Hvala lijepa gospodine predsjedniče, cijenjene kolegice i kolege. Na početku ću ispraviti mali lapsus predsjednika, Hrvatska poljoprivredna komora. Mi se izuzetno borimo da evo osim Hrvatske gospodarske komore koja je svakako saživjela u Hrvatskoj imamo u Hrvatskoj i Hrvatsku poljoprivrednu komoru. Poljoprivreda kao djelatnost ima vrlo značajnu ulogu hrvatskom gospodarstvu, pogotovo danas kada su pred njom izazovi konkurentnosti europskog tržišta. Upravo zbog toga je potrebno poljoprivredne proizvođače najdirektnije uključiti u kreiranje agrarne politike i to putem Poljoprivredne komore koja će promicati, štititi i zastupati njihove interese. Kao što nam je svima poznato još je Zakonom o poljoprivredi iz 2001. godine u članku 36. bilo predviđeno osnivanje Poljoprivredne komore. U Strategiji poljoprivrede i ribarstva Republike Hrvatske utvrđeno je strateško opredjeljenje države oko potrebe osnivanja Poljoprivredne komore, znači sav ovaj zakonski dio je ispunjen, potreba je jasna u svim zakonskim i strateškim aktima opredijelili smo se svi zajedno za osnivanje Poljoprivredne komore. Za osnivanje Poljoprivredne komore država je bila osigurala sredstva u državnom proračunu za prošlu godinu kao što su osigurana sredstva i za ovu godinu. Prošle godine Hrvatski sabor nije od strane Vlade dobio ovaj Prijedlog zakona, ali evo danas ovdje pred vama je prijedlog ispred kluba Hrvatske seljačke stranke. Mi u klubu Hrvatske seljačke stranke ocjenjujemo potrebu da hrvatska poljoprivreda, poljoprivredni proizvođači imaju za donošenje ovakvog Zakona i zato smo tu potrebu pretočili u zakon i ovdje predložili vama. Poljoprivrednu komoru kao što znate imaju mnoge zemlje Europske unije, a najbolje je ona saživjela u Austriji. U interesu bržeg razvitka hrvatske poljoprivrede i prilagodbe obiteljskih poljoprivrednih gospodarstava tržnim uvjetima postoji potreba za utemeljenjem Poljoprivredne komore kao samostalne, poslovne, strukovne organizacije. Smisao Poljoprivredne komore izravno je uključivanje prevladavajućeg dijela poljoprivrede, obiteljskih poljoprivrednih gospodarstava u poslovnu strukovnu organizaciju, a time i njihovo izravno djelovanje na kreiranje mjera agrarne politike, zaštitu i zastupanje vlastitih interesa, poslovno povezivanje s prehrambenom industrijom, distributerima poljoprivrednih proizvoda i sl. radi objedinjavanja zajedničkih interesa, jedinstvenog djelovanja u uspostavljanju ravnoteže između proizvodnje, prerade i potrošnje poljoprivrednih proizvode na inozemnom i domaćem tržištu. Mislimo da bi Poljoprivredna komora organizirana u strukovne grupacije povezala sve proizvođače, poglavito obiteljska poljoprivredna gospodarstva, prerađivače i distributere te pridonijela izravnoj i konstruktivnoj suradnji u osmišljavanju razvojnih programa i mjera sa svim akterima u poljoprivredi, a nadasve zaštiti vlastitih interesa. Istodobno bi pridonijela jačanju poduzetništva i učinkovitijeg poslovanja među svim oblicima organiziranja i poslovanja u poljoprivredi. Treba reći da su komore kao asocijacije djelatnosti u Hrvatskoj normativno regulirane Zakonom o Hrvatskoj gospodarskoj komori i Zakonom o obrtu. Ovim Prijedlogom određeno je da Komora je samostalna poslovna organizacija te je propisano da je pravna osoba s javnim ovlastima, a može biti vlasnik pokretnina i nekretnina, može stjecati prava i obveze, osnivati pravne osobe i uključivati se u njih. Kao način djelovanja ustrojavaju se županijske regionalne komore, a mogu se ustrojiti i ispostave županijskih komora. Što se tiče konkretnih zadataka koji su navedeni u članku 8. dozvolite da ih nabrojim. Zadaća Komore je promicanje zaštite i zastupanje interesa poljoprivrednih gospodarstava te fizičkih i pravnih osoba koje obavljaju djelatnost šumarstva i ribarstva te pred tijelima državne vlasti, tijelima državne uprave, osobito pri donošenju propisa od interesa za poljoprivredu, šumarstvo i ribarstvo, raspravljanje o problematici poljoprivrede, šumarstva i ribarstva i davanja prijedloga za njihov razvoj, oblikovanje stajališta za promjenu gospodarskog sustava i ekonomske politike, oblikovanje stajališta i predlaganje rješenja za unapređenje poljoprivrede šumarstva i ribarstva, praćenje prilika u poljoprivredi, šumarstvu i ribarstvu te pripremanje izvješća i prijedloga na vlastiti poticaj ili na zahtjev nadležnih državnih tijela, tijela jedinice lokalne samouprave, jedince područne samouprave i nosioca javnih ovlaštenja. Poticanje donošenja zakona i drugih propisa Ministarstva poljoprivrede, šumarstva i vodnog gospodarstva, nadležnih tijela, lokalnih i područnih samouprava, usaglašavanje mišljenja, predlaganju zakona i drugih propisa od interesa za poljoprivredu, šumarstvo i ribarstvo. Zastupanje poljoprivrednih gospodarstava i ribara u pravnim i socijalnim pitanjima u granicama koje određuje Zakon o Hrvatskoj poljoprivrednoj komori i Statut Komore, suradnja s tijelima Hrvatskog sabora i Vlade, poticanje, koordinacija, pomoć i praćenje provedbe strateških programa u poljoprivredi, šumarstvu i ribarstvu, djelovanje u korist stvaranje poljoprivrednog tržišta i poboljšanja uvjeta za prodaju poljoprivrednih proizvoda, suradnja sa znanstvenim institutima, ustanovama, poljoprivrednim i šumarskim školama te podupiranje njihovih djelatnosti, suradnja sa ustanovama i tijelima državne uprave na području zaštite okoliša, zdravlja i očuvanja kulturne baštine i unapređenja poljoprivrednog prostora, sudjelovanje u usklađivanju gospodarstvenih i društvenih interesa na području ekologije, usklađivanje interesa članova komore, razvijanje suradnje sa inozemnim organizacijama poljoprivrednika, vođenje popisa članova komore, stručno, socijalno, pravno i porezno savjetovanje poljoprivrednih gospodarstava i ribara, organiziranje dopunskog stručnog osposobljavanja za potrebe članova komore, izdavanje potvrda i vođenje registra o tome, poticanje i sudjelovanje u izdavačkoj djelatnosti iz područja poljoprivrede, šumarstva i ribarstva, upućivanje seljačkih gospodarstava ili obiteljskih poljoprivrednih gospodarstava i poljoprivrednika u vođenju kućanstva i prehrani, analiziranje isplativosti poljoprivredne proizvodnje, pružanje pomoći pri pronalaženju povoljnijeg akreditiranja te vođenju poslovnih knjiga, promicanje izvoznih poljoprivrednih proizvoda, sakupljanje, obrada i dostavljanje različitih informacija za potrebe članova, uzgojno-selekcijski rad za sve vrste domaćih životinja. Evo, ovo su taksativno nabrojene sve zadaće iz članka 8. koje Hrvatska poljoprivredna komora mora obavljati. Komora obavlja kao što je ovdje i navedeno javne ovlasti. Posebno valja istaknuti da se ovim prijedlogom uvodi da su tijela jedinica lokalne samouprave i područne regionalne samouprave dužna obavijestiti komoru o prijedlogu akta koji namjeravaju donijeti ako se odnose na poljoprivredu. Ovo je posebno značajna odredba jer će se preko nje poljoprivredni proizvođači najdirektnije uključiti u kreiranje agrarne politike na svom području. Prijedlog zakona razlikuje obvezno i dobrovoljno članstvo. Obvezni članovi komore su komercijalna poljoprivredna gospodarstva upisana u upisnik te fizičke i pravne registrirane osobe za obavljanje djelatnosti ribarstva i šumarstva, korisnici državne potpore a dobrovoljni članovi mogu biti i druga seljačka gospodarstva koja su upisana u upisnik. Tijela komore su skupština, upravni odbor, nadzorni odbor, predsjednik, dva potpredsjednika te ravnatelj i zamjenik ravnatelja. Sredstva potrebna za obavljanje svojih zadaća komora stječe iz sredstava državnog proračuna i proračuna tijela jedinica lokalne samouprave i jedinica područne samouprave, članarinom komore i sredstava ostvarenih obavljanjem vlastite djelatnosti, i dakako iz izvanrednih prihoda. Članovi komore obavezno plaćaju članarinu komori. Članovi komore upisani su upisnik seljačkih gospodarstava ili obiteljskih poljoprivrednih gospodarstava i plaćaju članarinu po hektaru poljoprivrednog i šumskog zemljišta. Članovi komore upisani u upisnik trgovačkih društava i zadruga i obrtnika u poljoprivredni plaćaju članarinu po ostvarenom bruto prihodu. Sredstvima prikupljenim iz članarine raspolaže komore i pri tome osigurava materijalne uvjete za rad županijskih komora i ispostava. Članarinu komore određuje i prikuplja i u skladu s propisima naplaćuje komora. Stopu članarine za iduću godinu određuje skupština komore. Članarina komore uplaćuje se na načine i u roku koji odredi skupština. Republika Hrvatska tj. Vlada za rad komore osigurava financijska sredstva iz državnog proračuna u skladu sa godišnjim programom rada komore uz suglasnost Vlade za rad poljoprivredne i šumarske savjetodavne službe i stočarske službe. Treba istaknuti da ovaj prijedlog zakona neće podrazumijevati gomilanje nepotrebnih službi i administracije jer se predviđa da komora preuzme poslove, prava i obveze te djelatnike iz Hrvatskog zavoda za poljoprivrednu savjetodavnu službu iz Hrvatskog stočarskog centra. Predlažemo Hrvatskom saboru da podrži ovu inicijativu Kluba zastupnika Hrvatske seljačke stranke, da prihvati ovaj prijedlog zakona. Sve primjedbe koje će se iznijeti u raspravi u cilju postizanja kvalitetnijeg zakona uzet ćemo dakako u obzir kod izrade konačnog prijedloga zakona. Hvala lijepo.
Hvala. Odbor za Ustav, poslovnik i politički sustav? Odbor za poljoprivredu i šumarstvo? Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a poštovani zastupnik Marko Širac. Izvolite!
Gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospođe i gospodo zastupnici! Poljoprivredna proizvodnja je gospodarska djelatnost koja ima važnu ulogu u ukupnom gospodarskom i društvenom životu Republike Hrvatske. Ona se obavlja u više značajnih grana a najvećim djelom obavljaju je obiteljska poljoprivredna domaćinstva na tradicijski način. Malo je obiteljskih gospodarstava koja su tržišno usmjerena i koja se mogu ravnopravno nositi s konkurencijom na tržištu. U novije vrijeme jačaju specijalizirana gospodarstva koja posluju kao poljoprivredne tvrtke koje se bave proizvodnjom, preradom i prometom poljoprivrednih proizvoda te zadružne organizacije koje su većinom uključene ili bolje rečeno učlanjene u Hrvatski zadružni savez. A isto tako i poljoprivredni obrtnici među kojima bi istakao ribare, pčelare i druge. Poljoprivredna proizvodnja još uvijek u nekim granama nije dostigla nivo predratne proizvodnje. Naročito nedostaje povrća, voća, mlijeka i drugih proizvoda što se nadoknađuje uvozom dok u Republici Hrvatskoj postoje svi preduvjeti za razvoj poljoprivredne proizvodnje koja može zadovoljiti potrebe hrvatskog tržišta i osigurati dio roba i za izvoz. U Republici Hrvatskoj postoji veći broj stručnih službi, ustanova i institucija koje su izravno vezane na poljoprivrednu proizvodnju. U području poljoprivrednog školovanja djeluje 30 srednjih škola, 2 visoka učilišta i dva fakulteta. U postojećem sustavu institucija Republike Hrvatske poljoprivredu zastupa Hrvatska gospodarska komora kroz Sektor za poljoprivredu, prehrambenu industriju i šumarstvo koja organizirana udruženja vijeća i grupacije. Po odredbama članka 2. Zakona o Hrvatskoj gospodarskoj komori sve pravne osobe koje obavljaju gospodarsku, a u ovom slučaju poljoprivrednu djelatnost na području Republike Hrvatske upisom u Sudski registar postaju članice Hrvatske gospodarske komore, a po odredbama Zakona o obrtu svi obrtnici koji obavljaju također poljoprivrednu djelatnost, naravno i oni drugi, ali u ovom slučaju koji obavljaju poljoprivrednu djelatnost upisom u registar obrta postaju članovi Obrtničke komore. Istovremeno najveći dio obiteljskih poljoprivrednih domaćinstava u Republici Hrvatskoj nije član Hrvatske gospodarske komore. Zakonom o poljoprivredi, člankom 36. propisana je obaveza osnivanje hrvatske poljoprivredne komore radi promicanja, zaštite i zastupanja interesa poljoprivrednih gospodarstava. Po našoj prosudbi dobro je da se pristupilo izvršavanju te zakonske obaveze tj. osnivanju hrvatske poljoprivredne komore. Ona mora okupiti pravne i fizičke osobe koje se bave proizvodnjom, preradom i prometom poljoprivrednih proizvoda i omogućiti njihovo izravno djelovanje na kreiranje agrarne politike u Republici Hrvatskoj i to radi bržeg razvitka hrvatske poljoprivrede i prilagodbe poslovanja poljoprivrednih gospodarstava novim uvjetima poslovanja. Prijedlog zakona o Hrvatskoj poljoprivrednoj komori kojega danas evo ovdje raspravljamo predložio je Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke. To je neznatno izmijenjeni tekst Nacrta prijedloga zakona o hrvatskoj poljoprivrednoj komori iz 2002. godine koji je izradilo tadašnje Ministarstvo poljoprivrede i šumarstva. U raspravi u Hrvatskom saboru o tom zakonu iskazane su brojne primjedbe na predloženi koncept osnivanje hrvatske poljoprivredne komore. U odnosu na tada iskazane primjedbe tekst u Prijedlogu ovog zakona nije dorađen na način da se osiguravaju pretpostavke za osnivanje hrvatske poljoprivredne komore. Stoga bih na Prijedlog zakona o hrvatskoj poljoprivrednoj komori mi dajemo slijedeće primjedbe: Prvo, Hrvatsku poljoprivrednu komoru trebalo bi ustrojiti na način da članice Komore ostvaruju svoje interese u Komori neposredno u strukovnim razredima, granama ili grupama ovisno već o tome za kakav ćemo se naziv odlučiti i posredno preko svojih izabranih predstavnika u Skupštini i organima Komore i drugim oblicima organiziranja utvrđenim Statutom komore. Drugo, iza članka 2. treba dodati novi članak u kojem treba propisati da članice Komore mogu biti samo pravne i fizičke osobe koje obavljaju poljoprivrednu djelatnost sa sjedištem u Republici Hrvatskoj. Moraju se isključiti svaka mogućnost da članovi ove Komore postanu neke pravne osobe koje iz bilo koje zemlje obavljaju ili imaju neku firmu kod nas a nemaju registrirano sjedište. Ovakva institucija ne može biti institucija za podršku nekoga trećeg nego samo pravnih osoba koje posluju u Republici Hrvatskoj. Članstvo u Komori bi trebalo omogućiti i udrugama i drugim organizacijama kao na primjer što je Stočarski savez koje svojom djelatnošću unapređuju rad i poslovanje poljoprivrednih gospodarstava. Znači članovi bi se mogli kroz te saveze uključiti i savez bi mogao biti član ove hrvatske poljoprivredne komore. Treće, pojedine odredbe izričajno su napisane tako da ih je teško razumjeti. Barem meni. I kolegama koji smo na tome radili. Na primjer prva rečenica u članku 15. glasi: "Skupština komore tijelo je komore koje su izabrali svi članovi komore." Što je skupština komore uređeno je člankom 14. Prijedloga ovoga zakona pa bi uvodna rečenica u članku 15. na primjer mogla glasiti: "Skupštinu hrvatske poljoprivredne komore sačinjavaju izabrani predstavnici članica hrvatske poljoprivredne komore." Nema potrebe da se, tumačenje šta je komora u dva članka ponavlja. Četvrto. Članak 5. i 6. potrebno je preurediti na način da se utvrdi da su županijske komore sastavni dio hrvatske poljoprivredne komore. Pa ne mogu one biti nekakve druge institucije niti ih netko drugi može osnivati. Njih može osnivati samo hrvatska poljoprivredna komora ako mi to zakonom uredimo. Peto, člankom 12., stavkom 1. propisana je obavezno članstvo u komori za određene pravne i fizičke osobe a člankom 27. propisano je da članovi komore plaćaju članarinu komori dok je člankom 31., stavkom 2. propisano da tim članovima komore ne prestaje obavezno članstvo u Hrvatskoj gospodarskoj komori. Hrvatskoj obrtničkoj komori i Hrvatskom savezu zadruga. To znači da bi takvi članovi imali obavezu plaćanja dvostruke članarine i ostvarivanje i nekih prava. Po našem sudu ovakvo rješenje nije prihvatljivo za … [[Govornik se ne razumije.]] članove hrvatske poljoprivredne komore. Ako se ostaje na stajalištu da određene pravne i fizičke osobe obavezno moraju biti članovi hrvatske poljoprivredne komore tada se moraju promijeniti odredbe Zakona o Hrvatskoj gospodarskoj komori i o Hrvatskoj obrtničkoj komori a poglavito članak 2. Zakona o Hrvatskoj gospodarskoj komori jer tada pravne osobe koje obavljaju poljoprivrednu djelatnost ne mogu automatski postati članovi Hrvatske gospodarske komore nego moraju postati članovi ove komore o kojoj razgovaramo. Šesto, članak 34.: S obzirom na specifične zadaće koje obavlja Hrvatski zavod za poljoprivredno savjetodavnu službu, Hrvatski stočarski centar upitno je kako bi se ove dvije institucije mogle integrirati u komoru i postati dio stručnih službi. One danas posluju uz pomoć države i državnog proračuna ali obavljaju i dio poslova na tržištu radi sticanja dobiti. Komora ne može obavljati nikakve poslove putem kojim se stiče dobit ili obavljati svoju djelatnost radi sticanja dobiti na tržištu. Ova Komora mora kao i sve druge komore u Hrvatskoj postati javna institucija koja zastupa svoje članove i sve ono što sam ja u ovom izlaganju naveo koji su zadaci Komore, a prvenstveno štiti interese svojih članica. I sedmo, u poglavlju "Prijedlog zakona, ocjena i izvori potrebnih sredstava za provođenje zakona", izvori sredstava za rad Komore nisu specificirani. Troškovi rada stručnih službi nisu prikazani. Stoga bi te izdatke trebalo specificirati i prikazati. I na kraju, po našem sudu za drugo čitanje ovaj zakon treba pripremiti na način da se Hrvatskoj poljoprivrednoj komori koju ćemo ovim zakonom osnovati osigura ustrojstvo i ovlaštenja s kojima će moći kvalitetno promicati, štiti i zastupati interese svoga članstva. Također predlagaču predlažemo da zajedno sa Vladom, odnosno zajedno sa našim Ministarstvom poljoprivrede i šumarstva pripremi ovaj prijedlog za drugo čitanje. Mislim da ćemo u tom slučaju dobiti kvalitetan prijedlog. Gospodine predsjedniče, kolege i kolegice Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice podržava upućivanje ovog zakona u drugo čitanje. Hvala lijepo.
Hvala. Klub Nacionalnih manjina, poštovana zastupnica Zdenka Čuhnil. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, uvaženi tajniče, kolegice i kolege. Polazeći od važnosti poljoprivrede za gospodarstvo Republike Hrvatske za broj stanovništva koji osiguravaju egzistenciju u toj djelatnosti nedopustivo je da predlagač, tim više što je jedan do nositelja bivši ministar poljoprivrede, 2006. koristi statističke podatke '91. godine i time obrazlaže nužnost osnivanja Poljoprivredne komore. Hrvatska je provela kakvu takvu reformu poljoprivrede već time što je razdvojila tržišno orijentirano gospodarstvo od onih koji proizvode samo za svoju samodostatnost i danas su u potpori temeljem dohotka. Poznato je da u registru obiteljskih gospodarstava danas ima oko 150 tisuća obiteljskih gospodarstava, odnosno nešto više, i s tom brojkom je nužno danas manipulirati, a ne s brojkom 490 tisuća gospodarstava iz '91. godine. No ova kritika ne znači da smo protiv Zakona o poljoprivrednoj komori. Naprotiv, žao nam je što to nije učinjeno paralelno s donošenjem Zakona o poljoprivredi 2001. godine, jer zbog usitnjenosti posjeda, niske tehničke i tehnološke razine u poljoprivredi, a radi prilagodbe obiteljskih poljoprivrednih gospodarstava prije svega tržišnim uvjetima Republike Hrvatske, ali i budućeg tržišta Europske unije i stvaranju njihove konkurentnosti nužno je osnovati ovu poslovnu strukovnu organizaciju. Kooperacija i veleprodaje poljoprivrednih proizvoda su '90.-ih godina uništene. Nove nisu osnovane. Seljak je doveden u poziciju da i proizvode nema kome prodati. Često je sretan ako to isto proda na sivom tržištu i pod cijenu gubitka poticaja. Sektor za poljoprivredno-prehrambenu industriju Gospodarske komore ne obuhvaća obiteljska poljoprivredna gospodarstva koja danas čine većinu hrvatske poljoprivredne proizvodnje. Nužno je stoga poraditi upravo na strukovnom udruživanju, prije svega radi djelovanja na tržištu i tu Komora može imati važnu ulogu. Poljoprivredna komora će moći utjecati kako na kreiranje agrarne politike, poslovnog povezivanja sa prehrambenom industrijom i distribuiranjem poljoprivrednih proizvoda, pružiti svojim članovima savjetodavnu i konzultativnu službu po pitanjima vezanih uz poduzetničku aktivnost, organizirati djelatnost usavršavanje i suradnje sa tijelima državne uprave radi osiguranja informacijskog servisa, profesionalnog obrazovanja i oblika prekvalifikacije. Na temelju dobivene ovlasti osigurati promidžbu i širene info informacija o njihovoj poduzetničkoj aktivnosti. Povezivati i razvijati odnose sa komorama i trgovačkim institucijama u inozemstvu za što morate se složiti naša obiteljska gospodarstva nemaju niti dovoljno znanja, ali niti vremena, jer poljoprivredna proizvodnja angažira … [[Govornik se ne razumije.]] Proširivanje znanja o ekonomskim uvjetima i pravnim propisima koji se tiču trgovinskih odnosa sa inozemstvom, a u svezi s time širiti i izdavati informativne i stručne publikacije. Može svakako učestvovati i stručno i pomoći izvođenja strukovnog obrazovanja i podupirati školska opredjeljenja radi ovog cilja. No što Poljoprivredna komora ne treba raditi jeste upravno uzgojno-selekcijski rad i stručni savjetodavni rad u ratarskoj, voćarskoj, povrtlarskoj i drugoj proizvodnji. To treba propustiti samostalnoj savjetodavnoj službi, ali ju rasteretiti papirologije koju ona danas pretežito radi, a što bi trebala raditi Komora, a savjetodavce poslati u proizvodnju koja za njima vapi, što najbolje pokazuje pad svih proizvodnji u Republici Hrvatskoj, nedostatak novih tehnologija i nestručno primjenjivanih tehnologija. To važi i za selekcijski rad, odnosno Hrvatski stočarski centar. Tu nema cjelovitog sustava. Ako se želi pripojiti Poljoprivrednoj komori savjetodavna i selekcijska služba zašto onda ne i Zavod za vinarstvo i vinogradarstvo, Zavod za voćarstvo, Zavod za zaštitu bilja ili Zavod za sjemenarstvo. Možda nisu politički zanimljivi, jer opslužuju mali broj gospodarstava. Sve ove institucije osnovane su kao spona znanosti i proizvodnje, primjena i aplikacija novih tehnika i tehnologija. Izgubit ćemo autonomnost ovih institucija, stvorit ćemo probleme u financiranju. Jedino Slovenija je prihvatila ovakav model koji već danas ne funkcionira iako se radi u Sloveniji o bogatijem farmeru i bolje organiziranoj poljoprivredi. Mi moramo prvo ojačati selo, ali i Komoru. Stvoriti farmera sa sigurnim dohotkom s jedne strane, ali i postaviti Poljoprivrednu komoru koja bi prije svega trebala štiti poljoprivredno poduzetništvo, biti partner Vladi u bici za bolje uvjete i dohodak, ali nikako biti institucija koja se bavi primjenom novih tehnologija i općenito proizvodnjom. Ako će se iz državnog proračuna osiguravati sredstva za rad ovih službi, ostavimo ih tamo gdje danas jesu kao što sam naglasila, rasteretimo ih dijela papirologije i raznoraznih statističkih izvješća, što je dovoljno posla za Komoru. Nemojmo zaboraviti da je i članarina novi namet za komercijalna obiteljska gospodarstva koji će se plaćati po hektaru, dok normalno za one koji su danas upisani u upisnik trgovačkih društava, zadruga i obrtnika, to će biti samo promjena na drugi žiro račun. O pitanju članstva tu još zaista postoje dileme. Bilo bi dobro da članstvo bude dobrovoljno kao u mnogim europskim zemljama i da komora svoju članarinu dobro zaradi. Ali zbog velikog broja članova, razjedinjenog djelovanja i upravo temeljnog cilja objedinjavanja poljoprivrednih proizvođača u cilju zajedničkog djelovanja na tržištu i sagledavanju zajedničkih problema možda treba definirati jedno prijelazno razdoblje sa obveznim, možda pet godina obveznog članstva a nakon toga predvidjeti dobrovoljno, odnosno da komora kao što sam i rekla mora svoju članarinu zaraditi. Klub Nacionalnih manjina podupire osnivanje poljoprivredne komore i njene važne uloge za kreiranje mjera agrarne politike, prilagodbe tržišnim uvjetima, a sa ciljem uspostave ravnoteže između proizvodnje, prerade i potrošnje poljoprivrednih proizvoda. Još jednom upozoravamo predlagača da razmotri ulogu savjetodavne i selekcijske službe kojima mjesto nije u poljoprivrednoj komori. Hvala lijepa.
Hvala. Predlagatelj, poštovani zastupnik Božidar Pankretić. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine predsjedniče, državni tajniče. Pa mislim da je potrebno reći nekoliko rečenica evo nakon izlaganja predstavnika Nacionalnih manjina, uvažene kolegice Čuhnil i predstavnika Kluba zastupnika Hrvatske demokratske zajednice, jer mislim da su oboje spomenuli jedan problem koji je potrebno možda i danas ovdje svi zajedno raspraviti. Mi smo imali ja bih rekao dovoljno hrabrosti predložiti ovdje da imamo raspravu o nečemu. Mi ne pretendiramo da je ovo najsavršeniji prijedlog koji ne zahtjeva određene dopune, određene promjene, naročito u onom dijelu kao što je gospodin Širac naveo određene stvari koje je iz normotehničkih ja bih rekao i jasnih stvari u određenim člancima zasigurno možemo izmijeniti. No međutim što se tiče primjerice onog ne normativnog dijela nego samog uvoda ja bih najtočnije iščitavao određene brojke. Tamo je jasno napisano da se radi o broju poljoprivrednih proizvođača kojih ima i kojih je bilo koliko 91. a toliko i nešto 2001. manje, ali je taj broj ostao isti, ali znamo točno da danas ima u upisniku ne 150 nego 139 tisuća 123 točno obiteljska poljoprivredna gospodarstva, zadruge ili onih pravnih subjekata koji jesu u upisniku. Prema tome sada imamo vrlo točne podatke, ali ja bih se koncentrirao na ovo što mislim da je izuzetno bitno. Zbog čega u prijedlogu stoji savjetodavna služba i hrvatski stočarski centar. Ukupno naše razmišljanje kojemu smo se vodili nije samo to što takvi primjeri su evidentni primjerice u Sloveniji i iskustva možemo dvojiti da li su najbolja ili nisu, u našim razgovorima pokazalo se da su to dobra iskustva i da je Hrvatska, da je takva poljoprivredna komora u Sloveniji učinila puno dobrih stvari za njihove poljoprivredne proizvođače. No moramo znati savjetodavna služba je u potpunosti na neki način servis hrvatskog poljoprivrednika, svih onih ljudi koji se bave poljoprivrednom proizvodnjom. Ako je ona njihov servis onda postoji vrlo jasna logika ako radimo jednu organizaciju koja će biti krovna u kojoj će se na jedan pravičan delegirani izborni način biti svi predstavnici tih poljoprivrednih proizvođača, da taj servis zasigurno bude u njihovom okrilju jer smo onda uvjereni da će ta savjetodavna služba sigurno dati i puno više nego što je to sada, a i omogućit će ja bih rekao ono što je najvažnije. Mi smo sada, vjerujem da se kolegica Čuhnil slaže sa mnom, sigurno u jednoj fazi kada je nužno potrebno što više educirati, što više znanja plasirati na naše selo u našu poljoprivredu, a mislimo da na ovaj način bi se to postiglo. Vezano uz stočarski centar, ja se potpuno slažem da određene djelatnosti stočarskog centra neće moći biti također prebačene najdirektnije u Hrvatsku poljoprivrednu komoru. Dakako da one određene javne ovlasti koje bi trebale ostati van toga moraju se definirati, možemo reći tu određene primjere u tom dijelu da dakako da onaj dio poslova koje radi danas stočarski centar vezano uz poticaje subvencije u poljoprivredi gotovo izrađuje do kraja, će morati se negdje drugdje odrađivati u tom dijelu. No, međutim, jedan veliki dio, naročito ako gledamo selekcijski rad primjerice u stočarskom centru, zasigurno najdirektnije pripada u Hrvatsku poljoprivrednu komoru. Moram reći da je selekcijski rad i u Austriji i gotovo u svim drugim državama također u ovom dijelu. Što se tiče određenih bilo je ovdje i pitanja izvora sredstava i rekao bih dijelova koji se u tom dijelu odnose. Dakako da vezano uz članarinu, vezano uz samo financiranje pomoć Vlade će biti najpotrebnija u prvom dijelu, jer mi smo svjesni da ovog trenutka ne možemo opterećivati sa nekom članarinom buduće članove poljoprivredne komore. No međutim ono što sam još u ovom prethodnom dijelu zaboravio napomenuti, nikako nije moguće da zavodi, da one institucije naše ustanove koje su osnovane sa vrlo jasnim javnim ovlastima na bilo koji način spadaju u Hrvatsku poljoprivrednu komoru. Znači naša koncentracija u ovom dijelu je zasigurno na one službe u savjetodavnom dijelu i u stočarskom centru koje je moguće da budu pod najdirektnijim utjecajem hrvatskih poljoprivrednika. Hvala lijepo.
Hvala. Poštovani zastupnik Ivan Kolar u ime Kluba zastupnika HSS-a.
Hvala lijepa. Uvaženi gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče, dame i gospodo. Dopustite mi najprije da ipak par riječi se osvrnem na poljoprivredu i sadašnji trenutak u poljoprivredi iz gledišta HSS-a i opće razmišljanja kakva bi ta poljoprivreda trebala biti, a jasno u tom kontekstu i poljoprivredna komora koja bi poljoprivrednicima bila na usluzi, bila zapravo njihov servis. Mi svi znamo da na svjetskom tržištu ne vlada ravnoteža između dinamike tržišnog gospodarstva, socijalnog poštenja i ekološke odgovornosti, prirodi bliski ali i po prirodi razarajući način proizvodnje konkurira neposredno i međusobno i to upravo različito i kruto protiv uspostavljenih predodžbi i koncepata. Od početka 90-tih godina sjetimo se širom svjetske politike i gospodarstva vlada neoliberalizam. Iz jednog ekonomskog pravca razmišljanja postao je nesmišljenom ideologijom i sve što se ne uklapa, a tako i u poljoprivredi u ovovremeni duhovni glavni put je u teškom položaju. To vrijedi i za znanost i za politiku, a bome i na poljoprivredi se to osjetilo. Zato je hrvatski seljak tim valom neoliberalizma egzistencijalno pogođen budući da se on ne orijentira po mjerilima koja se u te duhovne odredbe uklapaju. Govorimo o novcu, sve je na kapitalu, a zapravo ne razmišljamo o opstojanju, o ljudima, o krajobrazu i svemu. I kao što smo sada svi u ovom društvu okrenuti i moramo se prilagođavati, ja i HSS razmišlja da mi hrvatsko društvo kako god uzmemo moramo izgrađivati sami i to neposredno iz temelja. Mi moramo hrvatsko društvo osposobiti za autonomno, vlastito funkcioniranje u skladu s najvišim suvremenim civilizacijskom kretanjima. O čemu govorim? Govorim da ne moramo samo preslikavati sve izvana, prihvaćati i da to postaje naše, nego se boriti da ono što je autonomno ostaje autonomno, da su to naše vrijednosti i kao takvo namećemo svima drugima oko nas. I zato Hrvatska država da bi bila dio matičnog europskog kontinenta mora ostvariti viziju budućnosti kao općeg dobra. Zadovoljiti potrebe pojedinca za osobno, duhovno i materijalno blagostanje, a to sve jasno u okruženju s ostalim državama matičnoga kontinenta. Naš je imperativ, već sam rekao, ubrzati proces prilagodbe. Seljaštvo je ona konstanta u hrvatskoj povijesti koja je dala obilježja, obranila, sačuvala kroz cijelu našu povijest hrvatski narodni identitet, jezik i kulturu pa i sam hrvatski životni prostor jer selo za nas ima posebnu nacionalnu vrijednost koja nadilazi samu poljoprivredu jer su njegovi temelji dom i obitelj. A iz tih temelja izrasta smisao za poštenje i moral, pravicu i rad, vjeru te sklad i ljepotu života. Seljak u prvi plan stavlja zemlju i obitelj, no teško raspravlja s društvom u kojem dominira samo materijalizam pod krinkom globalizacije, pomodarstva, jer iz tih vrijednosti ne stoji odgovornost za selo, njegovo strukturiranje i kako sam rekao, zaštitu prirode. Zato je seljacima osnovno pravilo, a i logika nalaže da eko-socijalno tržišno gospodarstvo kojim se štiti okoliš u ekološkom smislu, a u pogledu socijalne ujednačenosti suživot između mira i kulture, gdje se nastoji ostvariti dobro za pojedinca kao osobe i korist za opće dobro u cilju ostvarenja pravednog i bogatog društva. Zato narod ne treba plašiti baukom nego osmišljavati strategiju tako da ona jamči poljoprivrednu proizvodnju ulaskom u Europsku uniju, gdje ćemo jamčiti naš identitet, gdje ćemo sačuvati običaje, vjeru i tradiciju prostora na kojima smo stoljećima obitavali i gdje smo pokazali da se i ovakvom proizvodnjom može dostojanstveno živjeti. Jasno, težiti boljemu. Zašto je važno da seljaci zajednički raspravljaju o problemima? Da se ti problemi ne guraju pod tepih i da takva razmišljanja mora prihvatiti resorno ministarstvo, jasno i Vlada? Ako je poljoprivreda važna gospodarska grana onda je njezin cilj da se razvije u ekonomski zdravu, perspektivno, nadasve humano zanimanje te da postane glavna privredna djelatnost seoskih prostora. Ona mora održavati ne samo gospodarski aspekt privređivanja, već mora biti i čimbenik održavanja kulture krajolika ili krajobraza. Multifunkcionalnost poljoprivrede se ostvaruje kroz niz nenaplativih društvenih zadaća i tržišno nedefiniranih, ekološki podnošljivih, generacijski odgovornih, postojano i za okoliš ispravno. A usklađeno u odnosu prema tlu, prirodnim resursima i što je važno, vlasnički orijentirano i višestruko strukturirano. Zato se eko-socijalni standardi koji se temelje na principima kršćanskog socijalnog nauka koji se nalazi u jezgri društveno-političkog sustava kojim se teži i kojim će se ostvariti ravnoteža između slobodnog tržišta, socijalne pravde i ekološke odgovornosti. Sve ovo govorim da primjenom ovih principa postigla bi se sigurnost seljačke proizvodnje kao najvažnijeg europskog dobra, a zaštitio bi se seoski prostor kao vrijednost i dom gdje se usklađuje opstojnost u svim područjima gospodarskog djelovanja. Zato je važno osnovati poljoprivrednu komoru s ciljevima kakve imaju komore u europskim državama. Kako bi imali stručne institucije koja bi pratila stanje, predlagala rješenja, naročito u oblasti razvoja poljoprivrede, prehrambene industrije, vodila politiku školovanja, potrebe djelatnika, itd. Zato temeljene zadaće poljoprivredne komore koje proizlaze iz ovoga Zakona trebale bi biti na jednoj strani kao institucije koja bi osiguravala na drugoj strani seljacima i oni koji se bave poljoprivrednom proizvodnjom što bezbolniju prilagodbu svih poljoprivrednih gospodarstava gdje bi se kretanja cijena poljoprivrednih prehrambenih proizvoda usuglašavala spram međunarodnoga tržišta. Trebala bi kao temeljna zadaća poljoprivredne komore biti da se ublaže negativne posljedice liberalizacije trgovine. Koliko god mi sada hoćemo se ne baviti tom politikom mi moramo naći instrumente zaštite domaće poljoprivredne proizvodnje, pa i usprkos nekih negodovanja našega okruženja. Primjerice, stalno govorimo da nema izuzetaka, da moramo spram Europe kad bi mi uspostavili sustav na jednu razinu podigli ugovaranja, zajamčenja cijene putem kredita, osiguravanja plasmana, mislim da je to cijelo okruženje oko nas napravilo i ništa drugo nije to u funkciji nego preferiranja domaće proizvodnje i pogodovanja na tržišnom natjecanju izvan svojega okruženja. Tako da pod krinkom pogodovanja govori se da tu nemamo prostora. Imamo ogromni prostor samo ga moramo znati osmisliti direktnim potporama, ne izazivajući Europi i nama slične susjede koji se i na isti način štite svoje gospodarstvo, pogotovo u poljoprivredi. Povećavanje konkurentnosti domaće proizvodnje, unaprjeđenje strukture gospodarstva. To je tek jedna od mjera i kao deklarativno. Međutim, tu nismo napravili puno osim pomaganjem kapitalnim ulaganjima u obiteljska gospodarstva, a povezivanje, evo ovo je jedan od mogućih institucionalnih povezivanja poljoprivrednika i takvih gospodarstva gdje bi zajedničkim nastupom preko svega direktno biranoga člana skupštine, ili već kako je tu rečeno strukovne organizacije mogli utjecati na takve direktne poticaje i baš za okrupnjavanje ili za kapitalna ulaganja. Kako osigurati primjerenu razinu proračunskih potpora u poljoprivredi, a u skladu s razmjernim udjelom potpora u zemljama Europske unije? Boriti se i predlagati kao strukovna organizacija ministarstvu, Vladi da se na isti način osiguraju sredstva u ovom Parlamentu mimo politizacije ili mimo utjecaja ovih ili onih. Jednostavno preslikavati model, dati si zadatak i osiguravati sredstva. Opet netko bude rekel da nema dovoljno. Sredstava uvijek nema, samo su krivo raspoređena. Treba imati političke volje i cilj sredstva se onda i zalaze. Mi moramo dovršiti proces privatizacije poljoprivrednoga zemljišta i za to nam treba stručna pomoć i ovaj servis koji bude Poljoprivredna komora i njezini stručnjaci direktno, a ne s ceste, a ne s nekih drugih mjesta u tom procesu sudjelovali, tako da posebno moramo stvoriti prepoznatljive vrijedne proizvode s tržišnom prednošću i dodanom vrijednošću. Govorimo o brendu, to je hit, međutim koliko smo se uključili svi skupa i koliko pomažemo da naš proizvod bude prepoznat. Posebno poreznom sustavu omogućiti prilagodbu poreza na dodanu vrijednost, smanjenja stopa ili nekim drugim poticajima. Mi moramo osigurati postupnu prilagodbu prijelazna razdoblja nužnim reformskim promjenama poljoprivredne politike definiranjem različitih programa za velike i male poljoprivredne proizvođače, odnosno komercijalne i nekomercijalna domaćinstva kojima se pomaže održanje primjerene razine dohotka od poljoprivrede. Već je evo na prvom ovom našem sučeljavanju rečeno 130 i nešto obiteljskih domaćinstava, nema 400 kakvih je bilo. Pitanje je koliko ima ovih koji još od poljoprivrede životare, ne žive nego životare, a nemaju mogućnost ni upisa niti bilo kakve pomoći od države i jednostavno su ostali sami sebi svhra i čekaju da jednostavno fizičkim jel' odlaskom prepuste i zemlju i ono kaj imaju. Mi moramo zaštititi poljoprivredne proizvođače, zapravo i potrošače od sigurnosti i kakvoće proizvoda. To su temeljne zadaće koje Poljoprivredna komora mora nametati kao institucija i imati na drugoj strani sluha, imati partnera rješavanjem tih problema. Ja imam tu 20-tak da sada ne spucam sav taj arsenal, ja moram se prikloniti razmišljanju da institucionalno moramo napraviti napredak, konačno zakon nam je i dal tu zadaću jer sudionik sam civilnoga iskoraka ili civilnoga društva gdje udruge moraju na razno razne načine izboriti se za svoja prava djelom koja su već zakonima regulirana, dijelom nezadovoljstvom, dinamikom isplata itd. Mislim da je ovo pravi pokušaj gdje jednim selektivnim radom, znači sustavnim odabirom, već je tu gospodin Širac rekel granskim organiziranjem, pa skupštinskim odabirom i kad se ustroji ta Poljoprivredna komora onda svaki od poljoprivrednih proizvođača obiteljsko domaćinstvo, pravna i fizička osoba jer ima poduzeće, firmu, obrt ili tak dalje bude mogle prek svojega predstavnika utjecati na poljoprivrednu politiku koja mora na drugoj strani akceptirati te potrebe i usmjeravati poljoprivrednu politiku spram potrebe vremena, ljudi koji se tom poljoprivredom bave i da na zadovoljstvo, već kak sam rekel, svih onih koji od poljoprivrede moraju živjeti i biti od nje zadovoljni. Pa evo mislim da je nepotrebno i govoriti da ispred kluba HSS-a mi zapravo hoćemo doprinijeti jednomu redu, jednomu napretku da se razgovori, pregovori, a i poljoprivredna politika kreira na jedan institucionalni način, jasno da smo spremni sudjelovati prilikom donošenja i kreiranja ovoga Zakona u jednom pozitivnom smislu. Hvala lijepa.
Hvala. Klub HSP-a, poštovani zastupnik Pero Kovačević. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege, državni tajniče. Klub Hrvatske stranke prava podržava pojavljivanje današnjeg Prijedloga Zakona o Hrvatskoj poljoprivrednoj komori na raspravi u Saboru, jer kakav je danas položaj hrvatske poljoprivrede, hrvatskog poljoprivrednika, znači seljaka, ribara, ratara dobro je nama svima poznat. Stanje je iz dana u dan sve teže, sve gore, poglavito ako se ima u vidu da Hrvatska ulazi u Europsku uniju, vode se pregovori, ako se nešto ne nepravi za to razdoblje neće se više ništa moć napraviti, situacija će biti još teža i gora. Prvo što se moram u ime kluba Hrvatske stranke prava osvrnuti to je ovo mišljenje Vlade. Naime, Vlada je 19. siječnja 2006. godine dala svoje prvo mišljenje na Prijedlog ovoga Zakona kluba HSS-a i to je i mišljenje ono šta ćete vi nama govoriti šta treba, kako treba, mi ćemo to napraviti, nije uopće upitno i onda gle čuda 22. ožujka 2006. godine kaže Vlada nakon što je dobila dodatne informacije i saznanja promijenila je mišljenje. Čini mi se, odnosno nama u klubu Hrvatske stranke prava da su saznanja kako traktori kreću prema Zagrebu, a zamislite da traktori mogu voziti 100 kilometara na sat, a ne 30 zakon bi već danas bio u primjeni, bio bi sigurno već danas u primjeni. Prema tome, to je samo ona jedna stvar da dobre prijedloge iz redova oporbe Vlada treba konstruktivno i ozbiljno shvatiti i nema razloga ne prihvaćati nešto u prvome čitanju, a nakon toga normalno jer Vlada ima sasvim drugi ustroj nego mi ovdje klubovi, da će sa svih stajališta razmotriti i dati najbolja rješenja. To je onaj dio što sigurno očekuje i hrvatski poljoprivrednik i hrvatski radnik i hrvatski umirovljenik i branitelj i mladež, znači onaj dio kako i na koji način bi trebali raditi i kako bi trebali postupati. I sad kakva je situacija u području poljoprivrede, mi umjesto da smo zemlja izvoznica hrane, a prema prirodnim potencijalima i mogućnostima možemo hraniti sigurno 20 milijuna stanovnika, a mi ne možemo prema ovome, prema bilancu poljoprivrednih proizvoda uvoza i izvoza, mi ne možemo ni 4 i pol milijuna. Mi smo postali zemlja uvoznica hrane, poljoprivrednih proizvoda, najbolji vam je to primjer na području turizma da se za potrebe turizma uvozi što znači poljoprivrednih, prehrambenih proizvoda, hrane negdje oko 70%. Što mi sve ne uvozimo danas vjerojatno svi dobro znate, mi uvozimo danas i recimo i koštice, i sijeno, i slamu, bumbare, to je već poznata stvar da uvozimo bumbare iz Nizozemske i to za oprašivanje hrvatskih rajčica. Cijena je bila za bivše Vlade 13,5 kuna po bumbaru, 50 je u košnici, sad je cijena viša 14,5. Uvozimo i cvijeće. Znate od kuda cvijeće izvozimo? Iz Izraela. Godišnje uvezemo cvijeća u vrijednosti 50 milijuna eura. Prema tome, znači sve Vlade do sada su se tako brinule o hrvatskome seljaku da je sve mogao nabaviti, samo je trebao imati novaca. Prema tome, stvarno je krajnje vrijeme da ozbiljno razmislimo o stanju u hrvatskoj poljoprivredi a da bi se ozbiljno razmislilo moramo krenuti a ovo je dobar put kako treba krenuti. Znači, prvo što je najbitnije treba napraviti konačno jedno bilanciranje na razini države što Hrvatskoj treba u kojim količinama i onda točno vidjeti tko će to proizvoditi i seljak koji to proizvodi a to je ova komora koja bi trebala imati tu ulogu kome će prodati po kojoj cijeni i onda bi išlo pitanje poticaja i svega ostaloga. To bi trebao biti sustavni dio. I nakon toga normalno i onaj dio hrvatske banke koja će prepoznati interes hrvatskoga poljoprivrednika a ne strane banke koja će prepoznati interes ovoga uvoza. Pa recimo, vojska vam danas jede Hrvatska grah iz Kine. Češnjak i luk jede iz Mađarske i Bugarske, konzerve iz Japana. Mislim, to je tako jedan ogroman problem. Ja iznosim samo znači razno razne podatke koji će vam sve to dovoljno dočarati. I sad, šta se tu događa? Nadamo se da ova komora poljoprivredna neće biti kao gospodarska komora jer gospodarska komora je postala svrha sama sebi. Ona je imala ulogu i u poljoprivredi. A kad kažem gospodarska komora automatski se moram vezati na hrvatsku diplomaciju. Znači, kao što je gospodarska komora postala svrha sama sebi tako je i hrvatska diplomacija postala svrha sama sebi jer hrvatska diplomacija je ta koja u tome lancu treba promicati vani hrvatske proizvode, treba promicati hrvatske proizvode i omogućavati znači plasiranje hrvatskih proizvoda na strana tržišta. I sada gledajte, imamo slučaj recimo veleposlanika bivšega Drage Buvača koji se bavio svim i svačim osim onim djelom što je trebao biti. A znate li da je recimo, da je kilogram govedine u Japanu 90 dolara, jabuka 60 dolara, trešanja 120 dolara. Znate koje su to cijene! O on umjesto da se bavi promicanjem toga on se bavi svim i svačim. Znači, najvažnija je situacija je li mi imamo u veleposlanstvima, predstavništvima našim diplomatskima poljoprivredne savjetnike, znači gospodarske koji će promicati taj dio što je najbitnije. Nije samo bitno u diplomaciji pojavljivanje na razno raznim skupovima, prigodama u frakovima nego diplomacija mora biti u funkciji hrvatske poljoprivrede, hrvatske proizvodnje i svega drugoga. Nemam više znači nakanu dulje govoriti. Situacija je takva da je konačno vrijeme poduzimanja pravih, učinkovitih mjera jer ako to ne napravimo za razdoblje dok ne uđemo u Europsku uniju poslije nažalost nećemo moći više ništa napraviti. Znači, skupimo snage, stavimo hrvatsku poljoprivredu na noge i omogućimo izvoz hrane a ne uvoz hrane. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovani zastupnik Željko Kurtov.
Ma ispravljam netočan navod kolege Kovačevića da Hrvatska može hraniti 20 milijuna. Da, Hrvatska ima resurse za hraniti 20 milijuna ljudi, ali Hrvatska to ne može dok joj Vlada ne stvori preduvjete proizvođačima i ljudima da mogu to ostvariti a Hrvatska sad kako stoji sa stanjem u poljoprivredi ne može hraniti 20 milijuna jer je rascjepkano zemljište, poljoprivredno zemljište u državnom vlasništvu je nepodijeljeno, ništa se ne radi na tome.
Povreda poslovnika.
Budući vi niste gospodine predsjedniče morat ću ja. Uvaženi kolega je povrijedio članak 209. On je moje mišljenje ispravljao. Ovo je replika a ne ispravak netočnog navoda. A znači, vi ste mu sukladno članku 214. trebali dati opomenu. Hvala.
Kolega Kovačević, stoti puta imamo s vama istu situaciju. Zastupnik se javi na ispravak netočnog navoda po vašem i on ispravlja netočni navod, tvrdi da je jedna tvrdnja vaša netočna. I vi reagirate sa povredom poslovnika i tvrdite da je neispravna i netočna tvrdnja zastupnika koji je ispravljao netočan navod. To ne možete i to nije povreda poslovnika. To je ispravak netočnog navoda u skladu sa onim koji je zastupnik Kurtov iznio a ne povreda poslovnika.
/Govornik nije uključen, ne čuje se./
Neće se odbor s time baviti jer vi to permanentno radite. Poštovani zastupnik Pasecky, izvolite, ispravak netočnog navoda.
Ja bih ispravio samo navod gospodina Kovačevića Pere jer nije istina da je Vlada promijenila stajalište zbog paljenja traktora u Slavoniji jer to uopće nije bio predmet rasprave između Vlade Hrvatske i Udruge poljoprivrednika.
Klub zastupnika HSU-a poštovani zastupnik Josip Sudec. Izvolite!
Dame i gospodo, ja bih govorio o prethodnom pitanju. Dakle, nisam protiv specijaliziranih komora, međutim dugo pamtim pa znam kako su te komore izgledale, znam što su radile i znam što rade danas. Međutim, da bi nešto uspostavili moramo vidjeti šta imamo. Imamo komorski sustav koji zastupa nacionalno gospodarstvo. Imamo komorski sustav koji zapošljava 700 radnika od kojih 55% ima visoku stručnu spremu i koji imaju certifikat. Ako nismo zadovoljni njihovim radom i njihovom organizacijom onda bi bilo dobro da porazgovorimo što imamo, kako je organizirano i što treba mijenjati ili stvarati nešto novo? To je, komorski sustav je uvijek bio paradržavni sustav. Politika je određivala njegovu organizaciju, njegov djelokrug, njegovo financiranje i njegovo obavezno ili neobavezno članstvo. Osnovno ili sporno ono što je danas u Komori je financiranje komore jer kroz obavezno članstvo sami određuju kolika će biti visina doprinosa ali već sama obaveznost privrednih subjekata dovodi do određenog, to je država odredila, to nije naše. Mi moramo bez obzira da li smo zadovoljni ili nismo zadovoljni biti u tom komorskom sustavu. Međutim taj komorski sustav je već sada uspostavio u Bruxellesu svoju organizaciju i narednih 4 godine koliko stoji prigovora ili daj Bože da je manje, da ćemo ući prije. Oni će zastupati cjelokupno hrvatsko gospodarstvo kod Europske unije. Međutim postavlja se sada pitanje šta oni na tom području rade? Koliko je meni poznato postoji grupacija koja zastupa sve ovo što sada mi predlažemo novim Zakonom o poljoprivrednoj komori. Izgleda da nešto u toj organizaciji, načinu rada i rezultatima ne zadovoljava privredne subjekte. Bilo bi dobro da danas imamo anketu, pa mislim da je ona provedena u komorskom sustavu da li su privredni subjekti zadovoljni ili su nezadovoljni onim što sada imaju? Nisam uvjerenja da ova komora radi jako dobro, ali nisam ni uvjerenja da sve u toj komori nije dobro. Znam da i regionalne komore i Hrvatska gospodarska komora se bore za određene interese, zastupaju interese privrednih subjekata i znam da vrše određeni utjecaj i na ministarstva i na Vladu i na Sabor. Da li je njihov utjecaj dovoljan i da li je preglobalan o tome bi trebali danas porazgovarati. Drugo, da li nam treba poljoprivredna komora ovakova kakovu vi predlažete ili idemo ono što radi Švedska. Ima poljoprivrednu agenciju. Nije li poljoprivredna agencija nešto što bi trebalo zamijeniti poljoprivrednu komoru? Zatim, a zašto bi, zašto ne bi razmišljali o tome da ne propisujemo obaveznost udruživanja nego da idemo na jedan mješoviti sustav da određeni subjekti koji su se, koji su presudni možda budu obavezni a oni drugi da budu dobrovoljni. Da se tu načini jedan mješoviti sustav iz kojeg bi izašao i jedan mješoviti sustav financiranja te komore. Međutim da li tu komoru sakrivamo opet kao paradržavni sustav ili ju stavljamo djelomično i na tržište? Ono što sam ja iz obrazloženja shvatio dio ove poljoprivredne komore bi se trebao financirati i na tržištu. Da li onda nije agencija u tom smislu primjerenija? Zatim razvojna i izvozna strategija. Ako se razvojna i izvozna strategija sada obavlja u Hrvatskoj gospodarskoj komori onda bi trebali vidjeti koji dio i pod kojim uvjetima će se obavljati u poljoprivrednoj komori i kakva će ingerencija Hrvatske gospodarske komore biti u odnosu na poljoprivrednu? Da neće biti da ćete biti u lošijem položaju nego vam je sada grupacija u Hrvatskoj gospodarskoj komori? I na kraju mi ćemo podržati osnivanje Hrvatske poljoprivredne komore. Smatramo da treba ovdje uključiti i stručnjake iz Hrvatske gospodarske komore, iz Ministarstva i cjelokupnu pamet da stvorimo nešto što bi sutra bilo efikasnije od Hrvatske gospodarske komore. Pa ako je to poljoprivredna agencija odlučimo se tada za nju. Dakle mi ćemo podržati ovaj prijedlog.
Hvala. Predlagatelj poštovani zastupnik Božidar Pankretić.
Hvala predsjedniče. Pa evo možda samo nekoliko rečenica. Mislim da je kolega Sudec otvorio jedno pitanje koje mislim da treba pojasniti. Ne bi bilo dobro da ono ostane u zraku. Mi imamo danas Hrvatsku gospodarsku komoru i u okviru nje određenu sekciju koja se bavi poljoprivredom i moram reći izuzetno kvalitetne ljude tamo koji odrađuju maksimalno svoj dio posla. No međutim moramo ovdje vrlo jasno znati da u tom dijelu nema onih ljudi koji se, koji bi trebali biti u okviru obiteljskih poljoprivrednih gospodarstava i Hrvatska gospodarska komora maksimalno i to vrlo na jedan dobar način vodi brigu o velikim subjektima. Pravnim subjektima. Onima koji objektivno jesu u prehrambeno-prerađivačkoj industriji. Kada je rađen ovaj kompletan zakon i kada se raspravljalo o tome još prije 3, 4 godine mi smo vrlo jasno rekli. U Hrvatskoj gospodarskoj komori ostaje dio sektora koji je prehrambeno-prerađivačka industrija i koji dakako ima svoje interese koji nikako ne mogu biti isti s onim interesima koje imaju primarni poljoprivredni proizvođači. I dakako je naše promišljanje u ovom dijelu da ne može se nikako isključiti niti jedan poslovni subjekat, ni jedna pravna osoba koja se jasno odlučila da će sebe usmjeriti u primarnu poljoprivrednu proizvodnju. Znači Hrvatska poljoprivredna komora će jasno zastupati interese obiteljskih poljoprivrednih gospodarstava, fizičkih pravnih osoba koje se bave primarnom poljoprivrednom proizvodnjom, ribarstvom i šumarstvom. I tu je jasna razdioba napravljena u odnosu na Hrvatsku gospodarsku komoru. Znači tog nekog preklapanja sigurno neće biti ali će normalno te dvije komore zasigurno u budućnosti surađivati na onim zajedničkim interesima ali će se sada i institucionalno moći, ja bih rekao, i sukobljavati tamo gdje su interesi sukobljeni. Jer ja vjerujem da kolega se slaže da primarna proizvodnja, primarna proizvodnja i prerađivačka industrija su ponekad i u sukobu. Dakako da u primarnoj proizvodnji želimo što veću cijenu, a oni u prerađivačkoj industriji da taj svoju sirovinu kupe po što manjoj cijeni. Sukob je odmah evidentan u tom dijelu. Ali da bi se štitilo jedno i drugo mislim da je potrebno na ovaj način ustrojiti Hrvatsku poljoprivrednu komoru. Ustrojiti način možda tu nije dovoljno jasno rečeno. Mi danas smo svjesni toga da je veliki broj različitih udruga, različitih ja bih rekao zastupnika interesa, prvenstveno obiteljskih poljoprivrednih gospodarstava. Ali relevantno pravog zastupnika koji bi te interese ja bih rekao interesirao analitički i bio jedan sugovornik pravi i prema Vladi, ali i prema evo Bruxellesu danas, jer razgovara se gotov svakodnevno, mislim da ga nemamo. Hrvatska poljoprivredna komora u okviru svojih institucija to bi nam dala, ja vas uvjeravam da imamo danas Hrvatsku poljoprivrednu komoru sigurno bi bili snažniji i spremniji za ono što nas tek očekuje nakon screeninga, a to su pregovori sa Europskom unijom. Hvala.
Hvala. U 11 i 16 je isteklo vrijeme za pojedinačnu raspravu. Klub Zastupnika HSLS-a, poštovana zastupnica potpredsjednica Đurđa Adlešić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Poštovane kolegice i kolege. Pa ovakve rasprave su sigurno potrebne, možda čak i ne uske, samo oko otvaranja pitanja Komore. Vodeći računa upravo o podacima koje imamo. To je da 45% stanovnika živi u ruralnom području. Hrvatska je, činjenica je da imamo premalo vitalnih i tržišno usmjerenih gospodarstava koji se nose s konkurencijom, ali i uvozom na što stalno upozorava i udruga "Bebi bifa". Naravno treba razgovarati o slabim kontrolama koje pri uvozu postoje, pa tako i o jednoj zanimljivoj geografskoj slici kad pogledate samo problem sa uvozom mesa. Ako pogledate gdje se to meso proizvodi onda ćete vidjeti da je to sjeverni dio Hrvatske. Ako pogledate gdje su klaonice onda ćete vidjeti da je to južni dio Hrvatske. To je fenomen kojeg ja ne mogu objasniti. Ja se nadam da će jednom stići nekakvo objašnjenje. Postoji li negdje možda malo mekše granice, ili neka malo manja osjetljivost? To je problem na kojeg će netko jednog dana morati odgovoriti. Ova Vlada, ona Vlada, ili neka treća. Činjenica je nažalost da turisti i domaći i strani prošlo ljeto nisu jeli meso proizvedeno u Hrvatskoj ili su ga jeli malo, pojeli su puno više mesa iz Poljske i Brazila što je i potvrđeno. No, krenimo na zakon. Osnivanje Poljoprivredne komore, dakle otvoreno pitanje na području poljoprivrede, šira dakle od samog osnivanja jednog tijela, što je dobro. Međutim, moramo postaviti što je cilj osim otvorenih pitanja. Definitivno je jasno da postoje dobre namjerne, a to je unapređenje sustava institucijske potpore, odnosno samostalna strukovna organizacija. Cilj je dakle postavljen dobro. I to bi trebao biti prvi institucionalni korak. Međutim, moramo reći koji bi bio stvarni prvi korak da ove plemenite namjere postaju realne. Ako je to usmjeravanje poljoprivredne politike, poboljšanje standarda poljoprivrednika, nužna priprema za Europsku uniju tu bismo sigurno mogli svi postići konsenzus. Držimo da je to nužno i da se s tim kasni. Ali ovdje je u raspravi otvoreno jedno pitanje koje nitko ne može demantirati, ali nitko ne vodi ni, ne nudi niti odgovore. Dakle, Hrvatska gospodarska komora također ima u svom opisu poslova jedan dio poslova uz poljoprivredu koji definitivno nije obavljen. Inače mi danas o ovom ne bismo razgovarali. Ja ću ponoviti podatak koji se mnogima ne sviđa, ali je neoboriv, a to je da u Gospodarskoj komori radi dva puta više ljudi nego u Ministarstvu gospodarstva. Doduše meni je malo teže otkriti što za neke od njih. Ako pogledate prosjek plaća i njihovu odgovornost, onda ćete doista vidjeti da možda imamo komoru previše, bar ovakvu kakva je. Ali ono što će nas sigurno zabrinuti je podataka da u toj komori rade u prosjeku mladi ljudi, obrazovani ljudi, visoko obrazovani ljudi, ljudi koji govore nekoliko jezika, naravno informatičko obrazovani. I sad se postavlja pitanje što ne valja. Dakle, mi moramo, ako se donese odluka da se ide na Poljoprivrednu komoru što bi dakle bilo provođenje i postojećih zakona i ako ta komora preuzme rješavanje problema koje smo ovdje otvorili onda moramo vidjeti gdje ćemo naći ljude, hoće li to biti neko novo zapošljavanje, neko gomilanje nove administracije, pa makar i tako sposobnih mladih ljudi, ili ne. Dakle, trebali bismo naći jamstva da nećemo drugu nefunkcionalnu komoru. Ja držim da je to bitno bitnije. Inače, namjere su sasvim u redu. To nije stvar predlagatelja. To je stvar institucija koje o tome trebaju voditi brigu. Dobar model je sasvim sigurno stavljanje komore na tržište. Ali to onda vrijedi i za Gospodarsku komoru. Dakle idemo se dogovoriti da jedna i druga izađu na tržište. A imam i sasvim konkretan prijedlog. Ako ne bismo imali gotovo 700 ljudi u HGK, pa onda još a zašto ne 500 u Poljoprivrednoj komori. Znate li vi koliko je to ljudi koje će trebati platiti i to novcem iz još novih poreza i doprinosa. Kad bi oni taj novac opravdali onda bi to bilo u redu. Dakle treba vidjeti da li se u postojećim institucijama nalaze ljudi koji bi samo mogli promijeniti radno mjesto. A ja vas uvjeravam da bi ga oni promijenili, da bi bili efikasniji, da bi na tržištu dali rezultate kad ne bi bio obavezan doprinos. Kad bi se svatko morao kao da vodi privatnu tvrtku potruditi da ima rezultate rada. I ja se slažem sa kolegom Sudecom koji je govorio. Idemo vidjeti koje je najbolje rješenje. Pitanje je postavljeno dobro. Cilj je postavljen dobro, ali idemo do drugog ili kasnije razraditi koja su to jamstva da ne dobijemo novu neefikasnu komoru kojoj će se opet morati plaćati doprinos. Hvala lijepo.
Hvala. Klub SDP-a, poštovani zastupnik Mato Arlović, potpredsjednik Doma. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, poštovane kolege i kolegice. Mi iz Kluba zastupnika SDP-a ćemo podržati ovaj prijedlog zakona u prvom čitanju iako smatramo da do drugog čitanja bi trebalo uložiti dodatne napore da se on i kvantitativno i kvalitativno popravi i doradi da bi mogao biti u krajnjoj liniji provediv. Moramo to prije tako, prije svega tako reći. Zašto bi podržali ovakav prijedlog zakona? Zato što treba postojati jedan oblik interesnog udruženja naših poljoprivrednih proizvođača koji ne bi bio vezan samo za velike poljoprivredne subjekte, registrirane poljoprivredne subjekte koji su članove Gospodarske komore. I u takvom segmentu bi trebalo specijalizirati ovu ustanovu, ali bi trebalo i uraditi na principima da ona bude izražaj i izričaj stanovitih oblika kooperativa i povezivanja ne samo registriranih subjekata nego i zadruga i ovih malih poljoprivrednih proizvođača u komoru. U tom pogledu mi postavljamo odmah sadržajno pitanje, da li je dobro propisati obvezno udruživanje u poljoprivrednu komoru ili bi trebalo to vezati uz dobrovoljnost naravno uz interes koji se javlja za svakog poljoprivrednog proizvođača u tom kontekstu. Drugo pitanje koje u tom pogledu važi, kao i inače za poljoprivrednu komoru, gospodarsku poljoprivrednu komoru, a to je da ako se interpretira članak 43. Ustava onda se svakom jamči pravo na slobodno udruživanje. Slobodno udruživanje samo po sebi podrazumijeva da ne bi moglo biti obvezno. Dakle mi bismo morali imati sadržaj poslova i zadaća koje će obavljati i poljoprivrednog odbora, koje će motivirati poljoprivredne proizvođače da se slobodno i dobrovoljno udružuju, a ne da se udružuju kao obvezni subjekti u poljoprivrednu komoru. U tom kontekstu kažem za preispitati je i potrebu obveznog osnivanja gospodarske komore, a ne samo ove koja se sada predlaže. Drugi problem koji se javlja jesu zadaće komore i kada smo pravili uporedbu ovih zadaća koje su pobrojane u navedenom tekstu komore u članku 8. onda su one zapravo preuzete na temelju iskustava francuske, najviše austrijske zapravo i njemačke, ali i nešto malo iz francuske poljoprivredne komore. Međutim tu se javlja jedno vrlo ozbiljno pitanje. Već u članku 1. se govori i o tome o obavljanju javnih ovlasti kao što se govori isto tako i u članku 9. da komora obavlja javna ovlaštenja u skladu sa zakonom i propisima i sada se postavlja pitanje a koja su. Po Ustavu u članku 116. napominjemo javne ovlasti se moraju izričito propisati zakonom. Prema tome iz ovih zadaća koje su ovdje taksativno nabrojene a možda i neke druge, treba razvrstati one zadaće i ovlasti koje imaju karakter javnih ovlasti kada u ime i za račun svojih članica ili članova fizički i pravnih osoba nastupa poljoprivredna komora od neznam pitanja doškolovavanja, prekvalifikacije, dokvalifikacije, istraživanja … itd. itd. pobrojati šta su to i izvesti ih koje zadaće obavlja kao javne ovlasti i tu zakonom propisati tako da nema nikakve dvojbe ne samo ustavnopravnog aspekta nego i s aspekta njihovog odnosa u odnosu prema tijelima državne vlasti, tijelima jedinice lokalne i regionalne samouprave i u tom kontekstu to pitanje treba dodatno razraditi. Treće što bismo htjeli razlučiti jeste pitanje da je zakonom doduše u skladu sa Zakonom o ustanovama moguće diferencirati članove i u tom pogledu je i ovdje dana diferencija da bi bili obvezni članovi komore koji su praktički upisani u registar proizvođača i da bi mogli biti dobrovoljni članovi komore. Međutim nije razrađeno sada šta dobrovoljno članovi komore mogu imati, kakva su njihova prava, obveze i na kraju krajeva odgovornosti. Ovo se mora u zakonu propisati da bi se statutom moglo dalje razraditi iz prostog razloga jer ti članovi čim se drugačije zovu po sadržajnom smislu bi morali imati nekakve drugačije ovlasti i odgovornosti, ali nikako ne smiju biti dovedena u pitanje njihova prava iz Ustava iz članka 38. u kojem se izrijekom govori radi čega se one u interesno udruženje ili udrugu mogu organizirati. Radi ostvarivanja kao što ovdje piše, zaštiti njihovih probitaka ili zauzimanja za socijalna, gospodarska, politička, nacionalna, kulturna i druga uvjerenja i ciljeve. E sada će se očigledno govoriti o socijalnim i gospodarskim pitanjima, neće se govoriti vjerojatno o nacionalnim itd. što je sasvim jasno, ali to bi trebalo ipak malo razraditi i vidjeti sada u kojem je to segmentu minimum propisanog vezano uz ove dvije kategorije, ako se uopće treba ići na ove dvije kategorije. Naravno ako bi se prihvatila teza da bi … [[Ne razumije se.]] dobrovoljno i slobodno udruživanje, onda u tom kontekstu je sasvim sigurno situacija nešto drugačija nego kada se propisuje da je ona obvezna. Dakako ovo samo po sebi postaje i suprotnost ako s jedne strane u članku 2. zakona kažemo komora je samostalna poslovna organizacija, teško bi se moglo reći da je ona poslovna organizacija, ona je i poslovna ali nije samo poslovna organizacija, drugo ona nije samostalna ako je u isto vrijeme obvezna prema državi, jer znate čim pritisnete ili propišete da država može i iz proračuna financira nekakvog subjekta onda on, taj subjekt ima određene obveze i mora imati određene obaveze u odnosu na trošenje proračunskih sredstava od onoga da ih državna revizija kontrolira i nadzire i u tom pogledu ona dobiva i karakter jednog jednim dijelom i upravne organizacije i zbog toga to pitanje neovisno sad koji će se koncept prihvatiti, treba razraditi i utvrditi da se učini i da vidi se u kom dijelu je samostalna, a u kom dijelu u odnosu na proračunska i ne samo proračunska sredstva nego i nadzor zakonitosti rada koje ovdje se i vidi, a osobito s aspekta bitnog utjecaja na rad pogotovo kod osnivanja izbora komore, ministarstava poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede zapravo koja su prava, obaveze i odgovornosti. Petu grupu pitanja koje mi ovdje otvaramo jesu pitanja položaj jedinica lokalne samouprave u odnosu na komoru. Znate država sebi može zakonom propisati, znači obavijestiti komoru itd. ali ovdje kaže dužni su obavijestiti komoru i jedinice područne (regionalne) samouprave, e sad vrlo je interesantno to interpretirati sa aspekta Ustava. Ako Ustav između ostaloga jamči jedinicama lokalne samouprave da one nisu u krajnjoj liniji ovisne ni u odnosu na državu nego se kaže da u Republici hrvatskoj državna vlast ustrojena na čelu diobe vlasti, na zakonodavnu, izvršnu i sudbenu, a ograničena je Ustavom zajamčenim pravom na lokalnu i područnu (regionalnu) samoupravu. Po Ustavu nikakvih prava i obveza lokalna samouprava nema ni prema ovoj komori, a zašto bi imala prema poljoprivrednoj ili bilo kojoj drugoj. Drugo je pitanje interesne povezanosti građana jedinice lokalne samouprave i vezano za ovo interesno ustrojstvo koje bi moglo nastati organizaciono interesno ustrojstvo koje bi moglo nastati da zajedničkog rada. Prema tome ovdje se ne bi trebalo govoriti o dužnostima nego bi se trebalo zakonom utvrditi mogući zajednički interesi na kojima bi trebali surađivati i kooperirati jedinice lokalne samouprave sa poljoprivrednim proizvođačima na njihovom području koje su vezane sa komorom. To tim više što bi trebalo izbjeći … poljoprivredne komore. Ovdje se polazi od modela koji zapravo važi sada za gospodarsku komoru da mi imamo na razini države poljoprivrednu komoru pa bi onda po svakoj županiji imali po jednu komoru. Mislim da je to potpuno nepotrebno i da bi trebalo raspravljati ili na razini statističkih regija ili na prirodno povijesnih regija pa da neznam imamo poljoprivrednu komoru za područje Slavonije i Baranje, za centralnu Hrvatsku, neznam za područje Like i Korduna, za područje Dalmacije, Istre, Kvarnera itd. jer je jednostavno preskup trošak koji će pasti i pogotovo administracija koja će se na taj način zapravo stvoriti ne bi se smjelo dogoditi da se interesno udruženje pretvori u administrativno upravno tijelo koje će zapravo obavljati nekakve poslove provođenja zakona a ne interesa i promoviranje interesa poljoprivrednih proizvođača i u tom pogledu želimo skrenuti odmah pozornost na tu činjenicu. Naravno u tom kontekstu se posebno otvara pitanje samog sjedišta komore. Ima li smisla govoriti o tome da poljoprivredna komora treba imati sjedište u Zagrebu ako je potpuno jasno da više od dvije trećina poljoprivredno-prehrambenog sustava se nalazi na području Slavonije. Mislim da bi barem tu trebali izvršiti sada i jedan oblik decentralizacije, ako idemo na osnivanje ove komore, i dekoncentracije vlasti i približiti to onima koji se nalaze na prostoru koji će ih koristiti. Naravno, kad je pitanju ovaj dio članka 5. još jedan puta apeliramo da se razmotri mogućnost da ne budu osnovane komore po svim županijama nego makar po statističkim regijama, ako ne drugo. Posebno otvaramo pitanje financiranja komore gdje se kaže, praktički izričito, da sredstva potrebna za obavljanje svojih zadaća komora stječe iz sredstava državnog proračuna. Ne, ne, prva stavka mora biti iz članarine i doprinosa njihovih udruženja. Ne može biti iz proračuna jer onda ona postaje upravna organizacija na interesno udruženje svojih članova. Drugo je pitanje raspraviti da se u konstituiranju ovo, i to je pitanje koje treba raspraviti sada kada se prvih izbora, prvog konstituiranja, da te troškove snese država jer još nema članica, još nisu postrojeni, itd. O tom, potom, to treba riješiti u prijelaznim i završnim odredbama, ali prvo izvori prihoda moraju biti članarine, moraju biti doprinosi njihovih članica i naravno obavljanje svoje djelatnosti. A iznimno kao posebni doprinosi mogu biti i prilozi koje će dostaviti srazmjerno svojim mogućnostima, ne svojim obvezama zakonskim. Državni proračun pa onda i jedinice lokalne samouprave, ovisno o interesima koje će ostvarivati i preko poljoprivredne komore. Moramo naznačiti još jednu važnu stvar. Nikako ne bi bilo dobro da sve poslove oko izbora konstituiranja i prvog sazivanja komore, skupštine komore pa i izbora tijela komore obavi ministarstvo, odnosno bolje rečeno samo ministarstvo poljoprivrede i šumarstva. On treba biti nositelj zadatka, ali u to trebaju biti i moraju biti uključeni interesni oblici koji će se udruživati i koji u krajnjoj liniji će zapravo osnovati tu komoru. Ovim Zakonom treba, se daje mogućnost osnivanja komore i mi ju osnivamo na neki način zakonom, ali ti ljudi trebaju biti članovi. Prema tome, oni bi trebali u času osnivanja i u cijelom tom postupku sudjelovati vezano pogotovo za izradu programa komore i njegovog zajedničkog nastupanja. U tom pogledu nisu dostatni članci 34., 35. vezano za stjecanje praktičke imovine. Jer ovaj Zakon u sebi sadrži i stjecanje imovine te buduće komore, tako što bi ona preuzela dio državne imovine i imovine trgovačkih društava kao recimo Hrvatskog stočarskog centra, dio imovine kojim bi, na neki način bi se to izvršilo. To bi bilo zapravo jedan oblik nacionalizacije, radi se o trgovačkim društvima i u tom pogledu treba razmotriti situaciju. Da li mi na ovakav način možemo prihvatiti to? Drugo je pitanje da mi zakonom trebamo reći odakle steći imovinu ili koja će se imovina do stjecanja imovine poljoprivredne komore koristiti za rad poljoprivredne komore. Ali mislim da ne bismo mogli ići na to da zakonom propišemo da slobodna trgovačka društva kao što je Hrvatski stočarski centar, npr., jednostavno se preoblikuje po sili Zakona i mi ga ugasimo, itd. Šta je sa dioničarima, šta je sa skupštinom, šta je sa svim ostalim stvarima? Čini nam se da u takvoj situaciji ti treba preispitati i vidjeti do drugog čitanja kakav model naći. Nije dovoljno ni to propisati da će se preuzeti posao i prava i obaveze, te djelatnike, znate, u tim službama. Nego bi trebalo zapravo vidjeti kako i na koji način otvoriti prostor i da se te službe i ta trgovačka društva mogu uključiti. Pa ako njihova skupština odluči mogu se preoblikovati, ali to ne znači da oni moraju. Oni moraju biti članovi komore, ali ne moraju prepustiti svoju imovinu, itd., itd., toj komori. U tom pogledu bi to trebalo posebice razmotriti i utvrditi na koji način ta pitanja razriješiti. Posebnu stvar na koju želimo skrenuti pozornost, komora bi trebala početi s radom 1. siječnja 2007. godine. Na osnovi sredstava koja, a do tada bi radila nakon što se konstituira skupština, naravno, i provedu izbori, itd., na temelju sredstava koja bi se izdvojila iz proračuna. To praktički znači da bi morali imati ipak nekakav mali rebalans proračuna ili iz obavezne rezerve osigurati sredstva, ne znam ni sam, od strane Vlade, ali to bi trebalo propisati. I trebalo bi propisati kad se očekuje stupanje na snagu ovog Zakona. Barem tamo, ne znam, da li je to 1.9. ove godine, pa da vrijeme uigravanja i pripremanja za potpuno funkcioniranje komore bude ta 3 mjeseca jer je to zapravo na neki način i vacacio legis. Ne to ovog Zakona nego početka djelovanja da bi se zapravo budući članovi i interesni subjekti te iste komore mogli u skladu s time pripremiti i vidjeti šta su njihovi interesi. E sad, najinteresantnije je da Vlada će u roku od 60 dana od stupanja na snagu ovoga Zakona izraditi izborna pravila. Sad se postavlja pitanje šta je komora? Stupanje Zakona na snagu osnovana je komora jer se s njim osniva komora. Komora treba imati svoja tijela i ne bi bilo nikako dobro da Vlada propisuje izborna pravila nego bi se moralo formirati nekakvo tijelo pri komori interesnih subjekata koja će utvrditi izborna pravila, a Vlada mora osigurati sredstva za provođenje izbora i omogućiti da se osigura ta autonomnost. U protivnom će ispasti državno tijelo i to je veoma, veoma složeno pitanje. Zbog toga mi upozoravamo da do drugog čitanja, zato smo i rekli, da bi trebali po opsegu i po sadržaju dodatno doraditi Zakon. Mi ga u načelu i podržavamo. Spremni smo naravno i sami surađivati amandmanskim ili na drugi način putem da se dobije što kvalitetniji zakon da bismo ovo pitanje riješili. Ali neka od ovih pitanja dodatno treba i u sadržajnom, pa i u načelu i pojedinosti razmotriti. Hvala vam lijepa.
Predlagatelj, poštovani zastupnik Božidar Pankretić.
Gospodine predsjedniče, pa evo ja se na kraju ove rasprave u ime klubova želim zahvaliti svim koji su govorili u ime predstavnika klubova na podršci, ja bih rekao, i na izuzetno konstruktivnoj raspravi. Mislim da smo svi svjesni toga da je ovaj Zakon koji je učinjen jedna inicijativa i svi smo se složili sa njome da treba dalje podržati. I vjerujem da ćemo, evo, do drugog čitanja zajedno sa Vladom doći do najboljih rješenja. Možda ovdje treba reći, onih stvari koje su spomenute kao određeni problemi. Evo, uvažena zastupnica i potpredsjednica Đurđa Adlešić je spomenula probleme vezano uz zaposlenike. Naša je ideja tu vrlo jasna, da bez dodatne administracije, bez nekog nepotrebnog zapošljavanja iz postojećih resursa treba učiniti sve ono što je potrebno za Hrvatsku poljoprivrednu komoru. Jer smo u potpunosti svjesni da i danas neke ispostave ili županijske komore, Hrvatske gospodarske komore, gotovo da odrađuju. Ja ću samo reći primjer Osijeka. Kompletan dio posla koji će u budućnosti odrađivati. Kako će se taj dogovor u budućnosti odraditi sa Hrvatskom gospodarskom komorom mislim da će biti svima u interesu da oni ljudi koji već jesu na raspolaganju, a vodeći računa o budućim nekim promišljanjima postanu zaposlenici u Hrvatskoj poljoprivrednoj komori, naročito kada tome dodamo i postojeće zaposlenike savjetodavne službe i stočarskog centra onda zasigurno imamo dovoljan broj već postojećih da tu ne trebamo opterećivati u budućnosti sa novom zapošljavanju. Ovaj problem koji je spomenuo uvaženi potpredsjednik gospodin Arlović vezan uz položaj općina i gradova i ja bih rekao jedinica regionalne samouprave u odnosu na ovaj Zakon. Ma mi se slažemo da to možda je potrebno još regulirati da kažem s ove Ustavne osnove u tom dijelu, međutim ja ću biti vrlo konkretan oko problema. Mi i danas svi glasno govorimo, imamo ja bih rekao jednu jedinstveno političko stajalište vezano uz privatizaciju poljoprivrednog državnog zemljišta. Poljoprivredno državno zemljište provode općine i gradovi u onom prvom dijelu da ako da oni to ne uspiju onda su tek na redu županije. Ako određena organizacija i kada bi imali sada Hrvatsku poljoprivrednu komoru koja bi na jedan institucionalni način mogla utjecati na te općine i gradove i s njima kreirati taj dio ne bi nam se događali oni sukobi i oni problemi koje danas imamo na terenu, ja bih rekao dio problema u kojima nema dovoljno suradnje, a onda izostane ono najosnovnije da i dalje nema privatizacije poljoprivrednog državnog zemljišta, da i dalje se bavimo onim problemom kojega moramo svi zajedno konstatirati, a to su usitnjena obiteljska poljoprivredna gospodarstva koja ako to ne učinimo u doglednom vremenu zasigurno neće biti dovoljno konkurentna za ono što je pred nama, a to je Europska unija. Ja se također slažem da je članarina ono broj jedan, ali no međutim mi kada govorimo o izvorima financiranja vodila nas je vodilja ona da u prvom dijelu treba uskočiti Vlada Republike Hrvatske, državni proračun u tom dijelu jer je jasno da u prvom vremenu zasigurno neće biti dovoljno sredstava i da je ovo jedna obveza za koju se mora pronaći dovoljno novaca u samom proračunu. Želio bih na kraju evo još jedanput reći da mislim da je ovaj Zakon evo uz svu vašu podršku nešto što je nužno ovoga trenutka, što će na jedan institucionalan način omogućiti da nam se ne događaju određene stvari koje smo bili i svjedoci i ovih dana da dok ne dođe do evo jednog grupiranja svih onih udruga koje se bave ovom problematikom da onda i nemamo dovoljno snage pristupiti jednom pravom rješavanju u okviru institucija koje bi bilo trajno, koje se ne bi bilo kao što je određeni pregovori koji se uvijek vode, koje evo gotovo su kao gašenje požara, nešto hitno, a nemaju jedne kontinuirane bitke za ona pitanja koja su posebice važna za hrvatsku poljoprivredu. Hvala.
Hvala. Idemo na pojedinačnu raspravu. Poštovana zastupnica Ljubica Lalić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Pa Hrvatski sabor pod pritiskom nezadovoljstva seljačkog i njihovih prosvjeda još 1995. godine donio je prvu Strategiju razvoja poljoprivrede. Osim formalno donesene strategije nisu se poduzimale nikakve druge aktivnosti koje bi bile poticaj razvoju te značajne gospodarske grane. Nezadovoljstvo je kulminiralo 1999. godine poznatim prosvjedima kada je prema procjeni tadašnjih medija na cestama bilo više od 300 tisuća seljaka. Slijedom smjernica programa nove Vlade koja je poljoprivredu ocijenila kao stratešku gospodarsku granu sa velikim potencijalima Hrvatski sabor je 2001. godine donio Zakon o poljoprivredi temeljem kojeg će se poduzimati određene političko-agrarne mjere radi uklanjanja prepreka, stvaranja učinkovite poljoprivrede u Republici Hrvatskoj. Tadašnja oporba je zakonu prigovarala da je načelan i točno je, on je načelan, ali se s njime zacrtavaju smjernice poljoprivredne politike koje su u obliku zakona postale obvezujuće za svaku vladu bez obzira na političku opciju koju zastupa. Zakon je obvezujući sve dotle dok ne bude izmijenjen ili stavljen izvan snage. Njime su zacrtani ciljevi agrarne politike od kojih treba izdvojiti prehrambenu sigurnost … [[Govornik se ne razumije.]] pretežito iz domaće proizvodnje, promicanje učinkovitosti proizvodnje, omogućavanje primjerenog životnog standarda i pridonošenje stabilnosti poljoprivrednog dohotka te očuvanje i napredak seoskih područja i ruralnih vrijednosti. Kao osnovna proizvodna jedinica definirano je obiteljsko poljoprivredno gospodarstvo. Zacrtani ciljevi obvezivali su onu, ali obvezuju i ovu sadašnju vlast da seljaku stvori uvjete kako bi proizvodio konkurentne proizvode ostvarujući dohodak za primjereni životni standard. Stabilnošću poljoprivrednog dohotka jamči se opstanak seljaka koji u svome obiteljskom gospodarstvu zapošljavaju članove svoje obitelji. Da bi obiteljska gospodarstva ostvarila zadatak kojim je zakonom postavljen bilo je nužno stvoriti uvjete za njihovo okrupnjavanje, trebalo im je osigurati poljoprivredno zemljište jer s tadašnjim prosjekom od 2 i pol hektara nije se moglo konkurentno proizvoditi. Radi toga je donesen Zakon o poljoprivrednom zemljištu te mjerila i kriteriji privatizacije poljoprivrednog zemljišta. Donesena je nova Strategija razvoja poljoprivrede. Žao mi je što je započeti proces privatizacije poljoprivrednog zemljišta zaustavljen. Time je zaustavljen i proces okrupnjavanja obiteljskih gospodarstava pa i razvoja poljoprivrede u cjelini, ali zaustavljen je i proces prilagođavanja seljaka ulaska u Europsku uniju. Preko 300 općina je izradilo programe raspolaganja, ali su u zadnje dvije godine naišli na šutnju državne birokracije koja na te programe nije davala suglasnost, ali ih nije ni odbijala. Nisu bile bolje sreće ni one općine koje su prije tri godine dobile suglasnost na programe, ali kroz zadnje dvije godine nisu mogle dobiti suglasnost na provedbu natječaja. Sve u svemu, zaustavljen je postupak stvaranja konkurentnih obiteljskih gospodarstava kao nositelja poljoprivredne proizvodnje u Republici Hrvatskoj. Seljak da bi mogao proizvoditi mora imati na čemu proizvoditi, mora znati da će proizvod moći prodati, mora znati približno cijenu te za prodano dobiti novac. Problem tržišta nije riješila niti prethodna, a nije ga riješila ni ova vlast. Na svu nemoć države oko uređenja tržišta ukazuje slučaj sa kravom Šanom. U poljoprivredi caruje crno tržište koje za svoje probitke može stvoriti i "kravlje ludilo" ako je to potrebno, ali prema kretanjima na njemu ne može se planirati ni odvijati jedna ozbiljna proizvodnja. Zakon o poljoprivredi definirao je tržišno-cjenovnu politiku primjenom čijih mjera se može utjecati na stabilnost tržišta, no za to je potrebna volja. Očito je da je utjecaj trgovačkih lobija puno jači od proizvođačkih. S proizvođačima se razgovara samo pod prijetnjom dolaska traktora u Zagreb. Neuređenom tržištu priključila se neisplata poticaja i državnih potpora koje su k tome još smanjene u nekim kulturama i više od 50%. Kako u zadnje dvije godine u Hrvatskom saboru nije bilo rasprave o stanju u poljoprivredi koristeći pravo na postavljanje zastupničkih pitanja ukazivali smo na probleme sa otkupom mlijeka te probleme koji proizlaze iz neisplate poticaja. Obećavalo nam se i uvjeravalo nas se kako se sada poticaji seljaku isplaćuju više nego li prije dvije godine. Kome se isplaćuju ne znamo ali prihvaćanje seljačkih zahtjeva pokazuje da su naša upozorenja itekako bila osnovana. Valjda je sada potpuno jasno da su u poljoprivredi nagomilani problemi koji se po mome mišljenju trebaju rješavati za stolom te sistematski preventivno djelovati kako do njih ne bi dolazilo mada se ne smijemo zanositi idealizmom kako tamo neće biti problema. Uvijek će ih biti jer to je proizvodnja pod vedrim nebom. Upravo zbog potrebe kontinuiranog rada na razvoju i unapređenju te gospodarske grane u članku 36. Zakona o poljoprivredi predviđeno je osnivanje poljoprivredne komore radi promicanja, zaštite i zastupanja poljoprivrednih gospodarstava i ribara. Reći će mi se da u Hrvatskoj postoji znatan broj različitih stručnih službi, ustanova i institucija koje su izravno vezane za poljoprivredu proizvodnju. To je točno, ali se primjećuje nedovoljna usklađenost, povezanost i komunikativnost djelovanja svih tih službi. U interesu bržeg razvitka poljoprivrede i prilagodbe obiteljskih poljoprivrednih gospodarstava tržišnim uvjetima postoji potreba za utemeljenjem privredne komore kao samostalne poslovno-strukovne organizacije. Njen smisao je izravno učlanjivanje obiteljskih poljoprivrednih gospodarstava kao nositelja poljoprivredne proizvodnje u poslovno-strukovnu organizaciju a time i njihov izravni utjecaj na kreiranje mjera agrarne politike, zaštitu i zastupanje osobnih interesa, poslovno povezivanje s prehrambenom industrijom itd. a sve radi objedinjavanja zajedničkih interesa i jedinstvenog djelovanja u uspostavljanju ravnoteže između proizvodnje, prerade i potrošnje poljoprivrednih proizvoda. Stoga podržavam ovaj Prijedlog Zakona o poljoprivrednoj komori kojem je cilj što hitnije osnivanje i funkcioniranje institucije gdje bi se razmatrala zajednička problematika, donosili zajednički stavovi a komora bi predstavljala i zastupala interese svih onih koji su njezini članovi. Hvala.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovana zastupnica Ivana Sučec-Trakoštanec.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Netočno je reći i govoriti stalno da se poticaji ne povećavaju nego smanjuju. Dakle, poticaji se povećavaju i u apsolutnom i u relativnom iznosu kroz zadnje dvije godine i ove godine su povećani u odnosu na prošlu ali se povećava broj korisnika poticaja i povećao se broj poticanih i kultura i u stočnom fondu, znači vrsta stoke i tu dolazimo do eventualno možda pojedinačne naplate po pojedinom gospodarstvu i pojedinoj kulturi. Dakle, ukupno su poticaji daleko veći nego što su bili pred koju godinu. Hvala.
Replika poštovani zastupnik Nenad Stazić.
Gospođo Lalić, dajem vam repliku da bih vam dao šansu da obrazložite. Mislim da ste sasvim točno nabrojili probleme s kojima se poljoprivreda, agrar uopće kod nas susreću. Neuređeno tržište, nakupci, prekupci, kramašana, neisplata poticaja za koje je kriva država, neosiguran otkup opet država a u zadacima u članku 8., u zadaćama komore se navodi raspravljanje o problematici poljoprivrede, oblikovanje stajališta, praćenje prilika, poticanje donošenja zakona, poticanja koordinacija pomoći praćenja provedbe, suradnja s ustanovama, očuvanje kulturne baštine, poticanje i sudjelovanje, upućivanje seljačkih. Znači, jedni općeniti ciljevi. Ono što mene zanima koliko bi komora pomogla seljaku da riješi ova pitanja neuređenog tržišta, nakupaca, prekupaca, neisplate poticaja. Kako to komora natjera Vladu da uredno isplaćuje poticaje. Ona ih ne isplaćuje, to svi znamo. Kasne, seljaci propadaju. Kako da komora natjera državu da im plati otkup. Kako? Jer, u ovim zadaćama ja to ne vidim ali ne vidim ni kroz cijeli zakon instrumente da se seljaku život učini sigurnijim, jednostavnijim, predvidljivijim.
Odgovor na repliku poštovana zastupnica Ljubica Lalić.
Pa, dragi kolega Staziću zaista je nemoguće očekivati da bi sama poljoprivredna komora riješila ono što mora riješiti država. Nažalost, i sada kad smo svjedoci toga da su zahtjevi seljaka prihvaćeni a ako su prihvaćeni znači da su opravdani. Seljaci su rekli da im nisu isplaćeni poticaji, seljaci su istaknuli da su im poticaji smanjeni u pojedinim kulturama za 50 i više posto. Međutim, unatoč toga što je to Vlada priznala i prihvatila i obećala isplatiti mi i danas u Hrvatskom saboru slušamo kako to nije istina, kako su se poticaji povećali, kako ovo, kako ono. I sad zamislite, mi dvije godine nismo raspravljali o problemu poljoprivrede u Hrvatskom saboru a u Zakonu o poljoprivredi piše da Vlada mora jednom godišnje podnijeti izvješće, zeleno izvješće koje bi bilo izvješće i na temelju njega se razvijala i odvijala rasprava o stanju u poljoprivredi. Zato imamo u Zakonu o poljoprivredi nacionalni program koji se svake godine isto tako treba raspravljati. Dakle, ako smo u situaciji da Vlada odbija temu nećemo o tome raspravljati u Hrvatskom saboru e onda trebaju imati komoru koja će ih poticati i koja će govoriti i kroz koju komoru će zapravo biti objedinjeni interesi i stavovi svih njenih članova.
Poštovani zastupnik Željko Pecek. Izvolite!
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Interesantno je ovdje kako mi opet govorimo politički i vraćamo se na ona pitanja koja smo riješili odnosno koja su seljaci riješili prije nekoliko dana. Ukoliko je takvo opće zadovoljstvo u poljoprivrednom sektoru onda vjerojatno ne bi bilo traktora koji su htjeli poći prema Zagrebu i vjerojatno ne bi bilo potrebe da Vlada Republike Hrvatske potpiše sporazum sa udrugama seljaka gdje se definiralo da se te poticaje isplati pravovremeno, da ih se isplati u onom iznosu kao što je to u proračunu, da se nastavi sa reformom poljoprivrednog zemljišta. I konačno, da se po hitnom postupku ukine doprinos za navodnjavanje. Vidite, upravo to se dogodilo. To se i riješilo ali na jedan neorganizirani način. I ja ovaj Prijedlog Zakona o poljoprivrednoj komori vidim kao jedan mehanizam kako seljaci ne bi morali dolaziti u Zagreb sa traktorima nego kako bi došli autobusima kao jedna organizirana grupa koja bi znala što hoće na osnovu programa komore i koja bi pregovarala o najvećim problemima u poljoprivredi. Na ovaj način kada se to radi neorganizirano, kada to rade raznorazne grupice i kada prijete, kada se bave poljoprivredom isključivo zbog politike a da istovremeno nemaju niti zasijane oranice, a možda nemaju čak niti traktor sve je to jedna stihija koje u Hrvatskoj ne treba. Mi smatramo da seljak treba biti organiziran. Mi smatramo da seljak ili obiteljsko poljoprivredno gospodarstvo ili ako želimo reći farma ili bilo kako slično mora dobiti priliku da artikulira svoje potrebe ali jednako tako da i otvoreno porazgovara o problemima sa nadležnim institucijama. Nitko ovdje nije postavio pitanje zbog čega mi nemamo niti u jednom saborskom odboru predstavnika seljaka? Nemamo predstavnika udruga, a naravno vjerojatno zbog toga što nemamo niti komore. Logično je da su odborima Gospodarska komora, da su unutra u odborima kao stalni članovi i Obrtnička komora međutim nemamo upravo nekog tko bi zastupao ovu veliku populaciju koja se još uvijek u Hrvatskoj broji sa nekoliko stotina tisuća ljudi. Poduzeća imaju gospodarsku komoru. To imaju i obrtnici. To imaju i odvjetnici, arhitekti, šumari, muzičari i da ne nabrajam, da ne nabrajam tko sve ima i tko nema i oni imaju čak i registar elektronski što se tiče obrta. Zadružni registar također postoji u elektronskom obliku već nekoliko godina. Mi u Hrvatskoj jedino što pričamo već desetljećima, na primjer u povezivanju zelene i plave njive pričamo o potrebi organiziranja burze poljoprivrednog proizvoda ali samo pričamo međutim od toga još ništa. Pričamo i o burzi ribe koja će navodno uskoro biti pokrenuta i kad nam zagusti onda pričamo o poticajima, onda prosvjedujemo i pričamo o vodnom doprinosu koji se ukida nakon primjene od 30 dana. Ali jedno važno pitanje koje je također u tim vodnim naknadama, a zove se naknada za navodnjavanje, za korištenje voda koje se zove naknada za melioraciju je i dalje ostala u vladinoj uredbi tako da je zbog cijene korištenja vode za navodnjavanje nemoguće provesti navodnjavanje, a taman kad bi ga imali, kad bi slučajno mogli govoriti da je projekat navodnjavanja realiziran onom dinamikom kao što nam je bila obećana prije dvije godine. Znači tema vodnih naknada još uvijek nije završena. Oni koji se bave proizvodnjom ribe umjesto 4 sada imaju 6 osnovica i doprinosa za vodnu naknadu. Mi očito ovdje u Saboru nismo dovoljno govorili o poljoprivredi. Zeleno izvješće koje je bila obaveza da o njemu raspravljamo čini mi se još prošle godine nije došlo na dnevni red. Ja se nadam da ćemo ga dočekati. A jednako tako bi volio da i vidimo izvješće Agencije za hranu koje smo osnovali prije više od godinu dana ali čini mi se da ona funkcionira na osnovu fikusa i dva, tri zaposlena barem u medijima i bilo gdje drugdje ne primjećujem da bilo što rade pa bi me zanimalo razmišljaju li oni o bilo kakvim mehanizmima da se zabrani uvoz nekvalitetne hrane u Hrvatsku naročito da pokrijemo kvaltietnu domaću proizvodnju i da nemamo bilancu poljoprivrednih proizvoda u negativnom, sa negativnim predznakom koja je teška preko 500 milijuna dolara za prošlu godinu. Za ovu godinu će biti još i više. Da li bi mi trebali prenijeti ovoj komori i to do drugog čitanja ugraditi i javne ovlasti? Ja mislim da javne ovlasti imaju neke druge komore. Naročito su one značajne kod strukovnog obrazovanja a obrazovanje poljoprivrednika i to odraslih poljoprivrednika je neophodno i to bi siguran sam dobro došlo. Ovu komoru vidim kao tijelo koje će provoditi i dalje reforme u poljoprivredi. Mi smo tu malo zastali. Prosječni seljak ima ispod 3 hektara zemljišta. Programi raspolaganja poljoprivrednim zemljištem i prodaja se ne provode već duže vrijeme. Dvije godine čini mi se da niti jedna općina taj projekat nije provela i mi u HSS-u se zalažemo za jednostavan model. Ne bi htjeli da u procesu priključivanja prema Europskoj uniji zabranimo strancima da kupuju zemljište, poljoprivredno zemljište narednih 15 godina nego bi htjeli da omogućimo hrvatskim građanima koji se bave poljoprivredom da to zemljište kupe u roku od narednih dvije godine. Siguran sam da bi o tome nešto trebala i znala reći i poljoprivredna komora. Tu su pitanja i ostalih priprema za ulazak u Europsku uniju. Podizanje vinograda, voćnjaka, trajnih nasada. To je pitanje poljoprivrednih kvota. To je pitanje korištenja predpristupnih fondova a seljak je neorganiziran jer nema asocijaciju preko koje bi znao sve ove stvari objediniti. Ja postavljam pitanje sebi a i drugima da li to nekomu i odgovara zapravo da seljak bude neorganiziran pa se onda otvara prostor onim drugima koji su veliki, koji pomalo kreiraju monopole i kojima je sve to naravno puno jednostavnije doprijeti do informacija i kojima je to puno više dostupno. Ja smatram da upravo obiteljsko poljoprivredno gospodarstvo mora biti nositelj primarne proizvodnje ali naša uloga je da im omogućimo da se organiziraju pa da razgovaraju i o onom pitanju o kojem već dugo nismo razgovarali nigdje a to je banka za poljoprivredu jer seljak još uvijek ne može otvoriti vrata banke niti primiti kvalitetan kredit koji bi mu omogućio modernizaciju. Seljaci moraju biti partner. Politika se ne bi smjela baviti poljoprivredom samo zbog glasačkog tijela. Politika bi se trebala baviti poljoprivrednom politikom. Ovo je jedan od modela da upravo na stručan način i da na organizirani način se bavimo poljoprivrednom politikom a ne poljoprivredom zbog politike. Hvala lijepa.
Hvala. Ispravak netočnog navoda poštovana zastupnica Ivana Sučec-Trakoštanec.
Da. Ispravljam vjerojatno nehotični navod gospodina Peceka da u Saboru odnosno saborskim odborima nema direktnih predstavnika seljaka ili onih koji se bave proizvodnjom. Dakle to nije točno. Ja znam barem dvojicu vrlo cijenjenih koji se bave i ratarstvom i stočarstvom pa i finalnom proizvodnjom. Koji to rade u okviru svog gospodarstva ili domaćinstva i sam i gospodin Kolar iz vašeg stranke na kraju nemamo ni ništa manje sposobnoga ni bolje obaviještenoga gospodina Fiolića mi na ovoj strani. A da ne govorim još niz ljudi koji su direktno vezani uz selo i seljake i poslom i svim ostalim. Hvala.
Ajde, pa opet će biti objašnjenje. Poštovani zastupnik Marko Širac, ispravak netočnog navoda.
Gospodine predsjedniče zastupnik Pecek u svom izlaganju je naveo da se navodnjavanje poljoprivrednog zemljišta u Hrvatskoj ne može razviti, nije se moglo razviti radi naknada za navodnjavanje. To naravno nije točno. Naknade za navodnjavanje već su 10 godina u hrvatskom zakonodavstvu. Nisu se plaćale, pa evo. I radi toga što se nisu plaćale nije se razvilo navodnjavanje u Republici Hrvatskoj.
Predlagatelj, poštovani zastupnik Ivan Kolar.
Hvala uvaženi predsjedniče. Gospodine državni tajniče, dame i gospodo. Pa evo u ime predlagatelja zgodno je slušati raspravu na ovaj način i ove netočne navode itd. Međutim, bilo bi dobro kad bi uspjeli u ovom Saboru jednu raspravu nametnuti kad se pojavi problem u poljoprivredi, kad bi zaista, ja apeliram na predsjednika, ali i predsjedništvo, svejedno, istoga časa otvoril raspravu o eventualnim problemima uvažavajući njih i ne, prihvaćajući one sudionike koji te probleme ističu i s njima sesti za stol i raspravljati. Ja ima privilegiju biti jedan od sudionika v takvim razgovorima i pregovorima. Oni obično završavaju kod predsjednika Vlade. resorni ministri su kao podloga jel', potpredsjednik ili potpredsjednica sudjeluju. I razgovori se vode oko problema koji se istaknuo. Sad su bili 3 uvjetni problema rečeni i pokušali su se riješiti. Inače, ja vjerujem da ima 303 problema poljoprivrede koji bi se trebali na isti način raspravljati i na isti način rješavati. Naime doći do resornoga ministarstva, istaći svoj problem, pokušati ga realno prikazati i taj problem riješiti razgovorom ne na cesti, to je mudrost, ja vas u to uvjeravam i to je naša zadaća svih koji bi to trebali znati napraviti. Ali da ne bi takve situacije ponavljali iz mjeseca u mjesec ja vjerujem da nam je proljetna sjetva već sad tu. Za čas nam je žetva. Mi svaki mjesec ne 3 problema imamo nego 10 takvih na stolu i trebali bi cijelo vrijeme na jednoj strani biti ekipa za pregovore, na drugoj strani dobra volja za razgovore i usuglašavati stajališta i sve ono kaj nas pripada. Zato ovaj prijedlog HSS-a ide u tom smislu. Da se institucionalno osmisli da ljudi koji su strukovno povezani, zainteresirani životno za te probleme imaju svoje predstavnike na ovaj ili onaj način, već je to više modela rečeno, i da ta Poljoprivredna komora v konačnici bude odraz stanja v društvu i da štiti sve one koji od nje, od te djelatnosti poljoprivrede bi živjelo. Ja osobno sam zagovornik više, bolje tri dana pregovarati, nego 1 sat ili više prosvjedovati. Međutim, prava koja seljak ili obiteljsko poljoprivredno domaćinstvo bi trebalo ostvariti putem zakona, na temelju zakona. I kad se ona neispoštivaju, vjerujte mi da onda mora to nezadovoljstvo na neki način eskalirati. Pa i ovakvemi pritiscima koji se događali i na način kak je to izgledalo. Bilo bi lepo, ja sad evo svoje, nek mi predsjednik malo samo dopusti, bilo bi lijepo po Markovom trgu vidjeti kak traktori idu. I, jer ih stvarno ima puno, veliki su i ne bi zagadili bili okoliš. A ja mislim da bi v Europi bili dobili političke poene za pregovore, jer bi vidli da smo snažna poljoprivredna zemlja, da znamo proizvoditi, da hoćemo proizvoditi. No, možda nekom drugom prilikom to dogovorimo da i na taj način. Ali bolje da osmislimo poljoprivrednu politiku, Poljoprivrednu komoru, nego da na taj način demonstriramo to sve skupa. Hvala lijepa.
A kak ćete ići sa traktorima kad je trg raskopan, Svetog Marka, kad se obavljaju arheološki radovi? … [[Upadica se ne čuje.]] Možemo umjetnine … Poštovani zastupnik Slaven Letica. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedniče. Ja ću se malo olakanovski uključiti u ovu raspravu, jer sam sinoć slušao i najnovije istraživanje o korupciji u hrvatskom društvu. Ispalo je da su stranke najkorumpiranije institucije. I htio bih sa ovom svojom skromnom diskusijom ohrabriti novi duh HSS-a. Naime, gotovo 2 godine sjedeći u ovom Saboru vidio sam tužne ljude. Uvijek su nekako šutili, imali pognute glave, očekivali što će vođa autoritarnog vodstva u stranci kazati, iako smo intimo znali da su kompetentni na različitim područjima, i vrlo sposobni. Njihove ni intelektualne, ni stručne, ni politički potencijali nisu mogli doći do izražaja. I u zadnjih nekoliko dana su živnuli. Oni imaju svaki dan neki inicijativu. Ne samo da su živnuli, nego su naučili se voditi pragmatsku politiku. Vidite, pragmatična politika ih je oslobodila i od a priornih koalicijskih obveza prema lijevim strankama kojim danas ne žele pružiti ni simboličku podršku pa stalno šute, a radi se o ozbiljnim problemima ovdje. Prema tome, oni su neki dan pokrenuli pitanje obrtništva. Iako ste mi gospodine predsjedniče na pravdi Boga dodijelili nepravedno opomenu, ja mislim, nemojte me prekidati, ljut sam ko pas. Prema tome, pročitao sam vrlo pažljivo zapisnik i zaključio da sam bio apsolutno u pravu, a da ste vi bili apsolutno u krivu. Dakle,
Držimo se teme, držimo se teme.
Znači, kod mene je u konkretnom slučaju u sukobu moje teorijsko uvjerenje sa mojim emocionalnim sklonostima. Naime, na području ekonomskih znanosti prije nekoliko godina dodijeljena je prva Nobelova nagrada za institucionalnu ekonomiku. Bilo bi, čak je i preveden udžbenik institucionalne ekonomike i u Hrvatskoj se malo priznaju znanja, teorijska znanja o organiziranju institucija. Prijedlog o osnivanju Hrvatske poljoprivredne komore u normativnom smislu je zakasnio 3 godine, 4 godine. I tu ide prigovor bivšem ministru Pankretiću koji je možda zbog straha nije opće ispoštovao odluku Zakona o poljoprivredi koji ga je obvezivao da ovu Komoru osnuje nakon 2001. godine. Međutim, uzimajući u obzir moje uvodne napomene, ja to mogu razumjeti. Nadalje, kad je u pitanju potreba za osnivanje Hrvatske poljoprivredne komore, ona sa stajališta institucionalne ekonomike nije opravdana. Kad bi Hrvatska gospodarska komora zadovoljavala interese hrvatskih seljaka. Međutim Hrvatska gospodarska je jedna otuđena komora birokratska gotovo show biznis institucija koja podcjenjuje seljake znadete, a seljaci danas dobivaju pravo na javnu riječ i u tom smislu da Hrvatska gospodarska komora nije prinudna institucija, a o tome je vehementno govorila Zdenka Čuhnil, predlažući jedno praktično rješenje za ovaj zakon, dakle da bi trebalo predložiti da je tri godine ili možda do trenutka prijema u Europsku uniju članstvo u ovoj novoj komori obvezno, a poslije toga da je dragovoljno i da su onda članarine koje se uplaćuju dragovoljne članarine, onda bi vodstvo te komore kao što je Hrvatska gospodarska komora malo više brinulo o svojim klijentima, o svojim članovima, o interesima tih članova. Ovako imamo na čelu komore inače čovjeka koji je navodno najsimpatičniji i najšarmantniji za žene srednje dobi, međutim on je stalno u permanentnom de facto sukobu interesa, jer trenutno dioničar u "Krašu". Prema tome ja sam uvijek i kada je u pitanju cehovno organiziranje bio za jedinstvenu inžinjersku udrugu, komora, ceh kako god hoćete, asocijacija zajednica se može zvati. Međutim prevladava ta praktički retrogradni trend da se umjesto … organizacija, velikih organizacija stvaraju specijalističke organizacije. Mi se nadamo da će na dugi rok doći do objedinjavanja ili do tendencija ujedinjavanja po zakonu logike institucionalne ekonomike. Kolegama iz HSS-a koji su u novom poletu predložio bih da idu jedan korak dalje, da budu još malo agresivniji. Hrvatski seljaci ili hrvatski HSS je velika žrtva i komunizma i postkomunizma. Druge velike institucije su uspjele restitucijama, tajkunizacijama, pretvorbama vratiti veliki dio imovine, čak i crkva koja velikim dijelom se pretvara u agenciju za nekretnine, a HSS je sve izgubio. Predlažem HSS-u da pokrene proceduru restitucije Doma Hrvatsko Gradišće u kojem se trenutno nalazi hrvatsko Ministarstvo obrane i da se ta poljoprivredna komora tamo nađe kao manji dio te prekrasne te velike prekrasne zgrade u kojoj bi se trebala obnoviti osnovna ideja braće Radić koja je objedinjavala dvije ideje. Prva je bila moderno prosvjetiteljstvo europskoga dometa, knjiga primjerice Stjepana Radića o Europi iz 1905. godine je jedna moderno pisana knjiga i u tom smislu povratak te zgrade hrvatskim ljudima koji brinu o hrvatskom interesu, možda bi se trebala zvati zgrada Vlade Gotovca da se pokaže širina, jer je možda ispred te zgrade održao najvehementniji govor u novijoj hrvatskoj povijesti. Sve u svemu ja mislim da ta ideja na žalost sa teorijskog stajališta je meni strana, ali je sa emocionalnog stajališta meni bliska i konačno da završim sa jednom ipak simpatičnom anegdotom. Sada sam bio dole u našem kafiću i razgovarao sam o problemu koji je zadesio hrvatsku perad nakon pojave paranoje ili panike ptičje gripe. Svi ste svjedoci procesa da su perad morali seljaci zatvoriti i da osnovni prigovor koji se pojavljuje u javnosti da ta zatvorena perad ne nese jaja. Razgovarao sam sa kolegom Škugorom kako bi se to moglo riješiti, on je rekao da bi trebalo puštati glazbu tim peradi u kokošinjcima, ali me upozorio da kolega Ivo Josipović ima … [[Ne razumije se.]] na korištenje glazbe i da bi onda seljaci morali plaćati ZAMS-u odštetu za korištenje te glazbe. Prema tome kako vidite na svim područjima su komplicirane situacije. Hvala vam lijepo.
Sudeći prema vašem raspoloženju, nije bilo nikakvih simptoma bjesnila. Nije bilo, nisam primijetio da ste bijesni uopće, to je samo bila jedna dakle ovako jedna mala figura jel'. A inače bili ste jako pristrani prema sebi, jer ste pogrešno shvatili da ste u pravu u pogledu izrečene opomene, jer je ona stoji znate, jer upotrijebiti ime onoga junaka iz Dostojevskoga je ipak bilo tako neprimjereno, ali o tome na žalost ne možemo voditi raspravu jer nam to Poslovnik ne dopušta, pa ćemo sada dati repliku poštovanom zastupniku Peri Kovačeviću. … [[Upadica se ne čuje.]] Ne bih dao. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče mislim da je gospodin Letica kao i uvijek dobro otvorio ovu temu i potakao pitanje obveznosti članstva kako u gospodarskog komori tako i u ovoj budućoj komori. To je ostatak iz bivšega sustava i pitanje je koliko je to ustavno. Pitanje je koliko je to ustavno ako se nekoga sili, poglavito to govorim za seljaka. Hrvatski seljak od 45. do dan danas ima loša iskustva. Tjerali su ga u zadruge, zna se kako je završilo. Uvijek su ga ne negdje "koholze", "solhoze" ili već kako se zvalo, uvijek je loše prošao. Prema otme ovaj dio obveznosti će imati dosta negativni početni ovaj dio ako se ne vidi koja će, kako će krenuti ovaj cijeli tijek jer je točna konstatacija, gospodarska komora je svrha sama sebi. Da je gospodarska komora radila sve ove stvari što je trebala raditi iz područja poljoprivrede, da je radila diplomacija, situacija u poljoprivredi bi bila sasvim drukčija. Ali kažem, to je dio na koji trebamo posebno obratiti pozornosti u drugome čitanju i to je ono što je najvažnije. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Slaven Letica.
Ja sam već podržao načelni stav kolegice Čuhnil da bi trebalo prihvatiti ideju prijelaznog obvezatnog članstva i onda obvezatnog dragovoljnog članstva. Što se tiče drugoga čitanja mislim da je sada to prostor gdje bi doista HSS trebao u aktivnoj suradnji sa ministarstvom ići na jedan prijedlog konsenzualnog zakona. A što se tiče vaših i mojih nesporazuma, tražim da nadležni Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav ocijeni tko je bio u pravu gospodine predsjedniče i kad vam tražim ispravak, odnosno povredu Poslovnika molim vas da poštujete Poslovnik jer ne vodim biti ljut na vas pošto ste mi vrlo simpatični.
Da, da. Dobro. Što se tiče glazbenih tantijema, glazbenih tantijema jedna pjesma je išla na Euroviziju sada. Ne znam da li bi to koristilo da ona bude emitirana uz… A Odboru za Ustav onda preporučam da dobrohotno da izbjegavamo Odbore za Ustav. Da, da, dobro je. Pa onda suglasno ćemo ih izbjegavati pa idemo na poštovanog zastupnika Željka Ledinskoga.
Štovani gospodine predsjedniče, štovani državni tajniče, kolegice i kolege. Evo dozvolite nekoliko riječi o Prijedlogu zakona o Hrvatskoj poljoprivrednoj komori. Za ovu bih rekao, prije nekoliko godina imao sam priliku na jednoj stručnoj ekskurziji, evo, zajedno sa našim kolegom državnim tajnikom biti u Austriji gdje sam imao prilike upoznati kako funkcionira Komora privatnih šumovlasnika. Na koji način je ona organizirana i što ona predstavlja u cijelom sustavu šumarstva Austrije. Zbog toga i tih iskustava koje sam tada stekao u razgovoru sa i na samome terenu sa austrijskim predstavnicima i članovima Komore, usudio bih se reći da je u Hrvatskoj izuzetno nužno da se osnuje Hrvatska poljoprivredna komora. Poglavito zbog toga što imamo veliki broj obiteljskih poljoprivrednih gospodarstava koja su danas razjedinjena. Koja djeluju putem raznih udruga, često puta te udruge funkcioniraju na nekakvim političkim principima, a ne isključivo na samo interesnima. I zbog toga je potrebno da imamo jedan sustav koji će omogućiti da se ti naši poljoprivrednici, seljaci dragovoljno udruže u jedan oblik koji će ih zastupati u njihovim interesima. Primjer, da je to potrebno i današnja recimo Obrtnička komora koja u svim odborima u našemu Saboru imaju samo jednoga predstavnika kao obrtnici. Dok Gospodarska komora ima značajno veći, čini mi se jedno 9 predstavnika u našim odborima koji djeluju kao vanjski članovi. Kada bi Hrvatska poljoprivredna komora bila organizirana vjerojatno bi i ona imala svoje članove i u odborima Hrvatskog sabora i onda bi ti ljudi mogli predstavljati i te naše seljake. Ja shvaćam da među našim zastupnicima ima onih koji se bave poljoprivredom. I osobno čak imam, evo, naslijeđeni dio zemljišta i bavim se isto tako sa određenom djelatnošću. No međutim to nije dovoljno reći da je Ivo Kolar ili Štef Fiolić da su oni predstavnici seljaka. Oni su sada samo prije svega zastupnici, a onda su ujedno i po svome poslu predstavnici seljaka i oni to uspješno i čine. I zastupaju u svim prilikama koliko sam ja imao prilike njih pratiti. Prema tome, bilo bi bolje da imamo institucionalno riješeno način da ti ljudi budu direktno predstavnici involvirani u određene odbore koji raspravljaju o određenim temama. Isto kao što bi to trebali i hrvatski obrtnici isto tako. I onda nam se ne bi dešavalo stvari koje smo imali tijekom čitavog ovog proteklog vremena, 15-ak godina da neke se stvari ne provode koje su čak i zakonski donesene. Da recimo, kad govorimo o zemljišnoj politici koja je veliki problem danas hrvatskog seljaka da se ne rješavaju natječaji za prodaju poljoprivrednog zemljišta, da se diskutira nakon svake promjene vlasti da li treba ovako ili onako. Evo ja mogu navesti primjer iz Bjelovarsko-bilogorske županije. Najbolje smo proveli zemljišnu politiku kada, u početku mandata, tamo 94. godine, kada je taj posao radila županija. Kad smo poslije prebacili sve ovlasti na državu da to radi ministarstvo naglo je bio usporen taj posao. Evo, tu je i kolega Čuhnil koja to može potvrditi. Dok je ona bila pročelnik u županiji mislim da smo proveli jedno 5, 6 natječaja koji su dali veliki dio zemljišta na korištenje. Ali kad je poslije došla odluka da to radi ministarstvo, ja mogu shvatiti da 2 čovjeka u ministarstvu ne mogu primiti 500 načelnika općina i da obrade sve njihove zahtjeve. A postoje službe koje su to uspješno radile. Često puta smo u prilici da dolazimo u situaciju da se reagira i pomaže ne samo seljacima nego i obrtnicima, ostalim sindikatima kad se priprijeti sa nekakvim vrstama prosvjeda, onda se nađe mogućnost i za novac i za sredstva, za sve što je potrebno. Evo, primjer vodne naknade. Dok nije bilo pritiska ta vodna naknada se nije snizila. Sad se može sniziti. Šta to govori? Da nismo kvalitetno pripremili prijedlog koji smo nakon mjesec dana mijenjali jer očito da nešto ne štima u tom prijedlogu koji je bio prvotno donesen. A ne štima to da je ta naknada izuzetno velika i posebno sad govorimo o temi poljoprivrede, ali i ostalom dijelu građevinarstva. I sada, šta smo napravili? Pod pritiskom smo smanjili seljacima na početnu poziciju, ali smo ostavili onima koji grade kuću, koji grade objekat nekakav gospodarski na 50% naknade ili 30, zavisi što je. I u tom dijelu smo i dalje ih opteretili sa, ajde ja ću reći, parafiskalnim porezom premda on nije, ali smo ga donijeli mimo ovoga Sabora i mimo zakona koji smo mi ovdje usvojili. Bilo bi dobro da ubuduće sve takove stvari rješavamo prilikom donošenja zakona. A ne mi donesemo jedan zakon, onda ga poslije ne poštivamo. Evo, takvih primjera sam i nedavno u raspravi naveo da smo donošenjem jednog zakona već anulirali one koje smo donijeli dva mjeseca prije. Riječ je bilo nedugo. Isto tako imamo obaveze koje postoje. Evo, jučer smo, prekjučer, koji dan smo razgovarali o zatočenim i nestalima i lijepo, dobili smo jedno izvješće ovdje o kojem smo razgovarali. A recimo zeleno izvješće koje smo trebali dobiti nismo ga još dobili. Obaveza je zna se koga, Ministarstva resornoga. Prema tome, kada o tim stvarima govorimo moramo poštivati ono što smo donijeli barem ovdje u Parlamentu i onda sami dajemo sebi dignitet. Ako ćemo dopuštati da netko ne izvršava svoje obaveze onda ni nas neće trebati ovdje. Ali evo, da ne bih dužio oko današnje teme bi se dalo još puno govoriti. Ali evo, mislim da poučeni iskustvima koja postoje vani, posebno u Austriji sa kojom imamo dobrih iskustava, Sloveniji i ostalim zemljama, mislim da trebamo omogućiti našim seljacima koji su objedinjeni u obiteljska gospodarstva da se udruže na njima najbolji način i da onda imaju i modalitet za pregovore i mogućnost i da pospješe svoju proizvodnju. Onda nam se neće dešavati da većinu proizvoda poljoprivrednih koje možemo proizvoditi moramo uvoziti. Da imamo samodostatnost u svim onim proizvodima koji su bitni kod nas u velikom postotku, a ne da smo opterećeni sa time kako ćemo koji i kakove kvalitete uvesti. Često puta praznimo skladišta i hladnjače susjednih zemalja, a to sve možemo ovdje proizvoditi. Evo, time bih, evo, zaključio i dao podršku ovoj inicijativi, osnivanje Hrvatske poljoprivredne komore. Hvala.
Hvala lijepa. Imamo jednu repliku, gospodin Antun Kapraljević. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Replicirao bi kolegi Ledinskom kad je govorio o tome da mi nismo dobro pripremili pitanje vodnog doprinosa. Nismo mi pripremali pitanje vodnog doprinosa nego je to priredila Vlada. Ima nas koji smo glasovali protiv toga, koji smo zastupali načelo solidarnosti i očekivali da se vrati onaj princip koji je bio do '98. kad smo svi zajedno plaćali obranu od poplava jer ti nasipi i sve te građevine, vodne građevine koje nas štite od poplava nisu predviđene da štite samo one koji su novi investitori nego i sve one koji su već nešto izgradili i zbog toga ne radi se o tome da smo bili svi za to i ovo što je Vlada povukla sad na pola to ne znači ništa, to je trebalo u svakom slučaju u startu riješiti drugačije. Nećemo ni sada podržavati ovih pola jer i to je prevelik teret za nove investitore i pitanje je da li je to Ustavno, a vjerujem da će Ustavni sud o tome morati svoje mišljenje reći.
Gospodin Ledinski, odgovor. Izvolite.
Štovani gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Kapraljeviću vi ste rekli u svojoj replici ono što sam i ja otprilike naveo kad sam govorio, mi, mislio sam na sve nas da moramo prije svega poštivati one odluke koje donosimo u ovome Hrvatskom saboru i da se ne može desiti da se sa nekakvim drugim odlukama institucija naših dovodi u pitanje legitimitet ovoga Sabora i zakone koje smo donijeli, a upravo se to desilo sa vodnom naknadom. Mi ćemo danas evo imati tu vodnu naknadu … [[Govornik se ne razumije.]] smanjenom obliku najveću gdje? U Zagrebu. Ovdje ćemo imati, a pitanje je u vodoopskrbi odvodnje, u samome Gradu Zagrebu gdje bih rekao da je možda najproblematičnija nego u ostalim dijelovima države i gdje praktički taj sustav ne funkcionira na pravi način. Kad odemo u naša prigradska naselja onda to možemo vrlo dobro vidjeti da je potrebno … [[Govornik se ne razumije.]] najveći broj kilometara kanalizacije, gdje? U Zagrebu najviše zato što je nastalo puno novih naselja, a tu će biti najveća ta naknada i ona je značajna danas, ona više nije mala, ona po, kad se izračuna po kubiku 30 kuna, to je, a Zagreb je sav u prvoj zoni uglavnom. Prema tome, to je značajna naknada i to su velika sredstva i danas vodna naknada tako obračunata je najskuplji iznos za ono kada trebamo građevinsku dozvolu dati od svih naknada koje se plaćaju i u tome se slažem da takove stvari ne bi trebali propuštati, da bi o njima trebalo na adekvatni način razgovarati, a upravo je klub HSS-a podnio prijedlog izmjene i dopune zakona o kojem ćemo uskoro razgovarati upravo oko vodne naknade. Hvala.
Hvala. Na redu je gospodin zastupnik Zvonimir Sabati. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Pa i ja isto moram izraziti svoje zadovoljstvo što gotovo svi diskutanti do sada su dali više-manje načelno pa i konkretno ja bih rekao podršku ovom našem Prijedlogu Kluba zastupnika HSS-a jer mi u Hrvatskoj seljačkoj stranci o potrebi osnivanja Poljoprivredne komore govorimo već gotovo 10 godina i moram reći da je ona sastavni dio poljoprivredne politike Hrvatske seljačke stranke što pokazujemo evo i današnjim Prijedlogom zakona. Nema potrebe ponavljati puno toga što je rečeno, ali ipak dozvolite i da ja velim kako bismo na taj način doista ojačali i poziciju velikog broja poljoprivrednih udruga, ali i obiteljskih, seljačkih gospodarstava, pa i samog pojedinca seljaka. Prvo naravno kroz svoju Komoru, a drugo zbog jačanja pozicije pregovarača kroz instituciju koja bi pregovarala sa svim relevantnim subjektima, pa naravno i sa Vladom Republike Hrvatske i s Bruxellesom, pa i s bankama, ugostiteljima. Posebno je ovdje važno spomenuti i trgovce, odnosno veletrgovce koji često puta imaju dosta privilegirane pozicije kod nabavke ili davanja ponuda za velike, prije bih rekao domaće potrošače, a tu se misli i na čitav niz hotela, ali ne bi trebalo ovdje zaboraviti niti na velike potrošače kao što su vojska i policija gdje mali poljoprivrednik, mali seljak nema nikakvu šansu da uđe na tako veliko slobodno mogu reći tržište. Evo na taj način pregovorima i argumentima bismo vjerojatno u većini slučajeva možda izbjegli prosvjede. Ne mislim ja o tome govoriti jer je i moj kolega prijatelj Ivan Kolar dosta govorio, ali hoću samo reći da seljaci kad se govori o prosvjedima, da je to za seljaka posljednji čin jer prosvjed, on u principu to nije u … [[Govornik se ne razumije.]] seljaka. Seljaci sigurno nisu buntovnici, to su skromni, marljivi i vrijedni ljudi koji znaju više raditi nego govoriti, koji su zadovoljni i s malim, a i da znaju unaprijed s čime mogu računati, da imaju potpore koje se neće svaki čas mijenjati, ali i da dogovaraju o plasmanu, pa i Komora je to mjesto gdje se može i treba dogovarati o plasmanu. To mora biti institucija gdje se neće samo pregovarati i dogovarati već institucija gdje će se dogovarati i strateška politika razvoja, prije svega poljoprivredne politike gdje će se govoriti o strateškim državnim interesima, demografska politika, politika ruralnog razvoja, odnosno ono što je za nas najvažnije politika ravnomjernog razvoja Hrvatske. Na taj način bismo izbjegli sasvim sigurno i uplitanje razno raznih politikanata koji se ne razumiju u poljoprivredu, ali se razumiju u manipuliranje ljudskim osjećajima, ljudskim patnjama, ljudskim teškoćama i problemima. Ja ovdje ne bih govorio o Hrvatskoj gospodarskoj komori niti želim izazvati bilo kakvu polemiku o stvarnoj ulozi Hrvatske gospodarske komore u zaštiti poljoprivrednika i zaštiti njihovih interesa, seljaci traže svoju instituciju jer selo i seljaštvo to zaslužuje. U mojoj Varaždinskoj županiji je poljoprivreda strateški važan resurs i zbog razvoja povrćarstva, vinogradarstva, voćarstva, cvjećarstva, ali i zbog stočarstva te zbog toga imamo i veći broj dobro organiziranih udruga pa nije čudno što imamo i predsjednike saveza na državnoj razini i u gospodinu Zagorcu i u gospodinu … [[Govornik se ne razumije.]] koji su upravo iz Varaždinske županije. Samo za područje vinogradarstva moram reći da imamo čak 15 udruga kao i županijski savez. Slična situacija je i u ostalim županijama iz moje regije, Međimurska županija sigurno ima slične programe i projekte i napredna je po organiziranju seljaka, to se odnosi i na Krapinsko-zagorsku županiju, pa i na Koprivničko-križevačku koje po svojim karakteristikama sigurno imaju i ovdje dominantnu ulogu. Možda bi tada putem Komore došli do izražaja i dobre inicijative područne, ustvari regionalne samouprave, samo kao primjer ću navesti Varaždinsku županiju gdje sam i kao župan Varaždinske županije i osobno pokrenuo neke vrlo važne projekte po prvi puta u Hrvatskoj primjerice subvencioniranje proizvodnje povrća, cvijeća i ljekovitog bilja, pa okrupnjavanje zemljišta da ne kažem da je i od prije bilo poticanje uzgoja domaćeg sjementalca projekt … [[Govornik se ne razumije.]] itd. Sve to skupa je krenulo i zbog toga što su naši seljaci dobro organizirani. Dajemo im priliku da se putem poljoprivredne komore ne samo dodatno dobro organiziraju nego i da sudjeluju u nizu pregovora i da sudjeluju u razvojnim projektima posebno poljoprivredne politike. I osobno ću naravno podržati ovaj prijedlog ne samo u prvom nego i u drugom čitanju i pozivam i Vladu također da razmotri ove dobre ideje koje je Hrvatska seljačka stranka predložila. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Gospodin zastupnik Ante Markov. Izvolite!
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Poljoprivredna proizvodnja kao gospodarska djelatnost jasno ima veliku ulogu i zadaću i na gospodarskom planu i na društvenom planu i možemo gotovo sa sigurnošću reći da situacija u poljoprivrednoj proizvodnji nije dobra, da ona nije dobra od danas nego naprosto jedno kolo koje se okreće nikako da bude kolo sreće nego stalno u sebi sadržava u novom obrtanju i nove probleme. Naprosto, to je evidentno ne samo za Hrvatsku nego za sve zemlje jedna od najtežih tema, tema gdje treba najviše uložiti da bi se realno gledano najmanje dobilo. Ali je evidentno da svi to drugi rade pa ćemo morati i mi sami to raditi. Što je ono što je najlošije kad želite pokušati urediti jednu djelatnost kao što je poljoprivreda? Najlošije je kad pritom dadete pogrešnu dijagnozu stanja. Ako pogrešno dijagnosticirate stanje u poljoprivredi tada je apsolutno pred vama još veća opasnost. Da može one preporuke da rješenja koja date budu zbog te pogrešne dijagnoze isto tako pogrešna. Počesto se u hrvatskoj poljoprivredi upravo to događa. Nismo do kraja jasno definirali kakvo je stanje i koja je dijagnoza, u kakvom se stanju nalazi hrvatska poljoprivreda i na osnovu toga dali vrlo jasne nedvosmislena i rješenja i preporuke. Pitanje komore poljoprivrednika kao jedne infrastrukture. Vjerojatno je ja mislim ne kao stručnjak nego uvažavajući takvu cehovsku organiziranost koja jest danas u Hrvatskoj a za koju ne možemo jasno reći ako želimo ozbiljno razmatrati ovu temu da je ona vrlo dobro organizirana. Ona ima svoje dobre i svoje loše strane. Poljoprivreda kao vrlo važan segment i gospodarskog i društvenog aspekta zaslužuje da bude organiziran, zaslužuje da se uvažavaju sve specifičnosti tog sustava. Naime, temeljni cilj i u poljoprivredi i svugdje je kako podići konkurentnost. Konkurentnost je u stvari nešto što je danas najpresudnije. Naime, to je jedna od onih stvari koje ne može urediti zakonima u smislu same konkurentnosti. Vi možete infrastrukturno podići mogućnosti da konkurentnost bude dobra. Nažalost, u izvješću o globalnoj konkurentnosti hrvatska poljoprivreda se nalazi na ne dobrom mjestu, ona se nalazi negdje u ovom momentu prema onom indeksu između 60. i 65. mjestu, između ili iza Rumunjske i Bugarske ili na razini Rumunjske i Bugarske odnosno u skupini onih zemalja koji pripadaju tranzicijskim procesima. Zemlje poput Poljske, Mađarske, Estonije, Slovenije su nešto više na tom indeksu od nas i to govori da u tom dijelu zaostajemo za tim zemljama. Ono što obilježava probleme sa kojima bi se trebala suočiti komora koja bi se osnovala su različiti. Različiti su i teško ih je jednolinijski primijeniti i u kontekstu Hrvatske gospodarske komore i Obrtničke komore. Zašto? Pa zato što treba naprosto imati jedan senzibilni pristup u odnosu na pojedine moguće članice poljoprivredne komore. Seljak nije na ništa toliko osjetljiv kao kad mu kažete da mora nešto biti i da mora za nešto plaćati. To ga silno razljuti. Stoga će trebati malo porazmisliti kod drugog čitanja da li taj obvezujući karakter, da li nešto što on mora platiti s tim ste ga već gotovo dobili kao svog neprijatelja. Trebalo bi razmisliti, jasno treba uvažavati i kako su organizirane cehovske strukture itd. ali to je nešto što znate ako smo već konstatirali da je situacija na selu takva kakva je, pa smo se složili da je ona loša, da seljaci vrlo teško u konkurenciji mogu se oduprijeti bilo kome. Eto reći ću bilo kome, neću navesti nikoga jer gotovo nikome se oni ne mogu oduprijeti jer oni nisu naprosto u poziciji da budu konkurentni. I zbog toga je rasprava o poljoprivrednoj komori po meni ustvari uvod u ovu možda pretendentno ću reći ali ozbiljniju raspravu o tome kako da potaknemo domaće kapacitete i poljoprivredne i prehrambene, i tekstilne i sve ostale da budu konkurentni i da ojačaju, da osnaže i da mogu plasirati svoje proizvode. Prijedlog zakona o poticanju koji se nalazi na dnevnom redu iza ovoga domaće proizvodnje za plasman u turizmu može se bez imalo srama nazvati i prijedlog za poticanje domaće proizvodnje za izvoz. Nema nikakve razlike između toga. Zašto je uzeta ta sintagma turizam? Naprosto što turizam isto jest izvoz ali kod nas u kući. Znači, na onom prostoru gdje možemo biti konkurentniji i gdje nam je lakše ostvariti temeljni interes da prodamo robu. A karakterno, sadržajno ne postoji nikakva razlika između izvoz i turizam, nikakva razlika. Prema tome, ovaj prijedlog zakona o kojem danas raspravljamo je samo jedna mala infrastruktura kod koje ne valja pogriješiti ni u emotivnom načinu izražavanja. Znači, nemojmo dobiti protiv sebe seljačku populaciju nego ublažimo stajališta bez obzira kako se ona reflektirala u odnosu na postojeće infrastrukture sličnog cehovskog karaktera i napravimo jedan dobar odnos da bismo napravili ključnu sadržajnu stvar a to je iskorak na onom planu kako da u iduće četiri godine dobijemo konkurentne proizvode u hrvatskoj poljoprivredi, kako da ti konkurentni proizvodi u hrvatskoj poljoprivredi budu najprije izloženi domaćem opet izvoznom turističkom tržištu jer to tržište prema procjenama koje je napravila Hrvatska narodna banka kroz svoja izvješća Institut za turizam u ovom momentu gospodo iznosi preko 2 milijarde dolara. Dvije milijarde dolara, ja sam siguran da svi kapaciteti poljoprivredno-prehrambenog karaktera i slični mogu naći svoje mjesto, svoje tržište i svoju cijenu na tom tržištu. Prema tome samo je pitanje koje se nameće vrlo jednostavno. Kako i na koji način to postići? Da li Poljoprivredna komora može vrlo aktivnim radom i propagiranjem i stvaranjem uvjeta da se organizatori proizvodnje pojave. Da oni dadu svoj doprinos jer danas je jednako važno prodati, a još važnije je naplatiti. A još važnije od svega toga je znati za koga proizvodite i da li imate mjesto svoje na tržištu? Prema tome ti preduvjeti su ustvari sadržajni, sadržajne smjernice koje su nužne da se Zakon o poljoprivrednoj komori može uistinu implementirati. Da ne bude samo mrtvo slovo na papiru, novi teret oko vrata seljaku, nova, nova mjesta koja neće proizvoditi, novi broj onih koji će sjediti. To nama ne treba. Nama treba sadržajna promjena koja će za tri godine, za pet godina rezultirati činjenicom da je udio domaćeg kapaciteta u izvozu ako hoćete ili u turizmu narastao iz sadašnjih 30 i nešto na 60 posto. Pa sami pokrivamo toliko i toliko. Jer osnaživanjem proizvoda, marke proizvoda na domaćem tržištu stvaramo uvjete da ono postane prepoznatljivo na stranom tržištu. Ja ću samo navesti primjer Španjolske koja je svojim pršutima na naš način postavila jedan "brend" koji gotovo nitko tko dođe u Španjolsku ne izađe iz Španjolske da ne kupi tu vrstu proizvoda koja je međunarodna marka. A koja se u odnosu kad probate naš pravi, drniški ako hoćete ili neki drugi pršut ustvari ne može mjeriti po ukusu, kvaliteti i svojstvima s njime. Ali mi nismo naprosto stvorili mogućnost da imamo količine koje će zadovoljiti potrebe jednaku kvalitetu i nismo promovirali naše vlastite proizvode. I onda se ne trebamo čuditi kad za godinu, dvije, tri španjolski proizvodi dođu na hrvatske i konkuriraju našoj robi budu jeftiniji. Zašto? Pa zato što će biti subvencionirani, poticani i zato što je, ono što je najvažnije šira kreditna linija mora pokrivati danas proizvodnju. Uvjeti kreditiranja koje daju sadašnje komercijalne banke nisu na razini onih potreba koje trebaju proizvođačima da bi mogli raditi kvalitetne proizvode.
Hvala lijepa. Imamo replike. Prva je gospođa zastupnica Zdenka Čuhnil. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Ma naime imam dojam da se ovdje cijelo vrijeme brka uloga komore koja je prije svega poslovno i tržišno odnosno odradit će poslovno tržišno povezivanje i sve ono što je vezano uz poduzetništvo sa udrugama i to prije svega strukovnim udrugama koje danas na terenu postoje, kojih je čisto druga uloga. Nemoguće je, nemoguće je da komora preuzme ulogu i udruga koje odrađuju i strukovni dio, koji zaista onda i definiraju problematiku unutar svoje proizvodnje sa normalno i znanošću, a onda komora je dalje koja treba preuzimajući problematiku od samih strukovnih udruga orijentaciju prema tržištu, orijentaciju ne znam prema svim poduzetničkim aktivnostima dalje definirati. Nikako ne može komora preuzeti i taj segment.
Hvala. Odgovor gospodin zastupnik Markov.
Ma ja sam želio biti kolegice slikovit da bi pojasnio teškoću stanja u kojima se nalazimo. Da nije i da ne bi bilo dobro da iz ove sabornice izađe poruka "Eto mi smo se suglasili konsenzusom oko poljoprivredne komore i sada više vi problema na selu nemate, u gradu nemate. Sad će se proizvodni kapaciteti dovesti u onu poziciju u kojem je". Mislim reći da je ovo samo jedna dobra ideja iz koje treba izraditi jednu piramidu različitih infrastrukturnih mogućnosti da se uistinu na selu, u poljoprivredi, u prehrambenoj industriji dogodi taj iskorak. Naravno da svatko ima svoje mjesto pa udruge vrlo jasno imaju mjesto i svoj karakter i jasno je da se komora neće miješati, ali će naravno njihove probleme ona prihvaćati kao svoje i reproducirati ih u smislu rješenja, ali previše smo mi prošli toga osnivanjem određenih institucija, a da počesto nismo dobili onaj odgovor koji smo mislili da ćemo dobiti. Prema tome ja samo želim upozoriti da je dobro da se osniva komora, ali bez mjera poput one koju sam naveo a koja govori o tome da moramo razraditi sistem vrednovanja i poticanja domaće proizvodnje i naći mjesto za te domaće proizvode. Stvarati brendove jer jedino tako možemo doći do toga da proizvodimo za poznato tržište i da tržište prihvaća našu robu.
Hvala. Replika gospodin zastupnik Miroslav Korenika. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa kad se govori o financiranju ne samo ove komore nego svih komora svi smo svjesni da i obrtnici i gospodarstvenici imaju ovoga časa u Hrvatskoj problema. I obveza plaćanje i uvijek govorimo to će netko drugi financirati. Ukoliko i poljoprivrednici i svi koji bi trebali ući u sastav ove komore budu osjetili i radom te komore doživjeli koristi onda će oni sa radošću ući i plaćati nešto. Međutim kako pomoći sada obrtnicima? Imamo i prema ovom Zakonu mogućnost i teorijsku i praktičnu da određeni obrtnici moraju biti ako je obvezno članstvo i u sastavu jedne i druge komore. Na koji način izbjeći da plaćaju dva komorska doprinosa ili dvije članarine? Ukoliko nemaju koristi onda je to za njih tlaka i onda je to obveza kojoj oni ne žele udovoljiti. Konkurentnost, slažem se, konkurentnost je nešto što trebamo raditi ne samo ovim zakonom, to je možda usput. Imamo niz popratnih zakona koje trebamo donijeti u ovom Visokom domu koje nažalost zbog neaktivnosti Vlade ne donosimo. Međutim konkurentnost će i boljim potporama i svega onog što dolazi od Zakona o nasljeđivanju, svega ostalog što čini mi se jako kasni međutim evo ja vas pitam kolega kako ćemo napraviti i svi se žalimo jer u Hrvatskoj je trenutno hiperinflacija osnivanja različitih komora. I svuda je članstvo obvezno. Svuda netko mora platiti a da ne vidi trajnu korist od toga. I upravo zbog toga idemo vidjeti kako će ova komora kada bude i nastajala, kako uvjeriti one koji bi u njezinom članstvu trebali biti da oni imaju koristi i to dugotrajnu onda neće biti problem plaćanja. A ovako kad moraju svi plaćati obvezno neće baš previše radosti i to nema često puta čak niti veze sa konkurentnošću.
Hvala. Odgovor gospodin Markov. Izvolite.
… [[Govornik je naknadno uključen.]] Korenika, poljoprivredna komora može biti dobro rješenje. Međutim i neće biti nikakvog problema da poljoprivrednici plaćaju ono što trebaju plaćati pod uvjetom da dobiju ono što trebaju dobiti. A ono što trebaju dobiti nije samo članstvo u toj poljoprivrednoj komori, nego je i mogućnost da imaju praćenu svoju proizvodnju, da imaju beskamatna sredstva da bi planirali svoju proizvodnju koju će plasirati, a da im ukupni sustav pomogne da to mogu plasirati pod istim uvjetima, ne govorim o nekim, nego tržnim uvjetima kao i svaki drugi. Ali beskamatni kredit danas uživaju mnogi u proizvodnji. Nema nikakvog razloga da ga ne uživaju i poljoprivredno proizvođači i da im se ne osigura odnos sa tržištem, a u ovom slučaju tržište može biti turizam, ali može biti i izvoz.
Hvala. Replika, gospodin Antun Kapraljević. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa ja bih isto htio naglasiti ovdje ulogu te Komore, zato što se seljaci nebrojeno puta bili izvarani, prevareni, pa čak u nekim situacijama i opljačkani. I sad se postavlja pitanje da bi oni svi morali postati članovi te Komore i da bi oni svi trebali plaćati nekakvu članarinu. Isto to je i u drugim raznoraznim komorama, pa tako i u Obrtničkoj i u ne znam kojoj drugoj. I vjerujte mi, neke od tih komora svedu se na to da članovi komore dobiju jednom mjesečno nekakvo glasilo i ništa više. Ja ne bih htio da se ovom komorom završi na isti način, da natjeramo seljake da plate nešto, a da od svega toga dobiju samo jedne novine mjesečno. Nadam se da ćemo ugraditi dovoljno tih sigurnosnih mehanizama da seljaci ponovo ne budu prevareni.
Hvala. Odgovor gospodin zastupnik Markov. Izvolite.
Kolega Kapraljević, ja ću opet ponoviti, Poljoprivredna komora je prvi korak u stvaranju odnosa povjerenja koji ne smije završiti samo na povjerenju jedne strane, nego mora biti apsolutno uloženo mnogo da se povjerenje ove druge strane pokaže kao ispravno. A povjerenje koju javna vlast, koju Vlada, koju lokalna samouprava ima je stvarati uvjete da se može nešto proizvesti, da se to što se proizvodi može poslati na tržište, staviti na tržište, da tržište može naći odgovarajuću cijenu za to, a da ta cijena može valorizirati onaj rad koji je u njem opredmećen. Prema tome, stvar je vrlo jednostavna. Sustavi koji su međusobno se pomagali bili su prisutni i u onim famoznim samoupravnim sporazumima do '90. godine gdje se je vrlo dobro znalo, jedna pozicija Istra je bila usmjerena na PPK Osijek i imali su samoupravne sporazume kojima su regulirali međusobne odnose. Preko interne banke su vršili kreditiranje i međusobno pomaganje prilikom pojedinih financijskih transakcija i na taj način su stvarali povjerenje, stvarali dobar proizvod i propagirali ono što je najvažnije. I to je ujedno i najvažniji razlog zašto danas i turisti dolaze kod nas, a to je da se osjeti autohtonost domaće kuhinje, onih proizvoda koji sa pravom nose oznaku ekološka hrana i sve ono što je ustvari uz našu prirodnu ljepotu i glavni razlog dolaska turista u Hrvatsku.
Hvala lijepa. Imamo dvije rasprave po pet minuta. Prvi je u ime kluba HSLS-a … … [[Upadica se ne čuje.]] Molim? A jeste li. Kad oni završe dva ili. … [[Upadica se ne čuje.]] Pa o.k. onda njih dva, pa onda ćete vi konačno. … [[Upadica se ne čuje.]] A sada? Oprostite gospodine Kramariću. U ime predlagatelja gospodin Ivan Kolar. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Državni tajniče, dame i gospodo. Evo, ipak rasprava govori o velikoj brizi za poljoprivrednika, o njegovom statusu i tko bi njega trebal zastupati i na koji način njegova prava ostvarivati. Ja vas uvjeravam da kad se institucionalno započinje z jednim organiziranjem seljaka na ovaj način, da ne treba tu puno dušebrižnika, da ne treba puno raspravljati, nego treba pustiti proces da on teče jasno uz jasne kriterije, naznake, zakonska određenja. I vjerujte mi onda seljak neće imati onih zaostalih problema i bojazni koje su bile v ovom ili onom izmu ili nekom drugom vremensko periodu, nego ga treba pustiti da on sam shvati da njegovo prisustvo njemu jamči da svoja prava, način ostvarenja tih prava, obaveze koje si stvori stoje na njemu i da on o tome raspravlja u svojoj instituciji na račun da je član. Ja se slažem da mi ovoga časa imamo više varijanti biti članom. Dobrovoljstvom ili obaveznim članstvom. Ali ako pustimo doborovoljstvo, to je osobno uvjerenje, mislim da onda teško saživljava jedna institucija širega obima i da, već kako je to rečeno, modifikacijom obaveznoga članstva, pa poslije toga dobrovoljstvom za prvi moment bi rezultirala jednim općim prihvaćenim stavom da obiteljsko poljoprivredno domaćinstvo, trgovačka društva, znači koji su ih osnivali na ovaj način, tvrtke, poduzeća i obrt budu sudionici v jednom procesu. Ja ponavljam, sad se događa ono kaj se događa da v jednom mjestu ili v jednom selu 20-ak ljudi se organizira, 50-ak, složi oko nekoga problema, malo digne temperaturu i o tom se problemu treba raspravljati. Ja se slažem da treba o njem raspravljati. Treba za to postojati institucije na najnižoj razini, srednjoj i višoj razini i tu trebaju se stavovi iskristalizirati, mogućnosti pronaći i realizirati svoje probleme. I ovo je put na koji način. Tak da, vjerujte mi, iz rasprave i razgovora s seljacima oni nas krive zašto to nismo napravili već v prethodnom razdoblju, zbog čega takva institucija ne postoji. Jer nema zapravo ni jedne strukture koja nije organizirana, osim seljaka. I sada zločesto jedno pitanje. Jel mi 'oćemo pokušaj institucionaliziranog organiziranja seljaka pretvoriti da on opet mora na cesti izboriti se za svoja prava i pokazati da i on dok mu je teško zna glave skupa napraviti i napraviti pritisak na ovu ili onu vlast da se njegova prava ostvare. Zato, svi oni koji imaju kaj reći, znaju reći, nek pomognu da za drugo čitanje taj zakon bude stvarno prihvatljiv za jednu široku lepezu poljoprivrednih proizvođača da se usuglasimo o načinu odlučivanja i da u konačnici ta grupacija ljudi bude partner već sam to na početku rekao, ministarstvu, Vladi u konačnici da kreira poljoprivrednu politiku, da je osmišljava, da bude sudionik i da svima nama bude bolje, a vjerujte mi nakon ulaska u Europsku uniju ni ovakve institucije, ovoga tipa teško budu ostvarile, ako ih sada ne napravimo jer nas sada nitko ne priječi jel' to bude ovakva ili onakva institucija. Ovaj put je predložena poljoprivredna komora, nek' se o tome sada zauzmu stajališta, nek' se lome koplja, ali neka ona rezultira jednim stavom da je to potreba i velim bez bojazni da bi nad tom komorom trebali dušobrižnici pod navodnicima, bdjeti, nek' to raspravljaju oni ljudi koji su direktno uključeni u poljoprivrednu proizvodnju. Hvala vam lijepa.
Hvala lijepa. Gospodin Kramarić u ime kluba HSLS-a. Izvolite.
Štovani gospodine potpredsjedniče, štovani predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Među hrpom ovoga papira koje smo dobili na stol onda ima jedan iz 7. veljače gdje kaže da Vlada baš ne stoji iza ovoga prijedloga. Onda imamo jedan od 22. ožujka Vlada dopušta, prepušta da ovo ide i da ovo dobije zeleno svjetlo u prvom čitanju. To sve odmah podsjeća tamo na početak 19. stoljeća kada je ono Napoleon bio zatočen pa pariške, pa je krenio sa one svoje Elbe pa onda pariški … [[Govornik se ne razumije.]] kažu monstrum se probudio, zvijer se probudila, pa kako se približava Parizu onaj dan kada ulazi u Pariz njegovo visočanstvo, car je stigao i iste novine, isti novinari o istom čovjeku na tako od monstruma, zvijeri pa upravo do visočanstva cara. Tako eto malo i ovih mjesec i pol dana i ovih svih događanja seljaka vidimo jednu naglu promjenu kod Vlade i to je dobro, znači Vlada je senzibilna, odnosno reagira pa eto i propušta, dat će zeleno svjetlo da ovaj Prijedlog zakona o Hrvatskoj poljoprivrednoj komori uđe i u drugo čitanje. Neću reći da ste vi monstrumi i zvijeri ili da ovdje sada predstavljate te, ali ono što me zapravo nešto malo više u ovoj cijeloj priči muči, to je ovaj ipak neki sindrom naknadne pameti. Baš ovaj tjedan u Saboru, odnosno ovih dana imamo da se neki zastupnici naglo sjećaju nekih sjednica u siječanjska jutra od prije desetak godina pa neki suci se sjećaju što su neki drugi suci radili sada kada više nisu predsjednici sudova, pa isto neke stranke koje su imale svoje ministre i koji su pokrivali određene resore eto sada idu sa ovakvim prijedlogom zakona, nije tu samo izuzetak kolege iz HSS-a, o registriranom partnerstvu smo raspravljali na prijedlog zakona, bivšeg ministra unutarnjih poslova što zapravo pokazuje da upravo taj bauk sindroma naknadne pameti kruži Hrvatskom pa naš narod kaže bolje ikad nego nikad i ja ću to tako i shvatiti. Ja isto imam ovu dvojbu kao i malo prije kolega Letica, on je to nazvao … [[Govornik se ne razumije.]] dvojba, ja mislim da je riječ o Paskalu, logika srca i logika uma. Logika srca nam upravo govori da, znači ove emocije da neke stvari, da su neke stvari simpatične da imate, da ste senzibilno osjetljivi, da pokazujete izuzetnu osjetljivost za pitanje seljaka, njihovoga položaja, a s druge strane opet ova logika uma vam govori da ova inflacija institucija nije jamstvo da će se doista sve riješiti onako kao što je i ovdje zamišljeno. Mi smo nedavno u stranci imali jedan okrugli stol o tome gdje smo pokušali pozicionirati ulogu i funkciju gospodarske komore. Bojim se da isto i tu je glavna, jedna od glavnih tema, prijepora je bilo da li je dobrovoljno, dragovoljno članstvo ili obvezatno članstvo. Šta to više motivira, što više ne motivira. Koja je zapravo, kako se zapravo ove naša komora koja na neki način pokriva i ovaj problem o kojem vi govorite, kako se zapravo ponaša, nije li to zapravo isto jedna institucija koja već pomalo na neki način zapravo nije opravdala svoje povjerenje s time da ne mislim da je sve zato što dolazi iz nekih drugih vremena da je po definiciji loše. Na kraju istu tu instituciju poznaju i sve zemlje Europske unije samo se upravo razlikuju po tome da li je članstvo obligatno ili nije. I zato ja mogu, imam razumijevanja upravo da se na tuđu ovu kompleksnost, kompleksnost Europske unije odgovara vlastitom kompleksnošću, da pripremamo te odgovore, da već sada imamo odgovore koji će doći i koji nas čekaju danas-sutra postanemo punopravni članovi gdje svakako od poljoprivrede, poljoprivreda je upravo je onakav segment društva koji je možda čak i najosjetljiviji i koji doista je u godinama bio populariziran i godinama smo se na neki način prema njemu odnosili kako smo se odnosili i nije lako kotač povijesti vratiti i sada jednostavno na neki način prepisati sve ono što se događalo. Evo netko kaže od 45. ali ja ne mislim, ne znam da je i razdoblje od 18. bilo puno bolje, i 18. godina isto, pa naš seljak pamti kao lošu godinu. Zato kažem ta loša ili ne baš sjajna prošlost ne da se samo tako lako ispraviti. Ali bojim se da ovo što se događa da ova rješenja još uvijek nam neće odgovoriti zašto to mi uvozimo hranu. Evo kolega Pankretić i ja smo bili otvarali veletržnicu u Osijeku prije nekoliko godina kada je on bio ministar, ja gradonačelnik i na toj veletržnici smo naišli upravo na jabuke iz neznam Španjolske, Italije, neznam imate onih kako se zove Borinci su nema ni 20-tak, 30-tak kilometara. Isto to vrijedi za hranu, uvoz hrani koji je neznam, da li je, ja neću one brojeve ponavljati jer nisam siguran, ali govori se o svotama u milijunima i milijardama kuna. To su sve zapravo stvari koje ja mislim da je potrebno riješiti da bi onda neznam ovako prešli na ovo institucionalnu obranu interesa hrvatskoga seljaka. U tom slučaju ako bismo u drugom čitanju uvjereni, budući će Vlada dati zeleno svjetlo, nećemo mi ni mi od toga izbjeći, ali sa čitavim evo upita koje sam ovako u ovih pet minuta stigao izreći.
Hvala gospodine zastupniče. Ovo je bilo vrlo poučno, ovaj put … u Pariz. … [[Upadica se ne čuje.]] Kao što su i neke stranke ajmo to nazvati ne kontrasmisijom ili kako se to sada zove, išle u oporbu pa iz Vlade u oporbu i obratno je li, tako da se može konačno utvrditi da i Sabor i Vlada i pojedine stranke između ostalog vode i politiku. Pa mi smo u fazi evo vođenja stalno politike neke jel' tako, tako da to ne treba smatrati kao nešto izuzetak neki, to je pozitivan razvoj događaja jel'. Još imamo pet minuta u ime kluba IDS-a, gospodin zastupnik Valter Poropat. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, uvaženi državni tajniče, kolegice i kolege. Klub IDS-a podupire ideju Kluba zastupnika HSS-a o Zakonu o Hrvatskoj poljoprivrednoj komori. Smatramo da je poljoprivredni potencijal Republike Hrvatske je veliki i mišljenja smo da bi Hrvatska poljoprivredna komora doprinijela poboljšanju razvoja poljoprivrede u cjelini. A u interesu bržeg razvitka hrvatske poljoprivrede i prilagodbe obiteljskih poljoprivrednih gospodarstava tržnim uvjetima postoji potreba za utemeljenjem poljoprivredne komore kao samostalne poslovne strukovne organizacije na način da se ovdje ne desi samo povećanje administracije i da komora ne postane sama sebi svrhovna. I mi u Klubu IDS-a mislimo da bi poljoprivredna komora organizirana u strukovne grupacije povezala sve proizvođače, pogotovo obiteljskih poljoprivrednih gospodarstava, prerađivače i distributere te pridonijela izravnoj i konstruktivnoj suradnji u osmišljavanju razvojnih programa i mjera sa svim akterima u poljoprivredi, a nadasve zaštiti vlastitih interesa. Istodobno bi pridonijela jačanju poduzetništva i učinkovitijeg poslovanja među svim oblicima organiziranja i poslovanja u poljoprivredi. Klub IDS-a, dakle, podupire ideju Zakona o Hrvatskoj poljoprivrednoj komori i predlaže da se ide u drugo čitanje ovog Zakona. Samim time da se upravo izbjegnu ovo što smo danas mogli čuti, dakle, povećanje birokracije, odnosno birokratskoga aparata, odnosno povećanje eventualne administracije, da se vidi što se dešava danas u Hrvatskoj gospodarskoj komori, ali s obzirom na to što ipak je poljoprivredni potencijal Republike Hrvatske danas toliko veliki smatramo da bi ipak Hrvatska poljoprivredna komora dala svoj veliki doprinos razvoju poljoprivrede u cjelini. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. U ime Kluba HSS-a gospodin zastupnik Željko Pecek. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, poštovani predstavniče ministarstva. Pa nedvosmisleno je da će Klub HSS-a podržati ovaj Prijedlog o osnivanju poljoprivredne komore. Zadovoljni smo raspravom koja se je otvorila o ovomu Prijedlogu. Naravno, bilo je i tu nekih riječi i rečenica koje baš nisu vezane uz funkciju poljoprivredne komore. Zato bi mi i htjeli u HSS-u naglasiti da se ne želimo u svojem programu, komora je dio našeg programa, oslanjati na poljoprivredu koja bi imala predznak da je to ostatak prošlosti. Mi smatramo da je poljoprivreda ključna gospodarska grana u Hrvatskoj jer nije teško doznali kako je najvažnije, a i najsnažnije zemlje Europske zajednice bilo iz prvog kruga ili iz ovog drugog kruga koje su nove članice, su istovremeno i snažne poljoprivredne zemlje koje beskompromisno podupiru taj svoj gospodarski potencijal. Prijedlog o komori je jedan mali iskorak upravo ka tome jer potrebno je novo razumijevanje poljoprivrede. Poljoprivreda nije samo seljačko pitanje. To je razvojno pitanje, to je sociološko pitanje, ali prvenstveno to je gospodarsko pitanje. Gospodarstvo temeljeno na poljoprivredi smatramo da je istovremeno i infrastruktura turizma. Ovo je jedan oblik asocijacije koja će znati štititi interese seljaka, interese nositelja proizvodnje koji se prema shvaćanju HSS-a mora zvati obiteljsko poljoprivredno gospodarstvo. Mi smo ovdje u raspravi istaknuli kako bi bilo važno da i kroz komoru seljaci dođu u odbore Sabora. Istaknuto je od moje kolegice Trakoštanec kako seljaci jesu u Saboru. Naravno da jesu ali kao zastupnici. Međutim, mi smatramo kao što je obrtnička komora u Saboru zastupljena u odborima, nažalost premalo, u jednom od 25 tijela Sabora. Gospodarska također premalo. Tako da bi i predstavnici poljoprivredne komore trebali biti u odborima. To je smisao prijedloga, to je drugi korak kojem mi još moramo naravno definirati. Važna je tema na koji način riješiti plaćanje članstva u poljoprivrednoj komori. Mi smatramo da u prvoj fazi se država treba uključiti sa potporama kako bi ta komora trebala funkcionirati. Naravno, treba se i otvoriti komora prema tržištu, ali cilj prijedloga je da se čim manje optereti one koji žele biti članovi. I završno, ne bi htjeli biti više svjedoci potreba da se zbog rješavanja isplate poticaja u poljoprivredi, da se zbog zastoja u reformi poljoprivrednog zemljišta zbog vodoprivrednih naknada koje otežavaju posao u poljoprivredi, da se u Zagreb mora dolaziti sa traktorima. Ja sam to i rekao. Na ovaj način će seljaci i oni koji se bave poljoprivredom moći doći organizirano sa autobusom, biti ravnopravni pregovarač sa svim nadležnim institucijama, a prvenstveno sa Vladom Republike Hrvatske koja mora definirati strategiju razvoja poljoprivrede. Ali naravno, prije nego se to utvrdi moramo provesti onu obavezu o zelenom izvješću o stanju u poljoprivredi. Naš snimak govori da poljoprivreda nije dovoljno organizirana. Zbog toga smo i išli sa ovakvim prijedlogom. Veseli me, a i nas u klubu kako je većina u raspravi podržala taj prijedlog. I idemo pokušati ono što se deklarativno zalažemo i što često puta ističemo u raspravama napraviti i u naravi. Tako da u drugom čitanju da pokušamo ugraditi sve one dobre prijedloge koji su došli, a da zanemarimo one prijedloge koji su ovdje govoreni samo politikantski zbog eventualnog podilaženja biračkom tijelu koje je na selu i koje se bavi poljoprivredom. Hvala lijepo.
Hvala. U ime Vlade državni tajnik gospodin Herman Sušnik. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo. Evo, rasprava je bila dosta dugačka. Cijelo prijepodne. Smatram da je bila konstruktivna i u interesu i poljoprivrede i poljoprivrednih proizvođača. Vlada Republike Hrvatske je razmotrila na svojoj sjednici dostavljeni zakonski Prijedlog i smatra da intencije zakonskoga Prijedloga, a to je utemeljenje Hrvatske poljoprivredne komore kao samostalne strukovne organizacije radi unaprjeđenja sustava … [[Govornik se ne razumije.]] potpore poljoprivredi zavrjeđuje da se Prijedlog zakona prihvati u prvom čitanju. Vlada Republike Hrvatske se u suradnji sa predlagateljem kluba zastupnika HSS-a u Hrvatskom saboru na temelju mišljenja i prijedloga koji su evo danas iznijeti u ovoj diskusiji, raspravi, … [[Zbog najave, govornik se ne razumije.]] sa svim mjerodavnim institucijama pripremiti Konačni prijedlog Zakona. Hvala.
Hvala. U ime predlagača, zaključno, gospodin zastupnik Božidar Pankretić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, državni tajniče. Pa evo dozvolite da na kraju u ime predlagača kluba Hrvatske seljačke stranke se zahvalim svima koji su, ako mi bude dopušteno slobodno reći konstruktivno učestvovali u ovoj raspravi, željeli doprinijeti da evo ovaj Zakon možemo reći slobodno koncenzusom prođe evo u prvom čitanju, a i onda da dođemo do ovoga Zakona. Vjerujem da se ne trebamo nikako prisjećati nekih stvari koje bi se moglo okarakterizirati kao što to reče i uvaženi zastupnik Kramarić sa naknadnom pameću, ali moram reći da je 2003. godine ovaj Zakon bio pripremljen u ministarstvu i da taj Zakon je bio spreman za proceduru. Iz vrlo jasnih razloga što se radilo o kraju mandata taj Zakon nije stavljen u proceduru i mislim da i to je jasno jer ovakvi zakoni koji zahtijevaju ja bih rekao izbore nakon toga jedno malo jaču pripremu nisu zakoni koji mogu doći na kraju mandata bilo koje vlade, a ja bih rekao Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke je čekao dobrih godinu i pol dana da, evo da li stranka na vlasti ili možda koalicijski partneri predlože ovakav Zakon. Kada nije došlo do toga Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke je uputio taj Zakon u proceduru, da ako mi onda iz oporbe evo ga i drago nam je što sada evo svi i podržavaju taj Zakon. Moram reći krucijalno pitanje zašto Hrvatska poljoprivredna komora? Mislim da je vrlo jasno da je danas razjedinjenost poljoprivrednih proizvođača, pa slobodno ću reći i ponekad ispolitiziranost pojedinih grupa, pojedinih udruga danas u Hrvatskoj prevelika, ona je na sceni, moram reći da je vrlo jasan razlog iako moramo otvoreno ovdje govoriti Hrvatska seljačka stranka izuzetno dobro surađuje ako to mogu reći tako sa Hrvatskim seljačkim savezom, jaka udruga je gotovo iza nas, ali smatramo da ovoga trenutka je vrlo jasno došlo vrijeme u kojemu je potrebno određene stvari institucionalizirati, riješiti ih za jedno duže vremensko razdoblje i riješiti ih na vrlo konkretan način tako da preko Hrvatske poljoprivredne komore kontinuirano, gotovo evo mogu reći cijele godine u pogledu svih tema koje su bitne za poljoprivredu imamo mišljenje onih ljudi o kojima definitivno sve stvari ovise, a to su naši poljoprivredni proizvođači. Mi smo svjesni toga da je, da ako ovo samo jedna karika u jednom izuzetno važnom lancu i da i dobivanjem Hrvatske poljoprivredne komore kao institucije zasigurno neće biti riješeno, problemi koji su definitivno nagomilan u poljoprivredi. Ono što je i ono što se mora i danas spomenuti, ono što, valjda se slažu svi ovdje kolege i kolegice je uvijek novac kojega nema dovoljno u poljoprivredi, kojega nema dovoljno u onom dijelu koji je najvažniji za naše poljoprivredne proizvođače, ako želimo da oni budu konkurentni, da budu sposobniji, da mogu ostvariti one naše ciljeve koje evo želimo da oni budu ne onom direktnom izvozu nego u onom o čemu će zasigurno biti ovdje puno govora, a to je plasman u turizmu, ali to ćemo moći učiniti onoga trenutka kada imamo naša obiteljska poljoprivredna gospodarstva koja se mogu nositi i sa cijenom, tehnologijom i sa svime onime što evo danas se zahtijeva od jednog poljoprivrednog proizvođača. Bez dodatnih novaca toga zasigurno neće biti, ja bih rekao ipak diskusije u kojima ćemo se uvjeravati da novaca ima dovoljno ili da su poticaji povećani itd., a kada vidimo konkretne stvari da se to tako ne ostvaruje na najdirektnijem dijelu onda moram iskreno reći da imamo direktan problem i da to zasigurno neće pomoći. Sve ono što se evo i ovim Zakonom vjerujem danas ovdje i govorilo doprinijet će da evo shvatimo na pravi način, a ne samo u neke svrhe, stvarne probleme, u poljoprivredi gdje moramo i jasno reći da su određeni programi koji su bili najavljivani, a koji su na žalost evo već nakon polovice mandata ove Vlade iz ostalih, od programa navodnjavanja, programa melioracija koji držimo nisu trebali biti ti koji će se sprovesti onog trenutka kada se ubere novac i to naknadni novac nego su trebali biti kao i neki drugi veliki projekti najavljeni i definirani imati predložena sredstva u državnom proračunu nisu se ostvarili, mislimo da tu prvenstveno je stradala naša Slavonija i da se o tome u budućnosti mora voditi računa, a vjerujemo da će Hrvatska poljoprivredna komora u budućnosti sigurno biti jedan sugovornik koji će onda znatnije, kontinuirano utjecati na određene stvari koje se trebaju događati u Vladi. Ja neću sada spominjati rekao bih i one neostvarene, a najavljivane operativne programe vezane uz govedarstvo gdje smo željeli podići tisuću i 300 … [[Govornik se ne razumije.]] objekata, na žalost vrlo mali broj ih je podignut, nekih 13, 14. Dok smo najavljivali da ćemo svake godine podići dugogodišnjih nasada u određenom iznosu nisu podignuti, taj program se ne ispunjuje. Mislimo da u tom dijelu sigurno bi jedna institucija kojoj nitko ne bi mogao pripisati bilo kakav politički karakter, bilo kakvu političku pozadinu, a zvala bi se sigurno Hrvatska poljoprivredna komora mogao znatnije, argumentiranije utjecati na ministarstvo, na Vladu da svi ti programi se ostvare, da svi ti programi dođu na određeni način do realizacije. Evo na kraju, uvažavajući sve one primjedbe koje su ovdje izrečene, uvažavajući stav Vlade i svih klubova vjerujem da ćemo do drugog čitanja dobiti zakon kojega ćemo onda svi zajedno također koncenzusom i donijeti ovdje u Hrvatskom saboru. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo dva ispravka. Prvi je gospodin Zlatko Kramarić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Mislim da nema nikakvog potreba da kolega Pankretić zapravo osjeća da bi bilo koji način uvrijeđen i da je njegova taština, da je taština u pitanju kada se konstatiralo da je ipak na dijelu sindrom … [[Govornik se ne razumije.]] pameti jer ipak od 3. siječnja pa tamo do 2000. godine, pa do početka listopada 2003. bilo je dostatno vremena da bivše ministarstvo jedan ovako važan Prijedlog zakona pusti u saborsku proceduru, a ne da se s time zapravo na neki način čekalo kraj mandata i kažem ta činjenica, a ja u nju ne sumnjam, ali ipak sadašnji predlagatelj ni na koji način ne … [[Govornik se ne razumije.]] Hvala.
Pa to nije baš ispravak, ali permanentno obrazovanje i učenje, to je na djelu sada svugdje. Ne može se smatrati naknadnom pameti jer stalno učimo. Gospodin zastupnik Ivo Lončar, ispravak. Izvolite!
Pa kolega Pankretić je u svom nadahnutom govoru rekao doslovno "Dragi mi je da svi podržavaju ovaj zakon." Kolega Pankretiću, ja ga ne podržavam. Ja sam za komoru ali nisam za stranačku komoru jer stranačke komore i stranačke udruge u zadnjih sedam, osam godina upropastile su hrvatsku poljoprivredu. Eklatantan primjer upropaštavanja hrvatske poljoprivrede je izum HSS-a koji se zove Hrvatski seljački savez. Četiri godine dok ste vi bili ministar tog saveza nigdje nije bilo a vidimo kako sada po cestama prijete sigurnosti hrvatskih građana. Svojedobno je i vaš Vožd s njima bio na traktoru i upropaštavao hrvatsku turističku sezonu i image hrvatske poljoprivrede. Ja sam da se osnuje hrvatska poljoprivredna komora ali ne da bude stranačka. A mi i sada imademo državnu u sklopu Hrvatske gospodarske komore. Tamo imamo Sektor za poljoprivredu. Isto tako, ako niste znali u studenome prošle godine je osnovana poljoprivredna komora. Prema tome, pustimo se strančarenja. Hrvatska poljoprivreda je jedan veliki bolesnik i trebamo napraviti sve da ga ozdravimo ali na stranački način i ne da imademo stranačke čelnike jurišnike koji će prijetiti traktorima i ostalom mehanizacijom. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Gotovo je. U ime predlagatelja se obratio, sad je više iscrpljeno sve. Ovo se može smatrati ispravkom jer je gospodin obrazložio zbog čega je on protiv, da nismo svi znači. Prema tome, to je u skladu sa poslovnikom. … [[Upadica se ne čuje.]] Zaključit ću ovu raspravu. Dame i gospodo, u 15 sati je nastavak sjednice i glasovanje. Kada je potrebno za dvije točke dnevnog reda dvotrećinska većina, to je u pogledu vojnih vježbi i sudjelovanje u mirovnim misija u Ujedinjenim nacijama. Znači, prošli put to nismo imali pa bih ja molio kolege predsjednike klubova da porade da ipak to izglasujemo da bude ovdje potreban broj zastupnika a potreban je broj najmanji 102. Dakle, prekidam sjednicu. Nastavak je u 15 sati. Hvala vam lijepa.
Prijedlog Zakona o Hrvatskoj poljoprivrednoj komori, prvo čitanje. Predlagatelj Zakona je Klub zastupnika HSS-a. sukladno prijedlogu Vlade Republike Hrvatske dajem na glasovanje sljedeći zaključak. Pod jedan, prihvaća se Prijedlog Zakona o Hrvatskoj poljoprivrednoj komori koji je predložio Klub zastupnika HSS-a. Pod dva, sukladno članku 150. stavak 2. Poslovnika Konačni prijedlog Zakona o Hrvatskoj poljoprivrednoj komori izradit će Vlada RH u suradnji sa Klubom zastupnika HSS-a. Pod tri, sve primjedbe i prijedlozi i mišljenja uputit će se Vladi RH radi pripreme Konačnog prijedloga Zakona. Molim uključimo se, dajem na glasovanje prijedlog zaključka. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 90 glasova za, 11 suzdržanih i 1 protiv prihvaćen predloženi zaključak. Gospođe i gospodo zastupnici nastavljamo sa sjednicom. Radi toga što je došlo do povećanja opsega dnevnoga reda, posebno stoga što je, što prema poslovničkim rokovima treba biti uvrštena i rasprava o povjerenju potpredsjedniku Vlade Polančecu koja je vezana za rokove, obzirom na dopunjeni dnevni red sjednica će biti održana i 10. travnja, a ovih dana ćemo raditi i do 24 sata. Nastavljamo sa sjednicom. Idemo na točku, - Prijedlog nacionalnog programa suzbijanja korupcije 2006. – 2008. Predlagatelj nacionalnog programa je Vlada Republike Hrvatske. Kod donošenja nacionalnog programa primjenjuju se odredbe Poslovnika koje se odnose na drugo čitanje zakona. Raspravu su proveli odbori za Ustav, Poslovnik i politički sustav, Odbor za pravosuđe i Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost. Izvješća radnih tijela primili ste na sjednici. Predstavnica predlagatelja, ministrica pravosuđa Ana Lovrin će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite ministrice.