim po ugled sekularnog društva i države. Zato najavljujem kako će SDP predložiti zakonsku odredbu po kojoj bi bolnice bile slobodne zone od bilo kakvih pritisaka i vjerske indoktrinacije. Caru carevo, Bogu božje. Žena nije drugotna, kako je prečesto u javnom diskursu obilježavaju klerikalci s nazadnim tendencijama, žena je prva kao i muškarac. Ako smo slobodni onda ćemo slobodu prihvatiti u svim njezinim oblicima. Ovom rezolucijom Europa je pokazala zašto je najbolje mjesto za život, mjesto slobodnih žena i muškaraca kojima je država partner, a ne tutor. Previše je suza proliveno, masnica pretrpljeno, verbalnog i fizičkog nasilja doživljeno da bismo stajali po strani. Ovom rezolucijom Europa je pokazala da je na ispravnoj strani povijesti i budućnosti. S ovom rezolucijom to će lakše moći potvrditi i Hrvatska. Još jednom, iskrene čestitke Fredu Matiću i njegovim suradnicima, vrijeme će pokazati kako je upravo ova rezolucija početak promjena u Hrvatskoj, SDP ih je pokrenuo i u njima će itekako sudjelovati.
Sljedeći klub zastupnika bit će onaj HDZ-a, a govorit će poštovani zastupnik Marko Pavić. Izvolite.
Hvala lijepa. Poštovani potpredsjedniče Sabora, kolegice i kolege. Htio bih ovaj slobodan govor u ime kluba iskoristiti da još jedanput vidimo rezultate europskih fondova u RH, a isto tako najaviti Dane europskih fondova sljedeći tjedan u Saboru, gdje je na inicijativu Odbora za europske poslove i mog Odbora za regionalni razvoj i fondove EU ćemo sljedeći utorak i srijedu imati ekstenzivne rasprave o programiranju gdje će ministarstva predstaviti operativne programe u HS-u na odborima prije nego što krenu u što ih se pošalje u Bruxelles. Europski fondovi su jedna od glavnih motornih snaga razvoja RH, ono što je zadovoljstvo da smo upravu u ovom mjesecu prešli 40 milijardi kuna što smo više sredstava dobili iz Bruxellesa nego što smo uplatili članarine. Ako nekom treba razloga da vjeruje u EU da vjeruje kako europski novci i europski fondovi razvijaju Hrvatsku upravo ta brojka govori sve. Za one kritičare koji govore da nedovoljno ili loše iskorištavamo europske fondove, dovoljno govori da je 120% ugovoreno, 55% isplaćeno, prema tome nećemo izgubiti ni euro centa, još ćemo dobiti ekstra od 10,7 milijardi eura koje imamo na raspolaganju iz programa REACT-EU dobili smo dodatnih 571 milijun eura za ovu godinu. Dakle, da podsjetimo REACT-EU je dodatak na ovu omotnicu kako bi se mogli bolje nositi sa krizom i upravo ta sredstva većinom će biti uložena odnosno već se ulažu kroz potpore našim očuvanju radnih mjesta i našim poslodavcima gdje smo do sada preko 11 milijardi kuna uložili za očuvanje 600.000 radnih mjesta. U sljedećem razdoblju dakle do sad smo imali 10,7 milijardi u sljedećem razdoblju imamo preko 24,5 milijarde eura. U Saboru smo raspravljali o prvih 6,3 milijarde eura odnosno … kroz koji će dodjeljivali kroz Nacionalni program oporavka i otpornosti, a sljedeći tjedan na zajedničkim sjednicama ovdje u Saboru u utorak gdje će doći i ministri i u srijedu gdje ćemo imati zajedničke sjednice s više odbora ćemo raspravljati detaljnije pojedinom operativnom programu i ovih 14 milijardi eura. Na Vladi je da donese operativne programe i šalje ih u Bruxelles, ali mislim da je isto tako jedan dodatan iskorak da te operativne programe ovdje raspravimo u Saboru prije nego što oni odu u Bruxelles. Tako da uz poziv Odbora za europske poslove kolege Hajdukovića i mene pozivam sve zastupnike zainteresirane da nam se sljedeći tjedan pridruže u utorak i srijedu na raspravu o operativnim programima koje ćemo po pojedinim odborima raspravljati. Kolika je vrijednost europskih fondova dovoljno govori da europski fondovi razviju Hrvatsku, da su nam pomogli i kroz Nacionalni plan oporavka i otpornosti gdje ćemo imati intenzivna ulaganja i u gospodarstvenike, ali i u izgradnju škola, vrtića, bolnica, a sada kroz operativni program, dakle kroz preko 13 milijardi eura ćemo uložit sredstva preko 4 milijarde eura u poljoprivrednu politiku i više od 9 milijardi eura u kohezijsku politiku. Što sve očekuje i na koji način će ta sredstva biti raspodijeljena raspravljat ćemo još sljedeći tjedan, ali ono što jedanput ću ponovi veseli dakle do sada omotnica 55% iskorištenosti, tako da nam je na raspolaganju u sljedećih deset godina 24,5 milijarde kroz Nacionalni program oporavka, kroz Višegodišnji financijski okvir i kroz Fond solidarnosti za obnovu i posebice veseli ovaj dodatak od 571 milijun eura REACT-EU-a na ovu financijsku omotnicu koja će već krenuti dakle krenu je s ovom godinom. Sukladno s time upravo eu fondovi su jedna od glavne vrijednosti članstava u EU i ovih 40 milijardi kuna koje imamo više nego što smo platili dovoljno govori na koji način europski fondovi razvijaju Hrvatsku. Hvala.
Sljedeći klub zastupnika biti će onaj Mosta u ime kojeg će govoriti poštovani zastupnik Nikola Grmoja. Izvolite.
Poštovane kolegice i kolege. Ja ću današnji slobodni govor održati na temu, jesmo li zaboravili Sisačko-moslavačku županiju i Banovinu koju ste spomenuli poštovani kolega Prkačin. Dakle, Banovinu nitko više ne spominje, a ljudi na Banovini se doslovno prže na ovom zvizdanu u kontejnerima je prevruće preko 50 kontejnera nisu klimatizirani. Ja postavljam pitanje evo ovdje prisutnim zastupnicima i javnosti, jesu li uopće svjesni kako je živjeti jedan dan u kontejneru bez klime. Mi iz Mosta smo apelirali na izradu državnih ili montažnih kućica od 30 do 70 kvadrata koje bi maksimalno koštale 10.000 eura. Obiteljima s manje članova to bi bilo trajno rješenje, po okolnim naseljima, gradovima i općinama umjesto ovakvih kontejnerskih naselja dakle trebalo se graditi ta naselja s kućicama. Iste bi se poslije efikasno i učinkovito mogle koristiti i u kontinentalnom turizmu, možda modernim domovima za umirovljenike i ta sva rješenja je nudila naša organizacija Mosta Sisačko-moslavačke županije. Nije bilo sluha. Isto tako nema sluha kada pričamo o pitkoj vodi i apeliramo od tog razornog potresa, dakle u Petrinji i okolnim naseljima je u ovom tjednu proglašen crveni alarm i toplinski udar, a na dnevnoj bazi nestaje vode. Po cijele dane i noći stanovnici nemaju vodu, okolna sela isto nemaju vodu jer su bunari presušili nakon potresa, Hrvatske vode i komunalna poduzeća po zakonu moraju osigurati pitku vodu 24 sata od nestanka vode, ali to se nažalost ne događa. Prošli su lokalni izbori, HDZ je nastavio vladati županijom, dobili su vlasti u Petrinji, nastavili vladati u Kukuruzarima, Lekeniku, Topuskom, Dvoru, Hrvatskoj Kostajnici, ali nažalost građani od toga nemaju ništa, nema nikakvog pomaka. Država još nije porušila i uklonila crvene objekte, a o gradnji nema nikakvih naznaka, nema niti jednog gotovog projekta od strane države ili lokalnih zajednica. Jedino ima upornog sastančenja, svaki dan nekakav sastanak državnog stožera, ali se ništa ne događa. Dakle, naša koordinatorica Mosta u toj županiji Luca Gašpar Šako svakodnevno postavlja pitanja, ali odgovora nema. Nema odgovora niti županije, niti Vlade gdje su novčana sredstva koja su uplaćena na posebne račune Vlade RH i poseban račun županije, a da ne govorimo o silnim prijavama građana oko nestanka te humanitarne pomoći. Ono što ovdje također treba spomenuti da je Vlada donijela odluku o sufinanciranju najamnine za zamjenski stan građanima čiji objekti nakon potresa u Zagrebu i u Banovini imaju crvenu naljepnicu, navode da je do lipnja 2012. izdano 359 rješenja te da izmjenom odluke od 10. lipnja se produljuje financiranje najamnine do 17. lipnja 2022. Ključno je to da po našim saznanjima građanima s područja županije koji imaju nekretnine za rušenje nije uplaćena niti jedna stanarina, sad će punih šest mjeseci od potresa i očito nikom od nadležnih nije važno kako ljudi trenutno na Banovini žive, kako plaćaju kredite za svoje porušene nekretnine, plaćaju podstanarstvo i sve drugo kako bi preživjeli. I kako će sada ljudi uopće krenuti u tu gradnju ili kupnju nove nekretnine kad se više ne mogu ni zadužiti? Cijene materijala su otišle u nebo, to sve otežava obnovu. Ja pozdravljam s ovog mjesta narod na Banovini i evo ja kao saborski zastupnik obećajem da ću idući tjedan obići teren, a pozivam i Vladu, predstavnike Vlade, predstavnike vladajuće većine da dođu jedan dan u ta kontejnerska naselja, ljudi će vas sigurno tamo ugostiti jer su dobri domaćini, provedite jedan dan s njima i počnimo rješavati ove njihove probleme. Nemojmo ih koristiti kao što ste ih koristili u predizbornoj kampanji, ali danas predsjednik Sabora u ovom svom govoru kada je govorio o obnovi porušenih područja nego konačno počnimo nešto za te ljude i raditi. Evo pozivam sve da malo se sjedimo Banovine.
[[NASTAVAK NAKON STANKE U 12,05 SATI]] Poštovane zastupnice i zastupnici, prije nego prijeđemo na glasovanje, želio bih se osvrnuti na važnost današnjeg dana. Dan neovisnosti obilježavamo kao spomendan na 25. lipnja 1991. g. kada je Hrvatski sabor donio 2 povijesne odluke. Ustavnu odluku o suverenosti i samostalnost RH i Deklaraciju o proglašenju suverene i samostalne RH. Nakon sjednice RH zatraženo je od svih stranih predstavnika akreditiranih u Zagrebu da njihove Vlade priznaju državu Hrvatsku. Ove odluke predstavljale su ustavnopravni temelj za samostalnost i neovisnost na kojima je nastala suverena hrvatska država. Tim je činom RH pokrenula postupak razdruživanja od SFRJ i drugih republika te zatražila međunarodno priznanje. Bio je to jedan od najvažnijih dana u modernoj hrvatskoj povijesti. Tom danu je prethodio referendum o hrvatskoj samostalnosti. Naime, zbog nepostizanja napretka u pregovorima s ostalim bivšim jugoslavenskim republikama o razrješenju državne i političke krize, predsjednik RH dr. Franjo Tuđman donio je odluku o raspisivanju referenduma koji je održan 19. svibnja 1991. g. Na referendumu je više od 93% birača glasovalo za Hrvatsku kao suverenu i samostalnu državu. Time je otvoren put da Hrvatski sabor poštujući volju hrvatskog naroda 25. lipnja 1991. g. donese ove dvije povijesne odluke. Datum 25. lipnja važan je pravno, politički i povijesno jer su toga dana doneseni temeljni državni akti kojima je RH stekla međunarodnopravni subjektivitet. Odlučeno je, dakle da prestaje vrijediti državnopravni sustav SFRJ i da započinje primjena zakona suverene RH. Istoga dana kad je Hrvatska, svoju neovisnost i samostalnost proglasila i Slovenija. Idućeg dana, 26. lipnja stiglo je iz Slovenije prvo međunarodno priznanje države Hrvatske. Stupanje na snagu ovih dviju odluka, odgođeno je za 3 mjeseca, uz posredovanje međunarodne zajednice, kako bi se kriza pokušala riješiti mirnim putem. Međutim, istekom moratorija na ustavnu odluku o suverenosti i samostalnosti RH, zrakoplovi JNA bombardirali su Banske dvore u kojima je bilo smješteno tadašnje hrvatsko državno vodstvo. Postalo je jasno da svoju tek proglašenu neovisnost Hrvatska, nažalost, neće moći ostvariti mirnim putem, primjenom demokratske volje hrvatskog naroda izraženoj na referendumu, već će se morati izboriti za svoju slobodu u Domovinskom ratu. U obrani hrvatske slobode i samostalnosti, posebno priznanje zaslužuje prvi hrvatski predsjednik dr. Franjo Tuđman, hrvatski branitelji, članovi obitelji poginulih i nestalih hrvatskih branitelja. Svi oni, ali i velik broj drugih ljudi koji su se aktivno uključili u obranu Hrvatske pokazavši iznimnu hrabrost, odlučnost i ljubav prema domovini, najzaslužniji su za to što danas živimo u demokratskoj i slobodnoj Hrvatskoj. Stoga su Domovinski rat i njegove vrijednosti temelj postojanja današnje Hrvatske, a naša obaveza je da te vrijednosti čuvamo i ostavimo u nasljeđe budućim naraštajima. Dame i gospodo, u ovih 30 godina neovisnosti ostvarili smo sve velike strateške ciljeve koje smo definirali na početku stvaranja moderne hrvatske države, a članstvo u NATO-u i EU donijelo nam je novu perspektivu i mogućnost. Pred nama su sada novi izazovi. Izgradnjom Pelješkog mosta povezat ćemo državni teritorij RH, nastavit ćemo s pripremama za ulazak u Schengen i Eurozonu, realizirati nabavu višenamjenskih borbenih aviona Rafalea te ubrzati reforme pravosuđa, državne uprave, zdravstva i socijale, čime ćemo ojačati našu sigurnost, zaštiti granice i osigurati gospodarski napredak. Kao što su naši prethodnici iz 1. saziva HS-a imali odgovornost svoga vremena, na čemu im odajemo priznanje, tamo i mi danas imamo svoju obvezu prema hrvatskom narodu. Našim djelovanjem trebamo pridonositi stvaranju pozitivnog političkog ozračja u društvu i donošenjem zakonodavnog okvira odgovoriti na potrebe naših građana. Prethodna i ova godina koji su obilježili pandemija i razorni potresi, pokazale su koliko je važno usklađeno djelovanje HS-a i Vlade RH u zaštiti života, zdravlja ljudi te njihove sigurnosti. Nastavak borbe protiv pandemije i obnova područja razorenih potresom i dalje ostaju prioriteti našeg djelovanja. Poštovane kolegice i kolege, budućnost Hrvatske u svijetu brzih promjena možemo graditi samo zajedničkim djelovanjem i međusobnim uvažavanjem imajući u vidu kao glavni cilj boljitak i životni standard hrvatskih ljudi. Zato još jednom pozivam sve nas, saborske zastupnike, da se na temeljnim vrijednostima na kojima je nastala današnja Hrvatska, ali i uvažavajući svjetonazorske i političke razlike, u našim raspravama okrenemo temama budućnosti i izazovima modernog doba. I na kraju, još jednom, svima vama i svim građankama i građanima te Hrvaticama i Hrvatima diljem svijeta, čestitam Dan neovisnosti. Hvala vam.
Poštovani kolegice i kolege, dobro jutro. Počet ćemo, kao što je i najavljeno, prvo sa: - Izvješće Mandatno-imunitetnog povjerenstva; pa molim predsjednika Mandatno-imunitetnog povjerenstva g. Roberta Jankovicsa da podnese Izvješće. Izvolite.
Poštovani g. potpredsjedniče, cijenjene kolegice i kolege. Evo, Mandatno-imunitetno povjerenstvo odlučivala je u dva slučaja pa ćemo ići onda jedan po jedan. Dakle, Mandatno-imunitetno povjerenstvo HS-a razmotrilo je na 16. sjednici održanoj 23. lipnja pisani zahtjev zastupnika Luke Brčića od 17. lipnja 2021. g. kojim je izvijestio predsjednika HS-a da mu se je s danom 11. lipnja 2021. g. prestala nespojiva dužnost zamjenika župana Splitsko-dalmatinske županije te je sukladno čl. 13 st. 1 Zakona o izborima zastupnika u HS podnio zahtjev za ponovnim obnašanjem zastupničke dužnosti. Povjerenstvo je također razmotrilo i zahtjev od 17. lipnja 2021. g. Luke Brčića upućen predsjedniku HS-a za stavljanje zastupničkog mandata u mirovanje sukladno čl. 14 st. 1 Zakona o izborima zastupnika u HS s danom utvrđivanja aktiviranja zastupničkog mandata. Povjerenstvo je utvrdilo da je mirovanje zastupničkog mandata Luki Brčiću, izabranom na listi HDZ-a u 9. izbornoj jedinici započelo 22. srpnja 2020. g. zbog nespojivosti dužnosti zamjenika župana Splitsko-dalmatinske županije iz čl. 9 Zakona o izborima zastupnika u HS te da je njegov zamjenik Vinko Zulim s istim danom započeo s obnašanjem zastupničke dužnosti zamjenika zastupnika. Kako je Luka Brčić sukladno čl. 13 st. 1 Zakona Zakona o izborima zastupnika u HS podnio pisani zahtjev za prestanak mirovanja zastupničke dužnosti predsjedniku HS-a u zakonskom roku, Povjerenstvo je utvrdilo da su ispunjeni zakonom utvrđeni uvjeti za pa mirovanje zastupničkog mandata zastupnika Luke Brčića prestaje 8. dana od podnošenja zahtjeva. Povjerenstvo je također utvrdilo da je Luka Brčić podnio zahtjev, pisani zahtjev predsjedniku HS-a za stavljanje zastupničkog mandata u mirovanje te da su sukladno čl. 14 Zakona o izborima zastupnika u HS ispunjeni zakonom utvrđeni uvjeti za početak mirovanja zastupničkog mandata Luke Brčića i nastavak obnašanja zastupničke dužnosti zamjenika zastupnika Vinka Zulima. Slijedom navedenog Mandatno-imunitetno povjerenstvo temeljem čl. 116 Poslovnika HS-a jednoglasno predlaže HS-u donošenje odluke o prestanku mirovanja zastupničkog mandata zastupnika te početku mirovanja zastupničkog mandata zastupnika. Dana 25. lipnja 2021. prestaje mirovanje zastupničkog mandata zastupniku Luke Brčića te dana 25. lipnja započinje mirovanje zastupničkog mandata Luke Brčića. Drugo, Mandatno-imunitetno povjerenstvo HS-a razmotrilo je na 24. sjednici održanoj 24. lipnja 2021. g. pisanu izjavu o ostavci na zastupničku dužnost zastupnika Domagoj Ivana Miloševića upućenu predsjedniku HS-a aktom od 24. lipnja 2021. g. Čl. 10 st. 1 Zakona o izborima zastupnika u HS propisano je da zastupniku prestaje mandat prije isteka vremena na koji je izabran ako podnese ostavku. Povjerenstvo je utvrdilo da je Domagoj Ivan Milošević započeo obnašati zastupničku dužnost zamjenika zastupnika dana 22. srpnja 2020. g. umjesto izabranog zastupnika Tomislava Ćorića. HDZ sukladno čl. 42 st. 2 Zakona o izborima zastupnika u HS odredila je Majdu Burić kao zamjenicu izabranog zastupniku Tomislavu Ćoriću izabranog na listi u 7. izbornoj jedinici. Povjerenstvo je utvrdilo da su ostavkom na zastupničku dužnost ispunjeni zakonom utvrđeni uvjeti za prestanak zastupničke dužnosti zamjenika zastupnika Domagoja Ivana Miloševića kao i uvjeti za početak zastupničke dužnosti zamjenici zastupnika Majde Burić. Slijedom navedenog Mandatno-imunitetno povjerenstvo temeljem čl. 10, 11 i 42 st. 2 Zakona o izborima zastupnika u HS te čl. 10 i 9 st. 2 i čl. 116 Poslovnika HS-a jednoglasno predlaže HS-u donošenje odluke o prestanku zastupničkog mandata zastupnika i početku obnašanja zastupničke dužnosti zamjenice zastupnika. Sukladno čl. 10 st. 4 Poslovnika HS-a Domagoju Ivanu Miloševiću prestaje zastupnički mandat na dan kada odluku o prestanku donese Sabor. Majda Burić zastupničku dužnost zamjenice zastupnika sukladno čl. 9 st. 2 Poslovnika HS-a započinje obnašati kada Sabor odlukom utvrdi zakonske pretpostavke za primjenu instituta zamjenjivanja. Hvala.
Zahvaljujem predsjedniku Mandatno-imunitetnog povjerenstva. Otvaram raspravu o ovoj točci. Nitko se ne javlja. ¬Zaključujem raspravu pa ćemo o toj točci glasovat kad se steknu uvjeti.
Idemo sada glasovati. Prvo, Izvješće Mandatno-imunitetnog povjerenstva, pod 1. Izvješće Mandatno-imunitetnog povjerenstva o prestanku mirovanja zastupničkog mandata zastupnika Luke Brčića i početku mirovanja zastupničkog mandata Luke Brčića. Rasprava je zaključena pa dajem na glasovanje prijedlog navedene odluke. Tko je za? Tko je suzdržan? I tko je protiv? Utvrđujem da je jednoglasno sa 120 glasova za donesena odluka kako je predložilo Mandatno-imunitetno povjerenstvo. Pod 2. Izvješće Mandatno-imunitetnog povjerenstva o prestanku zastupničkog mandata zastupnika Domagoja Ivana Miloševića i početku obnašanja zastupničke dužnosti zamjenice zastupnice Majde Burić. Rasprava je zaključena pa dajem na glasovanje prijedlog navedene odluke. Tko je za? Tko je suzdržan? I tko je protiv? Utvrđujem da je 123 glasova za pa je na taj način donesena odluka kako ju je predložilo Mandatno-imunitetno povjerenstvo. Nakon što smo donijeli ovu odluku, prelazimo na davanje prisege zastupnice. U čl. 7 Poslovnika utvrđeno je da predsjednik pročita tekst prisege, a nakon toga proziva zastupnike, prozvani zastupnik ustaje i izgovara riječ „prisežem“. Sada ću pročitati tekst prisege. Prisežem svojom čašću da ću dužnost zastupnika u Hrvatskome saboru obnašati savjesno i odgovorno, da ću se u svom radu držati Ustava i zakona i poštivati pravni poredak te da ću se zauzimati za svekoliki napredak Republike Hrvatske. Zastupnica Majda Burić.
Prisežem
Čestitam zastupnici, [[Pljesak.]] Dobrodošli [[Upadica: Hvala.]] i želim vam puno uspjeha u budućem radu. Idemo na zadnju točku, Izbor, imenovanja i razrješenja, predlagatelj je Odbor za izbor, imenovanja i upravne poslove, rasprava je zaključena. Predlažem, ako ste suglasni da provedemo objedinjeno glasovanje o svih 13 predloženih odluka. Ima li netko protiv toga? Ako ne, dajem na glasovanje Prijedlog 13 odluka kako ih je preložio Odbor za izbor, imenovanja i upravne poslove. Tko je za? Tko je suzdržan? I tko je protiv? Jednoglasno sa 117 glasova za donesene su odluke kako ih je predložio Odbor za izbor, imenovanja i upravne poslove. Sada ćemo napraviti stanku do 13 sati, onda idu slobodni govori, nakon toga nastavlja se s radom po točci koja je započela danas ujutro, a nastavit ćemo sa zasjedanjem iduću srijedu. Hvala svima. STANKA U 12,42 SATI.
... [[Govornik naknadno uključen.]]
Samo sekundu, netko je ostavio uključen mikrofon pa vam baš ne radi [[Upadica: Riješeno.]] Evo ga, možete sada upaliti.
Hvala. Dakle, još jednom, na temelju čl. 248 Poslovnika tražim stanku u ime Kluba stanke Centar i stranke GLAS u trajanju od 10 minuta kako bi još jednom ukazala HS-u da je Izvješće o radu policije za 2018. i 2019. podneseno objedinjeno i to za obje godine izvan zakonom propisanog roka, dakle propisanog čl. 4 Zakona o policiji. Krajnje je neprihvatljivo da Vlada RH krši zakone RH, a još manje je prihvatljivo da HS takvo ponašanje Vladi dopušta i tolerira i time HS krši svoje dužnosti i svoje obaveze propisane čl. 81 Ustava RH koji kaže da HS, između ostalog, nadzire i kontrolira rad Vlade. Apeliram na sve zastupnike, pa tako i na zastupnike vladajuće većine da ovo Izvješće ne prihvate. Naime, kad već danas obilježavamo dan donošenja odluke o samostalnosti i suverenosti, kako ste to lijepo uvodno, g. predsjedavajući, obrazložili, smatram da je poražavajuće i tužno da imamo zastupnike u HS-u, pogotovo zastupnike vladajuće većine, koji nemaju niti samostalnost, niti suverenost u donošenju svojih odluka i u obnašanju svoje dužnosti. Dakle svi oni koji držite do svoje časti trebali biste glasati protiv, a ne pokazati da imate isključivo poslušnost i odanost vlastitoj političkoj stranci i stranačkom šefu, a ne Ustavu i zakonima RH. Hvala.
Hvala. Kolegice Orešković, ja bih vas molio da ne prozivate druge zastupnike jer svatko od nas ima svoju savjest, postupa po njoj, a vi niste ti koji će određivati što je ispravno, a što nije, tako da vas molim, ja vam dajem naravno, imate pravo na zahtjev za stanku, ali ovo što činite nije korektno jer svi ovdje imaju svoj mandat, jednako kao i vi, a mnogi od njih imaju puno više glasova nego što ste ih dobili vi. Tako da nemojte prozivati zastupnike na taj način. Idemo sada na glasovanje. Dakle Zaključak, prihvaća se Izvješće o radu policije u 2018. i 2019. g. Tko je za? Tko je suzdržan? I tko je protiv? Glasovalo je 119 zastupnika i zastupnica, 77 za, 1 suzdržan i 41 protiv te je donesen zaključak kako su ga predložila saborska radna tijela. Prelazimo sada na Prijedlog Odluke o izboru predsjednice Vrhovnog suda RH, predlagatelj je predsjednik RH. Imam zahtjev za stanku, kolega Pavliček, izvolite.
Poštovani predsjedniče HS-a, tražim stanku od 10 minuta u ime Kluba Hrvatskih suverenista kako bi se dodatno konzultirali oko ovog prijedloga, ali kako bi ovim putem još jedanput spomenuli da je Zlata Đurđević Hrvatskim suverenistima neprihvatljiva. Naime, u Ustavu RH u čl. 115 jasno stoji da je sudbena vlast samostalna i neovisna. Ako je samostalna i neovisna, onda ne smije biti ni ideološki obojana, što kod Zlate Đurđević nije slučaj. Zlata Đurđević je eksponent lijevo-liberalne politike i ono što je najgore, prihvatila je biti igračka u rukama Zorana Milanovića. Stoga jasno i glasno ne Zlati Đurđević od strane Hrvatskih suverenista.
Dobro, stanka je odobrena. Drugi je na redu kolega Beljak, izvolite.
Hvala lijepa poštovani g. predsjedniče. Tražim stanku u ime Kluba saborskih zastupnika HSS-a i Radničke fronte u trajanju od 10 minuta, a kako bismo dodatno raspravili i ukazali na problematiku hrvatskog pravosuđa. Slušao sam pozorno jučerašnju raspravu svih klubova i doista mi nije jasno da neki koji su lani išli na izbore nudeći građanima RH, biračima promjene, te promjene, sada kada očigledno dolaze ne žele pod krinkom određenih ideoloških, pod navodnicima, pitanja. Ja gđu. Zlatu Đurđević ne znam osobno, ali znam dovoljno da kod nje nema nikakve ideologije nego se radi isključivo o stručnoj osobi, prvenstveno stručnoj osobi koja smeta svima onima koji bi načelno promjene, ali te promjene ne žele. Klub naših saborskih zastupnika će u svakom slučaju podržati prijedlog predsjednika republike u nadi da će to napraviti i ostali klubovi kako bi nužne promjene u hrvatskom pravosuđu napokon bile pokrenute. Ne stupile na snagu nego bile pokrenute jer jedna osoba nije dovoljna da sama pokrene nužne promjene za koje ćemo se svi složiti da su itekako potrebne, posebno imajući u vidu stvari koje su se događale u hrvatskom pravosuđu u proteklih nekoliko mjeseci gdje je pravomoćno osuđeni kriminalac i bjegunac pred hrvatskim pravosuđem de facto pokrenuo lavinu problema u samom vrhu hrvatskog pravosuđa koji se vuku već nekoliko desetljeća, usudio bih se reći i čemu svi zajedno jednostavno moramo jedanput pokušati barem, stati na kraj. Prijedlog predsjednika republika je po našem stajalištu pokušaj da se krene u tom smjeru, nažalost iz jučerašnjih rasprava je bilo vidljivo da to neće proći. Ja apeliram na sve saborske zastupnike da još jedanput razmisle i podrže taj prijedlog. Hvala lijepa.
Stanka je odobrena. Sada se javio kolega Grbin, izvolite.
Zahvaljujem poštovani g. predsjedniče. U ime Kluba zastupnika SDP-a tražim stanku u trajanju od 10 minuta kako bi još jednom razmislili o tome na koji način ćemo glasati o ovom prijedlogu koji je tu pred nama, a to je Prijedlog za izbor predsjednice Vrhovnog suda RH, to je prijedlog kolegice Zlate Đurđević. Međutim, ja neću govoriti o njoj, o njoj smo jučer govorili dovoljno. Govorili smo o njenoj stručnosti, govorili smo o njenom znanju, govorili smo o njenoj samostalnosti i njenoj spremnosti da se uhvati ukoštac sa ozbiljnim problemima u hrvatskom pravosuđu. Govorit ću o nečem drugom. Danas, imamo priliku birati između dvije opcije. Jedna opcija, jedna škola mišljenja kaže da je u hrvatskom pravosuđu sve u redu. Ta škola mišljenja smatra da je okej da postupci traju desetljećima. Ta škola mišljenja smatra da je okej da g. Mamić koji je u bijegu u BiH kroji politiku u hrvatskom pravosuđu i generira pravosudne postupke protiv sudaca. Ta politika smatra da je okej da se godinama tolerira da pojedini suci kradu i bogate se na račun pravde. Ta politika smatra da je u hrvatskom pravosuđu sve u redu i da je apsolutno korektno da u Izvješću o konkurentnosti Hrvatske za 2021. g. se nedostatak reformi u pravosuđu označuje kao naš najveći izazov za dizanje konkurentnosti. I ta škola mišljenja će danas glasati protiv. Ali, ako smatrate da sve to nije u redu, sad imate priliku jednim glasovanjem pokazati da ste spremni to mijenjati i ako ste to spremni, danas ćete podržati ovaj prijedlog. Hvala.
Stanka je odobrena i sada je na redu kolega Bošnjaković, izvolite.
Hvala lijepo g. predsjedniče. I ja tražim stanku u ime Kluba HDZ-a u trajanju od 10 minuta. Želimo i mi razgovarati još jednom o odluci koju smo najavili, a to je da nećemo podržati prijedlog da Zlata Đurđević bude imenovana, izabrana za predsjednicu VSRH. Naime, želimo razgovarati o tome da li želimo na čelu Vrhovnog suda imati nekoga tko je prihvatio da ga se kandidira za mjesto predsjednika Vrhovnog suda na način da nije se javio na javni poziv, na način da nije napravio i izradio i predstavio program kako misli raditi kao predsjednik Vrhovnog suda, a na taj način poslao je poruku zapravo da ne poštuje i zakone RH. Naši razlozi dakle nisu ni ... [[Govornik se ne razumije.]] ni ovaj, svjetonazorski, nemaju veze niti sa nekim drugim razlozima nego zaista smatramo da je važno da novi javni poziv za koji se zalažemo, novi javni poziv bude raspisan u jednom tolerantnijem, u jednom puno boljem ozračju nego što je to bilo danas. Dakle, da on bude poticajan, da ohrabri kandidate koji imaju uvjete i koji mogu tu funkciju obnašati. Nažalost oba javna poziva koja su prethodila nisu sadržavali i nisu omogućili i jedan takav ambijent i mislimo da to svakako nije dobro i da to nije u redu. Ovom prilikom želim zapravo zahvaliti i onim kandidatima koji su se u jednoj takvoj atmosferi javili i koji su poštivali javni poziv, predstavili svoje programe i sudjelovali na razgovoru pred Odborom za pravosuđe HS-a. Stoga evo ovo su razlozi radi kojih i mi tražimo stanku.
I ova stanka bit će odobrena. Sada se javio kolega BArtulica. Izvolite.
Zahvaljujem g. predsjedniče. U ime Domovinskog pokreta isto tražim stanku u vezi ove točke dnevnog reda. Prvo ću reć s čime se slažemo sa prof. Đurđević, mi smo pročitali njezin program, pa i pismo koje je poslala svim zastupnicima, slažemo se da treba više u Hrvatskoj otvorenije govoriti o odgovornosti sudstva prema građanima, odgovornosti politike za stanje u pravosuđu, ne smijemo dizati ruke od tog stanja koje bi opisao kao očajnim. Građani ne znaju više gdje bi pogledali da se stvari pomaknu i tu se slažemo. I mislimo da njezin znanstveni rad do sada zaslužuje respekt. Ja sam proučavao sve što je ona napisala do sada, prema tome u svom izlaganju sam objasnio zašto smo protiv. U njezinom pismu koje sam naveo spominje jedan njezin znanstveni rad na temu nepravde koje su nastale za vrijeme komunizma u mnogim zemljama, ona sa pravom govori da je potrebno žrtve obeštetiti kao što su mnoge zemlje napravile. Međutim, nije ništa rekla o tome kako se odnositi prema počiniteljima tih nepravdi. Mnoge zemlje podsjetit ću su provele lustraciju za razliku od nas, nismo čuli njezino mišljene u vezi s time. Prema tome, naš stav ne radi se da imamo nešto osobno protiv nje, g. Milanović ima pravo predložiti koga hoće. Ona jest izložena mnogim napadima u javnom prostoru, to je valjda i dio naše politike jer nije uvijek ugodno, međutim i dalje smatramo da nije najbolja osoba za ovu funkciju i evo iskoristio sam priliku podsjetit zašto tako mislimo. Hvala.
Stanka je odobrena. 6. na redu je poštovani kolega Pupovac. Izvolite.
Poštovani g. predsjedniče, kolegice i kolege. Klub zastupnika SDSS-a također traži stanku od deset minuta. Naime, ovaj klub misli da je prof. Đurđević dobra kandidatkinja, ali je šteta što način dolaženja do kandidata nije bio dobar i što je od početaka bio kontaminiran. Posebno je bio kontaminiran na onom što prof. Đurđević primjećuje da je ona iskusila, ali nije iskusila samo ona, iskusili su zastupnici u ovom Saboru, iskusili su pripadnici drugih institucija, iskusili su članovi, ugledni članovi akademske zajednice i javni intelektualci koji su bili predmet difamacija, kleveta i ne samo to, nego denuncijacija zbog svojeg javnoga, moralnoga osjećaja o tome kako i šta trebaju na kojem mjestu govoriti. To je kontaminiralo cijeli proces, prema tome nije samo stvar u tom da dobijemo dobre kandidate, iako je to veoma važna stvar, važno je kako je i u kojoj atmosferi dobivamo. Ako neko zarana dobije mig da će bit kandidat, ostali dobri neće ni ići na to, ako se nakon toga cijeli proces kontaminira kao što je bio kontaminiran razornom destruktivnom retorikom, neprimjereno bilo koje vrste političke institucije, svojstveno samo nekim ranim razdobljima naše demokracije. A vidjeli smo kako je to završilo po pravosuđe o tome je pisala i prof. Đurđević, ali nema referiranja ni u danas njezinom otvorenom pismu o tome što se događa s obzirom na destruktivnu retoriku najviših predstavaka vlasti kada je posrijedi razlika u mišljenju i zbog toga će ovaj klub biti suzdržan, ali se nadam da ćemo se opametiti i da ćemo doći do dobrog rješenja.
Hvala lijepa. Idemo na 7. zahtjev za stankom poštovana kolegica Raukar Gamulin. Izvolite.
Hvala g. predsjedavajući. Tražim stanku od deset minuta u ime Kluba zeleno-lijevog bloka. Mi smo u raspravi vrlo jasno dali do znanja našu odluku da ćemo podržati prof. Đurđević za predsjednicu Vrhovnog suda. Smatramo da je ovaj test, da ovaj izbor test zrelosti za sve zastupnike da li mogu birati na temelju objektivnih i stručnih kriterija. Prof. Đurđević je pokazala i svojim dosadašnjim radom i svojim iskazima na saslušanju na odboru da svoju izvrsnost, svoju stručnost i svoj stručni i ljudski integritet. Smatram da bi kratkoročni politički interesi trebali biti maknuti sa strane na ovakvim izborima. Prof. Đurđević nudi program koji nudi rješenja za sve neuralgične točke hrvatskog pravosuđa, to su odgovornost sudaca, otvaranje pravosuđa javnosti, skraćivanje rokova sudskih procesa, poboljšanje uvjeta rada, digitalizacija i svi automatizacija … postupaka i sve ono što je pravosuđu rak rana. I zato još jednom molim stanku da bismo naglasili potrebu izbora takve stručne i sjajne osobe koja garantira početak promjena u hrvatskom pravosuđu. Hvala lijepa.
Hvala i vama. osma, osmi zahtjev za stankom, poštovana kolegica Selak Raspudić, izvolite.
Tražim stanku od 10 minuta u ime Kluba zastupnika Mosta. U svoj ovoj farsi kojoj smo svjedočili proteklih mjeseci oko ovog imenovanja gdje je HS sveden na bezvrijednu instituciju koja bi trebala sudjelovati u predstavi čiji je ishod unaprijed predodređen. Mogli smo razotkriti sve ključne bolesti hrvatskog društva. U prvom redu onoga što se naziva ljevicom. Puno se u posljednje vrijeme govorilo o slučaju Perković. Zanimljivo da nitko s lijevog spektra to pitanje nije niti postavio. Nitko s lijevog spektra ne smatra važnim razmotriti što se događalo s udbaškim likvidacijama. Nije neočekivano kad znamo da tamo sjede oni koji su pitali lex Perković, a i oni koji su govorili o tome da ih je UDBA trebala i više likvidirati. Istodobno, s druge strane onoga što se naziva desnicom u pogledu dva ključna spina koja su krenula o profesorici Đurđević, o njezinom stavu u slučaju Perković i o njezinom stavu o komunističkom pravosuđu, slušamo podržavanje laži koje ona argumentima opovrgnula s ciljem da se ispadne veća Hrvatina i profitira u političkoj borbi. Podržavati laži o nekome nije domoljublje, a sudjelovati u glasovanju o nečemu čiji ste nam ishod unaprijed servirali nije Hrvatska kakvu trebamo i kakvu zaslužujemo stoga Klub zastupnika Mosta odbija biti dio cijele ove farse.
Povreda Poslovnika, kolegica Peović, izvolite.
238. omalovažavanje [[Upadica: Skinite masku samo da vas čujemo.]] zastupnika. Ono što se ovdje već u nekoliko puta ponavlja, htjela bih samo činjenično ispraviti. Komunizma u Hrvatskoj nikad nije bilo, kao ni u svijetu pa čisto da to utvrdimo kad se već nabacujemo sa ideološkim difamacijama.
Ne mogu vam baš puno, ovaj, sada odgovarati, iako bi se o ovome dalo zaista otvoriti jedna dugačka rasprava o ovoj tezi, ali vam dajem opomenu, dajem vam opomenu jer ste prekršili Poslovnik. Tako da, ovaj, sada ćemo prijeći na glasovanje. Pozivam se naravno na čl. 293b tako da nećemo ići na stanku. Dajem na glasovanje Prijedlog Odluke o izboru Zlate Đurđević za predsjednicu Vrhovnog suda RH. Tko je za? Tko je suzdržan? I tko je protiv? Utvrđujem da je glasovalo 123 zastupnika i zastupnice, 37 je bilo za, 5 suzdržanih i 81 protiv te je na taj način nije donesena Odluka o izboru predsjednice Vrhovnog suda RH.
Sada prelazimo na drugu točku: - Izvješće o radu pravobraniteljice za osobe s invaliditetom za 2020. g.; Podnositeljica je pravobraniteljica za osobe s invaliditetom na temelju čl. 17 Zakona o pravobranitelju za osobe s invaliditetom. Raspravu je proveo Odbor za zdravstvo i socijalnu politiku. Želi li prestojnica, podnositeljica Izvješća dati dodatno obrazloženje? Da. Poštovana pravobraniteljica za osobe sa invaliditetom, Anka Slonjšak. Izvolite.
Poštovani saborski zastupnici. Zahvaljujem na pozivu i prilici da izložim Izvješće pravobranitelja za 2020. g. Od 2008. g. do danas, u punih 13 godina ukazujemo na položaj osoba s invaliditetom i djeci s teškoćama u razvoju. Govorimo o njihovim pravima, interesima, ukazujemo na nepravilnosti, podižemo svijest javnosti i institucija, stručnjaka u raznim područjima, osnažujemo i potičemo osobe s invaliditetom, njihove bližnje, kao i roditelje djece s teškoćama u razvoju da pojedinačno, kao i kroz udruge bore se za svoja prava, traže svoja prava i informiraju se. Upravo u tom smislu, kako bi približili instituciju svim građanima, otvorili smo kao strateški cilj i otvaramo, tj. 3. područni ured, tako da 2018. je bilo u Slavoniji, u Osijeku, za Split, odnosno Dalmaciju 2019., a kako je bila korona, odnosno pandemija, odgodili smo, tako da je krajem srpnja ove godine otvaranje Područnog ureda u Rijeci. Tijekom 2020. g. zaprimili smo pritužbe od preko 2200, što fizičkih i pravnih osoba u kojima smo postupali preko 4500 puta. Od tog broja uputili smo pravnim osobama u fizičku, privatnom i javnom sektoru preko 420 preporuka i upozorenja. Najveći broj pritužbi stigao je, osim iz Grada Zagreba s područja Slavonije i Dalmacije. Vezano za zakonodavstvo, uputili smo preko 23 prijedloga izmjena i dopuna zakonskih i podzakonskih akata, dali 74 mišljenja na različite zakone, strategije, dokumente. Iako je u 2020. g. zapravo bila godina koje obilježila stagnaciju u zakonodavnim promjenama, a rezultati zapravo dijela našeg prijedloga i mišljenja koji su predloženi prošlih godina, tek su zapravo rezultirali u drugom kvartalu ove godine, odnosno 2021. O zakonima od krucijalne važnosti za osobe s invaliditetom i djecu s teškoćama u razvoju koje nestrpljivo očekuju već godinama kao što su Zakon o inkluzivnom dodatku, Zakon o osobnom asistentu i novi Zakon o socijalnoj skrbi, još uvijek se raspravlja o radnim skupinama dok u Zakonu o sustavnom financiranju udruga te implementaciji Nacionalnog okvira za probir i dijagnostiku autizma, kao i donošenju Nacionalnog plana za ranu intervenciju još uvijek nismo u dovoljnoj mjeri razmotrili, odnosno još je u fazi donošenja. Vezano uz ovlasti koje se tiču podizanja svijesti i promocije prava osoba s invaliditetom i njihovih interesa, sudjelovali smo, organizirali i suorganizirali preko 110 događanja u zemlji, ali isto tako i preko 40 u inozemstvu. Što se tiče medijskog eksponiranja, dali smo preko 300 izjava diljem Hrvatske i uputili 78 priopćenja i različitih reagiranja na novinske članke. Utjecaj epidemije Covid i potresa u 2020. g. pokazao je sve nedostatke u sustavu na koji godinama ukazujemo. Svi građani Hrvatske, pa tako i osobe s invaliditetom pokazale su izdržljivost i snagu, ali su bili prisiljeni promijeniti način života, način liječenja, pa i umiranja, način na koji ostvaruju svoja prava, kao i pružanja drugima. Sve što se dogodilo zapravo na posebno težak način, odrazilo se na život osoba s invaliditetom, djece s teškoćama u razvoju i njihovih obitelji. Problemi poput nedovoljnog broja stručnjaka i djelatnika u institucijama u različitim područjima, od zdravstva do obrazovanja do socijalne skrbi, nedostatak informatičke pismenosti, ne samo osoba s invaliditetom, već i djelatnika u institucijama, potrebne informatizacije radnih procesa, slaba dostupnost različitih usluga, od prijevoza pa preko izolacije do nedostatka i nepromicanja, odnosno prestanka prava različitih usluga, od rehabilitacijskih, socijalnih i obrazovnih programa, zapravo su za, jesu, a tek će i pokazati posljedice od područja fizičkog, mentalnog, emocionalnog i socijalnog zdravlja. Često je izostajala kontinuiranost u provođenju zdravstvenih usluga, a zbog opterećenosti zdravstvenih djelatnika, a u odnosu na specifične potrebe osoba s invaliditetom, prilikom bolničkog liječenja, mnoge su bila zanemarene, što je kod mnogih dovelo do pogoršanja u zdravstvenim stanjima. Kroz godinu smo pratili upute i mjera Zavoda za javno zdravstvo koje se donosilo u odnosu na različite kategorije građana i prema njihovim podacima, početkom 2021. u Hrvatskoj je bilo ukupno 225 tisuća zaraženih osoba. Od tog broja je gotovo 12% bilo osoba s invaliditetom. Od 4 684 umrlih osoba od posljedica Covida, njih gotovo 38% bile su osobe s invaliditetom. Pratili smo način kako se provodi epidemiološka situacija kroz pritužbe građana. Vezano uz epidemiju, najveći broj se odnosio na prava iz radnog odnosa, odnosno potrebu osiguravanja rada od kuće, kako za osobe s invaliditetom, tako za njihove roditelje i druge članove obitelji, koji brinu o djeci i odraslim osobama s invaliditetom. Najveći problem je bio u trenutku kad su bili zatvoreni vrtići i škole i kad je zapravo došlo do prestanka provođenja poludnevnih i dnevnih boravka te drugih programa. Nastava od kuće i na daljinu kao jedan od oblika obrazovanja posebno se negativno odrazilo na učenike s teškoćama u razvoju jer se u tim uvjetima nije moglo u to vrijeme osigurati sva stručna podrška pa su tako roditelji bili, ne samo roditelji, već su imali ulogu i kao stručnjaci i kao pomoćnici u nastavi i kao zapravo svi oni koji mogu pružiti da bi djeca mogla savladati tražene zadatke. Međutim, prema zadnjim uputama Ministarstva znanosti i obrazovanja, kao i Zavoda, u skladu s epidemiološkim mjerama, vidljivo je da je došlo do bolje pripreme i kvalitetnijih promišljanja, sustava obrazovanja, osiguravanja pomoćnika u nastavi, tako da se još jednom stavio naglasak da učenici s teškoćama u razvoju, kad god je to moguće, nastavu trebaju pratiti iz školskih prostora uz pridržavanje epidemioloških mjera. Osim izazova vezanih uz pandemiju, pritužbe vezano uz obrazovanje koje zaprimamo na temelju negativnih iskustava roditelja, upućuju da je potrebna dosljedna primjena i tumačenje donesenih propisa kao bi doista bilo da djeca mogu imati i učenici pristup inkluzivnom obrazovanju. Nužno je jačanje profesionalnih kompetencija svih zaposlenika, osiguravanje kvalitetne potpore i podrške obrazovanju, kao što su pomoćnici u nastavi i stručni komunikacijski posrednici te potrebna asistivna tehnologija i pomagala. Što se tiče visokog obrazovanja, nužno je doraditi postojeći Zakon o znanstvenoj djelatnosti i visokom obrazovanju kako bi prepoznao studente s invaliditetom te kroz primjenu u praksi osigurao im kontinuiranu i sustavnu podršku i prilagodbe potrebne za savladavanje prepreka vezanih uz invaliditet neovisno da li se radi o visokom obrazovanju u ustanovama financiranim od strane državnog proračuna ili onih u privatnom sektoru. Uz obrazovanje, i na području rada i zapošljavanja nije bilo značajnih zakonodavnih aktivnosti. Osobe s invaliditetom i dalje nisu ravnopravno zastupljene na tržištu rada, što naravno vidimo najčešće kroz pritužbe koje su posljedica neostvarivanja prava prednosti pri zapošljavanju pod jednakim uvjetima te neosiguravanja razumne prilagodbe u tijeku radnog procesa. Pozdravljamo uvođenje poticaja kojima se sufinanciraju troškovi prijevoza osobama s invaliditetom, što je bila značajna prepreka za pristup tržištu rada na koji smo godinama upozoravali međutim, još nije osigurano pravo podrške poput radnog asistenta koji bi mnogim osobama s invaliditetom olakšalo i osiguralo ulazak na tržište rada. Ponavljam, smatramo da bi poslodavci u slučajevima kada zaposlene osobe s invaliditetom podnesu zahtjev za osiguravanjem razumne prilagodbe radnog mjesta trebali imati obvezu korištenja usluga centara za profesionalnu rehabilitaciju jer bi na taj način imali određeni alat kroz stručni i objektivniji pristup, a i spriječila bi se diskriminacija na radnom mjestu te bi se osigurale odgovarajuće prilagodbe i utvrdile da li su one doista opravdane i razmjerne ili nesrazmjerne za poslodavca. Kada osobe nisu zaposlene, tada su ili u sustavu socijalne skrbi ili koriste prava iz mirovinskog osiguranja. Istaknula bi da je zbog opće nesposobnosti za rad danas u Hrvatskoj evidentirano preko 40.000 osoba koje imaju prosječnu mirovinu 2.387 kuna. Invalidsku mirovinu zbog profesionalne nesposobnosti za rad njih 63.000 u prosječnom iznosu manjem od 2.000 kuna, a njih samo 4.847 radi. Najčešće pritužbe u ovom području odnosile su se na staž osiguranja s povećanim trajanje, dugotrajnost postupka u ostvarivanju mirovina, ali isto tako su se žalili i na izračun mirovina i pravo na dječji doplatak. Samozaposleni osobe s invaliditetom, obrtnici ili oni koji obavljaju samostalnu djelatnost pridruživali su se na ukidanje staža osiguranja s povećanim trajanjem i to unatrag odnosno retrogradno čime su se kršila njihova temeljna prava. Uputili smo upozorenja i ukazali na nezakonitost takvog postupanja te je nadležno ministarstvo prihvatilo naše mišljenje kao i mišljenje pojedinaca pa su ove godine izmijenjene sporne odredbe. Povećani broj pritužbi u socijalnoj skrbi jasno govori o problemima s kojima se osobe s invaliditetom i njihovi bližnji suočavali kako zbog siromaštva, oskudice tako i zbog nemogućnosti da se zadovoljni njihove osnovne potrebe. Niski iznosi socijalnih naknada i strogi cenzusi i dalje ograničavaju dosege socijalnih intervencija, a pritužbe govore u većoj mjeri nego ikada do sada, održavaju zapravo, odražavaju rezignaciju i potpunu malodušnost samih osoba zbog uvjeta u kojima žive svoje živote. Kad usluge nisu dostupne ili su ograničenog opsega, a naknade ne omogućavaju dovoljno podmirivanje potreba za samostalan život nažalost dolazi do toga da se mnoge osobe smještavaju u ustanove gdje postaje to jedino rješenje. Upravo su uvjeti života u domovima, ograničavanje slobodnog izlaska prošle godine i nemogućnost izbora aktivnosti do kojih je došlo uslijed epidemije također bili razlog pritužbi koje smo zaprimali u proteklom razdoblju. Na kraju htjela bih se posebno još osvrnuti na područje pristupačnosti i mobilnosti i položaj udruga osoba s invaliditetom kao i izazove koje su razotkrile krizne situacije potresa u kojima smo bili suočeni u proteklom razdoblju. Kao društvo postali smo svjesni da nije oštećenje osobe ono što osobu onemogućava već je to prepreka u našoj okolini. Unatoč donesenim propisima nije došlo do značajnijih promjena u praksi. Pozivamo se i vrlo često kao država da smo top destinacija u turizmu, a istovremeno obitelji čiji su članovi osobe s invaliditetom i djeca s teškoćama u razvoju rijetko gdje mogu pristupiti plažama, OPG-ovima, boraviti na selu ili biti kod nekih privatnih iznajmljivača, a također su i dalje mnoga javna tijela i ustanove kao i druge pravne osobe u privatnom vlasništvu arhitektonski, orijentacijski i komunikacijski nepristupačne. U prijevozu osobe s invaliditetom su se najčešće prituživale na neprilagođen javni prijevoz, posebice mjesni, međugradski i međužupanijski što je poseban problem u zaleđima, ruralnim sredinama, na otocima. I dalje se problemi odnose na starost voznog parka, neprilagođenost vozila i stajališta, te nedostupnost u dovoljnoj mjeri prilagođenih vozila, a ograničenja tijekom '20.-te još su više nego ikad pokazala koliko je važno da osobe s invaliditetom ovise odnosno imaju vlastiti prijevoz. Ponovno upozoravamo kao što su nam i roditelji djece s teškoćama rekli i osobe s invaliditetom pravo na oslobođenje od plaćanja cestarine treba biti vezano uz nositelja prava, a ne uz vozilo jer oni zapravo nemaju mogućnost ili zbog svojih loših uvjeta životnih odnosno financijskih ili zbog nekih drugih razloga da mogu, moraju posjedovati osobno vozilo. Znači nositelj prava bi trebao biti taj koji nosi to pravo za oslobođenje od plaćanja cestarine. Ponovno upozoravamo na probleme s nepropisnim parkiranjem jer je to neizmjerno i neiscrpno, neiscrpni problem na označenim mjestima za parkiranje osoba s invaliditetom te zlouporabu prilikom korištenja ostvarivanja prava na znak pristupačnosti. U kriznoj 2020.-toj udruge su bile često jedina poveznica osoba s invaliditetom i sustava. Doista su odigrale neizmjerno važnu ulogu i dalje su jedini pružatelji usluga vrlo često u mnogim lokalnim sredinama u kojima izravno ovisi zdravlje i kvaliteta života mnogi osoba s invaliditetom i djece s teškoćama u razvoju. Usprkos tome udruge su se prve našle na udaru mjera štednje i ukidanja sredstva i za već odobrene projekte posebice u nekim jedinicama lokalne i regionalne samouprave što je mnoge udruge dovelo u pitanje uopće borbe za vlastiti opstanak. Od 2016. do 2020. financiranje usluge poput osobnih pomagača bilo je stabilno, u 2020.-toj godini natječaji kasne počinje neredovita isplata ZNS-ova, nacionalni projekti i projekti koji se financiraju iz Europskog socijalnog fonda ocjenjuju se po godinu ili dvije što znači da je to doista dovelo do velikih problema sa financiranjem, a kadrovi u zavodu za zapošljavanje kao ugovornom tijelu se kontinuirano mijenjaju te nema sustavnosti i pravovremenog odobravanja zahtjeva uz nadoknadu sredstava. Stoga pozivamo nadležna tijela da se uspostavi sustavno financiranje te osigura opstanak udruga koje su mnogim usluga produžena ruka država i kao takve ih treba respektirati. Krizna situacija poput potresa pokazala je veliku solidarnost građana posebice prema osobama s invaliditetom i obiteljima djece s teškoćama. Prema saznanjima samih građana koji proživljavaju teške posljedice i na temelju informacija nadležnih tijela predložili smo uspostavu sustava podrške, stvaranje baze podataka kao i dodatne razrade operativnih planova i planova koji sadrže protokole, evakuacije i spašavanju. Upravo potaknuti našim preporukama HZJZ je započeo s postupkom izrade digitalnog alata koji bi u slučaju katastrofe mogle koristiti žurne službe na području Hrvatske. Stoga svakako treba omogućiti da se u mjerama i aktivnostima za korištenje sredstava iz fondova EU predvide aktivnosti koje će osigurati financiranje digitalnih rješenja kao pomoćnih sredstava hitnim službama u slučaju potrebe za spašavanje osoba s invaliditetom. Također smo upozorili na potrebu osiguravanja pristupačnosti kontejnerskim naseljima kao i pri obnovi i izgradnji objekata. Puno toga bi ja još mogla navesti u ovom uvodu, ali svakako predlažem da se izvješća pravobraniteljstava koriste jer sadrže brojne preporuke, pojedinačne, stvarne, životne primjere, razne prijedloge i rješenja i vjerujem da na svim razinama ovog društva mogu pomoći da budemo okrenutiji jedni drugima i da ono što se donosi i raspravlja u ovom uvaženom mjestu ima uvijek za posljedicu jednu, a to je korist za svakog pojedinca, a posebice za djecu s teškoćama i osobe s invaliditetom. Hvala na pažnji.
Hvala lijepa. Imamo prijavljeni veći broj replika, pa krenimo redom. Prva je poštovanog zastupnika Ćelića. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Poštovana gospođo pravobraniteljice, potres je osobe s invaliditetom stavio u osobito nepovoljna položaj, uvažena zastupnica Ljubica Lukačić je sa svojim amandmanom omogućila da se prema Zakonu o obnovi zgrada oštećenih potresom osobe s invaliditetom i ukoliko je riječ o zajedničkom kućanstvu osoba s invaliditetom oslobode onih 20%, međutim situacija koja je vezana i za povijesno urbanu cjelinu Grada Zagreba koja je prilika da se tijekom obnove gdje je god to moguće učini sve da te stambene jedinice budu pristupačne osobama s invaliditetom ovdje bih osobito istaknuo posebno pogođena područja kao što su gradska četvrt Podsljeme i Gornja Dubrava i gdje ste s pravom naveli da bi osobe s invaliditetom trebale imati prioritet kod obnove [[Upadica: Hvala.]] pa ovdje koristim prigodu da ministarstvo i našeg novog gradonačelnika [[Upadica: Hvala.]] zamole da vode o tome računa.
Hvala lijepa. Poštovana pravobraniteljica ako ima potrebe ikakve.
Evo zahvaljujem na komentarima, mislim da je to važno i zapravo trebamo učiniti sve da se čim prije krene obnova i da doista se prioritet ovaj budu, bude vezan uz obitelji gdje su članovi osobe s invaliditetom i djeca s teškoćama u razvoju.
Repliku ima poštovana zastupnica Marić.
Hvala lijepa. Poštovana pravobraniteljice u 11. mjesecu smo na Odboru za zdravstvo i socijalnu politiku imali jednu vrijednu sjednicu na temu važnost prevencije dekubitusa. Mislim da je bila konstruktivna rasprava, vi ste iznijeli niz prijedloga i preporuka koje ste uputili na Ministarstvo zdravstva, HZZO i Ministarstvo za rad i mirovinski sustav. Tamo smo iznijeli niz problema s kojima se susreću naše osobe s invaliditetom, al ne samo oni, iznijeli smo da je potreban multidisciplinarni pristup i važnost prevencije dekubitusa. Također smo tamo govorili da bi možda u tom smislu trebao izmijeniti i Pravilnik o ortopedskim pomagalima, pa obzirom da vi u izvješću i navodite da ste uputili prijedloge o izmjeni Pravilnika o ortopedskim pomagalima, ali prijedlozi nisu prihvaćeni molim vas da nam evo navedete na što su se točno odnosili vaši prijedlozi. Da li samo na ova pomagala za prevenciju dekubitusa, dakle na antidekubitilne madrace ili na još nešto? Hvala lijepa.
Poštovana pravobraniteljica.
Pa doista u jednoj minuti ne mogu odgovoriti na, kompletno na ovo pitanje, vrlo je jasno u izvješću navedeno i obrazloženo, ali ono što bi ovako općenito mogla reći da se naravno uvijek idemo na to da predlažemo izmjene i dopune listi pomagala vezano za ona pomagala na koje nam ukazuju osobe s invaliditetom, od inovativnih i novih da se jednostavno zastarjela pomagala miču sa liste, a da se ostavljaju nova, a isto tako i sve ono što može pomoći od tih nekih tehnoloških rješenja da unaprijedimo korištenje pomagala koja su nužna da bi se osobe s invaliditetom imale i veću pokretljivost i zapravo nadoknadu onog invaliditeta koji im sprječava da budu funkcionalni i samostalniji u svakodnevnom životu.
Poštovani zastupnik Kirin.
Poštovani predsjedniče, poštovana pravobraniteljice, skrb za osobe sa invaliditetom je civilizacijski doseg našeg društva. Najviši socijalni standardi koje Hrvatska i Europa baštine na svom humanističkom duhovnom naslijeđu, osnovnim postavkama socijaldemokracije i kršćanskoj socijalnoj tradiciji su utkani u tu skrb. No, žalosti me što u javnom prostoru je prenaglašeno spominjanje onoga što nije učinjeno bez spominjanja onoga što je dobro učinjeno. Molim vas da li po vašem mišljenju ima manipulacija i da li oni koji si po prihodovnom i imovinskom cenzusu mogu puno toga priuštiti traže pomoć institucija te su oni potrebniji i nesretniji zakinuti? Hvala.
Poštovana pravobraniteljica.
E pa ono što, zašto mi ne navodimo sve one pozitivne pomake u ovom izvješću zato što bi tada to izvješće imalo 800 stranica, a ne 400. Mislim da je ovdje Vlada i svi oni koji su iz izvršne vlasti oni koji žele i koji će reći zasigurno što je pozitivno napravljeno, na meni je kao pravobraniteljstvu da ukažem ono što osobe s invaliditetom i njihove članove smeta, ono što u društvu treba popraviti i mislim da ovo izvješće treba služiti svima onima kao što sam rekla, kao korektiv, kao produžene zapravo preporuke koje će iskoristi da bude bolji sustav nego što trenutno je. Pomaka naravno da ima i ja sam navela i pohvalila određene prijedloge koji su prihvaćeni kroz 2020.-tu godinu s obzirom da se to odnosi na 2020.-tu godinu. A što se tiče ovog dijela vezano za cenzuse moram reći da mi smo za to da se ukinu i prihodovni i imovinski cenzus i da osobe dobiju s osnova invaliditeta one naknade koje im omogućuju [[Upadica: Hvala.]] da mogu podmiriti te potrebe. A što se tiče [[Upadica: Hvala lijepa.]] drugog dijela …
Hvala lijepa. Slijedeća replika, poštovane zastupnice Mrak Taritaš.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovana pravobraniteljice, dakle ja ću se još malo vratiti na prethodnu repliku koja je bila uvaženog kolege, a to su preporuke. Dakle, vi kroz tekst navodi preporuke koje su bile i koje su usvojene, mene bi zanimalo vi to sigurno znate, nekakav okviran postotak vi aktivno sudjelujete i svojim primjedbama kad idu pojedine zakonske izmjene i dajete, koje su naravno vezane uz vaš resor, pa me zanima nekakav postotak i mislim da ne bi bilo loše da možda i u izvješću, u nekom drugom izvješću imamo jednu tablicu kojom ćete samo navesti od tih preporuka od koje su prihvaćene i da se vidi određeni rezultat jer napredak se zasigurno vidi, vidi se i napredak u svakom izvješću. Naravno da bi mi svi zajedno htjeli da bude bolje, da bude brže. Neke stvari mogu bolje i brže, neke ne, ali bi bilo zgodno da znamo od toga vaše sudjelovanje dakle ako je moguće u nekom postupku da se referirate koliko je toga usvojeno. Hvala lijepo.
Hvala. Poštovana pravobraniteljica.
… [[Govornica naknadno uključena.]] tako da evo, daj molim te bliže, vezano za savjetovanje, ono gore narančasta tablica, znači predložilo smo u 16 e-savjetovanja, neobjavljenih je bilo 6, ukupno je predloženo odredbi 28, prihvaćena je samo jedna, djelomično 1, primljeno na znanje 10 i nije prihvaćeno 11. To vam sve govori samo vezano za e-savjetovanje. Znači jedan iznimno minimalan postotak je prihvaćen u prošloj godini, ali moramo reći da prošle godine nije bilo niti toliko zakonskih izmjena to je nešto prebačeno na 2021. godinu. Gledajući tako i s obzirom na preporuke i mišljenja mogu reći da se uvijek to kreće između 20 i 30% i tako je već godinama.
Slijedeća replika poštovanog zastupnika Dretara.
Hvala lijepa gospodine predsjedavajući. Poštovana gospođa Slonšak, eto ja vam u stvari neću replicirati nego iskoristiti ovaj trenutak da još jednom kao čovjek koji u obitelji ima dijete sa teškoćama u razvoju zajedno naglasimo potrebu dodatnog senzibiliziranja javnosti i da vas zamolim, a vjerujem da će svi to i podržati da krenemo u planiranje nekih novih akcija jer djeca sa teškoćama u razvoju najčešće u osnovnoškolskom obrazovanju imaju dosta problema, naime vršnjaci nisu baš pretjerano tolerantni. Vjerujem da biste vi to mogli povesti, a mi morali podržati akciju u kojoj ćemo naučiti svu školsku djecu u Hrvatskoj da su djeca sa poteškoćama u razvoju ravnopravna i da su apsolutno zaslužili normalno obrazovanje kao i sva ostala djeca. Hvala vam lijepa.
Poštovana pravobraniteljica.
Pa evo zahvaljujem na prijedlogu, ovdje je i državni tajnik iz Ministarstva obrazovanja i vjerujem da ćemo zajednički ovaj pokušati nešto učiniti vezano za možda neku kampanju ili možda neke dodatne edukacije tolerancije u obrazovnom procesu.
Poštovana zastupnica Nikolić.
Zahvaljujem potpredsjedniče sabora. Poštovana pravobraniteljice ukazali ste na porast broja pritužbi na diskriminaciju djece s teškoćama u razvoju prilikom upisa u vrtić. Djeci je onemogućen upis u vrtić iz jer im je potreban asistent, a vrtići nisu u mogućnosti osigurati asistenta. Pa molim vas da mi objasnite koji su sve instrumenti potrebni da bi se to pitanje riješilo jer je očito i evidentno da se ne poštuje državni pedagoški standard predškolskog odgoja i obrazovanja i da se kontinuirano krše dječja prava.
Poštovana pravobraniteljica.
Pa vezano za upise u vrtić svakako ono što je potrebno potrebna je edukacija samih iz početka ravnatelja tih predškolskih ustanova koje sami po sebi već diskriminiraju svojim neprepoznavanjem različitosti i neprepoznavanjem potrebne podrške koja je da bi to dijete se uključilo u predškolski odgoj. Između ostalog zakonodavni okvir se kao što sam navela se ne poštuje dovoljno u praksi i u onim dijelovima gdje je dobar i gdje postoje doista veliki pozitivni pomaci ni tamo se ne poštuje. Potrebna je naravno stručna podrška, mislim da je potrebno dodatno zapošljavanje određenih jel profila stručnjaka koji su nužni da bi dijete određeno sa specifičnostima moglo savladavati program, ali isto tako kažem veliko razumijevanje jer se mnogi problemi vezani za određivanje satnice u vrtiću, boravka u vrtiću kao i kažem sve one podrške koja je potrebna, ali definitivno edukacija treba od razine ravnatelja pa do onog osoblja koje radi u ustanovi.
Hvala. Slijedeća replika je poštovane zastupnice Blažević.
Hvala lijepa. Poštovana pravobraniteljice meni je drago evo nastavit ću na ovu temu obrazovanja da imamo pozitivne pomake odnosno smanjenje segregacije kako ste naveli u izvješću i da se učenici s teškoćama u razvoju upisuju sve više u redovne škole. Mene zanima upisuju li se oni u redovne ili nekakve takozvane posebne razredne odjele i koji je najčešći razlog zašto pojedine škole ipak upućuju na upisivanje u posebne ustanove, da li je to nerazumijevanje ili nedostatak stručnih službi u općeobrazovnim školama?
Poštovana pravobraniteljica.
Pitanje je dosta kompleksno za jednu minutu, ali evo ovako općenito gledajući djeca se upisuju u redovni program i zakonska regulativa to omogućuje. Podrške uglavnom ima, ali postoji problem što je sve veći broj djece različitih oštećenja koje vrlo često zahtijevaju te posebne prilagođene programe unutar redovnih programa. Isto tako ono što mi imamo pritužbe sa pojedinih područja da je posebno stvarati nove razredne odjele i mali je broj učenika koji su u posebnim razrednim odjelima tako da u redovnom procesu ima niz problema koji ovise od sredine do sredine ali uz podršku od same strane ministarstva uvijek nastojimo riješiti ta pitanja, ali da postoje problemi, postoje i dalje jel, tako da evo kompleksno je i to bi zahtijevalo malo više od minute.
Poštovana zastupnica Bedeković.
Hvala vam lijepa. Poštovana gospođo pravobraniteljice svi smo svjesni da je u prošloj godini 2020. zapravo smo svi, dakle svi građani RH pa tako i osobe s invaliditetom morali naprosto promijeniti način života i svakako je pandemija Covida posebno teško utjecala na osobe s invaliditetom prije svega zbog činjenice da smo zbog epidemioloških mjera na jednoj strani imali potpunu izolaciju, a na drugoj strani smo imali primarnu potrebu osoba s invaliditetom za uslugama koje pružaju od drugih osoba upravo izravnim kontaktom. Svjesni smo činjenice da su se svi sustavi morali prilagoditi, od sustava zdravstva, socijalne skrbi, obrazovanja pa na kraju krajeva do čitavog gospodarstva. Kad je riječ o sustavu obrazovanja već je bilo evo riječi i o tome osnovna prilagodba je zapravo bila nastava na daljinu gdje se pokazalo da osobito u prvom lockdownu to se posebno teško odrazilo na učenike s teškoćama u razvoju. Međutim, nakon toga je ipak primijećena bolja prilagodba [[Upadica: Hvala.]] u didaktičkom smislu [[Upadica: Hvala lijepa.]] i mogućnost praćenje nastave uz pomoćnika.
Hvala lijepa, molim da se držimo vremena. Poštovana pravobraniteljica.
Pa evo ja sam to i navela u izvješću jer ono što se pokazalo na početku problem, mislim da jako treba poraditi na tehnološkom pristupu pogotovo što vidimo da je jednostavno digitalizacija tu i da je ona nužna i u tom smislu treba osmisliti programe koji će osigurati djeci tehnologije i inovacije koje će im između ostalog da ne financiraju to roditelji već sustav školski, da to bude jedan sustavan pristup jel, da svako dijete zapravo ima onu pomoć i pomagalo koje im treba neovisno da li je to osoba ili je nekakva tehnološka rješenja jel.
Poštovana zastupnica Sabljar Dračevac.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Poštovana pravobraniteljice evo svi smo svjesni da je 2021., '20.-ta godina bila izrazito teška zbog pandemije, a i potresa, ali ipak moram primijetiti da vi u svom izvješću, a i mi ostali smo to primijetili naglašavate jednu, jedan zaostatak u donošenju zakona odnosno nedostaje nam Zakon o socijalnoj skrbi. U 10. mjesecu pričali smo kako će skoro samo što neće Zakon o inkluzivnom dodatku, također nam nedostaje i Zakon o osobnim asistentima. Dakle, mislim da je krajnje vrijeme da se ti zakoni koji toliko dugo ne dolaze ovdje na naše klupe i o socijalnoj skrbi pričamo samo u trenucima kada se dogodi neka tragedija. Svakako su pogoršali poziciju [[Upadica: Hvala.]] i osoba s invaliditetom. Hvala.
Poštovana, poštovana pravobraniteljica.
Pa ono što evo svi znamo, a i čuli smo evo i na Odboru za zdravstvo da se radi na sva zakona paralelno. Mislim zakoni su izuzetno bitni, oni su isprepleteni u nizu što usluga, što prava i u tom smislu vjerujem i nadam se da će oni biti toliko ajmo reći posloženi i da neće jedan drugoga derogirati određene situacije, a da istovremeno će osobe s invaliditetom i djeca s teškoćama u razvoju doista dobiti maksimum koji iz njih se i očekuje. Mislim da je to izuzetno su bitni sva tri zakona jer zapravo oni su temelj za ostale jel naknade i ostale zapravo prava vezano za invaliditet.
Poštovana zastupnica Petir.
Hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče. Gospođo pravobraniteljice koliko god napravili napredaka i koraka prema naprijed naravno da još uvijek ima prostora za poboljšanje. I sami ste rekli da ova kriza koja se dogodila sa bolešću izazvanom Covid-19 je osobama sa invaliditetom promijenila način života pa i način umiranja. Moram reći da mi je ta vaša rečenica bila jako upečatljiva jer ona pokazuje svu teškoću problema. Znamo da osim institucija osobama s invaliditetom itekako mogu pomoći i pomažu različite zaklade i udruge. Mene zanima imate li možda pregled koliko zaklade i udruge uspijevaju ostvariti određena svoja prava kroz natječaje koje raspisuju državne institucije za specifične programe kako bi pomogle osobama s invaliditetom jer smo mi kao zastupnici od strane pojedinih zaklada i udruga dobivali u tom smislu pritužbe da te specifične potrebe pojedini natječaju [[Upadica: Hvala.]] ne prepoznaju.
Poštovana pravobraniteljice.
Pa evo vezano za ovaj problem nemam pregled kao takav, ali ono što zaprimamo kroz godinu to su obično određene pritužbe građana koji kažu da ne znam neko određeno, ne znam neki određeni program ili nešto je ukinuto ili bude uskraćeno i onda dobijemo zapravo informaciju da pojedine udruga ili ne znam određena organizacija ne nastavlja kontinuirano određenu, provedbu određene usluge ili slično, ali u tom dijelu kažem uvijek onda preispitujemo nadležno ministarstvo ili jedinicu lokalne i regionalne samouprave zbog čega je došlo do određenih problema odnosno pomaka. Ponekad to je pitanje kašnjenje sredstava, ali 2020. godina je doista bila vrlo specifična i kao takva zapravo je vrlo često upravo bilo razlog preusmjeravanje sredstava vezano uz pandemiju. Nažalost to nije opravdanje [[Upadica: Hvala.]] jer upravo ove udruge koje provode usluge određene su temeljne za opće kvalitetu zdravlja i života osoba … [[Govornici govore istovremeno, ne razumije se.]]
Hvala. Slijedeća replika poštovane zastupnice Puljak.
Poštovana pravobraniteljice obratile su nam se neke osobe pa evo pitam i vas dakle što mislite o izjednačavanju prava na korištenje nekih usluga između ratnih vojnih invalida i civilnih invalida npr. prava na oslobađanje plaćanja godišnje naknade za uporabu javnih cesta ili pravo na besplatan prijevoz državnim trajektnim linijama. Dakle, tu postoje razlike recimo za civilne invalide oni moraju dokazati tjelesno oštećenje donjih ekstremiteta 80% dok ratni vojni invalidi ne moraju dokazivati takva, ono posebno da su donji ekstremiteti oštećeni, tako evo razlika između tih prava na korištenje nekih usluga. Evo, jesu li se vama javljali sa tim primjedbama i kako ste reagirali? Hvala.
Poštovana pravobraniteljica.
Pa mi godinama se bavimo upravo tim razlika koja su prava osigurana za hrvatske ratne vojne invalide odnosno branitelje, koja su prava za civilne invalide, nosimo se i kao pravobraniteljstvo, moram mi smo pravobraniteljstvo za osobe s invaliditetom, opet ponavljam neovisno o uzroku, o dobi, o oštećenju. I kao što štitimo prava civilnih invalida tako štitimo i prava onih koji nam se obraćaju, a da im je posljedica Domovinski rat ili neke druge ratne posljedice neovisno o kojem ratu govorimo, imamo još i one iz NOB-a. Tako da vezano uz to nama je interes da oni koji su osobe s invaliditetom neovisno o uzroku dobe nakade s invaliditeta jednake znači s osnova invaliditeta. A onaj tko je uzrok, ako je poslodavac u ovom slučaju država koja je jel, vezano za Domovinski rat tada je država bi trebala ta sredstva izdvojiti kroz neki fond ili neki drugi oblik kao bi se nadoknadile sve one posljedice šteta koje su uzrokovane toj osobi nakon rata [[Upadica: Hvala.]] To stalno govorimo i jednostavno u tom dijelu [[Upadica: Hvala lijepa, hvala vam lijepa.]] na tome, ali kažem da ne tražimo izjednačavanje nego da doista … [[Govornici govore istovremeno, ne razumije se.]]
Poštovana pravobraniteljice hvala vam lijepa, moramo se držati vremena jer imamo puno ovaj i prijavljenih i replika itd. Poštovani zastupnik Željko Pavić, izvolite.
Poštovana u svojem ste izlaganju rekli da ste sad u Covid krizi uočili velike probleme, između ostaloga ste uočili probleme sa nedostacima informatiziranih poslovnih procesa. Da li su to ti procesi koji su neinformatizirani, da li su to core procesi odnosno jezgrovni procesi ili su to procesi neki pomoćni koji nisu toliko bitni za rad, za rad vaše institucije? Drugo pitanje, spomenuli ste isto tako da imate problema sa informatičkom pismenošću i rekli ste da je uočena i informatička nepismenost zaposlenika, a to je zapravo uznemirujuće ako je to točno, pa bih molio da mi to malo pojasnite.
Poštovana pravobraniteljica.
Ja se ispričavam, ja prvo pitanje nisam uopće razumjela, ako bi ga mogli ponoviti, stvarno nisam.
Dakle, rekli ste da imate problema sa informatizacijom poslovnih procesa, da li su ti informacijski procesi koji nisu informatizirani jezgreni procesi koji su vam izuzetno važni za poslovanje ili su to neki pomoćni procesi?
Evo, dovoljno je jasno, dopustio sam to radi specifičnosti situacije, inače to nije uobičajeno. Izvolite.
Ispričavam se, ja sam navela da je to razlog, to su neki od problema s kojim su se suočile osobe s invaliditetom tijekom 2020. godine. Kada sam govorila o informatičkoj nepismenosti tu sam mislila na problem vezano za osobe s invaliditetom koje su se javile, a koje su naglasile da one kao one su trebale dodatnu edukaciju jer nemaju kod kuće niti računala, niti Internet, mnogi od njih nemaju imovinska stanja. Što se tiče djelatnika po institucijama uočili smo da se neki nisu susreli sa određenim programa i nisu mogli odgovoriti na neka pitanja između znači osoba s invaliditetom i određenih predstavnika pojedinih institucija. Znači to se odnosilo na njih. A što se tiče informatizacije tu je bio problem vezano uz dio kada se na početku desio lockdown tada se stalno govorilo da se ne može [[Upadica: Hvala.]] osigurat osiguravanje određenih prava i podnošenje zahtjeva, a sad vidimo da kroz e-građane sve se može.
Hvala lijepa. Slijedeća replika poštovane zastupnice Vlašić Iljkić.
Zahvaljujem. Poštovana pravobraniteljice, u svom radu ste se dotakli rada Zavoda za vještačenje i upoznati ste vrlo dobro, sad Zavod za vještačenje i upoznati ste vrlo dobro sa poteškoćama koje taj zavod ima sa dugotrajnosti svih postupaka. Također sada Ministarstvo hrvatskih branitelja u novom prijedlogu zakona o izmjenama i dopunama Zakona o pravima hrvatskih branitelja predlaže osnivanje novih povjerenstava kako bi se statusni predmeti što se tiče utvrđivanje hrvatskog ratnog vojnog invalida i takva vještačenja se znači vještačila u zasebnim izdvojenim povjerenstvima. Kako to komentirate s obzirom da postoje preporuke UN-ovog odbora za osobe s invaliditetom da se svi, sve osobe s invaliditetom treba na jednak način tretirati odnosno vještači na jednak način i po jednakim uvjetima sukladno uredbama koje već imamo na snazi. Zahvaljujem.
Poštovana pravobraniteljice.
Pa mi smo dali mišljenje na ovo navedeno što ste rekli. Mi smo …/nerazumljivo/… zalagali na početku da to djelo koje je započelo radom po osnovi Zakona o jedinstvenom tijelu vještačenja doista bude kao takvo jedinstveno da ono doista donese promjene u društvu, da ubrza procese da donese sve na jednom mjestu osobama s invaliditetom, da kad se vještači da se neovisno o uzroku i pri tome smo i dalje tog stava. Tako da tu nismo mišljenje promijenili, mislimo da treba unaprijediti sustav vještačenja, da određeno to tijelo treba osnažiti kroz uvjete, kroz zaposlenike, kroz edukacije i da zapravo bi u tom dijelu ostali pri tome kao što smo i na početku rekli.
Slijedeća replika poštovanog zastupnika Mlinarića.
Hvala predsjedavajući. Poštovana pravobraniteljice kada je prošle godine, krajem 2020., početak 2021. napokon stiglo cjepivo protiv Covida u Hrvatsku naš premijer, ministri, a i mnogi drugi su se krenuli cijepit preko reda, osobe s invalidnošću, vaši asistenti, njegovatelji kako civilnih invalida tako i vojnih invalida ostali su na začelju te kolone. Molio bih vas da to prokomentirate.
Poštovana pravobraniteljica.
Prokomentirala bih to na način da čim smo, čim smo čuli da je cjepivo došlo u Hrvatsku mi smo doista u suradnji sa udrugama i osobama s invaliditetom kao i roditeljima donijeli hitne preporuke koje smo uputili u Zavodu za javno zdravstvo to je već, još bilo krajem 2020. i početkom, u siječnju 2021. uputili smo iz za zavod i moram priznati da HZJZ te preporuke je odmah uveo i objavio. Isto tako su, ja sam osobno poslala svim savezima i udrugama i svima koje god znam da osobe s invaliditetom, njihove obitelji, bližnji asistenti da imaju mogućnost da se prioritetno cijepe s obzirom da je cijepljenje dobrovoljno i u tom dijelu znam da su mnogi po različitim sredinama i zajedno sa njihovim zavodima lokalnim pokrenuli. Što se tiče onoga tko se cijepio, evo svi znamo koja su mišljenja i također sam tog stajališta [[Upadica: Hvala.]] da prioriteti trebaju biti prioriteti.
Slijedeća replika je poštovane zastupnice Urše Raukar Gamulin.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Poštovana pravobraniteljice može se pratiti kroz godine kako u vašim izvješćima ponavljate iste preporuke kao što je npr. potreba rane intervencije i rehabilitacijskih usluga za djecu s teškoćama u razvoju pa vas molim možete li izdvojiti one goruće probleme koji se tako ponavljaju kroz godine, a zahtijevaju hitnu aktivnost Vlade RH. Hvala vam lijepa.
Poštovana pravobraniteljica.
Ovako to su nacionalni, znači implementacija nacionalnog okvira za probir i dijagnostiku autizma, uspostava odnosno donošenje nacionalnog plana za uspostavu sustava rane intervencije za djecu s teškoćama u razvoju, zatim zakoni ova tri zakona koja stalno govorimo Zakon o inkluzivnom dodatku, Zakon o …/nerazumljivo/… asistentu, novi Zakon o socijalnoj skrbi. To je nešto o čemu govorimo pa možemo reći jedno, od kad je ured zapravo osnovan, evo 13 godina ja mogu reći da sve ponavljamo osim novog Zakona o socijalnoj skrbi, ali što se tiče naknada s osnova invaliditeta definitivno od 2008. godine. Uz to ima tu pitanje vezano za promet, znači tu bi trebalo poboljšati definitivno Zakon o sigurnosti prometa, kako ide, o sigurnosti prometa na cestama, zatim zakon o dijelu koji govori o oslobađanju plaćanja cestarina. To su neki propisu [[Upadica: Hvala.]] koje su jednostavno definicije upitne za donošenje tog prava.
Slijedeća je replika poštovane zastupnice Murganić.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče. Poštovana pravobraniteljice 2020. godina je bila teška godina zbog pandemije, prouzrokovala je poteškoće svim građanima i u svim segmentima našeg društva i svakako vi ste o tome progovorili. Naročito bi se osvrnula na otežano poslovanje ekonomskih subjekata i poteškoća na tržištu rada. Vlada RH je 11,5 milijardi usmjerila na očuvanje radnih mjesta odnosno na očuvanje gospodarstvenih subjekata. Između ostalog u to je uključila i zaposlenike u zaštitnim radionicama odnosno integrativnim radionicama koje zapošljavaju osobe sa invaliditetom, po zaposlenom 4.000 kuna. Molim vas vaš komentar kako ocjenjujete te mjere kakav su imale efekat?
Poštovana pravobraniteljica.
Vezano za mjere koje govore o poticanju odnosno nastavku rada poslodavaca i očuvanja radnih mjesta svakako pohvaljujemo i podržavamo ovo naravno i svakako nam je interes da poslodavci koji zapošljavaju osobe s invaliditetom dobiju sve ono što je moguće da nisu u tom teškom momentu otpustili osobe s invaliditetom već ih zadržali na radnom mjestu, ali ono što nam je također važno da one osobe s invaliditetom koje su samostalni obrtnici, samostalni zaposleni da i oni su također imali mogućnost očuvati svoja radna mjesta što je bilo u jednom momentu upitno zbog sredstava koja su bila tada osigurana, ali evo i to se s vremenom riješilo, ali u prvom momentu bilo je doista problema.
Slijedeća replika je poštovane zastupnice Perić.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče. Poštovana pravobraniteljice vi ste se u svom izvješću dotakli svih segmenata teškoće i života što je svakako potrebno. Ja bi istaknula ono što se odnosi recimo na promet između ostalog uz cestovni važan je i u pomorskom prometu pa je krajem 2019., a reflektiralo se u 2020.-toj započela je primjena Zakona o izmjeni i dopuni Zakona o prijevozu u linijskom i povremenom obalnom pomorskom prometu gdje je uvedeno i proširena prava i povlastice za trostruko više nego što je to do tada bilo. I ono što je jako važno da su tako izdate iskaznice za pomorski prijevoz na rok od 5 godina što je svakako pohvalno da se ne obnavlja i zanavlja svaku godinu nego nakon 5 godina i time se ostvaruje pravo za povlaštene karte.
Poštovana pravobraniteljica.
Pa mi pohvaljujemo određene promjene, sudjelovali smo u svim tim propisima, dali smo doista veliki doprinos i održali smo i sastanke i dali mišljenja. Isto tako smo u izvješću dali određeni, određene komentare na to, pa tako evo između ostalog smo naveli da, samo da nađem, znači prije stupanja na snagu pravilnika prijedloga za prvo izdavanje otočne iskaznice da osobe s invaliditetom budu oslobođene od plaćanja naknade kao što je to slučaj kod prvog izdavanja otočne iskaznice za putnike. Kao i da se pravilnikom normiraju tehničke pretpostavke za ostvarivanje prava za besplatan prijevoz vozila kojima se prevoze ove kategorije putnika. Prijedlozi nisu prihvaćeni, to je ono što smo naglasili u odnosu na ostale aktivnosti. Za poboljšavanje pristupnosti flote također smo govorili o tome koliko je nužno da se osigura između ostalo poboljšanje pristupačnosti jer znamo da Jadrolinija još uvijek nema adekvatno pristupačne trajekte, katamarane i sve ostalo.
Hvala. Slijedeća replika je poštovane zastupnice Posavec Krivec.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče. Poštovana pravobraniteljice u RH još uvijek nije sustavno riješeno pitanje prava na život u zajednici odraslih osoba s poremećajem iz spektra autizma. To znači da roditelji te djece postavljaju niz pitanja što će biti i na koji način će biti smještena ta djeca kad postanu odrasle osobe i kad se roditelji više za njih neće moći brinuti. Najčešće oni završavaju u velikim mastodontskim institucijama u kojima borave bez osjećaja intimnosti i privatnosti što se znanstveno ocjenjuje neadekvatnim oblikom skrbi za osobe s ovim poremećajem. S druge pak strane imamo nekoliko svijetlih primjera Udruga za autizam iz Zagreba otvorila je, već gotovo je otvorila pri kraju je 3 zajednica, prva u Mostarima, druga u Jelkovcu, a 3 u Vukšincu i jučer je u Svetom Ivanu Zelini položen kamen temeljac za jedno organizirano [[Upadica: Hvala.]] stanovanje. Možemo li zajedno učiniti više takvih svijetlih primjera?
Hvala. Poštovana pravobraniteljica.
Pa mislim da možemo, evo i tu je državna tajnica ministarstva nadležnog, mislim da je nama svima u interesu da učinimo sve da bude podrška tim obiteljima i naravno osobama s invaliditetom da ostanu u vlastitim domovima ali kada doista su takvi zahtjevi i složeni, složena oštećenja kao i ona podrška koja im je potrebna tada doista usluge organiziranog stanovanja bi bile najbolje rješenje, međutim takav oblik stanovanja zahtjeva adekvatne uvjete isto tako i djelatnike i podršku i stručnost. I u tom dijelu mislim da trebamo poraditi i na onim postojećim programima kojima se provode usluge organiziranog stanovanja jer vidimo da i danas imamo problem nedostatka djelatnika stručnih općenito nedostatka djelatnika koji žele i mogu raditi kao i motiviranosti jer te osobe danas imaju doista izuzetno male plaće i niske iznose za one mogu reći jako, jako teške i složene [[Upadica: Hvala.]] procese koje na svom radnom mjestu rade.
Slijedeća replika, poštovanog zastupnika Šimičevića.
Zahvaljujem potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažena pravobraniteljice mi smo Hrvati poznati da smo solidaran narod i da pomažemo ljudima kad su elementarne nepogode i nevolje, međutim smatrate li da u svakodnevnom životu nazovimo mi zdravi uzimamo prostor osobama u potrebi i da svojim ponašanjem otežavamo i onako težak život. I druga stvar smatrate li da su pomoćnici u nastavi odlična stvar za učenike kojima se učinilo to da im je ozračje u školi puno bolje i da zapravo njihov školovanje smo učinili sretnijim nego što je bilo do sada. Hvala lijepo.
Poštovana pravobraniteljica.
Pa vezano za pomoćnike u nastavi željela bih reći to je jedno od najkvalitetnijih vrsta podrške koje se mogu osigurati djeci sa određenim vrstama teškoća. Međutim, ono što je važno naglasiti da to nije jedan, jedini oblik podrške što vrlo često roditelji i ovaj vole i žele da se to osigura jer pomoćnik u nastavi treba doista biti produžena ruka tom djetetu i pomoći da ono što lakše savlada nastavni proces. Međutim, postoje drugi oblici podrške koji su važni, a da bi dijete moglo savladati nastavni program i to treba gledati cjelovito. Tu su i tehnologije i različite metodike, didaktičke itd., da ne pričam o čemu sve je, tako da da pomoćnik u nastavi ali ne za svako dijete nego za ono dijete koje doista to treba. Vezano za prvo pitanje, možete ponovit prvo pitanje?
Ne, hvala lijepo ionako je vrijeme isteklo.
Vezano uz solidarnost samo bi htjela reći [[Upadica: Hvala ne možemo prekoračivat toliko vrijeme.]] da jesmo solidarni, ali ne baš uvijek što pokazuju i odnosi međuljudski općenito.
Hvala lijepa. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da, poštovana predsjednica Odbora za zdravstvo i socijalnu politiku Renata Sabljar Dračevac. Izvolite.
Dobar dan, poštovani potpredsjedniče, poštovana pravobraniteljice, predstavnici Vlade i s lijeve i desne strane, drago mi je da su oba ministarstva prisutna i poštovane kolegice i kolege, dakle Odbor za zdravstvo i socijalnu politiku je na svojoj 27. sjednici održanoj 23. lipnja 2021. godine raspravljao o Izvješću o radu pravobraniteljice za osobe s invaliditetom za 2020. godinu koje je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavila pravobraniteljica za osobe s invaliditetom aktom od 29. ožujka 2021. Odbor je o zakonu raspravljao kao matično radno tijelo sukladno s Člankom 85. Poslovnika Hrvatskog sabora. Odbor je raspolagao pisanim mišljenjem Vlade RH na navedeni akt. Uvodno obrazloženje podnijela je pravobraniteljica za osobe s invaliditetom navodeći podatke za 2020. godinu u kojoj je ured pravobraniteljice zaprimio 2266 pritužbi od fizičkih i pravnih osoba u kojima su postupali 4538 puta. Uputili su i 424 preporuke i upozorenja. Kako je istaknuto u 2020. uslijed epidemije Covidom-19 i potresa došlo je do povećanja problema s kojima su se i inače suočavale osobe s invaliditetom. Izolacija i izostanak redovnih medicinskih i socijalnih usluga sa namijenjenim, namijenjenim osobama s invaliditetom dovela je do otežanog podmirivanja svakodnevnih potreba te mogućnosti posljedica na svim oblicima zdravlja. Najveći broj pritužbi za vrijeme epidemije odnosio se na pravo iz radnog odnosa, na mogućnost rada od kuće, potrebu rada od kuće zbog djeteta s invaliditetom u slučaju samoizolacije. Također niski iznosi socijalnih naknada i strogi cenzusi ograničili su dosege socijalnih intervencija, a epidemija je još dodatno otežala ili onemogućala pružanje podrške kroz savjetovanje i osnaživanje. Osobe s invaliditetom i dalje su u povećanom riziku od siromaštva, prisutna je i neusklađenost obrazovanja sa potrebama tržišta rada, epidemija je pojačala postojeće probleme na području zapošljavanja, naknade namijenjene uključivanju u životnu zajednicu pretežno su se koristile za zadovoljavanje osnovnih životnih potreba. Još uvijek postoje izrazite prepreke u pristupu informacijama, zdravstvu, obrazovanju, zapošljavanju, radu te ostvarivanju prava na naknadu s obzirom na invaliditet istaknula je pravobraniteljica u daljnjem izlaganju. Kako je naglasila u 2020. stagnirale su i zakonodavne promjene vezane za poboljšanje položaja osoba s invaliditetom te s tim u vezi smatra da je potrebno što hitnije donijeti novi Zakon o socijalnoj skrbi, Zakon o osobnom asistentu i Zakon o inkluzivnom dodatku. Predstavnici Ministarstva rada, mirovinskog sustava, obitelji i socijalne politike obrazlažući mišljenje Vlade RH u odnosu na dostavljeno izvješće istaknula je načelnu primjedbu smatrajući ga vrlo informativnim i opsežnim te je ujedno obećala da će novi Zakon o socijalnoj skrbi biti donesen do kraja ove godine, trebao bi stupiti na snagu 1. siječnja 2020., a Zakon o inkluzivnom dodatku i Zakon o osobnom asistentu do kraja 2022. odnosno početkom 2023. zbog kompleksnosti situacije i svoje financijske zahtjevnosti. Pravobraniteljica je ukazala i na specifičnost problema vezanom za osobe s invaliditetom u situacijama kada su oni žrtve ili svjedoci kaznenih djela sugerirajući da bi odbor s tim u vezi trebao donijeti zaključak kojim bi se obavezalo nadležno Ministarstvo pravosuđa i uprave i Pravosudnu akademiju na nužnost edukacije za suce i ostale i ostale pravosudne djelatnike te preciziralo nadležnog edukatora u ovom dijelu s obzirom na specifičnost osoba s invaliditetom što bi svakako doprinijelo unapređenju njihovog položaja a s čime su se složili i članovi odbora. Također složili su se i sa položajem i težinom situacije za osobe s invaliditetom za vrijeme epidemije Covida-10 što se naročito odnosi na osobe sa duševnim smetnjama i osobe starije životne dobi koje su posebno osjetljiva skupina u društvu. S tim u vezi i članovi odbora, član odbora je istaknuo da unatoč tome što je Zakon o zaštiti osoba sa duševnim smetnjama stupio na snagu 2015. godine i poboljšao položaj osoba s duševnim smetnjama u smislu veće zaštite njihovih ljudskih prava u primjeni navedenog zakona još uvijek postoje teškoće u provedbi nekih zakonskih odredbi na što ukazuje i pravobraniteljica i smatra da se edukacijom stručnjaka u pravosuđu mogu ukloniti neujednačenosti pa i nerazumijevanje, nerazumijevanje. U daljnjoj raspravi članovi odbora osvrnuli su se na pritužbe upućene pravobraniteljici u području zdravstva odnosno na dostupnost zdravstvenih usluga uslijed epidemije, ostvarivanja prava na liječenje i fizikalnu terapiju, zdravstvenu njegu u kući kao i bolničku rehabilitaciju. Istaknuli su potrebu sustavne promidžbe cijepljenja pogotovo kod osoba s invaliditetom, ali i za sve osobe u njihovom okruženju apelirajući na pravobraniteljicu da dalje potiče procjepljivanje. Članovi odbora jednostavno su, jednoglasno su prihvatili i podržali predmetno izvješće istaknuvši potrebu ukazivanja i na određene nedostatke i nepravilnosti, a sve u svrhu promicanja i unapređenja prava i interesa osoba sa invaliditetom. Nakon provedene rasprave članovi odbora jednoglasno su odlučili predložiti Hrvatskom saboru na usvajanje slijedeći zaključak. Prihvaća se Izvještaj o radu pravobraniteljice za osobe s invaliditetom za 2020. godinu.
Hvala lijepa. Prije nego što otvorim raspravu imam potrebu ovaj reći da vodimo računa o tome da danas imamo i glasovanje, imamo slobodne govore, imamo vrlo veliki broj prijavljenih i klubova, a osobito pojedinačnih rasprava pa ako i ne bude puno replika biti ćemo vjerojatno barem do 4 sata pa samo da vodimo o tome računa kako sad stvari stoje. No, ja otvaram raspravu o ovoj točci i molim vas nemojte vikati sa mjesta, pa nije to primjereno jel, ovaj prelazimo na raspravu i prvi će biti Klub zastupnika SDP-a u ime kojeg će govoriti ponovo poštovana zastupnica Renata Sabljak Dračevac. Izvolite.
Evo ja sam i ostala ovdje …/nerazumljivo/… da ću odmah nastaviti i ja se slažem s vama i sasvim sigurno na ovim vrućinama ni pravobraniteljici neće biti jednostavno ovako dugo ovaj sa nama sudjelovati u diskusiji. Još jednom pozdravljam svih. Naravno u listopadu prošle godine prihvatili smo izvještaj pravobraniteljice za 2019. Osim svih onih problema koji su ostali otvoreni iz 2019. godine uslijed epidemije Covida-19 i potresa u 2020. godini došlo je do znatnog urušavanja ljudskih prava osoba s invaliditetom i djece sa teškoćama u razvoju. Svi nedostaci u sustavu na koje je pravobraniteljica godinama ukazuje u protekloj godini dodatno su otežali život osobama s invaliditetom i djeci s teškoćama u razvoju što je vidljivo i prema pritužbama koje su zaprimili od 2266 fizičkih i pravnih osoba u kojima su postupali 4538 puta i uputili 424 preporuka i upozorenja. Svi građani RH pa tako i osobe s invaliditetom u 2020. godini bili su prisiljeni promijeniti način života, način liječenja, kako bi rekla pravobraniteljica pa i način umiranja, način na koji ostvaruju svoja prava ili ta prava pružaju drugima. Sve što se dogodilo na posebno se težak način odrazilo na osobe s invaliditetom. Zbog rizika od eventualne zaraze Covidom-19 preporučena je potpuna izolacija što je dijametralno suprotno primarnoj potrebi osoba sa invaliditetom za uslugama koje izravnim kontaktom primaju od druge osobe. Na taj su način uz potrebu da ih se gotovo najviše štiti došli u poziciju da su gotovo najviše izgubili. Podaci HZJZ-a o broju zaraženih osoba s invaliditetom i umrlih od posljedica bolesti Covida-19 pokazuju da je 26.1. oboljelih od 225.648 zaraženih u RH 26.811 bilo osoba s invaliditetom. Problem je broj umrlih znači od 4.684 preminulo je 1.766 osoba s invaliditetom. Omjer je broj zaraženih osoba s invaliditetom u odnosu na opću populaciju u slučaju na broj smrtnih ishoda 4 puta je veći nego u općoj populaciji. Redovite zdravstvene potrebe osoba s invaliditetom bile su stavljene u drugi plan, često je izostala kontinuirana provođenje medicinske terapije, fizikalne terapije u kući, zdravstvene njege. Zbog opterećenosti zdravstvenih djelatnika specifičnim potrebama osobe s invaliditetom prilikom bolničkog liječenja bile su zanemarene što je dovodilo do pogoršanja u zdravstvenom, u zdravstvenom stanju. Povećani broj pritužbi jasno govori o problemima s kojima su se osobe s invaliditetom i njihovi bližnji suočavali zbog siromaštva, oskudice i nemogućnosti da zadovolje osnovne potrebe. Niski iznos socijalnih naknada i strogi cenzus ograničavaju dosege socijalnih interakcija, a epidemija je još dodatno otežala i onemogućila pružanje podrške kroz savjetovanje i osnaživanje. Uočava se da pritužbe naših građana u većoj mjeri nego što je ikad do sad odražavaju rezignaciju i potpunu malodušnost zbog uvjeta u kojima žive svoj život. Stoga, pravobraniteljica ocjenjuje da već od danas treba osmišljavati načine na kojima će se baviti socijalnom sigurnošću, socijalnom zaštitom, mentalnim zdravljem u zajednici i razvojem usluga za pojedine rizične kategorije unutar osoba s invaliditetom. Dakle, broj intervencija u 2020.-toj bio je za 33,5% veći nego u prethodnoj godini. Širenje epidemije Covida-19 i mjera koje radi njezinog suzbijanja donosi stožer civilne zaštite prema uputama HZJZ-a obilježilo je 2020.-tu godinu. Uz postupanje po pojedinačnim obraćanjima pravobraniteljica je kontinuirano upućivala preporuke nadležnim tijelima te zainteresiranoj javnosti. U uvjetima pandemije osobe s invaliditetom našle su se u dodatno otežanim okolnostima. Od nedostatnosti informacija zbog neprilagođenog načina izvještavanja za osobe oštećena sluha, vida i osobe s intelektualnim teškoćama te ukratke koristi različitih medicinskih i socijalnih, nemogućnost korištenja različitih medicinskih i socijalnih usluga, povećanog rizika kao od obiteljskog nasilja pa do grubog ograničavanja slobode kretanja korisnika ustanova socijalne skrbi. Prilikom donošenja epidemioloških mjera nije se posebno vodilo računa o potrebama osoba s invaliditetom i djeci s teškoćama u razvoju. Zbog toga se izostaju prijeko potrebne usluge podrške u svakodnevnom funkcioniranju. Prestanak rada odgojno obrazovnih ustanova i svih pružatelja socijalnih usluga stvorio je veliki problem za zaposlene roditelje s obzirom da se broj predstavnika poslodavaca, zaposlenika osoba s invaliditetom i roditelja djece s teškoćama u razvoju, članova obitelji koji se brinu o osobama s invaliditetom upućene su preporuke o nužnosti osiguravanja rada od kuće te preporuke o potrebi za donošenje paketa mjera kako bi se osigurala skrb za djecu s poteškoćama u razvoju i odraslim osobama s invaliditetom, a uz zadržavanje radnih mjesta i financiranje sigurnosti. Poslodavci su preporuke uglavnom prihvaćali i nastojali uskladiti vlastito poslovanje s obiteljskim potrebama zaposlenika. Pravobraniteljica je u izvješću i dakle spomenut ću samo da je održana on-line sjednica o važnosti prevencije dekubitusa kao što je kolegica već navela na toj sjednici smo donijeli neke preporuke kako bi se dignuo standard jer ovaj problem ležećih osoba je veliki i komplikacije su značajne i na tome definitivno trebamo raditi. Ipak najveći problem je tromost donošenja adekvatnih zakona. Dakle kako bi pravobraniteljica rekla, stagnirale su i zakonodavne promjene vezane za poboljšanje položaja osoba s invaliditetom. Pravobraniteljica smatra da je potrebno što hitnije donijeti novi Zakon o socijalnoj skrbi, Zakon o osobnom asistentu i Zakon o inkluzivnom dodatku. Socijalna skrb, briga o najugroženijima pokazuje kvalitetu funkcioniranja urođene, uređene države. Mi o socijalnoj skrbi pričamo i brinemo samo kada se dogodi tragedija. Novi Zakon o socijalnoj skrbi davno je trebao stupiti na snagu, a mi, on još uvijek nije krenuo u proceduru odnosno nije krenuo u raspravu, ne samo u sabor nego nije došao još i na Vladu. Dakle, veliki problem je što smo spori, tromi, inertni, a ovaj zakon nam je nasušno potreban što prije. Nemojmo čekati početak iduće godine. Hvala.
Slijedeći Klub zastupnika bit će onaj Centra i GLAS-a u ime kojeg će govorit poštovana zastupnica Anka Mrak Taritaš. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovana pravobraniteljice, kolegice i kolege, 2020. godina bila je po svim mjerilima potpuno izvanredna godina za sve ljude u Hrvatskoj. Zajedno su nas kao nekom koordiniranom akcijom zadesili Covid-19 i potres u Zagrebu i susjednim županijama. To je bila stresna godina za sve. Godina koja nas je iskušavala do zadnjih granica. A posebno opterećenje događaji u 2020. bili su za one koji među nama iz bilo kojeg razloga spadaju u ranjivu skupinu. Mi smo u raznim raspravama do sada upozoravali da se puno stvari preko noći okrenulo naglavačke i da je ozbiljan problem za normalno funkcioniranje ljudi. Sama opasnost od zaraze i njenih mogućih posljedica je bio ogroman izazov. Zdravstveni sustav pod vodstvom ministra Beroša je uz pokroviteljstvo premijera Plenkovića nije bio dobro organiziran. Mogućnost preventivnih i dijagnostičkih i drugih pregleda i procedura znatno je otežana. Dostupnost zdravstvenih ustanova se smanjila ili su one postale nedostupne. Mjere uvedene zbog korone smanjile su mobilnost ljudi, mogućnost izravnih kontakata i pristupa raznim službama ili institucijama. Potres u Zagrebu i susjednim županijama donio je pak svoj paket problema. Oštećene zgrade, kuće, radna mjesta, zdravstvene ustanove sve je to bilo ogroman teret za ljude i dodatno je otežalo život. Novo normalno preko noći je postalo potpuno nenormalno. Način života se promijenio svima. Pravobraniteljica na samom početku svog izvješća iznosi vrlo ozbiljnu ocjenu i citirat ću: „U 2020. godini došlo je do znatnog urušavanja ljudskih prava osoba s invaliditetom i djece s teškoćama u razvoju.“. Svi nedostaci u sustavu na koje pravobraniteljica godinama upozorava u protekloj godini dodatno su im otežali život. Sve to se desilo i sve što se desilo na posebno težak način odrazilo se na osobe s invaliditetom upozorava nas pravobraniteljica. I tu zaista nemamo baš nikakvog ni najmanjeg razloga ne vjerovati da je tome tako. To nam govori i sam zdrav razum, a riječi pravobraniteljice samo bolno potvrđuju posebno u onom dijelu u kojem govori da su uz potrebu da ih se najviše štiti došli u poziciju da su najviše izgubili. Prava koje osobe s invaliditetom ostvaruju zbog činjenice invaliditeta nisu neki dar ili dobra volja države. Ona su tu da bi koliko toliko izjednačila neravnopravan položaj i osigurala kakve takve jednake početne pozicije s kojih osobe s invaliditetom kreću u neke sasvim svakodnevne, a životno važne stvari. To su npr. obrazovanje, zapošljavanje, pristup institucijama i društvenim, kulturnom, političkom životu zajednice i naravno zdravstvena skrb. Naša država čini mi se nikad nije do kraja shvatila to na taj način zato su politike neujednačene, mjere neusklađene i sam odnos prema osobama s invaliditetom i djecama s teškoćama u razvoju i dalje se temelji na toj osnovnoj ideji osiguravanja jednakih šansi. I onda imamo tu nesretnu 2020.-tu kad taj nedorađen i nedorečen sustav pun rupa pokaže svoje pravo lice i sve mane. Pravobraniteljica navodi cijeli niz takvih situacija u kojima su se osobe s invaliditetom suočavale s ogromnim problemima i teškoćama. Jedan dio toga su razne institucije s nedovoljnim brojem stručnjaka ili barem stručnjaka koji imaju potrebna znanja, loše opremljene sa slabom dostupnosti usluga i potpuno nespremne za rad u izvanrednim okolnostima. Drugi veliki problem je zdravstvo. Tema koju smo na razne načine i u saboru raspravljali uvijek sa zaključkom saborske većine da je sve u najboljem redu, ali naravno svi znamo da nije da je daleko od toga. To nam je potvrdilo izvješće pučke pravobraniteljice, a sad i izvješće pravobraniteljice za osobe s invaliditetom. Pravobraniteljica je naglasila teške uvjete u kojima se nalaze osobe s invaliditetom zbog epidemije korona virusa. Uvjeti nedostatka osoblja, nedostatne antidekubitalne opreme i pomagala, stroge mjere zatvaranja ustanova socijalne skrbi i zabrane posjeta ionako su pogoršala teška strana dugotrajno ležećih osoba. Oni koji žive u vlastitim domovima suočili su s neadekvatnom podrškom, nedovoljnim brojem i količinom potrepština te otežanim pristupom zdravstvenom sustavu odnosno liječenju. Nažalost pola milijuna osoba s invaliditetom u Hrvatskoj, a o tome čitamo iz godine u godinu u izvješćima pravobraniteljice i bez korone ili potresa ima jako puno problema. U obrazovanju, na tržištu rada, u ostvarivanju zdravstvene zaštite, u sudjelovanju u onom što zovemo normalnim životom osobe s invaliditetom su zakinute na svakom koraku. A ostvarivanje jednakih šansi za osobe s invaliditetom nije i ne smije biti nikada pitanje nečije dobra volje. To nije pitanje niti samilosti, darivanja, karitativnosti, dobrote, pomoći socijali ili bilo koji drugi, a pogrešni naziv koji možemo ili želimo upotrijebiti. Pitanje ravnopravnosti i jednakih šansi za osobe s invaliditetom je pitanje ostvarivanja temeljnih ljudskih i građanskih prava. Jedna od mnogih bolnih točaka o kojem sad već redovito govorim je zapošljavanje. Pravobraniteljica ove godine piše da se pritužbe u tom dijelu po sadržaju ne razliku od pritužbi iz prethodnih godina. Problemi su u načinu na koji se provode natječaji zapošljavanja. Uskraćuje se pravo prednosti pri zapošljavanju pod jednakim uvjetima i ne osigurava se razumna prilagodba kod zapošljavanje na radno mjesto. Od prvih koraka u obrazovanju do natječaja za posao osobe s invaliditetom se susreću s preprekama s kojima se ne bi smjele susretati. Posebno zabrinjavajuća tema je pitanje žena s invaliditetom. One su i ove godine istaknute kao posebno ugrožena skupina. Pravobraniteljica nas upozorava da su se uz svakodnevne prepreke, učestalu diskriminaciju od zdravstva do zapošljavanja i rada, omalovažavanja i marginaliziranja u raznim životnim okolnostima, te nedostatka podrške iz najbližih iz sustava pojavili i problemi mentalnog zdravlja. Položaj žena s invaliditetom u Hrvatskoj nije ni blizu zahtjevima iz Konvencije o pravima osoba s invaliditetom. Meni je baš žalosno da pravobraniteljica 2021. godine u svom izvješću mora ponovo pisati rečenicu koja upozorava državu da je dužna poduzeti mjere kojima bi se ženama s invaliditetom priznala temeljna ljudska prava. Problem koji još uvijek navodimo i na koji još uvijek upozoravamo su temeljna ljudska prava. U svojoj replici pravobraniteljici sam upozorila na jednu činjenicu, a to je da mi se čini da bi bilo dobro ubuduće da u izvještajima i ovaj skraćeni dio koji dobijemo se nekako u nekom postotku naglasi koliko je to preporuka prihvaćeno, cijeli ured je izuzetno aktivan sudjeluje uvijek kad je riječ o javnoj raspravi, dakle putem e-savjetovanja o bilo kojem prijedlogu zakona, daje preporuka ali ono što bi bilo dobro znati, bilo bi dobro znati na koji način i u kojoj mjeri su one uvažene. Dakle, bilo bi ih i dobro sustavno pobrojati i napraviti jedan pregled jer je to i jedna i svrha javnosti ali i svrha i nama u raspravi da vidimo što se od godine do godine napravilo jer je to nešto što je bitno. Recimo pravobraniteljica, pučka pravobraniteljica je rekla da otprilike i 60% njenih preporuka se usvoji. Vi ste nekakvih 20 do 30% pa bi bilo zgodno da to malo vidimo i da na taj način budemo informiraniji o osnovnoj ideji, a to je da se stvari mijenjaju. Da se temeljni i naporni rad pravobraniteljice pretače u konkretne korake naprijed. Kao najviše zakonodavno tijelo onda bismo mogli detaljnije ući u razloge zašto se preporuke ne usvajaju, a ako se ne usvajaju i što mi s naše strane možemo učiniti da se mijenja. Uvijek zaista dobijemo jedno vrlo, vrlo iscrpno izvješće i ovaj put će i Klub Centra i GLAS-a i podržati i ovo izvješće. Hvala lijepo.
Slijedeći Klub zastupnika bit će onaj zeleno-lijevog bloka, a govorit će poštovana zastupnica Urša Raukar Gamulin. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedavajući. Poštovana pravobraniteljice, prije nego što započnem svoje izlaganje u ime Kluba zeleno-lijevog bloka moram izraziti svoje neslaganje s predsjedavajućim koji je nastojao skratiti raspravu zbog današnjeg glasovanja. I zato predlažem da idući puta ovu ovakvu i slične ovakve važne teme ipak pažljivije se stavljaju u raspored sabora da ima dovoljno vremena i da ne moramo biti nervozni, evo hvala lijepa. Dakle, cjelovito i iscrpno izvješće na 350 stranica pokazuje veliku aktivnost pravobraniteljice za osobe s invaliditetom i naravno njezinih suradnika prije svega u ukazivanju na potrebu donošenja strateških i sustavnih rješenja neophodnih za uključivanje osoba s invaliditetom i djece s teškoćama u razvoju u redovne životne uvjete zajednice u kojoj žive. U tom smislu nije upitno treba li ovo izvješće prihvatiti, mi u Klubu zeleno-lijevog bloka ga naravno prihvaćamo, treba ga prihvatiti i ne samo prihvatiti nego i snažno podržati njegove preporuke po svim točkama. Napominjem da se izvješće odnosi na 13% stanovništva RH, to naime toliko ima osoba sa invaliditetom, znači gotovo pola milijuna naših sugrađanki i sugrađana. Ovo izvješće razotkriva sve slabosti institucija ove zemlje koje u nekim područjima slobodno možemo nazvati i nebrigom pa čak i bešćutnošću. S obzirom na kratkoću vremena koje imam na raspolaganju ukazat ću samo na neke od najkritičnijih točaka iz priloženog izvješća. Protekla kao što smo već rekli i svi naravno vrlo dobro znamo izuzetno teška godina obilježena Covidom i potresom, potresima za ovu najranjiviju društvenu grupu doslovno je značila puko preživljavanje i borbu za osnovne životne potrebe. Alarmantan je podatak da je smrtnost osoba s invaliditetom koje su oboljele od Covida-19 bila znatno veća od opće populacije, ona se kretala blizu 40%. U vrijeme kad je svakodnevni život za sve nas bio reduciran, za osobe s invaliditetom i njihove obitelji to je značilo gubitak prava na osnovne zdravstvene, socijalne, obrazovne i sve druge usluge i skrbi. Izoliranost i prepuštenost obitelji bez potrebne društvene podrške značajno je utjecala na cjelokupnu stabilnost obitelji osobito u području mentalnog zdravlja. Temeljni principi neovisnog življenja osiguranje svih kategorija ljudskih prava i obiteljski usmjerena podrška kao temeljni koncepti politika prema osobama s invaliditetom u ovoj krizi ostali su zapravo mrtvo slovo na papiru. Osobni asistenti, pristupačan prijevoz, obrazovanje, stanovanje, zdravstvene i socijalne usluge sve je to u protekloj godini nažalost bilo svedeno na minimum. Čini mi se da su svi problemi s kojima se ovi ljudi su se svakodnevno nosili ostali nekako ispod radara javnosti, kao da ih uopće nije bilo. Prema vlastitim saznanjima najveći teret su preuzele na sebe obitelji i udruge osoba s invaliditetom i nadam se da će nas to motivirati na izmjenu propisa koji reguliraju status i financiranje organizacija civilnog društva. Ti propisi su nefleksibilni u prepoznavanju izuzetno teških društvenih situacija i kriza. Osnaživanje obitelji i udruga osoba s invaliditetom predstavlja trajni prioritet i za Vladu RH, a i za nas u saboru. Cjelovite posljedice krizne i teške 2020.-te vjerojatno će za ovu populaciju biti dugotrajne, a istraživanja će tek pokazati koja su područja života najugroženija. No, posebno ću se zadržati na jednoj skupini osoba sa invaliditetom koja je nepravedno ispala iz fokusa javnosti ili zapravo bolje rečeno nikada niti nije bila u fokusu. Životari na marginama opterećena posebno jakom stigmom i nebrigom društva i izvršne vlasti, mislim na osobe s teškoćama mentalnog zdravlja, dakle na osobe s psihosocijalnim teškoćama kojih je u ukupnoj populaciji osoba s invaliditetom preko 20%. Ova je kategorija osoba s invaliditetom zbog nepostojanja sustava izvanbolničkog liječenja i rehabilitacije najbrojnija po smještaju u ustanove. Kad su jednom smješteni u ustanove isključeni su iz programa rehabilitacije i prekvalifikacije koji su namijenjeni osobama s invaliditetom, a nisu uključeni u druge mjere kojima država nastoji poboljšati položaj osoba s invaliditetom. Pravobraniteljica je višekratno ukazivala na nužnost uvođenja sveobuhvatnih mjera, transformaciju sustava i razvoj novog pristupa liječenju i rehabilitaciji osoba s psihosocijalnim teškoćama koji bi se zasnivali na zaštiti zdravlja u zajednici. Podsjećam da je strategija za zaštitu mentalnog zdravlja istekla 2016., njeni ciljevi većinom nisu realizirani, a novu strategiju još uvijek čekamo evo već 5 godina. Za to vrijeme naši sugrađani s psihosocijalnim teškoćama, s teškoćama mentalnog zdravlja žive bez sređenih elementarnih uvjeta na marginama društva. U izvješću je također istaknut bolan problem izostanka cjelovitog sustava rane intervencije i rehabilitacijskih usluga za djecu s teškoćama u razvoju. Pravobraniteljica je više puta također upozoravala i nadležna ministarstva i institucije na potrebu rješavanja ovoga problema. Naime, RH nema sustav rane intervencije kojim bi se riješio niz pitanja kao što je dostupnost svih potrebnih rehabilitacijskih postupaka, kao što su logopedi, edukacijski rehabilitatori, senzoričke, fizikalne terapije i slično. Zatim smislena međuresorna i međuinstitucionalna suradnja dakle nadalje, usklađenost propisa koji se odnose na prava roditelja i djece, a prvenstveno pitanje rane rehabilitacijske podrške djetetu neovisno o tome u kojoj i koliko razvijenoj sredini živi. U listopadu 2020. UNICEF je predstavio rezultate prve sveobuhvatne analize usluga rane intervencije u Hrvatskoj koju je proveo Raiz institut uz podršku Ministarstva zdravstva prema kojoj je 24.169 djece u dobi od 0 do 5 godina u Hrvatskoj potencijali primatelj usluga rane intervencije u djetinjstvu, a tek 1 od 8 potencijalnih primatelja i prima te usluge. Naglašavam samo jedno od osmero dječice potencijalnih korisnika prima uslugu rane intervencije. U ovom izvješću spomenuta je iznimna važnost donošenja nacionalnog plana za ranu intervenciju kao i implementacija nacionalno okvira za dijagnostiku autizma. Dugo i predugo se već o tome svemu govori. Zaista je posljednji trenutak da se konačno i započne s aktivnosti. Pravobraniteljica stalno i uporno ukazuje na problem sve razine vlasti i institucija dužne su djelovati u smjeru zaštite najranjivije skupine djece, ali odgovornost za sustavna rješenja je prvenstveno na Vladi RH. Podsjetimo se da je upravo sustav pravobraniteljstva direktni kanal za komunikaciju s građanima i njihovim problemima i teškoćama. Izvješća pravobraniteljice za osobe s invaliditetom zato ne treba uzimati samo kao kritiku, nego prije svega kao mogućnost ali i dužnost Vlade RH i sabora da prema njenim preporukama i prijedlozima rješenja omoguće toj ranjivoj i tako često zaboravljanoj skupini naših sugrađana dostojanstvene uvjete i jednakost sa svim građanima RH. Završno, Klub zeleno-lijevog bloka podržava naravno izvješće pravobraniteljice za osobe s invaliditetom s naglaskom na preporuke po svim točkama. Zahvaljujem.
Slijedeći Klub zastupnika bit će onaj HDZ-a, a govorit će poštovana zastupnica Ljubica Lukačić. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani gospodine potpredsjedniče. Poštovana pravobraniteljice sa suradnicima, poštovani državni tajnici, predstavnici Vlade, poštovane kolegice i kolege, evo na početku želim reći da će Klub HDZ-a podržati izvješće pravobraniteljice za osobe s invaliditetom. Ovo je izvješće kao i svake godine vrlo opširno, vrlo rekli bi, mnogi kažu veliko ali ja gledam na to izvješće kao na jedan dokumenat koji će svima nama služiti i uvijek dakle koji je vrlo informativan i iz kojeg možemo pročitati manje-više sve ono što nas zanima, a vezano za osobe s invaliditetom. Dakle, danas su već manje-više svi upozorili da je protekla 2020. godina bila vrlo izazovna, kako za sve tako i za osobe sa invaliditetom. Pandemija, potres i da ne nabrajamo dalje sve druge redovne teškoće koje osobe s invaliditetom imaju dali su svoje u ovoj 2020. godini. No, ja bih rekla da su osobe s invaliditetom kao i uvijek i to izdržale i ja moram reći poznavajući veliki dio osoba s invaliditetom u RH znam da su se u protekloj godini borile i izborile mnoge i s koronom, a mnoge i s drugim teškoćama. Naravno uvijek ima i onih teškoća koje još nisu riješene i očekujemo da, da se i one riješe međutim ne možemo sve na brzinu, a ponekad ja bih rekla mnogi problemi za osobe s invaliditetom nisu riješeni iz jednog jednostavnog razloga, a to je dugi niz godina nismo znali tko je osoba s invaliditetom i problemi sustavno nisu mogli biti riješeni. Ja ovdje sa zadovoljstvom mogu istaknuti da smo konačno evo došli i do rješavanja toga problema i da će HZJZ uskoro početi izdavati dokumenat to će biti potvrda koja će dokazivati status osobe s invaliditetom. Kada smo došli do tog rješenja slobodno mogu reći da će nam biti daleko jednostavnije rješavati probleme, dakle kad kažem rješavati probleme pri tom mislim jer je to najprije potrebno donositi nove zakone ili eventualne izmjene i dopune postojećih kako bismo status osobe s invaliditetom podigli na jednu zavidnu razinu. Pravobraniteljica u svom izvješću dakle upozorava na sve ono što nije dobro, to je zadatak pravobraniteljice, ali evo ja mislim da je potrebno spomenuti i barem neke od onih stvari koje smo svi zajedno učinili dobrima i time osobama s invaliditetom život olakšali. Danas je već ovdje netko spomenuo evo vrlo aktualno sada ja ću ponoviti Zakon o obnovi zgrada na potresom pogođenim područjima, dakle osobama s invaliditetom omogućili smo da ne moraju participirati u obnovi svojih kuća ili stanova. To je moram ovom prigodom reći, zahvaliti na neki način na velikoj susretljivosti i predsjednika Vlade i ministra Horvata koji su doista odmah na početku rekli kada je taj zakon došao i prije nego što je došao na naše klupe, ali kad sam ja upozorila da moramo malo konkretnije definirati osobe s invaliditetom širom otvorili vrata i omogućili da se dogovorimo kako će to izgledati. Napravili smo jedan veliki iskorak time što smo u uputama koje, upute koje je izdao ministar rada i mirovinskog sustava donijeli dakle nabrojili ja bih rekla osobe s invaliditetom koje mogu ostvariti pravo na besplatnu obnovu, doista nabrojili na najbolji mogući način osobe s invaliditetom koje mogu ostvariti pravo. A kad kažem da smo učinili iskorak mislim pritom i na to da smo s obzirom na vještačenje napravili dakle jedan dobar presjek od prošlog sustava na ovaj sustav i da u tom naputku imamo doista nabrojane sve osobe s invaliditetom u RH. I taj će nam naputak moći koristiti i za ubuduće dakle u svim drugim sustavima. Kratko ću se osvrnuti na rad i zapošljavanje osoba s invaliditetom, to je ono što je jako važno i danas su mnogi o tome govorili i napomenuti ću da je Vlada RH u 2020. godini izdvojila značajna sredstva kada je u pitanju zapošljavanje to je oko 130 miliona kuna, jedan dio putem HZZ-a, drugi dio putem Zavoda za vještačenje. U cjelokupnom ovom iznosu zaposleno je veći broj osoba s invaliditetom, a uključeno je putem Zavoda za zapošljavanje 1.019 osoba s invaliditetom i za njihovo zapošljavanje utrošeno je 20 miliona kuna. Ukupno možemo reći da je zaposleno nešto manje osoba s invaliditetom u odnosu na 2019. godinu, naravno to je zbog pandemije i ja vjerujem da će taj podatak za 2021. godinu biti drugačiji da će se osobe s invaliditetom krenuti zapošljavati lakše i u ovoj godini obzirom da je Zavod za vještačenje donio i neke nove poticaje koji će omogućiti osobama s invaliditetom lakše zapošljavanje. Kada su u pitanju jednake i mogućnosti i jednaki uvjeti ja ne bih rekla da osobe s invaliditetom nemaju jednake mogućnosti, jednake uvjete čak imaju kod zapošljavanja i prioritet, ali je jako važno kakve su prepreke u glavama svih nas i pri tom mislim na poslodavce koji trebaju zapošljavati osobe s invaliditetom. Možete omogućiti zakonske uvjete puno povoljnije, mi u nekim zakonima imamo pozitivnu diskriminaciju međutim barijere u glavama ljudi teško mijenjamo. I danas mnogi misle da osobe s invaliditetom ne mogu biti dobri radnici, međutim kad zaposle osobu s invaliditetom tada promjene mišljenje. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Slijedeći zastupnik, slijedeći Klub zastupnika bit će onaj IDS-a, a govorit će poštovani zastupnik Marin Lerotić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovana pravobraniteljice, kolegice i kolege, položaj osoba s invaliditetom u društvu i njihov svakodnevni život uvijek je zahtjevan i težak, međutim u doba pandemije Covid-19 taj je položaj dodatno otežan što proizlazi iz ovog izvještaja. U pojedinim dijelovima Hrvatske nažalost dogodili su se i razorni potresi tijekom 2020.-te te je došlo do novih izazova za osobe s invaliditetom tako da pravobraniteljica ispravno ocjenjuje da je u 2020. godini došlo do znatnog urušavanja ljudskih prava osoba s invaliditetom i djecom sa teškoćama u razvoju. Međutim, postavlja se pitanje što mi kao društvo, kao država u cjelini, ali i kao saborski zastupnici možemo učiniti da podignemo standard i olakšamo svakodnevni život osobama s invaliditetom. Jedan od prioriteta svakako bi trebalo biti reguliranje pitanja osobnih asistenata kroz izglasavanje novog zakona kako bi se proširio krug korisnika osobnih asistenata budući da su oni od velike važnosti za osobe koje imaju određene posebne potrebe. Međutim, nažalost vidimo da se iz godine u godine donošenje Zakona o osobnim asistentima odgađa čime se zapravo onemogućava stvaranje preduvjeta za kvalitetniji život osoba s invaliditetom. Najave iz resornog ministarstva dosta su općenite, spominju se određene radne skupine ali još uvijek nema konkretnih datuma i rokova kada bi se taj zakon mogao donijeti odnosno kada bi mogao stupiti na snagu. Znači nakon 15 godina još od daleke 2006. usluge osobnih asistenata provode se još uvijek samo pilot projekti preko udruga osoba s invaliditetom i zaista smatramo kako je krajnje vrijeme da taj problem riješimo. Situacija je slična i kada govorimo o povećanju osobne invalidnine i donošenje Zakona o inkluzivnom dodatku. Tijekom donošenja Državnog proračuna za 2021. godinu mi smo kao Klub IDS-a predložili amandman da se taj iznos osobne invalidnine poveća za slabih 250 kuna odnosno sa 1.500 na 1.750 i tada smo istaknuli da je to skromno, ali da je to jedan mali korak naprijed kako bi korisnicima invalidnine nešto sitno život bio kvalitetniji. Međutim, amandman je odbijen, a smatramo kako bismo trebali prilikom donošenja slijedećeg proračuna razmišljati i iz resornog ministarstva, ali i iz Ministarstva financija da to riješimo jer isto tako znamo da je novac sve manje vrijedan, imamo i inflaciju i ono što je prije 2 ili 3 godine 1.500 kuna vrijedilo, danas vrijedi manje. Stoga pozivam Ministarstvo rada, mirovinskog sustava, obitelji i socijalne politike kao i Ministarstvo financija da prilikom donošenja slijedećeg proračuna o tome vodi računa jer ako postoji stvarna politička volja za pomoć osobama s invaliditetom tada će se sigurno iznaći i sredstva. U izvješću, točno za kraj, je podcrtana jedna rečenica koja najbolje oslikava odnos države i institucija prema građanima, a time i osobama s invaliditetom, a ukratko glasi ovako. Pokazala se snaga i izdržljivost naših građana, a s druge strane je razotkrila sve slabosti institucija. I to je ključni problem koji u godinama koje su pred nama moramo riješiti. Potaknuti državne institucije da rade svoj posao, da pomažu građanima jer zato su ovdje. Hvala.
Slijedeći Klub zastupnika bit će onaj Domovinskog pokreta, a govorit će poštovani zastupnik Davor Dretar. Izvolite.
Hvala lijepa poštovani gospodine predsjedavajući. Poštovana gospođo državna tajnice sa suradnicima, ispričavam se pravobraniteljice i državni tajnici, znamo i sami ne treba naravno biti niti prorok, niti znalac koliko je 2020.-ta godina bila teška za sve nas, a razumije se posebno teška i za osobe sa invaliditetom, za djecu sa teškoćama u razvoju te naravno njihove obitelji, njihove skrbnike te sve one koji im pomažu u približavanju nečemu što možemo nazvati normalan život. Iščitavši ovo možemo slobodno reći opsežno izvješće ne možete ne osjetiti zabrinutost. Jedan od većih problema koji u njemu možemo vidjeti i iz njega iščitati jest kako uklopiti osobe sa invaliditetom i djecu sa teškoćama u razvoju u društvo na racionalan, ali istovremeno i na način prihvatljiv za njih, njihove skrbnike, njihovu obitelj, kako uskladiti zakonsku regulativu koja se ponekada previše, a ponekada premalo ili čak nimalo koristi, poštuje i primjenjuje. Podsjetit ću još jedno u razdoblju kada je krajem godine postalo raspoloživo dugo očekivano cjepivo, osobe s invaliditetom pritužile su se da kao prioritetna skupina za cijepljenje, nisu navedene osobe koje pružaju usluge osobne asistencije te osobe koje pružanju njegu i pomoć hrvatskim ratnim vojnim invalidima iz Domovinskog rata. Ukazali smo kao zastupnici Domovinskog pokreta u ono doba na potrebu cijepljenja roditelja djece sa teškoćama u razvoju, kao i roditelja osoba sa invaliditetom, nažalost uz sve požurnice to se nije dogodilo u očekivanom roku. Protekla je godina zapamćena i po katastrofalnim potresima. Na kraju godine Sisačko-moslavačka, Karlovačka i Zagrebačka, početkom Grad Zagreb, Zagrebačka i Krapinsko-zagorska. Ova je prirodna katastrofa samo dodatno probudila i produbila mnoge probleme osoba sa invaliditetom vezane uz stanovanje. Razotkrile su se slabosti u sustavu stanogradnje, teškoće u koordiniranju aktivnosti različitih dionika u zbrinjavanju osoba s invaliditetom kao i prijavama i procjenama šteta od potresa. I sami smo dolazeći na Banovinu bili svjedoci nekoliko direktnih poziva upućenih nama koji smo bili na terenu od osoba koje su imale strahovitih problema da jednostavno izađu iz svojih stanova ili kuća. Pomogli smo koliko smo mogli. Ono što je strašno žalosno i zabrinjavajuće jest da su teški uvjeti u 2020. osobe sa invaliditetom doveli stvarno do ruba egzistencije. Strahovit je podatak da je od ukupnog broja preminulih od posljedica bolesti Covida-19 invalidnih osoba čak 40%. Strašan je to i ogroman broj koji pokazuje koliko im je ustvari bilo teško u protekloj godini, koliko su slabo ili nikako ostvarivali svoja prava na život na koji kao i svi mi imaju potpuno pravo. Nekoliko riječi i o sustavnoj diskriminaciji uglavnom vezanih uz izvješće. Ponovno smo propustili donijeti izmjene i dopune u zakonodavnom okviru, nisu dakle napravljeni koraci prema uklanjanju sustavne diskriminacije koja postoji u zakonima i propisima te između ostalog stavlja određene kategorije invalidnih osoba u nepovoljniji položaj na druge na temelju uzroka invaliditeta. Pri tome upozoravam i podsjećam osobe s jednakom vrstom invaliditeta ostvaruju veća prava financirana iz državnog proračuna kada je uzrok invaliditeta posljedica ratnih zbivanja. Napominje, da u saborskoj raspravi trenutno imamo Zakon o civilnim invalidima rata koji bi trebao ukloniti neke od uzroka ove nepravde za što se i Klub zastupnika DP-a zalaže. U spomenutom prijedlogu nas tiše neke potpuno druge stvari, ali ovdje sada nije ni vrijeme, ni mjesto da se o njima govori. Treba svakako spomenuti i jedan vrlo bitan dio izvješća, a to su povrede prava žena s invaliditetom. Čitajući izvješće duboko sam se zabrinuo, znao sam da postoje problemi, ali kad sam pogledao koliko im se prava ne priznaje ili nedovoljno poštuje, to su prava na zdravlje, partnerski odnos, majčinstvo, obrazovanje, zapošljavanje tu su i trpljenja raznih oblika nasilja uglavnom žene sa invaliditetom dodatno su diskriminirane. Položaj žene sa invaliditetom nije niti približan zahtjevima konvencije. Stoga smo u potpunosti suglasni sa preporukom izvješća da se poduzmu mjere kojima bi se ženama sa invaliditetom priznala temeljna ljudska prava. Kako sam i napomeno u vlastitoj obitelji imamo dijete s teškoćama u razvoju, pa evo samo nekoliko stvarnih primjera iz života s kojima se kao obitelj često da ne kažem svakodnevno susrećemo. U vrtićkim grupama i školskim razredima ponegdje nije moguće poštivati pedagoški standard, naročito u gusto naseljenim urbanim sredinama pa se djeci sa teškoćama u razvoju ne može osigurati adekvatna skrb i obrazovanje. Stručne službe nažalost trpe zbog pomanjkanja visokoobrazovanih i stručnih djelatnika pa se dakle i u postupanju s njihove strane prema djeci s teškoćama u razvoju mogu uočiti brojne nepravilnosti. Neke naravno nisu namjerne, većina njih nije namjerna nego jednostavno nema ljudi, možda niti plaće dovoljno motivirajuće da ljudi ulaze u taj dio sustava. Spomenuto je ovdje u raspravi da i neki dječji vrtići izbjegavaju primiti dijete sa teškoćama u razvoju u grupe jer jednostavno za to nemaju sluha. Još neki problemi nalaze se i u pristupu. Znamo i sami koliko je teško invalidnim osobama doći do nekih osnovnih životnih stvari, koliko ustvari ono što nama izgleda potpuno normalno i oko čega niti ne razbijamo glavu jedne jedine sekunde, a to je recimo ući u trgovinu, otići u kino, doktoru ili bilo što drugo njima jednostavno zbog nemogućnosti pristupa postaje nemoguće. Poseban problem, budući da smo evo ovdje u Zagrebu, najvećem hrvatskom gradu možemo vidjeti svakoga dana pretpostavljam da parkirnih mjesta, to će poštovana gospođa pravobraniteljica znati bolje od mene odnosno posebno označenih parkirnih mjesta ima dovoljan broj u Gradu Zagrebu, ali javna je tajna da se potvrde za parkiranje na takvim mjestima mogu dobiti pomoću jedne jedine ispijene kave sa nekim ljudima koji će vam to donijeti, isprintati i eto podsjećam još jednom na onaj izvanredan natpis na pločama, ako ste uzeti moje mjesto hoćete li uzeti i moj invaliditet. Tu bi stvarno pozvao sve nadležne službe da izvrše reviziju dozvola za parkiranje na takvim invalidnim odnosno privilegiranim mjestima i da se one koji kratko i jasno ljudski rečeno se tamo parkiraju dobro i pošteno udari po džepu. Znamo da je to problem, no podsjetio bi i zamolio još jednom, evo i gospodin državni tajnik je ovdje, moj mali nećak kreće u osnovnu školu i jako se boji, plaši se toga. On je dijete s teškoćama u razvoju, boji se škole, nije mu lako, zna što ga tamo čeka. Sjećam se kad su pitali jednog okorjelog ratnika koji je prošao nekoliko ratova u životu, gdje vam je bilo najteže, on je rekao u osnovnoj školi to je najnemilosrdnije mjesto na svijetu. Dakle, pokrenimo svi zajedno jednu akciju prvenstveno usmjerenu prema djeci osnovnoškolskog uzrasta da ih senzibiliziramo, da ih naučimo da je taj njihov mali dječačić ili djevojčica jednaka, dostojna istog tretmana jer toj djeci je teško i pate od psiholoških poremećaja, boje se ići u školu jer znaju da će ponegdje biti čak i predmetom poruge. A mi kao društvo, mi kao pojedinci moramo uvijek pred sobom i u sebi imati jednu veliku istinu. Čovječnost jedne osobe jednako kao i kvaliteta jednoga društva prvenstveno se ogleda u odnosu prema slabijima. Hvala vam lijepa.
Slijedeći Klub zastupnika bit će onaj MOST-a, a govorit će poštovana zastupnica Marija Selak Raspudić. Izvolite.
Položaj osoba s invaliditetom u društvu, borba za njihova prava i mogućnost ostvarivanja njihovih prava ujedno je i mjera društvenog demokratskog standarda. To je osobito važno i osobito izazovno danas, danas kada živimo u vrijeme velikih tehničkih i tehnoloških izazova. Vrijeme koje pred sve nas što u posebno nepovoljan položaj stavlja upravo osobe s invaliditetom predstavlja kao nešto normalno, kao standard, biološku savršenost. U tom smislu treba stalno podsjećati da postoje zemlje poput Islanda koje se hvale time da se u njima više neće rađati osobe s Downovim sindromom jer zašto bi se ako već imamo tu slobodu za koju se borimo i mogućnost izbora uopće rodio netko tko je biološki nesavršen. To je jedna od ključnih poruka koje nam društvo danas šalje. Slično vrijedi u sportu, s jedne strane imamo sport prilagođen osobama s invaliditetom, s druge strane šaljemo poruku da nije ni osnovna biološka predispozicija ono što je dovoljno da bi se uspjelo u suvremenom sportu nego treba koristiti različita nedopuštena sredstva kako bi se naše biološke zadanosti nadmašile. To je najvažniji izazov s kojim se suočavamo kada razgovaramo o osobama s invaliditetom i tu je onaj senzibilitet koji trebamo nastaviti graditi u promicanju njihovih prava. Jer kakvo smo mi to društvo koje istodobno ovdje razgovara o pravima osoba s invaliditetom dok se paralelno događaju tzv. napredni procesi koji upućuju na to da se takve osobe ne bi trebale niti roditi. Moram reći uvodno nešto o samom izvješću, ovo izvješće sigurno je jedno od boljih izvješća koje smo imali priliku čitati. Razloga za to je nekoliko. Prvo što vrijedi istaknuti je da po broju pritužbi koje osobe s invaliditetom upućuju pravobraniteljici možemo zaključiti da su one tu instituciju prepoznale kao važnu instituciju koja se bori za njihova prava. Pogotovo ako to uspoređujemo s nekim drugim brojem pritužba nekim drugim institucijama pa tako i Hrvatskom saboru čiji Odbor za predstavke i pritužbe, a riječ je o najvažnijem tijelu u zemlji prima daleko manji broj pritužbi odnosno građani ga nisu prepoznali u tom smislu kao relevantno tijelo. Drugo, s obzirom na izazove kojima smo svjedočili u protekloj godini prvenstveno na pogođenost Covid krizom i potresom može se reći da je ovo izvješće u potpunosti ostvarilo svoju funkciju. Dakle, ovo izvješće nam doista daje detaljan pregled toga kako su se u cijeloj situaciji snašle osobe s invaliditetom i više ono što je najvažnije daje nam konkretne preporuke kako poboljšati njihov status da se ovi propusti kojima smo svi svjedočili koji su ih stavili u posebno nepovoljan položaj više ne bi dogodili. Podsjetit ću da izvješće o kojem smo razgovarali kada smo razgovarali s drugim pravobraniteljicama nije nudilo jednako detaljan prikaz i odgovor na ovo sve što nam se dogodilo u situaciji potresa i korone, a to je ono što trebamo čuti za svaku pravobraniteljicu pojedinačno ako govorimo o spolovima u odnosu na oba spola, ako govorimo o djeci o djeci kao takvoj i ako govorimo o pučkoj pravobraniteljici naravno o hrvatskim građanima. Za osobe s invaliditetom srećom ovdje možemo vidjeti što im je nedostajalo i što možemo u tom smislu promijeniti. Kada govorimo o ključnim problemima s kojima su se osobe s invaliditetom susrele u ovoj krizi vrijedi istaknuti neke stvari koje smo možda i previdjeli, a to nam se u budućnosti sigurno ne bi smjelo događati. Jedno je ta izoliranost u kojoj su bile stavljene osobe s invaliditetom i koja je dvostruki problem. Ona je bila problem za vrijeme Covid krize zbog nemogućnosti pristupa osnovnim zdravstvenim uslugama, a najveći problem je u krizama kao što je ona što se dogodila s potresom kada se postavlja pitanje za određene invaliditete je li osoba s invaliditetom s obzirom na neadekvatnost i stambene uvjete u kojima mnogi od njih žive uopće u mogućnosti reagirati na vrijeme u trenutku kada nas potres pogodi. Je li ta osoba uopće u mogućnosti sačuvati goli život? To je ono o čemu svi trebamo razmisliti kada govorimo o potresima i tome što je sve dostupno i nje dostupno osobama s invaliditetom. Osobit problem je predstavljalo što saznajemo u izvješću, a predstavljat će i dalje ono što pred nas donose maske, a to je komunikacija gluhih osoba i maski. Dakle, kao što pravobraniteljica opravdano ističe, za vrijeme trajanja epidemije obratilo se više gluhih i nagluhih osoba s pritužbom da im je bitno otežana svakodnevna komunikacija s liječnicima, medicinskim sestrama, ljekarnicima, trgovcima i ostalim zaposlenicima u institucijama. Dakle, oni ne mogu čitati s usana kada nosimo maske. Jesmo li doista učinili dovoljno da se suočimo s tim njihovim problemom? Kada govorimo o žrtvama nasilja što je bio dvostruki problem i nasilje koje se uvelike potenciralo i u vrijeme Covid krize, a onda i za vrijeme potresa pa je tu pred osobitim izazovom bila Sisačko-moslavačka županija u novije vrijeme što sam dokazala egzaktnim brojkama koje sam dobila iz MUP-a, gdje su brojke bile puno veće nego u ostatku zemlje. Dakle, vrijedi spomenuti da kada govorimo o žrtvama obiteljskog nasilja, da za razliku od žrtava obiteljskog nasilja koje nisu osoba s invaliditetom gdje imamo dramatično i zabrinjavajuće veći broj žena kao žrtava obiteljskog nasilja u odnosu na muškarce, kada je riječ o osobama s invaliditetom te se brojke uvelike približavaju odnosno razlika u spolu je puno manja što pokazuje da su naše društvene žrtve kao takve prvenstveno oni slabiji. A u tom smislu osobe s invaliditetom u ovakvim slučajevima bivaju dvostruko pogođene stoga treba obratiti posebnu pažnju i razviti društvenu odgovornost da bi se njima pomoglo u slučajevima kada se govori o obiteljskom nasilju bez obzira kojeg je spola žrtva. Jer da kada govorimo o žrtvama obiteljskog nasilja, mnogi muškarci s invaliditetom su također žrtve obiteljskog nasilja isto kao što su to i žene. Dakle, što se tiče zaposlenosti vrijedi istaknuti da je tu i dalje prisutan jedan od najvećih problema da je porast zaposlenosti osoba s invaliditetom u odnosu na prethodne godine bio tek 3%, a još više od samog porasta zaposlenosti vraćamo se na one osnovne probleme s kojima se stalno suočavamo, a to je uopće pristup testiranju osoba s invaliditetom gdje oni nemaju adekvatne uvjete koji su im unaprijed omogućeni da bi uopće mogli pokazati svoje sposobnosti i time konkurirati za navedeno mjesto, a onda i ono što slijedi nakon njihovog zaposlenja, a to je diskriminacija na radnom mjestu kojoj se ovdje također posvećuje značajna pažnja što pokazuje da nije riječ o jednom mjeri koju ovdje mi možemo upotrijebiti nekakvom zakonodavnom izmjenom nego o širem društvenom problemu koji se tiče uopće života osoba s invaliditetom, a onda i njihove mogućnosti pristupa radnom mjestu. Zaključno želim istaknuti jedan pozitivan trend, a to je da smo ove godine po prvi puta imali osobu s invaliditetom u jednoj od najviših obrazovnih institucija. Riječ je o Nacionalnom vijeću za znanost u koje je imenovana osoba s invaliditetom. I to je snažna i važna poruka, vjerujem da za nju također možemo i zahvaliti upravo pravobraniteljici, dakle koja je radila posao toga da osvijesti koji su problemi osoba s invaliditetom u obrazovanju. Ali to je ono društvo kojem trebamo stremiti, društvo koje ne poznaje ograničenja osoba s invaliditetom i koje im omogućava da se dokažu i u najvišem stupnju obrazovanja, a i poslije da u kontroli tog istog obrazovanja obnašaju najviše funkcije. Na sreću ovdje imamo pozitivan trend da su se takve osobe uspjele uključiti u najvažnije institucije sustava visokog obrazovanja. Stoga mogu samo zaključiti da se nadam da nije riječ o iznimci nego o nečemu što će postati pravilo i za sve ostale institucije u državi. Hvala.
Hvala lijepa. Sada ćemo prijeći na pojedinačnu raspravu, pa će, molim vas ostanite ovdje, prva govoriti poštovana zastupnica Marija Selak Raspudić, izvolite.
Zahvaljujem. Za pojedinačnu raspravu sačuvala sam jedan dio za koji smatram da nas se osobito tiče kao osobe koje su prisutne u političkom životu i koje su saborski zastupnici odnosno zastupnice. Dakle, radi se o provedenim izborima i uopće o izborima kao takvima i o tome koliko su u njima bile u mogućnosti prisustvovati osobe s invaliditetom. U tom smislu želim istaknuti slijedeće. Kao što pokazuje usporedba broja ustanova socijalne skrbi koje su organizirale posebna biračka mjesta, broj ustanova u kojima su prvenstveno smještene osobe s invaliditetom kao što su domovi za odrasle osobe i centri za rehabilitaciju u kojima su organizirana biračka mjesta smanjuje za 10 ili 30% , pa je posljedično tome i smanjen broj osoba s invaliditetom koje su ostvarile biračko pravo. Dio tog smanjenja može se dijelom pripisati mjerama uvedenim zbog epidemiološke situacije dok je dio obješen u očitovanjima ustanova koje nisu smatrale smehovitim da ih se odredi posebnim biračkim mjestom. Dakle, ovdje smo u saboru, sudionici smo političkog života jesmo li se zapitali jesu li osobe s invaliditetom bile u mogućnosti participirati u tom istom političkom životu i to u onome prvom stupnju uopće da ostvaruju svoje biračko pravo, a kamoli onda u svim problemima koji se nalaze u ovom drugom stupnju da budu i predstavnici u političkom životu što je još uvijek puno češće iznimka naravno nažalost, nego pravilo. Dakle, ono što nam ovo izvješće pokazuje da nisu u dovoljnoj mjeri mogle prisustvovati ovim izborima i da su bile diskriminirane u cijeloj ovoj situaciji što opet otvara pitanje toga možemo li učinit nešto da riješimo barem djelomično taj problem i kada ćemo se konačno ohrabriti i da idemo i prema elektroničkom glasovanju da bi pogotovo u vrijeme krize, a i inače za osobe s određenim invaliditetima bilo olakšano ostvarivanje njihovog biračkog prava. Dakle, smatram da je to ono o čemu moramo govoriti u ovom uvaženom domu isto kao i o činjenici da je poslan upitnik svim strankama koje su zastupljene u parlamentu da se odgovori na to imaju li one osnova, omogućene najosnovnije uvjete da bi njihove prostorije itd. bile pristupačne osobama s invaliditetom. Ono što sa žaljenjem mogu konstatirati da mnogi ili nisu odgovorili ili su odgovorili tako da smo mogli otkriti da nemaju zadovoljavajuće uvjete za osobe s invaliditetom. Stoga ovo izvješće nudi i konkretne preporuke da se te stvari izmijene. Naš je osnovni zadatak i pitanje koje ovdje pred sve nas postavljam i ostavljam otvorenima, ako govorimo o pravima osoba s invaliditetom da prvo pometemo ispod vlastitog praga. Dakle, mi smo sudionici političkog života, mi bi onda trebali barem podići svijest ako ne i sudjelovati u konkretnim promjenama toga da sve osobe s invaliditetom u njemu mogu participirati prvo kao birači, a ona i kao oni koji su dio političkog života. Isto tako, da bi pokazali da idemo na tom tragu u svim našim prostorijama trebali bismo osigurati uvjete i dostupnost osobama s invaliditetom. Dakle, to je ono što pred nas kao Hrvatski sabor ostavljam i za ovu pojedinačnu raspravu, a i kao otvoreno pitanje za sav naš budući rad. Dakle, prvo pometimo ispred vlastitog praga.
Imamo 2 replike, prava je poštovanog zastupnika Ćelića.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Poštovana kolegice Selak Raspudić mislim da je kad ste spominjali neke pozitivne primjere, mislim da je danas prigoda da spomenemo jedno ime, a to je Eva Goluža koja studira na najprestižnijem sveučilištu na svijetu na Harvardu, koja je nosila hrvatski stijeg na Zimskim paraolimpijskim igrama 2018. godine u Pyeongchang i evo to su svijetli primjeri, dakle te godine je upisano oko 200 studenata izvan Amerike, Eva je bila jedna od dvije osobe iz RH. Mislim da takve primjere na koje Hrvatska može biti ponosna trebamo isticati i vrijedno je da se takvi primjeri, takvi svijetli primjeri spomenu u ovom visokom domu. Hvala.
Poštovana zastupnica, izvolite.
Poznat mi je slučaj Eve Goluže budući da je njezin otac upravo gradski vijećnik MOST-a u novom sazivu zagrebačke gradske skupštine. Riječ je o iznimno talentiranoj djevojci koja je to uspjela i pokazati, dokazati svoje zavidne intelektualne sposobnost i upisati se na jedno od najprestižnijih svjetskih sveučilišta Harvard, a paralelno ima i cijelu jednu skijašku karijeru, dakle njezina slabovidnost je nije spriječila da sudjeluje aktivno u svim aspektima života. Međutim, ono što tu treba istaknuti da je Eva Goluža jedna iznimka jer je imala priliku svjedočiti iznimnoj posvećenosti i osviještenosti vlastitih roditelja koji su se borili da joj se sve to omogući što je posljedično dovelo i do njezinog uspjeha. Njezin primjer treba postati pravilo da sve osobe koje imaju bilo koji oblik invaliditeta mogu svoje kvalitete dokazati u svim aspektima života.
Slijedeća replika poštovane zastupnice Lukačić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Evo poštovana kolegice ja sam evo isto htjela napomenuti da mi danas možemo svjedočiti ipak velikom broju osoba s invaliditetom koje se obrazuju dakle na fakultetima što nekad nije bio slučaj. I slažem se s vama da, da iznimni slučajevi trebaju postati pravilo, međutim što se tiče glasovanja, sudjelovanja u političkom životu za osobe s invaliditetom pa upute postoje i svi su mogli sudjelovati, ostvariti svoje biračko pravo. Tamo gdje to možda nije bilo moguće mogla je osoba s invaliditetom tražiti da se dođe u njen dom. Dakle, postoji uvijek način da se ostvari biračko pravo. Naravno da nisu sve [[Upadica: Hvala.]] institucije prilagođene [[Upadica: Hvala lijepa.]] ali evo težimo tome. Hvala vam lijepo.
Poštovana zastupnica Selak Raspudić.
Zahvaljujem. Dakle, bojim se da ćete o tome morati polemizirati s pravobraniteljicom budući da ovo što sam ja navela je direktno iz njezinog izvješća i pokazuje da doista je prisutan bio trend smanjenja mogućnosti ostvarenja biračkog prava osoba s invaliditetom na posljednjim parlamentarnim izborima. Mislim da i vjerujem da je to točno jer ovdje su navedene brojke jer je pravobraniteljica napravila određeno istraživanje. U tom smislu vjerujem da bi nam bilo korisno dobro pogledati zašto se to dogodilo i otkloniti institucionalne prepreke da tako nešto u budućni više ne bude slučaj jer sigurno možemo učiniti puno više, a ne da se onda uljuljkavamo u tome da su svi mogli i da je sve u redu u trenutku kada nam izvješće govori da je očito bilo nekih problema.
Hvala lijepo. Evo, sad će u ime predlagatelja govoriti poštovana pravobraniteljica za osobe sa invaliditetom, Anka Slonjšak. Izvolite.
… [[Govornica nije uključena.]]
Hvala lijepa, imamo jednu repliku poštovane zastupnice Nikolić.
Zahvaljujem potpredsjedniče sabora. Poštovana pravobraniteljice, pa ja bi vam jedno postavila pitanje. Pravilnikom o utvrđivanju kvote za zapošljavanje osoba sa invaliditetom predviđena je obveza kvotnog zapošljavanja osoba sa invaliditetom od strane poslodavca koji zapošljava najmanje 20 radnika. Zanima me podatak koliko i sama ministarstva poštuju taj svoj pravilnik i koliko je ukupno zaposlenih osoba sa invaliditetom jer smatram da prvi koji trebaju biti primjer dugima su same te institucije, a prema vašem izvješću mnogi od njih koji su u 2020. ostali bez posla uz osobe koje nikada nisu ostvarili pravo na zapošljavanje.
Poštovana pravobraniteljica.
Pa evo željela bi reći da zapravo sva, mi smo proveli prije jedno nekoliko godina vezano za nadležna ministarstva, tada smo dali preporuke upravo i za kvotno zapošljavanje i za pristup i moram reći da još uvijek navedeno nije, vi svi znate da se mnoga tijela, mnoge institucije još uvijek plaćaju različite jel naknade vezano za obvezu odnosno ne ispunjavanje obveze kvotnog zapošljavanja, ali ono što je problem, a to je između ostalog i raspolaganje na tržištu rada osoba s invaliditetom sa određenim adekvatnim kompetencijama i mogućnostima uopće da se javljaju na natječaj s obzirom da znamo da u mnogim nažalost zavodima za zapošljavanje, na burzi nažalost ne postoje određene, određeni profili oni koji se traže tako da i dalje imamo problem vezano za poveznicu između obrazovanja i tržišta, tržišta rada. Ali ono što smo ovdje i više puta čuli, ali što i u izvješću smo naveli doista je sve veći broj osoba koje završavaju visoko obrazovanje odnosno koji će steći ili stekli su kompetencije i zapravo na svima nama, a posebice državnim institucijama je da osiguraju adekvatan pristup i prilagodbe da te osobe imaju mogućnost uopće prijave na određene natječaje.
Hvala vam lijepa. Sada ćemo prekinuti sa radom na ovoj točci i u 12 sati ćemo imati glasovanje. Nakon glasovanja iznošenje stajališta klubova, a onda ćemo nakon toga nastaviti sa ovom točkom. Evo ga, hvala vam lijepa. STANKA U 11,55 SATI. Sada ćemo se vratiti na našu točku i raspravu o njoj koju smo bili prekinuli, pa će sada pojedinačno govoriti, u pojedinačnoj raspravi govoriti poštovana zastupnica Anka Mrak Taritaš. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Uvažena gospođo, kolegice i kolege u svom uvodnom izlaganju naša pravobraniteljica za osobe sa invaliditetom je između ostalog spomenula i jednu temu, naime ja sam ovu pojedinačnu raspravu razmišljala govoriti o problemu invaliditeta i korone i potresa, a i spomenula jednu temu za koju sam ja duboko bila uvjerena da je ona nekako već apsolvirana, a to su arhitektonske barijere. Dakle, spomenuli ste u uvodnom izlaganju o tome kako imate još uvijek strašno puno pritužbi ljudi koji imaju problema sa arhitektonskih barijerama što na javnim površinama, što u ulazu u nekakve zgrade i što pri korištenju, dakle to je jedna od prepreka koji kad ne možete negdje doći vam je prepreka za uvijek i ja sam naravno nešto, dakle po struci sam arhitekt i bavila sam se nešto kroz svoji radni vijek zaista tom temom. I prvi pravilnik za kojeg ja znam imamo iz 1982. godine, dakle on je star 39 godina. I u tom pravilniku je bilo jasno definirano uvjeti za sprječavanje arhitektonskih barijera u projektiranju. To je od toga da hodnici u stambenim zgrada moraju imati određenu širinu da može čovjek koji se nalazi, dakle osoba koja se nalazi u invalidskim kolicima proći, da ulazi u javne zgrade moraju biti složeni na način da je pristup i uvjeti su za projektiranje novih zgrada, a kaže se da oni koje su postojeće se moraju u određenom vremenskom roku tome prilagoditi odnosno rekonstruirati. Mi prošlo je 39 godina, dakle nije prošlo 39 dana, 39 mjeseci, prošlo je 39 godina od tog pravilnika. Pravilnik se kako se mijenjaju zakoni ažurira pa je sad iz 2013. jedan koji je imao nekakvih izmjena i dopuna. Između ostalog ovaj, već jedno vrijeme pravilnik kaže da na 25 soba u hotelima 1 soba mora biti za invalide i ona mora biti u projektu. I ona postoji i ona mora biti na tehničkim pregledu jer ni jedan hotel ne može dobiti uporabnu dozvolu ako na tehničkom, ako hotel nije napravljen u skladu sa projektom. I šta se onda po putu događa? Spomenuli i problem turizma, pa jednostavno iz tog razloga govorim, ja očekujem da će se drugi u svojim pojedinačnim raspravama nekako više vezati na nešto aktualno, ja namjerno se vežem na to, mi govorimo o tome da nam je u doba korone turizam jedan od razloga gdje vidimo mogućnost prosperiteta. Ja apsolutno sam sigurna dakle ako, da je jedan od načina da zaista u turizmu kažemo da mi imamo hotele koji su, koji mogu prihvatiti osobe s invaliditetom, da je to jedan vid turizma koji možete razvijati gdje možete pokazivati komparativne prednosti Hrvatske. Što se nama po putu nažalost dešava? Ja sam se to susretala, kad dođete na, kad je hotel otvoren on ima zaista ili apartman ili hotelsku sobu ili nešto i govori se da je napravljeno sukladno standardima da može primiti osobe s invaliditetom. I onda tokom vremena oni tu sobu pretvore u neku drugu jer kaže da im zjapi prazna ili nemaju dovoljno ili ono što je meni najstrašnije pa nije baš dobro znate da nam sad tu, pa to onako malo nemir. Ono što sam u svojoj raspravi u ime kluba govorila, osobe s invaliditetom mi još uvijek govorimo o njihovim ljudskim pravima, govorimo o tome da imaju prava na školovanje, na rad, dakle na obrazovanje, na rad, na sve ono što trebaju imati kao i sve druge osobe. Sigurna sam da je jedan od načina i jedan od modaliteta gdje mi možemo pokazati i pokazati da želimo biti zemlja koja ima određeni stav, koja zaista vodi računa o svim svojim građanima, da u doba kad se razvijaju različiti vidovi turizma, kad vi govorite dakle i ljudi na različite načine i pristupaju, zamislite zemlju koja kaže mi smo zemlja koja je apsolutno je radila i rekonstruira svoje hotele da u hotel mogu doći osobe s invaliditetom, da su one prihvatljive za sve. Malo smo po putu to zaboravili. Ja bih voljela da se to vrati. Duboko se nadam, duboko vjerujem da iza ovih potresa koji su zadesili Hrvatsku će biti iskorak i krenut će nekakva obnova. U toj obnovi ne zaboraviti pravilnik koji sam spomenula koji je iz '82. i bazično se u svojim tehničkim stvarima nije promijenio. Promijenio se u nekim drugim [[Upadica: Hvala.]] a koji govori o tome da objekti moraju biti prihvatljivi za osobe s invaliditetom.
Hvala, hvala lijepa, imamo nekoliko replika. Prva je poštovanog zastupnika Hajdukovića.
Hvala lijepa poštovani potpredsjedniče. Kolegice Taritaš dotaknuli ste jedan dio problematike gledajući ga kroz prizmu turizma, ali zapravo htio sam se nadovezati na vas i reći da je žalosno, da je žalosno da iz godine u godinu, iz izvješća u izvješće raspravljamo zapravo o jednom ovako bazičnom primjeru kršenja ljudskih prava prije svega osoba sa invaliditetom, a to je mogućnost pristupa svim zgradama, pogotovo javnim zgradama, a da ne govorimo onda o turizmu i svemu ostalom. Nažalost, nažalost još uvijek sve javne zgrade nisu dostupne osobama s invaliditetom, nažalost osobe s invaliditetom ne mogu ostvarivati svoja prava, ne mogu dolaziti u neke institucije, ne mogu imati pristup tamo gdje bi trebali. Ja sam, dakle ovo je ne znam 10, 11, 12 izvješće o kojemu ja raspravljam i svaki put ovaj bazični problem čini me se da se ne mičemo ni koraka naprijed što naravno ne bi trebao biti slučaj.
Poštovana zastupnica Mrak Taritaš.
Hvala lijepo. Naša pravobraniteljica za osobe s invaliditetom, ovaj dio koji ja pratim zaista rade odlična izvješća, govore o svemu i ja sam nekako, znate mislite da nakon 40 godina nešto što je tu u prostoru i što je u primjeni da ipak vidite nekakve pomake. I tamo sam nešto radila, digla sam glavu kad je spominjala arhitektonske barijere u smislu korištenja čak javnih, dakle javnih površina, korištenje ne znam pješačkih staza, korištenje to da se netko s autom stane na to mjesto, to vam je kultura jer 5% parkirališnih mjesta tamo gdje su velika javna parkirališta moraju biti namijenjena za osobe s invaliditetom, blizu ulaza i svega ostalog. Ja bih voljela da je to bilo, da je to sporedna stvar jer bi se onda pokazalo da smo ipak nešto radili. Malo vas uhvati mala snaga da nakon 40 što nešto imate i što nešto morate promjenjivati još uvijek [[Upadica: Hvala.]] pravobraniteljica na to mora upozoravati.
Slijedeća replika bit će poštovanog zastupnika Ćelića.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Poštovana zastupnice Mrak Taritaš, dakle tema arhitektonskih barijera o kojima ste vi puno kompetentniji od mene je tema kada se govori o pravima osoba s invaliditetom je uvijek na dnevnom redu. Činjenica je da postoje određeni pomaci na bolje unatoč situaciji koja definitivno nije zadovoljavajuća osobito ako to gledamo iz perspektive osoba s invaliditetom, ali nažalost dakle mi smo i razgovarali, kad je bilo govora o Zakonu o obnovi potresom oštećenih zgrada, dakle pitanje sportske infrastrukture, pitanje kulturne infrastrukture, spomenuli ste institucije, bilo u vlasništvu grada i države, crkve, dakle koje su nedostupne osobama s invaliditetom, postoji specijalizirana turistička agencija za osobe s invaliditetom na razini Grada Zagreba koja je također, ukazivala na ovo o čemu ste vi govorili, dakle, mislim da zajedno možemo mijenjati tu percepciju [[Upadica: Hvala.]] i učiniti bolju [[Upadica: Hvala.]] kvalitetu.
Poštovana zastupnica Mrak-Taritaš.
Hvala lijepo. Dakle ja sam namjerno odlučila u pojedinačnoj raspravi baš govoriti o tim arhitektonskim barijerama jer, mi nekako mislimo da su stvari same po sebi se riješe, ne riješe se nikad same po sebi. Ono što vi možete iskontrolirati, možete iskontrolirati kad se grade nove kuće, ali ono što morate voditi računa kad je rekonstrukcija postojećih kuća, da je o tome riječ. I dakle, ljudi su oduvijek imali problema, ja jako volim stare kuće, pogotovo, pogledajte Sabor, kad vi idete stepenicama, kad se penjete, te stepenice su visine negdje 14 do 15 centimetara, znate zašto? Da čovjek sa štapom može se lagano popesti niz te stepenice gore. Dakle, uvijek se je vodilo računa, vi ili ja ćemo sutra imati nekakav .../nerazumljivo/... dakle ne govorim, govorim nekakve trenutačne tegobe koje možete imati. Dakle, mi moramo, ono što možemo napraviti, napraviti. Tamo gdje su zaštićeni objekti ne možete svaki put napraviti, ali možete doći na nivo 0 i nivoa 0 dizati onda liftom [[Upadica: Hvala.]] se dalje i o tome moramo voditi računa.
Sljedeća replika poštovane zastupnice Posavec-Krivec.
Zahvaljujem poštovani potpredsjedniče, poštovana kolegice Mrak-Taritaš. Vi st uzeli temu arhitektonskih barijera da biste kroz nju zapravo prikazali najplastičnije koliko mi još uvijek nakon svih tih silnih godina nismo omogućili integraciju osoba s invaliditetom u društvo, koliko im nismo omogućili ono što je njima nužno potrebno da bi im sve bilo dostupno najosnovnije, znači ono o čemu govorimo, o osnovnim ljudskim potrebama. To se vidi, vidi se kad nema prilaz za invalidska kolica, vidi se kada se ne može spustiti sa nogostupa ili nešto slično, ali nažalost još uvijek se ne vidi kada žene često ne mogu obaviti osnovne zdravstvene pretrage, od ginekološke ili neke druge jer nemaju dostupne ambulante za osobe s invaliditetom i ta pozadinska slika, to je ono na čemu moramo intenzivno raditi i što je zapravo pravobraniteljica cijelo ovo vrijeme pokazivala, moramo osvijestiti naše društvo da ne činimo dovoljno.
Hvala. Poštovana zastupnica Mrak-Taritaš.
Hvala lijepo. Dakle ja svaki put kad raspravljamo o izvješću pravobraniteljice za osobe invaliditetom naglašavam ljudska prava. Dakle to je bazična stvar od kojih mi svi moramo krenuti. Dakle, vezano uz obrazovanje, vezano uz osnovnu zdravstvenu zaštitu, vezano uz zaposlenje, to su ljudska prava i tu se žene nalaze još lošije kad su žene s invaliditetom su u još u lošijoj poziciji, točno ovo što ste vi naveli, o čemu vi govorite. I to ne treba biti ničija milost, ničija dobra volja, to mora biti jednostavno, normalno da je tako. Dakle mi, to je naš zadatak, naš zadak je da o tome govorimo, naš zadatak je na to ukazujemo, naš zadatak je da kažemo, ljudi moji, nismo napravili dovoljno, trebamo napraviti dovoljno jer ja opet ponavljam i svaki put ću ponoviti [[Upadica: Hvala.]] govorimo o ljudskim pravima.
Hvala lijepa. Sljedeća rasprava bit će ... [[Upadica se ne čuje.]] Molim? Vi biste htjeli? ... [[Upadica se ne čuje.]] Naravno. Evo ga, u ime predlagateljice, pravobraniteljice za osobe s invaliditetom, Anka Slonjšak. Izvolite.
Pa zahvaljujem, evo hvala gđi. Mrak-Taritaš što je izabrala ovu temu za raspravu, mislim da je jako važno i reći da zapravo osnovni preduvjeti uopće za uključivanje osoba s invaliditetom u život zajednice je, između ostalog, pitanje mobilnosti i pristupačnosti i dokle god ne posvijestimo ovu činjenicu da, dakle god ne možemo ući u pekaru, dokle god ne možeš uči k liječniku, dokle god ne možeš ući na bilo koji način, a da imaš prepreke, neovisno da li su one arhitektonskog tipa, da li orijentacijskog ili tipa komunikacijskog, dokle zapravo niti osoba koja ima tjelesno oštećenje niti intelektualno niti psihičko, a isto tako ni senzoričko, ne može zapravo dobiti onu punu informaciju, a to se posebno pokazalo upravo u vrijeme potresa i pandemije jer ako nemaš informaciju pravodobnu i oni koju možeš razumjeti, tada ne možeš adekvatno niti pristupiti rješavanju, odnosno osnovno onom svom zadovoljenju potreba koje su ti bitne za život općenito.
Imamo 3 replike, poštovana zastupnica Mrak-Taritaš.
Hvala lijepo poštovani potpredsjedniče HS-a, dakle, mene je potaknulo, apsolutno sam imala drugu raspravu složenu u glavu, ali ste vi potaknuli jer ste to naveli, a još ste me više potaknuli kad ste spomenuli turizam. Ja pritom moram stvarno reći, ja sam bila u jednom hotelu vrhunskom koji je otvoren i imao je prostor, .../nerazumljivo/... apartman i sobu za osobe s invaliditetom i ja sam to baš onako na sva usta hvalila i sve ostalo i tad da bi mi, dakle, menadžment tog hotela rekao, ma kaže sve okej, ali mi ćemo vam, znate, to vrlo brzo pretvoriti u neku drugu sobu. Ja kažem zašto, odgovor koji sam dobila neću ovdje spominjati, meni je to bilo strašno, ja sam tad imala, recimo, bila sam ministrica i ja sam rekla, znate šta, ako to napravite, isti čas će vam doći građevinska inspekcija van i ukinut ćemo vam uporabnu dozvolu, ali mislim, to nije tema, tema je [[Upadica: Hvala.]] da je, da to treba biti prednost.
Hvala. Poštovana pravobraniteljica.
Pa evo, samo bi htjela reći da, dosta imamo još pojedinačnih rasprava, a vrućine su vani, tako da meni isto nije lako već biti ovdje s vama svima skupa. Htjela bih samo reći da pristupačan turizam je jako bitan i kažem i ponavljam, dokle god osobe s invaliditetom i članovi obitelji koji su osobe s invaliditetom i djeca s teškoćama u razvoju nemaju jednak pristup svemu, a posebno velim, sad u vrijeme, evo, ljeto je tu, svi bi htjeli nekuda otići, a kad pitaš za smještaj, nemaju svi mogućnosti financijske da dođu u hotel sa 4 i 5 zvjezdica koji su koliko-toliko pristupačna, nisu ni oni pristupačni, ako i jesu to su uglavnom 1 ili 2 sobe, kada nemaš pristup onda kako ćeš ići negdje jer jednostavno nemaš gdje pristupiti ako nemaš neku rodbinu, prijatelje ili baš nekog specifično ne znaš da ima takav stan da li na moru ili u nekom, na kontinentalnom djelu u turizmu. Tako da kažem mi smo se kao ured priključili nekim međugraničnim projektima. Jedan odobren projekt [[Upadica: Hvala.]] se upravo provodi u Osječko-baranjskoj županiji i hoću da su tu [[Upadica: Hvala, hvala lijepa.]] turističke zajednice jako, jako isto bitne.
Hvala lijepa. Slijedeća replika je poštovane zastupnice Nikolić.
Poštovana pravobraniteljice u nekoliko navrata u sabornici se potezalo pitanje nužnosti donošenja Zakona o socijalnoj skrbi i Zakona o osobnoj asistenciji. U prošloj godini bili i sami svjedoci koliko je zapravo situacija navela nas da, ukazala potrebu za njihovim donošenjem. U izvješću ste naveli kako nemate informaciju u kojem smjeru će ići novi Zakon o socijalnoj skrbi, pa mene zanima da li vi zaista smatrate da pravobraniteljica sa osobom, pravobraniteljica za osobe s invaliditetom ne bi trebala biti uključena u njegovu izradu kao stručna osoba.
Poštovana pravobraniteljica, izvolite.
Ja se zahvaljujem evo na pitanju. Mi kao pravobraniteljstvo odnosno ja osobno sam odlučila, to sam i ponovila prije 2 dana na Odboru za zdravstvo, na početku mandata kada sam prvi mandat izabrana, nakon 2 godine smo zaključili da se vrlo često pravobraniteljstvo u radnim skupinama koristi za alibi kada nešto Vlada donosi i kada se mi ne slažemo tada se naši prijedlozi na shvaćaju kao takvi da nismo se složili sa svime onime što se razmatra u odredbama tijekom radne skupine na određenom propisu i vrlo često kada se donese takav propis ili predlaže kaže svi su se članovi radne skupine s time složili kao i pravobraniteljica za osobe s invaliditetom. Ne ja se nisam složila ali onda više nemaš mogućnosti izreći to stajalište da se nisi složio. Iz tog razloga mi uvijek predlažemo što je interes i UN odbora koji govori o participaciji osoba s invaliditetom da oni sami imaju priliku sudjelovati, uvijek predlažemo da neka se netko od članova osoba s invaliditetom predstavnika uključi u radne skupine [[Upadica: Hvala.]] a mi dajemo van mišljenje, ali smatramo da ova današnja rasprava nije [[Upadica: Hvala lijepa, hvala lijepa.]] za zakon … [[Govornici govore istovremeno, ne razumije se.]]
Poštovana zastupnica Vlašić Iljkić.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Poštovana pravobraniteljice, vezano za barijere puno osoba s invaliditetom je nemotivirano za sudjelovanje u zajednici jer se osjećaju isključenim, nedovoljno im je pristup omogućen kako zbog arhitektonskih barijera, tako i sa svim drugim barijerama s kojima suočavaju svakodnevno. Suočavamo se i s činjenicom da u udrugama mali broj osoba s invaliditetom je uvijek aktivno, dok veći broj članova nije motivirano i nje aktivno. Kako vi promišljate odnosno kako vi mislite da se osobe s invaliditetom mogu aktivirati i za aktivnosti u samim udrugama, ali i u općenito za aktiviranje u zajednici.
Poštovana pravobraniteljice.
E ne znam, ja imam osjećaj da zapravo to je opće jedno cijelo kako bi rekla, pogled našeg društva. Zato što jednostavno osobe s invaliditetom i prije nego što sam bila pravobranitelj bila sam član udruge i bila sam aktivna i u organiziranju radionica, projekata i vrlo često kada se nešto organizira besplatno tada se vrlo teško građani općenito prijavljuju, al kad nešto plate ili kad nešto kotiziraju ili sufinanciraju nekako kao da se više uključuju u te različite aktivne radionice i projekte. Mislim da, članstvo u udrugama dobrovoljno i svako se može učlaniti ili ne učlaniti ali mislim da treba biti možda razmatrati što je u kontekstu sad aktualno i zapravo motivirati mlade ljude, mlade osobe s invaliditetom da se uključe i da se zapravo povuku sa tih silnih rasprava na društvenim mrežama, a da se više uključe u aktivno promišljanje kako s udrugama mogu promijeniti i dati što veću aktivnost i aktivizaciju ovih situacija koje su na državnoj razini, a da mijenjaju zapravo svijest općenito našeg društva o potrebama osoba s invaliditetom. Mislim da u tom slijedu treba ići s motivacijom većom.
Slijedeća rasprava biti će poštovan zastupnice Romane Nikolić. Izvolite.
Zahvaljujem potpredsjedniče sabora. Poštovana pravobraniteljice sa suradnicima, državni tajnici, uvažene kolegice i kolege zastupnici, na samom bi se početku zahvalila pravobraniteljici na jasnom i konkretnom izvještaju, ukazivanju na slučajeve s kojima se susretala na terenu, preporukama koje je upućivala nadležnim ministarstvima. Po ne znam koji put opet se suočavamo s posljedicama koje su prouzročile pandemija i potresi. Uz niz nedostataka u sustavu s kojima se već godinama susrećemo na koje ukazuje i sama pravobraniteljica u svojim izvještajima, pandemija i potresi dodano su otežali život osobama s invaliditetom i djeci s teškoćama u razvoju što je vidljivo iz zaprimljenih pritužbi njih 2266 kao i upućenih preporuka i upozorenja njih čak 424. Mnogi su bili prisiljeni preko noći zaboraviti na normalne uvjete života i standarde, a posebno su to osjetili osobe s invaliditetom. Oni su nažalost najviše propatili u toj situaciji od određenja izolacije, prestanak odvijanja rehabilitacijskih, socijalnih i obrazovnih programa do pokazatelja da nedostaju stručnjaci i djelatnici u institucijama, zatim slaba dostupnost različitih usluga prijevoza itd. Također 2020. godina je osobama s invaliditetom obilježena i po manjem broju zaposlenih osoba, njih svega 358. U replici sam i uputila nepoštivanje samog pravilnika o kvotama zapošljavanja. Da su osobe sa invaliditetom bile u nepovoljnijem položaju govori i broj pritužbi o problemima s kojima su se suočavali zbog siromaštva, oskudice te nemogućnost da se zadovolje osnovne potrebe. Još jednom se ukazuje potreba za hitnom donošenjem novog Zakona o socijalnoj skrbi i Zakona o osobnoj asistenciji koji se već godinama najavljuju od strane vladajućih. Na ono što bih se ja s posebnom pažnjom osvrnula u ovoj raspravi odnosi se na nejednakost i diskriminaciju djece s poteškoćama u razvoju prilikom upisa u vrtić. U proteklom razdoblju pravobraniteljica je postupala u ukupno 238 pritužbi na diskriminaciju na osnovi invaliditeta od kojih se 135 odnosilo na utvrđivanje kršenja prava i/ili sumnje na diskriminaciju sukladno Zakonu o suzbijanju diskriminacije i Konvencije o pravima osoba s invaliditetom. U 2020.g. bilježi se porast od 95% i to na pristup dobrim uslugama, rad i zapošljavanje, obrazovanje te socijalna skrb. Također, pravobraniteljica je zaprimala i upute roditelja djece s poteškoćama u razvoju koji nisu mogli ostvariti pravo na pristup predškolskom odgoju isključivo zbog razvojnih teškoća djeteta. Naime, ne malom broju djece s poteškoćama u razvoju nije dostupan vrtić jer je njima potreban asistent, a vrtići ili osnivači ih ne mogu osigurati. To je ono što je najbolnije, djecu se diskriminira od njihove najranije dobi. U nekoliko svojih rasprava za ovom govornicom ukazivala sam na nepoštivanje državnog pedagoškog standarda da se u dječje vrtiće nije ulagalo dovoljno, nisu se osnaživali postojeći vrtići, nije se radilo na nužnom povećanju smještajnih kapaciteta, nisu se planirale strategije razvoja ranog i predškolskog odgoja i obrazovanja, nisu se razvijale politike obrazovanja, osposobljavanja za rad i zapošljavanje stručnih kadrova. Zbog toga smo svi zajedno dovedeni u neodrživo stanje u mnogim područjima diljem Hrvatske, a najtežom ocjenjujemo situaciju u velikim gradovima gdje je broj neupisane djece, a posebno djece s poteškoćama u razvoju u predškolske ustanove značajno visok. Prema Zakonu o jedinicama lokalne samouprave te su lokalne samouprave odgovorne i obvezne osigurati svojim građanima zadovoljavanje potreba za predškolskim ustanovama. Dužne su osigurati i jednako dostupan i jednako siguran i jednako kvalitetan vrtić za svako dijete, za svako dijete bez diskriminacije. Dosadašnjim postupanjem mnoge jedinice lokalne samouprave pokazale su izostanak sustavnog rada na zadovoljavanju potreba građana, nebrigu za dječja prava i slobode, a nerijetko i potpunu uključivost prema ugrožavanju djetetova fizičkoga i psihičkoga zdravlja.
Imamo dvije replike, prva je poštovane zastupnice Posavec Krivec. Joj oprostite pardon, prva je poštovanog zastupnika Hajdukovića.
Hvala potpredsjedniče. Iako ja nemam ništa protiv da kolegica Krivec bude prije mene. Kolegice Nikolić vi ste isto uzeli samo jedan aspekt široke diskriminacije koje doživljavaju osobe s invaliditetom, a to je pravo na pristup predškolskom odgoju. Naime, mnoga djeca koja nemaju invaliditet pristup, onda još i posebno osjetljivoj skupini u koju treba više ulagati, koju treba bolje pripremiti i za osnovnoškolsko obrazovanje, a onda i dalje ne ulažemo dovoljno. Mislim da ste tu dotakli bit sa onime da ne razmišljamo strateški, da ne razmišljamo dugoročno, da se svemu pristupa stihijski, a rezultat je upravo to da nam je puno djece izvan predškolskog odgoja, posebice djece koja bi zahtijevala i veću skrb i veću socijalizaciju i veću brigu da bi se onda za nekoliko godina uspješno integrirala i u obrazovni sustav, a to im je upravo uskraćeno.
Poštovana zastupnica Nikolić.
Zahvaljujem kolega Hajdukoviću. Upravo to, znači kod politike upisa ustanova za upis djeteta u vrtić postoje kriteriji, znači od njih je i status roditelja, ali zamislite sada da djeca sa poteškoćama u razvoju oni nisu ispod crte, oni su drugi ispod crte po tom svemu i to je ono što je poražavajuće i ono što treba hitno riješiti jer sva djeca imaju pravo na vrtić bez obzira na status i bez diskriminacije.
Sad će biti poštovana zastupnica Posavec Krivec. Izvolite.
Hvala vam poštovani potpredsjedniče HS-a. Poštovana kolegice Nikolić. Tema koju ste otvorili danas kroz svoju raspravu vrlo je bolna tema za mnoge roditelje u RH za sve one koji su prošli pokušaj upisa svoje djece u redoviti predškolski odgoj. Neke njihove borbe traju mjesecima, neke i godinama, a neke nikada ne daju dobre rezultate. Uočavamo da je Hrvatska zahvaljujući sredstvima EU izgradila niz novih vrtića, izgradila je čak i vrtiće koji su pristupačni i za djecu sa posebnim potrebama odnosno djecu s poteškoćama u razvoju, ali ne uočavamo da Hrvatska koristi sredstva kako bi razvijala društvo da bude spremno iste te članove integrirati ukupno u cjelini u svoje društvo. Dakle, mi ne razvijamo svijest o tome da smo svi jednako vrijedni i da moramo imati jednake startne pozicije.
Poštovana zastupnica Nikolić.
Zahvaljujem kolegice Posavec Krivec. Sve što ste rekli slažem se sa vama jer vrtići nisu samo servis za čuvanje djeteta nego su i mjesta gdje potiču rast i razvoj psihofizičkoga razvoja koji potiče edukaciju djeteta i smatram da svako dijete treba biti u vrtiću.
Sljedeća rasprava biti će poštovanog zastupnika Ivana Ćelića. Izvolite.
Poštovani g. potpredsjedniče, poštovana gospođo pravobraniteljice sa suradnicima, poštovani državni tajnici. Ja ću govoriti u tri teme u ovih pet minuta, a prvo je tema naravno potresa koji je pogodio Grad Zagreb i najviše Sisačko-moslavačku županiju gdje je osobe s invaliditetom i djecu s teškoćama u razvoju stavio u osobito nepovoljan položaj i u izvješću se navodi s pravom da bi kod osoba s invaliditetom u obnovi stradalih stambenih objekata oni trebali imati prednost. Zamislite samo osobu s težim duševnim smetnjama ili dijete sa nekim od poremećaja iz autističnog spektra koji se nalazi u novoj nepoznatoj okolini što za tu osobu predstavlja osobiti stres i povećava vjerojatnost pogoršanja njegovog psihičkog stanja. O arhitektonskim barijerama je već bilo riječi pa ću to preskočiti. Ono što bih isto tako spomenuo, a iz godine u godinu se to s pravom u izvješću pravobraniteljice za osobe s invaliditetom navodi jest činjenica da pitanje kvalitete života i usluga koje država nudi osobama s poremećaja iz autističnog spektra malo je reći da je to loše. Očekujem od novoutemeljenog povjerenstva Vlade RH za osobe s invaliditetom koje je svoju prvu sjednicu imalo prije tri mjeseca da ne sudjeluje samo u donošenju nekih nacionalnih planova, akcijskih planova nego da se to uistinu konkretno pomogne jer roditelji djece s poremećajima iz autističnog spektra uistinu su heroji i država premalo čini, država premalo čini za tu skupinu osoba gdje bi socijalne usluge, zdravstvene usluge od rane dijagnostike pa nadalje trebale biti puno, puno bolje. Treći dio je vezan za naravno osobe s duševnim smetnjama, postoje različite skupine od djece koja su bila u povećanoj vjerojatnosti za zlostavljanje i zanemarivanje, nasilja u obitelji, rodno uvjetovanog nasilja, problema sa ovisničkom populacijom, no osobito bih istaknuo osobe starije životne dobi koje su u ovom vremenu najviše bile diskriminirane, gdje smo imali situaciju da je njihov boravak u zdravstvenim ustanovama, osobito tu mislim naravno na psihijatrijske bolnice bio produljivan iz paramedicinskih razloga, a znamo da svaki dan dulje boravka u psihijatrijskoj ili bilo kojoj drugoj bolnici povećava vjerojatnost hospitalnih infekcija i samim time povećava smrtnost. Zakon o zaštiti osoba s duševnim smetnjama koji je stupio na snagu 1. siječnja 2015. odgovorio je na brojna pitanja, prof. Velinka Grozdanić iz Rijeke je to jako dobro sa svojim timom radila, no otvaraju nam se određeni problemi, recimo što sa pitanjem osoba koje su neubrojive, koje su maloljetne, koje su počinile obilježja kaznenog djela i koje nemaju gdje biti smještene? Dakle, to nanovo otvara problem dječje adolescentne psihijatrije koja je u velikom dijelu preventivna. Ako imamo učinkovitu dječju adolescentnu psihijatriju smanjujemo pojavnost psihičkih poremećaja u odrasloj dobi, ali evo ovo su konkretni primjeri na koje treba odgovoriti pri novelaciji tog zakona. I ja se nadam da će povjerenstvo za praćenje zakona koje se nalazi u Ministarstvu pravosuđa i uprave biti tu konkretnije. U cilju zaštite osoba s duševnim smetnjama, posebno onima za koje je tijekom sudskog postupka utvrđeno kako su obilježja kaznenih djela počinili u neubrojivom stanju, potrebno je uložiti dodatne napore s ciljem ubrzanja postupka kako bi se njihove liječenje na forenzičnim odjelima započelo što brže. Ovo je potrebno poduzeti jer se ovim osobama boravak u istražnom zatvoru ne uračunava u duljinu mjere već se njihove mjera počinje izvršavati od dana smještaja u psihijatrijsku ustanovu. Ovdje bih molio tu je državni tajnik iz Ministarstva pravosuđa i uprave, dakle definitivno je potrebno poboljšati uvjete liječenja u Bolnici za osobe lišene slobode jer one nisu adekvatne za dulji boravak osoba s teškim duševnim smetnjama. Uzimajući u obzir kako se radi o posebno ranjivoj skupini smatram da treba educirati suce i državno odvjetništvo i podržati ono što je pravobraniteljica za osobe s invaliditetom po pitanju edukacije Pravosudne akademije preporučila. Hvala.
Imamo više replika, evo poštovani zastupnik Okroša je digao već i prije nego što ste počeli govoriti. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče HS-a. Uvaženi kolega Ćelić. Kako dolazim iz Općine Dubrava, zajednice gdje se mnoge obitelji i osobe bave udomiteljstvo i domovima za starije i nemoćne, zanima me kako je u ovim izazovnim vremenima kako su osobe koje se bave domovima za starije i nemoćne i udomiteljske obitelji kakvu su imali suradnju sa psihijatrijskim službama.
Poštovani zastupnik Ćelić.
Hvala g. potpredsjedniče. Poštovani zastupniče Okroša. Kao načelnik Općine Dubrava Vrbovečka gdje postoji tradicija udomiteljskih obitelji, a u novije vrijeme i obiteljskih domova, vjerujem da ste upućeni da je u cilju deinstitucionalizacije neko prijelazno rješenje udomiteljska obitelj. Uvijek je najbolje da osobe s težim duševnim smetnjama ostaju unutar svojih obitelji, ali to nažalost nije uvijek moguće. Mi smo se u ovome vremenu epidemije covida s obzirom da skrbimo u izvanbolničkom obliku za značajan broj osoba koje se nalaze u udomiteljskim obiteljima zapravo se dogodila svojevrsni pomak. Prije su dolazili pacijenti k nama u bolnice, sad smo mi sami kontaktirali naše pacijente odnosno te udomiteljske obitelji. Razvijen je sustav tele psihijatrijske skrbi koja je jedna nova prilika, uvijek je bolje fizički kontakt, ali i to je jedna mogućnost kvalitetnog pružanja zdravstvene usluge za osobe sa psihičkim smetnjama.
Sljedeća je replika poštovane zastupnice Lukačić.
Zahvaljujem g. potpredsjedniče. Poštovani kolega. Evo svi ste napomenuli u vašoj raspravi državnom tajniku što bi trebalo Ministarstvo pravosuđa učiniti za osobe s duševnim smetnjama koje su lišene slobode, želim vam samo reći da je ministar evo nedavno sa zajednicom Saveza osoba s invaliditetom postigao jedan dogovor da su oni u svojim prijedlozima upućenima ministarstvu stavili i te osobe, dakle u prioritet i sve onoš to je potrebno od pristupačnosti na dalje što je Ministarstvo pravosuđa što mora učiniti. Tako da evo jedan veliki spektar obaveza Ministarstvo pravosuđa je preuzelo i ja vjerujem da ćemo uskoro moći svjedočiti i rezultatima rješavanja mnogih problema na tom području. Hvala lijepo.
Poštovani zastupnik Ćelić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Poštovana kolegice Lukačić, integracija zdravstvenog dijela koji je unutar Ministarstva pravosuđa i uprave je u proteklih par godina doživjela značajna poboljšanja, međutim postoje određeni problemi o kojima treba razgovarati. Dakle, kako implementirati, kada implementirate određene zakone i kada se nađete s konkretnim problemima, jedan od konkretnih problema su maloljetne osobe koje su proglašene neubrojivima koje ne mogu počiniti kazneno djelo jer su neubrojive nego obilježja kaznenog djela i ako znate kakav je, kakav je izgled psihijatrijske bolnice za djecu i mladež koji je apsolutno neadekvatan za sve mlade osobe koje imaju probleme vezane uz mentalno zdravlje onda je to jedan problem koji treba, o kojem treba govoriti. Pravobraniteljica je dala određene preporuke, ja se nadam da će te preporuke biti implementirane.
Slijedeća replika je poštovane zastupnice Borić.
Poštovani predsjedavajući, poštovani kolega uvodno ste nešto rekli o brizi dakako vezano uz sam potres. Htjela bih podsjetiti da naime HDZ je u prijedlogu Zakona o obnovi zaboravio osobe s invaliditetom. Naime, u onih 20% koje bi osobe trebale same u odnosu na državu i grad davati bili su samo invalidi Domovinskoga rata, dakle nisu bile osobe s invaliditetom, ali eto zahvaljujući prijedlogu tj. amandmanu lijevoga bloka i to je ušlo, pa neka uđe u zapisnik kako bi se reklo ako ste već govorili da je to neka briga. Moje drugo pitanje, naime Odbor za prava osoba s invaliditetom i hvala vam na tragu ovoga i znam vaše brige oko mentalnoga zdravlja, ovdje stoji preporuka hrvatskoj Vladi da dostupnom pristupu mentalnom i psihosocijalnim zdravstvenim uslugama osoba sa invaliditetom, ali i uključujući zdravstvene usluge u području spolnog i reproduktivnog zdravlja. Ono što je najveći problem rekla bih u našoj zajednici je gledati na osobe s invaliditetom i njihov priključivanje roditeljstva [[Upadica: Hvala.]] znate li nešto o tome ili ćemo pitati …
Hvala. Poštovani zastupnik Ćelić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Poštovana zastupnice Borić, meni ovdje nije bitan HDZ ni nijedna druga stranka kada govorimo o osobama s invaliditetom, dobro znate gdje radim i što je moj primarni fokus interesa, ali slažem se s vama. Znači sa izmjenama i dopunama zakona koje su stupile na snagu u veljači sve osobe s invaliditetom su izjednačene i hvala vam na vašem doprinosu kao i na doprinosu zastupnice Ljubice Lukačić. Problem spolnog i reproduktivnog zdravlja je dugi niz godina bio stavljan pod ladicu, napravljeni su određeni pomaci, nažalost stariji pamte kakve su nepravde i kakvu su diskriminaciju osobe s različitim mentalnim poremećajima doživljavale gdje su nasilno bile sterilizirane, gdje su nasilno dobivale određena kontracepcijska sredstava, mislim da tu treba jako puno raditi na edukaciji jer sve osobe moraju biti jednake i po pitanju roditeljstva i po pitanju seksualnog i reproduktivnog zdravlja.
Poštovani zastupnik Hajduković ima repliku.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Kolege Ćelić dotakli ste jedan problem koji nije samo vezan za osobe sa invaliditetom ali nažalost prevladava u našem zdravstvenom sustavu, a to je produžavanje boravka u bolnicama odnosno institucijama koje aktivno skrbe o pacijentu zbog paramedicinskih razloga, dakle to je slučaj i kako ste rekli i nekim osobama s invaliditetom, ali također recimo o osobama koje imaju kronične bolesti ili su nemoćne ili su starije, jednostavno nemaju adekvatan smještaj, nemamo dovoljno kapaciteta za palijativnu skrb, nemamo dovoljno kapaciteta za skrb kakvu bi ti ljudi trebali. I zbog toga opterećujemo bolnički sustav, dakle ti ljudi ostaju dulje jer jednostavno bolnica ih nema kome odvesti, isporučiti da tako kažem možda je to gruba riječ, ali ne može ih poslati kući jer se oni definitivno ne mogu brinuti sami o sebi ili se njihova obitelj ne može brinuti o njima. I zbog toga u budućnosti trebamo razmišljati i o širenju takvih kapaciteta.
Poštovani zastupnik Ćelić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Poštovani zastupničke Hajduković apsolutno se slažem s vama. Dakle, veliko područje komunalne psihijatrije odnosno razvoja psihijatrije u zajednici mi smo imali jedan twinning projekt sa Trimbos institutom iz Nizozemske gdje smo vidjeli primjere dobre kliničke prakse. Nažalost još je sve ostalo na razini pilot projekata. HZZO još uvijek ne financira takvu uslugu, kod nas je još uvijek nezamislivo još je jedan paternalistički pristup i kod značajnog broj psihijatara u Holandiji psihijatar ide biciklom obići osobu koja ima teže duševne smetnje, kao bi spriječila, prevenirala rehospitalizaciju jer je hospitalizacija najskuplja i ko svaka nova hospitalizacija za osobu koja ima određene psihičke poteškoće kao i za svakog drugog čovjeka je stresna. Dakle, tu treba apsolutno raditi i trebamo svi zajednički raditi da se neke stvari promijene i da dobijemo pomak na bolje.
Repliku ima i poštovana zastupnica Raukar Gamulin.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Poštovani kolega izuzetno mi je drago da ste potegnuli temu osoba sa psihosocijalnim teškoćama, znači psihičkih bolesnika jer to je tema kao što svi mi ovdje znamo koja je zaista gurnuta pod tepih i ti ljudi životare na marginama društva. O tome sam u ime kluba govorila i zato bih vas ponovo pozvala kao predstavnika i člana vladajuće većine da se nekako zajedničkim snagama založimo da se konačno donese nova strategija, nacionalna strategija za zaštitu mentalnog zdravlja koje nemamo od 2016.-te, a svjedočimo da ni oni ciljevi koji su bili zadani u prošloj strategiji većinom nisu dosegnuti. Evo, pozivam vas da se zajedno borimo za novu strategiju koja je navodno gotova, koja će navodno tako već mjesecima sad će, sad će, a o toj nacionalnoj strategiji ovise i lokalne strategije i lokalni nekakvi novi programi [[Upadica: Hvala.]] tako da evo. Hvala vam.
Poštovani zastupnik Ćelić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Poštovana zastupnice Raukar Gamulin na početku čestitke povodom vašeg ulaska u Hrvatski sabor. Da, to je tema koja je za mene bolna, mislim da predugo čekamo nacionalni strateški okvir za zaštitu mentalnog zdravlja i sva objašnjenja koja sam dobio u Ministarstvu zdravstva za mene nisu zadovoljavajuća za dobivanje određenih mišljenja od drugih ministarstava treba proteći određeno vrijeme, ali ovo je predugo tu, imamo također, i Nacionalni strateški okvir za suzbijanje svih oblika ovisnosti, koji također se, nažalost čeka i svaki put je pitanje, evo, samo što nije, samo što nije i za nas koji radimo sa osobama sa problemima mentalnog zdravlja je to predugo, stručna povjerenstva su dala svoje pozitivno zeleno svjetlo, ali ja uistinu očekujem, evo, državni tajnik Plazonić je tu, ministar je u nekoliko navrata ovdje s govornice rekao da je to pred [[Upadica: Hvala.]] realizacijom, evo, nadam se da ćemo to do jeseni [[Upadica: Hvala lijepa.]] ugledati svjetlo dana.
Sada će ponovo u ime predlagatelja govoriti poštovana pravobraniteljica Anka Slonjšak. Izvolite.
Pa evo, ja samo, s obzirom na svoje zdravstveno stanje, ja se moram povući pa zato sam tražila ovih 5 minuta i da dam komentare ukratko. Htjela bi reći da ono što je nama svakako interes, da se što više razvije različiti oblici usluga u zajednici zato da bi se podržale osobe s invaliditetom da što duže ostanu živjeti u vlastitim domovima, naravno, uz podršku koja im je potrebna, da bi taj doista život bio dostojanstven i kvalitetan i na kraju krajeva, se rasterete obitelji koje doista trpe velike, možemo reći, velika opterećenja i mnogi od njih su okrenuti u sebe, mnogi su okrenuti prema tome da se ne bave više ti roditelji te osobe, onim svojim stvarnim životnim potrebama, već doista su preuzeli uloge i roditelja i njegovatelja i 24 h mnogi od njih skrbe, neovisno da li se radi o djetetu ili odrasloj osobi s invaliditetom. Mnoge naknade nisu usmjerene još uvijek onako kako bi trebale s osnova invaliditeta, a iznosi koji oni iznose, doista ponavljam su minimalni i vrlo često ne zadovoljavaju niti osnove potrebe koje su doista velike kada govorimo o pitanju, odnosno velike u smislu financijske opterećenosti obitelji. Mnogi žive od tih invalidnina, mnoge obitelji žive od naknade svojih članova, a ne usmjeravaju ih za one potrebe svojih članova, upravo zato što žive u vrlo teškim životnim okolnostima. Htjela bi isto tako reći da, dr. Ćelić, odnosno saborski zastupnik je spomenuo pitanje udomiteljstva. Mi stalno naglašavamo da je važno osigurati adekvatne oblike alternativne oblike skrbi jer dokle god toga nema, mi zapravo nemamo kud usmjeravati osobe s invaliditetom kada se desi da su njihovi stariji, da nema tko o njima brinuti kada ostanu vrlo često sami u svojim okruženjima i kada nema one podrške i usluge da bi oni doista živjeli onako kako trebaju, uživali puni život koliko je god to moguće. Iz tog razloga mnogi od njih, nažalost nalaze se na listama za ulazak u institucije, u ustanove, koje nažalost, kao što vidimo i te liste preopterećene i doista oni koji stvarno trebaju pomoć ne mogu je dobiti, a ono što zapravo stvarno želimo, to je ta transformacija domova, deinstitucionalizacija i di god je moguće otvorit usluge organiziranog stanovanja. I doista pozivam sve one jedinice lokalne i regionalne samouprave koji su, koji oni gradonačelnici i župani i svi ostali, da osmišljavaju oblike, stanogradnju u tom smislu da se osigura što više pristupačnih stanova za osobe s invaliditetom jer samo u Gradu Zagrebu mi znamo da mnoge osobe čekaju pristupačne stanove da mogu živjeti i ući u taj svoj stan, u tu svoju zgradu, znamo da ima mnogih, mnogih, između ostalog, tu je veliki angažman Udruge umirovljenika vezano za sredstva EU fondova, renovacijski val, itd., gdje se očekuju velika sredstva za uključivanje osoba s invaliditetom koja žive u svojim prostorima i u svojim u stambenim zgradama, gdje se bi trebalo osigurati da mogu dostojanstveno izaći i ući u svoje stanove i da mogu živjeti kako zaslužuju. Isto tako bi naglasila da pitanje udomiteljstva se pretvorilo u to da nažalost imamo situaciju da su to postale male institucije, da te institucije odnosno ta udomiteljstva izuzetno su male kontrole i nadzori. Nažalost pandemija je to još više potvrdila i prošla godina jer ovaj broj koji sad imamo inspektora u ministarstvu doista ne može pokriti da ne kaže ništa gotovo, a i ono što kontroliraju, ne kontroliraju ljudska prava već kontroliraju one uvjete koji su prostorno i tehnički, a što nama u ovom segmentu, što se tiče osoba s invaliditetom nije adekvatno, a pritužbe samo potvrđuju da nažalost to egzistira i da je sve veći su problemi u udomiteljskim obiteljima. Voljela bih da na sljedećem izvješću ovo ne spominjem i da ne budu opet ponovno pritužbe u 2021. g., ali, evo, na polovici smo godine i vidimo da još uvijek jako puno ima prostora koje trebamo popuniti na način da budu pozitivni za osobe s invaliditetom. I na kraju krajeva, htjela bih reć da osobe s invaliditetom i roditelji djece s teškoćama i odraslih osoba s invaliditetom najbolje znaju artikulirati svoje potrebe, pa tako i ono što im je stvarno potrebno i da ih se što više uključuje i sve one propise, odluke, što na lokalnoj razini, što na regionalnoj ili na državnoj i da zapravo svi dajemo doprinos da život osoba s invaliditetom bude bolji, ne danas, nego sutra, nego kak se kaže, jučer. Evo. Hvala vam i, evo, žao mi je, ali tu će ostati moji zamjenici, zasigurno će moći odgovoriti na pitanja kao i ja, ako ne i bolje. Evo, hvala vam.
Ima jedna replika i na vaše izlaganje poštovane zastupnice Borić.
Ovo je više zahvala i hvala vam na strpljivosti, ali vjerujem da smo svi ovdje ne bismo li upravo poboljšali položaj osoba s invaliditetom. Evo i sami ste rekli dok, da nam trebaju različiti alternativni oblici skrbi i rekla bi da nam trebaju i alternativni oblici solidarnosti, jedan roditelj me zvao prije sat vremena, pa predlažem, zamolio je, a mi smo ovdje zastupnici da i prenesemo dakle, znamo da invalidi Domovinskog rata nakon 7 godina mogu prodati ili vratiti svoje vozilo ili kako se to već kaže. Taj roditelj moli, ako bi takva vozila vrlo često ta vozila se ne prodaju, a dobe se nova, i tako, bez da osuđujemo ikoga, on pledira da li bi se solidarno ta vozila mogla dati roditeljima koji imaju djecu s invaliditetom i koji brinu o njima dnevno i moraju o njima brinuti, a izuzetno su siromašni i nemaju načina da sami pribave vozila.
Hvala. Poštovana pravobraniteljica.
Pa evo zahvaljujem na pitanju i prijedlogu, ja svakako pozivam tog roditelja nek nam se slobodno obrati i nek nam pošalje jedan takav zahtjev ja ću ga vrlo rado uputiti prema Ministarstvu branitelja, ali istovremeno moram reći da je takva, takav apel bio od strane Hrvatskih udruga paraplegičara i tetraplegičara prije nekoliko godina koji smo uputili prema i udruzi i prema Ministarstvu branitelja, nažalost odgovor nije bio pozitivan. Tako da nadam se da ovaj apel od strane tog roditelja i od strane mene kao pravobraniteljice koja sam rekla na početku, meni je u interesu štititi prava svih osoba s invaliditetom, pa tako i branitelja i svih onih neovisno o uzroku, da li je to netko pao s kruške kako se kaže ili ga je vepar stresao sa drveta, imamo različitih situacija životnih, ponekad ono sarkastično smiješne i tragične i u tom smislu kažem treba učiniti sve, ako ništa drugo da se bar sufinancira prijevoz to je najmanje što se može učiniti, ako ne već i dati [[Upadica: Hvala.]] vozilo. Evo hvala vam i evo nažalost moram se povući.
Hvala vam lijepa.
Mogu jednu rečenicu još reći? Samo jednu.
Ah, izvolite ajde recite.
Samo terminološku rečenicu. Stalno ovdje koristimo riječi, ja sam postala cijenjenom mandatu svih saborskih zastupnika preporuku koristite termine koji su adekvatni i ne koristite u javnom prostoru neprimjerene termine. Osobe s invaliditetom, djeca s teškoćama u razvoju i djeca sa posebno prilagodljivim potrebama ako je vezano za obrazovanje. Evo, hvala vam.
Hvala vam lijepa. Evo žao mi je što se je odužilo sve to skupa tako, ali evo hvala vam što ste bili s nama. Slijedeća pojedinačna rasprava bit će poštovane zastupnice Urše Raukar Gamulin.
… [[Govornica naknadno uključena.]] i prije nego što počnem ja bih vas zaista zamolila da predsjedništvo sabora ubuduće kada nam dolazi pravobraniteljica za osobe s invaliditetom da uzmete u obzir i nju kao osobu s invaliditetom i prilagodite raspravu sa pauzama i sa svime što je potrebno da bi nam gospođa pravobraniteljica mogla ostati cijelo vrijeme. Zahvaljujem.
Naravno ja vam moram odmah odgovoriti, to je jako teško napraviti jer meni je jako teško kao predsjedavajućem ograničiti pravo saborskim zastupnicima da govore, broj njih itd., to je na savjesti i saborskih zastupnika da vode računa o nečijem zdravstvenom stanju itd., tako da vrlo je teško, to je, svaka situacija ima i ovu i onu stranu često puta se prigovaralo zašto se neka točka stavi prije podne, a druga stavi popodne, pa onda opet nije bilo dobro kad se stavi poslijepodne. Dakle, u raznim situacijama je to teško staviti i teško udovoljiti svima moram reći, ali evo izvolite [[Upadica: Smijem odgovoriti?]] izvolite vi možete govoriti, da.
Pa mislim da se može prilagoditi rasprava jer nekako nas se tjera da budemo što kraći jer nam je nelagodno gledati gospođu pravobraniteljicu pa evo ponovno ipak plediram da se to uzme u obzir. Dakle, u ovoj pojedinačnoj raspravi željela bih naglasiti još neke kritične točke u ovom izvješću, osobito bih istaknula da treba obratiti pozornost na dio koji se odnosi na pristupačnost stanovanja o kojem je danas naravno ovdje već bilo riječi jer ovo je područje često bilo predmetom pritužbi osoba s invaliditetom upućenih i pravobraniteljici i svim drugim institucijama. Nepristupačnost se uglavnom odnosila na nepostojanje dizala u više etažnim stambenim građevinama starijeg datuma izgradnje kao i nažalost nerazumijevanje susjeda ili predstavnika suvlasnika za potrebe osiguravanja pristupačnosti pojedinačnih zajedničkih dijelova nekretnine. Iako je naravno najveći problem nedostatak sredstava u zajedničkom fondu u tzv. pričuvi istaknuti su i primjeri kad je i bilo dovoljno sredstava ali nije bilo dovoljno razumijevanja od strane suvlasnika da se taj problem riješi. Evidentno je potrebno raditi na podizanju empatije društva s ranjivim skupinama u koje naravno spadaju i osobe s invaliditetom. Nadalje, s obzirom da ovakvi zahtjevi zahtijevaju značajna materijalna ulaganja, a osobe s invaliditetom i njihove obitelji u pravilu nemaju dostatna sredstva zbog velikih troškova koje prouzrokuje i donosi invaliditet. I treba napomenuti da je stopa rizika od siromaštva i socijalne isključivosti osoba s invaliditetom u RH izuzetno visoka, ona je gotovo oko 40%. I zato nadam se da će se prihvatiti mišljenje i preporuka pravobraniteljice za donošenjem Zakona o socijalnom stanovanju kao i osnivanje zaklade ili nekog fonda iz čijih sredstava bi se moglo financirati stambene prilagodbe stanova u privatnom vlasništvu za one osobe s invaliditetom koje nemaju potrebna sredstva. Dakle nadam se da će Vlada RH prihvatiti i započeti konkretnu zakonsku i drugu inicijativu za realizaciju tih preporuka. S obzirom da svoju ekonomsku i gospodarsku stabilnost najviše vežemo za turizam trebali bismo ponovno kao što je već napomenula cijenjena zastupnica Mrak Taritaš pažljivo razmotriti prijedloge i preporuke pravobraniteljice u osiguranju pristupačnosti turističkih destinacija i sadržaja za osobe s invaliditetom. Najviše mislim na privatne iznajmljivače i zaista je razuman i dobar prijedlog da se s nadležnim tijelima organizira sustav edukacija u kojima bi glavni edukatori bili upravo osobe s invaliditetom kao što je naglasila i gospođa pravobraniteljica jer oni zaista najbolje znaju koje sve prepreke postoje za njih i koje su prilagodbe neophodne kao i rješenja za te probleme. Dakle, mislim da prilagodba turističkih sadržaja za osobe s invaliditetom nije samo socijalni empatički trenutak nego zaista i gospodarska šansa podizanja turističke ponude na jedan viši nivo. I na kraju moram reći da zaista žalosti činjenica da pravobraniteljica za ravnopravnost osobama s invaliditetom godinama upozorava i daje preporuke i prijedloge rješenja na koje se Vlada RH tako često oglušuje i ne poduzima potrebne korake. Kakvo smo mi to društvo koje tako lako marginalizira one najpotrebnije, najranjivije naročito dječicu? Gubimo se u statistikama, brojkama, a zaboravljamo da su to naši susjedi, naši sugrađani, naši članovi obitelji, naši poznanici, naši prijatelji. To nisu brojke, to su ljudi, to je Maja, Dražen, Hrvoje, Iva, Marija, Luka, Mia to su konkretni ljudi za njihova prava, to su konkretni ljudi, konkretna djeca, mi s njima moramo biti solidarni, moramo se boriti za njihova prava kako bismo i mi ostali ljudi. Evo zahvaljujem, završila sam.
Hvala lijepo. Imamo jednu repliku, ostanite ovdje možda će trebat odgovorit, ne morate odgovorit ali možda bi. Poštovana zastupnica Lukačić. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, poštovana kolegice. Pa evo ja podržavam vašu raspravu i činjenica je da je uvijek dobro potaknuti da se poboljša kvaliteta života osoba s invaliditetom, međutim ne možete reći da se Vlada oglušuje na preporuke pravobraniteljice. Ja znadem da vi znate da zakoni koji su ključni za osobe s invaliditetom, a to je Zakon o osobnoj asistenciji, Zakon o inkluzivnom dodatku i evo uskoro Zakon o socijalnoj skrbi su mogu reći gotovo, Zakon o socijalnoj skrbi ići će prvi, to su zakoni koje osobe s invaliditetom očekuju i na prijedlog pravobraniteljice su doista krenuli kako bih rekla u izradu, ali onako kako to treba biti, a ne onako kako je to bilo prije nekoliko godina. Tako da nemojte reći da se oglušujemo neke stvari nije lako [[Upadica Reiner: Hvala lijepa.]] donijeti onako brzo kako to očekujemo. Hvala.
Hvala lijepa. Poštovana zastupnica Raukar.
Hvala g. predsjedavajući. Poštovana zastupnice. Danas smo svjedočili tome da je gospođa pravobraniteljica rekla da neke stvari, baš ti zakoni o kojima ste govorili da ih se čeka 13 godina. Naravno da se slažem s vama da ih treba dobro pripremiti, ali vjerujem da je 13 godina ipak jedan predugi period. I zato i dalje mislim da se prečesto Vlada RH oglušuje na preporuke pravobraniteljice za osobe s invaliditetom jer tome svjedoči ako gledate u nizu izvješća njezina za '20., '19., '18., '17. itd. da idemo unatrag gdje se neke preporuke pojavljuju iz godine u godinu, a ništa se po tom pitanju ne događa. Nadajmo se da će sada konačno ti zakoni doći i u Sabor i da će se doći do tih potrebnih promjena za osobe s invaliditetom. Zahvaljujem.
Sljedeća pojedinačna rasprava bit će poštovane zastupnice Marijane Puljak. Izvolite.
Zahvaljujem predsjedavajući. Poštovane kolegice i kolege. Evo malo nas je ostalo u ovaj petak popodne, a evo već smo više puta čuli za ovom govornicom kako se često za njom ponavljamo kad govorimo o izvješću pravobraniteljice za osobe s invaliditetom, pa evo tako ću i ja ponoviti neke rečenice koje sam prije skoro godinu dana ovdje ponavljala. Dakle, ovaj izvještaj čini se kao da se iz godine u godinu ponavlja, iste rečenice, čak nisu ono znate što se kaže šaflane, a zapravo se za osobe s invaliditetom i djecu s teškoćama u razvoju godinama se već nije ništa promijenilo. Dakle, način na koji se ova država odnosi prema svima njima i dalje je jednak, okrutan, ponižavajuć, a u potpunosti se razotkrio s dolaskom korone. 2019.g. pravobraniteljici su se obratila 2.172 građana i građanke, prošle godine njih 2.266, iz godine u godinu taj broj raste sam po sebi pokazuje iznimno lošu situaciju za osobe s invaliditetom u RH. Iz izvješća čitamo iste preporuke, iste rezultate, a sve zbog katastrofalno lošeg zakonskog okvira. Pa evo prošle godine sam rekla ovo citiram, može se promijeniti na ovu godinu „U najvećem broju slučajeva ne govori se o izravnoj diskriminaciji već se kao glavni krivci navode upravo loši zakoni i pravilnici. Najočitiji primjer je Zakon o socijalnoj skrbi koji sadrži diskriminirajuće odredbe u ostvarivanju određenih socijalnih prava što se prije svega odnosi na odredbe kojima se regulira pravo na status njegovatelja za odrasle osobe s invaliditetom.“ Pandemija korona virusa brutalno je na površinu izbacila sve manjkavosti ovog zakona, ali i ostalih pa ću citirati iz izvješća „Vezano uz epidemiju od samog početka u proljeće najveći broj odnosio se na prava iz radnog odnosa, mogućnost rada od kuće, potrebu rada od kuće zbog djeteta s invaliditetom u slučaju samoizolacije i ostalog. Također su se sa značajnim izazovima susreli roditelji koji su nakon zatvaranja škola ili radi prestanka programa provedbe u ustanovama socijalne skrbi trebali osigurati skrb za djedu pa su tako njihovi upiti bili vezani uz mogućnosti koje im stoje na raspolaganju u slučajevima kad rad od kuće nije bio moguć.“ Pandemija nas je iznenadila, na nju nitko nije bio spreman, ali apsolutno je nedopustivo da se koristi kao izgovor za nedostatak programske, didaktičke i profesionalne podrške učenicima s invaliditetom. Najžalosnije od svega što ta rješenja ovih problema nisu zapravo nedostižna, pravobraniteljica svake godine podnosi izvještaj, kao što sam rekla uglavnom prepisano, malo modificiranu verziju onog iz prethodne godine kao da govorimo o nekakvoj nuklearnoj fizici, dakle nije to nuklearna fizika. Dovoljno je, čini mi se, da počnemo slušati ljude. Evo jedan primjer konkretan kako riješit konkretan problem, korištenje smart kartice kojom se osobe s invaliditetom oslobađa plaćanja cestarine, ta kartica je vezana za vozilo, a ne osobu. Evo, možemo li to vezati za osobu tako da im olakšamo mobilnost? Jedan mali i jednostavno rješiv problem. Na ono o čemu sam htjela posebno reći i istaknuti, to su problemi djece s autizmom i njihovih obitelji, dakle iz izvješća pravobraniteljice, navode se neki specifični problemi djece s autizmom i nisu posebno istaknuti već se o njima govori kao djeci s teškoćama u razvoju. Mogli ste, evo, pročitati u izvješću 2, 3 primjera koja su zapravo strašna evo, ja ću evo, i čitati jednu obitelj iz Čučerja s petero malodobne djece, citiram, dakle, moj sin s autizmom ima nekontrolirane, agresivne, često nepredvidive ispade uvijek kad se nađe u skučenom prostoru među nepoznatim ljudima. Dakle, problem je sa potresom u Zagrebu, ponuđen im je nekakav smještaj, međutim, evo, kažem, dijete sa autizmom ima problema sa skučenim prostorima, odbili su taj smještaj, novi smještaj im nije ponuđen. Dakle, primjeri iz prakse ureda, roditelji s područja Slavonije navode da njihova kći ima poremećaj iz spektra autizma, 3 puta je bila na liječenju u psihijatrijskoj bolnici za djecu i mladež i ponovno opisuju nekontrolirane agresivne ispade. Dakle problem djece s autizmom i njihovih obitelji pojavljuje se u cijeloj Hrvatskoj, roditelji su prepušteni sami sebi i nemaju podršku u zajednici, obrazovnom, zdravstvenom i sustavu socijalne skrbi. Dakle, evo, to je za kraj nešto što sam htjela posebno istaknuti za ovo Izvješće.
Hvala. Imamo 2 replika, prva je poštovane zastupnice Raukat-Gamulin.
Hvala g. predsjedavajući, poštovana kolegice, spomenuli ste loš zakonski okvir koji je svima nama ovdje poznat. Ja bih pridodala da se radi i o premalim financiranja svih potreba osoba sa invaliditetom pa evo, dozvolite da dam jednu sliku. Rekla bih da je pola krila jednog borbenog aviona bi riješilo mnoge, mnoge probleme osoba sa invaliditetom i djecom s teškoćama u razvoju pa evo, ja bih između aviona i djece birala djecu. Što vi kažete? Hvala vam.
Poštovana zastupnica Puljak.
Pa ja bih rekla da je neosporno da nam treba i zaštita i obrana, trebaju nam, možda i avioni, ali ima, sigurna sam da ima, u ovoj državi curi na sve strane. Ima puno prilika gdje možemo napraviti i racionalizacije, razumno i pametno korištenje sredstava koja su nam na raspolaganju od poreznih obveznika i sigurna sam da bi našli dovoljno sredstava da evo, pomognemo svim osobama ili sa invaliditetom, bilo da su oni ratni vojni invalidi ili civilni invalidi. Govorila sam nešto o tome u replici, razlici između prava, prava na nekakve usluge između ratnih vojnih invalida i civilnih invalida.
Sljedeća replika poštovane zastupnice Borić.
Poštovani predsjedavajući, kolegice Puljak, zanima me znate li kako bismo možda mogli unaprijediti i obrazovanje žena sa invaliditetom. Naime, 60% žena sa invaliditetom ima tek osnovnu školu. Osim, dakle, stigmatiziranja, ovo bih rekla i stereotipiziranja inače žena, a pogotovo, je li, ako još, žensko dijete je i sa invaliditetom. Dodatno, htjela bih ovdje već ako se radi o tome što financiramo, mislim da se hrvatski mora zabrinuti da velik broj aktivnosti provode, ne država, ne njene institucije već udruge koje, ili savezi udruga, kao što je to SOIH, dakle bave se udruge, da ne kažemo, bave se roditelji koji imaju djecu s invaliditetom, rekli bismo oni zainteresirani, a država bi trebala biti zainteresirana za brigu o svim svojim građanima jer ta briga nije predominantna [[Upadica: Hvala. Hvala.]] kao roditeljska.
Hvala. Poštovana zastupnica Puljak.
Evo, kad ste već spomenuli obrazovanje, ono, slažem se, evo, sa svime što ste rekli, spomenut ću ovdje dakle da predškolski i školski sustav ne poznaje inkluziju, već imamo dakle zastarjelu integraciju djece, sad opet se vraćam na djecu s autizmom, ali zapravo se može primijeniti na sve osobe s invaliditetom, djecu s invaliditetom, ,dakle integraciju te djece sa pomoćnicima u nastavi koji obično na kraju ne budu educirani, ne budu dovoljno educirani i onda odgajatelji, nastavnici imaju problem jer pomoćnici nisu educirani kako raditi u razredima u kojima su djeca s autizmom. Dugoročni smjer Europe je zapravo da se sve i one ustanove, je li, centri za autizam i sve slične stvari zapravo zamijene sustavom u kojem će biti dakle potpuna inkluzija osoba s invaliditetom u kojem će se te institucije ukinuti i zapravo ćemo živjeti odnosno ostvariti jedan suživot s osobama s invaliditetom, a ne ih zatvarati u nekakve ustanove.
Hvala. Sljedeća će raspravljati poštovana zastupnica Martina Vlašić Iljkić. Izvolite.
Pred nama je Izvješće pravobraniteljice za osobe s invaliditetom iz kojeg se može dobiti detaljan uvid u rad ureda, ali se mogu i sagledati aktualni problemi i poteškoće osoba s invaliditetom te usmjeriti rad sustava u pojedinim područjima. S obzirom da je posljednja rasprava u Saboru bila u listopadu 2020. g. o Izvješću za 2019. g., još uvijek nam je sjećanje u problematiku koje je tada iznosila pravobraniteljica za osobe invaliditetom. Danas je nažalost problematika i dalje nepromijenjena, a posebno se sjećamo težine s kojom je pravobraniteljica iznosila posljedice s kojima se osobe s invaliditetom nose za vrijeme pandemije koronavirusom. U intenciji da s najviše zaštite, kako smo ovdje puno puta danas mogli čuti, oni najranjiviji, osobe s invaliditetom su najviše izgubile u većoj izolaciji, u nedostupnosti socijalnim i zdravstvenim ustanovama. O angažmanu pravobraniteljice govori da je uputila 23 prijedloga na 16 e-Savjetovanja izmjena i dopuna zakonskih, podzakonskih akata te dala je 74 mišljenja na zakone, planove, strategije no i dalje nije informirana, što je poražavajuće, u kojem smjeru će ići novi Zakon o socijalnoj skrbi. Bojim se da nije jedina jer od stručne javnosti se može čuti kritika Ministarstvu rada, mirovinskog osiguranja, obitelji i socijalne politike da struka nije informirana na adekvatan način uopće u izmjenama i u kojem smjeru Zakon o socijalnoj skrbi ide. Zakon o osobnoj asistenciji, Zakon o inkluzivnom dodatku je imaginarni zakon koji se provlači već kroz najave godinama. Donošenje se odgađa godinu za godinom kao i Zakon o socijalnoj skrbi. Nadalje, problem je projektnog financiranja usluga osobnog asistenta, prevoditelja znakovnog jezika i pratioca za slijepe osobe što ne omogućava kontinuitet u radu niti je to dovoljno s obzirom na stvarne potrebe. Što se tiče transformacije domova tu smo također jednako kao i prije neko vrijeme odnosno prošle godine kad smo raspravljali o zadnjem izvješću i dalje se radi o šest domova koji su na određeni način proveli transformaciju, no broj korisnika na smještaju se nije smanjio nego dapače se i povećao. Potrebno je povećati usluge pomoć u kući, osobne asistencije, psihosocijalne podrške u domu kako je to i planirano i definirano planom deinstitucionalizacije, transformacije te prevencije i institucionalizacije od 2018.-2020.g. Imamo na smještaju gotovo 10.000 osoba s invaliditetom i sa razlogom se pravobraniteljica pita koliko bi tih korisnika mogli uz kvalitetnu podršku živjeti u svom domu sa dostupnim uslugama i prilagođenim individualnim potrebama svake osobe s invaliditetom. Kao alternativa smještaju se nudi udomiteljstvo ili organizirano stanovanje. Kao najbolji oblik smještaja ili življenja osim onog u vlastitom domu je organizirano stanovanje uz koje uz asistente osoba s invaliditetom ima najveći osjećaj samostalnog življenja. I u ovom izvješću navodite da je socijalna skrb najzastupljenija u pritužbama što se odnosi na već opće poznat loš životni standard osobe s invaliditetom i nedovoljnih naknada o kojima smo zaista puno puta danas ovdje čuli koji ne podmiruju troškove osobe s invaliditetom i služe većinom za podmirenje režijskih troškova obitelji nažalost, a ne za socijalnu uključenost kojima su one namijenjene. Centri za socijalnu skrb kako ste prepoznali ne mogu biti jedini nositelji skrbi i pozivate na suradnju i jačanje međuresorne suradnje na razini lokalne zajednice. Civilni sektor je nositelj izvan institucijskih usluga u zajednici i inicijator organiziranog stanovanja zahvaljujući roditeljima djece sa teškoćama u razvoju koji su svjesni da o njim netko treba brinuti i kada više njih ne bude. Socijalna skrb je nažalost dugi niz godina marginalizirana, pogotovo u cijelu i skrbi područja osoba s invaliditetom. To je dokaz tome i rad primjerice jedinstvenog tijela vještačenja Zavoda za vještačenje u kojima nagomilane poteškoće se zaista ne rješavaju i one nedovoljno dobro slijede zapravo potrebe korisnika i resora za koje vještači zavod za pojedini resor. Poznato je da ne postoji dovoljno usluga te da roditelji djece sa teškoćama u razvoju su prepušteni nažalost sami sebi, nema dovoljno stručnjaka, imamo sve informacije o sustavu socijalne skrbi, ali ministarstvo nema ni volje ni energije provesti zahtjeve sa terena i suočiti se sa problemima i ponuditi rješenje. Mi smo svi ovdje svjesni problema, podržavamo svi izvješće pravobraniteljice, ali ovdje sam drugi put na raspravi o izvješću i sram me koliko malo pomaka je država napravila za osobe s invaliditetom, a mogu si misliti kako je pravobraniteljici ovdje i svim osobama koje one predstavlja koje iz godine u godinu ukazuje na problema, a država nema sluha.
Hvala. Imamo jednu repliku, poštovane zastupnice Sabljak Dračevac.
Zahvaljujem potpredsjedniče. Pa kolegice otvorili ste, ustvari cijeli dan danas otvaramo niz problema, mislim da je jako važno da se referiramo na prošlo izvješće koje je bilo u 10. mjesecu i gdje se praktički vidi da u ovom periodu nije bilo nikakvog pomaka. Nekako je ta rasprava tada bila završena s time da će sigurno bit napravljen Zakon o socijalnoj skrbi, da ćemo imati već u najmanju ruku pred drugim čitanjem zakon o asistentima i inkluzivnom dodatku, ali ništa od toga negdje nije napravljeno. Radi se o velikom broju ljudi i definitivno ne može to raditi samo jedno ministarstvo, a pogotovo centri za socijalnu skrb, pa što vi mislite koliku ulogu, s obzirom da dolazite iz centra za socijalnu skrb bi on mogao imati na sebi? Hvala.
Poštovana zastupnica Vlašić Iljkić.
Evo zahvaljujem … što ste potaknuli niz ovdje problema i ideja što bi se moglo i kako bi se moglo urediti. Ono što svakako ne vidimo je smjer ministarstva jer kako ste i naglasili, ne samo da ministarstvo krivo informira javnost nego i nas ovdje na odborima. Nama je na odboru obećano još u travnju da će Zakon o socijalnoj skrbi bit na Vladi, sad je već evo imamo iz odbora u odbor dobivamo drukčije informacije to je zaista poražavajuće, to znači da ministarstvo nema uopće viziju u kojem smjeru treba ići. Znači centri za socijalnu skrb još uvijek se nije odlučilo što je on, da li je on nositelj socijalnih naknada, materijalnih prava ili će on biti nositelj socijalnih usluga koje će biti dostupne svim građanima bez obzira o kojim poteškoćama se radi. Dal se radi o osobama s invaliditetom, dal se radi sa obitelji, roditeljske poteškoće i sve ostalo. Znači još uvijek nemamo smjer, još uvijek ne znamo dal ćemo transformirat domove ili ćemo da li ćemo transformirati domove u smislu izvan institucijskog smještaja ili ćemo povećavat kapacitete smještaja.
Hvala lijepo. Sada će govoriti poštovana zastupnica Rada Borić. Izvolite.
Poštovani predsjedavajući, državni tajnici, suradnici. Iako ovo izvješće obuhvaća sva područja regulirana UN-ovom konvencijom o zaštiti prava osoba s invaliditetom, osvrnut ću se tek kratko na jedno posebno područje koje inače se redovito ističe kao slaba točka, ne samo u izvještajima pravobraniteljice već i u drugim dokumentima i u izvješću pravobraniteljice za ravnopravnost spolova. Ovdje ću posebno spomenuti i pitanje UN-ova Odbora za prava osoba s invaliditetom iz travnja 2020., napominjem da je to odbor koji razmatra izvješća koja smo mi kao država potpisnica konvencije obvezni podnositi i postupati prema preporukama. Ovdje imam listu od četiri stranice preporuka, a i danas smo čili od kolega i kolegica da nažalost godinama te preporuke ostaju tek slovo na papiru. Tako je odbor 2020. tražio odgovore na pitanje o tome što je poduzeto po preporukama pravobraniteljice za ravnopravnost spolova kao i koji su napori uloženi da se i taj dio uključi u druge politike i programe, a vezano uz ravnopravnost spolova. U našem izvješću pravobraniteljice za 2020. i onda sama ističe iznimno težak položaj žena s invaliditetom u ostvarivanju prava na zdravlje, na partnerske odnose, na majčinstvo, na obrazovanje, na zapošljavanje i posebno se naglašavaju razni oblici nasilja i diskriminacije. Kod osoba s invaliditetom uvijek ili često možemo govoriti o višestrukoj diskriminaciji kod žena i diskriminacije po osnovi spola, pa onda dodatno još ako su osobe s invaliditetom pa onda ako su osobe drugačije spolne orijentacije dakle možemo nabrojiti niz oblika diskriminacije, a posebice nasilja nad ženama s invaliditetom. Trebala bi nas ustvari izuzetno brinuti ocjena na koju najčešće nalazimo oko neprepoznatljivosti žena s invaliditetom. Pogledate u svojoj zajednici kada vidite mladu ženu u invalidskim kolicima da li mislite da ona ima pravo na seksualni život, da li ona uopće ima pravo imati obitelj? Dakle, ono što žene s invaliditetom čime su sve suočene sigurno je drugačije u odnosu na ono na što su suočene žene koje nemaju invaliditet. Prepreke da one ostvare zdravstvene usluge zbog, a danas smo govorili inače za sve osobe s invaliditetom nepristupačnih objekata, ali i opreme i sadržaja zdravstvenih ustanova, nedavno se govorili o tome kako su neprilagođene ordinacije ginekološke za te žene. Dakle, najteže su za žene one same govore, čak ne ni ta nedostupnost već predrasude kod zdravstvenih djelatnika s kojima se susreću kad se odluče za majčinstvo. Pristup ženama s invaliditetom, reproduktivnom i seksualnom zdravlju za jedan dio stručne javnosti čak se ne smatra prihvatljivim. Na sreću jučer je Europski parlament pokazao da će se standardi zaštite žena i njihovog reproduktivnog zdravlja čuvati i unaprijediti, a nadam se također i za žene s invaliditetom. Sve preporuke koje je pravobraniteljica predložila u ovom području saborski bi zastupnici doista trebali, trebali bismo insistirati na njihovom provođenju, ustvari na osiguravanju i drugačije vrste podrške ženama s invaliditetom, povećanju broja savjetovališta za žene s invaliditetom, SOS telefonu. Tek prvi SOS telefon i nekako se osjećam kao aktivistica i ponosno osnovan je tek 2007.g. dakle koliko je trebalo u odnosu na 20-ak godina drugih SOS telefona vezanih uz nasilje nad ženama, a znamo da nasilje nad ženama sa ženama s invaliditetom je sigurno upravo to dvostruko, ako ne i trostruko. Jako važno je istaknuti da postoje mreže žena s invaliditetom i da su žene shvatile da moraju solidarno podržavati jedne druge jer one dijele to iskustvo koje mi druge žene ne dijelimo. I doista kažem red je na državi i da svojim institucijama poduzme ozbiljne mjere za zaštitu posebice žena sa invaliditetom od svakog nasilja.
Hvala vam lijepo. Imamo jednu repliku, ostanite, poštovana zastupnica Vlašić Iljkić.
Zahvaljujem. Pa puno puta smo danas čuli i vi ste spomenuli sada vezano za zapošljavanje osoba s invaliditetom pogotovo žena gdje su one zaista neravnopravne u odnosu na sve druge građanke. I također smo puno puta čuli da se čekaju donošenja kojekakvih strategija koje imamo i sad važeće strategije koje se ne primjenjuju iz različitih područja, imamo i sad zakone koje provode odnosno propisuju prednosti pri zapošljavanju da se ono ne provodi. Primjerice, primjer je to i model aktivne politike zapošljavanja i mjera Zavoda za zapošljavanje gdje u mjerama stoji da prednost za zapošljavanje imaju osobe s invaliditetom, žrtve obiteljskog nasilja, ali u praksi te žene nisu zaposlene, u praksi je takvim ženama teško doći do radnog mjesta i na tim projektima. Budući evo takva je jednostavno neprepoznatost [[Upadica Reiner: Hvala.]] a žene nisu dovoljno ohrabrene da se bore na adekvatan način.
Hvala. Poštovana zastupnica Borić.
Pa dakle godinama se doista ravnopravnost bih rekla ponajprije se vidi i na tržištu rada, a onda u to ulazi sve drugo. Žene s invaliditetom kada i govorimo o ženama s invaliditetom i tržištem rada su tu diskriminirane na nekoliko načina. Pitala bih jedno klasično pitanje kada ste posljednji puta vidjeli ženu sa invaliditetom da radi u banci, da vam je savjetnica, kada ste ju vidjeli na javnoj televiziji da je voditeljica. Dakle, žene sa invaliditetom su još nažalost, osim zahvaljujući nekoliko naših kolegica nevidljive. Vi ćete imati da postoje programi za žene s invaliditetom u nekim zatvorenim prostorima, one će proizvoditi kolače bez da dakle podcjenjujemo rad koji žene mogu raditi, ali dok mi ne vidimo da je nama savjetnica u banci Romkinja ili žena s invaliditetom mi ćemo govoriti o diskriminaciji.
Slijedeća pojedinačna rasprava bit će poštovanog zastupnika Tomislava Okroše. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani državni tajnici sa suradnicima, uvažene saborske zastupnice i zastupnici, čuli smo danas Izvješće o radu pravobraniteljice za osobe sa invaliditetom za 2020. godinu. Posebno moramo pohvaliti otvorene područne urede pravobraniteljice u Osijeku, Rijeci i u Splitu u kojima je uz ured u Zagrebu prikupljen veliki broj pritužbi, prijava i prijedloga osoba s invaliditetom. Vjerujem da u tim uredima rade vrijedni i kompetentni ljudi i da tako regionalno raspoređeni mogu lakše, brže i efikasnije biti na korist osobama s invaliditetom. Vlada RH stavila je veliki naglasak na pružanje podrške osobama s invaliditetom te na njihovo uključivanje u društvo. Ono što smatram dobrim i bitnim je naći način kako tu dobru podršku s nacionalne razine prenijeti na lokalnu razinu i u svakodnevni život osoba s invaliditetom. Dobar primjer je grad Šibenik koji je u postupku izrade strategije izjednačavanja mogućnosti za osobe s invaliditetom. Izdvojio bih kako je u prethodnom i u ovom mandatu Vlada donosila mjere u svrhu poboljšanja položaja osoba s invaliditetom, poglavito kada je riječ o povećanju osobne invalidnine s 1.250 na 1.500 kuna, a sredstva za osobnu invalidninu povećana su za 75% u odnosu na 2016. godinu. Tada su iznosila 384 milijuna kuna, a u pandemijskom 2020. godini, godinu u kojoj su Hrvatsku zadesila i 2 snažna potresa nakon rebalansa ta sredstva iznose 672 miliona kuna. Najnovija vijest od 21. lipnja je da osobe s invaliditetom ostvaruju i pravo na besplatan prijevoz na državnim trajektnim linijama kao i pravo na pratnju i osobno vozilo. Kako dolazim iz općine Dubrava istaknuo bih jedan primjer suradnje naše općine sa Udrugom za autizam Zagreb. Općina Dubrava u Zagrebačkoj županiji već dugi niz godina odlično surađuje s Udrugom za autizam Zagreb. Udruga za autizam Zagreb trenutno ima, radi na trećoj životnoj zajednici za osobe iz područja, osobe iz područja spektra autizma. Od te tri životne zajednice 2 će biti na području moje općine u naseljima Mostari i Gornji Vukševac. Ovih dana obradovala nas je vesela vijest kako je projekt Naš plani svijet, tako se zove projekt osnivanja 3 životne zajednice osoba iz spektra autizma, kako je taj projekt iz Europskog fonda za regionalni razvoj ostvario bespovratni iznos od 8,2 miliona kuna. Taj iznos bit će prenamijenjen kako bi staru područnu školu u Gornjem Vukšincu rekonstrukcijom, prenamjenom i dogradnjom uredili u 3 životnu zajednicu za osobe iz spektra autizma. To je primjer odlične suradnje Zagrebačke županije koja je ustupila području školu gdje se nažalost više ne održava nastava Udruge za autizam koja je najviše doprinijela tom projektu i nas kao općine Dubrava koji smo partner u tom projektu gdje već postoji znači u naselju Mostari postoji već životna zajednica za osobe iz spektra autizma i ja sam osobno kao načelnik tamo bio mnogo puta i osobno sam se uvjerio kako je težak život ne samo tih osoba, nego zahtjevan je život i njihovih roditelja, braće i sestara gdje su to stvarno jedni heroji, ali koji ne posustaju. Oni svakodnevno brinu jer bilo je danas govora i o toj udruzi i ovdje je kolegica iz SDP-a Ivana Posavec Krivec je spomenula Udrugu za autizam i moju općinu i evo osobno sam se stvarno uključio maksimalno i s tim ljudima ne da treba suosjećati nego ih treba pomagati. Oni imaju preveliku energiju, njihova energija je neshvatljiva za nas. Rijetko tko može uložiti toliko pozitivne energije kako bi olakšali život svojim, najčešće svojoj obitelji, sinovima, braći i sestrama, ali evo i EU je imala sluha i tako treba biti i dalje. Kroz 3 godine će tamo niknuti ta treća životna zajednica i evo malo mjesto, malo mjesto Gornji Vukšinac iz općine Dubrava će biti dom za 8 osoba iz spektra autizma o kojima će brinuti i biti zaposleno 10 ljudi vjerojatno većinom sa područja općine Dubrava što je odlično uključivanje i lokalne zajednice u pomoć i suživot sa osobama iz spektra autizma. Evo zahvaljujem i pravobraniteljici na detaljnom izvješću [[Upadica: Hvala.]] i vjerujem kako će situacija biti bolja.
Slijedeća rasprava bit će poštovane zastupnice Dalije Orešković. Izvolite.
Predsjedavatelju, kolegice zastupnice i zastupniče, malo nas je, osvrnut ću se nešto što moram priznati da smatram jednim od najvećih problema unutar našeg državnog kroja i sustava. Naime, u Članku 24. Zakona o pravobraniteljici za osobe s invaliditetom pišu kakve su posljedice ne usvajanja godišnjeg izvješća. Dakle, ovdje jasno piše da ukoliko Hrvatski sabor ne prihvati izvještaj kojeg pravobraniteljica za osobe sa invaliditetom upućuje Hrvatskom saboru posljedica može biti njezino razrješenje sa dužnosti koju obnaša. Stoga jedna do zadaća nas zastupnika i Hrvatskog sabora u cjelini da na temelju tog izvješća utvrdimo je li ona svoju dužnost obnašala stručno, profesionalno, savjesno, odgovorno štiteći onu društvenu skupinu zbog koje i postoji. I doista, svi smo se danas složili da je ovo jedno odlično Izvješće, koje svjedoči o predanom i marljivom radu. No, mene tišti i muči što nema s druge strane ravnoteže. Dakle, nigdje ne piše kakva je odgovornost i kakve su posljedice nepostupanja drugih državnih tijela i njihove šutnje i nereakcije u odnosu na sve ono što u ovoj Izvješću piše. Dakle, ako nema odgovornosti vlasti i ako nema mehanizma kažnjavanja vlasti zbog toga što ne poduzima ono što bi trebala poduzeti, onda mi zapravo predstavljamo jednu krnju demokraciju u kojoj je Ustav mrtvo slovo na papiru i u kojoj se ranjive skupine poput invalidnih, osoba sa poteškoćama i invaliditetom ne štite na odgovarajući i neprimjeren način. I zašto to govorim? Evo, vrlo konkretno, u ovom Izvješću piše, a mene to boli i sram me je to čitati. Kaže pučka pravobraniteljica da je u prošloj godini bilo 16 savjetovanja unutar kojih je upućeno 23 prijedloga izmjena i dopuna zakonskih i podzakonskih akata, dano je 74 mišljenja na zakone, planove, strategije i druge dokumente. Međutim, unatoč tome 2020. g. je stagnirala u zakonodavnim promjenama pa se pravobraniteljica nada da će u narednom periodu biti značajnijih iskoraka i žurno poduzimanje mjera i aktivnosti nadležnih tijela. No, unatoč tome prizna da nije niti informirana o smjeru u kojem će ići novi Zakon o socijalnoj skrbi, ali se ipak, evo, nada, da će prava i usluge biti koncipirane na način da se podrži samostalnost, aktivnost, neovisnost i ravnopravnost osoba sa invaliditetom, a da naknade s osnova invaliditeta da će biti pravične i temeljene na opsegu potrebne podrške odnosno težini invaliditeta. Nadalje, pravobraniteljica kaže da se godinama govori o donošenju Zakona o osobnoj asistenciji, međutim, njegovo donošenje kasni barem desetljeće. Pa nije li to poraz? Kad usluge nisu dostupne ili su ograničenog opsega, a naknade ne omogućavaju podmirivanje potreba za samostalan život, smještavanje osoba u ustanove postaje jedino rješenje. Osim što tragični primjeri poput doma u Andraševcu u kojem je život izgubilo 6 osoba, govore da domovi mogu biti nesigurni. Oni svakako nisu željena mjesta za život. Uvjeti života u domovima, ograničavanje slobodnog izlaska i nemogućnost izbora aktivnosti najčešći su sadržaj pritužbi koje su upućivani pučkoj pravobraniteljici. Ovo je samo jedna od tema u kojoj se pokazuje da država osobe sa invaliditetom tretirao kao skupine koje ne postoje jer svjesni smo svi programa pomoći i podrške stambenom zbrinjavanju, međutim, u niti jednoj od politika osobe s invaliditetom uopće se ne spominju, kao da ne postoje. Pučka pravobraniteljica je rekla da postoje slabosti društva i njezinih institucija u cjelini, nedovoljan broj stručnjaka i djelatnika u institucijama, nedostatak informatičke pismenosti i informatizacije radnih procesa velikog broja institucija, slaba dostupnost različitih usluga, prijevoza i dalje, itd. Izolacija, prestanak odvijanja rehabilitacijskih, socijalnih i obrazovnih programa za različite kategorije osoba sa invaliditetom već jest, a tek će pokazati svoje posljedice na području fizičkog, psihičkog, emocionalnog i socijalnog zdravlja pojedinca i obitelji. Ovo je naša sramota. Isteklo mi je vrijeme.
Hvala vam lijepa. I odmah evo, možete ostati ovdje, završno u ime Kluba zastupnika Centra i GLAS-a govorit će poštovana zastupnica Dalija Orešković, ponovo, izvolite.
Hvala predsjedavatelju. Vidite kako sam pokazala da poštujem ono što vas najviše muči, onih par sekundi kad prekardašim rok. U uvodnom govoru pučka pravobraniteljica je rekla na, ukazala na 3 zakona čije se očekivanje donosi. To su zakoni koji propisuju osobni invaliditet, zakon o osobnoj asistenciji i govorila je o potrebi veće inkluzivnosti. Što se tiče situacije da nije upoznata sa smjerom u kojem Vlada planira koncipirati ove zakone, ja bih predložila da okrenemo ploču i inače se zalažem za to da HS preuzme ulogu koju po Ustavu i ima, dakle Sabor je zakonodavno tijelo i nema razloga da u nekim pitanjima Sabor ne preuzme zakonodavnu inicijativu. Ovo Izvješće ima čitav niz različitih područja koja se mogu podvesti pod nekoliko različitih saborskih odbora i ne vidim razloga, s obzirom da evo, osobe s invaliditetom su doista jedna od rijetkih tema gdje nema ideoloških i stranačkih prepucavanja, tu možemo postići najveći konsenzus, pa ajmo onda iskoristiti te različite matične saborske odbore da se u njima sroče prijedlozi koji će biti inkluzivni, konstruktivni, u kojima će se unaprijed provesti konzultiranje sa ovom ranjivom društvenom skupinom, kako najbolje koncipirati ove zakone, čije se, eto, donošenje desetljećima očekuje i traži i na taj način pomoći Vladi koja je očito prezauzeta ili ima neke druge prioritete. Također, ovu preporuku koja se nalazi na stranici 5 koja kaže da se Vladi preporučuje da preko svojih ministarstava i tijela regionalnih i lokalnih samouprave prilikom izrade strateških dokumenata malo više uključe osobe s invaliditetom i njihove predstavnike prilikom definiranja ciljeva, rokova i potrebnih financijskih sredstava da tu preporuku shvatimo najozbiljnije. I za kraj, htjela bih reći nešto o inkluzivnosti, mislim da su osobe sa invaliditetom i s različitim kategorijama invaliditeta nedovoljno prisutne u javnom i medijskom prostoru. Osobno sam imala jednu situaciju u obitelji kada, kada je moj nećak predstavio oca svoje djevojke koja je osoba koja je gluha, tada sam zapravo, preko njegovih priča i njegove životne sudbine upoznala se sa brojnim sportskim uspjesima o kojim svjedoči, između ostalog i Hrvatski savez za osobe s invaliditetom odnosno hrvatski savez, Sportski savez gluhih, rijetko kada u medijima možemo pročitati crticu o njihovim osvojenim medaljama i uspjesima, mislim da bi to poticajno djelovalo na sve one koji se suočavaju s različitim životnim problemima, poteškoćama i preprekama. To bi ih nekako ohrabrilo i motiviralo i pokazalo da uz dobru volju i podršku okoline nema te prepreke koja se ne može savladati i u tome vidim zadatak i obavezu svih nas da damo svoj doprinos kako to učiniti i moram priznati da sam neposredno prije ove rasprave dobila jednu tužnu informaciju da je osoba koju sam spomenula ju neću sada izgovoriti ime, da svoju obitelj ne izlažem nepotrebnoj javnosti, ali preminula je ovih dana u nesretnom slučaju prilikom prijelaza preko pruge naletom vlaka na vozilo. Dakle, kada govorimo o inkluzivnosti, doista bi voljela da pronađemo načine da u svim aspektima, u svim područjima rada i djelovanja osobama s invaliditetom koje su, bilo ostvarile neki uspjeh ili se suočavaju sa pojedinim izazovima, damo do znanja da su ravnopravni sudionici našeg društva i da njihove životne priče svima nama mogu biti izvor i inspiracije i snage i poticaj da naše zajedničke potencijale iskoristimo do svog maksimuma. Hvala.
Hvala lijepa i sad će završno još govoriti u ime Kluba zastupnika HDZ-a poštovana zastupnica Ljubica Lukačić, izvolite.
... [[Govornik naknadno uključen.]] Evo zahvaljujem poštovani potpredsjedniče HS-a, na kraju evo, htjela bi se osvrnuti još kratko na ove Izvješće pravobraniteljice za osobe s invaliditetom, kao što sam rekla u svom uvodnom izlaganju, Klub HDZ-a podržat će ovo Izvješće. Pravobraniteljica je dala niz preporuka sasvim sigurno da će njene preporuke biti razmotrene jer ono što ja mogu reći je to da uvijek i na povjerenstvu Vlade RH razmatramo prijedloge pravobraniteljice za osobe s invaliditetom i da se pomno prati što je to pravobraniteljica rekla. Naravno, sve svi savezi i sve udruge osoba s invaliditetom na povjerenstvu mogu reći i svoje mišljenje i tako da zajedno tamo slažemo jednu priču koju je nakon toga potrebno pretočiti ponekad u zakonske prijedloge, a ponekad samo u neke akcije. Ono što je bitno reći da evo, polako, ja bih rekla idemo dobrim koracima naprijed, da, žao mi je što evo sad nema ovdje svih kolega i kolegica koji su raspravljali, ali mnogi koji su na neki način uputili i kritiku što nije, npr. evo, pristupačnost i sigurno nije ona riješena u potpunosti kako bi trebala biti, ali pitam se, da li je to igdje na svijetu i da li će ikada u potpunosti biti riješeno? Moj dojam je da ćemo se uvijek s tom pristupačnošću morati boriti, žao mi je što neki kolege koji su imali prigodu riješiti određene probleme pa i pristupačnost, to nisu učinili kad su mogli. No, dobro. Danas smo tu di jesmo, na svima nama je da učinimo više. Evo, i prošli tjedan smo ovdje u HS-u donijeli Zakon o otocima kojim smo osobama s invaliditetom i to svima, ne samo onima koji žive na otocima, nego svima, omogućili besplatni otočni prijevoz. Danas je nekoliko puta ovdje bilo spomenuto i prijevoz koji je riješen za sve osobe s invaliditetom, dakle prijevoz trajektima, u javnosti se često oko ovog prijevoza polemiziramo i bilo govora da nismo htjeli podržati prijevoz za djecu s teškoćama u razvoju, evo, drago mi je zato da je danas upravo ovdje nekoliko puta, kao što sam rekla, spomenuto da se izdaju iskaznice za prijevoz osoba s invaliditetom i njihove pratnje i automobila, dakle ne samo otočke djece i osoba s invaliditetom nego svih osoba s invaliditetom u RH i djeca s teškoćama u razvoju. Očekujemo Zakon o socijalnoj skrbi, on bi trebao riješiti neke probleme, ja se nadam da hoće, odnosno vjerujem da hoće, predstoje još neki kratki pregovori oko toga i onda zakon vrlo skoro ide u javnu raspravu. Naravno Zakon o inkluzivnom dodatku i Zakon o osobnoj asistenciji je ono što svi zajedno očekujemo isto tako vrlo skoro. Zašto govorim vrlo skoro? Zato što kao što sam napomenula u uvodnom izlaganju smo uspjeli konačno riješiti problem koji godinama nije bio riješen, a to je status osobe s invaliditetom. I kad to nemate možete željet rješavati ne zna ni ja što, ali ne možete prava, pogotovo prava koja su vezana za materijalno, ne možete ih riješiti jer ne znate kome ćete dati određeno pravo. Hrvatska vještači [[Upadica Reiner: Hvala.]] po novom sistemu i tome se svi moramo prilagoditi. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Time bih zaključio raspravu o ovoj toči, o njoj ćemo glasati kad se steknu uvjeti. I mi ćemo završiti sa radom za danas, a nastavit ćemo u srijedu 30. lipnja u 9,30 i prva točka bit će Izvješće o radu pravobraniteljice za djecu za 2020.g., a do onda želim vam ugodan vikend. Hvala lijepa. SJEDNICA PREKINUTA U 15:20 SATI
Izvješće o radu i poslovanju Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje za 2019. g., podnositelj je HZMO. O ovoj točki dnevnog reda glasovat ćemo sukladno čl. 44. st. 4. Poslovnika HS-a. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela dajem na glasovanje sljedeći zaključak: 1. Izvješće o radu i poslovanju Hrvatskog zavoda za mirovinsko osiguranje za 2019. g. Tko je za? Tko je suzdržan? I tko je protiv? Glasovalo je 114 zastupnica i zastupnika, 103 za, 9 suzdržanih i 2 protiv te je donesen zaključak kako ga je predložilo matično radno tijelo. Izvješće o radu Povjerenstva za rad po pritužbama za 2020. g., podnositelj je Povjerenstvo za rad po pritužbama. O ovoj točki dnevnog reda glasovat ćemo sukladno čl. 44. st. 4. Poslovnika HS-a. Sukladno prijedlogu Odbora za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost dajem na glasovanje sljedeći zaključak: 1. Prima se na znanje Izvješće o radu Povjerenstva za rad po pritužbama za 2020. g. Tko je za? Tko je suzdržan? I tko je protiv? Utvrđujem da je glasovalo 114 zastupnika i zastupnica, 109 za, 5 suzdržanih i donesen je zaključak kako ga je Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost.