Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospođe i gospodo zastupnici. 21. travnja 2008. godine otvoreno je za pregovore poglavlje 14.-Prometna politika, tako da će donošenje ovog Zakona u svakom slučaju doprinijeti uspješnosti pregovora u ovom poglavlju, u konačnici i njegovom zatvaranju, jasno što nam je i cilj. Ovim Zakonom stoga se u potpunosti usklađuje, on se u potpunosti usklađuje s pravnom stečevinom Europske unije, usklađuje pristup djelatnosti cestovnih prijevoznika, putnika i tereta, pristup tržištu u cestovnom prijevozu, putnika i tereta, uzajamno priznavanje diploma, svjedodžbi, ostalih dokaza za pristup u djelatnosti izdavanja potvrde za vozače, obavljanje kabotaže u cestovnom prijevozu putnika i tereta, prijevoz putnika ili tereta između pojedinih mjesta u Republici Hrvatskoj koje obavljaju strani prijevoznik, te poduzimanja mjera u slučaju krize na tržištu prijevoznih usluga. Zakonom se po prvi puta uređuje stjecanje početnih kvalifikacija i periodičke izobrazbe za vozače određenih kategorija vozila, uvjet za davanje javnih ovlasti centrima koji će obavljati poslove osposobljavanja vozača, a koji će se provoditi putem javnog natječaja. Prema ovom Zakonu prijevoznici iz država članica Zajednice na načelu uzajamnosti i na privremenoj osnovi mogu od dana pristupa Republike Hrvatske Europskoj uniji obavljati kabotažu u prijevozu putnika i tereta, a u slučaju nastanka krize na tržištu prijevoznih usluga uslijed obavljanja prijevoza između država članica i kabotaže propisuju se mjere koje će se poduzeti radi eventualnih otklanjanja poremećaja. Nadalje, Zakonom se po prvi puta uređuje upotreba unajmljenih vozila bez vozača za cestovni prijevoz tereta, te omogućava upotreba vozila koja su unajmili prijevoznici s poslovnim nastanom u drugoj državi članici. Tekst odredbe početi primjenjivati od dana pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji. Zakonom se uvodi postupno povećanje iznosa financijske sposobnosti za izdavanje licencije u unutrašnjem cestovnom prijevozu od dana pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji, kada će se iznosi kojima se dokazuje financijska sposobnost izjednačiti u unutarnjem i međunarodnom prijevozu. Navedena iznimka vrijedit će samo do dana pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji. Osim obaveza koje su proizašle iz proces pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji tijekom primjene Zakona ukazala se i nužnost za korekcijom pojedinih članaka u cilju pojednostavljivanja postupaka izdavanja pojedinih dokumenata, a što je ukazano i preporukama HITRORez-a. Prijedlogom zakona među ostalima se predlaže ukidanje ograničenja starosti vozila kojima se obavljaju djelatnosti javnog cestovnog prijevoza putnika i tereta, brisanjem stavka 1. i 2. članka 6. ovog Zakona. Brisanje ovih odredbi predlaže se radi potpunog usklađivanja odredbi Zakona o prijevozu u cestovnom prometu s propisima Europske unije kojima se propisuju uvjeti za pristup u djelatnosti cestovnih prijevoznika i pristup tržištu cestovnih prijevoznika putnika i tereta. Zakonom se nadalje uvodi obveza ishođenja licence. To je akt kojim se odobrava obavljanje djelatnosti prijevoza putnika ili tereta za prijevoz koji obavljaju trgovačka društva, javne ustanove, službe, vlastiti pogon koji osniva jedinica lokalne samouprave za obavljanje komunalne djelatnosti kao što su npr. ne znam, Zagrebački električni tramvaj, "Čistoća", društvo s ograničenom odgovornošću i ostali, a koji su do sada bili oslobođeni te obveze. Predloženim uvođenjem obveza ishođenja licence za unaprijed navedene subjekte provodi se daljnje usklađivanje s pravnom stečevinom Europske unije u području pristupa u djelatnost. Ovim se prijedlogom zakona dopunjuje odnosno mijenja jedno od osnovnih mjerila za raspodjelu stranih dozvola prijevoznicima, a odnosi se na kvalitetu voznog parka prema tehničkim zahtjevima razvrstanim od euro 0 do euro 5, a što je u skladu sa stvarnim stanjem i kvalitetom voznog parka prijevoznika koji obavljaju prijevoz tereta. Također, na ovaj se način usklađuje mjerilo koje se odnosi na tehnički suvremenije i ekološki prihvatljivije vozilo, čija nabavka mora imati za posljedicu povećanje broja bodova za raspodjelu tih dozvola. Odredbe ovog Prijedloga zakona i to u dijelu prekršaja omogućuje Inspekciji cestovnog prometa raspolaganje efikasnijim mjerama u slučajevima obavljanja djelatnosti javnog prijevoza od strane osoba koje za to nisu registrirane i nemaju licencu. I na kraju moram kazati da je ovaj Prijedlog zakona bio razmatran i na Gospodarskom socijalnom vijeću i to 30. travnja ove godine i socijalni partneri su bez primjedbi složili se s ovim predloženim rješenjem i podržali donošenje ovakvog Zakona. Evo, zahvaljujem gospodine predsjedniče.
Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika HDZ-a gospodin zastupnik Rade Bošnjak. Hvala lijepa. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodine ministre i suradnici, kolegice i kolege zastupnici. Klub Hrvatske demokratske zajednice će održati donošenje ovoga zakona jer se njegovim usvajanjem čini još jedan važan korak u pogledu zakonske uređenosti oblasti prijevoza u cestovnom prometu kao i u pogledu ispunjenja obveza Republike Hrvatske u procesu pristupanja Europskoj uniji. Prijedlog zakona o prijevozu u cestovnom prometu propis je čije donošenje predstavlja daljnje usklađivanje zakonodavstva Republike Hrvatske s pravnom stečevinom Europske unije i to u onim dijelovima u kojima još nije usklađen ili nije u potpunosti usklađen a regulira pristup u djelatnosti cestovnog prometa, putnika i tereta i regulira pristup u tržište u prijevozu putnika i tereta. Ovim zakonom nastavlja se uređivanje tržišta u oblasti cestovnog prometa i prijevoza putnika i tereta i značajno olakšava i pristup i obavljanje poslova u ovom sektoru svima koji se žele baviti tom djelatnošću. Ovaj zakon također regulira uzajamno priznavanje diploma, svjedodžbi i drugih dokaza o formalnoj osposobljenosti za pristup u djelatnosti cestovnih prijevoznika, izdavanje potvrda za vozače i obavljanje kabotaže u cestovnom prijevozu. Između ostaloga, predlaže se kao novost u zakonu ukidanje ograničenja starosti vozila kojima se obavlja djelatnost javnog cestovnog prijevoza putnika i tereta te tako postaje jedino bitna tehnička ispravnost vozila. Ova odredba zakona kada zakon bude usvojen i stupi na snagu predstavljat će olakšanje prijevoznicima obavljanje ove djelatnosti ali i istodobno će obvezati stanice za tehnički pregled vozila, podići i stručnu i tehničku osposobljenost na višu razinu. Dosadašnja praksa u primjeni važećeg zakona ukazala je na potrebu pojednostavljivanja postupka izdavanja pojedinih dozvola na što je ukazano i preporukama HITROR-eza te je ovim prijedlogom učinjena korekcija pojedinih člana s ciljem pojednostavljivanja postupka u izdavanju pojedinih dokumenata a što svakako donosi novu kvalitetu u području zakonske regulative premda ne proizlazi iz obveze Republike Hrvatske u procesu pristupanja Europskoj uniji. Ovim zakonom se regulira i pitanje obavljanja prijevoza putnika i tereta u Republici Hrvatskoj kojeg obavlja strani prijevoznik i zajednice država a što po važećem zakonu nije moguće bez posebnog odobrenja ministarstva. Mislim da je bitno istaknuti i pitanje koje će se urediti ovim zakonom a odnosi se na stručnu osposobljenost prijevoznika i to na način što će se precizno definirati područje koje obuhvaća ispit o stručnoj osposobljenosti prijevoznika kao što je znanje iz građanskog, gospodarskog, radnog i socijalnog prava, poreznih propisa, financijskog upravljanja, načina pristupanja tržišta u prijevozu usluga, tehničkih standarda i aspekata poslovanja te sigurnosti u cestovnom prometu. Također, vrlo bitno pitanje je i pitanje ishođenja licencije koje se uvode kao obveza za prijevoznike kao što su trgovačka društva, javne ustanove, službe koje osniva zajednica lokalne samouprave za obavljanje komunalne djelatnosti a koje su do sada bile oslobođene te obveze. Uvođenjem ove obveze za navedene subjekte bit će nužno raditi dalje na usklađivanju s propisima Europske unije u području pristupa u djelatnost. Donošenjem ovog zakona mijenja se jedno od temeljnih mjerila za raspodjelu stranih dozvola prijevoznicima a odnosi se na kvalitetu voznog parka prema tehničkim zahtjevima razvrstanim nula do euro 5 a što bi bilo u skladu sa stvarnim stanjem i kvalitetom voznog parka. Donošenjem ovog zakona uskladit će se i mjerilo koje se odnosi na tehnički suvremenije i ekološki prihvatljivije vozilo čija nabavka će donijeti prijevozniku više bodova i time mu olakšati ishođenje strane dozvole. Novost u zakonu koju je vrijedno istaknuti jest područje kojim se uređuje upotreba unajmljenih vozila bez vozača za strane prijevoznike koji imaju poslovni nastan u drugoj državi članici Europske unije radi obavljanja prijevoza između država članica. Ove odredbe bi se primjenjivale od dana pristupa Republike Hrvatske Europskoj uniji. Donošenjem ovog zakona omogućuje se i prijevoznicima iz država članica Europske unije na načelu uzajamnosti i privremenoj osnovi obavljanje kabotaže u prijevozu putnika i tereta od dana pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji ali se i propisuju mjere u slučaju nastanka krize na tržištu prijevoza između država članica i kabotaže. Novost u zakonu su i odredbe o načinu priznavanja dokaza o dobrom ugledu kao jednom od uvjeta za ishođenje odobrenja za obavljanje ove djelatnosti i to za pravne ili fizičke osobe sa sjedištem ili prebivalištem u Republici Hrvatskoj. Novost je također i područje kojim se uređuje privremeno oduzimanje licencija, izdavanje potvrda za vozače iz država nečlanica kao i oduzimanje potvrda za vozače uz precizno određivanje nadležnih tijela za provedbu navedenih postupaka. Bitno je naglasiti da se ovim zakonom uvodi postupno povećanje izvoza financijske sposobnosti za izdavanje odobrenja za obavljanje djelatnosti prijevoza u unutarnjem cestovnom prijevozu i to do dana pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji kada će se ti iznosi izjednačiti u unutarnjem međunarodnom prijevozu. Ova odredba u funkciji je svojevrsne pripreme naših prijevoznika za pristup djelatnosti nakon pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji i stupanje na snagu odredbi ovoga zakona koje su vezane uz taj čin. Konačno, ovaj zakon omogućit će inspekciji cestovnog prometa raspolaganje efikasnim mjerama u slučaju obavljanja djelatnosti javnog prijevoza osobama koje za to nisu registrirane ili nemaju licenciju za obavljanje djelatnosti. I na kraju još jednom, klub Hrvatske demokratske zajednice podržava donošenje ovoga Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o prijevozu u cestovnom prometu i sugeriram i ostalim kolegicama i kolegama zastupnicima da podrže usvajanje ovoga zakona. Hvala.
Hvala. U ime kluba HNS-a gospodin zastupnik Željko Vincelj. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Sabora, gospodine ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Pred nama je propis iz sfere prometne politike koji se mijenja u još neusuglašenim segmentima u djelatnosti cestovnog prijevoza tereta i putnika sa europskom regulativom prvenstveno u dijelu koji se odnosi na usuglašavanje uvjeta rada domaćih i stranih prijevoznika, reguliraju se licencije za obavljanje prijevoza, stručna osposobljenost prijevoznika, te još neka pitanja u pravilu vezana uz status vanjskih prijevoznika. Između ostaloga, predlaže se ukidanje ograničenja starosti vozila kojima se obavlja prijevoz putnika i tereta od 18 godina, te starost autobusa za prijevoz djece od 10 godina koja su u sadašnjem zakonu te se kao jedino ograničenje podrazumijeva tehnička ispravnost vozila. Dakle, starost vozila neće biti uvjet za obavljanje djelatnosti cestovnog prijevoza. Uvije će biti ispunjenje pooštrenih kriterija tehničke ispravnosti ali i standardizirane opremljenosti vozila za prijevoz. Ovdje je naravno potreban maksimalan trud zakonodavstva da nam se ukidanje obaveze pomlađivanja vozila ne obije o glavu i ne donese ljudske nesreće i žrtve, jer nećemo izmisliti toplu vodu ako kažemo da su nam vozila prijevoznika stara. A sada kažemo i neka ih, pa dobro, i neka ih, ako ćemo prisiliti prijevoznike da voze ne samo ispravne nego i npr. specijalne autobuse za prijevoz učenika. Tada ovi današnji starci i neće moći na cestu. No to ujedno znači potrebu konkretne pomoći države prijevoznicima za organiziranu kupovinu najnovijih kamiona i autobusa putem povoljnih kredita. Uvodi se i obaveza ishođenja licencije za prijevoz koji obavljaju poduzeća čiji su osnivači općina i gradovi dakle, tramvajski prijevoz, prijevoz otpada i ostalo. Ono što neće obradovati domaće prijevoznike je povećanje novčanog iznosa za dokazivanje financijske sposobnosti za unutarnji prijevoz za 50%, tj. sa 30 tisuća na 45 tisuća kuna, a i to je privremeno jer će se pristupanjem Europskoj uniji iznosi za dokazivanje financijske sposobnosti u domaćem i inozemnom prometu izjednačiti. To će reći da će tada biti barem na sadašnjoj zakonskoj razini od 65 tisuća kuna za prvo vozilo te 36 tisuća kuna za svako sljedeće vozilo. Nadalje, izmjenama zakona detaljizira se područje koje obuhvaća ispit o stručnoj osposobljenosti vozača na način da utvrđuje znanja koja mora na ispitu dokazati, ali da su i osobe koje imaju višu ili visoku spremu cestovnog smjera oslobođeni polaganja ispita, djelomično i osobe koje imaju 5 godina radnog iskustva u upravljanju prijevozom. Po sadašnjem zakonu osobe koje imaju pet godina radnog iskustva u upravljanju prijevozom bile su oslobođenje ispita, pa ih uvođenje makar i djelomičnog ispita neće razveseliti. Izmjenom zakona uvodi se i obveza dostave dokaza o dobrom ugledu kao jednom od uvjeta za ishođenje licencije kako za domaće, tako i za strane prijevoznike. Dokazi lošem ugledu za naravno izvod iz kaznenih evidencija, ako takvi ne postoje dokaz o dobrom ugledu je kod javnog bilježnika ovjerena izjava prijevoznika kako nije kažnjavan. Licencija se obnavlja svakih pet godina, ali joj se uvodi i propis da ako izdavatelj licencije na temelju vlastitih saznanja ili na temelju izvješća inspekcijskih službi ili carinske uprave utvrdi da je prijevoznik u zadnje dvije godine više od 2 puta pravomoćnom odlukom prekršajnog suda bio kažnjen za teži prekršaj, može oduzeti licenciju prijevozniku u trajanju od jednog mjeseca do godinu dana. Ovo je veoma dobro jer sada kada netko napravi i 10 teških kaznenih prekršaja na carini ili nekoliko puta prevozi ilegalne imigrante i dalje ima licenciju. Izmjenom zakona rješava se i jedna anomalija utvrđena u praksi, a to je da defacto prijevoz putnika nije obavljao prijevoznik kojim je izvorno dodijeljena dozvola već neki novi prijevoznik s kojim je onaj koji je dobio dozvolu sklopio ugovor o poslovno tehničkoj suradnji. Da bi se prijevoz putnika obavljao u skladu sa izdanom dozvolom uveden je uvjet samostalnog obavljanja prijevoza u roku od jedne godine od dana izdavanja dozvole. Mijenja se, bolje reći novelira odredba sadašnjeg zakona koji se odnosi na kvalitetu voznog parka prema tehničkim zahtjevima razvrstanim od euro nula do euro tri, koja je jedno od osnovnih mjerila za raspodjelu dozvola stranim prijevoznicima, na način da se utvrđuje raspon do euro pet, jer je danas to stvarno stanje i rang kvalitete voznog parka. Izmjenama zakona europskim prijevoznicima će se od trenutka pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji dopustiti upotrebu unajmljenih vozila bez vozača, naravno pod određenim uvjetima postupanja u tim slučajevima. Nadalje, europskim prijevoznicima će se od trenutka pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji omogućiti obavljanje tzv. kabotaže, tj. unutarnjeg prijevoza putnika ili tereta između pojedinih mjesta u Republici Hrvatskoj. Naravno ovdje vrijedi načelo uzajamnosti, pa će i naši prijevoznici to isto moći raditi na cijelom području Europske unije. Ta odredba ne vrijedi npr. za redoviti linijski prijevoz putnika na gradskom i županijskom području. Prijevoz putnika u smislu kabotaže može biti dio međunarodnog linijskog prijevoza putnika. I pri tome se strani prijevoznik mora pridržavati naših normativnih propisa u vremenu vožnje, odmorima vozača, poreza, uvjeta za određene kategorije putnika, tehničkih uvjeta za vozila, cijena i uvjeta prijevoza. I kod kabotaže u prijevozu tereta moraju se poštivati tehnički propisi i uvjeti, posebno prijevoza opasnih tvari, lako kvarljivih namirnica i živih životinja, porezi, cijene i uvjeti prijevoza. Zakon podrazumijeva i mogućnosti jednogodišnje intervencije Vlade ako se dogodi invazija stranih prijevoznika u našem unutarnjem prometu i opasnost po opstanak značajnog broja domaćih prijevoznika kako bi se mogli sanirati poremećaji i osigurati stabilnost domaćeg prometnog sektora. To je lijepo rečeno ali već dugo, a pogotovo danas, prijevoznička struka zna i upozorava na probleme i da će biti burno i potresno biti će, ako Vlada hitno ne otvori razgovor sa cestovnim prijevoznicima i poduzme korake da naši i strani prijevoznici u trenutku ulaska Hrvatske u Europsku uniju budu ravnopravni na našim i europskim cestama. Oni taj dijalog traže već godinu dana jer žele ravnopravnu utrku na kotačima sa svojim europskim kolegama. Zašto ih Vlada ne prima i ne kreće u akciju. Moramo biti svjesni činjenice da je sada u Hrvatskoj više od 160 tisuća gospodarskih vozila, a od cestovnog prometa izravno i neizravno živi oko 450 tisuća ljudi što je 10% stanovništva naše zemlje. Da su prije dvije godine prijevoznici napunili 9% državnog proračuna a lani 7,2%. Nije li i to potreban alarm za Vladu? Cestovni prijevoznici pitaju zašto su izgubljeni toliki novci u državnoj blagajni. A najgore tek slijedi ako se hitno nešto ne počne mijenjati. Jer naši prijevoznici plaćaju veće troškove registracije, veće cestarine prilikom registracije i skuplje osiguranje. Prijevoznici pojedinih zemalja jeftiniji su od naših oko 20 pa i više posto zbog nižih ulaznih troškova. Sada prijevoznici još mole, a ako brzo ne bude državnog sluha za razgovor i rješavanje problema ubrzo a najkasnije prije ulaska u Europsku uniju prilagodit će se situaciji i povući poteze koje ne žele niti oni a ne bi trebala niti Vlada. Otvarat će tvrtke u inozemstvu i nositi zaradu europskim državama a ne Hrvatskoj. Evo gospodo iz Vlade spriječite to. Hvala lijepo.
Hvala. U ime Kluba HSS-a gospodin zastupnik Stanko Grčić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, poštovani ministre, državni tajnici dozvolite mi da u ime Kluba HSS-a iznesem stavove vezano za predložene Izmjene i dopune Zakona. Ovim Prijedlogom zakona i ovim izmjenama, njihovim sadržajem ustvari nastavlja se donošenje i usvajanje odnosno usklađivanje zakonodavstva Republike Hrvatske s pravom, s pravnom stečevinom Europske unije u dijelu koji još nije usklađen a koji se odnosi na pristup u djelatnost cestovnog prijevoza, tereta i putnika i što je najvažnije pristupa se tržištu u prijevozu putnika i tereta, a mislimo da je to dobro s obzirom na naša opredjeljenja i stavove vezano uz tržišno gospodarstvo. Posebno dobrim prijedlogom smatramo rješenja koja se nude za usklađivanje sa propisima Europske unije na području uzajamnog priznavanja diploma, svjedodžbi i ostalih dokaza o osposobljenosti za pristup djelatnosti cestovnih prijevoznika, izdavanja potvrda za vozače te poduzimanje odgovarajućih mjera u slučaju krize na tržištu prijevoznih usluga. No želimo i ukazati nešto konkretnije na neke detalje za koje mislimo ili predlažemo da se još razmotre ili sukladno mogućnostima dorade. Konkretnije mislimo na članak 18. koji kaže, kojim se predlaže, predložena su mjesta kupnje putničkih voznih karata. Međutim mislimo da je zanemarena mogućnost nabavke karata i u samoj prijevozničkoj tvrtki kao i nabavka putem Interneta. Mišljenja smo da se treba putniku približiti, olakšati i naročito na suvremen elektronski način omogućiti brzu kupnju kartu za što veće prodajne mreže. Drugo, želimo ukazati na mogućnost poboljšanja odredbi članka 44. postojećeg Zakona u pogledu provedbe nadzora nad obavljanjem posebnog linijskog prijevoza putnika naročito prijevoza djece osnovnih škola. Ovdje se prilikom obavljanja prijevoza djece u vozilu mogu nalaziti ili se uglavnom nalaze i trebaju nalaziti ugovor o prijevozu i spisak putnika no vrlo često prijevoz koriste i djeca koja nisu na popisu pa srednjoškolci ili ostali putnici a vozač pa niti inspekcijske službe nisu u mogućnosti utvrditi identitet djeteta koje se prevozi. Jer jasno dijete ne posjeduje osobne iskaznice i određene dokumente, a za ostale putnike vozač i nije ovlašten da vrši kontrolu. Da li je moguće ili mogućnost uvođenja određenih identifikacijskih iskaznica što je ranije i bila mogućnost radi kontrole putnika? Zatim da li postoji mogućnost razmotriti određene mogućnosti sankcioniranja koje su navedene u članku 27. a odnose se na članak 78. postojećeg Zakona koje se odnose na držanje strane dozvole u vozilu i njezino pravilno i točno popunjavanje te zabranu mijenjanja unesenih podataka. Navedene odredbe nisu sankcionirane postojećim zakonom što znatno otežava rad carinskim i inspekcijskim službama zbog nemogućnosti kažnjavanja i prekršitelja čime su ugroženi hrvatski, naši interesi naših prijevoznika. Zatim da li je moguće razmotriti mogućnosti brisanja u postojećem Zakonu u članku 88., stavak 3. alinee: «najmanje jedno taxi stajalište». A kao uvjet za dobivanje licencije djelatnosti pružanja kolodvorskih usluga. Propisano je da svi autobusi i kolodvori bez obzira na kategoriju moraju imati taxi stajalište. Člankom 46. postojećeg Zakona propis o uređenju taxi službe donosi svojim propisom jedinica lokalne samouprave. Kod nas u Republici Hrvatskoj kategorizirano su 74 autobusna kolodvora a svega 30% njihovih jedinica lokalne samouprave donijele su navedene propise o taxi službi i time izrazile svoju potrebu za tom vrstom prijevoza. Kako se u velikoj većini radi o manjim mjestima gdje nema potreba niti interesa da se netko bavi tim prijevozom to je apsurdno zahtijevati da se na svim kolodvorima pa i na ovih 70% nazovimo to nezainteresiranih nametnu bespotrebne obaveze bez pozitivnog efekta u pružanju prometne usluge. Dakle potrebno je ukinuti možda zakonsku obavezu posjedovanja taxi stajališta a rješavati to kao jedan od neobaveznih elemenata prilikom kategorizacije autobusnih kolodvora prema važećem Pravilniku o kategorizaciji autobusnih kolodvora. Zatim sagledati mogućnosti članka 4. koji nam govori: «Sve pravne i fizičke osobe koje se bave cestovnim prijevozom robe i putnika imaju obavezu praktičnog jednogodišnjeg doškolovanja vozača koji su netom završili školovanje prema ovom članku iz stavka 1. i 2. uz državnu financijsku potporu.» Vozač bi se praktički školovao u svojstvu vozača pripravnika odnosno pomoćnog vozača uz mentorstvo starijeg kolege. Traži se znači od države subvencija da se smanji rizik jer poslodavac treba puno ulagati u školovanje pomoćnog vozača da bi postao profesionalni vozač u međunarodnom cestovnom prometu, a događa se da on nakon što je poslodavac uložio u njegovo školovanje ode iz tvrtke koja ga je školovala. Prijedlog koordinacije naše, cestovnom, putničkom prijevozu da u što kraćem roku da svi poslodavci koji se bave cestovnim prijevozom imaju obavezu da se doškoluju, da doškoluju jednog vozača. Time bi se povećao broj educiranih vozača u struci. Zatim, ukazujemo na mogućnosti ukidanja plaćanja parkiranja prilikom carinjenja roba. Poznato nam je da hrvatski prijevoznici plaćaju negdje od 100 do 140 kuna ulazak na carinsko parkiralište po kamionu pri čemu ne postoje nikakvi da tako kažem zakonski okviri, a ni opravdanost za ovu naplatu. Pojam carinskog parkirališta koji se naplaćuje na ovaj način kao u Republici Hrvatskoj nepoznat je u zemljama Europske unije, a domaćim prijevoznicima predstavlja veliki značajan namet i udio u troškovima poslovanja. Prijevoznici smatraju da je ovo vrlo kompleksno pitanje, ali da je neophodno učiniti korak prema smanjenju nepotrebnih troškova poslovanja koji domaće prijevoznike stavljaju u nekonkurentnu poziciju u odnosu na strane. Posebno naglašavamo i podržavamo sadržaj prijedloga koji idu u cilju pojednostavljenja postupaka izdavanja pojedinih dokumenata, odnosno smanjenju ukupne administracije. Mišljenja smo da će ovo usklađivanje s propisima Europske unije doprinijeti poboljšanju stanja u području prijevoza u cestovnom prometu i zbog toga Klub zastupnika HSS-a će podržati predložene izmjene i dopune Zakona o prijevozu u cestovnom prometu, jer osim navedenog uređuje se ishođenje licencija kao i postupak nadležnosti za privremeno oduzimanje licencije, te učinkovitiji nadzor Inspekcije cestovnog prometa što mislimo da je izuzetno važno. Hvala vam lijepa.
Hvala. Klub IDS-a, gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, cijenjeni ministre, uvažena gospodo, zastupnice. Koje će posljedice prouzročiti ovaj zakon? One su kao takve navedene ovdje u obrazloženju, pa se doslovce kaže da ovaj zakon između ostalog vodi ka usklađivanju propisa u području cestovnog prijelaza putnika i tereta s propisima Europske unije. Zatim, to je uređivanje područja pristupa na tržište cestovnog prijevoza, tereta unutar zajednice prema ili s teritorija države članice ili provoza preko teritorija jedne ili više države članica, usklađivanje uvjeta za ishođenje licence, postupak i nadležnost za privremeno oduzimanje licence ili izvoda licencije i između ostalog i utvrđivanje uvjeta pod kojima strani prijevoznici mogu vršiti usluge nacionalnog cestovnog prijevoza putnika unutar države članice i ja ću upravo na taj, na tu posljednju posljedicu ili jednu od staviti na neki način i naglasak u svojoj raspravi. Znači, što to zapravo znači. I u Hrvatskoj će se temeljem ovog zakona zasigurno pojaviti konkurencija iz trećih zemalja, bolje rečeno iz zemalja nove Europe. Oni će voziti točnije, naše će se prijevozničko tržište otvoriti i njima. Prateći što se zbiva u Italiji mogu samo reći da su i tamo prisutne polemike koje će uskoro uslijediti i u Hrvatskoj. Svaki treći kamion tvrdim, od Venecije do Udina ili obrnuto od Udina do Venecije je kamion iz Poljske, iz Rumunjske, iz Slovačke, iz Češke, Litve itd. Ali kamion koji ne samo prevozi robu za jednu Slovačku, Rumunjsku, Češku, nego naprosto ti kamioni počinju prometovati i konkurirati domaćim njihovim prijevoznicima. Dok recimo od Rijeke do Zagreba, ma tvrdim nemate 30 kamiona u sat vremena. Od Udina do Venecije ili obrnuto u sat vremena tom dionicom prođe najmanje 1000 kamiona u roku od 24 sata, 20000 kamiona ide prema Veneciji i od Venecije prema ne znam gore Austriji, Njemačkoj itd. Dobro, to govori o snazi njihove ekonomije. To govori da se isto tako Europa otvara. Daleko od toga da recesija ne pogađa jednu Italiju, ali gdje smo onda mi. No, pustimo sada to. Na tu konkurenciju, znači iz nove Europe uglavnom ili moći će ili trebati će računati i naši prijevoznici. Ali naši prijevoznici jasno moraju računati i na neke prednosti koje će imati kada se Europa i Hrvatskoj otvori. Naime, da bi se danas moglo prometovati u Europskoj uniji ili europskim cestama vi morate ili imati onaj cent ili morate imati one međunarodne dozvole do kojih kvota dolazi nadležno ministarstvo pregovarajući sa svojim pandanom u Italiji, Austriji i tome slično. Tvrdim da na području tih međunarodnih dozvola, na području izdavanja tih centova vlada jedan neviđeni kriminal. Sabor se svako toliko ili svako malo prozove zbog ovog ili onog, ali tvrdim da i ovom kriminalu u upravama, ne znam u ministarstvima, gospodarskoj komori treba oko izdavanja tih međunarodnih dozvola treba stati na kraj. Evo, i to je jedan od razloga zašto je Hrvatskoj potrebna recimo Europska unija. Znači, da bi naši prijevoznici mogli konkurirati svima ostalima bez ikakvih administrativnih barijera ili bolje rečeno bez ikakvog administrativnog preferiranja nekoga zbog toga jer taj poznaje ministra, državnog tajnika ili onoga tko je na čelu Gospodarske komore. E sad, ako je u Italiji, slobodno se to može reći svaki treći prijevoznik iz zemalja nove Europe, onda će sigurno više posla na tom tržištu austrijskom ili ne znam kojemu biti i za naše prijevoznike poglavito one koji žive u tim rubnim krajevima Republike Hrvatske. I ono što je isto tako dobro sutradan kada uđemo u Europsku uniju biti će manje jedne institucionalne korupcije. Ali još jedanput ću reći ne toliko sada na čelu Vlade ili ministarstva koliko na čelu Gospodarskih komora koji izdaju te dozvole. Oni drugo koji posjeduju pojedine vozačke dozvole po mom sudu kako se ovdje govori u zakonu iste jasno trebaju zadržati bez obzira na neke nepovoljnije uvjete koje ćemo ovim zakonom uvesti. Što znači sad ova periodična izobrazba kroz koju prolaze naši šoferi, a što će odrediti ministar mislim da bi to unaprijed trebao svatko znati. Mislim da te regule trebaju ići na ruku našim šoferima od kojih neki voze već 30, 40 pa i više godina. Mislim da iste, znači šofere u ovoj besparici ne bi trebalo dodatno optereći Članak 6. govori o financijskoj sposobnosti prijevoznika, a to je ono da vam je prvo vozilo u vrijednosti od najmanje 65 tisuća kuna, za svako iduće 36 tisuća kuna, no prije nego se vratim na ove dozvole i na ovu financijsku sposobnost, da spomenem jedan novi institut. To je priznanje dokaza, recimo o dobrom ugledu. To je dokaz, bolje rečeno uvjerenje o nekažnjavanju pošto će se u Hrvatskoj ugasiti 42 općinska suda, po tu dozvolu će na primjer prijevoznik iz Buzeta morati sad u Pazin, pa apeliram da se općinski sudovi ne gase, već da se općinski sudovi spoje s prekršajnim, zapravo obrnuto, ali ja bih ovdje uveo i načelo da prijevoznik u zadnjih 5 godina je podmirio sve svoje obveze prema državi, ali i prema nekim drugim korisnicima. To je znači zastarni rok i dublje u povijest ne treba ulaziti, ali i podatak koliko pravnih osoba duguje nekom prijevozniku, isto bi se negdje trebalo naći i nešto bi trebalo možda i u tom pravcu učiniti. Naši prijevoznici sve češće se ucjenjuju, ako žele doći do posla, moraju se jasno zadužiti da bi taj posao obavili, a potom prolaze mjeseci i mjeseci da bi taj posao mogli naplatiti. Problem naplate u ovoj zemlji postaje norma, ne plaćaju prije svega državne tvrtke, a onda jasno i sve ostale koje su povezane s njima. I opet, imamo tu situaciju da država postaje generator neplaćanja, u zdravstvu je to preko godinu dana, u prijevozu je možda 3,4 mjeseca, u nekim uslugama je 4,5 mjeseci i mislim da bi država barem na tvrtke koje su u njihovom ili njenom vlasništvu trebala utjecati da to plaćanje bude što je moguće redovitije. Zašto? Zato jer se dešava da velikom se plaća, ali onoj sirotinji, onome malome nitko više ništa ne plaća, ali od njega se jasno traži da plati i PDV i carinu i poreze i sve ostalo itd., itd. i tome treba stati na neki način na kraj. Ne da se plaća PDV i carina, ali da se to neplaćanje kao takvo regulira. Zanimljive su međutim odredbe o potvrdama vozača iz države nečlanice i postupku izdavanja dozvola Europske unije, ali bit je upravo po meni ovaj članak 23., odnosno 85.a i 85.b. Ovdje u članku 85.a se doslovce kaže da prijevoznici koji imaju licencu zajednice, mogu na području Republike Hrvatske bez diskriminacije, znači bez diskriminacije na temelju nacionalnosti prijevoznika ili poslovnog nastana, na načelu uzajamnosti privremeno obavljati unutarnju prijevoz putnika, znači kabotaža bez obveze osnivanja predstavništva ili drugog oblika poslovnog nastana u Republici Hrvatskoj. Znači, naglasak je da bez tog poslovnog pod navodnicima "nastana" mogu poslovati u Hrvatskoj i naglasak mora ovdje valjda biti na toj uzajamnosti, odnosno reciprocitetu. Hrvatska je mala zemlja, Hrvatska je zemlja jedne uništene industrije, zemlja koja je orijentirana na uvoz. Stranci će nam postajati sve veći konkurenti kada je riječ o prijevozu. Naši trgovački lanci su de facto u vlasništvu stranaca ili jedan dobar dio njih, ne znam jedan "Mercator", "Spar", "Lidle", "IKEA", "Kaufland", ne znam kako se zove "King Cross" itd. Ono što nije u vlasništvu stranca, jasno sve je privatno i opet će normalno taj privatnik rukovoditi se nekom svojom logikom koga će angažirati, domaću ili stranu, pravu ili fizičku obvezu, ili će formirati svoja društva za prijevoz kao što je to slučaj sa jednim "Pevecom" itd. Mi izvozimo u ovom času 10, 11 milijardi dolara robe, uvozimo 21 do 22 milijarde dolara robe, od čega se jedan dobar dio, ma sigurno 30, 40% distribuira preko ovih velikih trgovačkih lanaca. Tvrdim da će za 2,3 godine pola uvoza u Hrvatskoj raditi stranci i zato načelo reciprociteta treba čuvati, da se tako izrazim kao zjenicu oka svoga. Kada uđemo u Europsku uniju, onda mi možemo poslovati gospodo i bez tog reciprociteta, ali dok ne uđemo u Europsku uniju, mi na tom reciprocitetu moramo inzistirati. Zašto to govorim? Jer će se lakše dolaziti do licence za Hrvatsku, nego što će hrvatski šoferi dolaziti do licence za poslovanje na području Europske unije zbog stanja kamiona itd. Kad uđemo u Europsku uniju, to će biti drugačije, ali do tada biti će upravo ovako kao što vam govorim, a da sam apsolutno u pravu govori i ova odredba članka 85.b, znači mjere u slučaju krize na tržište, gdje se doslovce u stavku 1. kaže da u slučaju krize i ozbiljnih poremećaja, citiram, "na tržištu prijevoza, putnika i teret u Republici Hrvatskoj zbog obavljanja prijevoza između država, članstvo i kabotaže, Vlada Republike Hrvatske može uputiti prijedlog komisiji pri Europskoj zajednici za usvajanje mjere za zaštitu domaćih prijevoznika, te dostaviti informacije o mjerama koje namjerava poduzeti radi zaštite domaćih prijevoznika" i u stavku 2. mjere koje donosi Vlada Republike Hrvatske radi zaštite domaćih prijevoznika mogu trajati najviše 6 mjeseci s mogućnošću jednokratnog produljenja. Znači, da ne pratim ove polemike koje vladaju u Italiji na relaciji domaćih prijevoznika i stranih, u pravilu ovih iz nove Europe koji rade za puno manje plaće itd., ja ne bih se, takoreći ni javio na riječ, ali ovako želim još jedanput izraziti zabrinutost zbog ovog uvoznog karaktera hrvatskog gospodarstva koji će u velikoj mjeri utjecati i NATO, tko će vršiti taj prijevoz hrvatskim cestama. I drugo, naše prijevoznike jednostavno valja štititi od urednog plaćanja pa sve do korištenja instituta iz članka 85.b. Kada Hrvatska uđe u Europsku uniju, od Europske unije ćemo zasigurno profitirati, profitirati će i prijevoznici, ali do tada, gospodo treba jasno preživjeti, a kako nam divlja cijena cestarina, kako divlja cijena nafte ili goriva, to će naprosto, a koja će rasti jasno, bivati iz dana u dan sve teže jer će se i uz ovu naftu koju koriste prijevoznici vezivati i svi ostali proizvodi. Jedan od velikih problema tom divljanju cijena je činjenica da Vlada po tom pitanju ništa ne poduzima, ali i činjenica da smo Inu 2002. privatizirali tamo za neku siću, da ne kažem za bud što i nakon privatizacije banaka to je možda jedna od najvećih grešaka koja je učinjena. Znači za kraj, gospodo vodimo računa i u domaćim prijevoznicima.
Hvala. Ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa premda smo navikli na paušalne ocjene kolege Kajina kako ne možemo ne reagirati na netočan navod koji je iznio kada je rekao da država ne izvršava svoje obveze, da ne plaća, odnosno da stvara dugove. To nije točno. Država, odnosno Vlada i ministarstvo uredno vrše svoje obveze prema svim proračunskim korisnicima, prema proračunu koji smo mi usvojili. I druga stvar, potpuno je neistinito da država plaća velikima, a ne plaća malima. Upravo kroz proračun država brine o svim i onim malim i onim socijalno ugroženima i kroz taj isti proračun redovito se dobivaju dakle sve one potrebne, sva potrebna sredstva koja su predviđena u proračunu.
Klub zastupnika SDP-a, gospodin zastupnik Slavko Linić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, ministre, kolegice i kolege. Klub SDP-a će podržati Prijedlog zakona o prijevozu u cestovnom prometu. Dapače želimo istaknuti i kvalitetu koja se vidi u ovom zakonu iz razloga što u tom zakonu su zaista obuhvaćene određene direktive, norme koje propisuje Europska unija, ali isto tako je evidentno da je ministarstvo komuniciralo sa hrvatskim gospodarstvenicima, znači sa učesnicima u cestovnom javnom prijevozu i njihove interese također ugradilo u ovom zakonu. Prema tome imamo s jedne strane europsku regulativu, s druge strane i zaštićene interese hrvatskih gospodarstvenika i to je kvaliteta zakona koja je nesporna. Također iz ovog zakona je moguće iščitati još nešto, a to je da se više europski prijevoznici boje konkurencije hrvatskih prijevoznika negoli što se naši gospodarstvenici boje konkurencije. Prema tome iako smo snažna zemlja po uvozu, evidentno je da hrvatski gospodarstvenici ocjenjuju da će ovakav zakon, ovakva rješenja omogućiti i rad u inozemstvu i da će itekako moći proširiti svoje područje rada. Prema tome zakon koji će dobro doći hrvatskim gospodarstvenicima. U klubu SDP-a možda vidimo jedan rizik. Koliko god ocjenjujemo da ukidanje starosti godina vozila u teretnom ili putničkom prometu može pogodovati sada našim hrvatskim prijevoznicima, evidentno je da je to odredba ovog zakona koja može uspavati hrvatske gospodarstvenike i možda ja bih rekao opustiti ljude u ministarstvu da se ne pobrinu za njihov bolji položaj. Prema tome koliko god ocjenjujemo da imamo i pluseva, evidentno je da je to jedan dugoročni minus jer sa starim voznim parkom, sa nekvalitetnim voznim parkom ne samo da neće hrvatski gospodarstvenici moći biti prisutni na europskim cestama nego će jednostavno gubiti teret u domaćoj kabotaži i to je znači jedna olakšica koju treba u ovom trenutku iskoristiti na taj način da zaista ministarstvo pokuša pripremiti određeni program i korištenjem sredstava možda čak i Fonda za zaštitu okoliša pomoći hrvatskim gospodarstvenicima u obnovi voznog parka. Bez novog voznog parka evidentno je da neće za koju godinu moći biti prisutni ni u domaćoj kabotaži. Također ocjenjujemo kvalitetnim rješenja koja govore o tome da će se ubuduće za dobivanje dozvola morati ispunjavati određene kriterije i da su jedan od najznačajnijih kriterija kvaliteta voznog parka. Zato ocjenjujemo da je sve manje i manje utjecaj administracija, sve manje i manje mogućnosti iskazivanja nezadovoljstva prema načinu raspodjele koji će još privremeno ostati. Značajna novina je također periodična izobrazba vozača i možda da tu pokušamo u ime kluba povezati ja bih rekao ovaj zakon sa Zakonom o sigurnosti prometa. Ako se ne varam i u tom zakonu koji ćemo vjerojatno za koji dan raspravljati, vidjeti ćete također da se regulira pitanje izobrazbe vozača. Što to znači u dva različita zakona skoro iste odredbe? To samo ukazuje da kada je klub SDP-a pokušao reći da je koncept Zakona o sigurnosti prometa nekvalitetan i da taj koncept treba promijeniti, da jednostavno Ministarstvo pomorstva mora preuzeti odgovornost za predlaganje i kontrolu ovakvih zakona, da je njihova domena i tehnička ispravnost vozila, tehničke karakteristike vozila da je i briga oko edukacije profesionalaca pa ja bih rekao čak i Ministarstva znanosti i obrazovanja da oni moraju u tom dijelu nuditi rješenja, a da samo ona sigurnost na cestama je nešto što bi se moglo kombinirati između Ministarstva prometa i Ministarstva unutarnjih poslova, dali bi kvalitetna rješenja. A ovako ćemo vidjeti da se pojedine stvari reguliraju u dva različita zakona, iako je evidentno da je to područje Zakona o prijevozu u cestovnom prometu i da je ipak u dijelu izobrazbe daleko kvalificiranije po meni Ministarstvo prometa negoli Ministarstvo unutarnjih poslova. Tako da je s naše strane i ova novina i unošenje ovih odredbi također kvaliteta više za zakonski prijedlog. Evidentno da će hrvatski gospodarstvenici u borbi za konkurentnost morati itekako voditi brigu o jačoj financijskoj snazi i zato odredbe ovog zakona koje govore o jačanju financijskog kapaciteta za dobivanje licencije je nešto što znači bitka za jaču konkurentnost hrvatskih gospodarstvenika pa ja bih rekao i njihova priprema za sutrašnju jaču konkurenciju u domaćoj kabotaži. Toliko od strane kluba SDP-a. Prema tome kvalitetna zakona koji je pomirio i Europu i domaće interese i to je razlog da ćemo ga podržati.
Hvala. Državni tajnik Dražen Breglec. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovane gospođe i gospodo saborski zastupnici. Dozvolite da se sa nekoliko komentara osvrnem na ovaj dio rasprave, rasprave koju ste vodili u ime vaših klubova. Prije svega želim reći da je i ovaj Zakon, kao i gotovo svi koji dolaze iz resora, koje sam imao prilike braniti za ovom govornicom, su nastali u suradnji sa strukom, u suradnji sa industrijom. Ovaj dijalog, ovaj Zakon također po tome nije bio iznimka. On je nastao nakon jednog, zaista intenzivnog, konstruktivnog i plodonosnog dijaloga sa prijevoznicima, sa njihovim udruženjima, sa gospodarskim komorama, sa obrtničkom komorom. Zato smatram da se radi o jednom konkretnom, kvalitetnom i uravnoteženom prijedlogu koji će u praksi donijeti bitna poboljšanja. Želim nekoliko konkretnih primjedbi koje su bile iznesene, pokušati razjasniti s ovog mjesta. U ime kluba HSS-a ovdje je bila dana sugestija da bi se određenim izmjenama pojednostavilo obavljanje taxi prijevoza i zabrinuta je bila, iskazana je bila zabrinutost za one dijelove gdje jedinica lokalne samouprave nije svojom odlukom propisala uvjete za taxiste. Smatramo da nema pravne praznine kao što je bilo rečeno, već da se u takvim slučajevima može potencijalni obavljatelj usluga taxi prijevoza ishoditi svoju licencu i bez tog akta nadležne jedinice lokalne samouprave direktnom primjenom ovog Zakona. Nadalje, primjedbe koje su se iznijele, koje je iznio ovdje u ime kluba IDS-a gospodin Kajin, ustvrdivši najprije da postoji određeni kriminal u ministarstvu po pitanju izdavanja dozvola. Ja bih želio ovdje to demantirati i argumentirati time što se podjela tzv. cent-dozvola radi u mješovitoj komisiji u kojoj većinu imaju Udruge prijevoznika gospodarske komore. To je prvi element, najvažniji element i garancija da se možda i neki pokušaji u smjeru, kao što je bilo rečeno, svedu na manjinu ili na minimum, a dodatno svi rezultati objavljuju se na Internetu, dakle jedna potpuna transparentnost rezultata rada tog povjerenstva, na određeni način garancija da zaista ne možemo reći generalno i u pravilu da se radi o kriminalu, a velim o pojedinim pokušajima koje sprečavamo, to i dalje ostaje obveza da tako radimo. Također je bio iznijet stav da se u Europsku uniju treba ići bez odgode. Takva je jedna bojazan rezultirala tvrdnjom da će hrvatsko prijevozništvo biti izloženo nemilosrdnoj konkurenciji i da trebamo štititi domaće prijevoznike. Mi smo, pripremajući zajednička pregovaračka stajališta prošle godine, zajedno sa prijevoznicima najprije naručili stručnu studiju učinka, moguće odgode Uredbe o kabotaži za prijevoznike ili primjene od dana ulaska u Europsku uniju. Ta stručna podloga dala je rezultat da je ukupno gledavši za hrvatsko gospodarstvo, za hrvatske prijevoznike bolje ukoliko se toj problematici pristupi na način da se direktiva primijeni odmah, drugim riječima pojednostavljeno, da se od dana ulaska u Europsku uniju hrvatski cestovni prijevoznici mogu dobiti pristup unutarnjem tržištu zemalja članica, dakle obavljati kabotažu na području zemalja članica. Naravno, samim time i otvoriti isto za njihova vozila. Takav stav poduprt je u jednoj, zaista gotovo jedinstvenoj atmosferi, gotovo jednoglasno, naravno bilo je nekoliko izuzetaka i nekoliko koje procjenjujem da dolaze iz bojazni o tome da će ipak ovaj drugi dio pojačana konkurencija na domaćem tržištu uzrokovati i određene nestabilnosti. Međutim, odgovornost obnašanja vlasti podrazumijeva gledanje problematike u cjelini i izbor onog rješenja koje je u danom trenutku najbolje. Dakle, ovo je naš prijedlog. Točno je gospodin Linić izrekao da se Europa na neki način unatoč tome što se radi o nejakom voznom parku hrvatskih cestovnih prijevoznika, kada se govori o međunarodnom prijevozu, govorimo o tek nešto preko 10 tisuća vozila, ali da se Europa boji na neki način i na svojim cestama imati konkurenciju više nego što bi se hrvatski prijevoznici trebali bojati imati europsku konkurenciju na svojim cestama. S tom tvrdnjom mislim da je ona potpuno ispravna i da se iz nje može izvući zaključak o ispraznosti stava o tome da dajemo šansu prijevoznicima koji imaju snage se razvijati, koji imaju snagu propulzivno razmišljati i djelovati, a koje ipak sadašnji sustav, restriktivan sustav koji je nametnut prema zemljama koje nisu u ovom trenutku zemlje članice, gdje imamo tek nešto više od 900 centova, dakle samo 900 jedinica može istovremeno krstariti europskim prometnicama od 10 i pol tisuća vozila koje imaju međunarodnu licencu. Možemo dakle sami izračunati da je to zaista jedan restriktivan faktor. Mi ćemo kroz pregovore nastojati ovo pitanje urediti na način da nam bude dozvoljen pristup bez odgode, premda i u ovom trenutku iz krugova prijevoznika sa manjim brojem vozila i slabijeg stanja u poduzećima dolaze upozorenja da bi trebali jednostavno prihvatiti prijedlog o odgodi. I nadam se da ćemo kroz najbolje rješenje omogućiti prosperitet najširem krugu prijevoznika. Evo, toliko za sada. Rasprava će još trajati, bit će još prilike. Hvala lijepo.
Hvala. Pojedinačna rasprava. Gospodin zastupnik Živko Nenadić.
Poštovani potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Prijedlog ovih izmjena predstavlja još jedno od usklađivanja našega zakonodavstva sa zakonodavstvom Europske unije iz poglavlja prometne politike u djelatnosti cestovnog prijevoza tereta i putnika, kao i o pristupu zajedničkom tržištu. Predviđeni su novi uvjeti za vozače pojedinih kategorije, zapravo profesionalne vozače ali i obveza njihove periodičke izobrazbe. Od dana pristupanja Europskoj uniji dopušta se ravnomjerno svim prijevoznicima iz zemalja članica Europske unije obavljanje kabotaže u prijevozu putnika i tereta. Također se uvodi obveza ishođenja licencije za trgovačka društva ali i komunalna poduzeća jedinica lokalne samouprave. Predviđena je mogućnost i oduzimanja licencije što je također za pozdraviti. Bitna izmjena odnosi se na stručnu osposobljenost prijevoznika gdje se traži određeno znanje iz građanskog, radnog, socijalnog prava, poreznih propisa, sigurnosti u cestovnom prometu itd. Možda je zanimljiva novina odredba o načinu priznavanja dokaza o dobrom ugledu kao jednom od uvjeta za ishođenje licencija i za pravne i za fizičke osobe. Dakle, pored onoga što smo navikli dokaza o nekažnjavanju, sudskog upravnog tijela uvodi se izjava odgovorne osobe koja također na neki način postaje dokument. Uvodi se i ocjena kvalitete voznog parka od nula do pet. Poslovni kriterij za uporabu vozila jest tehnička sigurnost a ne starost vozila ono što smo mi imali do sada u određenim prilikama. Također se uređuje područje upotrebe unajmljenih vozila bez vozača za cestovni prijevoz tereta. Dakako da bi sve ovo funkcioniralo, da ne bi bilo mrtvo slovo na papiru omogućuje se inspekciji cestovnog prometa učinkovitije prekršajne mjere. Prekršajne mjere moraju pratiti ove nove propise, kao i stare naravno. Također, da bi ove izmjene Zakona o prijevozu u cestovnom prometu bile potpuno primjenjive bit će nužno donijeti i izmijeniti brojne dosadašnje naše provedbene propise. Neke od ovih izmjena izazvat će i velike izmjene u dosadašnjim uvjetima i praksi naših prijevoznika. Za poneke će one biti i bolne, no valja ih podržati zbog spremnosti za budućnost, dakle zbog boljega u budućnosti. Hvala lijepa.
Potpredsjednik Doma gospodin zastupnik Neven Mimica. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče. Ja sam se za ovu raspravu javio ne toliko zbog sadržaja samih zakonskih rješenja vezanih uz cestovni promet nego prvenstveno zbog toga što bih na primjeru ovog zakona a na temelju amandmana koji je podnio Odbor za zakonodavstvo htio doći do zajedničkog stava oko jedne možda nomotehničke, možda čak i međunarodno-pravne činjenice odnosno do našeg određenja o toj činjenici. Naime, u amandmanima Odbora za zakonodavstvo govori se da se pojedini dijelovi ovoga zakona počinju primjenjivati ne od dana pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji kako stoji u izvornome prijedlogu predlagatelja nego da se počinju primjenjivati na dan prijema Republike Hrvatske u Europsku uniju. Za neke, možda čak i za većinu nas ovdje u Hrvatskom saboru ovakav amandman možda izgleda gotovo i nevažan i nomotehnički u redu, međutim bojim se da on ima duboko značenje u pogledu razumijevanja same strukture Europske unije, same prirode Europske unije. Razlikovanje između toga je li Hrvatska se prima u Europsku uniju, je li se radi o prijamu Hrvatske u Europsku uniju, ili se radi o pristupanju Republike Hrvatske u Europsku uniju nije nevažno pitanje. Naime, po meni Hrvatska ipak pristupa u Europskoj uniji a ne prima se u Europsku uniju. Ovo je aktivan proces u kojem u slučaju da se radi o prijemu Hrvatske u Europsku uniju radilo bi se o odluci zemalja članica da prime Hrvatsku u Europsku uniju. Međutim, proces proširenja Europske unije i sama priroda Europske unije ne funkcionira na taj način. Članice Europske unije ne primaju zemlju članicu u članstvo Europske unije nego ta zemlja na osnovu ispunjenih uvjeta sama odlučuje da pristupa u članstvo Europske unije. Zbog toga se ne radi o prijemu jer priroda Europske unije nije da je to neka čvrsta državna zajednica ili federacija pa onda prima nove članice nego se radi o jednoj specifičnom savezu u koje države pristupaju. Da se radi o tome, o pristupanju a ne prijemu govore i sami ugovori koje zemlje potpisuju sa zemljama članicama Europske unije koji se u pravilu kada se prevode sa stranih jezika ili kada se gledaju tekstovi na stranim jezicima radi se o ugovorima o pristupanju "Accession Treaty", … [[Govornik se ne razumije.]] na njemačkom, … [[Govornik se ne razumije.]] na francuskom što su sve, hrvatska inačica je pristupanje. Prema tome, predložio bih da se u načelu na ovom primjeru i u buduće u nomotehničkom smislu kada se zakoni koji se donose ili pojedini dijelovi zakona koji se donose kada se određuje njihovo stupanje na snagu u trenutku, tek naknadnom trenutku kada Hrvatska postane djelom Europske unije da se onda nomotehnički to izrazi stupanje na snagu od dana pristupanja Europskoj uniji a ne kako Odbor za zakonodavstvo predlaže na dan prijema Republike Hrvatske u Europsku uniju. Još jedna napomena možda više instruktivna. U samom obrazloženju ovih amandmana Odbora za zakonodavstvo govori se da se treba urediti, da ima nomotehničkih manjkavosti u ovom zakonu, da se treba onda korekturnom i redakturom urediti tekst ovog zakona i uskladiti istoznačni pojmovi pa se onda navodi koji su to istoznačni pojmovi. Kaže se Europske zajednice i Europska unija. Europska zajednica i Europska unija nisu istoznačni pojmovi još uvijek. Još uvijek funkcionira sustav Europske zajednice nad svim onim pitanjima koja su u nadležnosti zemalja članica odnosno zemalja zajednički na razini zajednice zemalja a Europska unija po onim stupovima kako već funkcionira je drugi pravni termin. Doduše, nakon stupanja na snagu Lisabonskog ugovora ukinut će se Europska zajednica, ali u ovom trenutku Europska zajednica i Europska unija nije istoznačni termin i ne treba ih redakturom ili ne treba, i ne smije se čak redakturom dati pravo Stručnim službama Hrvatskoga sabora da termin Europskih zajednica bilo gdje u tekstu pretvara u termin Europska unija ili obrnuto nego treba upravo zadržati ono razlikovanje koje predlagatelji, o kojem predlagatelji vode računa i koji i jesu u samim nacrtima, u samim prijedlozima takvih zakona uneseni unutra. Evo ovo je, kažem bio, jedna intervencija koja nije toliko vezana za sadržaj zakona koliko je vezana za ukupnu cjelinu naših zakonodavnih aktivnosti i nomotehničkih kod pristupanja Hrvatske Europskoj uniji. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Ivan Vučić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče i gospodine ministre sa suradnicima, kolege i kolegice zastupnici. Usklađivanje zakonodavstva Republike Hrvatske sa pravnim stečevinama Europske unije jedan je od uvjeta približavanja Europskoj uniji, te obveza koja proizlazi iz pregovaračkih stajališta sa poglavlje XIV. Prometne politike iz travnja ove godine u Bruxellesu. Ovim se zakonom predviđa brisanje odredbe o ograničenju starosti vozila kojima se obavlja djelatnost cestovnog prijevoza, putnika i tereta radi potpunog usklađivanja sa propisima Europske unije. Usvajanjem ovih izmjena i dopuna zakona autobusi koji prevoze djecu neće morati biti mlađi od 10 godina a ostala vozila koja obavljaju prijevoz putnika i tereta od 18 godina do 2012. jer je kao jedino ograničenje, uvodi tehničku ispravnost tih vozila. Za sigurnost prometa na cestama bitna je tehnička ispravnost vozila koja mora biti redovito kontrolirana kao i uvjetovana tehničkim uvjetima koji osiguravaju postavljeni standardi. Odredbe važećeg Zakona o starosti vozila kojima se može obavljati javni i cestovni prijevoz putnika i tereta, iako su izazvale dosta rasprave između pobornika i protivnika utjecale su na svijest prijevoznika u smislu prihvaćanja dužnosti procesa pomlađivanja voznog parka i obveze podizanja razine tehničke sigurnosti vozila kojima se obavlja prijevoz putnika, poglavito djece. Autobusi i teretna motorna vozila koja se koriste u javnom cestovnom prijevozu tijekom godine podliježu redovnim preventivnim i izvanrednim tehničkim pregledima. Mehanizmi i kontrole uređuju se posebnim propisima koji omogućavaju da tehnički neispravna i nesigurna vozila ne sudjeluju u prometu. Prema podacima u 2007. godini na tehnički pregled pristupilo je ukupno milijun 706 tisuća 592 vozila čija je prosječna starost 10,5 godina. Od tog broja ukupan broj autobusa u Republici Hrvatskoj je 4 tisuće 541 sa 12 tisuća, sa 12,3 godine starosti. A broj teretnih vozila je 139 tisuća 995 prosječne starosti 10,5 godina. Odredbe Zakona o prijevozu u cestovnom prometu koje su sada na snazi od 2004. godine djelomično su usklađeni sa pravnim stečevinama Europske unije u području koje se odnosi na pristup u djelatnosti javnog cestovnog prijevoza putnika i tereta kao i uzajamno priznavanje diploma, svjedodžbi i drugih dokaza o stručnoj osposobljenosti. Cilj izmjene i dopune Zakona o prijevozu u cestovnom prometu djeluje olakšavanje prijevoznica prava na slobodu poslovnog nastupa unutarnjem i međunarodnom cestovnom prometu. Također jedna od važnijih izmjena i dopuna Zakona o prijevozu u cestovnom prometu odnosi se na mogućnost obavljanja … [[Govornik se ne razumije.]] prijevoza putnika i tereta između pojedinih mjesta u Hrvatskoj koju obavljaju strani prijevoznik. U prijevozu putnika i tereta da prevoznike zajednice prema odredbama Zakona koji je sada na snazi nije dozvoljeno obavljanje kabotaža osim uz posebnu dozvolu ministarstava. Prema prijedlogu ovoga Zakona prijevoznicima i država članica zajednice se na načelu uzajamnosti i na privremenoj osnovi dopušta obavljanje kabotaža u prijevozu putnika i tereta, no od dana pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji te se propisuju mjere u slučaju … [[Govornik se ne razumije]] krize na tržištu uslijed obavljanja kabotaže. Ali se također uređuje i uzajamno priznavanje diploma, svjedodžbi i ostalih dokaza o formalnoj osposobljenosti za pristup djelatnosti cestovnog prijevoznika, te izdavanja potvrda za vozače, ako je vozač državljanin ne članice Europske unije. Zakonom se prvi put definira stjecanje početne kvalifikacije i periodične izobrazbe za vozače određenih kategorija vozila, svakih pet godina. Uvjeti za davanje javnih ovlasti centrima koji će obavljati osposobljavanje vozača a koji će provoditi putem javnog natječaja. Na taj će se način osigurati provjera znanja i stručnost vozača koji obavljaju te poslove u javnom cestovnom prijevozu putnika i tereta čime će se postići bolja stručnost osposobljavanja za zvanje vozača. Takav način početnih kvalifikacija i periodične obuke vozača potpuno je usklađen sa zakonodavstvom Europske unije u tom području. Te će se kao i do sada priznavati svjedodžbe srednjoškolskih centara koje udjeljuju učenicima nakon završenog redovnog, trogodišnjeg srednjoškolskog obrazovanja. Činjenica je da je vozač stekao početnu kvalifikaciju, odnosno činjenica je da je vozač uspješno završio periodičnu obuku, upisivati će se u vozačku dozvolu vozača. Nadalje, ovim se prijedlogom zakona po prvi put uređuje upotreba unajmljenih vozila za vozače, bez vozača na cestovnim prijevozom tereta, te omogućava upotreba vozila koji su unajmili prijevoznici koji imaju sjedište u drugoj članici Europske unije. A ta će se odredba početi primjenjivati od dana pristupanja Hrvatske Europskoj uniji. Tu po meni dolazi do jednog problema, a mislim da će zakonodavac to riješiti naknadno po zakonskim aktima, ukoliko dolazi do najma vozila, a vozila su registrirana u drugim zemljama, ako to postane masovno, mi znamo da se naše ceste financiraju od naknade kod registracije motornih vozila, poglavito županijske i lokalne ceste a cestarina se plaća u zemlji ili u mjestu gdje su vozila registrirana, pa ako to bude u većoj mjeri, doći će do znatnog, poteškoća u financiranju županijskih i lokalnih cesta. Ovim se Nacrtom prijedloga zakona uvodi i postupno povećanje iznosa financijske sposobnosti za dobivanje licence u unutarnjem cestovnom prijevozu do dana pristupanja Hrvatske Europskoj uniji kada će se iznosi kojima se pokazuje financija sposobnost izjednačiti sa unutarnjim i međunarodnom prijevozu. Navedena iznimka vrijedi samo do dana pristupanja Hrvatske Europskoj uniji. Ovim se prijedlogom zakona dopunjuje, odnosno mijenja jedno od osnovnih mjerila za raspodjelu stranih dozvola prijevoznicima, a odnosi se na kvalitetu voznog parka prema tehničkim zahtjevima razvrstanim od euro nula do euro pet, a što je u skladu sa stvarnim stanjem i kvalitetom voznog parka, prijevoznika, koji obavljaju prijevoz tereta. Također se na ovaj način usklađuje i mjerilo koje se odnosi na tehničko, suvremenije i ekološki prihvatljivije vozilo čija nabavka mora imati i posljedicu povećanja broja vodova za raspodjelu tih dozvola. Također se ovim Prijedlogom zakona omogućuje inspekcijske, inspekcije cestovnog prometa da putem određenih tehničkih, svjetlosnih rješenja provodi inspekcijski nadzor nad provedbom ovog Zakona. Također istim se člankom propisano ovlaštenje za donošenje podzakonskog akta kojim će se urediti način i uvjeti korištenja tehničkih i svjetlosnih rješenja te vozila koja će se na poseban način opremiti uz suglasnost ministra nadležnog za unutarnje poslove. Donošenje ovog zakona kao i onog zakona koji ćemo donijeti u budućnosti, zakona o sigurnosti na cestama sigurno će poboljšati i sigurnost na našim cestama i kao takvog ću ga podržati. Hvala.
Hvala. U 10 i 40 isteklo je vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta. Gospodin zastupnik Milivoj Škvorc. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege! Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o prijevozu u cestovnom prometu još jedan je u nizu zakona čije odredbe idu ka konačnom usklađenju pravne stečevine Hrvatske s onom Europske unije. A njegovo donošenje s Konačnim prijedlogom zakona i to po hitnom postupku nužno je za ispunjavanje pregovaračkih stajališta iz poglavlja 14 odnosno poglavlja prometne politike. No bez obzira na hitnost donošenja i potrebu ispunjavanja preuzetih obaveza o pridruživanju Europskoj uniji i ovaj zakon kao uostalom i svi drugi donosi se radi nas i njegov je značaj u uređenju odnosa u djelatnosti cestovnog prijevoza putnika i tereta te pristupa tržištu u ovoj važnoj gospodarskoj djelatnosti. Dakle ovim Zakonom uređuje se pristup tržištu za prijevoz tereta unutar članica prema ili sa teritorija država članica i provoz preko njihova teritorija. Uređuju se uvjeti obavljanja ove djelatnosti, stručna osposobljenost vozača, međusobno priznavanje diploma, svjedodžbi i ostalih dokaza o potrebnoj kvalifikaciji, a to bi prijevoznicima trebalo u konačnosti omogućiti lakši pristup poslovima u nacionalnom ali prije svega međunarodnom prometu. Nadalje uređuje se i usklađivanje uvjeta sa, za ishođenje licence uz dokaze o stručnoj osposobljenosti i financijskoj sposobnosti te postupak i nadležnost za njihovo privremeno oduzimanje. Utvrđivanje uvjeta pod kojima strani prijevoznici mogu vršiti usluge nacionalnog cestovnog prijevoza putnika i tereta, uvjeti i načini za stjecanje početnih kvalifikacija a uvodi se i periodična izobrazba vozača koji profesionalno obavljaju ovu djelatnost. Jedna od bitnih odrednica ovoga prijedloga jest svakako ona o ukidanju ograničenja starosti vozila kojima se obavlja djelatnost javnog prijevoza putnika i tereta. Dakle autobusi koji prevoze djecu više neće morati biti mlađi od 10, a ostala vozila od 18 godina jer se kao jedini uvjet postavlja tehnička ispravnost vozila koja moraju proći tijekom godine redovite preventivne i izvanredne tehničke preglede. I do sada je u tom pogledu a na što su upozoravali prijevoznici postojala kontradiktornost tako da su školski autobusi morali biti mlađi od 10 godina, ali su u isto vrijeme djeca na izlet mogla putovati i starijim autobusima. Sigurnost djece sigurno je najvažnija no mehanizmi kontrole i nadzora koji su ugrađeni u ovaj Prijedlog moraju omogućiti da se tehnički neispravna vozila isključuju iz prometa i tu će svakako doći do izražaja potreba pojačanog i vrlo odgovornog nadzora. Uređenje ove djelatnosti te uvođenje obveze permanentne edukacije vozača sigurno će dovesti i do povećanja sigurnosti u cestovnom prometu, a to nam je svima cilj posebice kad je riječ o javnom prijevozu putnika. Povećanje iznosa financijske sposobnosti za dobivanje licencije u unutarnjem cestovnom prometu do pristupanja Europskoj uniji nakon čega će se ona izjednačiti s međunarodnim jedan je od načina na koji će ovaj zakon također utjecati na povećanje kvalitete obavljanja ove usluge. Ovim Prijedlogom izmjena i dopuna Zakona o cestovnom prijevozu tereta i putnika uvodi se i potreba ishođenja licencija i za trgovačka društva, javne ustanove, vlastite pogone jedinica lokalne samouprave za obavljanje komunalne djelatnosti koje obavljaju prijevoz, a koje su do sada toga bile oslobođene. Na taj način ujednačuju se i sve u skladu sa stečevinom Europske unije. Pristup ovoj djelatnosti koji za sve koji u njoj sudjeluju treba biti pod istim uvjetima. Jedno od važnijih pitanja ovog prijedloga zasigurno je ono o mogućnosti obavljanja kabotaže tj. prijevoza putnika ili tereta između pojedinih mjesta u Hrvatskoj od strane stranog prijevoznika. I to od trenutka pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji. Ali se istovremeno i propisuju mjere u slučaju krize i poremećaja na tržištu koje Vladi ostavljaju mogućnost intervencije radi zaštite domaćih prijevoznika. No ako usklađivanje s pravnom stečevinom Europske unije na bazi reciprociteta otvara domaće tržište stranim prijevozima tada također treba ponovno istaknuti da se i na isti način uređuje i uzajamno priznavanje dokaza o izobrazbi vozača. Prijedlogom se po prvi puta uređuje stjecanje početnih kvalifikacija i uvodi periodična edukacija za vozače koji će se upisivati u vozačke dozvole. A upravo bi to trebalo doprinijeti kvalitetnijem obavljanju usluga u cestovnom prijevozu i dovesti i do povećanja sigurnosti u prometu općenito. Kao što smo mogli iščitati iz Prijedloga izmjena i dopuna ovog Zakona mijenja se i jedno od osnovnih mjerila za raspodjelu dozvola prijevoznicima a koja se odnosi na kvalitetu voznog parka kojim raspolažu i to prema tehničkim zahtjevima razvrstanim od motora «Euro 0» do «Euro 5». Strukovne udruge već duže vrijeme upozoravaju na sve prisutniji problem nelicenciranih prijevoznika koji djeluju na tržištu i predstavljaju nelojalnu konkurenciju te djeluju u zoni sive ekonomije. Iz tog razloga razumljivi su njihovi zahtjevi upućeni prema zakonodavcu od kojeg se očekuje i efikasna intervencija u njihovu sprečavanju. Odredbe predviđene ovim Prijedlogom zakona omogućit će inspekciji cestovnog prometa da konačno može efikasno djelovati i to na način da u slučajevima obavljanja javnog prijevoza od strane fizičkih i pravnih osoba koje za to nisu registrirane i licencirane može oduzeti vozilo do okončanja prekršaja. Iz svega iznijetog, iz stvari na koje se rješava ovaj problem podržat ću donošenje ovog Zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik Zvonimir Mršić. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovani ministre, poštovani potpredsjedniče ja ću govoriti o dvije vrste vozila, o autobusima i o kamionima. I dok razumijem doista da je nakon mislim 3 ili 4 odgode Vlada predložila da se ukine jedan od kriterija za kamione starost vozila jer se on u zakonu nikad nije niti primjenjivao i smatram da je to pozitivno zato što je doista tehnička ispravnost vozila ovdje sasvim dostatna. Postoje neke druge sada kriteriji kao što je količina ispušnih plinova koji će ograničavati mogućnost upotrebe tih vozila u internacionalnom transportu, u nacionalnom očito to neće biti toliko bitno. S druge strane me začuđuje da se isto tako ukida starosna granica za autobuse, posebice za autobuse koji prevoze školsku djecu. Ovaj zakon, taj članak ovog zakona bi mogli kolokvijalno prevesti da je ovo zakon da se djeca mogu prevoziti u autobusima koji su stariji od njih. Ja mislim da to nije dobro. Posebice nije dobro ili nije u suglasju sa intencijom i sa zaključkom kojeg je Vlada Republike Hrvatske donijela 2. svibnja 2008. godine gdje doslovce zaključak kaže: “Preporuča se jedinicama lokalne i područne (regionalne) samouprave koje na svojem području raspisuju natječaj za dodjelu koncesije za linijski prijevoz od i do škole učenika osnovnih i srednjih škola u Republici Hrvatskoj, da u razmatranju ponuda posebice vode računa o starosti vozila, a s ciljem poboljšanja sigurnosti prijevoza djece. E sad, ne znam šta ovaj zaključak. Zašto je Vlada donosila ovaj zaključak istovremeno kada ukida starosnu dob autobusa za prijevoz te djece. To je jedno. I drugo. Kako će se u Zakonu o javnoj nabavi, odnosno u Odluci o nabavi linijskog prijevoza i dodjeli koncesije ugraditi starosna dob vozila kada je ona suprotna ovom zakonu, odnosno Zakonu o javnoj nabavi. Takav natječaj će naprosto pasti. I ja sugeriram možda da ipak vratimo za školsku djecu starosnu dob autobusa, jer mislim da ne bi bilo dobro da se djeca voze u autobusima koji su stariji od 10 ili recimo sada može biti i autobus stariji od 25 godina. Nema nikakvog razloga. Mislim da je potrebno uložiti u sigurnost prijevoza školske djece posebice stoga što smo mi imali nesreće u Pleternici, u Šibeniku, ne znam još gdje nismo sve imali, gdje su vozili de facto autobusi koji su bili potpuno tehnički ispravni. Oni su prošli tehnički pregled. Oni su bili tehnički ispravni, ali naprosto nisu više odgovarali onome što je novi život donio, a to je dakle da moramo brinuti o sigurnosti. Ili moramo napraviti drugačiji tehnički pregled za takvu vrstu autobusa. Drugo, ovaj zakon, iz ovog zakona se izvode neki pravilnici. Ti pravilnici se izvode takvi da de facto stariji autobusi ne mogu udovoljiti tim pravilnicima kao što je primjerice obaveza da autobus za prijevoz djece mora biti žute boje s prednje i sa stražnje strane. E sada, ovdje ukidamo recimo starost autobusa kao po meni, a suprotno zaključku Vlade koji kaže da starost autobusa ima izravnu vezu ili u korelaciji je sa sigurnošću djece. Ali propisujemo da mora biti žute boje primjerice. Ili propisujemo temeljem odluke, odnosno pravilnika ministra da mora imati pojaseve u autobusu. Prema tome, ja mislim da doista za školski prijevoz djece bi trebali napraviti nekakav plan Vlade od možda tri ili četiri godine u kojem bi rekli da moraju se svi autobusi za prijevoz djece zamijeniti. Nema nikakvog razloga da se kupuje krš, da se onda taj krš koristi za prijevoz djece. Koriste se za prijevoz djece u Hrvatskoj autobusi koji ne mogu imati normalne linije. Naprosto ne izdrže ne znam 100 ili 200 km neku liniju ili neku relaciju. Prema tome, moramo tu vratiti cijelu priču na to i doista se brinuti o isključivoj sigurnosti djece. To nije skupo, zato jer se treba natjerati i koncesionare da ulažu. Ne mogu koncesionari kupovati stare autobuse, nego neka kupuje nove autobuse. Jer ono što naplaćuju od jedinica lokalne samouprave, dakle gradova i županija je kao da djecu prevoze u novim autobusima. Cijena nije takva kao da se voze u starim autobusima ili možete imati, pogledati, izanalizirati gradovi koji imaju nove autobuse kao što je primjerice Koprivnica ili Grad Zagreb nemaju veću cijenu od nekih drugih gradova koji voze naprosto se u kršu. Cijena prijevoza je ista. Mi moramo kroz školski prijevoz i promovirati održivi transport. Novi autobusi sasvim sigurno ispuštaju manje CO2 u okoliš nego stariji autobusi iza kojeg se ne možeš voziti zato jer je takva dimna zavjesa da prijeti i vozaču iza autobusa sigurnost u sudjelovanju u prometu. I u konačnici, bilo bi dobro doista i tu apeliram na ministre i na Vladu da naprave taj jedan višegodišnji plan da čak promoviramo da ti autobusi idu na bio dizel. Ali da stimuliramo, dakle koncesionare da to čine, jer danas naravno bez subvencija ili stimulacije nema nikakve akcije. Ako ćemo stimulirati prijevoznike da kupe nove autobuse, ako ćemo ih stimulirati da koriste bio dizel u nečemu što je dio odgojnog procesa, jer prijevoz djece u školu i iz škole možemo isto tako definirati kao dio odgojnog procesa i ako im kažemo da se na takav način moraju u budućnosti ponašati prema svojoj okolini, onda mislim da ćemo moći utjecati. Ako ih vozimo u autobusima koji se raspadaju, koji su na ovaj ili onaj način prešli tehnički pregled i koji iza sebe ispuštaju dimnu zavjesu mislim da samim time šaljemo potpuno pogrešnu poruku. I ja doista predlažem evo, da se vratimo na zaključak Vlade koji je čisto friški od 2. svibnja 2008. godine i da utvrdimo, dakle da je u izravnoj korelaciji starost autobusa i sigurnost prijevoza djece i da ograničimo da to bude, da ostane onih 10 godina, a da se obveže Vlada da sačini program u kojem će se u slijedeće 4 godine ili do trenutka kada srednja škola u Hrvatskoj bude potpuno obvezna, pa onda i prijevoz djece srednjoškolaca će biti potpuno obvezan, da mora biti dakle autobusi potpuno novi, odnosno ne stariji u tom trenutku od 4 godine. Drugo, želim ovdje progovoriti nekoliko riječi u ime cestovnih prijevoznika s područja moje županije. Oni u ovom trenutku imaju izuzetno velikog problema sa vozačima. Zakon prošli, a i u ovom tekstu zakona se propisuje da u međunarodnom transportu mogu sudjelovati ili voziti kamione vozači koji su starosti 21 godine. To na žalost stvara izuzetno veliki problem, jer u ovom trenutku na tržištu nema dovoljno toliko starih vozača koji bi bili spremni voziti šlepere, posebice ne prema istoku. Prijedlog mojih vozača je da se ta granica spusti na 20 godina kao što jest u Europskoj uniji. Dakle, mi nemamo potrebu dizati na 21 godinu i mislim da neće ništa bitno biti između 20 i 21 godine, a istovremeno da se uvede jedan institut pomoćnog vozača, odnosno vozača pripravnika koji će morati steći međunarodno iskustvo između 18 i 20 godine. Dakle, mi imamo sada situaciju da nam učenik završi srednju školu sa 17 ili 18 godina, sa 18 godina može voziti, ima dakle sve kategorije KV u vozače, međutim ne može voziti ništa osim u nacionalnom prometu i to manje težine. I sada imate situaciju da on naprosto ne stekne iskustvo upravljanja šleperom do 21. godine, nego vozi kombi po gradu, a onda odjedanput nakon 21. rođendana stekne pravo i mogućnost voziti se u međunarodnom transportu. I tada ponovno vlasnik, odnosno onaj tko mu da da vozi kamion mora u njega ulagati određeno vrijeme zato jer, naravno treba steći to međunarodno iskustvo. Dakle, dva su prijedloga i ja sam uputio i takav amandman da se skine dobna granica sa 21 na 20 godina, što je u skladu sa praksom Europske unije. I drugo, da se uvede, dakle institut pomoćnog vozača ili vozača pripravnika gdje bi poslodavci zajedno sa Zavodom za zapošljavanje ili Ministarstvom obrazovanja ili transporta subvencioniraju troškove prve godine rada takvog vozača koji bi stekao iskustvo. Još jednu rečenicu vas samo molim, dakle ovdje je zakon, međutim poslije se donose pravila, u ovom trenutku upozorili su me da ima problema sa registracijom vučnih vozila zato jer, navodno u pravilniku piše da rezervna guma mora biti na vučnom vozilu, a ne može biti zato što kamioni imaju po 2 rezervoara ili zbog duljine relacije ili imaju ulje i benzin i ne mogu naprosto, novi kamioni se u ovom trenutku ne mogu po tom pravilniku registrirati. Mi smo o tome na odboru razgovarali, ne znam je li državni tajnik to provjerio, dakle to je jedan praktički problem na koji nailaze prijevoznici u Hrvatskoj, gdje dakle onaj tko propisuje određena pravila ne pogleda kako kamion ne izgleda ili kaže da evo rezervna guma mora biti, a naprosto ne može biti na kamionu.
Hvala. Nekoliko replika. Prva, gospodin zastupnik Frano Matušić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Ja bih kolegu replicirao vezano uz ovu granicu starosti od 12 godina o kojoj je bilo riječi već prije. Naime, ona je na neki način diskriminatorska u odnosu one koji pristupaju djelatnosti i to je jedini razlog zašto ona ne može stat. Dakle, ona iz tog razloga ne stoji. Međutim, ovim prijedlogom zakona uvode se sasvim nova mjerila. Nova mjerila koje će značiti zaista poboljšicu u smislu konkurencije i u smislu svih onih koji se žele baviti ovom djelatnosti da nabave nova vozila. Uvođenje novih mjerila kao što je bodovanje "Euro 0" do "Euro 5" i drugih ostalih tehničkih mjerila, zapravo će značiti povećanje kvalitete, nabavku novih vozila ekološki prihvatljivih jer kad se oni koji žele se baviti ovom djelatnošću jave na natječaj i kad jedno od mjerila bude ekološko prihvatljivo vozilo, sasvim sigurno da će ga dobiti onaj tko ima novo vozilo, a ne onaj koji ima staro vozilo 15 godina koje ne udovoljava tim kriterijima. Dakle, riječ je o tome da će ti poduzetnici biti stimulirani da nabavljaju nova vozila kako bi bili konkurentni i kako bi dobivali poslove jer će se poslovi dobivati putem javnog natječaja, dakle na tržištu, o tome se radi. To su ta nova mjerila i to je ugrađeno kao jedno jamstvo nabavke i sasvim sigurno i novih vozila i na našem tržištu ja mislim da će to našim poslodavcima sasvim sigurno dobro doći.
Odgovor na repliku. Gospodin zastupnik Zvonimir Mršić.
Vidite, kolega Matušić to bi bilo O.k. kada bi doista se primjenjivalo. Međutim, neki autobusi ili nažalost više od 50% autobusa koji vozi školsku djecu u Hrvatskoj ne može ići u međunarodni promet. Ne može prijeći granicu zato jer ne udovoljavaju standardima zemlje u koju bi išli. E sad se postavlja pitanje ako je diskriminatorski to što ja ovdje predlažem da mora biti neka starost ili ne moramo mi staviti da se ukine starost. Stavljamo da moraju biti motori "Euro 4" i "Euro 5". Ja isto pristajem na tu varijantu, a mi smo ovdje rekli da sve ono što ima najmanje 4 kotača, volan i može proći tehnički pregled, može voziti školsku djecu. To ne može proći državnu granicu i diskriminatorski je ako po vašemu, dakle ako u Europu ne možete ići više sa "Euro 1" ili "Euro 2" nego morate imati "Euro 4" ili "Euro 5" i ne znam što, onda zašto to ne propišemo i za našu djecu? Pa nije nam valjda više stalo do robe koju vozimo u Europu i do kamiona koji tamo vozimo, nego ono što imamo ovdje u Hrvatskoj. Ja prihvaćam vašu tezu, ali onda umjesto starosti autobusa koji voze djecu, propišimo motor koji mora imati. Mora imati "Euro 4", "Euro 5", ja se s time u potpunosti slažem, ali "Euro 4" nema niti jedan autobus koji je stariji od 5, 6 godina. Nema autobusa starog 10 godina sa "Euro 4".
Druga replika. Gospodin zastupnik Franjo Lucić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa htio bih kolegi Mršiću također replicirati i reći nekoliko riječi kada je riječ o nabavci novih autobusa. Znamo i sami da nismo u mogućnosti, odnosno oni koji se bave prijevozom svi kupiti nova vozila. No, kada se tiče o nesreći u Pleternici koju ste spomenuli, želio bih reći da je problem u tehničkim pregledima. Nije problem ni u starijim autobusima, nego je riječ što pojedini tehnički pregledi ne rade onaj posao koji bi trebali raditi. Pa između ostalog ono što se desili u Pleternici, dotični gospodin koji je vršio prijevoz išao je na tehnički pregled, konkretno u Đakovo, a istovremeno, ima dvije stanice tehničkog pregleda u Požegi i nije obavio tamo. Zašto? Zato što ti autobusi u Požegi ne mogu proći tehnički pregled. No, istovremeno trebali bi preispitati druge stanice tehničkih pregleda. Zašto u drugim gradovima može proći, a u svojoj ne može proći i mislim da je tu osnovni problem i o tome bi svakako trebalo se pozabaviti. A kupiti nove autobuse, znamo i svi da bi to bilo najbolje rješenje, ali sigurno i nije to moguće. Hvala lijepo.
Odgovor na repliku. Gospodin zastupnik Zvonimir Mršić.
Ja se mogu složiti i ne složiti s vama što se tiče nabave novih autobusa. Mi smo u Koprivnici kupili nove autobuse 5 i do kraja godine koncesionar koji želi prevoziti djecu u Koprivnici mora nabaviti sve nove autobuse ili ih neće voziti. Ili će nabaviti te autobuse, ili neće dobiti posao u Koprivnici za prijevoz djece. Ja sam ovdje apelirao da Vlada izradi četverogodišnji plan kako će omogućiti i onima koji se bave prijevozom ljudi i prijevozom robe jer nije problem samo autobuse, ja sam skrenuo pozornost na autobuse, ali veliki problem naši prijevoznici imaju i sa diskriminacijom u Europi gdje ne mogu voziti više sa motorima koji nisu "Euro 4" ili čak i "Euro 5". Dakle, i za njih ja mislim da bi trebala država napraviti jedan plan, imam Fond za zaštitu okoliša i energetsku učinkovitost gdje se uplaćuju novci prilikom registracije i iz tog fonda bi trebalo formirati subvencije kako da ljudi koji se doista bave poslom, ljudi koji žele unaprijediti taj posao i sigurnost i smanjiti štetni utjecaj na okoliš mogu doći do novih vozila. A što se tiče stanica za tehnički pregled, ja se slažem, odnosno ne mogu se složiti. Pitanje je da li ta stanica za tehnički pregled u Đakovu i dalje radi. Što rade nadzorne službe? Pa centar za vozila mora kontrolirati stanice za tehnički pregled. Ako je problem u stanicama za tehnički pregled onda poduzmimo nešto drugo. Ali ja doista mislim da autobus koji je stariji od 10 godina nema potrebe da prijevozi djecu, to je jedno. I drugo, da onaj tko želi dobiti posao a radi se o velikom solidnom, dobro plaćenom poslu, poslu koji traje cijelu godinu može investirati u novi autobus u nekom razdoblju od tri ili četiri godine posebice ako država bude poduprla takvu aktivnost.
I gospođa zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče. Kolega Mršić je u svojoj raspravi istaknuo da treba poticati korištenje bio-dizela u javnom gradskom prijevozu. Ja se apsolutno s tim slažem i to je već kroz koalicijski sporazum definirano i postalo je sastavni dio programa ove Vlade. A da postoje pozitivni primjeri govori i primjer Grada Zagreba gdje upravo 20-tak autobusa vozi u javnom gradskom prijevozu vozi se na bio-dizel. Ono što mene posebno veseli jest da je taj bio-dizel proizveden iz uljane repice iz Sisačko-moslavačke županije iz koje ja dolazim, a uspjeli smo površine koje su bile nezasijane staviti u funkciju zasijati uljanu repicu, uspostaviti kooperantski odnos sa proizvođačima bio-dizela u Ozlju i danas se Zagrepčani voze upravo na bio-dizel proizveden u Sisačko-moslavačkoj županiji koji bitno manje doprinosi onečišćenju okoliša i iz tog razloga, ali i iz razloga što imamo obaveze temeljem preuzetih direktiva iz Europske unije, smatramo da je izuzetno važno upravo stimulirati proizvodnju obnovljivih izvora energije i njihovo korištenje, ali isto tako i bio goriva.
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Zvonimir Mršić.
Pa naravno da se gospođa Petir i ja slažemo što se tiče ovoga. Međutim nije sve što je u koalicijskom sporazumu napisano provedeno ili se ne provodi. Ali moramo to poticati. Međutim ne možemo stati na poticanju samo proizvodnje bio-dizela. Mi moramo napraviti korak dalje, moramo početi poticati one koji koriste doista manje štetnu ili obnovljivu energiju. Dakle i prijevoznici koji bi prešli na bio-dizel moraju biti u tome stimulirani. U Koprivnici se trenutno gradi jedna veća ili najveća trenutna rafinerija za bio-dizel u Hrvatskoj. Znam da imaju dečki vrlo velikih problema i oko nekih tehnoloških rješenja, ali isto tako i da je potpuno nedefinirano sa državom kako će oni se pojaviti na tržištu. Dakle nije više mala proizvodnja kao što je bila mislim u Ozlju i ono što ima u Virovitici. Ovo je dakle sada industrija, velika rafinerija, ali se suočavaju sa vrlo ozbiljnim problemima. Kako će država tretirati bio-dizel, da li će biti svi oni nameti koji jesu na normalno gorivo, gdje će se prodavati i u konačnici jest problem da li ćemo, a to ja apeliram, stimulirati one koji bio-dizel koriste u svojim vozilima. A ovdje je država najpozvanija jer djeluje potpuno odgojno, dakle da na prijevozu školske djece pokaže kako trebaju, što ona očekuju od građana. Ako država svojim primjerom ne služi, onda teško može očekivati od građana da će oni raditi nešto osim onih malobrojnih koji imaju visoko razvijenu svijest. Dakle mi bi ovdje mogli doista pokazati što očekujemo od građana, a to je da imamo nove autobuse, sigurne autobuse, autobuse koji manje energije troše, odnosno goriva i koji troše bio-dizel koji je bitno manje štetan za okoliš nego bilo koje drugo gorivo.
Gospodin zastupnik Krunoslav Markovinović. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče. Evo danas smo već dosta čuli o zakonu, meni je drago evo da ministarstvo i danas dva zakona predlaže s kojima se usklađujemo s propisima Europske unije. Mislim da će ove naše rasprave, da one zapravo neće završiti samo ovdje nego će biti još dosta pričanja upravo oko starosti vozila, svih mogućih komentara, svih mogućih situacija koje su se događale sa autobusima, prije svega pa i kamionima. I dok kamioni, bar je takva percepcija jel', sve više ima novih kamiona na cestama, a vidimo to i statistički, u autobusnom prijevozu imamo još jako jako puno problema. Evo ja ću već biti ja mislim i treći po redu koji ću se posebno osvrnuti na ovaj školski prijevoz. Moram ovdje evo pohvaliti kolegu Škorca koji je istaknuo da prijevoz školskim autobusima se kontrolira, ali izleti djece, a oni su i obveza. Dakle ipak moraju tokom školovanja sva djeca i tokom godine proći nekoliko izleta, izlaska van iz škole. Oni se gotovo uopće ne kontroliraju i to je katastrofa od autobusa koji prijevoze takovu djecu. Ti izleti su i na daleko većim relacijama nego što su školski autobusi, voze na velikim, dugim relacijama, a ovdje brojni su slučajevi neispravnosti, zaustavljanja, ostanka autobusa, dovođenja novog autobusa i sl. Dakle slažem se da godine starosti autobusa i nisu bitna prepreka. Bitno je koliko je taj autobus prošao, koliko je eto, kako se održava prije svega i evo čuli smo i stanica za tehnički pregled je također često kamen smutnje. Naime normalno da vlasnici stanica za tehnički pregled tu i tamo pokušavaju pronijeti glas da je malo mekši pregled tamo da bi zapravo imali veći prihod, jer činjenica gdje oni funkcioniraju isključivo od onog što naplate kroz tehnički pregled i tu treba provesti stroge kontrole, tu treba biti izuzetno rigorozan. Ja pretpostavljam da će podosta pridonijeti značajnije obilježavanje školskih autobusa. Mogu shvatiti apsolutno prijevoznike. Naime prijevoznici šalju najstarije što imaju, najlošije što imaju, jer šteta koju učenici naprave unutra često je vrlo vrlo velika. Ali tu postoje osiguranja, postoji mogućnost naplate osiguravajućih društava i ne bi trebalo upravo škrtariti na tom. Što se tiče evo obveza licenci, mislim ishođenja licenci i za ostala trgovačka društva. Pa pogledajmo neka trgovačka društva imaju daleko više vozila na cestama nego značajniji prijevoznici i mislim da je to jako dobro. Jasno da i svako licenciranje suzbija i sivo tržište, a njega hvala Bogu uvijek se nađe. Čitam da pored ostalog jel', da je zabranjen prijevoz strancima u županijskom i gradskom prijevozu. Kada malo pogledamo Zagrebačku županiju i prijevoz u Zagrebačkoj županiji onda možemo reći da koliko-toliko prijevoz se vrši kvalitetnim autobusnima na zapadnom dijelu županije, ali mislim da sjever i istok Županije zagrebačke da ima puno puno problema i da bi konkurencija itekako dobro došla. Jer i tu gdje je relativno dobro organizirano tuže se stanovnici zbog malog broja linija, a konkurencije praktično nema, a da ne govorim tamo gdje su i loši autobusi i mali broj linija, nezadovoljni stanovnici, skupi prijevoz i sl., tako da u budućnosti malo će trebati možda razmisliti o konkurenciji na davanju koncesija i na županijskom nivou. Jedan problem koji se i dalje javlja. Primjećujemo ako idemo magistralnim cestama, veliki broj stranih prijevoznika i dalje se vozi magistralnim cestama, izbjegavaju autoceste na sve moguće načine jer nešto uštede, ali stvaraju neopisivu gužvu na ipak relativno uskim prometnicama. I što je kolega Vučić rekao, jasno, ne možemo im naplatiti za održavanje jer eto, naplaćuje se samo našima. Eto, još treba podržati jasno i uvođenje biodizela u gradskom području. Ja mislim da imamo sasvim dovoljno zemljišta da kod nas ne prijeti situacija, kao što se u svijetu sad ukazuje glad i nešto slično, da imamo dovoljno zemljišta da možemo se početi baviti ozbiljnije biodizelom. A ja vjerujem dok evo u Koprivnici bude rafinerija napravljena da će se i zakoni uskladiti [[Upadica: Već je.]] Da. Već je gotova. Hvala vam.
Hvala. Replika. Gospođa zastupnica Zdenka Čuhnil. Izvolite.
Želim replicirati kolegi Markovinoviću, ali tiče se i kolegice Petir. Naime, deset godina govorimo o biodizelu, ali ja bih rekla ipak samo govorimo, jer ili bih možda rekla prijeđimo s riječi na djelu. Jer umjesto da povećavamo površine pod uljanom repicom, ona iz godine u godinu je na sve manjim površinama. Mi danas govorimo o sramotnih 6 tisuća hektara uljane repice. U predratnim godinama je to bilo 35 tisuća hektara. A ako bismo željeli zaista ozbiljno raditi, jedino bih se tu složila sa kolegom Markovinovićem da zaista imamo dovoljno kvalitetnih površina za uljanu repicu, ali treba ozbiljnije napraviti programe, treba ozbiljnije restrukturirati i samu poljoprivredu i u tom pravcu je usmjeriti jer sve ostalo su samo priče. I govoriti o tisuću, dvije tisuće tona biodizela u ovakvom prometu mislim da čak ne zaslužuje pažnju, jer mi smo danas da smo ozbiljno krenuli kao što smo prije 10 godina, imali gotovu strategiju uvođenja biodizela, mogli zasigurno imati 100 tisuća tona vlastitog biodizela i tada bismo mogli razgovarati o ozbiljnom udjelu biodizela u nafti, pa onda o čišćem zraku i svemu onom što biodizel nosi. Hvala lijepa.
Državni tajnik, Dražen Breglec. Izvolite.
Završni osvrt. Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče, poštovane gospođe i gospodo saborski zastupnici. Dozvolite da pokušam dati dodatna obrazloženja i pojasniti neke od primjedbi koje su bile u ovoj pojedinačnoj raspravi predstavljene. Prije svega, uvaženom gospodinu saborskom zastupniku, potpredsjedniku gospodinu Mimici, želim eto izjasniti se da pojam, prijam i pristupanje je dakle amandman o kojem ste govorili je naravno Odbora za zakonodavstvo i smatramo da je Odbor za zakonodavstvo dobro sagledao sve aspekte o kojima ste vi govorili, a posebno u kontekstu činjenice što će ta dilema koja često buni, a vi ste s pravom upozorili da u ovom trenutku to nije svejedno. Europska unija ili Europska zajednica Lisabonskim ugovorom potiče u povijest, a do njene ratifikacije eto još postoji, još predstoji izvjesno vrijeme, pa smatramo da u duhu buduće primjene ovog Zakona je ovakvo rješenje onda ipak opravdano. Što se tiče mnogih primjedbi gospodina saborskog zastupnika Mršića, evo pokušat ću neke od njih redom, na neke od njih redom se očitovati. Što se tiče starosti vozača koji obavljaju prijevoz tereta, a vi predlažete da to bude od 20 godina za kategorije C i C+E, u ovom Prijedlogu zakona stoji 21 godina. Točno je da direktiva dozvoljava niže godine. Međutim, mi smo u pripremi ovog Zakona koordinirali i vodili brigu o onome što je jedan od možda i najvećih problema u cestovnom prometu, ne samo prijevozu, a to je sigurnost cestovnog prometa koja prema europskim podacima odnosi oko 2% štete GDP-a nacionalnim njihovim gospodarstvima. A podsjetit ću da je tamo smrtnost 8,2 otprilike prosjek Europske unije, dok je kod nas prošle godine bila nešto preko 14. Dakle, svakako da trebamo voditi računa na svakom mogućem detalju i o sigurnosti prometa na cestama, pa smo tako u kompromisu ići na minimum što daje direktiva ili ići na možda jedno razumnije rješenje primjereno hrvatskom okruženju, odlučili ipak staviti ovdje 21 godinu. Prijevoznici su nam, pa neki i od njih koji sjede u saborskim klupama, dali podršku ovakvom pristupu i rekli su sami, pa ja najbolje znam, citirat ću gospodina Stipe Gabrića Jamba kojeg nema ovdje, ali koji je na odboru sam rekao: "Pa ja najbolje znam da ću za početak mladom vozaču dati stariji kamion odnosno lakši kamion prije svega, jer je on za mene jeftiniji. Neću ulaziti u rizik da mu dam veliki kamion, teški kamion i time ga poslati u Europu sa 20 godina. Neka stječe prvo nekoliko godina iskustava na vozilu gdje postoji manji rizik kako za sigurnost tako i za moje poslovanje." Dakle, i u tom smislu pronalazim potvrdu ovakvoj definiciji kakva jest i ovdje u ovom Zakonu. Što se tiče starosti vozila, složili ste se … [[Govornik se ne razumije.]] je bilo ovdje podrška ukidanju i prihvaćanje teze da je administrativno ukidanje neprihvatljivo, kako s aspekta moguće diskriminacije po pitanju ulaska u djelatnost. Međutim, bilo je ovdje dilema izrečenih za starost autobus kojima se prevoze djeca. Podsjetit ću stara odredba tu je bila restriktivna, definirala je tu starost kao 10 godina, ali nikad nije stupila na snagu jer je bila dva puta odgađana i prijevoznici su dakle, tu odredbu nisu na terenu osjetili. E sad, što se tiče starosti vozila autobusa kojima se prevoze školska djeca. Postoji pravilnik, Pravilnik o uvjetima koje moraju ispunjavati vozila kojima se prevoze djeca koji je donesen temeljem Zakona o sigurnosti prometa na cestama. U tom pravilniku postoje i točni tehnički kriteriji. Konkretno u članku 4. tehnički kriterij zahtijeva za takav autobus posjedovanje ABS-a. Svaki će vam tehnički i u struci informiraniji čovjek moći reći da se serijsko ugrađenje ABS-a u autobuse ugrađuje tek od negdje 96., 97. godine. Drugim riječima, samo ovom odredbom mi smo eliminirali najveći mogući broj starih autobusa kojima se mogu prevoziti djeca bez uporabe administrativne formule koja bi tome govorila deset godina. Također i ostale odredbe u tom pravilniku idu u tom smjeru kojime se na primjeren, na prihvatljiv način i na ispravan način definiraju svi oni zahtjevi koje moraju imati autobusi kojima se prevoze djeca. Naravno, i učestalost tehničkih pregleda jest također jedan od važnih kriterija sigurnosti prometa na cestama i isto tako sigurnosti autobusa kojima se prevoze djeca, pa ću podsjetiti da je prema Pravilniku o tehničkim uvjetima vozila također temeljem Zakona o sigurnosti prometa definirano da se autobusi vozila starosti do dvije godine trebaju jedan puta godišnje ići na pregled, da se autobusi starosti od dvije do sedam godina trebaju dva puta godišnje ići na pregled a oni stariji od sedam godina moraju ići svaka tri mjeseca na pregled. Dakle, i u tom segmentu očituje se skrb za činjenicu da je starije vozilo nepouzdanije od novog što jednostavno nitko od nas ne može ovdje poreći. I na kraju, prijevoz djece je definiran kao posebni prijevoz što znači da naručitelj tog prijevoza može u svojim zahtjevima voditi brigu i o kvaliteti voznog parka koji naručuje i koje je odlučio povjeriti ovoj osjetljivoj djelatnosti prijevoza školske djece. Dakle, naručitelj bilo da je to grad, bilo da je to županija tamo gdje su decentralizirane funkcije na razini županije, bilo da je to škola ima odgovornost i u ovom dijelu voditi računa, znači onaj balans oko kvalitete i cijene na način da prije svega sigurnost ne bude ugrožena a da se naravno kad je taj uvjet zadovoljen onda ponuditelji nadmeću i cijenom. Dakle, postoji i na taj indirektan način jer se radi o posebnom prijevozu mogućnost jednog čvrstog držanja kontrole nad sigurnošću vozila kojima se prevoze djeca. O poboljšanoj konkurentnosti govorilo se ovdje puno i želim ovdje istaknuti da je ministarstvo u posljednjih godinu dana nakon što je sa prijevoznicima pripremajući cijeli sektor za pristupanje Europskoj uniji definiralo akcijski plan mjera koje treba provesti, neke od tih mjera u međuvremenu već i provelo i uvelo u praksu. Tako su prijevoznicima generalno, dakle međunarodnim domaćim smanjene administrativne pristojbe. One su smanjenje kako za centove tako za dozvole, tako za licence. Uvedeni su zimski popusti za cestarine, međutim slažem se sa svima a to mislim takvi prijedlozi došli su sa svih klubova i to jest stav ministarstva kojeg ćemo nastojati u buduće na primjeren način realizirati a to je da tu imaš dovoljno prostora da se konkurentnost hrvatskog prijevozništva prije suočavanja sa europskom konkurencijom i prije mogućnosti da oni postanu jaki igrači na europskom tržištu još popravi. U tom smislu intenzivni se i dalje dijalog vodi na području smanjenja cestarina za treću i četvrtu kategoriju vozila na području smanjenja pristojbi koje vozači plaćaju prilikom registriranja svojih vozila koji problem nije tako jednostavan jer je on vezan s druge strane na prihode ŽUC-eva a znamo kad bi se prihodi ŽUC-eva smanjili da bi mnogi od vas s pravom lokalni dužnosnici posebno upozoravali na to da je to nedopustivo. Međutim, također želim istaknuti još jednu mjeru a to je kandidiranje i nominiranje projekata u Fond za energetsku učinkovitost i zaštitu okoliša iz kojeg će se u budućnosti trebati izdvajati sredstva i u onaj sektor gdje ona i većinom dolaze u taj fond a sredstva koja dolaze iz prometa u fond su znatna i prijedlozi koje smo danas ovdje čuli su neke od opcija koje razmatramo a to je da se pomogne kod zanavljanja novih vozila ili kod zbrinjavanja starih vozila koja imaju visoke koncentracije ispušnih plinova za novima što je sa ekološkog aspekta prihvatljivo i što fond može pravdati. Ja vam zahvaljujem na generalnoj odlučnoj podršci ovom zakonu i uvjeren sam da će hrvatsko prijevozništvo nakon ovog zakona ući sigurnije u Europsku uniju. Hvala lijepo.
Hvala. Ispravak netočnog navoda gospodin zastupnik Zvonimir Mršić.
Ja bih ispravio dva netočna navoda državnog tajnika. Prvo, on je rekao da postoji korelacija između toga da li je vozač 20 ili 21 godinu i koliko nesreća radi. Takve korelacije nema. Dakle, nema statističkih pokazatelja o tome da vozači sa 20 godina rade više ili imaju više nesreća nego oni sa 21 godinom. I nemaju svi prijevoznici od kombija do aviona vozni park kao što ima Jumbo. Neki se bave samo međunarodnim transportom. Imaju samo šlepere i samo furaju na istok i u ovom trenutku nemaju vozača. Ne mogu dakle naći vozače jer moraju čekati tri godine. I drugo, što se tiče ovoga Pravilnika o školskim autobusima ja vas uvjeravam da 90% školskih autobusa ne udovoljava Pravilniku o prijevozu školske djece. A sada pitam vas što ste vi poduzeli da ti autobusi imaju ABS.
Zaključujem raspravu.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o prijevozu u cestovnom prometu, P.Z.E. br. 61. To je bilo hitni je postupak. Rasprava je zaključena. Pregled podnesenih amandmana podijeljen vam je na klupe. Molim predstavnika predlagatelja da se očituje o amandmanima. Izvolite, državni tajnik Breglec. Izvolite. Prvo, amandman. Izvolite rukom, radi brzine htjeli ste reći. Dobro. Prelazimo na prvi amandman Odbora za zakonodavstvo.
Amandman se prihvaća.
Jel prihvaća? Da. Hvala. Postaje sastavni dio predloženog zakona. Zastupnik Zvonimir Mršić.
Amandman se ne prihvaća. Člankom 5. Direktive 2003/59 Europske zajednice od 15. srpnja 2003. godine propisano je da vozači, vozila namijenjeni za prijevoz tereta mogu upravljati vozilom C i C+E kategorije uz uvjet da posjeduju svjedodžbu o stručnoj osposobljenosti, o početnoj kvalifikaciji s navršenom 21 godinom starosti. Kako se radi o usklađivanju uvjeta za stjecanje početnih kvalifikacija amandman se ne prihvaća, a predmetna odredba stupa na snagu danom prijema Republike Hrvatske Europskoj uniji.
Hvala. Gospodin Zvonimir Mršić. Izvolite. Nema ga. Glasujemo za ovaj amandman kojeg Vlada ne prihvaća. Tko je za ovaj amandman? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. Odbor za zakonodavstvo, 3. amandman?
Prihvaća se. Amandman se prihvaća.
Ovaj amandman prihvaćen je, postaje sastavni dio prijedloga. 4, Klub zastupnika IDS-a?
Amandman se ne prihvaća. Člankom 20. zakona, odnosno člankom 12. izmjena i dopuna Zakona prijevoz u cestovnom prometu propisuje se postupak dobivanja licencije zajednice. Način prijevoza prtljage u javnom cestovnom prijevozu putnika utvrđen je Zakon o obveznim odnosima i taj se zakon dalje treba rješavati.
Klub zastupnika IDS-a. Izvolite. Tko je za ovaj amandman koji Vlada ne prihvaća? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 5, amandman Odbora za zakonodavstvo?
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio zakona. 6, zastupnik Željko Vincelj?
Ne prihvaća se. Naime, brisanje podstavaka 1. u stavku 1. članka 24. pojednostavljuje se postupak izdavanja dozvola za prijevoznika na način da ga se oslobađa obveze dostave licencije koje izdaje nadležno tijelo i koji posjeduje u zahtjevu za izdavanje licencije. Prijevoznik kojem je izdana licencija na rok od 5 godina, mora se čitavo vrijeme važenja licencije ispunjavati sve zakonom propisane uvijete, a između kojih je i dokaz o plaćenim porezima i doprinosima. Stoga se ukida obveza dostave potvrde o plaćenim porezima i doprinosa kod postupka obnove dozvole.
Zastupnik Željko Vincelj, izvolite.
Pa htio bih predlagača upozoriti da je ovakvim stavom direktno u koliziji sa drugim stavcima iz prijedloga zakona jer vi poistovjećujete izdavatelja dozvole i izdavatelja licencije. Ovakvim tumačenjem će, znači županije morati vaditi licenciju za prijevoznika. Potpuno suludo. Po zakonu je izdavatelj licencije državna uprava, a izdavatelj dozvole je lokalna, odnosno područna samouprava.
Hvala. Tražite glasovanje? Tko je za ovaj amandman koje Vlada ne prihvaća? Hvala. Nije dobio potrebnu većinu. 7, Odbor za zakonodavstvo?
Prihvaća se.
Postaje sastavni dio prijedloga. 8, Odbor za zakonodavstvo?
Prihvaća se.
Također. 9, Odbor za zakonodavstvo?
Prihvaća se.
Također postaje sastavni dio. Odbor za zakonodavstvo također, 10?
Prihvaća se.
Hvala. 11, Odbor za zakonodavstvo?
Prihvaća se.
Sve ovo postaje sastavni dio prijedloga. 12, Odbor za zakonodavstvo?
Prihvaća se.
Također. Odbor za zakonodavstvo, 13?
Prihvaća se.
Hvala. Odbor za zakonodavstvo, 14?
Prihvaća se.
I 15, Odbor za zakonodavstvo?
Prihvaća se.
Svi ovi prihvaćeni amandmani postaju sastavni dio prijedloga. Hvala lijepa. Molim uključimo se i glasujmo za Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o prijevozu cestovnom prometu sa prihvaćenim amandmanima. Uključimo se i glasujmo. Rezultat? Utvrđujem da je većinom glasova, 97 glasova za, 6 suzdržanih, 2 protiv usvojen ovaj prijedlog zakona skupa sa prihvaćenim amandmanima. I Odbor za zakonodavstvo predložio je Hrvatskom saboru slijedeći zaključak. Ovlašćuje se stručna služba Hrvatskog sabora da objavi redakciju teksta ovoga zakona prije njegove objave u "Narodnim novinama". Dajem na glasovanje zaključak odbora. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Zaključak je prihvaćen sa većinom glasova, 105 glasova za i 2 suzdržana.
Idemo na slijedeću točku. - Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o pošti, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 62 Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske. Hitni postupak primjenjuje se u skladu sa člankom 161. Poslovnika. Amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave koju su proveli odbori za zakonodavstvo, pomorstvo, promet i veze i europske integracije. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Predstavnik predlagatelja državni tajnik Dražen Breglec će dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospodine potpredsjedniče. Vrlo kratko, nekoliko dozvolite uvodnih rečenica povodom Prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o pošti. U svojem izvornom prijedlogu ove izmjene i dopune zakona bile su namijenjene naravno prije svega daljnjem usklađenju hrvatskog zakonodavstva europskom u ovom konkretnom slučaju kroz amandmane možemo reći i potpunog usklađenja hrvatskog zakonodavstvo koje definira poštanske usluge onog europskom. Dvije su osnovne promjene odnosno dvije su osnovne teze koje se ovdje ovim prijedlogom izmjena i dopuna zakona definiraju. Jedna je proširenje ovlasti nacionalnog regulatornog tijela za područje poštarskih usluga koje će, dakle, Vijeće za poštanske usluge ovim Prijedlogom zakona i Prijedlogom zakona o elektroničkim komunikacijama koji je u završnoj fazi izrade, predlažu se spojiti sa Agencijom za telekomunikacije koji je administrativno, stručno i u svakom drugom pogledu bitno jača, čime će se ovlasti nacionalnog i mogućnosti nacionalnog regulatornog tijela za poštansko tržište u bitnom ojačati. A to jest jedan od zahtjeva Europske unije, kako kroz provedbu, primjene našeg zakonodavstva, tako i kroz same direktive i uredbe. Što se tiče drugog bitnog rezultata ove Izmjene i dopune zakona, dozvolite mi da istaknem da se ovim Zakonom jačaju nadležnosti izvršnih tijela, da se definiraju nadležnosti poštanskih nadzornika koji djeluju pri Agenciji, odnosno poštanskih inspektora koji djeluju pri ministarstvu, njihove se nadležnosti točno definiraju, razdvajaju, svaki u svojoj nadležnosti svog tijela iz kojeg proizlazi, dovoljno je snažan po našoj procjeni i nakon ovoga Izmjena i dopuna zakona da provodi zakon u potpunosti i da postupno privede poštansko tržište onoj svrsi koja postoji i cilju koji stoji pred nama a to je potpuna liberalizacija poštanskih usluga. Dozvolite da u ovom uvodnom slovu se osvrnem i na prijedlog amandmana koji je u jednom trenutku trebao biti Vladin pa je na kraju ipak postao amandman odbora, a to je amandman kojima se područje rezerviranih usluga smanjuje sa 100 grama na 50 grama. I da zaključim da će tom promjenom hrvatsko zakonodavstvo biti u potpunosti usklađeno sa europskim. Dakle, jedan dio poštanskog tržišta dodatno će se liberalizirati, biti će na potpunom slobodnom tržištu i do sljedeće primjene, paketa europskog zakonodavstva do tzv. treće poštanske direktive koje ćemo primijeniti u idućim godinama, hrvatsko je zakonodavstvo na taj način u potpunosti usklađeno a dio hrvatskog gospodarstva dobio priliku za dodatno tržno natjecanje. Za sve vaše primjedbe stojimo na raspolaganju. Hvala lijepo.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora? Da. Odbor za pomorstvo, promet i veze, predsjednik Odbora, gospodin zastupnik Slavko Linić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege, Odbor za pomorstvo, promet i veze Hrvatskoga sabora raspravio je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o pošti kojeg je podnijela Vlada Republike Hrvatske. Odbor je Prijedlog zakona o Izmjenama i dopunama Zakona o pošti s Konačnim prijedlogom raspravio kao matično radno tijelo. Uvodno izlaganje dao je predstavnik predlagatelja koji je istaknuo da će se predloženim zakonom urediti proširenje ovlasti nacionalnog regulatornog tijela za područja poštanskih usluga, a osobito kroz jačanje nadzornih ovlasti i ovlasti sa reguliranjem tržišta a sukladno poštanskim direktivama. Temeljni cilj je osiguranje daljnjeg pružanja univerzalnih poštanskih usluga određene kvalitete pod jednakim uvjetima. Osigurati će se također i uvjeti za nastavak rada regulatornog tijela za poštanske usluge, unutar novog, zajedničkog regulatornog tijela koje će biti osnovano zakonom a koji uređuje područje elektroničkih komunikacija. Te će se od dva postojeća regulatorna tijela Hrvatske agencije za telekomunikacije i Vijeća za poštanske usluge. Odbor je predložio Hrvatskom saboru da se prihvati izmjene i dopune Zakona o pošti.
Hvala. Odbor za europske integracije i zakonodavstvo. Otvaram raspravu. Gospodin zastupnik Damir Kajin. Klub zastupnik IDS-a. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjeni državni tajniče, uvažena gospodo zastupnici. Prvo, šta se tiče monopola, Hrvatske pošte sebi rezerviraju monopol nad pošiljkama od 100 grama ili 10 dag. Europskim direktivama to može biti do 50 grama, no o tome malo kasnije. Na slobodnom tržištu, znači na strani prvoj, doslovce se kaže, citiram da: "Prema Zakonu o pošti obavljaju se poštanske usluge koje nisu rezervirane a mogu ih obavljati pravne osobe koje pribave dozvolu ili podnesu prijavu. Na slobodnom tržištu su i one univerzalne usluge koje nisu navedenim zakonom rezervirane za javnog operatera – Hrvatsku poštu.". No, bit je na neki način, cijeloga ovoga zakona o liberalizaciji tržišta a rok za potpunu liberalizaciju tržišta kada je riječ o poštama, ne u Hrvatskoj nego u Europskoj uniji je 2010. godina. Da se razumijemo, ja apsolutno mogu razumjeti kada država čuva monopol nekoj svojoj tvrtci ali ne mogu razumjeti zašto recimo sve vlade čuvaju monopol recimo na području duhana, ovi su sada počeli izdavati i marke, možda nije to loše, ali samo je pitanje kada će i novčanice, da budem cinik. Jasno je da Hrvatska pošta još uvijek ne može podnijeti liberalizaciju tržištu poštanskih usluga, ali daleko dohodovnije grane, npr. bankarska industrija, industrija nafte, medijske industrije, bilježničkih ili odvjetničkih usluga, pa čak i dio željeznica, trgovina i sve je to danas liberalizirano osim triju djelatnosti, pošte, elektroindustrije i jasno duhana. Pošta, elektroindustrija to su u vlasništvu države, duhan je privatno, barem kada je riječ o Hrvatskoj. No, sada pođimo redom, ali prije toga kažem da se ja ne zalažem za privatizaciju HEP-a, kao što nisam bio niti za privatizaciju banaka, pogotovo ne saniranih. Istina da su nam ta privatizacija nam je donijela jednu monetarnu stabilnost, ali vanjski dug u iznosu od 34 milijarde eura a do kraja mandata taj isti dug će biti 50 milijardi eura. No, sada pođimo redom. U pregovaračkom poglavlju, broj tri o poštanskim uslugama Hrvatska će se uskladiti s direktivama Europske unije do dana pristupanja u Europsku uniju. To će biti možda 2010. možda tamo sredina 2011. Hrvatska jasno Vlada traži i dalje monopol za usluge do 100 grama, znači do 2010. znači za usluge do 100 grama, od 2010. do 2013. za usluge do 50 grama, a punu liberalizaciju tek od 2013. godine. Velika većina vas će ovdje se složiti sa mnom da je monopol jedno neprirodno stanje. To sigurno nije dobro za poštu. To sigurno nije dobro za duhan. To nije dobro za struju. To nije dobro za štampu. To nije dobro za politiku. Dobro je samo za nosioce onih ili tih djelatnosti. Daj Bože da recimo u Hrvatsku ne znam dođu još dvije, tri kompanije za distribuciju nafte. Možda bi i ona bila jeftinija. Znači, dvije hiljade po meni druge nije trebalo privatizirati INA-u već je trebalo dovesti još jednog naftaša da se takmiči recimo sa INA-om. Hrvatske pošte s druge strane moraju krenuti u restrukturiranje. Na kraju će se sve liberalizirati u ovoj zemlji osim jasno duhana. Zašto neće to znate i sami, a pošte se moraju kao što vidimo restrukturirati do 2010. godine. Ja sam za, ali zašto recimo jedan takav rok od dvije godine, jedan takav prijelazni rok od dvije godine nema recimo jedan Uljanik. Zašto se njega i Kraljevicu sad mora privatizirati u 2008? Za mene je Uljanik 10 puta važniji recimo od Hrvatskih pošta. U Istri je u Uljaniku zaposleno 2700 ljudi plus toliko kooperanata. U poštama pretpostavljam možda petstotinjak. Oni koji su imali prilike vidjeti s druge strane jedno pesimistično, ja bih rekao zlokupno izvješće konzultantske tvrtke Roland Berger o budućnosti Hrvatske pošte znaju da su ti konzultanti predvidjeli i slijedeće, da bez uspješnog restrukturiranja ne preporučuje se daljnje otvaranje liberalizacije tržišta, te promjena financiranja tj. subvencija iz proračuna. To je ovo izvješće Roland Bergera o budućnosti Hrvatskih pošta. To je jasno logično, ali zašto ta logika u ovoj zemlji ne bi vrijedila recimo za pulski Uljanik. Zašto on mora biti privatiziran, a da nije restrukturiran iako je na svu sreću za prva tri mjeseca ove godine ostvario značajnu dobit. Pusti tu tvrtku da se oporavi, a nakon toga razmišljajmo o privatizaciji po načelima Hrvatskih pošta. U Europskoj uniji potpuna liberalizacija kada je riječ o poštama počinje krajem 2010. godine. Znači, s 1.1.2011. Gdje je problem Hrvatskih pošta? Prije svega u inertnom vodstvu. Njih sve treba poslati od kuda su došli, doma znači, jer su upropastili ili upropaštavaju taj sustav. Što kaže ova studija Roland Bergera? Nisu u stanju uvesti nove proizvode, ljudi nisu iskorišteni, demotivirani su, nisu u stanju vratiti velike korisnike, ali to će biti svakim danom sve manje moguće jer su veliki sustavi privatizirani i onda tu igra neka druga logika, logika vlasnika, ne više države itd. 2006. kurirsko tržište vrijedilo je 2,1 milijardu kuna. U njemu je radilo 14 hiljada zaposlenih, a u Hrvatskoj pošti od tih 14 hiljada ljudi bilo je zaposleno 80%. Poštanske usluge daju 45% prihoda. Kurirske 30%, ostalo su financije. Tržište paketa Hrvatske, Hrvatska je liberalizirala. U pismenim uslugama pošta ima vodeće mjesto. U kurirskim poslovima Hrvatske pošte drže svega 16%. No, tu se takmiče među kuririma čak 12 konkurenata, pa jedan veliki DHL kroz njemačke pošte, pa i austrijska pošta kroz Oversis express itd. I to vidimo da taj dio poštanskih usluga funkcionira. Ako to funkcionira ovdje na području kurirskih pošta, onda treba i pošti jedna zdrava konkurencija među pošiljkama do 50g. Ispod toga ne, ali pošto ćemo to već ionako liberalizirati kako se ovdje kaže tamo 2013. ili četrnaeste mislim da već sada ne bi bilo zgorega da se i pošta u tom dijelu nauči poslu. Znači, što nam je činiti? Ako baš treba možemo dati pošti još jednu šansu, ali ono što je još bitnije neka dođu ljudi s vizijom. Bit pošte je sigurno uprava. To su nadzorni odbori. To su prekobrojni djelatnici kojima treba ponuditi časne otpremnine i na taj način se riješiti jednoga balansa. Zašto časne otpremnine? Jer mnogi koriste taj sustav u državnom vlasništvu. O tome moraju progovoriti i sindikati. Na bolovanju u poštama dnevno je u ovom času 25% zaposlenih. To će reći svaki četvrti ostaje kući. To je u kontekstu ovih najnovijih polemika Zavoda za zdravstveno osiguranje koliko ljudi ostaje na bolovanju dnevno. Čini mi se 7 do 8 posto. U Hrvatskim poštama 25% što će reći da netko koristi taj sustav ili bolje rečeno tu državnu inertnost i tako više dalje ne može. Ali, jasno ne smije se dopustiti niti da se taj sustav razara iznutra jer to neće trajati u nedogled. Znači, ako je potrebno dati pošti još jednu šansu dajmo, neka to bude do 2010. godine. To vrijeme će ionako jako, jako brzo proći. A ako ne uspije to restrukturiranje onda treba započeti privatizaciju jer 2011., 2013. a to je znači za 3 do 5 godina slijedi liberalizacija, a tu liberalizaciju Hrvatske pošte ovako kako su ustrojene neće preživjeti. Mi ćemo sami sebi gospodo u trenutku kada uvedemo tu liberalizaciju ugasiti jednog državnog giganta, a na to treba biti spreman ili spremno i treba sve učiniti da do toga ne dođe. Znači, to je po meni bit. To tržište je vrijedno više milijardi kuna i ja vjerujem da sutradan domaće tvrtke mogu uskočiti u te procese preuzimanja pojedinih dijelova pošte i da tu ne treba preferirati nikoga sa strane. Bilo kako bilo, ja sam duboko uvjeren da jedan ovakav sustav ovako više dalje ne može egzistirati i prije ili kasnije ćete doći na moje i da nešto s Hrvatskim poštama treba naprosto učiniti. Eto, toliko. Kao jedno prijelazno razdoblje ovaj zakon se može prihvatiti, ali on nije ništa drugo nego i daljnje čuvanje monopola jedne djelatnosti koja je loše vođena, koja je loše ustrojena i koja kao takva na tržištu neće još dugo egzistirati.
Hvala. Klub HDZ-a gospodin zastupnik Milivoj Škvorc. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Pred nama je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o pošti s Konačnim prijedlogom zakona. Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o pošti dio je nacionalnog programa usklađivanja zakonodavstva Republike Hrvatske s propisima Europske unije. Prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama zakona predlaže se urediti slijedeće. Prvo, proširenje ovlasti nacionalnog regulatornog tijela za područje poštanskih usluga, osobito kroz jačanje nadzornih ovlasti u svezi s reguliranjem tržišta sukladno poštanskim direktivama. S temeljnim ciljem osiguranja daljnjeg pružanja univerzalnih poštanskih usluga određene kvalitete pod jednakim uvjetima, kako je to predviđeno Nacionalnim programom Republike Hrvatske za pristupanje Europskoj uniji. Te Strategijom razvoja tržišta poštanskih usluga u Republici Hrvatskoj do 2013. godine i akcijskim planom provedbe strategije razvoja tržišta poštanskih usluga u Republici Hrvatskoj do 2013. godine. Te uvjeti za nastavak rada regulatornog tijela za poštanske usluge unutar novog zajedničkog regulatornog tijela koje se osniva zakonom, kojim se uređuje područje elektroničkih komunikacija od 2 postojeća regulatorna tijela, Hrvatske agencije za telekomunikacije i Vijeća za poštanske usluge kako je to predviđeno Nacionalnim programom Republike Hrvatske za pristupanje Europskoj uniji te Strategijom razvoja tržišta poštanskih usluga u Republici Hrvatskoj do 2013. godine i akcijskim planom provedbe Strategije razvoja poštanskih usluga do 2013. godine. Usklađivanje s poštanskim direktivama. Važećim Zakonom o pošti najvećim dijelom su usklađena normativna rješenja u području pošte i poštanskih prometa sa zahtjevima regulatornog okvira ustanovljeno Direktivom 97/67. O jedinstvenim pravilima za razvoj unutarnjeg tržišta poštanskih usluga zajednice i poboljšanja kvalitete i usluga i Direktivom 2002 kojom se mijenja Direktiva 97 u svrhu uspostave postupne liberalizacije tržišta poštanskih usluga uz navođenje poštanskih usluga i uvjeta uz koje će se te usluge obavljati na slobodnom tržištu, ali i određivanje rezervnih poštanskih usluga nad kojima Hrvatska pošta zadržava monopol. Za sad je to 100 grama. Proces postupnog otvaranja tržišta poštanskih usluga u Europskoj uniji ušao je u posljednju fazu. Usvajanjem nove 3. poštanske direktive, rok za potpunu liberalizaciju tržišta poštanskih usluga za zemlje članice Europske unije predviđen je do kraja 2010., odnosno za kraj 2012. godine. kojoj je cilj stvoriti jedinstveno tržište ukidanjem do sad zajamčenih ekskluzivnih prava, odnosno monopola javnih operatera. Osiguranje svim korisnicima zemalja Europske unije zadovoljavajući razinu univerzalnih poštanskih usluga te uspostavu usklađenih principa reguliranja u uvjetima liberaliziranog tržišta s ciljem otklanjanja prepreka funkcioniranja jedinstvenog tržišta. U pregovaračko stajalištu za poglavlje 3 –Pravo poslovnog nastana, navedeno je da će Republika Hrvatska u području poštanskih usluga potpuno uskladiti s Direktivom 97 i Direktivom 2002 opseg rezerviranih usluga smanjiti će se na 50 grama za pismene pošiljke do dana pristupanja Republike Hrvatske Europskoj uniji, što će se urediti novim zakonom o pošti. S obzirom na prisutni proces postupnog otvaranja tržišta poštanskih usluga bilo je nužno analizirati učinke posljedice kako bi potpuna liberalizacija tržišta poštanskih usluga imala kako će se odraziti na obavljanje univerzalnih poštanskih usluga u Republici Hrvatskoj. Zbog toga se pristupilo izradi strategije razvoja tržišta poštanskih usluga u Republici Hrvatskoj do 2013. godine. Uzimajući u obzir analizirano tržište, rizike i koristi daljnjeg otvaranja tržišta u Republici Hrvatskoj, u strategiji je predložena vremenska dinamika daljnje liberalizacije tržišta poštanskih usluga u Republici Hrvatskoj po scenariju umjereno spore liberalizacije tržišta što znači slijedeće. Zadržavanje rezerviranog područja univerzalnih poštanskih usluga za pismovne pošiljke do 100 grama predlaže se u razdoblju do 2010. godine. U tom razdoblju je potrebno poticati pristup drugih operatera mreži javnog operatera. U razdoblju nakon 2010. godine predlaže se smanjenje monopola pismene pošiljke do 50 grama uz daljnju razradu novog poslovnog modela, što podrazumijeva internacionalizaciju javnog operatora i razvoj logističkih usluga. U 2013. godini predlaže se otvaranje poštanskog tržišta i osiguranje potpune liberalizacije tržišta poštanskih usluga. Scenarij umjereno spore liberalizacije otvaranja najviše vremena za pripremu domaćeg tržišta poštanskih usluga, javnog operatera i osiguranje univerzalne poštanske usluge. U vezi s tim je preporuka za objedinjavanjem Vijeća za poštanske usluge s Hrvatskom agencijom za telekomunikacije. Hrvatska je relativno mala zemlja koja je tek prije nekoliko godina započela sa formiranjem neovisnih regulatornih tijela zasebno za svako područje gospodarstva. Objedinjavanjem područja pošte i telekomunikacija u jedno nacionalno regulatorno tijelo po uzoru na većinu europskih zemalja postići će se sinergijski učinak, ojačati financijski kapaciteti regulatornog tijela te znatno brže i učinkovitije izgraditi kompetencije regulatornog tijela što će posljedično dovesti do kvalitetnijeg razvoja poštanskog i telekomunikacijskog tržišta u Republici Hrvatskoj. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržati će prijedlog zakona. Hvala lijepa.
Hvala. Klub zastupnika HSS-a, gospodin zastupnik Stanko Grčić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvaženi državni tajniče. I ja ću prije nego što krenemo u raspravu o samoj materiji podsjetiti na jedan povijesni detalj koji svi zanemarujemo, a koji govori upravo o važnosti ove naše materije o kojoj danas govorimo. Podsjetiti ću vas da je odlukom bana Jelačića još i Banskog vijeća još 11. kolovoza 1848. osnovana prva nacionalna poštanska uprava u Hrvatskoj, odnosno Vrhovno hrvatsko-slavonsko upraviteljstvo pošta. Ovaj podatak govori koliko vremena je prošlo i u kom vremenu se danas nalazimo, s kojom važnošću i pozornošću moramo danas govoriti o ovoj materiji. Poštanske usluge su bitan element suvremenog tržišnog gospodarstva. Važnost ekonomske uloge pošte nije samo u tome što je ona gospodarski subjekt koji potiče društvenu koheziju, izgradnju društva i razvoj poljoprivrednih regija već i u tome što pošta omogućuje prodaju, trgovinu i komunikacije na unutrašnjem i međunarodnom tržištu. Poštanski sektor zadovoljava gospodarske potrebe za komunikacijama, novčanim prometom i ostalim uslugama te osigurava povratnu vezu gospodarstvu, Vladi, korisnicima poštanskih usluga i svim građanima. Globalni ekonomski trendovi kao i usmjerenje Europske unije nije prema postupnom otvaranju poštanskog tržišta. Zajedno s promjenama koje donose nove tehnologije postavio je pred nacionalne poštanske operatore neodgodivu i obavezu transformacije poslovanja. Od povlaštenog poduzeća nacionalni poštanski operatori moraju se promijeniti u efikasnog gospodarskog čimbenika koji će se moći suočiti s konkurencijom u tržišnom okruženju. U kontekstu proširenja Europske unije, Europska komisija i nacionalne vlade uočile su da je nacionalnim poštanskim operatorima Središnje i istočne Europe nužno potrebna modernizacija ne samo zbog rastuće trgovine već i zbog ostalih poslovnih veza između država Zapadne Europe i država Središnje i Istočne Europe. Bez kvalitetne fizičke povezanosti cijele Europe, manji su izgledi za njen ekonomski razvoj i integraciju. U procesu prilagodbe hrvatskog zakonodavstva pravnoj stečevini Europske unije neupitno je da će i na području regulacije poštanski usluga doći do promjena. Da bi se osigurala kvaliteta usluga te pravedno tržišno natjecanje i stvorila pretpostavka za daljnji razvoj poštanskog tržišta i tržišta elektroničkih komunikacija, strategija razvoja tržišta poštanskih usluga u Republici Hrvatskoj do 2013. preporučila je objedinjavanje Vijeća za poštanske usluge sa Hrvatskom agencijom za telekomunikacije. Time će se znatno ojačati financijski kapaciteti regulatornog tijela što će pozitivno utjecati na daljnji razvoj tržišta. Ovim će se Prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Zakona o pošti proširiti ovlasti nacionalnog regulatornog tijela za područje poštanskih usluga posebice jačanje nadzornih i regulatornih ovlasti sukladno poštanskim direktivama kako bi se osiguralo daljnje pružanje univerzalnih poštanskih usluga određene kvalitete i pod jednakim uvjetima. Također urediti će se i uvjeti za nastavak rada regulatornog tijela za poštanske usluge unutar novog zajedničkog regulatornog tijela i za područje elektroničke komunikacije sukladno nacionalnom programu Republike Hrvatske za pristupanje Europske unije te strategijom razvoja tržišta pošta. To će pogodovati i daljnjem razvoju kvalitete poštanskih usluga. Naime, tržište poštanskih usluga u Hrvatskoj dinamično je i bilježi stalan rast konkurencije. To je dugoročno pozitivno i za korisnike usluga i za davatelje usluga jer rast konkurencije donosi povećanje kvalitete, smanjenje cijena i povećanje efikasnosti poslovanja davatelja poštanskih usluga. Međutim, treba upozoriti na to da je usvajanjem treće poštanske direktive proces postupnog otvaranja tržišta poštanskih usluga Europske unije ušao u posljednju fazu te dok je rok za potpunu liberalizaciju tržišta poštanskih usluga predviđen za kraj 2010. odnosno 2012. godine. Cilj je stvoriti jedinstveno tržište ukidanjem do sada zajamčenih ekskluzivnih prava, odnosno monopola javnih operatera te svim korisnicima osigurati zadovoljavajuću razinu univerzalnih usluga. Kako će se to odnositi na Hrvatsku važno je da vlasnik, odnosno država odluči što želi učiniti sa javnim operatorom odnosno Hrvatskom poštom. Donošenjem Zakona o pošti nacionalni poštanski operator kao djelatnost od državnog interesa ima definiran pravni monopol te definirane poštanske usluge koje na području Republike Hrvatske može obavljati jedino Hrvatska pošta. Zakon o pošti je temeljni zakonski propis unutrašnjeg poštanskog prava kao lex specialis koji uređuje poštu i pravne odnose između pošte, kao davatelja poštanskih usluga i korisnika poštanskih usluga. Tim zakonom utvrđena su dva bitna područja važna za funkcioniranje poštanskog prometa i obavljanje poštanskih usluga. Prvo područje obuhvaća zakonske obaveze pošte potrebne radi urednog funkcioniranja poštanskog prometa i ove odredbe za prisilne naravi. Za nepridržavanje tih odredbi zakon je u kaznenim odredbama propisao određene sankcije za poštu. Hrvatska pošta je poduzeće s vodećim ili znatnim tržišnim udjelom u poštanskom, kurirskom i logističkom području usluga, a rezultati poslovanja iz 2006. godine to i potvrđuju da je ukupni prihod bio preko milijardu i 573 milijuna, a rashodi preko milijardu i 572 milijuna odnosno da je ostvarena i dobit i da je prosječna neto plaća zaposlenih bila 4 tisuće 525 kuna što je vrlo značajno, jer pošta zapošljava evo 12 tisuća 267 djelatnika. Poštanski uredi su prisutni u svakom dijelu Hrvatske te se Hrvatske pošte njihovom dostupnošću uklapa u kriterije i standarde Europske unije, odnosno jedan poštanski ured pokriva u prosjeku 4 tisuće stanovnika odnosno 50 četvornih kilometara. Osiguranje univerzalne poštanske usluge pod istim uvjetima i pristupačnim cijenama svim korisnicima poštanskih usluga na cijelom području Republike Hrvatske predstavlja temeljne odrednice politike u ovom sektoru. Stoga je potrebno napomenuti da je Hrvatska pošta jedini registrirani davatelj univerzalnih poštanskih usluga u Hrvatskoj te javni operator u obavljanju univerzalnih poštanskih usluga. To znači da je Hrvatska pošta obavezna organizirati obavljanje usluga na cijelom teritoriju Republike Hrvatske bez obzira na financijsku isplativost. Te činjenice stavljaju Hrvatsku poštu u specifičnu poziciju na tržištu u odnosu na ostale davatelje poštanskih usluga koje posluju uglavnom samo u visoko profitabilnim područjima. Trenutačno pojedini davatelji usluga protuzakonito primjenjuju univerzalne pa i rezervirane poštanske pošiljke u kurirske i obavljaju dio poslova za koje nisu dobili dozvolu Vijeća za poštanske usluge te se ne pridržavaju odredbe propisanih Zakonom o pošti. Nelegalnim, dakle protuzakonitim obavljanjem univerzalnih usluga samo u visoko profitabilnim područjima, ti davatelji usluga dovode Hrvatsku poštu u situaciju da ne može ostvariti dovoljan prihod da podmiri gubitke na područjima koja su rijetko naseljena, a gdje je dužan osigurati uslugu. Stoga smatramo da će Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o pošti u dijelu jačanja nadzornih i regulatornih ovlasti nadzornog regulatornog tijela za područje poštanskih usluga pozitivno utjecati na promjenu takve prakse. Objedinjavanje područja poštanskih usluga i elektroničkih komunikacija unutar jedinstvenog regulatornog tijela pozitivno će se odraziti i na zaštitu prijenosa podataka telekomunikacijskim putem, te zaštitu od izmjena izvornih podataka prije obrade. Naime, velika većina informacija koje se šalju i dostavljaju putem klasične poštanske usluge kreiraju se u informatičkim sustavima. Neupitno je da klasične usluge treba prilagoditi tehnološkim inovacijama, tj. iskoristiti tehničke mogućnosti tamo gdje je to najkorisnije. Predloženim izmjenama i dopunama zakona dodatno će se Zakon o pošti uskladiti s poštanskim direktivama i propisima Europske unije i mi vjerujemo da ovaj prijedlog je korak bliže poboljšanju postojećeg stanja. I stoga će klub HSS-a dati potporu ovom Prijedlogu zakona. Hvala vam lijepa.
Hvala. Klub nacionalnih manjina, gospođa zastupnica Zdenka Čuhnil. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovani tajniče, kolegice i kolege. Klub nacionalnih manjina podržat će izmjene i dopune Zakona o pošti iako smo svjesni da nam predstoji težak put prilagodbe, budući da nacionalni monopoli na poštanske usluge u Europskoj uniji moraju biti ukinuti do 2011. godine, čime će biti svim poštanskim kompanijama omogućeno slobodno djelovanje u bilo kojoj članici Europske unije. Zasigurno da je to korak prema tržišnom natjecanju u sektoru u kojem su do sada imali monopole uglavnom u svim zemljama svi nacionalni operateri. Kako će ta liberalizacija poštanskih usluga djelovati na Hrvatske pošte, kako će se oni prilagoditi tržištu i konkurenciji zasigurno nam ne može biti svejedno jer se radi o divu s velikim brojem zaposlenih koji je više blizu 14 tisuća i stalno raste i s njegovim restrukturiranjem neminovno je započeti već danas. Naime, Hrvatska je broju stanovnika na jedan poštanski ured nalazi se unutar 24 europske zemlje na 14. mjestu s 3 tisuće 700 stanovnika po jednom poštanskom uredu, što znači da uvijek smo u zlatnoj sredini. Jedna Belgija zasigurno ima razvijeniji sustav sa 7 tisuća 800 odnosno gotovo 8 tisuća stanovnika vezano uz jedan ured i za nas su, ako uzmemo jedna Francuska i Češka, što opet ne smijemo, kao što sam rekla, biti nezadovoljni. U Hrvatskoj jedan ured opslužuje 47 kvadratnih kilometara. U jednoj Finskoj i Švedskoj to je čak više od 200 kilometara, ali zato u mnogim europskim zemljama, kao što je Italija, Britanija opslužuju svega upola manje, jedva 20 kvadratnih kilometara. Ako bismo pratili broj pismovnih pošiljaka po stanovniku u europskim zemljama, Hrvatska je na 18. mjestu sa 83 pošiljke po stanovniku. Iz nas su Poljaci, Slovaci, Grci, a ovdje normalno opet vodi Skandinavija sa 500 pismenih pošiljaka, zatim Britanija, Francuska sa gotovo 300. I stoga ne čudi činjenica da obujam poštanskih usluga u Hrvatskoj raste i to jednom visokom stopom, između 5 i 7%, jer elektronska pošta još uvijek ima manjeg udjela. Uz važnosti restrukturiranja koji, kao što sam naglasila i koji se vidi iz ovih podataka, da mi praktički jesmo u europskim prosjecima, ali da ćemo poštu morati restrukturirati. Svakako je važno i izgraditi jakog i kompletnog regulatora koji će štiti kako slobodno tržište, tako i osigurati pristup poštanskoj mreži javnog operatera. I mislim da upravo ove izmjene jesu na tom putu jer se predlaže spajanje Vijeća pošte sa Agencijom za telekomunikacije, čime se zaista želi ojačati učinkovitost inspekcije, provesti stručni nadzor, kvalitetno funkcioniranje ljudstva, ali i jednako tako i pravovremeno informiranje svih operatera, svih korisnika poštanskih usluga o koracima bolje liberalizacije tržišta. Zakon o pošti već 2005. godine je usklađivan sa europskim direktivama, definirao je poštanske usluge i uvjete uz koje će se one obavljati na slobodnom tržištu. Monopol, kao što su i moji prethodnici ovdje rekli, zadržan je u području usluga napisane pošiljke do 100 grama, no već tada je to ukazivalo na neusklađenost s Europskim poštanskim direktivama koje u Europi propisuju da bi već od 2006. opseg rezerviranih usluga trebao biti na 50 grama pismovnih pošiljaka. Mi predviđamo nešto kasniji rok jer kažem, rekla sam da se radi o divu koji zasigurno s jedne strane treba restrukturirati, ali radi se u području da pošiljke moraju stići u svaki kutak, neovisno o tome koja je cijena i gdje zaista jedan nacionalna pošta ima važnu uslugu. Stručni nadzor je temeljem zakona 2000. provodilo Vijeće za poštanske usluge koje, nažalost, nije imalo dostatne kompetencije. Koliko se sjećam nije moglo izdavati odgovarajuća rješenja i na slobodnom tržištu znači obavljale su samo one usluge koje nisu bile rezervirane za nacionalnog operatera, znači naše Hrvatske pošte. Sjetimo se problema i dugih rasprava ovdje kada se govorilo o kurirskim uslugama gdje se njihov problem pokušava djelokrug rada riješiti posebnim zakonom. Na kraju je ipak postignut kompromis da je to riješeno Zakonom o pošti i kurirske usluge nisu bile definirane kao poštanske usluge, već je napravljena jedna distinkcija prema načinu prijema, prijenosa i uručenja. No, sa ciljem upravo kako osposobljavanja nacionalnog regulatora što se ovdje posebno ovim izmjenama ističe u jačanju administrativne sposobnosti, ali kao što sam i rekla i postupne prilagodbe tržištu naših pošta, klub Nacionalnih manjina podržat će ove izmjene, s naglaskom da je ipak i dalje nužno voditi računa da pošiljke moraju stići zaista u svaki kutak Hrvatske. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Uvaženi zastupnik Živko Nenadić.
Poštovani potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Osnovna svrha, cilj ove izmjene a u postupku usklađivanja sa EU zakonodavstvom jesu i kidanje dosadašnjeg neovisnog regulatornog tijela za poštanske i kurirske usluge, dakle Vijeća za poštanske usluge i njegovo spajanje sa Hrvatskom agencijom za telekomunikacije u jedinstveno neovisno regulatorno tijelo Hrvatsku agenciju za poštu elektroničke komunikacije. Ovdje su se široko vodile rasprave o pošti. Nemam ništa protiv, ali ja ću se zadržati samo na ovome. Dakle, paralelno sa ovom izmjenom nužno je izmijeniti Zakon o telekomunikacijama u kojem je regulirana Hrvatska agencija za telekomunikacije i to ćemo očito uskoro morati i učiniti. Evo, prošli tjedan smo imali raspravu o Izvješću o radu za 2007. godinu i Hrvatske agencije za telekomunikacije ali isto tako i Vijeća za poštanske usluge. Iz onoga što sam ja pratio u tim raspravama i koliko se sjećam svi su zapravo podržali ta izvješća a bilo je i dosta pohvala za rad jer uvoditi red prvi put u poštanskom kurirskom i telekomunikacijskom tržištu zaista nije baš bio lak zadatak. A da pri tome kvaliteta bude veća i cijena niža ja smatram da to zaslužuje i određenu pohvalu. Vjerujem da će izmjenom ovog zakona i Zakona o telekomunikacijama i uvođenje novog zajedničkog regulatornog tijela Hrvatske agencije za poštu i elektroničke komunikacije sa još jasnijom i snažnijom ulogom doista uvesti još više reda na tržištu koje će onda proizvesti i još veću kvalitetu i još niže cijene. Mislim da zbog tih razloga ovo vrijedi i podržati. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Krunoslav Markovinović. Izvolite.
Dakle, evo nekoliko riječi još. Naime, gledamo da Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o pošti s konačnim prijedlogom zakona donosi neke novosti. To je prije svega objedinjavanje dva regulatorna tijela, Vijeća za poštanske usluge s Hrvatskom agencijom za telekomunikacije u jedno nacionalno regulatorno tijelo. I jasno, svi očekujemo tu jačanje ovlasti, pojedine već su ovdje i naznačene. Malo možda više o liberalizaciji tržišta jer pošta je bila zapravo jedini univerzalni davatelj tržišnih usluga. Sad vidimo da su usluge smanjene, rezimirane usluge sa 100 grama na 50 grama i čujemo da će hrvatsko gospodarstvo dobiti dodatnu priliku. Malo možda bi trebalo malo razgovarati i o pošti, dakle o Hrvatskim poštama, možda usporedbe javni operateri i ostali. Naime, tim poslom se bavi gotovo 14 tisuća osoba. Od toga Hrvatske pošte imaju zaposleno 12 tisuća, piše u izvješću, 267 osoba ili bolje rečeno 87%, dakle ostali 13%. Od toga, od svih usluga Hrvatske pošte ostvaruju 94% usluga. Govorimo o tome da li ostali jačaju ili ne. Jačaju, jer ostali evo imaju indeks povećanja 127, Hrvatske pošte 107. Dakle, i prethodna liberalizacija sigurno da je doprinijela dosta povećanju usluga ostalih. Ostali, dakle ne poštari nego ostali čak 47% imaju povećanje paketskih usluga što vidimo po brojnim vozilima koja dostavljaju pakete. Malo možda o prihodima. Kolega Kajin je dosta govorio o pošti kao o državnoj firmi pa malo možda treba reći. Hrvatske pošte imaju relativno male prihode što je normalno s obzirom na obuhvat negdje oko 130 tisuća kuna godišnje, ostali imaju 340 tisuća ali i rashodi poštara u 128 tisuća a ostalih 317 tisuća. E sada, u redu je dajemo ostalima dodatnu priliku ali jednostavno ne možemo otpisati sve državne firme samo zato jer su državne firme. Treba reći da pošta pokriva otoke, slabo nerazvijena područja, dakle sve ono što ostalima nije interesantno. Ostali su se ipak najviše koncentrirali na gusto nastanjena gradska područja gdje im je dostava relativno blizu, nemaju troškove održavanja poštanskih ureda nego eventualno neko skladište što je znatno manji trošak. Naime, trebalo bi možda isto tako reći da i od ove pošte sad kakova god je očekujemo više. Očekujemo veći broj poštanskih ureda, očekujemo radno vrijeme koje je bitno drugačije. Naime, evo kod nas poštanski uredi rade do 15 sati. Ako dobijete pošiljku po koju morate ići ma nema šanse da odete po nju, od 8 do 15 sati u poštanski ured dolaze vam penzioneri, dolaze svi ostali ali koji ne rade, ali oni koji rade vrlo teško će podići svoju pošiljku. Jedna stara ideja možda bi trebala, ja sam to govorio veći ranije da bi još uvijek trebalo razmisliti o uredima Hrvatskih pošta i povezati se maksimalno sa Hrvatskom poštanskom bankom jer mislim da tu ima, da je tu budućnost prilično. U nekim slučajevima je to napravljeno ali u nekima i nije. Evo, koliko znam u Hoto naselju napravljen je poštanski ured i radi Poštanska banka ali poštanski ured krasan, uređen, investiran unutra zjapi prazan. Dakle, tu se ne događa baš ništa unatoč povećanju stanovnika od nekoliko tisuća. Inače, s radom pošte mislim da sam jako dobro upoznat sa stanjem u pošti i mislim da općenito 12 tisuća 267 zaposlenih u Hrvatskim poštama očekuju da malo ozbiljnije priđemo svim problemima koji ih okružuju. Hvala.
Zahvaljujem. Želi li predstavnik izvjestitelja uzeti riječ? Da. Uvaženi Dražen Breglec, državni tajnik u Ministarstvu prometa, mora i infrastruktura.
Zahvaljujem, gospodine potpredsjedniče. Evo, nakon ove zanimljive i korisne a nadasve korisne rasprave koju ste iskazali dozvolite mi da u ovom završnom obraćanju dam još neka dodatna pojašnjenja i iznesem neke dodatne činjenice. Kada sam govorio u uvodnom obrazloženju da će se kroz ovaj zakon kroz slijedeći stupanj liberalizacije dati šansu gospodarstvu jer će određeni dio tržišta biti slobodan, neće više biti rezerviran nisam tada konkretizirao to i potkrijepio brojkama pa ću sada to iznijeti. Ukupno rezervirano područje do 100 grama do sada o kojem govorimo i koje je do sada bilo na snazi i koje će biti na snazi jer da podsjetim prema ovom prijedlogu izmjena i dopuna zakona do 2010. godine jest 711 milijuna kuna. Od tih 711 milijuna kuna koji su prihodi iz rezerviranog područja dakle, od pisma i pošiljki do 100 grama, oko 100 milijuna kuna, ne vodi se razdvojeno računovodstvo po tom kriteriju pa mogu govoriti samo aproksimativno oko 100 milijuna kuna su pošiljke od 50 do 100 grama. Dakle, onaj dio koji se sada liberalizira koji će stupiti na snagu sa 2010. godinom iza koje će gospodarstvo kao što sam rekao dobiti šansu jest iznosa i težine 100 milijuna kuna. To je svakako jedna dobra, jedna solidna šansa i dokaz da Hrvatska ne samo zbog usklađenja sa propisima Europske unije, već zbog kvalitetnije usluge, servisa koji će građani na taj način dobiti, možda i jačeg tržnog natjecanja, mora voditi računa o hvatanju koraka sa liberalizacijom. Dozvolite da malo pojasnim razlike i razloge za odgodu u liberalizaciji poštanskih usluga koje je Europska unije sebe definirala prihvaćajući treću poštansku direktivu u ožujku ove godine. U toj direktivi, većina zemalja bez rezervi je prihvatila rok, konac 2010. za potpunu liberalizaciju znači za ukidanje i tih 50 grama koje sada vrijedi u Europi. Međutim, već kod samog prihvaćanja direktive 11 zemalja članica izrazilo je svoju rezervu, devet novih i dvije stare Grčka i Luksemburg, izrazile su rezervu i tražile, odnosno izjasnile se da će svoje područje rezervirati do 2013. godine. Mi ovim izmjenama naznačujemo kroz strategiju razvitka poštanskih usluga koje smo ove godine donijeli, Vlada je i usvojila akcijski plan također koji prati tu strategiju, ta dinamika je definirana kroz definiciju umjereno spore liberalizacije za hrvatsko poštansko tržište i zaista nema nikakvog razloga da Hrvatska u tom smislu bude brža, jer konačno, mnogi od vas su to i spomenuli u svojim raspravama, u ovoj djelatnosti zaposleno je gotovo 12,5 tisuća, možemo reći obitelji. To je vlasništvo države, vlasnik mora biti odgovoran prema svome vlasništvu, 1200 otprilike nekretnina u centrima svih naših gradova, općina mjesta, na otocima, na područjima gdje želimo vidjeti jače gospodarske aktivnosti, povratak itd.. Dakle, pitanje liberalizacije, daljnje liberalizacije najbolje odgovorena definicijom iz strategije umjereno sporoj liberalizaciji a koja ipak odgovara i hvata korak sa zahtjevima Europske unije. Svakako slažem se sa svima onim koji su iznijeli tezu o tome da je posebnu važnost potrebano pridodati procesu restrukturiranja pošte, to je apsolutno prvi prioritet, i ovo vrijeme koje je dano i ovim izmjenama zakona i možemo reći spretnim raspletom, po pitanje svih pošta u Europi sretnim raspletom u usvajanju treće poštanske direktive, jer je prvobitna ta liberalizacija trebala stupiti na prije, dobilo se dodatno vrijeme da se ovaj sektor pripremi za tržno natjecanje. Međutim, kako ćemo tzv. univerzalnu uslugu, tj. uslugu koju, jer svaki građanin mora dobiti po istoj cijeni, po istim uvjetima na cijelom području Republike Hrvatske, kako ćemo nju financirati i nakon razdoblja kada dođe rok za potpunu liberalizaciju, do sada još nije na jasan, potpuno jasan način definirano niti kroz direktive niti kroz praksu. Tu postoje dva smjera uglavnom ili će se u trenutku kada bude potpuna liberalizacija koja nastaje iz obaveze pokrivanja cijelog područja i tamo gdje to nije profitabilno, dakle, nastaje razlika, s druge strane imate konkurenciju, po prvoj varijanti ta razlika namirivala bi se ili iz državnih proračuna zemalja ili iz posebnog fonda kojega bi, uplaćivali, u koji bi uplaćivali svi na tržištu a koristili on ili oni operatori koji davaju, pružaju univerzalnu uslugu. U svakom slučaju jedna velika odgovornost koju iskazujemo a koju ste i vi svojim raspravama iskazali po pitanju ove imovine, ovog važnog poslovno gospodarskog segmenta dobiva ovim izmjenama zakona dodatno na mogućnosti da završi uspješno u liberaliziranom okruženju i sa i bez negativnih posljedica … [[Govornik se ne razumije.]] Zahvaljujem na podršci. O amandmanima, hvala lijepo na sugestiji se očitujem na način da ih prihvaćam s obzirom da su to amandmani Odbora za zakonodavstvo u cijelosti.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. I glasovati ćemo kada se steknu uvjeti za glasovanje o toj točci dnevnog reda.
Prelazimo na Konačni prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o pošti. Bio je hitni postupak P.Z.E. broj 62. Rasprava je zaključena. Predlagatelj je prihvatio amandmane Odbora za zakonodavstvo te oni postaju i sastavni dio Konačnog prijedloga zakona i o njima se ne glasuje. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Utvrđujem da je većinom glasova, 109 glasova za i 3 suzdržana prihvaćen prijedlog zakona skupa sa amandmanima.
Idemo dalje. I sada predlažem, odnosno objediniti ćemo raspravu o 3., 4. i 5. točci dnevnog reda. A to znači: - Izvješće o izvršenju Godišnjeg provedbenog plana statističkih aktivnosti Republike Hrvatske 2006. godine; - Prijedlog godišnjeg provedbenog plana statističkih aktivnosti Republike Hrvatske 2008. godine; - Prijedlog Programa statističkih aktivnosti Republike Hrvatske 2008. – 2012.; Izvješće predlagatelja akta je Vlada Republike Hrvatske na temelju članka 31., 33. i 27. Zakona o službenoj statistici. Materijale ste primili u pretince. Raspravu su proveli, Odbori za financije, Odbor za poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj i Odbor za regionalni razvoj, šumarstvo i vodno gospodarstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvaženi Dražen Vikić-Topić, državni tajnik u Ministarstvu znanosti obrazovanja i športa. Izvolite.
Hvala lijepo poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovane gospođe zastupnice, gospodo zastupnici. Biti ću vrlo kratak, još će par riječi dodati gospodin Jukić koji je VD ravnatelj. Znači državni Zavod za statistiku je prošle godine dalje nastavio usklađivanje metodologije statističkih sa zahtjevima Europske unije, te je u tom smislu i pokrenuo različite aktivnosti kako domaće tako i međunarodne. S time u vezi on je upoznao sa tim zahtjevima koje nameće Europska unija, znači Statistički ured Europske unije EUROSTAT upoznao je i službene naše organe tijela meritorne za statistiku u Republici Hrvatskoj ali i javnost, širu javnost sa nizom akcija različitih koje je pokrenuo. Zahvaljujući tehničkoj pomoći međunarodnih organizacija statistički zavod je aktivno sudjelovao u međunarodnim stručnim sastancima, radnim skupinama i seminarima, na usklađivanju, kažem naše statističke metodologije, jer metodologija Europske unije je naravno vrlo složena, mi još smo na putu da se uskladimo sa njom. Posebno bih naglasio da je nastavljena ta harmonizacija znači hrvatske statistike i na kraju bih rek'o da su velika poboljšanja postignuta u smislu pouzdanosti podataka što smo dobili pohvale sa strane Europske unije ali i njihove dostupnosti preko internetskih stranica koje se uređuju. Evo sad bih još samo … [[Govornik se ne razumije, udaljen je od mikrofona.]]
Zahvaljujem. Uvaženi Darko Jukić, v.d. ravnatelja Državnog zavoda za statistiku. Izvolite.
Dame i gospodo ja ću ukratko opisati ova naša tri dokumenta rekao bih redovna. Znači Izvješće o izvršenju godišnjeg provedbenog plana statističke aktivnosti Republike Hrvatske 2006. godine sadržava pregled realizacije Godišnjeg provedbenog plana za tu godinu. Državni zavod za statistiku je središnja točka statističkog sustava Republike Hrvatske no budući da postoji i drugi nositelji službene statistike izvješće je izrađeno u suradnji sa svim nositeljima službene statistike. Sva istraživanja su provedena osim nekih iznimki navedenih u izvješću a opisan je i rad na projektima i stručno-metodološkim radovima. Kako Zakon o statistici predviđa pribavljeno je i mišljenje Statističkog savjeta koji je prihvatio izvješće. Program statističkih aktivnosti od 2008. do 2012. i Godišnji provedbeni plan statističkih aktivnosti Republike za 2008. godinu su izrađeni također u suradnji sa nositeljima službene statistike ali i drugim relevantnim institucijama koje su u proces izrade bile uključene kroz statističke savjetodavne odbore. Također je pribavljeno mišljenje Statističkog savjeta koji je prihvatio Prijedlog programa statističkih aktivnosti i Godišnjeg provedbenog plana. Mogu reći da program statističkih aktivnosti tj. naš višegodišnji program prati vremensku odrednicu statističkog programa Europske unije, a realizira se zapravo kroz godišnje provedbene planove. Veći dio aktivnosti statističkog sustava su usmjerene usklađivanju s pravnom stečevinom Europske unije koja je u području statistike iznimno opsežna. U tom procesu koliko god napora morali uložili je li, se pokazalo da se povećava svijest o značaju statistike i potrebnu, i potrebi osiguranja neophodnih resursa. Na kraju bih samo napomenuo da se u razdoblju na koje se odnosi program statističkih aktivnosti točnije 2011. godina planira najopsežnija statistička aktivnost tj. popis stanovništva. Metodološke pripreme sukladno preporukama Eurostata i UN-a su započele, a za provedbu popisa će biti potrebno osim osiguranja potrebnih resursa i podrške donijeti i poseban zakon. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Žele li predstavnici Odbora uzeti riječ? Da. Uvaženi Goran Marić, Odbor za regionalni razvoj, šumarstvo i … … [[Upadica se ne razumije.]] Odbor za financije, ispričavam se.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, v.d. ravnatelju Državnog zavoda za statistiku, cijenjeni kolegice i kolege Odbor za financije i državni proračun Hrvatskog sabora raspravio je na 8. sjednici održanoj 15. svibnja 2008. godine Izvješće o izvršavanju godišnjeg provedbenog plana statističkih aktivnosti Republike Hrvatske 2006., Prijedlog godišnjeg provedbenog plana statističkih aktivnosti Republike Hrvatske 2008. i Prijedlog programa statističkih aktivnosti Republike Hrvatske 2008.-2012. godine koje je predsjedniku Hrvatskog sabora dostavila Vlada Hrvatske aktom od 8. svibnja 2008. godine. Odbor za financije i državni proračun Hrvatskog sabora odlučio je jednoglasno predložiti Hrvatskom saboru zaključak da se prihvaća Izvješće o izvršavanju Godišnjeg provedbenog plana statističkih aktivnosti Republike Hrvatske 2006. godine. Isto tako Odbor za financije i državni proračun Hrvatskog sabora odlučio je jednoglasno predložiti Hrvatskom saboru donošenje godišnjeg provedbenog plana statističkih aktivnosti Republike Hrvatske 2008. godine kao i donošenje programa statističkih aktivnosti Republike Hrvatske 2008. do 2012. godine. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Ostali odbori? Ne. I prije prelaska na raspravu po klubovima imam dvije obavijesti. Prvo, 7. sjednica Odbora za lokalnu i područnu i regionalnu samoupravu Hrvatskog sabora održat će se danas u utorak 20. svibnja 2008. godine u 13,30 sati u dvorani Ivana Mažuranića 84. I drugo, otkazuje se sjednica Odbora za rad i socijalno partnerstvo sazvana za danas, utorak 20. svibnja 2008. godine s početkom rada u 14 sati. Prelazimo na raspravu u klubovima. Prije prelaska na raspravu u klubovima s obzirom da smo spojili 3 točke zajedno predstavnici klubova imaju pravo govoriti 20 minuta. To je uobičajeno. I prvi je Klub Hrvatske demokratske zajednice. Uvaženi je zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, gospodine v.d. ravnatelju Državnog zavoda za statistiku, cijenjeni kolegice i kolege. Hrvatskom saboru u paketu su dostavljeni: Izvješće o izvršavanju godišnjeg provedbenog plana statističkih aktivnosti Republike Hrvatske 2006. godine, Prijedlog godišnjeg provedbenog plana statističkih aktivnosti Republike Hrvatske 2008. godine i Prijedlog godišnjeg provedbenog plana statističkih aktivnosti Republike Hrvatske 2008. do 2012. godina. S obzirom da ima različitih pogleda na važnost statistike ali i s obzirom da ponekad ima različitih interpretacija statističkih pokazatelja ovom prigodom bih istaknuo važnost statistike koja se najjasnije uočava ako se prisjetimo gdje je njeno mjesto u funkcijama upravljanja. Jedna od temeljnih funkcija upravljanja bilo kojom institucijom, poslovnom organizacijom ili državom jest funkcija planiranja kojom se obuhvaćaju bilo koji pravci budućih akcija dok je posljednja u nizu upravljačkih funkcija kontroliranje kojim se mjeri i ispravlja djelovanjem s ciljem ostvarivanja postavljenih ciljeva i pripadajućih planova. Jednako su važne i proračunske i izvanproračunske tehnike kontrole. Statistički pokazatelji odnosno statistika je najvažnija i najučinkovitija izvanproračunska tehnika kontrole. To upućuje na obvezu i važnost sustavnog i analitičnog promatranja svih statističkih pokazatelja kao polazne osnove u ocjeni postojećeg stanja ali i kao polazne osnove za nove odluke. Kada se govori o Izvješću o izvršenju godišnjeg provedbenog plana statističkih aktivnosti Republike Hrvatske 2006. godine treba naglasiti da je Državni zavod za statistiku sa zahtjevima Statističkog ureda Europske unije «Eurostata» upoznao i nositelje službene statistike i širu javnost te je u tom smislu organizirao, koordinirao i pomagao pri izradu prvih programskih dokumenata poštujući zakonske odredbe definirane Zakonom o službenoj statistici. Pohvalno je da su zahvaljujući tehničkoj pomoći međunarodnih organizacija statističari Državnog zavoda za statistiku aktivno sudjelovali na međunarodnim stručnim sastancima, radnim skupinama i seminarima. Isto tako pohvalno je da je radi proizvodnje statističkih podataka u skladu sa europskim standardima Državni zavod za statistiku pokrenuo različite aktivnosti kako na domaćem tako i na inozemnom planu, te da je u 2006. godini nastavljena harmonizacija hrvatske statistike u skladu sa standardima Europske unije, jer su time postignuta potrebna poboljšanja glede pouzdanosti podataka i njihove dostupnosti preko internetskih stranica. Isto tako, pohvalno je da Državni zavod za statistiku provodi kontinuiranu izobrazbu zaposlenika, sudjelovanje na stručnim seminarima, simpozijima i savjetovanjima, pohađanjem dodiplomskih i poslijediplomskih studija, ali i pohađanjem tečajeva stranih jezika u školama stranih jezika. Tijekom 2006. obavljene su aktivnosti koje su osigurale statističke proizvode koji zadovoljavaju najčešće isticane potrebe domaćih i stranih korisnika kao što su godišnji i tromjesečni BDP sa svim svojim sastavnicama. Tijekom 2006. godine počeo je i rad na izgradnji informacijskog sustava, strukturnih, poslovnih statistika, te su provedena i sva redovita istraživanja programa poslovne statistike. Zabrinjava činjenica da je rad na nekim razvojnim projektima bio usporen ili su etape prolongirane za 2007. zbog nedostatka resursa, a to se osobito odnosi na daljnji razvoj strukturnih poslovnih statistika, te na rad, na harmonizaciji drugih statistika, na statističkim propisima Europske unije. Godišnjim provedbenim planom 2006. bila je predviđena provedba 278 statističkih istraživanja i 59 projekata u 16 ovlaštenih tijela. Sva su planirana istraživanja izvršena u cijelosti osim istraživanja Hrvatskog zavoda za javno zdravstvo. Prema Godišnjem provedbenom planu 2006. bilo je planirano provesti ukupno 19 istraživanja koja su provedena u cijelosti kao jedno ogledno istraživanje iz područja distributivne trgovine koje nije bilo planirano Godišnjim provedbenim planom 2006. U svrhu učinkovitije provedbe za potrebe definiranja Godišnjeg provedbenog plana osnovani su statistički i savjetodavni odbori za 15 različitih statističkih područja. Prema Zakonu o službenoj statistici 2003. godine Godišnji provedbeni plan donosi se za svaku godinu na koju se odnosi Program statističkih aktivnosti, a sve ponajprije u svrhu kako bi službena statistika Republike Hrvatske u svakom trenutku mogla odgovoriti i ustanoviti stupanj usklađenosti sa zahtjevima Europske unije. Godišnjim provedbenim planom Republike Hrvatske 2008. godine predviđa se provedba 276 redovitih statističkih istraživanja prikupljanja podataka i 79 ostalih statističkih aktivnosti koje se odnose na stručno-metodološke radove i projekte razvoja kojima je cilj usklađivanje hrvatske statistike sa statistikom Europske unije. Njihova provedba nije moguća bez osiguranja potrebnih materijalnih i ljudskih resursa u svim nositeljima službene statistike i posjednicima administrativnih izvora podataka. Ukupni resursi iz državnog proračuna Republike Hrvatske potrebni Državnom zavodu za statistiku za provedbu godišnjeg provedbenog plana statističkih aktivnosti Republike Hrvatske u 2008. godini iznose 98 milijuna 332 tisuće 546 kuna od čega je 16 milijuna 832 tisuće 546 kuna planirano za tehničku pomoć Državnom zavodu za statistiku radi korištenja predpristupnih fondova Europske unije. Polazna osnova za izradu prijedloga programa statističkih aktivnosti Republike Hrvatske 2008./2012. godine jest Strategija razvitka službene statistike Republike Hrvatske od 2004. do 2012. godine. Pred izvršavanja programa donosi se godišnji provedbeni plan za svaku godinu na koju se program odnosi, a pri sastavljanju Programa statističkih aktivnosti Republike Hrvatske 2008. do 2012. godine vodilo se računa o potrebama korisnika, te o zahtjevima Europske unije. Zaključno, klub HDZ-a glasovat će za prihvaćanje Izvješća o izvršavanju godišnjeg provedbenog plana statističkih aktivnosti Republike Hrvatske 2006. godine kao i za donošenje godišnjeg provedbenog plana statističkih aktivnosti Republike Hrvatske 2008. i programa statističkih aktivnosti Republike Hrvatske 2008. do 2012. godine. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. U ime Kluba SDP-a uvaženi zastupnik Davorko Vidović. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, v.d. ravnatelju, kolegice i kolege. Kažu da je Churchill rekao da postoje laži, proklete laži i statistika aludirajući vjerojatno ne na statistiku kao takvu, nego na interpretacije različitih statističkih podataka kojima smo i mi u ovoj dvorani svjedočili nerijetko kada se pokušavalo nešto prikriti ili se prikazati onako kako bismo mi to htjeli. Ali za to nije kriva statistika, nego su krivi oni odgovorni koji statističke podatke interpretiraju kako im kada paše. I upravo zato je od presudne važnosti da metodologija statističkih istraživanja, indikatori koji se koriste budu što je moguće više objektivizirani, da budu što je moguće više usporedivi sa indikatorima koji se koriste u statističkim istraživanjima u drugim zemljama kako bi se mogućnosti za takve krive interpretacije podataka svele na najmanju moguću mjeru. Podsjećam kolika se rasprava vodila i u ovom Saboru i Hrvatskoj uopće prije nekoliko godina o zaduženosti recimo Hrvatske, pa su jedni na temelju istih podataka zaključivali da smo pred raspadom i da nas čeka argentinski sindrom. Drugi su govorili upravo obrnuto. Kako su se promijenile pozicije, tako su se promijenile i interpretacije. Dakle, toga će uvijek biti. Vezano za ovo izvješće i za program koji smo dobili ovdje na uvid u ime kluba SDP-a mogu reći da ćemo podržati i izvješće i program. Izvješće je od jedne ozbiljne kuće napisano na ozbiljan način i mislim da daje dobar pregled onoga što je do sada rađeno u ovoj prevažnoj instituciji hrvatskoj koju imamo. Broj statističkih istraživanja za 2006. godinu, usput da pitam kad će biti za 2007., zašto, u izradi je evo, već je skoro polovina 2008. Od 278 redovitih istraživanja 56 ostalih uz činjenicu da su se, da se u toj disiminaciji podataka išlo prema županijskim i regionalnim kriterijima, da se izračunava sada i županijski regionalni BDP, da je doista obavljen veliki posao u usklađivanju sa EUROSTAT-om govori da se nije sjedilo skrštenih ruku u toj godini o kojoj izvješće govori. No, daleko mi je zanimljivije vidjeti što nas to zapravo čeka i što će se na ovom važnom području događati u godinama koje su pred nama. Program je napravljen po svim europskim standardima sa vrlo preciznim prijedlogom i aktivnosti i nositelja i oblika i vrsta statističkih istraživanja, međutim ostaje jedan dojam kojega bi vjerojatno trebalo raspraviti više u okviru pojedinih struka ili pojedinih savjeta imamo li mi temeljem podataka i istraživanja koja će se provoditi u naredne 4 godine dovoljno kvalitetnih podataka da možemo donositi dovoljno kvalitetne ocjene i donositi kvalitetne programe u nekoliko presudno važnih područja kojih čini mi se, ipak temeljem ovoga projekta nećemo imati. Na što aludiram kada govorim o ovome? Čitava Europska unija već se po prilici jedno desetljeće bavi, kao središnjim pitanjem sa dvije teme. Čitava Lisabonska strategija počiva zapravo na te dvije ključne teme. Jedno je konkurentnost europskoga gospodarstva, a drugo je područje koje se odnosi na socijalnu koheziju. I to jest ključni izazov s kojim se susreću sve europske države i Europa u cjelini. Kako i na koji način u odnosu na druge moguće konkurentske privrede i gospodarstva, dakle diljem svijeta povećati tu konkurentsku sposobnost Europe, a s druge strane očuvati visoku razinu socijalne uključenosti, kvalitetu socijalne države i koja je u samoj, da tako kažem u habitualni dio i constituens europske i političke i socijalne ekonomske tradicije. Isto to pitanje bih postavio kad je riječ o Hrvatskoj i mislim da je ovo dobra prilika da se o tome razgovara. Naime, postoji 5 ili 6 u svijetu priznatih metodologija kojima se mjeri konkurentnost gospodarstva. Neka od tih istraživanja do nas dolaze posrednim putem i Hrvatsku se onda smjesti na 56., na 64., 42. ovisi o kojem se to istraživanju radi, ali se ta istraživanja rade. I ta istraživanja polaze od nekoliko sintetičkih indeksa. To su kompozitni indeksi koji su sastavljeni od nekoliko desetaka indikatora koji se onda zajednički kad se to ponderira dobiva se nekakav indeks koji govori gdje se vi nalazite recimo u tom, kad je riječ o globalnoj konkurentnosti kao društvo. Indeks konkurentnosti rasta, indeks poslovne konkurentnosti. To su ta dva ključna indeksa koji se koriste u većini od tih istraživanja i ja bih volio da Hrvatski državni zavod za statistiku primijeni tu vrstu istraživanja i poznatih indeksa koji su dakle, da mi dobijemo relevantnu mogućnost uspoređivanja sa drugima iz našeg bližeg ili daljeg okruženja. Kada je riječ o socijalnoj koheziji. Prvo, začuđujuće da se u Hrvatskoj tako malo govori o jednoj tako važnoj temi koja je, veli apsolutno dominira svim raspravama svih važnih europskih institucija i za godinu dana kada budemo sjedili u nekom od tih europskih institucija kao, eto još malo pa član, morati ćemo se suočiti sa raspravama upravo o toj ključnoj i bitnoj i važnoj temi. Šta je socijalna kohezija? Vijeće Europe čija smo mi članica, je li mislim od '96. godine, je definiralo socijalnu koheziju kao sposobnost jednog društva da osigura dobrobit svakom svom članu, da minimalizira nejednakost, izbjegne polarizaciju i kažu da je kohezivno društvo solidarna zajednica koju čine slobodne individue koje demokratskim metodama stvaraju svoje zajedničke ciljeve. To je definicija socijalne kohezije. Možemo li mi izmjeriti socijalnu koheziju u Hrvatskoj i da li je to uopće mjerljivo? Jest. Vijeće Europe je predstavilo indikatore kojima se može mjeriti razina socijalne kohezije jedne zajednice. Ono nije obvezujuće, ali nema nikakvog razloga da ga Hrvatska ne preuzme u svoj sustav mjerenja važnih pokazatelja kvalitete, ako hoćete života i socijalnoga napretka ovoga društva. Jer nisam siguran da mi možda trebamo težiti tome i da pod svaku cijenu moramo doseći, recimo razinu BDP-a jednoga Luxemburga. Ali nema nikakvog razloga da se ne potrudimo uznastojati stvarati hrvatsko društvo takvim da se u njemu svaki čovjek može osjećati dobro. Kad je riječ o socijalnoj koheziji, ona nije cilj koji se može doseći. To je ideal kojemu se teži, svako društvo postavlja svoje vlastite kriterije. Kažu da su elementi te dobrobiti građana, a mi nju već dijelom imamo u našim statističkim pokazateljima, pravičnost, nediskriminatornost. To se da mjeriti statistički. Postoje znači za to instrumenti. To je dignitet. Opet izgleda kao nekakva kategorija koja nije statistički mjerljiva, ali to znači uvažavanje razlika. To je autonomija koja govori o osobnom razvoju pojedinca i to je participacija koja govori, dakle o angažiranju. To su 4 ključna elementa dobrobiti na kojima počiva filozofija socijalne kohezije. Koje su to sfere života? To su zaposlenost koju mi mjerimo. Treba ju samo malo modificirati. To je dohodak kojega mjerimo. Stanovanje, tu treba dodati nekoliko elemenata zato što je Hrvatska jedna od rijetkih zemalja koja zapravo i nema pravu stambenu politiku. To je zdravlje. Imamo čitav niz dobrih indikatora koji su upotrebljivi za stvaranje jednog takvog sintetičkog indeksa. To su prehrana i potrošnja, edukacija, informiranost i kultura. To je dakle tih 8 sfera života koji govore da li se taj projekt socijalne kohezije ostvaruje ili ne. Kada je riječ o indikatorima, Vijeće Europe u toj svojoj skici daje 4 sintetička indikatora sastavljena od 3 elementa. Prvi su ekonomski indikatori, nešto od toga mi imamo. Imamo siromaštvo, nejednakost i duga nezaposlenost. Dakle, mi određene podatke o siromaštvu, o socijalnoj isključenosti imamo, to je pojava koja se prati ja mislim zadnjih 5, 6, 7 godina, ali to nije dovoljna razina istraživanja koja se obavljaju u Hrvatskoj. Socijalni sintetički indikator obuhvaća broj ubojstava, prezaduženost kućanstava, mi nemamo tu vrstu podataka, i kvalitetu stanovanja. Mi kvalitetu stanovanja, uglavnom koliko znam dobivamo temeljem velikog istraživanja, to su ovi popisi stanovništva svakih 10 godina. To je moguće pratiti dakle i postoji kao mogućnost na kvalitetan način. Pristup javnim uslugama, treći sintetički indikator, obuhvaća medicinsku zaštitu, pokrivenost socijalnom zaštitom. Znate, ovdje se čitav niz rasprava vodio oko toga kad se povećao broj nositelja recimo socijalne pomoći, jel' to znači da smo mi više osiromašili? Ili to znači da smo bolje pokrili? Mi danas u Hrvatskoj imamo primjerice 65 tisuća ljudi koji ne primaju mirovinu, oko 140 tisuća ljudi koji nemaju zdravstvenu zaštitu, ali i oni moraju biti statistički praćeni, ne samo oni koji jesu u sustavu, nego i oni koji nisu pokriveni tom zaštitom. Recimo, jedan od tih elemenata je pristup siromašne djece visokom obrazovanju. Četvrti indikator opet govori o nečemu što mi statistički zapravo ne mjerimo, ali postoje podaci. To je pristup ljudskim pravima. On se može ocjenjivati, kako se to radi uobičajeno, sudjelovanjem na izborima. Recimo, jedan od indikatora pristupa ljudskim pravima: rasna i spolna diskriminacija. Mi imamo čitav niz podataka relevantnih institucija pravobranitelja, broja sporova, predmeta itd. koje treba obuhvatiti u ta statistička istraživanja, pristup sudovima i pravdi. Dakle, ovo sam naveo samo kao primjer da je moguće čak i ono što ne izgleda sasvim mjerljivim, brojivim, moguće je iskazati i kao kvalitetan statistički pokazatelj koji može imati ogromnu vrijednost, zapravo u planiranju budućnosti, u rješavanju problema koji se na razini društva uočavaju. I postoji treće područje koje je donekle pokriveno ili se preklapa sa područjem socijalne kohezije, to je područje kvalitete života koje ima također devet indikatora. To su ekonomska situacija, dakle materijalna deprivacija, stanovanje, zaposlenost, obrazovanje i vještine, obiteljski život, usklađenost obiteljskog života i rada, zdravlje, subjektivno blagostanje, dakle koliki broj ljudi osjeća životno zadovoljstvo i sreću. Pa i to je dakle brojivo. I percepcija kvalitete društva, ono što se zove socijalno povjerenje, socijalni kapital itd. I evo, ja sam vam pokušao sugerirati da što je moguće više, čak i ono što se u ovom trenutku ne čini obvezujućim od strane EUROSTAT-a i Europske unije, a što dugoročno sasvim sigurno može imati kvalitetnu podlogu i za predikciju, za predviđanja, ali i za intervenciju koju kao društvo moramo učiniti da pokušate ugraditi u taj program jer koliko ja znam mi imamo kvalitetnih stručnjaka, razgovarao sam sa ljudima, recimo sa pravnog fakulteta, Studija za socijalni rad koji prate već nekoliko godina baš područja socijalne kohezije. Znam da je profesor Lovrinčević upravo predao i jedan zahtjev o indikatorima konkurentnosti. Učinimo taj korak. Mislim da novac koji ćemo uložiti u to da će biti višestruko vraćen jer ćemo raspolagati puno kvalitetnijim podacima, nego što raspolažemo u ovom trenutku. Evo, još jednom dakle uz prihvaćanje ovoga programa ja molim da se obrati pozornost. Ja sam ova tri aspekta upozorio. Možda postoji u nekim područjima još mnogo toga što bi bilo dobro obuhvatiti, jer će statistika i statistička djelatnost razvijati bez sumnje sve više u godinama koje dolaze, kako bismo smanjili opću nesigurnost i opću nepredvidivost svijeta u kojem živimo. To možemo jedino tako ako imamo kvalitetne podatke o onome gdje smo sada i gdje smo nekada bili. Hvala lijepo.
Hvala. U ime kluba HNS-a gospođa zastupnica Vesna Pusić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospodo iz Vlade i Državnog zavoda. Sva tri dokumenta koja govore o bilo izvješću za 2006., planu detaljnom za 2008. i planu 2008.-2012. zapravo govore o harmonizaciji hrvatske statistike sa europskim standardima, odnosno standardima EUROSTAT-a. Očito je nužno, logično i pozitivno da svoju statistiku odnosno način prikupljanja i teme o kojima prikupljamo statističke podatke, minimalno barem uskladimo sa standardima EUROSTAT-a, prema tome to je svakako nužno i pohvalno. Međutim, idući tragom podatka da je za 2006. godinu Državni zavod za statistiku ostvario odnosno iskoristio 79% predviđenih sredstava, dakle sredstava predviđenih proračunom za 2006. Dolazimo do informacije da su ostvareni svi planirani ciljevi za tu godinu, osim uvođenja nomenklature prostornih jedinica za statistiku. Naime, 2006. EUROSTAT, kao što piše u tom izvješću, još nije bio prihvatio tu nomenklaturu prostornih jedinica za statistiku. Zaključujem da se radi o NUC dva, dakle da se radi o statističkim regijama i to je glavni problem u ovim dokumentima, a i inače glavni problem koji imamo u ovom trenutku sa ovom statističkom klasifikacijom. Iz Godišnjeg provedbenog plana, dakle ovog za 2008. vidljiv je pregled podataka koji će se prikupljati, statistički prikazivati i objavljivati. I isto tako iz Programa statističke aktivnosti za 2008.-2012. vidljivo je i šta se planira do 2012. godine. Međutim nigdje nije vidljivo što se planira sa statističkim regijama. Kao što je poznato, popis stanovništva je 2011., međutim i to je što se Hrvatske tiče, a obrazložit ću to, nešto prekasno. Ostaje nam problem statističkih regija. Kao što znate statističke regije na temelju BDP-a po stanovniku se kvalificiraju i zato su u prvom redu značajne, se kvalificiraju, odnosno kvalificiraju pojedine dijelove Hrvatske za povlačenje sredstava iz europskih fondova. Mi smo u ovom Parlamentu usvojili podjelu Hrvatske na pet statističkih regija u lipnju 2003. godine. Nakon toga sa obrazloženjem da to nije prihvaćeno od Europske komisije, Državni zavod za statistiku donio je odluku da se Hrvatska dijeli u tri regije. Ta odluka nikada nije bila u ovom Saboru niti je odluka iz 2003. ikada poništena u ovom Saboru. U to vrijeme na upit kako se to moglo dogoditi, resorni ministar, a resorni ministar je ministar Primorac, je tada objasnio da je to u skladu sa zakonom. Naime da Hrvatski sabor ne treba donositi odluku o podjeli Hrvatske na statističke regije. Međutim nije objasnio niti obrazložio što je sa tom odlukom koju Hrvatski sabor jeste donio 2003. godine i da li sada Hrvatski sabor ovim raspravljanjem derogira samog sebe, odnosno derogira svoju vlastitu odluku, ignorira odluku Sabora iz 2003. i naprosto prihvaća novi status podjele Hrvatske na regije koji je bez de facto barem odluke Sabor ada poništava svoju odluku iz 2003. koji je donesen od Državnog zavoda za statistiku. U čemu je ovdje problem? Tri regije na koje je podijeljena Hrvatska, a gdje se predviđa temeljem BDP-a po stanovniku, razdoblje u kojem će se pojedine regije kvalificirati za povlačenje sredstava iz europskih fondova do koje godine. Naime, temeljem BDP-a po stanovniku pojedine regije imaju duže razdoblje za mogućnost povlačenja sredstava pod povoljnijim okolnostima, povoljnije okolnosti znači više novca. Novci se povlače temeljem stanovnika i po stanovniku imate određenu sumu za koju maksimum se u jednoj regiji možete kvalificirati, a ta suma je određena stupnjem razvoja koji se mjeri BDP-om po stanovniku. Hrvatska je dakle podijeljena u tri regije. Jedna je priobalje. Priobalje se po ovim predviđanjima kvalificira za povlačenjem najvećeg iznosa sredstava iz europskih fondova do 2034. godine. Druga regija je istočna Hrvatska, odnosno Slavonija, Baranja i istočna Hrvatska koja se po ovoj klasifikaciji kvalificira za povlačenje sredstava iz europskih fondova do 2073. godine. I treća regija je sjeverozapad koji uključuje Grad Zagreb. Taj sjeverozapad se kvalificira za povlačenje sredstava pod najpovoljnijim okolnostima, dakle najvišeg iznosa sredstava do 2013. godine što znači uopće ne praktički. Dakle imamo maksimum ako sve ide ogromnom brzinom, tri godine za sjeverozapad gdje ćemo moći povlačiti najveći iznos sredstava za koji se pojedina regija može kvalificirati. U čemu je problem? Ako pogledate sjeverozapad i BDP sjeverozapada bez Grada Zagreba, onda on ima otprilike istu situaciju kao priobalje. Prema tome kvalificirao bi se negdje do dakle 2034.-2035. za povlačenje maksimalnih iznosa za svoje projekte. Međutim kao što je poznato, Grad Zagreb ima BDP po stanovniku najveći u Hrvatskoj, duplo veći uglavnom od prosjeka, odnosno od ovog što ima sjeverozapad i uključivanjem Grada Zagreba u tu treću regiju sjeverozapad se cijela regija diskvalificira, dakle Zagorje, Varaždinska, Međimurska se diskvalificira za povlačenje maksimuma sredstava iz europskih fondova. To su novci koji ako pametnije podijelimo statističke regije su naši, dakle ako smo naravno u stanju napisati projekte, ali to su novci koji nama pripadaju, za koje se mi kvalificiramo. Dakle mi ovom podjelom sami sebi onemogućavamo da koristimo sredstva u maksimalnom iznosu dalje od 2013. godine za trećinu zemlje za što nema apsolutno nikakvog razloga. Naime, argument koji je došao iz komisije kada se raspravljalo o onoj drugoj podjeli i mogućnosti da Grad Zagreb bude posebna regija, bio je Grad Zagreb nema 800 tisuća stanovnika, a 800 tisuća stanovnika je donja granica za kvalificiranje za regiju. Međutim Grad Zagreb nije imao 800 tisuća stanovnika na temelju popisa stanovništva iz 2001. godine. Od svemogućih podataka koje možete naći grad Zagreb u ovom trenutku ima preko 900 tisuća stanovnika a sigurno je u ovom razdoblju porastao na dovoljno jer je i onda imao nešto malo manje, dakle 700 tisuća i nešto stanovnika kad je bio taj zadnji popis stanovništva. Prema tome, nama se obzirom na sredstva koja nam u tom slučaju stoje na raspolaganju ako grad Zagreb proglasimo ili klasificiramo kao posebnu regiju isplati bilo koja posebna mjera uključujući i popis stanovništva jer se tvrdilo iako u različitim raspravama iako taj podatak također treba dobro provjeriti jer se radi o direktno našem nacionalnom interesu da podaci kao što su podaci o ljudima koji imaju prebivalište u gradu Zagrebu, dakle policijske i različite druge baze podataka nisu dovoljni argument da bi se dokazalo da Zagreb ima preko 800 tisuća stanovnika iako sve te baze podataka pokazuju naravno da Zagreb ima preko 800 tisuća stanovnika. E sad u ovom naročito u ovom trećem dokumentu govori se o popisu stanovništva. On je naravno planiran redovni za 2011. Međutim, povjerenica Hübner a to je europska povjerenica upravo za ovo područje rekla je direktno da ako želimo promijeniti strukturu statističkih regija to bi trebalo učiniti do 2010. godine. Dakle, mi bi morali argumente statističke o broju stanovnika regije podastrijeti podatke do 2010. da bi mogli u ovoj prvoj klasifikaciji ili prvoj rundi se kvalificirati i kvalificirati dakle jedan od tri dijela zemlje za mogućnost da naprosto koristi sredstva koja nam stoje na raspolaganju. U ovim dokumentima o tome nema niti riječi. Primjer i sposobnost korištenja europskih fondova, dakle korištenja sredstava koja jednoj zemlji stoje na raspolaganju. Prvo, do sada smo se već pokazali tu krajnje slabi, izgubili smo novac koji smo izgubili od IPA-e 5 milijuna eura definitivno, 130 zamrznutih od ovih drugih fondova u ovom času. Svaka zemlja put prema Europskoj uniji može iskoristiti tako da od toga zaista ima ozbiljne koristi, ili ne. Ovo je jedan takav primjer. Ovdje ovisi o nama da li hoćemo uložiti dovoljno napora i dovoljno analitike ako hoćete da se pozicioniramo tako da maksimaliziramo svoju maksimalnu korist u svojoj vlastitoj zemlji od onoga što nam po definiciji stoji na raspolaganju od europskih fondova. To se naravno sa ova tri dokumenta ne može riješiti, može se riješiti samo političkom odlukom i političkom voljom. Prema tome, što se tiče ova tri dokumenta HNS će podržati njihovo donošenje ali prvo traži obrazloženje zašto ovakva štetna regionalna podjela i zašto nigdje niti riječi o tome kako će se to izmijeniti. Naravno, postoje i postoji primjeri, postoji mogućnost da se i kasnije izmijeni ta regionalna podjela ali za to je potrebno uvrstiti odnosno unijeti u naše pregovaračko stajalište o ovoj temi – Regionalna politika i strukturalni instrumenti prilagodbe i statistika. Potrebno je unijeti u ta pregovaračka stajališta naznaku da ćemo mi ići u promjenu regionalne podjele Hrvatske. Takvu recimo klauzulu su unijeli naši slovenski susjedi upravo tako da bi mogli kako broj stanovnika ili popis stanovnika pokazuje promjenu, da bi mogli promijeniti regionalnu strukturu i na taj način sebi omogućiti korištenje sredstava koja Europska unija stavlja na raspolaganje. Prema tome, HNS će podržati donošenje ova tri dokumenta, ali ćemo ići s jedne strane naravno molimo obrazloženje zašto se ide u ovakvu štetnu podjelu i zašto se u ovim dokumentima ništa od toga barem ne naznačuje da će se riješiti i ići ćemo sa inicijativom da se u najmanju ruku u pregovaračko stajalište o poglavlju koje je neposredno pred nama, dakle – Regionalna politika i strukturalni elementi prilagodbi naznači namjera, dakle unese namjera promjene statističkih regija. Ako ne prije onda nakon popisa stanovništva, ali bila bi apsolutno zadaća upravo ovih tijela da ustanove sa komisionerkom odnosno povjerenicom Hübner kakve to posljedice za iskorištavanje tih fondova od strane Hrvatske za nas ima i kad ako ne učinimo to do 2010. kad uopće dolazimo u obzir ili smo sami sebi pretpostavljam iz neznanja jer ništa drugo mi ne može pasti na pamet, iz neznanja učinili na taj način nepotrebnu štetu. Hvala vam.
Hvala. Imamo jedan ispravak, gospođa Marija Pejčinović Burić. Izvolite.
Hvala lijepo, gospodine predsjedniče. Ja bih ispravila netočni navod uvažene kolegice Pusić da se diskvalificira cijela sjevero-zapadna regija da neće maksimalno iskoristiti sredstva iz fondova. Naime, prije donošenja ove vrlo značajne odluke Vlada je dala Ekonomskom institutu iz Zagreba da napravi simulacije i zaista oni su napravili simulaciju o tome kako različite podjele koje su prihvatljive što mogu donijeti Hrvatskoj i prilikom donošenja dakle ove podjele na tri regije razgovaralo se o tome da se nakon tri godine može pristupiti reviziji ovoga ako se pokaže da nije ispravno. Evo, toliko da i Vlada o tome razmišlja da se može to ispraviti. I Zagreb, i to je bio glavni razlog zašto se nije druga odluka nije donijela, nije imao mjerljivi pokazatelj da ima 800 tisuća stanovnika i to je glavni i osnovni razlog zašto je ovakva odluka donesena. Hvala.
Hvala lijepa. Dame i gospodo zastupnici, sada bi prekinuli do 15 sati, kada nastavljamo o ovoj točci. U ime Kluba nacionalnih manjina će prvi govoriti gospodin Šemso Tanković i onda idemo na pojedinačnu raspravu. Svima ugodan odmor. U 15 sati dakle! Dame i gospodo zastupnici, nastavljamo sa radom. Na točki smo Prijedlog programa statističkih aktivnosti tri točke ujedinjeno. Na redu je u ime Kluba nacionalnih manjina gospodin zastupnik Šemso Tanković. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, uvažene kolege, dragi kolega. U ime Kluba nacionalnih manjina sudjelujem u raspravi o tri točke o Izvješću o izvršenju Godišnjeg provedbenog plana statističkih aktivnosti Republike Hrvatske za 2006. godinu o Prijedlogu Godišnjeg provedbenog plana statističkih aktivnosti Republike Hrvatske 2008. godine te o Prijedlogu programa statističkih aktivnosti Republike Hrvatske za razdoblje od 2008. do 2012. godine. Ove tri točke analiziramo integralno. I mogu odmah kazati da je ovo jedna od rijetkih točaka gdje smo mi u nekoliko navrata, dakle kolege osam zastupnika iz redova nacionalnih manjina mi smo na neki način koordinirali, raspravljali i dobio sam jednu malu ovlast da u ime našeg kluba progovorim o pozitivnim aspektima svega ovoga o čemu raspravljamo ali i da upozorimo na neke detalje, neka negativna iskustva koja smo mi kao manjine imali u proteklom razdoblju a željeli bismo da se takve stvari ne događaju u budućnosti. Prva od navedenih točaka odnosi se na 2006. godinu. Ona je već dobrano iza nas. Druga točka se veže za 2008. godinu a već smo danas na polovici te iste godine. I konačno, treća točka to je Prijedlog tih statističkih aktivnosti za razdoblje do 2012. godine i kao što sam malo prije rekao iskreno se nadam da ćemo svi skupa biti tada, dakle to je do 2012. godine a ja se nadam da ćemo već tada biti dio Europske unije tako da mi praktički sada raspravljamo i o statističkim aktivnostima u Republici Hrvatskoj sada kao samostalnoj a onda također samostalnoj ali dijelom Europske unije. I ono što bih ja doista ovdje na početku rekao mislim da statističari i Državni zavod za statistiku, oni doista su u mnogim segmentima već integrirali u Eurostat i u mnogim stvarima možda kada bi u pitanju bio samo statistički segment Hrvatska bi već bez većih prigovora mogla jednostavno kazati mi smo već u Europskoj uniji. Mi ćemo dakle kao klub podržati ova izvješća i naravno mi ćemo glasovati za ovaj prijedlog programa statističkih aktivnosti od 2008. do 2012. godine. Iščitavajući ovaj materijal o Godišnjem provedbenom planu statističkih aktivnosti za 2006. godinu pomalo sam iznenađen bio kada sam na 31. stranici iščitao ove riječi: "Istraživanje o zdravstvenom stanju hrvatskih branitelja iz Domovinskog rata i članova njihovih obitelji.". I slijedi rečenica: "Aktivnost nije provedena zbog neispunjavanja potrebnih preduvjeta vezanih za osiguranje materijalnih i ljudskih resursa.". Ja znam da to nije krivnja ljudi iz Državnog zavoda za statistiku, međutim meni ostaje nejasno kako je moguće na marginu događaja staviti onaj dio naše populacije koja je sasvim sigurno najzaslužnija da mi danas živimo u slobodnoj Hrvatskoj i gradimo temelje za dobrobit svih njenih građana. Dakle, doista malo sam iznenađen. Nisam tako nešto očekivao ali to je ovdje u izvješću tako napisano. Mislim da branitelji naši nisu to zavrijedili. Za drugu točku a to je Prijedlog godišnjeg provedbenog plana statističkih aktivnosti 2008. godine, opet samo nekoliko fragmentarnih napomena. Ako ste pogledali to izvješće to je 238 stranica vrlo iscrpnog teksta i tu mi nailazimo na pregled aktivnosti koje su već odigrale se ili se odigravaju i koje će se o konca godine održati. Po zanimanju sam profesor statistike i ja iščitavajući i ovaj dio aktivnosti mogu reći na temelju iskustava mojih studenata koji jednostavno kazuju mi kako sve više iz godine u godinu koriste baze podataka Državnog zavoda za statistiku sa ponosom mogu reći da smo sve zadovoljniji sa tim podacima i sa ljubaznošću ljudi s kojima se susrećemo bilo da koristimo biblioteke, bilo da se preko elektronskog sustava dolazi do tih podataka. To je samo znak da naš Državni zavod za statistiku i sve druge službe djeluju neovisno i kad već govorimo o neovisnosti Državnog zavoda za statistiku podsjetio bih na jedan detalj, pročitao sam ga danas kada sam ušao u web stranicu Statističkog ureda Republike Slovenije gdje gospođa direktorica, glavna generalna direktorica naglašava: "Neovisnost Statističkog ureda Republike Slovenije". Zatim, spominje nekoliko ključnih riječi, vrlo bitnih za taj rad dakle, neovisnost, organiziranost, kvaliteta, zadovoljstvo korisnika usluga itd., itd.. Ovo ističem stoga jer kao pripadnik jedne manjine, moram kazati i ona loša iskustva koja smo mi imali kada je bio popis stanovništva 2001. godine u Republici Hrvatskoj. Za nas manjince taj popis je značio jednu sustavnu eliminaciju gotovo svih pripadnika nacionalnih manjina. Što se srpske manjine tiče koja je nesporno bila u Hrvatskoj najbrojnija nju je zakačila nova definicija stalnog stanovništva koja se uklopila u sustav kojega radi europska statistika. Ali što se tiče nekih drugih manjina, meni ostaje pomalo nejasno što se dogodilo sa Slovencima koji su praktički, koji su prepolovljeni u tom popisu stanovništva. No, kod popisa stanovništva 2001. godine došlo je do nečega što statistika ne smije više nikada koristiti, zvanična statistika ne smije biti u funkciji nečega što znači praktičku eliminaciju jedne ili više nacionalnih zajednica u Republici Hrvatskoj. Ostati ću samo na onome segmentu vezano za pripadnike bošnjačkog naroda. 1993. godine, Bošnjaci su nakon stoljetne suspenzije svog nacionalnog imena vratili u uporabu svoje povijesno ime. 93. godine kada nam je bilo najteže, kada smo najteže krvarili zajedno sa Hrvatima vratili smo u uporabu svoje povijesno ime. Naše ime je Bošnjak. Ali u ovom popisu stanovništva premda smo mi pokušali razgovarati sa tadašnjim čelništvom Državnog zavoda za statistiku razgovarali smo i pokušali smo na neki način zajednički ukazati na neke nove momente vezane za popis stanovništva, dogodilo se ono što možete naći sada u svim statističkim ljetopisima. Da u rubrici "ostali", dakle, "ostali", nalazite polovicu pripadnika bošnjačkog naroda. Naravno tu se sada postavlja pitanje zbog čega je to tako doista moralo biti. Pa ja ću vam odgovoriti, odgovor je bio vrlo jasan, tada su već bile na neki način pripremane i nove izborne formulacije vezane za pripadnike nacionalnih manjina i tada su Bošnjaci trebali kao druga po brojnosti manjina dobiti svoju samostalnu izbornu jedinicu. Jer da se u brojci iskazalo 45 tisuća to sasvim sigurno bi upozorilo na značaj te manjine, međutim, dogodilo se ono što se dogodilo, u popisu stanovništva vi ćete pripadnike jedne manjine, vlaške manjine kojih slovima i brojkom ima 12. I oni su kao zasebna manjina jasno iskazani, ali sa 20 i nešto tisuća pripadnika bošnjačke manjine, koja se tamo evidentira starim nazivom, Musliman sa veliko "M" praktički oni su marginizirani, oni su odstranjeni i to je klasičan element kako statistika ne smije raditi. To je klasičan element. Dakle, ako je neka pojava značajna, ona se mora zasebno iskazati, ona u državnoj statistici iz 2000., popisa kućanstva 2001. godine kao takva nije evidentirana. Tu ima još i mnoštvo drugih detalja koji jasno kazuju da je tada politika ima svoj negativan predznak kod popisa kućanstva. Zbog toga, govorimo o tome, ja znam da se ne može sada ništa napraviti. Ja znam da smo mi kao pripadnici jednog manjinskog naroda koji su prema nekim evidencijama u Domovinskom ratu, bilo ih je oko 20 tisuća, koliko je to vjerodostojan podatak, neću sada ulaziti u tu raspravu, ali znam da u statističkim evidencijama negdje oko 1000 Bošnjaka je evidentirano kao ljudi koji su darovali svoj život za obranu ove naše zajedničke domovine. I to sasvim sigurno nije moglo biti rezultat nekakve destrukcije, nego je to rezultat nečega što je znak visokog stupnja odgovornosti, pripadnika jednog naroda, jedne manjinske zajednice koja živi u Republici Hrvatskoj. Zbog toga bih upozorio i na nekoliko vrlo bitnih momenata oko kojih mi danas moramo ukazati. Oni su tu, oni su pred nama. U ovom, u ovoj trećoj točci Prijedlog programa statističkih aktivnosti do 2012. godine je popis pučanstva 2011. godine. Mi smo veoma zainteresirani da taj popis bude valjan. I mi ćemo i kao Klub uputiti zvanične inicijative i Državnom zavodu za statistiku i na neki način upozoriti ćemo i njih i nas da želimo da ta statistička aktivnost bude na korektan i valjan način realizirana. Na koncu konaca, ja bih vas podsjetio da je još davne 1992. godine Europska unija izašla sa temeljnim načelima službene statistike unutar regija Ekonomske komisije za Europu. Dakle na 47. sjednici 15. travnja usvojen je taj dokument. Tu se govori dakle o čitavom nizu stvari koje jasno i glasno kazuju što je to oficijelna statistika, kako i na koji način ako i postoje neki problemi kako se oni trebaju rješavati? Ne znam da li se netko od vas sjeća, bilo je to dosta davno kada smo raspravljali o turizmu u Hrvatskoj onda smo imali zvaničnu statistiku koja nam je podastrla podatke o broju registriranih turista, o broju noćenja i tako dalje, ali svi koji su se intenzivnije bavili fenomenom turizma govorili su i o neregistriranim turističkim noćenjima. Mi danas kada govorimo i o onoj sivoj ekonomiji i tako dalje jednostavno to postaju sastavni dijelovi, izvori, ishodišta i oficijelne statistike. Prema tome ne moraju biti podaci prikupljeni samo iz jednog izvora. Postoje i drugi i drugačiji izvori koji možda još vjerodostojnije govore i svjedoče o nekim statističkim fenomenima. Zato još jedanputa podsjećam na ovu Rezoluciju koja je usvojena i koja nam na neki način je i obaveza jer mi želimo biti dio te ujedinjene Europe. Također Povjerenstvo za statistički program je 2005. godine donijelo Pravilnik europske statistike. I u tom Pravilniku naići ćete čitav niz institucionalnih okvira koji govore o stručnoj neovisnosti, koji govore o punomoćima za prikupljanje podataka, o primjerenosti sredstava koja se koriste prigodom prikupljanja podataka. O predanosti kalvaliteti podataka, statističkoj povjerljivosti, neutralnosti, objektivnosti, statističkim procesima i tako dalje i tako dalje. Dakle imamo puno toga što je već na europskoj razini riješeno. Na koncu konaca ja bih vas podsjetio da je Vlada doktora Ive Sanadera u prošlom sazivu također donijela za nas koji se ozbiljnije bavimo statističkim pitanjima, donijela također jedan dokumenat. To je donešeno 28. travnja 2006. godine, a zove se etički kodeks državnih službenika. Ja vam moram reći ovaj etički kodeks je praktički i obaveza, obaveza kako i na koji način djelovati. A ja se prisjećam kako su glasile reakcije nakon prvih rezultata popisa stanovništva iz 2001. godine. Žao mi je što tada nisam mogao iščitavati ove papire vezane za etički kodeks već za Pravilnik europske statistike. I ja vjerujem i nadam se da ćemo zajedničkim snagama jer kažem još jedanput drage kolege meni je posebno bitno da ovaj dio posla 2011. godine obavimo na valjan, pošten, korektan i kao što reče ravnateljica Državnog zavoda za statistiku Slovenije neovisno o bilo kakvih drugih negativnih utjecaja. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Obavještavam da je u 15 sati i 13 minuta isteklo vrijeme za pojedinačnu prijavu za ovu točku. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prva je uvažena zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, ravnatelju Državnog zavoda za statistiku, državni tajniče, kolegice i kolege. Htjela bih odmah uvodno reći da mi se čini da kod nas još uvijek ne prevladava dovoljno svijest o vrijednosti statistike i statističkih istraživanja i da to nekako uvijek ovako malo usput primamo te podatke. A zapravo statistika postaje sve više temelj za razvoj društva u svim segmentima. Ne samo gospodarskih odluka nego i u socijalnim, zdravstvenim i drugim područjima života. Zato je vrlo važno da statistika bude i neovisna, pogotovo neovisna o politici. Da bude ažurna i da bude točna jer to su onda podaci koji su najkorisniji za pojedine odluke od državne vlasti do one vlasti u gospodarskim subjektima. Naša, naš Državni zavod za statistiku je zapravo u vrlo kratkom vremenu prošao jedan vrlo kvalitetan put dakle od jedne statistike koja je bila statična i jednog sustava do eto danas gdje se već može govoriti da je ona u mnogim segmentima sukladna statističkim istraživanjima i podacima koje vode najnaprednije zemlje u Europskoj uniji i u svijetu. Dakle i na tome zaista treba odati priznanje svim onim ljudima koji su u tom razdoblju su radili i danas rade u Državnom zavodu za statistiku. Ali ja bih se u ovom kratkom izlaganju osvrnula na jedan segment koji ocjenjujem da će biti upravo u ovo vrijeme vrlo važan i gdje uz ljude koji rade u Državnom zavodu za statistiku se treba uključivati i druge institucije koje možda do sada nisu u tom pogledu dovoljno bile uključene, a radi se o tzv. statistici poljoprivrede. Naime mi ćemo uskoro otvoriti i pregovore na ovom području i svi ocjenjujemo da će to biti jedan od najtežih pregovora što se tiče Hrvatske i njezinog ulaska u Europsku uniju s obzirom na situaciju u našoj poljoprivredi od toga da imamo jako veliki broj subjekata koji su na tom području djelatnosti, a rascjepkana imanja, neudružene subjekte itd. i važnost statističkih pokazatelja od zemljišta, strukture, proizvodnje i svega ostaloga zapravo će biti od presudne važnosti jer će to biti neki start koji sutra služi za hrvatsku poljoprivredu nakon ulaska u Europsku uniju. Zanimljivo je da i u samim odgovorima Vlade na upitnik Europske unije statistici je dat veliki značaj i zapravo se poklonilo puno pažnje na odgovore na određene upite koji se odnose na statistiku. I upravo u ovom području koje se odnosi na poljoprivrednu statistiku zapravo smo imali i najviše upita i najmanje kvalitetnih odgovora jer ni tada kada se odgovaralo na ovaj upitnik nismo imali registar i tada Vlada govori, kaže da je najveći problem zapravo što ne postoji registar poljoprivrednih gospodarstava, da se ne vodi knjigovodstvo za obiteljska poljoprivredna gospodarstva i da se zapravo jedan najveći dio evidencije poljoprivrede vodi zapravo na temelju procjena, a ne stvarnih statističkih istraživanja. Ne mogu reći da se tu nije dovoljno, ali sigurno da još treba puno toga učiniti. Dakle, ono osnovno što smo rekli i u odgovoru na upitnik Europske unije, da ćemo do 2004. godine ustrojiti registar poljoprivrednih gospodarstava. Naravno da to ne može biti samo posao Državnog zavoda za statistiku. Tu se moraju uključiti mnoge institucije. Dakle, od toga da treba sačiniti i registar poljoprivrednih gospodarstava, ali i registar određenih kultura. Dakle, mi smo imali obvezu, odnosno određene institucije da sačine registar ne znam vinograda, voćnjaka i slično. Teško je reći da se taj posao obavio do kraja ili da je on kvalitetno obavljen. Tako i u ovom i u prethodnim izvješćima i u ovom izvješću ponovo se konstatira da ćemo trebati još poraditi na ovome registru. A dok njega nemamo zapravo nemamo ni kvalitetnih podataka o poljoprivrednoj proizvodnji. Mi već danas imamo dosta istraživanja koja se odnose ne samo na zemljište, nego i na određene evidencije o proizvodima poljoprivrednima. Međutim, i tu čini mi se još imamo dosta procjena, a manje onih stvarnih podataka, pa se onda pitanje i kakav je to obuhvat i koliko zapravo mogu biti realne naše bilance koje bi trebale zapravo raditi o proizvodnji i potrebama, odnosno potrošnji ovih i poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda. Htjela bih reći da je 2003. godine obavljen ogroman posao kad se radio popis poljoprivrednih gospodarstava i da je to do sada najobuhvatniji zapravo posao koji je učinjen u evidenciji u poljoprivredi, odnosno poljoprivredne statistike i da se mi zapravo u najvećoj mjeri još i danas koristimo tim podacima. Također bih upozorila i na dokument koji se zove Strategija razvitka službene statistike Republike Hrvatske do 2012. godine koja korespondira sa ovim našim programom istraživanja do 2012. godine gdje se također poljoprivredi daje značajno mjesto i govori se da je to jedna od prioritetnih statistika upravo u ovom smislu uključivanja Hrvatske u Europsku uniju. Govori se o tome da je upravo na tom području i najviše uredaba u okviru EUROSTAT-a. Dakle, to je i ono što vjerojatno nama još predstoji i željela bih eto apelirati na sve državne institucije i svi oni koji mogu pomoći u tome da se taj veoma važan i odgovoran i sveobuhvatan posao sačini čim prije. Na kraju bih rekla da smo dobili vrlo kvalitetno izvješće za 2006. Očekujemo vrlo skoro i ovo za 2007. godinu i vrlo kvalitetan program statističkih istraživanja za ovu godinu, odnosno za razdoblje do 2012. godine i da su ti dokumenti prihvatljivi. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Ante Kulušić.
Gospodine potpredsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Donošenje petogodišnjeg programa rada znači uvođenje dugoročnijeg i strateškog promišljanja o aktivnostima koje se misle poduzeti i ciljevima koji se žele postići. Ovaj program zajedno sa Strategijom razvoja službene statistike koja je donesena još ranije za razdoblje od 2004. do 2012. godine pokazuje da u ovom vrlo važnom području statistici i statističkim istraživanjima razmišljamo dugoročno vodeći računa što se na koji način i u kojim rokovima treba postići. Programom je predviđen niz aktivnosti od rada na statističkim registrima do uvođenja novih poslovnih statistika, te do plana obavljanja popisa stanovništva u 2011. godini. Jasno se vidi veza između petogodišnjeg programa statističkih aktivnosti i godišnjeg plana. Godišnji provedbeni plan temelji se na programu statističkih aktivnosti i utvrđuje tko će i kada koju od aktivnosti iz programa izvršiti. To je u biti akcijski plan rada u kojeg su uključene sve institucije koje trebaju podržavati. Planovi ovog tipa su neophodne posebno kada više različitih tijela sudjeluje u ispunjavanju zacrtanih aktivnosti, a kada je u pitanju službena statistika na aktivnostima istraživanja uz Državni ured za statistiku radi još 15 različitih tijela od Hrvatske narodne banke, Ministarstva financija do Državne geodetske uprave i Državnog hidrometeorološkog zavoda. Statistički podaci temelj su za donošenje zaključaka o stanju i kretanjima u pojedinim područjima od ekonomije i gospodarstva do stanovništva, znanosti i rada. Ti su podaci ključni u analizama različitih zemalja i usporedbama među zemljama koje se na međunarodnoj razini rade. Često se statistički podaci koriste i u dnevno-političke svrhe jer se ako nema standardne metodologije isti pokazatelji mogu različito tumačiti. Upravo zbog ovog važno je statistička istraživanja i pokazatelje temeljiti na metodologiji koju koristi većina zemalja. U tome dijelu je što se iz izvješća o izvršenju godišnjeg provedbenog plana statističkih aktivnosti Republike Hrvatske za 2006. godinu jasno vidi. Tijekom 2006. godine došlo je do značajnih aktivnosti i pomaka vezanih uz usklađivanje naše statistike sa europskom statistikom. S obzirom na veliki obuhvat i različita područja statistike razumljivo je da proces usklađivanja traje više godina, te se u godišnjem planu provedbi statističkih aktivnosti za 2008. godinu održava važnost potpunoga istraživanja u metodološkom i izvještajnom smislu sa Europskom unijom. Uz redovna statistička istraživanja predviđeno je 79 projekata kojima je cilj usklađivanje hrvatske statistike sa statistikom Europske unije. Izvješće o radu za 2006. godinu petogodišnji program aktivnosti i plan rada za 2008. godinu su međusobno povezani i dobro osmišljeni dokumenti koji nam omogućavaju praćenje onog što je napravljeno, što se dugoročno misli napraviti te na kojim će se konkretno način isplanirane aktivnosti za petogodišnje razdoblje u jednoj godini provoditi. S obzirom na dobre rezultate i kvalitetne planove sa vrlo utvrđenim prioritetima možemo biti zadovoljni radom Državnog zavoda za statistiku i drugih tijela koja sudjeluju u obavljanju poslova službene statistike te prihvatiti izvješće, petogodišnji program i plan za 2008. godinu. Hvala.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Milivoj Škvorc.
Poštovani potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, gospodine ravnatelju, kolegice i kolege. Ja ću u svojoj diskusiji se usredotočiti na izvješće o izvršenju godišnjeg provedbenog plana za 2006. godinu. Bitna odrednica ovog izvješća sadržana je u činjenici da je provedbeni plan statističkih aktivnosti kojeg je proveo Državni zavod za statistiku u suradnji s drugim nositeljima službene statistike nastavak usklađivanja sa standardima Europske unije. U tom pogledu je Državni zavod za statistiku upoznao i nositelj je poslova službene statistike od Hrvatske narodne banke, Ministarstva financija, Unutarnjih poslova, Pravosuđa, Zdravstva i socijalne skrbi, Gospodarstva, Rada i poduzetništva, državnih zavoda, uprava i agencija, ali i širu javnost sa zahtjevima koje pred domaće statističare postavlja EUROSTAT. Statistički ured Europske unije. Najvidljiviji pomaci postignuti su u pogledu pouzdanosti statističkih podataka, a njihovo objavljivanje na internetskim stranicama u mnogome je doprinijelo dostupnosti podataka koji su prikupljeni i obrađeni kroz istraživanja i projekte Državnog zavoda za statistiku, što svakako treba nastaviti. Godišnjim provedbenim planom bila je predviđena provedba 278 redovitih statističkih istraživanja i provedba, 59 ostalih statističkih aktivnosti koje se odnose na stručne radove i projekte razvoja koji imaju za cilj usklađenje sa statistikom Europske unije. Kako bi se godišnji plan proveo bilo je potrebno osigurati i materijalne i ljudske resurse i to ne samo u Državnom zavodu za statistiku, već i u svim nositeljima službene statistike. Planirana redovita istraživanja u cijelosti su provedena kako je vidljivo iz ovog izvješća i to na način da se radilo i na prilagodbi i to posebno u području statistike stanovništva, tržišta rada, obrazovanja, kulture, istraživanja i razvoja, osobne potrošnje, pravosuđa i uprave, sve prema preporukama. Važno je da su prikupljeni i obrađeni podaci koji zadovoljavaju najčešće isticane potrebe domaćih i stranih korisnika i to su godišnji i tromjesečni bruto domaći proizvod, regionalni, na razini županija, indeksi cijena proizvođača i cijena na malo, zatim neki bitni makroekonomski elementi poput bruto nacionalnog dohotka, raspoloživog dohotka, štednje, investicija, neto financijskih salda i to na razini ukupnog gospodarstva i po pojedinim sektorima, a to su podaci koje traži EUROSTAT za izračun svjetski za mogući usporedni izračun bruto domaćeg proizvoda. Statistička istraživanja, prikupljanje, obrada, pohranjivanje i objavljivanje niza podataka iz gospodarskog, demografskog, socijalnog i područja zaštite okoliša provelo je 16 ovlaštenih tijela koji su uz 278 istraživanja sudjelovala u provođenju 59 projekata koji su uglavnom provedeni u višegodišnjem razdoblju. Od planiranih istraživanja nisu izvršena samo neka iz djelokruga Hrvatskog zavoda za javno zdravstvo i to njih 14 bez nedostatka preduvjeta. U okviru PHARE programa uspješno se radilo na višegodišnjem projektu istraživanja vanjske i unutarnje migracije stanovništva radi usklađenja sa standardima EU-a te poboljšanja kvalitete podataka u sklopu tog projekta objavljena je i projekcija stanovništva Republike Hrvatske za period 2004. do 2051. U okviru programa KARC nastavljen je rad na unaprjeđenju statistike tržišta rada. Tako je anketa o radnoj snazi u cijelosti usklađena s regulativom Europske unije. U području statistike obrazovanja, kulture, istraživanja i razvoja te sporta pripremljena je dokumentacija za uvođenje tri nova anketna istraživanja, a radi se o istraživanju obrazovanja odraslih, karijera doktora znanosti i inovacijama. U 2006. popunjene su tablice EUROSTAT-a s podacima o pokazateljima siromaštva za Hrvatsku koje dostavljaju sve zemlje članice i zemlje kandidatkinje, a istraživanja iz područja osobne potrošnje kontinuirano se prilagođavaju međunarodnim standardima. U području statistike pravosuđa i uprave izrađeni su pokazatelji o teškim kaznenim djelima i to za petogodišnje razdoblje. Revidirani podaci o maloljetničkom kriminalitetu prema zahtjevu UNICEF-a revidirana klasifikacija kaznenih djela izrađena i publicirana studija o gospodarskom kriminalitetu. Tijekom ovog izvještajnog razdoblja državni zavod nastavio je pripreme za cjelovitu implementaciju uredbe o kratkoročnim poslovnim statistikama iz područja industrije, građevinarstva, trgovine na malo i ostalih usluga koje su važne za izračun tromjesečnog bruto domaćeg proizvoda. Važnog podatka ne samo za Europsku središnju banku, već za hrvatske gospodarstvenike kako bi mogli pratiti gospodarski razvoj i tekuću ekonomsku politiku. U području željezničkog prometa godišnji i tromjesečni podaci poslani su u EUROSTAT. Uz ostale podatke vezane uz pomorski promet, lista morskih luka RH postala je sastavni dio liste luka Europske unije. Provedeno je i snimanje trenutačnog stanja kvalitete elektroničkih evidencija prometa u zračnim lukama, sve kako bi se nastavio proces prilagodbe i usklađenja statističkih istraživanja iz područja prijevoza, skladištenje i veze sa statističkim sustavom Europske unije. Konačni cilj ovog višegodišnjeg projekta koji se nastavlja i u godišnjem provedbenom planu za 2008. godinu jesu relevantni podaci u potpunosti usklađeni sa zakonodavstvom Europske unije, kvalitetniji i sveobuhvatni podaci u tom području čije će prikupljanje manje opterećivati detalje, a više udovoljiti zahtjevima onih kojima su takvi podaci potrebni. Na taj bi se način trebali dobiti i relevantni podaci za izradu dugoročnih i kratkoročnih razvojnih programa u području prometnog razvitka Hrvatske. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Uvažena zastupnica Vesna Buterin.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine državni tajniče, gospodin v.d. ravnatelj u Državnom zavodu za statistiku, dame i gospodo zastupnici. Statistika Republike Hrvatske koja se već godinama razvija u pravcu prilagodbe međunarodnim i europskim statističkim standardima sada treba postići potpunu usklađenost sa europskim statističkim normama i već se sada na nju postavlja veliki dio zahtjeva koji se postavljaju i zemljama članicama Europske unije. To uključuje primjenu prije svega novih metodologija, uvođenja novih statističkih istraživanja i obimno izvješćivanje. Pri svemu tome, važno je imati na umu da zahtjevi europske statistike nisu sami sebi svrha, već da takva statistika po europskim standardima osigurava i bolji i transparetniji uvid svih građana Republike Hrvatske u činjenice koje su značajne za njihov svakodnevni život i za njihovo poslovanje. U svojem ću se kratkom izlaganju posebno osvrnuti na prijedlog programa statističkih aktivnosti Republike Hrvatske u periodu od 2008. do 2012. godine. Polazna osnova za izradu prijedloga programa statističkih aktivnosti Republike Hrvatske od 2008. do 2012. godine jest prije svega Strategija razvitka službene statistike Republike 2004. do 2012. godine. To je dokument čija je svrha definirati dugoročne ciljeve, ali i opća načela, odrednice i kriterije za djelovanje i razvoj službene statistike Republike Hrvatske. Kada je u pitanju makroekonomska statistika, glavni cilj je u biti uvođenje tromjesečnog bruto domaćeg proizvoda, prema proizvodnom i potrošnom pristupu u tekućim i stalnim cijenama na načelu čiste djelatnosti umjesto na institucionalnom načelu kako se do sada radi. Uz punu harmonizaciju dvaju sustava biti će moguće uspoređivati, vrednovati i donositi valjane odluke o mjerama koje su potrebne za unapređivanje pojedinih segmenata društvenog života. Upravo je na tom principu koncipiran i ovaj prijedlog programa statistički aktivnosti Republike Hrvatske od 2004. do 2012. godine. Važno je naglasiti da se pri sastavljanju programa vodilo računa o potrebama korisnika, te o zahtjevima Europske unije koji su navedeni u dokumentu … [[Govornik se ne razumije.]] koji je referentan dokument za acquis komuniter odnosno pravnu stečevinu u statistici. Program statističkih aktivnosti od 2008. do 2012. godine je usmjeren na realizaciju strategijskih ciljeva i pojedinačnih ciljeva do kraja razdoblja na koji se odnosi strategija. Posebno bih se ovom prilikom, isto tako osvrnula na program statističkih aktivnosti robne razmjene s inozemstvom. Jedan od važnijih zadataka kod uključivanja Republike Hrvatske u Europsku uniju jest praćenje robne razmjene sa inozemstvom. Zbog toga će se u sustav službene statistike Republike Hrvatske uvesti "intrastat" novo istraživanje za praćenje robne razmjene zemalja članica Europske unije na osnovi izvješća poslovnih subjekata koji sudjeluju u toj razmjeni te nastaviti robne razmjene sa trećim zemljama na osnovi carinske deklaracije. Isto tako važno je napomenuti da će se uz tromjesečni izračunavati i godišnji bruto domaći proizvod prema proizvodnom potrošnom i dohodovnom principu u tekućim i stalnim cijenama na načelu čistih djelatnosti. Jedan od vrlo važnih ciljeva posebice kada je u pitanju pridruživanje Republike Hrvatske Europskoj uniji jest izračunavanje i bruto domaćeg proizvoda na regionalnoj razini čime će se postići usporedivost s regijama Europske unije. Kompleksnost svih ovih predloženih dokumenata već i u samom sagledavanju statističkih potreba odraz je obujma i kompleksnosti aktivnosti na statistici koji je iz godine u godinu stalno rastao. Iz ovih je navedenih, dakle, dokumenata evidentno kako su veliki posao obavili nositelji državne statistike, a posebice Državni zavod za statistiku kao središnje tijelo uz raspoložive resurse koje je Republika Hrvatska svojim proračunom bila u mogućnosti za te svrhe i osigurati. I na kraju zbog svega navedenoga dajem punu potporu Izvješću i prijedlozima statističkih aktivnosti u Republici Hrvatskoj. Hvala.
Zahvaljujem. Uvaženi zastupnik Marin Brkarić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine državni tajniče, ravnatelju, kolegice i kolege. Evo ja ću ukratko reći da prije svega mi ćemo podržati Izvješće o izvršenju godišnjeg provedbenog plana statističkih aktivnosti kao i Prijedlog plana za 2008. odnosno, 2008. – 2012. godine. Svakako drago nam je da se nastavlja sa harmonizacijom hrvatske statistike u skladu sa standardima Europske unije da možemo govoriti o većoj pouzdanosti podataka i ono što je možda posebno bitno o dostupnosti tih podataka putem Interneta. No, svakako želim postaviti par pitanja, odnosno možda bolje rečeno objašnjenja posebno što se tiče Izvješća o izvršenju godišnjeg provedbenog programa na strani 38. stoji da je tijekom 2006. godine ažuriran postojeći model za satelitske račune turizma. I dalje stoji kada se dobiju podaci traženi po odabranim stavkama, rashoda Državnog proračuna 2001./2004. moći će se revidirati projekcija turističkog bruto domaćeg proizvoda i turističke zaposlenosti do 2010. Evo reći ću da je poznato da je Državni zavod za statistiku još 2002. godine sklopio ugovor sa VTTC-om iz Londona radi izrade turističke satelitske bilance. Da je ta bilanca izrađena i da se u državnom proračunu svake godine nalaze sredstva od milijun kuna radi redovite izrade turističke bilance. 2006. godine u proračunu spominje se potreba izrade studije o opravdanosti izrade satelitske bilance, a ono što je zanimljivo u programu od 2008. do 2012. ne spominje se satelitska turistička bilanca. Evo, ja bih rekao da je turizam jedna od najznačajnijih gospodarskih grana, da je ona generator razvoja i ostalih grana gospodarstva, reći ćemo poljoprivrede graditeljstva, uslužnih djelatnosti. I jedna takva turistička satelitska bilanca zasigurno je značajan alat kod planiranja i ukupne razvojne politike. Turizam, ono što sam već rekao, ima multiplikativno djelovanje kako na bruto domaći proizvod, tako i na zaposlenost i držim da bi jedna takva turistička satelitska bilanca nužno se trebala naći u programu 2008. do 2012. I u tom dijelu ja ću zamoliti pojašnjenje s obzirom da se govori o istraživanjima u turizmu, znači više u statističkom broju noćenja, ali ne i turističke satelitske bilance koja svakako govori o segmentu tog utjecaja multiplikativnog na ostale grane gospodarstva, ali i na bruto domaći proizvod odnosno na zaposlenost u Republici Hrvatskoj. Evo, podržavamo izvješća, znači sva tri dokumenta i molim pojašnjenje vezano za turističku satelitsku bilancu. Hvala.
Zahvaljujem. I na kraju, uvažena zastupnica Nadica Jelaš.
Poštovani potpredsjedniče, državni tajniče, ravnatelju Državnog zavoda za statistiku. Iz ovog Izvješća o izvršenju Godišnjeg provedbenog plana statističkih aktivnosti Republike Hrvatske za 2006. vidi se da je bilo predviđeno ukupno 278 statističkih istraživanja i dodatnih 59 projekata koje je provodilo 16 ovlaštenih tijela, među njima i Zavod za javno zdravstvo. Interesantno je da su sva planirana istraživanja svih ovlaštenih tijela izvršena u potpunosti izuzev 14 statističkih istraživanja, eto već naprijed spomenutog Zavoda za javno zdravstvo. Razlog neizvršenja ovih statističkih istraživanja Zavoda za javno zdravstvo je, kako se kaže u izvještaju, neispunjenje potrebnih preduvjeta vezanih za osiguranje materijalnih i ljudskih resursa. Nabrojit ću samo neke odnosno neka od 14 neizvršenih statističkih istraživanja Zavoda za javno zdravstvo. Evo, to je primjerice statistika o provođenju programa preventivnih mjera zdravstvene zaštite dojenčadi i male djece s registrom neurorizične djece. Nadalje, to je praćenje osnovnih parametara rasta, razvoja i zdravstvenog stanja djeteta predškolske dobi, pa je zatim statistika o provođenju specifičnih i preventivnih mjera zdravstvene zaštite redovitih studenata. Zašto to govorim? Sve to govorim zato što mislim da za istraživanja vezana za zdravstvenu sliku djece predškolske dobi, djece predškolskog uzrasta dakle, dojenačke dobi i studente jednostavno nije smjelo nestati novaca. Nadalje, nisu realizirana ni istraživanja vezana uz zdravstvenu zaštitu radnika. Primjerice, statistika o provođenju specifičnih i preventivnih mjera zdravstvene zaštite radnika ili recimo istraživanje vezano za ciljani pobol u primarnoj zdravstvenoj zaštiti. Ovo govorim zato što je u Republici Hrvatskoj dnevno na bolovanjima prosječno 60 tisuća radnika. Dakle, zemlja smo s visokim bolovanjima. Statistička istraživanja osiguravaju podatke, dakle jednu kvalitetnu podlogu za razmatranje ovih problema i zato se pitam zašto nisu osigurani materijalni i ljudski resursi za ovakva istraživanja. Zar nije važno razumjeti razloge, odnosno uzroke silnih bolovanja i utvrditi mjere za rješavanje ovog doista velikog društvenog problema? Hvala lijepa.
Zahvaljujem. I na kraju, osvrt predlagatelja. Uvaženi Darko Jukić, v.d. ravnatelja Državnog zavoda za statistiku. Izvolite.
Prvo bih se zahvalio na, ako sam dobro shvatio, podršci svih klubova koji su rekli da će podržati naše dokumente na, rekao bih, vrlo konstruktivnim diskusijama, na pohvalama. Kritike smo uzeli na znanje i trudit ćemo se da u budućnosti ispravimo što je u našoj moći. Problem ovog perioda za statistički sustav je prilagodba europskom i u okviru raspoloživih resursa balansiramo onako kako možemo. Bilo je prijedloga da se neki kompleksni indikatori računaju. Mi u ovom trenutku ne možemo točno odrediti kada i kako bi mogli to izvesti izvan onoga što ne zahtjeva od nas EUROSTAT. U takvim slučajevima surađujemo s institutima, mogu reći vrlo dobro, manje s fakultetima, više sa institutima, jer tamo postoji znanje koje ponekad nama nedostaje u takvim kompleksnim izračunima. Moguće je da iz postojećih podataka istraživanja indikatora se mogu izvesti neki kompleksni, ali to zahtijeva kažem znanje koje ponekad nije kod nas stacionirano. Što se tiče popisa stanovništva, ja sam i u uvodnom izlaganju rekao da je to velik zadatak, najveći, najobimniji za statistiku. Nadam se da će biti riješeni ovi problemi koji su bili u prošlosti na obostrano zadovoljstvo. Mogu reći da su pripreme, možda se nekom čini 2011. daleko, ali nama je vrlo blizu, mi pratimo ritam europskih i UN-ovih priprema za tu rundu 2010. Metodološke pripreme su počele, bit će i potrebna i pomoć i suradnja sa svim dionicima koji su zainteresirani za ovaj posao. Prošli popis mislim da je oko 27 tisuća direktnih sudionika bilo angažirano, onda možete si predočiti koliki je to posao za nas jer mi kao Državni zavod za statistiku koordinira s tim velikim poslom. Što je gospodin Tanković spominjao neovisnost i dokumente, to je ovaj dokument. Nemamo službenog prijevoda, pa ću reći samo da je to European Statistics Code of Practice, u kojem je prvi princip profesionalna neovisnost. I to je nešto što je Europa prepoznala i to je naš dokument koji mi imamo u vidu. Dio tih principa je već ugrađen u naš postojeći Zakon o službenoj statistici. Poljoprivredna statistika je vrlo obimna, općenito statistički dio pravne stečevine ima, netko nam je rekao informaciju da je odmah nakon poljoprivrednog dijela najobimniji, pa prema tome jasno je da je i statistika poljoprivrede tu vrlo važna. Mi naravno kao što ste primijetili ne možemo to završiti i napraviti … sami, zato smo ojačali suradnju s Ministarstvom poljoprivrede pa smo potpisali i sporazum o suradnji. Tu se pojavljuje ona priča o administrativnim izvorima podataka. Najjeftinije i najbolje za državu je kad se suradnjom i razmjenom podataka iz administrativnih izvora kombinacijom sa vlastitim istraživanjima dođe do podataka. Mi pokušavamo utjecati ne samo u poljoprivrednom dijelu nego i u drugim dijelovima statistike da se razvijaju administrativni izvori podataka. U skandinavskim zemljama su nam rekli da više od 90% podataka oni dobivaju iz administrativnih podataka dok mi još uvijek većinu naših podataka dobivamo klasičnim istraživanjem na poduzeća ili kućanstva. Čini se da je neminovno da sa se statističko okruženje kreće ka većem korištenju administrativnih podataka, a ovisno o dostupnosti i kvaliteti administrativnih podataka tako raspoloživim resursima za statistiku tako zemlje kombiniraju ta dva izvora. Što se tiče satelitske bilance kod nje je problem što ona se temelji na izvorima podataka koji nisu uvijek dovoljno kvalitetni pa onda se različito mišljenje, vjerojatno znate da su bila vrlo oprečna mišljenja o kvaliteti izračuna. Mi ćemo i dalje nastaviti raditi na tome. Tu su isto kombinacija i Ministarstva turizma i naših nekoliko odjela, odjela turizma, odjela nacionalnih računa. Mi ćemo i dalje pokušavati to raditi, ali kažem tu nije problem toliko sam izračun nego kvaliteta i dostupnost izvora podataka koji ulaze u satelitsku bilancu. Još jednom bi samo zahvalio svima na podršci i to je ova iscrpna rasprava i meni pokazatelj da ono što sam isto rekao da se svijest ipak o statistici polako podiže kako u državnoj upravi tako i u široj javnosti, jer naravno da statistika ne radi ništa za sebe nego za sve druge pa u tom upitniku što ste spomenuli u našem poglavlju koje nije bilo onda 18 nego mislim 12, nije bio sadržan ni jedan jedini podatak osim možda broja zaposlenih. Svi podaci su se tražili u okviru drugih poglavlja. Još jednom hvala svima.
Zahvaljujem. Zaključujem raspravu. Glasovati ćemo kada se steknu uvjeti za glasanje o toj točci dnevnog reda.
Idemo na Izvješće o izvršenju godišnjeg provedbenog plana statističkih aktivnosti Republike Hrvatske za 2006. godine. Rasprava je zaključena, dajem na glasovanje zaključak sukladan prijedlogu saborskih radnih tijela koji glasi: "Prihvaća se Izvješće o izvršenju godišnjeg provedbenog plana statističkih aktivnosti Republike Hrvatske 2006. godine." Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Utvrđujem da je većinom glasova, 110 glasova za i 3 suzdržana prihvaćeno izvješće.
Prelazimo na 6. točku dnevnog reda, a to je - Konačni prijedlog Zakona o uvođenju europske zadruge – Societas Cooperative Europea (SCE), s Konačnim prijedlogom zakona, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 67 Predlagatelj akta je Vlada Republike Hrvatske. Temeljem članka 84. Ustava Republike Hrvatske i članaka 129. i 159. Poslovnika. Materijale ste primili u pretince. Raspravu su proveli Odbor za Ustav, politiku i politički sustav, Odbor za europske integracije, Odbor za gospodarstvo, Odbor za razvoj i obnovu, Odbor za poljoprivredu, ribarstvo i ruralni razvoj i Odbor za zakonodavstvo. Izvješća ste primili na sjednici. Amandmane je podnio Odbor za zakonodavstvo. Želi li predstavnik predlagatelja dodatno obrazložiti prijedlog? Da. Uvažena Tajana Kesić Šapić, državna tajnica u Ministarstvu gospodarstva, rada i poduzetništva. Izvolite.
Hvala lijepo. Poštovane dame i gospodo ovim zakonom implementira se uredba vijeća 1435 Europske zajednice od 22. srpnja 2003. godine o Statutu europske zadruge, odnosno uvodi se u pravni sustav Republike Hrvatske europska zadruga čime se usklađuje zakonodavstvo Republike Hrvatske sa zakonodavstvom Europske unije. Uredba je donesena u 2003. godini, a stupila je na snagu 18. kolovoza 2006. godine. Sam cilj ovog zakona je provođenjem uredbe omogućiti osnivanje europske zadruge od strane fizičkih osoba s prebivalištem u različitim državama članica ili od strane pravnih osoba osnovanih prema pravu različitih država članica. Ona također omogućuje osnivanje europske zadruge putem spajanja postojeće zadruge ili putem preoblikovanja zadruge u europsku zadrugu bez prethodnog prestanka iste s minimalnim temeljnim kapitalom od 30 tisuća eura. Ovaj zakon će povezivanjem različitih gospodarskih subjekata iz različitih država članica u europsku zadrugu između ostaloga omogućiti povećanje njihove konkurentnosti, omogućiti zajednički nastup na europskom tržištu, omogućiti lakši pristup tržištu kapitala, smanjiti troškove vezane za osnivanje ovisnih društava u drugim državama članicama, promovirati zadrugu kao poseban i poželjan oblik gospodarskog subjekta, olakšati pristup rezultatima istraživanja i razvoj novih proizvoda te olakšati pristup poslovnim informacijama te razviti u konačnici hrvatsko zadrugarstvo. Istovremeno će se provođenjem direktive 72 Europske zajednice koja je vezana uz poglavlje 19 – Socijalne politike i zapošljavanja, a koja nadopunjuje Statut europske zadruge vezano za sudjelovanje radnika u njezinom upravljanju, omogućiti aktivno sudjelovanje radnika u upravljanju europskom zadrugom čime se ostvaruju socijalni ciljevi Europske unije. I moram na kraju reći da ovaj zakon stupa na snagu i primjena ovog zakona je ulaskom Republike Hrvatske u punopravno članstvo Europske unije i željela bih reći da u ime predlagatelja prihvaćam amandmane Odbora za zakonodavstvo. Hvala.
Zahvaljujem. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. Odbor za zakonodavstvo, predsjednik uvaženi Emil Tomljanović.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, uvažena gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Odbor za zakonodavstvo Hrvatskoga sabora na 14. sjednici održanoj 13. svibnja 2008. godine, raspravljao je o Prijedlogu zakona o uvođenju europske zadruge. Odbor za zakonodavstvo podupire donošenje ovog zakona i ne protivi se prijedlogu predlagatelja da se ovaj zakon donese po hitnom postupku. U raspravi je ukazano na to da se ovim zakonom na europsku zadrugu izravno primjenjuje navedena uredba Vijeća Europske zajednice, a dijelom hrvatski propisi s upitom o pravnoj naravi odnosno pravnoj snazi navedene uredbe. Predstavnik predlagatelja izvijestio je odbor da navedena uredba spada u propise Europske unije koji će se izravno primjenjivati na subjekte u Republici Hrvatskoj od dana prijama Republike Hrvatske u Europsku uniju. Radi toga je i ovaj zakon sadržajno uređen slično kao što su već donijeti zakoni kojima se uvodi europsko društvo, odnosno kojima se uređuje registracija, evaluacija, autorizacija i ograničavanje kemikalija. I četvrto, na tekst konačnog prijedloga odbor podnosi slijedeće amandmane. Prvo, na članak 7. U članku 7. riječ: "društva" zamjenjuje se riječju: "zadruge". I drugi, na članak 12. U članku 12. tekst iza riječi: "snagu" zamjenjuje se tekstom: "na dan prijema Republike Hrvatske u Europsku uniju". Obrazloženje za jedan i drugi amandman je da se pravno i nomotehnički dorađuje sam izričaj. Hvala.
Zahvaljujem. Odbor za razvoj i obnovu uvažena Zdenka Čuhnil predsjednica odbora. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče, poštovana tajnice, kolegice i kolege. Odbor za razvoj i obnovu Hrvatskoga sabora na 2. sjednici održanoj 15. svibnja 2008. godine razmotrio je Prijedlog zakona o uvođenju europske zadruge, s Konačnim prijedlogom zakona koji je predsjedniku Hrvatskoga sabora dostavila Vlada Republike Hrvatske aktom od 8. svibnja 2008. godine uz prijedlog da se sukladno članku 159. Poslovnika predloženi zakon donese po hitnom postupku. Odbor je u smislu članka 140. Poslovnika Hrvatskoga sabora o prijedlogu zakona raspravljao u svojstvu zainteresiranog radnog tijela. U uvodnom izlaganju predstavnice predlagatelja rečeno je da se ovim prijedlogom usklađuje zakonodavstvo Republike Hrvatske sa zakonodavstvom Europske unije i prihvaćanjem Uredbe o statutu europske zadruge ustrojava se posebno europska zadruga koja može poslovati na cijelom tržištu Europske unije te da predloženi zakon omogućuje osnivanje zadruga od strane fizičkih i pravnih osoba iz različitih država članica s minimalnim temeljnim kapitalom od 30 tisuća eura. Vezano uz sudjelovanje članova zadruge u njezinom upravljanju otvara se mogućnost aktivnog sudjelovanja uključenih članova u upravljanju europskom zadrugom i time ostvaruju ciljevi Europske unije. U raspravi je naglašena potreba promoviranja zadruge u postojećim uvjetima kao posebnog i poželjnog oblika gospodarskog djelovanja u novim asocijacijama čime će se postići širenje i jačanje hrvatskog zadrugarstva i ukupnog gospodarskog djelovanja. Posebno je istaknut problem lošeg stanja u području poljoprivrednog zadrugarstva s naglaskom na potrebe informiranja i educiranja poljoprivrednog proizvođača o pogodnostima koje donosi udruživanje u poljoprivredne zadruge. Pohvaljena je mogućnost povezivanja različitih gospodarskih subjekata u zajedničkom djelovanju kao posebnog oblika udruživanja koje će pozitivno utjecati na povećanje proizvodnje prije svega plasmana i konkurentnosti proizvoda na tržištima posebno kada se radi o malim proizvođačima. Izražena je i potrebna za promptnim djelovanjem u segmentu udruživanja proizvodnje i zajedničkog tržišnog istupa kako bi se što prije stekla dobra iskustva prije ulaska u Europsku uniju te usvojili principi zadružnih načela kao instrumenta ostvarivanja općih zadružnih vrijednosti i ciljeva. Nakon provedene rasprave odbor je jednoglasno odlučio Hrvatskom saboru predložiti donošenje Zakona o uvođenju europske zadruge. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Prelazimo na raspravu. Najprije klubovi. U ime kluba SDSS-a uvaženi zastupnik Ratko Gajica. Nema ga. Gubi pravo na raspravu. U ime kluba HDZ-a uvažena zastupnica Marija Pejčinović Burić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, poštovana gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Zadrugarstvo na europskom kontinentu ima višestoljetnu tradiciju. Da je tome tako svjedoče između ostalog podaci koji govore o brojnosti članstva na svjetskoj razini udrugama. Radi se od oko 800 milijuna stanovnika koji su članovi zadruga, o brojnosti zaposlenih u zadrugama, više ih je od 100 milijuna, te osobito brojnost osoba koje ostvaruju prihode od zadruga oko 3 milijarde odnosno polovina ukupnog svjetskog stanovništva. Na europskoj razini zadruge čine značajan dio gospodarstva. U EU tako danas posluje 132 tisuće zadruga s oko 83 milijuna članova i 2,3 milijuna zaposlenih. Hrvatska kao i većina europskih zemalja baštini tradiciju zadrugarstva. Međutim, zadrugarstvo je u nas u različitim povijesnim razdobljima poznavalo bolja i manje dobra vremena. Danas zadrugarstvo u Hrvatskoj još uvijek ne igra ulogu kakvu bi obzirom na potencijale kao što se vidi iz svjetskih brojki o tome kako je to na svjetskoj i europskoj razini moglo imati. Iako su Zakonom o zadrugama riješeni neki problemi u poslovanju zadruga analiza rada ukazuje na još uvijek premali broj zadruga na tržištu za što postoji više razloga. Nabrojat ću samo neke od njih. Prije svega, to je negativan stav prema zadrugarstvu kao dio povijesnog nasljeđa, neprepoznavanje uloge zadruga od strane jedinica lokalne i regionalne samouprave, slaba kapitalna osnova zadruga, prosječno mali broj zadrugara po zadruzi itd. Međutim, kako bi po ulasku u članstvo Europske unije hrvatske zadruge mogle imati što više koristi od zajedničkog tržišta potrebno je među ostalim u ovom pripremnom razdoblju dodatne napore uložiti u promociju prednosti zadružnog sustava, posebno poticati uspješne zadruge, socijalne zadruge te zadruge s područje od posebne državne skrbi, poticati međusobno povezivanje zadruga radi izrade zajedničkih proizvoda, zajedničkog nastupa na tržištu itd. Tako je u ovom dosadašnjem razdoblju, dakle u razdoblju od 2004. do 2007. godine za razvoj zadružnog sustava nekoliko ministarstava uložilo oko 55 milijuna kuna upravo u to područje razvoja zadrugarstva. Ja bih ovdje dakle od tih potpora koje su davane bespovratna sredstva istaknula osobito one koje su davale Ministarstvo obitelji, branitelja i međugeneracijske solidarnosti zajedno s Ministarstvom poljoprivrede u tadašnjem nazivu poljoprivrede, dakle danas Ministarstvo poljoprivrede, ribarstva i ruralnog razvoja. Oni su dakle sa oko 25 milijuna kuna poticali osnivanje i razvoj oko 500 zadruga. U ovom kontekstu je osobito važno istaknuti da je oko 130 potpora vrijednih 20 milijuna kuna dodijeljeno upravo zadrugama kojih su članovi razvojačeni branitelji. I na kraju iako ne jedino važno Ministarstvo gospodarstva, rada i poduzetništva uz 25 milijuna koje su davali općenito za potporu zadrugarstvu dalo je 5 milijuna kuna učeničkim zadrugama upravo s ciljem za 250 škola razvijanja svijesti o zadrugarstvu, poticanju inovativnosti, samostalnosti, odgovornosti i poduzetnosti. Vjerujemo da će ove mjere dakle koje je do sada Vlada uložila u ovo područje te one koje će naravno u ovom razdoblju dok Hrvatska ne uđe u Europsku uniju uslijediti da će ovu sliku koju trenutno zadrugarstvo u Hrvatskoj ima popraviti, a kako bi i dakle prednosti koje se mogu ostvariti donošenjem ovog Zakona o kojem mi danas govorimo mogle ostvariti svoju puninu. Dakle da bi naše zadruge mogle sudjelovati na europskom tržištu na onaj način kako je to danas omogućeno Uredbom broj 1435 iz 2003. godine. Dakle ta Uredba kojom mi ovim Prijedlogom zakona o uvođenju europske zadruge stvaramo u našem zakonodavstvu potrebne preduvjete za njezinu provedbu će dakle omogućiti da na novim osnovama dakle na osnovama gdje je vrlo jasno i transparentno kako se funkcionira na područje cijele Europske zajednice. To je naime i bio razlog zašto je Europska unija prišla ovom načinu reguliranja ovog dakle, ove materije. Išla je na Uredbu upravo zato da ona bude na jednak način primijenjena u svim državama članicama. Ova Uredba omogućuje uvođenje Europske zadruge od strane fizičkih i pravnih osoba s prebivalištem u različitim državama članicama. Ona je nadopunjena i direktivom Vijeća iz 2003. godine broj 72 Europske zajednice na način da se i za ovaj oblik poslovnog nastana osigurava sudjelovanje sudionika u upravljanju. Bitnim držim naglasiti kako Uredba jasno definira načela prema kojima zadruge trebaju djelovati. Tako se poslove Europske zadruge mora voditi na uzajamnu korist članova. Pravo nadzora imaju svi članovi pod jednakim uvjetima. Udio u temeljnom kapitalu treba biti ograničen i tako dalje. Minimalni temeljni kapital ove zadruge mora biti 30 tisuća EUR-a a zadruga može djelovati na čitavom tržištu Europske unije što zapravo znači da može proširiti prekograničnu djelatnost bez dodatnih troškova u osnivanje mreže ovisnih društava. U konačnici ovakvo povezivanje i djelovanje na području koje je bitno veće od nacionalnog omogućit će povećanje konkurentnosti, olakšati pristup i omogućiti zajednički nastup na europskom tržištu, omogućiti lakši pristup tržištu kapitala, smanjiti troškove, olakšati pristup rezultatima istraživanja i razvoja novih proizvoda te promovirati zadrugu kao poseban i poželjan oblik gospodarskog subjekta. Na kraju iako to nije jedino politika Europske unije u području malog i srednjeg poduzetništva usmjerena je upravo jačanju europske dimenzije poduzetništva jer putem povezivanja poduzetnika i reorganizacije poslovanja prilagođene novim uvjetima zajedničkog europskog tržišta jača konkurentnost malog i srednjeg poduzetništva na cijelom području Europske unije. U našim okvirima donošenje ovog zakona pružit će mogućnosti prekograničnog povezivanja i rada što će našim zadrugarima otvoriti mogućnosti za unapređenje ovog dijela gospodarstva. Zaključno radi se zacijelo o zakonu koji može pridonijeti povećanju konkurentnosti hrvatskog gospodarstva, zapošljavanju i osobito važno jačem regionalnom razvoju, a time u cjelini i povećanju ukupnog boljitka i blagostanja u Republici Hrvatskoj. Zbog svega navedenog Klub Hrvatske demokratske zajednice podržat će donošenje ovog zakona. Hvala.
Zahvaljujem. U ime Kluba SDP-a uvaženi Neven Mimica, potpredsjednik Hrvatskog sabora. Izvolite.
Hvala vam lijepa poštovani gospodine potpredsjedniče. Evo ja bih se u ime Kluba SDP-a u raspravi o ovom Prijedlogu zakona zadržao na dvije razine razmatranja pitanja koja se uređuju ovim zakonom. Prva razina je načelna. Prva razina je generalna općenito. Razina koja se odnosi ne toliko na sadržaj ovoga zakona koliko na činjenicu da se ovim zakonom nastavlja nakon što je to učinjeno u dva prethodna zakona donešena nastavlja praksa praktični izravnog, izravne primjene europskih, odredaba europskog zakonodavstva u hrvatskom nacionalnom zakonodavnom sustavu. A drugi dio, druga razina razmatranja odnosit će se na sam sadržaj nekoliko samo pitanja vezana za sadržaj koji se uređuje ovim, konkretan sadržaj koji se uređuje ovim Prijedlogom zakona. Već ranije kod utvrđivanja dnevnog reda u ime Kluba SDP-a a i kasnije na temelju zaključaka Odbora za europske integracije pojavilo se pitanje je li ovaj zakon treba donijeti u hitnoj proceduri odnosno to je praktički samo izvedeno pitanje. Glavno temeljno je pitanje je li se, je li ovaj Prijedlog zakona sukladan Ustavu i pravnom sustavu Republike Hrvatske? Ovo prvo pitanje je li treba ili ne treba hitna procedura je manje važno i mislim da u osnovi za ovaj sadržaj zakona se i hitna procedura može prihvatiti međutim puno je važnije razmotriti usklađenost ovako definiranih odredaba sa Ustavom i sa pravnim sustavom Republike Hrvatske. Naime ono, što govori u osnovi ako se pojednostavi stvar, što govori ovaj Prijedlog zakona o uvođenju europske zadruge? On kaže u Republici Hrvatskoj izravno će se primjenjivati ta i ta odgovarajuća uredba Europske unije odnosno europskog Acqui Communitairea. Sama ta činjenica, i druga stvar koja se kaže ovdje je: «Ta izravna primjena počet će danom pristupanja Hrvatske Europskoj uniji.» Sama činjenica da se jednim hrvatskim propisom, jednim hrvatskim zakonom predlaže izravna primjena odnosno izravna primjena europskih propisa, europskog zakonodavstva sama po sebi sasvim sigurno nije u skladu sa hrvatskim Ustavom, sa, jer jednostavno hrvatski Ustav ne predviđa izravnu primjenu niti somalijskog niti europskog zakonodavstva u Hrvatskoj. To nije moguće po današnjem uređenju ustavnome. Moguće je međunarodne ugovore primjenjivati u Hrvatskoj. Moguće je da ti međunarodni ugovori imaju prvenstvo pred, i hrvatskim zakonima međutim zakonodavstvo treće države ili saveza država šta god definirali, Europsku uniju u ovom trenutku po Ustavu nije moguće primjenjivati izravno. Doduše već danas u hrvatskom sustavu jedan zakon koji je Sabor donio negdje na kraju mandata, prošloga mandata pa onda i drugi zakon jedan o uvođenju europskog društva i europskog interesnog udruživanja je već praktički uveo u hrvatski pravni sustav izravnu primjenu europskog zakonodavstva i Ovršni zakon koji ćemo razmatrati tokom ovog zasjedanja ima također elemente uvođenja prijedloga za uvođenje izravne primjene europskoga zakonodavstva. Znači, u osnovi u hrvatskom pravnom sustavu nije moguće, to je definitivno tako i nećete naći pravnog stručnjaka koji bi vam, ili ustavnog stručnjaka koji bi vam potvrdio da je po hrvatskom Ustavu moguće izravno primjenjivati, bilo europsko, bilo čije drugo nacionalno zakonodavstvo. Međutim, ima jedna odredba na kraju ovog prijedloga zakona koja govori o tome kada će stupiti na snagu ovako regulirane odredbe i one govore da će zakon stupiti na snagu danom prijema Republike Hrvatske u punopravno članstvo Europske unije. Je li to dovoljan razlog da se sada potvrdi da naši odgovarajući odbori, znači Odbor za Ustav, Poslovnik i politički sustav i Odbor za zakonodavstvo, je li to dovoljna činjenica da ta dva odbora potvrde da je ipak ovaj prijedlog zakona sukladan Ustavu i pravnom sustavu? To je u osnovi temeljno pitanje. Ta dva odbora su rekla da je, da je to dovoljan razlog budući se ne počinje odmah primjenjivati ovaj prijedlog zakona, nego tek po stupanju Hrvatske u članstvo Europske unije, da je to dovoljan razlog da se ocjeni da je on sukladan Ustavu i pravnom sustavu. Ja osobno, pa i Klub SDP-a ima pravne sumnje u takvo određenje, u takav stav jer jednostavno sama činjenica da Hrvatska postaje članica Europske unije ili trenutak ulaska Hrvatske u članstvo Europske unije nije dovoljan razlog da ovaj zakon koji je suprotan Ustavu i pravnom sustavu da stupi na snagu ako se prije ne promjeni Ustav Republike Hrvatske. Prema tome, mislim da ima dovoljno razloga, ako ne već na odborima, našim nadležnim odborima, onda pred Ustavnim sudom propitivati ustavnost ovakvog prijedloga zakona. Međutim, stav SDP-a nije da propituje, niti namjera SDP-a nije da propituje ustavnost ovoga prijedloga zakona, naša je namjera i želja pronaći način da se na što učinkovitiji način omogući i ubrzano usklađivanje zakonodavstva hrvatskoga sa zakonodavstvom Europske unije. Prema tome, i ovakav prijedlog zakona po meni, ako se pronađe način da se danas već kaže da će se određene odredbe europskog zakonodavstva primjenjivati u hrvatskom pravnom sustavu, idemo se dogovoriti koji je onda način da se to obavi, a da, neću reći da se otkloni sasvim sumnja je li to ustavno ili je li to u skladu s Ustavom i pravnim sustavom, nego da se u što manjoj mjeri otvori prostor za takvo propitivanje ustavnosti tih odredaba. Naime, ako se i složimo da je prijedlog ovoga zakona u skladu sa Ustavom zato što se tek počinje primjenjivati od članstva Hrvatske u Europskoj uniji, mislim da nije dovoljno onda samo to reći, ustavan je, zakon je ustavan i u skladu je sa pravnim sustavom. Mislim da se pored toga treba jasno reći da on može stvarno postati ustavan ako promijeni Ustav, znači da se u rasprave u Ustavu, o promjenama Ustava koje nam predstoje, ne zbog ovoga nego zbog niza drugih razloga, da se jedna od tema, jedna od važnih pitanja koja će se raspraviti u tom postupku da bude i uređivanje primarnosti i izravnoga učinka europskoga prava, odnosno omogućavanje redovnim sudovima u Hrvatskoj da izuzimaju od primjene hrvatske zakone i druge propise ako su suprotni nekom pravnom pravilu europskoga prava. Znači, moramo se prvenstveno odrediti da za stvarno stupanje na snagu ovakvog Zakona o uvođenju europske zadruge ili sličnih zakona kojim se izravno uvodi primjena europskog prava da je prethodno potrebna izmjena Ustava, bez obzira hoće li i kada će Hrvatska postati članicom Europske unije. Drugo pitanje koje je potrebno raspraviti je prvenstveno poslovničke prirode. Naime, za stvarno stupanje na snagu ovog zakona, jako je važno da se jednostavno Sabor upozna sa onim što donosi kao pravilo, kao pravilo ponašanja i kao zakonsko pravilo u hrvatskom nacionalnom zakonodavstvu. Mi ovdje kažemo u ovom prijedlogu zakona da se jednostavno da ako uredbom ovom europskom nije drukčije propisano, onda se primjenjuju ove odredbe zakona, prema tome očito je da se uredba izravno primjenjuje, a nigdje u ovom cijelom dokumentu nemam puni sadržaj uredbe koja će se primjenjivati u hrvatskom pravnom sustavu. Kako će zastupnici Hrvatskog sabora dignuti ruku za primjenu bilo kojih odredaba za koji ne znaju koji je sadržaj tih odredaba. Jednostavno rečeno, uredba mora, europska uredba mora biti sastavni dio ili barem aneks ovog prijedloga zakona da bismo znali što to uvodimo kao izravnu primjenu europskoga zakonodavstva. Hrvatska verzija, mislim možete reći, ima na internetu, možete pronaći taj tekst te uredbe, ona će se primjenjivati u Hrvatskoj, ali kako će sudovi, kao će evo ovdje se kaže registracijski sud će po toj uredbi registrirati europske zadruge, ali što će sud uzeti kao osnovu za svoje postupanje? Što će inspekcije kasnije uzeti za osnovu za svoje postupanje u ovom ili drugim zakonima koji izravno primjenjuju europske propise? Englesku verziju teksta, francusku, njemačku, maltešku. Ne znam što je u slučaju spora u pogledu tumačenja teksta odredbe koji je izvorni tekst? Naravno da treba biti hrvatski izvorni tekst, njega za ovu uredbu nema uz ovaj prijedlog zakona. Prema tome, mislim ako već prihvaćamo da se može na ovaj način izravno primjenjivati europsko zakonodavstvo da onda moramo znati da mora u Poslovniku biti propisano da predlagatelj mora uz ovakve prijedloge zakona ubuduće, pa čak i uz ovaj zakon priložiti hrvatsku verziju teksta europskog zakonodavstva, europske uredbe, europskog propisa koji će se izravno primjenjivati u Republici Hrvatskoj. Druga razina ove rasprave odnosi se malo konkretnije na samu tematiku zadrugarstva. U cjelini, u osnovi, SDP je izuzetno zainteresiran da se pitanje zadrugarstva na odgovarajući, na bolji način nego što je to sada učinjeno riješi u hrvatskom, ne samo zakonodavstvu, nego u hrvatskoj gospodarskoj praksi. Europska unija funkcionira u velikoj mjeri na temelju malog i srednjeg poduzetništva, na temelju kooperativa, zadrugarstva i to nisu one zadruge koje na žalost u Hrvatskoj imaju, nose sa sobom opterećenje jedno povijesno zadrugarstva kako je bilo nakon Drugog svjetskog rata. Prema tome, taj socijalistički ili bolje reći komunistički sistem prisilnoga zadrugarstva jednostavno opterećuje i opće razmišljanje o zadrugama danas i čak i usudio bih se reći da današnji, sadašnji važeći Zakon o zadrugama u Hrvatskoj je u velikoj mjeri rađen zbog toga da se napravi otklon od te neprihvatljive i opterećene prakse poljoprivrednih radnih zadruga, a ne toliko, nije rađen toliko da se približi europskom modelu zadrugarstva. Ovim zakonom, uvođenjem europskih zadruga jednostavno neće se u cjelini riješiti pitanje i problem jačanja zadrugarstva. Ovo je model, jedan poseban model koji se ovim zakonom uvodi. Model tako rekao bih uvezenog zadrugarstva, zadrugarstva u kojem prekogranično funkcioniraju zadrugari iz jedne, druge, treće ili najmanje dvije države, a on nije izvorni način da se riješi, ojača sustav zadrugarstva u Hrvatskoj, sustav zadrugarstva hrvatskih subjekata tog sustava zadružnog. Prema tome, ima još puno posla pred nama na jačanju, zakonodavnom jačanju zadrugarskog sustava, sustava kooperativa bolje nego je to riješeno u sada važećem zakonu od socijalnih zadruga, pravih kooperativa europskih, ne samo u poljoprivredi, nego u građevinarstvu, u bilo kojem drugom području i mislim da je to važan dio posla koji se neće ovim samim zakonom riješiti. I posljednje što bih ovdje rekao. Uz ovaj zakon nije izravno učinjen nikakav napor da se analizira utjecaj ovakvih europskih zadruga na konkurentnost naših da tako kažem izvorno hrvatskih zadruga bilo onih koje su sada osnovane po važećem zakonu ili onih koje će se osnivati po izmijenjenom zakonu. Ove europske zadruge mogu i vjerojatno je lako pretpostaviti da će i biti konkurencija onim zadrugama koje će imati samo zadrugare iz Hrvatske, čak i vrlo ozbiljna konkurencija. I zbog toga, postavlja se na primjer pitanje je li baš potrebno da ovaj Zakon o europskim zadrugama stupi na snagu istog dana kad uđemo u članstvo Europske unije. Je li možda trebamo prijelazno razdoblje duže nakon stupanja u članstvo da se ojača naš unutarnji sustav zadrugarstva, naš vlastiti zadružni sustav i da bi se mogao nositi sa konkurencijom europskih zadruga. Prema tome, ovakvi zakoni koji izravno uvode primjenu europskih propisa moraju biti vezani sa pregovaračkim procesom, moraju biti vezani sa procjenom učinka na konkurentnost naših u ovom slučaju zadruga bilo trgovačkih društava ili bilo koga drugog. Prema tome, tražimo da se u pogledu prihvaćanja ovakvih zakona izvrši i procjena njihovog utjecaja na stanje u Hrvatskoj [[Upadica: Privedite kraju!]] SDP u osnovi može prihvatiti ovakav zakon, ali ove napomene i ove primjedbe koje smo iznijeli mislim da treba sasvim ozbiljno shvatiti. Hvala.
Zahvaljujem. Imamo jedan ispravak netočnog navoda, uvaženi zastupnik Emil Tomljanović.
Hvala lijepo. Pa uvaženog kolegu bih ispravio u onom dijelu kada je kazao i to jedanput ili dvaput da ovaj prijedlog zakona ili sam tekst je protuustavan i u odnosu na protuustavnost naravno da nije i po logici stvari nije. U završnim i prijelaznim odredbama doslovce stoji da će se primjenjivati danom prijema Republike Hrvatske u Europsku uniju. Ovo govorim i zbog toga jer se on naravno nadovezuje na predmetnu uredbu, pa je spominjan i izvorni tekst, jezik itd. Činjenicom ulaska Hrvatske u Europsku uniju naravno da će i taj dokument biti u smislu primjene, posredne primjene na hrvatskom jeziku, a ovaj propis će samo služiti da implementira u hrvatsko zakonodavstvo zadrugarstvo kao institut i u odnosu na postojeće institute zadrugarstva u Republici Hrvatskoj. Dakle, apsolutno ispravljam onaj vaš navod kada ste rekli da je ovaj prijedlog zakona ili odredbe samog zakona da su protuustavni.
Zahvaljujem. U ime predlagatelja uvažena Tajana Kesić Šapić, državna tajnica u Ministarstvu gospodarstva, rada i poduzetništva. Izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Pa htjela bih se samo osvrnuti na nekoliko elemenata, stvari koje je uvaženi saborski zastupnik ovdje iznio. Naime, ja ne znam prema Poslovniku Hrvatskog sabora, ali prema Poslovniku Vlade, dakle Uredba Vijeća Europske zajednice postoji na hrvatskom jeziku i ona je dostavljena uz prijedlog zakona. Ne znam kako se desilo da u Sabor nije došla ta uredba, ali svi odbori, dakle na svim odborima na kojima sam učestvovala dostavili smo e-mailom dakle uredbu na hrvatskom jeziku kako bi mogli raspravljati da se zastupnici mogu pripremiti. Ta uredba nakon donošenja ovog zakona će uz zakon biti i na web stranicama Ministarstva gospodarstva, na web stranicama Ministarstva gospodarstva, na web stranicama Ministarstva pravosuđa, Trgovačkog suda tako da svi oni koji su zainteresirani mogu vidjeti o čemu se to radi, jer se zakon eksplicite primjenjuje, odnosno poziva na uredbu. Dakle, sve ono što se veže uz osnivanje europske zadruge u principu je definirano u ovoj uredbi. Ja se u potpunosti slažem sa vama u vašim ono pod točkom dva o stanju zadrugarstva u Republici Hrvatskoj i definitivno se mora ići u izradu novog Zakona o zadrugama, jer ovaj postojeći zakon se pokazao da nije polučio rezultate koji su trebali biti. On je donesen 2002. godine. Dakle, definitivno ove godine ide se u izradu novog Zakona o zadrugama, gdje se trebaju definirati primjena zadružnih vrijednosti i načela, odrediti minimalni zadružni ulog, povećati broj zadrugara potrebnih za osnivanje zadruge, utvrditi postupak i način raspodjele dobiti i pokrića gubitka, odrediti zakonske nedjeljive pričuve, jasno odrediti vlasništvo nad imovinom zadruge, odrediti provođenje zadružne revizije i drugo. To su sve stvari koje su identificirane u ovom dosadašnjem zakonu koje nisu adekvatno funkcionirale na terenu. Isto tako i dalje će se promovirati prednost zadružnog sustava. Posebno će se posebnim mjerama koje smo od ove godine uveli poticati uspješne zadruge, dakle zadruge koje mogu biti konkurentne na tržištu i koje će upravo moći biti dio ove europske zadruge. A što se tiče onog prvog dijela vezano na ustavnost ili neustavnost ovog zakona mislim da je odgovorio kolega. Dakle, definitivno uredba Vijeća je dostavljena putem e-maila odborima, a sad ne znam po Poslovniku da li to svi trebaju ili samo odbori. Evo toliko.
Zahvaljujem. Time smo zaključili raspravu po klubovima i prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi je uvaženi zastupnik Josip Leko.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Poštovana predstavnice Vlade, kolegice i kolege zastupnici. Iskreno rečeno kada sam dobio u ruke materijal Prijedlog zakona o utvrđivanju europske zadruge smatrao sam da je to nešto uobičajeno što dolazi u hrvatski Parlament, skoro bih rekao da na traci donosimo takve zakone, da nisam dobio i izvješće s rasprave Odbora za europske integracije. I Odbor za europske integracije u svojem zaključku traži od Odbora za Ustav, Poslovnik i politički sustav da prethodno razmotri usklađenost prijedloga sa zakonom i Ustavom Republike Hrvatske. Istodobno odbor konstatira da je ovo usklađeno sa Sporazumom o stabilizaciji i pridruživanju. Sve je u redu reklo bi se, a zapravo ništa nije u redu, jer hrvatski zastupnici ne dobivaju akt kojega moraju potvrditi u ovom Saboru. Sadržaj te uredbe, recite tko od zastupnika ima u rukama? Odlično. Imamo jednog. Hvala lijepa. Odlična većina u Hrvatskom saboru, a prihvatiti ćemo nešto što je dvojbeno sa dva stajališta, reći ću o kojima. Najprije da kažem ovako. U Hrvatskoj je stvoren ili se stvara društvena klima da svaka kritička rasprava o usklađivanju hrvatskih zakona sa stečevinom ili sa zakonima zemalja Europske unije proglašava se euro skepticizmom. Mada kada bismo ušli u suštinu stvari pregovarači bi morali imati na umu prvenstveno hrvatski interes i to je predviđeno tako u svakom od poglavlja i u svakom od zakona. Naime čak i akti Europske unije i Sporazum o stabilizaciji kaže da pregovori se provode na temelju pregovaračkih stajališta. Pregovaračka stajališta u Europskoj uniji u ime država članica zastupa predsjedatelj Vijeća Europske unije, a pregovaračka stajališta Republike Hrvatske čije nacrte izrađuje pojedine radne skupine, prihvaća Vlada Republike Hrvatske, zastupa ministrica vanjskih poslova itd. U njima država kandidatkinja može u područjima u kojima postoje poteškoće u prihvaćanju acquisa u određenom području tijekom pregovora zatražiti prijelazna razdoblja. Čak može zatražiti da se ni časom pristupa Europskoj uniji ne primjenjuje svaki propis koji prihvatimo, zavisno od naših definiranih interesa. Ovdje mi prihvaćamo uredbu kao nadnacionalni propis mada Europska unija pozna tri stupa zakonodavstva, dakle nadnacionalni propis i on je točno određen u Europskoj uniji šta se regulira s time. Zatim akti koje mora prihvatiti svaka članica kao sporazum i ugovori i akti koje mora svaka članica unijeti u svoje zakonodavstvo da bi bili prihvatljivi i da bi se mogli primjenjivati. Kada je riječ o uredbi koliko ja znam uredbe nisu akti koji se izravno primjenjuju kao nadnacionalno zakonodavstvo. Uredbe nisu akti koji se primjenjuju kao nadnacionalno zakonodavstvo. Ono što sam ja mogao pročitati iz akata Europske unije i Sporazuma o stabilizaciji. Ako pogledamo suštinu i obrazloženje ovih zakona, zanimljivo je da u obrazloženju i ocjena stanja kaže da zadruge nisu zamišljene kako bi one ostvarivale dobit. Zadruge su zamišljene to sve i ovdje piše, kako bi zadrugari ostvarivali svoj vlastiti interes. Pozdravljam to. Ali na drugoj stranici kaže da dobit treba dijeliti, dakle zadruge koje ne rade radi dobiti na drugoj stranici, kaže dobit treba dijeliti sukladno poslovanju sa europskom zadrugom ili zadržati radi zadovoljavanja svojih članova. E sada u ovako šizofrenoj situaciji mogu samo reći da netko nas ovdje farba. Ili je zadruga osnovana da se zarađuje i da ima dobit i da se dijeli po principu koliko si uložio u zadrugu toliko imaš pravo na dobit ili ona samo ostvaruje interese koji nisu novčani od zadrugara. Čak i to zanemarimo. Ako je zadrugarstvo otvoreno bez granica nadnacionalnim propisom, je li Hrvatska u tom smislu konkurentna da odmah otvorimo granice kao da su nacionalne granice i nacionalni interesi prestali kada se uđe u Europsku uniju. Kada bi to bilo tako onda sporazum s Europskom unijom ne bi podrazumijevao da država članica ne mora odmah prihvatiti sve elemente Sporazuma o udruživanju istog dana kada uđe u Europsku uniju nego joj ostavlja rokove da uskladi svoje interese u nekom roku kako bi bila konkurentna sa subjektima ili članicama ili zemljama Europske unije. Naprosto ne mogu prihvatiti dizati glas makar me proglasili euro skeptikom, za akt koji nismo dobili kao zastupnici građana u ovom Parlamentu i odgovorni njima, samo na osnovu bjanco povjerenja Vladi ili pregovaračima. Dozvolite da imamo pravo barem vidjeti akt koji ćemo potvrditi. To bi bilo korektno prema građanima, prema nacionalnim interesima, ali i sami sebi. Hvala lijepa.
Zahvaljujem. Imamo najprije jedan ispravak netočnog navoda, to je uvažena zastupnica Marija Burić Pejčinović. Izvolite.
Hvala lijepa. Ja bih ispravila navod kolege Leke, da uredbe nisu akti koji se izravno primjenjuju. Pa evo uredbe su člankom 249. Ugovora o osnivanju Europske zajednice definirani kao akti opće primjene koji obvezuju u cijelosti i izravno su primjenjivi u državama članicama. Hvala.
Zahvaljujem. U ime predlagatelja, uvažena Tajana Kesić Šapić, državna tajnica u Ministarstvu gospodarstva, rada i poduzetništva.
Hvala lijepo. Ostala sam dužna vama jedan odgovor, a i vezano je na odgovor uvaženog zastupnika Leke. Dakle ova uredba u svom članku 80. kaže da uredba u cijelosti obvezuje i neposredno se primjenjuje u svim državama članicama. Znači uredba se primjenjuje neposredno u svim državama članicama, dakle ona je obvezujuća. Ali postoje razlika između uredbe i postoji razlika između direktive U poglavlju 19 – Socijalna politika i zapošljavanje postoji Direktiva 72 koja nadopunjuje Statut europske zadruge upravo ovaj koji je donesen ovom uredbom a koji se odnosi za sudjelovanje radnika u njezinom upravljanju. Ta Direktiva 72 mora se ugraditi u Zakon o radu koji se isto tako usklađuje s pravnom stečevinom Europske unije. Da bi se direktiva ugradila u zakon a koja se poziva na uredbu ne samo Uredbu o osnivanju europske zadruge već i u Uredbu o osnivanju europskog društva gospodarskog i interesnog udruženja mi smo morali napraviti Zakon o uvođenju europske zadruge kako bi se ta direktiva imala na što vezati jer mi u našem nacionalnom zakonodavstvu nemamo pojam europske zadruge niti te uredbe. Zbog toga je razlog bio donošenje ovog zakona. I isto tako, u poglavlju 19 – Socijalna politika i zapošljavanje se paralelno donose četiri zakona koja su dakle usklađena sa pregovaračem, sa stavovima i sa prijelaznim razdobljima onima koja su u tom dijelu predviđena tako da se ne može govoriti da je u ovom zakonu nešto doneseno mimo poglavlja 19 pregovora vezano uz socijalnu politiku i zapošljavanje.
Zahvaljujem. Ispravak netočnog navoda uvaženi Neven Mimica potpredsjednik Hrvatskoga sabora. Izvolite.
Hvala lijepa, gospodine potpredsjedniče. Netočan je navod da mi samim time što je negdje u europskom zakonodavstvu propisano da je neka uredba izravno primjenjiva u državama članicama da mi moramo i da mi možemo uopće tu uredbu primijeniti u hrvatskom nacionalnom zakonodavstvu izravno u trenutku kada uđemo u članstvo Europske unije, kad postanemo članica Europske unije. Naime, mi to jednostavno ne možemo napraviti ako se prethodno ne promijeni Ustav Republike Hrvatske. Preduvjet za izravnu primjenu europskih propisa je prethodna izmjena Ustava Republike Hrvatske a ne ulazak u članstvo Europske unije. Hvala.
Zahvaljujem. Idemo dalje sa raspravom. Uvaženi zastupnik Boris Matković.
Gospodine potpredsjedniče, uvažena državna tajnice, kolegice i kolege. Ovim Nacrtom prijedloga zakona o uvođenju EU zadruge naši zadrugari u skoro vrijeme započet će s osnutkom zadruga i u njima djelovati po europskim standardima. Jasno ovim će se prihvatiti uredbe, vidim da je sporno to ovdje danas o Statutu EU zadruge čime će pravne i fizičke osobe i članice Europske unije, dakle zadruge njihove moći osnivati u Hrvatskoj. One će se moći osnivati jasno ako se osiguraju potrebni uvjeti. Kao osnova je osigurati potrebni temeljni kapital za kojeg vidimo da u minimalnom iznosu je od 30 tisuća eura. Moći će po istim pravilima poslovati u cijeloj Europi a bez nekih dodatnih troškova djelatnost će moći širiti izvan granica zemalja u kojima je osnovano. U Registru Hrvatskog saveza zadruga upisano je tisuću i 19 zadruga. Tu je negdje oko 18 tisuća i 700 zadruga te negdje oko 3 tisuće i 500 zaposlenih. To govori o tome da zadruga nije zaživjela na našem području onako kao što smo očekivali sukladno zakonu koji je donesen još 1995. godine o izmjenama i dopunama 2001. i 2002. godine, nešto ću još poslije o tome zašto osobno mislim da zadruga nije zaživjela, pa ću biti na tragu onih koji predlažu izmjene i dopune ovoga zakona. Zašto to kažem? Zato što u svijetu je slika potpuno drugačija. Zadruga imaju naime oko 8 stotina milijuna članova te oko stotinu milijuna zaposlenih. U Europskoj uniji postoji oko 132 tisuće zadruga sa negdje 83,5 milijuna članova te 2,3 milijuna zaposlenih i one imaju jedan izuzetan i znakovit utjecaj na životni standard, poduzetništvo, gospodarstvo u cjelini. I prema pokazateljima sve te zadruge u svijetu zapošljavaju 20% više ljudi nego snažne multinacionalne kompanije a gotovo polovica cjelokupne svjetske populacije prihode ostvaruje od zadruga. Ovim zakonom jasno omogućit će se povezivanje različitih gospodarskih subjekata iz različitih država članica u europske zadruge. I ono što se dobiva je isto tako znakovito. Povećavat će se konkurentnost, olakšat će se pristup zajednički nastup na EU tržištu, jednostavno će se doći na tržište kapitala, smanjit će se troškovi vezani za osnutak onih ovisnih društava u drugim državama članicama, olakšat će se pristup rezultatima istraživanja, razvoju novih proizvoda, lakše će se pristupiti poslovnim informacijama. I na kraju to bi u svakom slučaju trebalo utjecati na razvoj zadrugarstva u Hrvatskoj jer dolazak nekoga drugoga jasno dat će poticaj i nama samima. Ono što treba također kazati to je da je zadrugarstvo kod nas dosta dugo prisutno, prema pokazateljima nekim oko 150 godina i zadruge su imale dosta znakovit utjecaj u gospodarskom pogledu ali isto tako imali su i politički utjecaj na život, sve negdje do završetka drugog svjetskog rata kada nastaju zadruge prema kojima je tada već bilo jasno da se prema njima stvara odbojnost zbog načina ustroja i načina djelovanja njihovog a to je vjerojatno i jedan od najnegativnijih nasljeđa zbog čega i danas bez obzira što je sadašnji zakon riješio ipak neke temeljne probleme u poslovanju zadruga one na našem tržištu nisu uspjele izboriti se za neko značajnije mjesto. Dakle, to povijesno nasljeđe u svakom slučaju je stvorilo negativan stav prema zadrugarstvu makar ima i pozitivnih primjera, ne možemo baš kazati da je sve bilo u tom pogledu negativno. Međutim, nije samo povijesno naslijeđe problem, problem je još i na drugoj nekoj razini a to je što su naši zadrugari nedovoljno educirani. Nedovoljno je poznavanje cijele problematike i onoga što se zapravo dobiva ulaskom u zadrugu. Naime, oni još uvijek ne poimaju da njegov hektar zemljišta na kojem može imati nekakav hektar jabuka ne predstavlja ništa na tržištu ali 50 njih organizirano značilo bi da imaju ipak nekakvu znakovitost u opskrbi lanca tijekom jednog dužeg razdoblja. Dakle, taj edukativni dio nije kod njih još uvijek tako znakovito naznačen, kao što isto to da svatko od njih ima traktor vrijedan 15 ili 20 tisuća eura, ima vlastitu hladnjaču. Dakle, on je sam danas u poziciji da je i proizvođač i prodavač itd., sve se pojavljuje sam. Ali u svemu tome on bi ušao u zadrugu kad se s njima razgovara kad bi mogao ono što je kvalitetno prodavati sam, ono što je nekvalitetno kroz zadrugu. Dakle, i to je dio needuciranosti ili svega skupa što proizlazi iz možda je li stanja u kojemu postoji neko nasljeđe i kroz vjerojatno i strukturu samih članova, pa i upravitelja nadzorni odbor, itd. Zašto zapravo sam uzeo riječ u svemu ovome? Jer dolazim iz područja koje je poznato po poljoprivrednoj proizvodnji. Na području grada Vrgorca nalazi se ni manje ni više nego negdje oko zasađenih 9 milijuna trsova vinove loze, negdje oko milijun i pol jagoda, i da ne govorim o svemu drugome o tisućama i tisućama nasada šljiva, bresaka, nektarina itd., a ljudi nisu prihvatili inicijativu, odnosno je li zakonsku mogućnost za, su dostatne samo tri fizičke osobe da se osnuje zadruga, osim rijetkih primjera koje imamo na našem području, a sve možda zbog kažem ovog nepoznavanja, needukacije, povjesnog nasljeđa koje je isto tako vrlo važno, ali i zbog dakle vlastitih nekakvih međusobnih odnosa iz kojih i proizlaze mnogi problemi, jer on će prihvatiti sve, ali ne da bude sa susjedom svojim unutar jedne zadruge jer još uvijek nisu uspostavljeni neki osnovni principi i odnosi, a to je da shvati da treba poslovati po tržišnim odnosima, a ne na osnovu toga da li on sa susjedom razgovara ili ne razgovara, da unosi dakle dio kapitala koji ostvaruje na kraju određenu vrijednost. I u tom pogledu bi možda trebalo više poraditi. Ne bi se smjelo događati ovo što se sad događa na tržištu da imamo nakupce koji dakle ucjenjuju ljude, kojima su ovi više skloni upravo zbog toga što imaju dakle mogućnost takvu kakva im se trenutno pruža. No međutim bez obzira na ove nedostatke, jer meni je jasno da svugdje dakle mora postojati nekih nedostataka i moramo preboljeti ovo osnovno, temeljno dakle vrijeme nastanka zadruga pa i vrijeme u kojem se one sada organiziraju, pa i počinju živjeti je vrijeme kao i svako drugo koje mora imati nešto prijelazno u sebi. Vjerujem da će naši ljudi shvatiti da zadruge će biti ono bez čega sutra neće moći raditi i poslovati i bez čega neće predstavljati zapravo na tržištu ništa, neće moći ni proizvoditi i vjerujem da će ovo biti poticajno i zbog toga ćemo mi iz Hrvatske demokratske zajednice glasovati za ovaj prijedlog zakona.
Zahvaljujem. Uvažena zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, državna tajnice, kolegice i kolege. Uz ove primjedbe koje je kolega Mimica rekao u ime našega kluba, ja bih zapravo svoju raspravu posvetila zadrugarstvu i zadružnom udruživanju kao procesu. To je zapravo svjetski priznati pokret koji je nastao početkom 19. stoljeća i u praksi se dokazao da oplemenjuje i oslobađa pojedinca i zajednicu. Prva zadruga u svijetu osnovana je još davne 1844. godine u Engleskoj, ali i u Hrvatskoj već 1864. u Korčuli, a prvi Zadružni savez u Hrvatskoj osnovan je 1907. godine u Dalmaciji. Dakle, to je kolijevka našeg zadrugarstva. Temeljna zadružna načela su dobrovoljno i otvoreno članstvo, demokratski nadzor u rukama članstva, gospodarstvo sudjelovanje članova, samostalnost i nezavisnost, izobrazba, usavršavanje, informiranje, suradnja među zadrugarima i briga za zajednicu. Dakle, po tome se ono bitno razlikuje od društva kapitala i od onih koji na temelju kapitala ostvaruju profit. Osnovni cilj zadruge je ostvarenje interesa članova, a glavni motivi za zadružno udruživanje su da zajedničkim investicijama snize proizvodne troškove, efikasnije nastupaju na tržištu, da zajedništvom razvijaju i obogaćuju i sebe i zajednicu. Prednosti udruživanja u zadrugu zapravo je kontinuirana ponuda, veće količine proizvoda koja može zadovoljiti potrebe većih kupaca, dakle odnosi se na one male proizvođače. Zatim osiguranje povoljnijih cijena reprodukcijskog materijala, osigurava veću moć pregovaranja s potencijalnim kupcima, racionalniju upotrebu novca, strojeva, opreme i ljudskih potencijala, omogućava povezivanje više zadruga, omogućava povećanje konkurentnosti kroz zajedničko planiranje i marketinšku aktivnost i mnoge druge prednosti. Dakle, Hrvatska ima tradiciju zadrugarstva više od jednog stoljeća i tijekom vremena zadrugarstvo je prolazilo razne faze, od procvata do potpune marginalizacije. Tijekom pretvorbe 90-tih godina država je dala prednost društvima kapitala pred zadrugama. Time se gospodarski sektori ostali razdvojeni, a posebno se to odnosi na poljoprivrednu proizvodnju, prerađivačke pogone koji su prepušteni nemilosrdnoj inozemnoj konkurenciji. Iako se u zadnjem desetljeću čine pokušaji na obnovi zadrugarstva, ne postižemo ni približno rezultate u smislu suvremenih postignuća u ovoj oblasti, jer se na zadruge gleda kao na institucije socijalističkog sustava. Zadrugarstvo može biti osnovni faktor razvoja poljoprivrede, obrta, stambene izgradnje, malog i srednjeg poduzetništva, ali i efikasan način uklapanja u svjetske tokove, odnosno može postati treći sektor koji može otvoriti značajan broj novih radnih mjesta. Za razliku od ostalih oblika udruživanja proizvođača, zadruge imaju i tržišna i socijalna obilježja. Zadrugarstvo nastoji svakog čovjeka učiniti radnikom i vlasnikom, te razviti osjećaj odgovornosti koji je povezan i s vlasništvom, i ljude učiniti susjedima koji rade za svoje i zajedničko dobro. Za razliku od privatnih tvrtki koje imaju odgovornost jedino prema vlasniku kapitala, zadrugarstvo inzistira i na društvenoj odgovornosti. Zadruga kao svojevrsna oaza ravnoteže između tržišnih, društvenih vrijednosti mogu opstati u svakom društvu, pa zašto ne bi mogli i u hrvatskom. Posebnu važnost zadružnog organiziranja danas u Hrvatskoj vidim u poljoprivredi. Razvojem tržišnog gospodarstva i poljoprivredna gospodarstva sve više su tržišno, a sve manje naturalno orijentirana. Nužnost udruživanja obiteljskih gospodarstava čini današnja, sadašnja i nadolazeća globalizacija, proizvodna i tržišna i njihova pojedinačna nesposobnost da se u nju efikasno uključuju. Zakon o zadrugama kojeg smo usvojili 1995. godine i sa dvije manje izmjene i dopune, danas zapravo ima dosta manjkavosti i potrebna je čim prije i taj zakon promijeniti i uskladiti sa društvenim potrebama sadašnjeg trenutka. Iako se poduzimaju određene aktivnosti i u financijskom smislu nedovoljno se kod ljudi afirmira pozitivan odnos prema zadrugarstvu. U našim zadrugama članovi su pretežno radnici zaposleni, u njima zaposleni, a broj poljoprivrednika zadrugara je nedovoljan da oni budu odlučujući čimbenik u vlasničkoj strukturi. Poljoprivredna gospodarstva sa zadrugama uglavnom imaju ugovore o proizvodnoj suradnji i sa nekim drugim trgovačkim društvima ili društvima kapitala pa niti ne odlučuju o bitnim pitanjima poslovanja, razvoja i raspodjele. Stoga je potrebno s razine i države i lokalne zajednice afirmirati pozitivne strane zadrugarstva i isticati sve njegove prednosti. Reći ću na jednom primjeru istraživanja na uzorku od 130 voditelja obiteljskih poljoprivrednih gospodarstava kako oni vide zadrugu. Na pitanje što je glavna prednost zadružnog organiziranja gotovo svi su odgovorili da je to siguran plasman koji se pojedinačno ne može postići. Drugim riječima većina voditelja poljoprivrednoga gospodarstva zadrugu doživljava samo kao nužni izlaz u otežanoj ponudi njihovih proizvoda kao pojedinaca a ne, ne vide i druge prednosti koji bi ovakav vid organiziranja im donosio. 2003. godine predstavljena je strategija hrvatskog zadrugarstva koja je izrađena u sklopu CARDS programa. Po toj strategiji predviđalo se uspostavljanje Agencije za razvoj zadruga kao i osnivanje banke za razvoj zadruga. Nemamo podatak zapravo što se dalje radi na toj strategiji ili je ona potpuno odbačena. Usvajanjem zakona o europskoj zadruzi stvaraju se uvjeti za dogradnju domaćeg zakonodavstva na području zadrugarstva. Udruga Vijeća europske zajednice 1435 koja govori o statutu zadruge omogućuje zapravo da 5 ili više fizičkih ili trgovačkih društava s područja dvije ili više država osnuju europsku zadrugu s temeljnim kapitalom od najmanje 30 tisuća EUR-a. Ovakvo zadružno udruživanje zapravo može omogućiti otvaranje više tržišta za subjekte koji se udružuju a uz to koriste, zapravo imaju manje troškove što je svakako prednost za naše proizvođače. S obzirom da ovaj zakon direktno, predviđa direktnu primjenu uredbe Europske unije i samim time dovodi se u pitanje kao što je u ime Kluba rekao kolega Mimica mogućnost takvog uvođenja, uvođenja takve prakse u naše zakonodavstvo a da sam zakon će stupiti na snagu tek kad Hrvatska postane punopravna članica Europske unije, zaista bi bilo dobro da se u tom razdoblju i dogradi domaće zakonodavstvo i dade odgovor na pitanje o ovom problemu. I kao što je već bilo rečeno u ime našeg Kluba mi ćemo prihvatiti ovakav zakon. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Na redu je gospodin zastupnik Zlatko Kelić. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Državna tajnice, kolegice i kolege zadrugarstvo se na hrvatskim prostorima počelo razvijati raspadom feudalizma sredinom 19. stoljeća pod utjecajem zadružne prakse koja je dolazila iz Europe. Prema dostupnim dokumentima prva zadruga na našem području je u modernom smislu jest štedno-kreditna zadruga u Pitomači osnovana 1862. godine. A dvije godine kasnije na Korčuli je osnovana prva poljoprivredna zadruga. Početkom devedesetih zadruge se percipiraju kao recidivi socijalističkog sustava međutim 1995. godine nakon što je uočena potreba da se ta problematika pravno regulira Hrvatski sabor donosi Zakon o zadrugama. Danas 13 godina nakon službenog završetka Domovinskog rata u vrijeme sve okrutnijeg liberalnog kapitalizma, usitnjenih seoskih gospodarstava i izloženosti nelojalnoj konkurenciji, nesigurnosti napuštenih prostranstava «Lijepe naše» zadrugarstvo je loše organizirano. Ali se prepoznaje kao dobra ideja. Jer temeljni smisao zadružnog organiziranja jest da kroz zajednički rad odgovori na individualne i gospodarske slabosti svojih članova ljudi se udružuju kako bi gospodarski preživjeli u nepovoljnim gospodarskim uvjetima. Zadružno organiziranje je poželjan oblik organizacije u našoj poljoprivredi osobito u ovom vremenu prije pristupa uniji jer mala obiteljska gospodarstva teško će moći konkurirati suvremenim zahtjevima tržišta postavljenim na nivou Europske unije. Suvremena zadruga stvara određeni proizvod rast u kojem svako gospodarstvo može proizvoditi svojim vlastitim resursima. Ali dio svog proizvodnog tržišnog ograničenja prenosi na zadrugu. Preko zadruge mala gospodarstva mogu na relativno brz i lak način ostvariti veću proizvodnju jer zadruga je ona skupna organizacija gospodarskog tipa čiji je temeljni smisao da kroz zajednički rad odgovori na individualne gospodarske slabosti svojih članova. Decentni podaci govore da u ukupnoj aktivi gospodarskih subjekata hrvatske zadruge sudjeluju sa 0,5%, a u kapitalu i rezervama sa svega 0,2% što je posljedica negativnog stava prema zadrugarstvu, nepoznavanju i nepoštivanju zadružnih načela kao instrumenta ostvarivanja zadružnih vrijednosti i nedovoljne educiranosti kroz zadruge i zadrugarstvo. Značajne zadruge u svijetu najbolje se očituju u brojkama koje govore da zadruge imaju preko 800 milijuna članova u svijetu i preko 100 milijuna zaposlenika. A preko 132 tisuće zadruga posluje u Europskoj uniji. Što nam to govori? Govori da u preko 83 i pol milijuna članova imaju zadruge i oko 2,3 milijuna uposlenika. Ako to pogledamo to nam govori da je više od 600 zadrugara na jednu zadrugu. Gledajući što je danas u Hrvatskoj i kakvo je stanje da po popisu od 31. prosinca 2007. godine se vidi da je 1019 zadruga sa 18 tisuća i 700 zadrugara i 3 i pol tisuće zaposlenika. Ove brojke nam govore da kod nas nešto oko 20 zadrugara ispada na jednu zadrugu što možemo i sami procijeniti što je u odnosu na Europsku uniju. Ako pogledamo da u Hrvatskoj danas u upisniku obiteljskih gospodarstava znači onih koji se bave poljoprivrednom proizvodnjom imamo više od 100 tisuća obiteljskih gospodarstava na taj način možemo zaključiti gdje se danas zadrugarstvo nalazi u Hrvatskoj. Vjerujem da će se ovim Zakonom o uvođenju europske zadruge stvoriti i mogućnost i uvjeti za povećanje i konkurentnosti te da će biti olakšani pristup i omogućiti zajednički nastup na europskom tržištu. Jer naši ljudi iz Slavonije, Like i Gorskog Kotara i mnogih drugih naših krajeva djeluju u prostorima u kojima bi kvalitetno zadružno organiziranje bilo rješenje cijelog niza gospodarskih ali i nepovoljnih demografskih trendova koji su sada kod nas prisutni. Vjerujem da će biti olakšan razvoj novih proizvoda, jednostavnije uvođenje najnovijih tehnoloških dostignuća u područje proizvodnje, jednostavnija promocija hrvatskih proizvoda a time i oživljavanje poljoprivrede, ali i davanje novog impulsa turizmu kroz plasman domaće poljoprivredne proizvodnje. Stoga smatram da treba pozdraviti ovaj Prijedlog zakona i dati mu zeleno svjetlo jer će kroz pozitivna poslovna iskustva i zadružne prakse u Europi zadružno poduzetništvo u Hrvatskoj naći svoj interes i profilirati se u budućnosti. Kvalitetnijim razvojem i širenjem zadruga koje djeluju u ime i za račun svojih članova stvaraju se pretpostavke za bolje korištenje dobivenih sredstava za vlastito širenje jer jedno od osnovnih načela zadrugarstva kaže da zadrugari moraju imati istu želju, isti cilj i zajednički pogled na ostvarivanje ove dobiti. Hvala lijepa.
Hvala. Gospođa zastupnica Gordana Sobol. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Dakle, neću govorit o svim primjedbama koje je kolega Mimica izrekao u ime kluba. Mislim da definitivno stoje pogotovo ove sumnje u opće ustavnost ovoga o čemu danas govorimo, odnosno zakona koji donosimo, tim više što niti uredbu kao saborski zastupnici o kojoj se ovdje radi nismo dobili. Nema je niti u elektronskom obliku na web stranicama Sabora. No, ja ću iskoristiti ovu prigodu povodom ovog zakona koji govori o europskim zadrugama, da progovorimo o jednom problemu na koji u stvari ispada da nema izlaza, odnosno nema rješenja, a ja sam uvjerena da ima, samo je potrebno napraviti izmjene Zakona o zadrugama. Radi se o socijalnim zadrugama. Naime, igrom slučaja sam uključena, involvirana u jedan projekat jer sam predsjednica savjeta jedne udruge iz Karlovca kojoj je odobren sudjelovanje u projektu CARDS-a 2004. na temu lokalna partnerstva za poduzetništvo, odnosno zapošljavanje. Dakle, to je jedan od odobrenih projekata od strane Europske unije i to je projekat koji se naziva slijedeći korak socijalna zadruga i sa Ministarstvom financija 2006. godine je sklopljen ugovor o financiranju. Inače, Europska unija sudjeluje sa otprilike 70000 eura u ovom projektu. U projekt su uključeni Hrvatski zavod za zapošljavanje iz Karlovca i Dom za starije i nemoćne “Sv. Antun“ iz Karlovca. Što je bio cilj projekta? Cilj projekta je bilo osnovati socijalno poduzeće, u ovom slučaju socijalnu zadrugu. Kao način zapošljavanja dugotrajno nezaposlenih osoba u ovom slučaju žena, jer se udruga “Korak“ iz Karlovca u svom skloništu skrbi o ženama i djeci žrtvama obiteljskog nasilja. Inače da bude jasno, socijalno poduzeće je oblik komercijalne djelatnosti započet s prvenstveno socijalnim ciljevima čija se dobit ili viškovi ponovno ulažu za tu socijalnu svrhu, odnosno u poslovanje socijalnog poduzeća ili se što je najčešće ulažu u zajednicu i to kroz humanitarne projekte. Poslovne aktivnosti socijalnih poduzeća nisu usmjerene ka ostvarivanju dobiti za vlasnike, ali jesu usmjerene ka ostvarivanju poštene dobiti iz svoje djelatnosti. Ono što ih razlikuje od ostalih poduzeća je da su usredotočene na svoju socijalnu misiju i način na koju se dobit, koje su ostvarile koristi. To je na neki način promocija i ideje socijalnog poduzetništva. Ona nije nepoznata niti u našim strategijama i politikama. Ja ću samo spomenuti dvije Nacionalna strategija za borbu protiv nasilja nad ženama koja je donesena negdje u 11 mjesecu prošle godine i Nacionalna strategija za borbu protiv ovisnosti. U ovom konkretnom projektu radi se o 40 dugotrajno nezaposlenih žena koje spadaju u tzv. ranjive skupine. Dakle, samohrane majke, žene starije od 45 godina, žene bez radnog iskustva i žene žrtve obiteljskog nasilja. One su kroz ovaj projekat u stvari već osposobljene za pružanje usluga čišćenja kućanstava i poslovnih prostora, čuvanja djece, brigu o starijim i nemoćnim osobama, za proizvodnju i prodaju svijeća. Obzirom da je dobar dio njih prošao obiteljsko nasilje one su psihološki pripremljene za ulazak na tržište rada. I onda kada je sve na neki način izgledalo dobro, dakle sredstva koja su dobivena, suradnja sa lokalnom zajednicom, suradnja sa Ministarstvom financija nastaje šok, zato što vi u Hrvatskoj ne možete registrirati socijalnu zadrugu. Socijalne zadruge u našim zakonskim propisima ne postoje. I čitavo ovo vrijeme u stvari nitko se nije sjetio da napravi izmjene i dopune postojećeg Zakona o zadrugama ili nekog drugog zakona ili uredbu ili pravilnik ili bilo što. Dakle, zbog administrativnih poteškoća jedna udruga ne može registrirati socijalnu zadrugu. Nije ona jedina. Imate jedan primjer također, evo jučer smo imali ovdje Odbor za ravnopravnost spolova zajedno sa vladinim uredom. Razgovarali smo o provođenju nacionalne politike i jedna udruga iz Dalja, iz općine Erdut također skrbi o ženama žrtvama nasilja. One imaju 10 tkalačkih stanova koje koriste za izradu odjeće. One također ne mogu osnovati socijalnu zadrugu, da bi te novce dalje ulagale u razvoj takve zadruge, odnosno u humanitarne svrhe. One su dobile čak i poslovni prostor od općine Erdut na vrlo jednom lijepom mjestu. Ali u biti one tamo mogu jedino izlagati te svoje proizvode. Dakle, mi s jedne strane govorimo o potrebi zapošljavanja, edukaciji, o potrebi pomoći ranjenim skupinama ovoga društva, a s druge strane zbog jedne administrativne prepreke praktički stavljamo ih pred zid. Jer u biti, podsjećam ako se ne varam i u Ministarstvu gospodarstva je izašao jedan natječaj sada koji upravo ide ka promociji socijalnog poduzetništva, socijalnih zadruga. Ja sad ne znam. Oni koji se budu javljali na taj natječaj kako i na koji način će u stvari dovesti projekte do kraja. Vi vrlo dobro znate gospođa državna tajnice jer je udruga “Korak“ kontaktirala i sa vama i u biti svi se vrte u krug. Krenulo je od ministra preko njegovog savjetnika. Došlo do vas, do načelnice. Ono što udruga ne želi prihvatiti to je da kemija ili da mulja ili da izigrava postojeće zakonske propise. A po svemu što im se govori i što im se nudi ispada da dajte vi to nekako provucite, izbjeći ćemo propise itd. Ja moram kazati da ne mogu vjerovati da se čitavo ovo vrijeme taj problem nije riješio ili se ne rješava ili ga nitko nije vidio i da ispada na kraju da ćeš ti nešto raditi, ali ako muljaš, a ne ako posluješ, poštuješ zakonske propise. I da budemo jasni, ima u Hrvatskoj onih koji to tako rade, jer je to način na koji se snalaze. Ali molim vas gospođo državna tajnice, jer ste vi involvirani u to dajte da se pokuša to riješiti jer sutra i na osnovu tog vašeg natječaja ili na osnovu ne znam kojeg drugog natječaja dovest ćemo ljude u situaciju dakle da su potrošili novce koje su dobili natječući se za projekte, da su osposobili, nije bitno da li su žene, muškarci, bilo koja skupina. Dakle, osposobili su ljude da se mogu zapošljavati, a kad dođe do toga da trebaju registrirati socijalnu zadrugu onda to ne mogu osim ako pokušaju izigrati zakone. Mislim da nam to apsolutno nije u interesu. Hvala.
Hvala. U 17,12 je isteklo vrijeme za prijavu od 10 minuta. U ime predlagača gospođa državna tajnica Tajana Kesić Šapić. Izvolite.
Hvala lijepo. Željela bih odgovoriti gospođi uvaženoj saborskoj zastupnici. Ja sam upravo na ovom Svjetskom danu poduzetnica se susrela sa gospođom i upoznala se sa njenim problemom. Međutim, zakon ne govori o tome kako i na koji način, govorim o Zakonu o zadrugama, sad nije vezano na ovaj zakon, da li se zadruga zove socijalna zadruga, braniteljska zadruga ili neka druga, nego je problem na Trgovačkom sudu kad idete registrirati zadrugu da oni vas traže ako je socijalna zadruga ili bilo kako se zove vi da bi mogli raditi nekakve socijalne djelatnosti što su one željele, dakle, brinuti se o djeci, brinuti se o starima i nemoćnima, Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi traži, znači da vi budete tamo u njihovom registru socijalne skrbi, da vi imate stručnu spremu da se možete tim poslom baviti, da za to imate adekvatan prostor i zato trgovački sud, po mojim informacijama koje sam dobila nije želio registrirati tu socijalnu zadrugu. Tako da, evo sad još istražujemo šta se oko toga dogodilo i šta se može napraviti jer gospođa sa kojom sam razgovarala je rekla da je, u principu to problem. Što se toga tiče, mi ćemo zaista nastojati sad u ovim izmjenama zakona, odnosno donošenju novog zakona da to uključimo, ali da bi se netko bavio čuvanjem djece ili brigom o starijima i nemoćnima, on mora biti za to osposobljen. Ne sa nekim edukacijama, nego mora biti u registru socijalne skrbi. Po mojim informacijama koje sam dobila. Ali, evo u svakom slučaju zakon ide u izmjenu, odnosno u donošenje novog zakona i voditi ćemo zaista brigu o tome da se takve stvari isprave, a što se tiče ovog našeg projekta socijalne zadruge, prošle godine smo imali primjer gospođe Bernardice koja je kandidirala vezano za ljude koji se, znači ovisnici o drogama koji su se uključili isto tako u socijalno poduzetništvo, odnosno u zadrugu. Financirali smo isto tako i "Karitas" koji je osnovao zadrugu vezano na socijalno poduzetništvo, tako da smo, ima koji su registrirani i koji obavljaju taj posao i sredstva postoje, tako da mislim da neće biti problem iskoristiti ova sredstva, a evo zakonski ćemo vidjeti u principu šta je na stvari, vezano na domaći Zakon o zadrugama, to je nevezano sad ovaj Zakon o uvođenje europske zadruge, ali morala sam, evo odgovoriti vam na to pitanje.
Hvala. Imamo ispravak. Gospođa Sobol. Izvolite.
Pa nije problem u tome što traži Ministarstvo zdravstva i socijalne skrbi. Pa neće te žene koje vode tu udrugu ili socijalnu zadrugu biti te koje će čuvati djecu, koje će … [[Govornica se ne razumije.]] one su obučile, dakle te žene su prošle zakonski predviđene sve edukacije koje treba. Problem je u tome što ubiti, da idete sada ispitivat kako su neki, ako su registrirali nešto što bi trebala biti socijalna zadruga, ja vas pitam do čega ćete doći? Doći ćete do toga da nisu u skladu sa zakonom riješili stvari jer socijalna zadruga ne osniva se radi vlastitog profita, radi vlastitih interesa, nego radi socijalne, dakle socijalne komponente. U tome je problem. I problem je što u našem zakonu ne postoji termin socijalna zadruga, a to je po meni trebalo biti riješeno. Ako idemo s takvim projektima, onda ne znam zbog čega ne omogućiti onima koji žele pomoći da formiraju socijalnu zadrugu. O tome govorimo čitavo vrijeme, a dok vi budete donijeli taj propis, na žalost proći će rok do kojeg se oni moraju registrirati. To je kraj 5. mjeseca.
Hvala. Gospodin zastupnik Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Pa ja ću se vratiti na temu. Tema je Zakon o europskoj zadruzi. Dakle, ovim zakonom doista se implementira prije svega uredba Vijeća Europe i naravno uvodi se europska zadruga u pravni sustav Republike Hrvatske. Tradicija zadrugarstva u Europi i svijetu je izuzetno duga i bogata. Već je bilo govora o tome, dakle sredina 19. stoljeća u Europi, nešto dvadesetak godina prije Hrvatske. Ja sam posebno ponosan što je u mojoj županiji na otoku Korčuli zapravo osnovana prva zadruga, premda smo ovdje čuli da je bila jedna štedno-kreditna negdje u Popovači 2 godine ranije prije toga, u Pitomači, pardon. Ali evo, prva prava poljoprivredna je bila na Korčuli i danas je Korčula mjesto u kojem je ta tradicija i dalje živa i dosta uspješna. Spomenut ću samo poljoprivrednu zadrugu u Blatu koja doista veže puno subjekata, puno poduzetnika u poljoprivredi i doista je na ponos i Blatu i Korčuli i našoj županiji i cijeloj Republici Hrvatskoj. Što se tiče članstva. Dovoljno je, ja mislim reći da zadruge u svijetu imaju oko 800 milijuna članova. Ja mislim da je to dovoljan podatak i preko 100 milijuna zaposlenih. Kad se to usporedi sa brojem zaposlenih u multinacionalnim kompanijama, onda je jasno da je to više od 20% više nego što multinacionalne kompanije imaju zaposlenih. Prema tome, doista je riječ o jednom izuzetno širokom obliku udruživanja i u tom smislu udruživanja poduzetnika i svih onih koji su zainteresirani u raznim oblicima zadrugarstva zapravo ostvarivati svoje interese. Bitno je, naravno istaknuti temeljnu posebnost zadružnog poduzetništva koja se očituju u tome da dobit nije primarni cilj. Već je kolega Leko govorio o tome kako je moguće da dobit nije cilj zadrugarstva. Dobit nije primarni cilj zadrugarstva. Naravno da ona, da se dobit kao takva pojavljuje kao jedan od ciljeva, ali nije onaj primarni temeljni cilj zadrugarstva, već je to doista, doista su to interesi gospodarstvenika koji su puno širi nego što je samo ostvarivanje dobiti. Dakle i od nastupa zajedničkog na tržištu i svega onoga što pojedine zadruge same sebi daju za cilj. Također, u centru poslovanja, kao što je to navedeno u ovom materijalu nije kapital nego čovjek. Ta temeljna odrednica zapravo nas vraća u vrijeme beskrupuloznog kapitala s početka 19. stoljeća i svakako da su zadruge u to vrijeme bile, rekao bih konkretan i pravi odgovor na takvo jedno stanje i u tom smislu nije čudo da su u upravo tom razdoblju nastale zadruge. Ja osobno mislim da su zadruge, kako tada, tako i danas mogućo nukleus za etičko poslovanje. Da je to nešto s čime će se svakako u budućnosti morati računati, dakle etičko poslovanje je nešto o čemu trebamo svi skupa voditi računa i nešto čemu trebamo težiti, a svakako da kroz zadruge, kroz ovaj oblik zadrugarstva možemo računati na to da se takvo etičko poslovanje može ostvariti. Svjedoci smo da danas i velike kompanije multinacionalne koje imaju proračune znatno veće od mnogih država u svijetu zapravo pokušavaju upravo toj dimenziji etičkog poslovanja dati posebnu težinu i na neki način svoje menadžere upravo u tom smjeru i usmjeravaju, dakle na etičko poslovanje. U tom smislu vidim veliku ulogu zadruga i mislim da je to veliki potencijal o kome ćemo svakako u budućnosti govoriti. Činjenica da će se ovaj zakon početi primjenjivati pristupanja Hrvatske Europskoj uniji, odnosno prijemom. I to bih želio možda na neki način polemizirati sa kolegom Mimicom koji je jutros o tome govorio. Je li Hrvatska pristupa Europskoj uniji ili je činjenica da Europska unija će napraviti čin prijema Hrvatske, dakle u članstvo. I jedno i drugo. I jedno i drugo je točno kolega. Naime, sasvim sigurno je da će Hrvatska pristupiti Europskoj uniji temeljem svojih postignuća, temeljem ispunjavanja svih onih kriterija, mjerila itd., ali s druge strane Europska unija će morati napraviti taj korak prijema, dakle oni će, na dnevnom redu će biti prijem Hrvatske u članstvo Europske unije nakon čega će uslijediti naravno sve ono što slijedi sa svakom državom članicom Europske unije. Dakle i jedno i drugo je zapravo točno. I jedno i drugo je točno. Dakle sasvim sigurno da su zadruge od trenutka njihovog osnivanja imale i snažan utjecaj i na život građana u ovom slučaju kada govorimo o tradiciji u Europi, isto tako su pridonosile blagostanju i sredina u kojima su se osnivale, doprinosile su naravno i zaštiti okoliša, doprinosile su i očuvanju svih vrednota tog kraja i u tom smislu doista zadruge su nešto što predstavlja stvarno jednu pozitivnu tradiciju, a i budućnost malih i srednjih poduzetnika i na ovim prostorima. Stoga doista evo s veseljem podupirem ovaj čin zapravo usvajanja, donošenja ove uredbe koja će stupiti na snagu danom pristupanja ili prijema Hrvatske u Europsku uniju. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo jedan ispravak, gospodin zastupnik i potpredsjednik Neven Mimica. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Ispravio bih netočan navod da zemlje članice Europske unije donose odluku o prijemu Hrvatske u Europsku uniju, odnosno da se radi istovremeno i o prijemu i o pristupanju jer jednostavno gledajući ono što se potpisuje to su ugovori o pristupanju. Članice Europske unije donose odluku o prihvaćanju ugovora o pristupanju, znači donose samo odluku o prihvaćanju pristupanja. Accession treaty, accession … [[Ne razumije se.]] sve je to ugovor o pristupanju, ne ugovor o prijamu. Prema tome ne donosi se odluka o prijamu Hrvatske nego odluka o prihvaćanju ugovora o pristupanju Hrvatske Europskoj uniji.
Hvala. Gospodin zastupnik Branko Kutija. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođo državna tajnice. Najbolji pokazatelj veličine značenja zadruga u svijetu je činjenica da zadruge imaju preko 800 milijuna članova i preko 100 milijuna zaposlenih te da 3 milijarde ljudi, odnosno polovina ukupnog svjetskog stanovništva ostvaruje prihode od zadruga. U Hrvatskoj zadrugarstvo ima bogatu i dugu tradiciju, a počelo se razvijati pod utjecati zadružne prakse koja je dolazila iz Europe. Prve zadruge osnovane su na hrvatskom tlu prije skoro 140 godina. Nakon 2. svjetskog rata nove političke prilike i gospodarsko okruženje su u manjoj ili većoj mjeri utjecale na smanjenje zadružnih aktivnosti. Nakon osamostaljenja Republike Hrvatske donošenjem Zakona o zadrugama počeo je proces revitalizacije zadruga. Iako su Zakonom o zadrugama riješeni neki od problema u poslovanju zadruga, analiza rada zadruga ukazuje na loš položaj zadruga na tržištu, a što je posljedica negativnog stava prema zadrugarstvu, znači povijesno nasljeđe, nepoznavanje i nepoštivanje zadružnih načela kao instrumenta ostvarivanja zadružnih vrijednosti, nedovoljne educiranosti zadruga i njenih članova o biti zadruge, niske obrazovne strukture članova zadruge, malog broja zadrugara po zadruzi, izbjegavanja poslovanja putem zadruge kada proizvod ima visoku poziciju na tržištu, slabog međusobnog povezivanja zadrugara i jačanja konkurentnosti itd. Sudjelovanje zadruga u ukupnim gospodarskim aktivnostima je relativno malo iako sudjeluju u ukupnoj aktivi gospodarskih subjekata sa 0,5% udio u kapitalu i rezervama je svega 0,2%. Čuli smo da je u Republici Hrvatskoj u sudski registar upisano preko 2 tisuće zadruga. Evo s obzirom da dolazim iz Zadarske županije, prva zadruga na području naše županije osnovana je 1874. kao ribarsko spužvarska zadruga. Čuli smo isto tako od gospođe Zgrebec 1907. da je formiran zadružni savez i prije znači godinu dana proslavljena je stota godišnjica. Od ukupno 53 poljoprivredne zadruge, 6 obrtničkih zadruga i 2 zadruge proizvođača benkovačkog pločastog kamena na žalost premali je broj zadruga se bavi sa konkretnom proizvodnjom. U ovom uvodnom dijelu na stranici 2 među nedostacima koji utječu na položaj zadruge na tržištu spominje se i neprepoznavanje uloge zadruga od strane jedinica lokalne i područne odnosno regionalne samouprave. Mi u Zadarskoj županiji imamo na žalost suprotan primjer, ali sa istim rezultatom. Što to znači? Prije desetak godina smo počeli sufinancirati sadni materijal uglavnom voće naši poljoprivrednim proizvođačima, prije tri godine smo počeli sa sufinanciranjem povrtlarskih kultura, županija je angažirala Agronomski fakultet u Zagrebu s ciljem da se formiraju tri zadruge jedna je vinogradarsko-vinarska, druga je povrtlarska i treća voćarska. Cilj je doista poražavajući. Znači unatoč angažmanu jedinica lokalne samouprave i regionalne samouprave i Agronomskog fakulteta znači nije postignut adekvatan cilj. Evo osnovni cilj znači ovog zakona je provođenjem uredbe omogućiti osnivanje europske zadruge od strane fizičkih osoba s prebivalištem u različitim državama članicama i od strane pravnih osoba osnovanih prema pravu različitih država članica. Zbog svega navedenoga podržati ću donošenje ovog zakona. Zahvaljujem.
Hvala. Gospodin zastupnik Dragutin Bodakoš. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege zastupnici. Dozvolite da vezano uz ovaj Prijedlog zakona o uvođenju europske zadruge dadem jedan osvrt ne toliko o ovome dijelu zakonodavnom što ni nije mi baš struka nego o onome šta i kako gledam na ovo zadrugarstvo kod nas koje imamo danas u Hrvatskoj. Zadrugarstvo koje je iz ovoga već danas što je govoreno svakako ima svoju tradiciju i seže unatrag 140 godina. Naše slavonsko selo imalo je i porodične zadruge i kao takovo sigurno ta tradicija je prisutna u Slavoniji, a kao što je to iz ovog što je iznešeno i u Hrvatskoj normalno. U tom razdoblju međutim bilo je uspjeha ali i padova posebno ono što je se desilo za zadrugarstvo, to su godine poslije 2. svjetskog rata, znači tamo 50-tih godina zadrugarstvo je tada ostavilo jedan posebno loš dojam, ali i trag u daljnjem razvoju. Postojale su želje i ljudi i određenih sela i mjesta, međutim i u šezdesetim godinama socijalistička vlast je davala prednost kombinatima tako da su zadruge i u tom vremenu nisu dobile mjesto koje im je trebalo pripasti. Posebno se to odnosilo na sektor poljoprivrede gdje je tada bio trend razvoja velikih kombinata a zadruge su se pokušavale uspostaviti ali nisu dobivale one mjesto koje su trebale. Nažalost, i u demokratskoj Hrvatskoj donošenjem novog Zakona o zadrugarstvu 95. i izmjenama 2001. i 2002. nemamo napredak u razvoju zadrugarstva. Nažalost, trend da zadruge koje su i sada i koje se nalaze, trend koji je bio šezdesetih godina on je i danas prisutan u nekim sredinama tako da ono što su nekad radili kombinati danas to rade velika poljoprivredna poduzeća ili poduzetnici tako da i te zadruge pomalo nestaju i oni preuzimaju i onaj dio kontakta koji su te zadruge imale sa selom. A tu su sigurno prisutni drugačiji ekonomski odnosi odnosno zakon kapitala je sigurno prisutan. Međutim, europsko zadrugarstvo ili kooperative koje su posebno prisutne u Sjedinjenim Američkim Državama imaju u svom prisustvu jedno sasvim drugačije okvire i upravo takove zadruge i u Europi a i u Sjedinjenim Američkim Državama imao sam prilike i vidjeti stvaraju određene institucije odnosno ulaze sa svojom proizvodnjom u prehrambenu industriju, imaju svoje klaonice, svoje mljekare i na neki način stvaraju i finaliziraju ovu proizvodnju koju imaju. Međutim, kod nas nažalost toga nema. Nema dapače je iz godine u godinu sve lošiji podaci koje imamo, u svim pokazateljima su sve lošiji što znači da je i pad ukupnog prihoda, pad dobiti, pad i broja zaposlenih u ovim našim zadrugama. Jedino raste broj osnovanih zadruga, to je zbog poticaja koje daje država i država ovdje daje jedan napor. Međutim, mnoge od tih osnovanih zadruga nisu ni započele sa radom. A ono što je najgore gubitak koji je prikazan za ovih 50% zadruga koje su prikazale u svoj završni račun taj gubitak je u 2007. godini bio oko 50 milijuna kuna ili kad gledate na broj zaposlenih to je svaki zaposleni je stvorio gubitak od 20 tisuća kuna. Postavlja se pitanje kako upravo takve zadruge u ovim ekonomskim odnosima stupanja u ovo zakonodavstvo mogu biti "al pári" europskim odnosima. Ne ulazeći kažem u raspravu koju je u zakonskom dijelu imao magistar Mimica u ime kluba SDP-a, međutim sa ovog ekonomskog gledišta samo donošenje zakona neće nam ozdraviti ovaj naš zadružni sistem. Mislim da o tome dijelu ćemo morati u daljnjem rješavanju zadružnog sustava govoriti i ovo što je rekla i državna tajnica, mislim da je neophodno donošenje novoga Zakona o zadrugama ali rješenja treba krenuti na drugi način. Sigurno da treba krenuti od školskih zadruga, obrazovanja mladih koji će sigurno imati pravu mogućnost da sudjeluju u formiranju europskog zakonodavstva. Na državi je da sa ovim zakonskim aktivnostima, novčanim podrškama ono što je zdravo u našem zadrugarstvu podigne na višu razinu koja će se moći udružiti sa europskim zadrugama. Hvala lijepo.
Hvala. U ime kluba SDSS-a zaključno gospodin Ratko Gajica. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, gospođo državna tajnice, kolegice i kolege. Ja ću u ovom kratkom vremenu ne ulazeći u ovo pitanje neutemeljenosti i svake druge a povodom ove teme o europskim zadrugama reći nešto o zadrugarstvu kao obliku privređivanja i kao obliku sticanja prihoda u konačnici radi preživljavanja. Ono što piše u ovom obrazloženju to su tri podatka koja ću ja ovdje spomenuti. Piše u svijetu 800 milijuna zadrugara, 100 milijuna zaposlenih, polovina stanovništva prihod od zadruga. Drugo što piše da je u Europi slično stanje. Ali onda piše i u Hrvatskoj mi imamo bogatu tradiciju. Naravno da ne može se pohvaliti ovim parametrima i odnosima koji su u Europi i u svijetu. Tradicija nije dovoljna. E sad, ono što je važno ovdje neki principi na kojima se zadrugarstvo zasniva to je samopomoć, samoodgovornost, solidarnost, prilagodljivost, afirmacija lokalnih resursa. Sve je to u trenutku u kojem mi živimo i na velikom dijelu prostora Republike Hrvatske tako da preferira zadruge kao oblik privređivanja. Reći ću samo u naznakama nekoliko stavova u ime kluba SDSS-a i to baš onako u naznakama. Prvo, dosadašnje iskustvo i ova tradicija u Republici Hrvatskoj pokazuje da je zadrugarstvo odličan model za aktiviranje resursa koji nam stoje na raspolaganju. To posebno vrijedi u sadašnjim okolnostima radi oporavka i razvoja. To vrijedi posebno radi suočavanja ili rješavanja problema nezaposlenosti. To vrijedi i zbog toga što više ne možete živjeti od jednog jedinog prihoda s jednog jedinog mjesta nego se mora živjeti od zbroja puno malih prihoda. To vrijedi zbog toga što imamo prostor s puno zapuštenih poljoprivrednih površina i to posebno vrijedi na područjima PPDS-a i na područjima povratka i zbog toga je o zadrugarstvu ili o zadrugarstvo zbog toga mora biti vrlo ozbiljna priča. Druga stvar koju ovdje želim reći to je ovo pitanje odnosa prema zadrugama, pa i ovoj tradiciji koju sam na početku istakao. U najvećem, neću reći na cijelom području Hrvatske, ali u najvećem broju sredina odnos prema zadrugama i njihovoj imovini, a to znači i prema zadrugarima je odnos devastacije i imali ste pretvorbu u kojoj je napravljen iskorak u rikverc. Treća stvar koja mi se tu čini važna da su mnoga lokalna, mnogi lokalni resursi iskoristivi u ovom trenutku samo kod zadrugu. E sad tu dodajem još jednu stvar. Interes u lokalnim sredinama, mislim na jedinice lokalne samouprave, nije uvezan sa ovim pojedinačnim interesom i zadruga i zadrugarstva u mjeri da to bude, kako se to kaže, naša zajednička stvar. Čini mi se da su zadrugari prosto ostali usamljeni. Tu dodajem i četvrtu stvar koja mi se čini da ima izvjestan činovnički odnos. U ministarstvu imate linije novca predviđena za to, imate natječaje kojima se to objavljuje i imate ljude stručne koji će o tome razgovarati i obrađivati prispjelu dokumentaciju, ali sve je čini mi se u najvećoj mjeri ostavljeno tom pojedincu napravi projekt, javi se, za to odgovaraš pa ćeš onda tu nešto napraviti. To nije dovoljno. To mora biti zajednička stvar. Ja ukazujem na to da to čini mi se nije zajednička stvar. I konačno, četvrto što želim tu reći na kraju, to je zadrugarstvo. U obliku kako ga vidimo, a čini mi se da smo i o tome ovdje govorili, on mora biti razvojna strategija, a ne samo razvojna šansa. Mislim da je dinamika o kojoj i sadržaj kako o zadrugarstvu razgovaramo do sada, da je zapravo izražen kroz ovo, on je razvojna šansa. To nije dovoljno. To mora biti razvojna politika.
Hvala. Zaključno u ime predlagatelja gospođa državna tajnica Tajana Kesić Šapić. Izvolite.
Hvala lijepo. Evo na kraju bih se zahvalila svima na zaista konstruktivnoj i dobroj raspravi. Posebno bih se zahvalila gospođi Zgrebec koja je itekako dotaknula ono što nas čeka u sljedećem periodu, dakle usvajanjem ovog zakona koji stupa na snagu tek punopravnim članstvom Republike Hrvatske u Europsku uniju moramo do tog perioda dakle itekako raditi na razvoju zadrugarstva, donijeti novi Zakon o zadrugama, raditi edukaciju zadrugara, isto tako promovirati upravo ovu uredbu, znači da svi naši zadrugari znaju šta ih čeka i da se mogu pripremiti za, u onom trenutku kad Republika Hrvatska uđe u Europsku uniju da se mogu prilagoditi i krenuti upravo u udruživanje u europsku zadrugu. Ministarstvo gospodarstva će i dalje poticati razvoj zadrugarstva sa financijskom potporom i upravo za razvoj konkurentnih zadruga, dakle onim koji stvaraju novu dodanu vrijednost i isto tako, kao što sam već i ranije naglasila, donijeti novi Zakon o zadrugama. Evo još jedanput svima se zahvaljujem na podršci za donošenje ovog Zakona.
Hvala. Zaključujem raspravu. Odlučivat ćemo kad se steknu uvjeti. Konačni prijedlog Zakona o uvođenju europske zadruge Societas Cooperative Europea, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 67. Rasprava je zaključena. Predlagatelj je prihvatio amandmane Odbora za zakonodavstvo te oni potaju sastavni dio konačnog prijedloga zakona i o njima se ne glasuje. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona, molim uključim ose i glasujmo. Rezultat? Ovaj prijedlog zakona je prihvaćen većinom glasova, 106 glasova za, 6 suzdržanih i jedan protiv.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Evo pred nama je Prijedlog zakona vrlo dugačkog imena. Možemo ga kratko reći, mi ga zovemo u struci Zakona o jedinstvenom europskom zračnom prostoru, odnosno potvrđivanju Ugovora o jedinstvenom europskom zračnom prostoru ili kako se ovdje koristi engleska originalna kratica ECAA. Što je zapravo donosi sam ovaj vrlo važan ugovor kojega je Republika Hrvatska potpisala 9. lipnja 2006. godine zajedno sa ostalim državama članicama, potpisnicama od u ime Europske zajednice je on potpisan naravno i u ime svih njenih članica, kao i u ime 11 država većinom od njih iz regije jugoistočne Europe, ali isto tako tu su i sada već punopravne članice Republika Bugarska, kao i Norveška, kao i Island. Ovim sporazumom smisao i sadržaj tog sporazuma jest uspostava zajedničkog europskog zračnog prostora koji bi polazeći od međunarodnog karaktera civilnog zrakoplovstva, kao i osim načela Europske zajednice o slobodi kretanja ljudi, dobra i kapitala temeljio i na drugim jedinstvenim načelima dakle pravo i slobodi poslovnog nastana, slobodi međusobnog pristupa zrakoplovnim tržištima izvan sadašnjih granica Europske zajednice pod jednakim uvjetima natjecanja bez diskriminacije na temelju nacionalne pripadnosti zračnih prijevoznika. Cilj je potpuna liberalizacija zrakoplovnog tržišta u pogledu kapaciteta, frekvencije i cijena i «ECAA» je sporazum između Europske zajednice i trećih zemalja je model koji je prevladava na unutrašnjem tržištu zajednice. Sam sporazum sastavljen je, sastoji se od dva dijela. Mnogostranog, znači onog dijela koji vrijedi za sve potpisnice i dvostranog koji vrijedi za Hrvatsku i za Europsku zajednicu. Također on je i horizontalno podijeljen u dva dijela, u dvije faze u prvu i u drugu fazu. I … [[Govornik se ne razumije.]] ovdje povežem i istaknem da je ujedno i primjedba, implementacija prve faze ovog sporazuma kao i ratifikacija koju, o kojoj, ovog sporazuma o čemu upravo sada raspravljamo uvjet, jedan od uvjeta koje smo dobili kao mjerilo u postupku pregovora a to mjerilo proizlazi iz zajedničkog pregovaračkog stajališta Europske unije i zemalja članica od prije otprilike mjesec dana. Bitna pitanja koja su obuhvaćena ovim sporazumom odnose se na pristup tržištu i na ostala uz to povezana pitanja; sigurnost zračnog prometa, zaštitu zračnog prometa, upravljanje zračnim prometom, zaštitu i očuvanje okoliša, socijalne aspekte i zaštitu korisnika. Nakon što se «ACEE» sporazum počne primjenjivati Republika Hrvatska će postići europske standarde u području zračnog prometa istog stupa sigurnosti odvijanja i zaštite zračnog prometa te povećanje konkurentnosti hrvatskih zračnih operatora, pojednostavljenje postupaka u primjeni međunarodnog zračnog prometa, pojednostavljenje upravljanja i kontrole davanja zračnog prometa. Ukidanje državnih potpora, široku ponudu zrakoplovnih usluga i društvenu svijest. Dakle ovaj sporazum donosi zapravo jednu potpunu, otvorenu liberalizaciju u odnosu na zemlje potpisnice i u odnosu na članice Europske unije. Kada se u, mi smo u ovom trenutku, Republika Hrvatska je na dobrom putu da ispuni sve svoje obaveze iz prvog dijela ovog sporazuma da time ispuni ono mjerilo koje se od nje očekuje i prije pristupanja u punopravno članstvo odnosno prije privremenog zatvaranja poglavlja. Očekujemo da ćemo do kraja godine biti u mogućnosti to i u potpunosti konstatirati te da ćemo na taj način i na području prometa jedno mjerilo više zadovoljiti tj. jedan mali korak ka pridruživanju i napraviti. Za sva daljnja pitanja stojimo naravno na raspolaganju sa suradnicima. Hvala lijepa.
Hvala. Žele li izvjestitelji radnih tijela uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba zastupnika HDZ-a gospođa zastupnica Marija Pejčinović-Burić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče, gospodine državni tajniče sa suradnicima, kolegice i kolege. Pa evo državni tajnik je rekao da jedno od poglavlja koje smo zadnje otvorili u pregovorima, jedno od 18 je i ovo poglavlje prometne politike i svakako da ovaj zakon koji se nalazi pred nama će omogućiti da se mjerilo, jedno od mjerila koje je postavljeno u pregovorima ispuni a ako imamo u vidu onaj plan koji je pred nama a to je da Hrvatska u 2009. godini potpiše pristupni ugovor onda je svakako u interesu svih nas ovdje da ovaj zakon podržimo i da naravno podržimo predlagatelja u onim aktivnostima koje će slijediti iza potvrđivanja ovog ugovora a to su ove faze prilagodbe o kojima je već bilo riječi. A koji su temeljni razlozi naveli Europsku uniju za stvaranje zajedničkog europskog prostora? Pa prije svega tu se radi o onim temeljnim načelima na kojima počiva Europska unija, a to su tzv. 4 temeljne slobode; sloboda kretanja roba, ljudi, kapitala i usluga ali ovaj, dakle ovaj, sloboda ovog zajedničkog europskog zračnog prostora se temelji i na nekim drugim načelima i ciljevima Europske unije kao što su sloboda poslovnog nastana, zaštita potrošača i tako dalje i tako dalje. Što pristupanje ovom sporazumu znači za Hrvatsku, za njezine zračne prijevoznike, putnike iz Hrvatske koji koriste ovu vrstu prijevoza? Pa stvaranje ovog zajedničkog europskog zračnog prostora svakako znači slobodan pristup zrakoplovnom tržištu Europske unije i dijela zemalja europskog gospodarskog prostora. To su u ovom slučaju Norveška i Island te tržištima država tzv. procesa stabilizacije i pridruživanja dakle državama iz naše regije. I to pod jednakim uvjetima natjecanja što znači bez diskriminacije na temelju nacionalnosti a s ciljem liberalizacije u pogledu kapaciteta frekvencije i cijena. Sporazum nadalje počiva na načelima počivanja zajedničkih pravila koja se odnose na sigurnost, zaštitu, upravljanje zračnim prometom, područje socijalne usklađenosti te svakako ne manje bitno na pitanje zaštite okoliša. Kao bitne pozitivne učinke primjene ovog sporazuma svakako možemo navesti visoki standard sigurnosti i zaštite zračnog prometa, zaštite prava putnika, povećanje konkurentnosti hrvatskih operatera, pojednostavljenje postupaka u pripremi međunarodnog zračnog prometa, pojednostavljenje upravljanja i kontrole odvijanja zračnog prometa te široka ponuda zrakoplovnih usluga i dolazak novih znanja i tehnologija. Budući da se radi o promjenama koje traže i razdoblje prilagodbe ovim sporazumom su predviđena dva razdoblja u kojima svaka država prema tome kada Hrvatska, kada mi ovdje potvrdimo ovaj sporazum za Hrvatsku će početi dakle ići to razdoblje prilagodbe započeti primjenu europske regulative te time dokazati svoju potpunu spremnost za provedbu ovoga sporazuma. Sukladno tome potvrđivanje ovog sporazuma prvi je korak u uključivanju Hrvatske u europski, zajednički europski zračni prostor dok je u drugom potrebno ispuniti određene kriterije i dobiti odobrenje od strane komisije a kako bi se Hrvatska u potpunosti uključila u ovaj sporazum. Na nama je u Hrvatskom saboru da usvajanjem Zakona o potvrđivanju ovog sporazuma omogućimo taj prvi korak, a kako bi institucije nadležne za ovaj segment prijevoza mogle pristupiti ispunjavanju drugog nužnog preduvjeta za potpuno uključivanje u europski zajednički zračni prostor. Držeći da se radi o sporazumu koji će u cjelini donijeti niz pozitivnih učinaka za Republiku Hrvatsku klub Hrvatske demokratske zajednice podržava donošenje ovog zakona. Hvala lijepo.
Hvala. Pojedinačna rasprava gospodin zastupnik Živko Nenadić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Hrvatska je Sporazum o uspostavi europskog zajedničkog zračnog prometa zajedno sa desetak europskih zemalja potpisala evo skoro prije dvije godine u lipnju 2006. Što taj sporazum traži od zemalja potpisnica? Traži stvaranje zajedničkog europskog zračnog prostora koji bi se temeljio na slobodi kretanja ljudi, dobara i kapitala. Isto tako, temeljio bi se i na slobodi pristupa zrakoplovnim tržištima i izvan sadašnjih granica Europske zajednice pod jednakim uvjetima natječaja. Naravno, cilj je liberalizacija zrakoplovnog tržišta, ali i usklađivanje zakonodavstva sa, našega zakonodavstva sa EU zakonodavstvom. Sporazum predviđa i uspostavu regulatornog okvira na tom jedinstvenom zrakoplovnom tržištu. Na tom tržištu vrijedit će visoki standardi sigurnosti i zaštite zračnog prometa, ali i očuvanja okoliša i zaštite prava putnika. Dakle, ne samo da nam je ovaj sporazum važan na putu za prijem u EU već Republika Hrvatska postaje dio suvremenog i uređenog sustava civilnog zračnog prometa. I budući ovaj sporazum je međunarodni ugovor čiji tekst se u ovoj fazi ne može mijenjati. Dakle, uzmi ili ostavi budući da poboljšava mnoge stvari, treba ga podržati. Hvala lijepa.
Hvala. I gospodin zastupnik Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Evo i ja ću jasno biti kratak kao i moj kolega Nenadić, jer doista riječ je o jednom zakonu koji će značiti jednu kvalitetu kad se počne primjenjivati, novu kvalitetu u zračnom prometu. Kao što je već rečeno Hrvatska je ovaj sporazum potpisala 9. lipnja 2006. sa ostalim državama potpisnicama, a ono što je izuzetno bitno je da će Hrvatska imati i brojne povlastice kad bude striktno primjenjivala sve odredbe ovog sporazuma. Sasvim sigurno da je najvažnije reći da će se prihvaćanje ovog sporazuma i njegovom implementacijom koje će biti u fazama kao što je to već rečeno u dvije faze koje nisu vremenski ograničene, odnosno one pretpostavljaju naravno ispunjavanje određenih pravila, da će Hrvatska zapravo riješiti brojna pitanja vezana uz sigurnost zračnog prometa, upravljanje zračnim prometom, zaštitu očuvanja okoliša što je izuzetno bitno. Naravno, tu je i pitanje standarda svih putnika. Hrvatska je zračna destinacija i sasvim sigurno da će sve ono što je ovim sporazumom predviđeno odrazit se i na kvalitetu samih usluga i uvođenje novih brojnih zrakoplovnih usluga, ali naravno i zaštite samih putnika u zračnom prometu. Evo, ja mislim da je izuzetno bitno i pitanje povećanja konkurentnosti hrvatskih zrakoplovnih operatera i sasvim sam siguran da će se Croatia airlines kao najznačajniji turoperator, odnosno operator zrakoplovni da će se zapravo itekako znati snaći i prilagoditi je novim uvjetima na ovom zajedničkom europskom, u europskom prostoru, u europskom zračnom prostoru i u tom smislu ja vjerujem da evo i nabavkom novih letjelica. Evo jučer je došao novi zrakoplov. Slijedit će ga još tri iste vrste, da će i to značiti zapravo povećanu konkurentnost naše domaće zrakoplovne tvrtke i u tom smislu vidimo jednu dobru perspektivu. Premda neće biti lako zato što je veliki pritisak brojnih zrakoplovnih kompanija. Naravno, interes putnika se ne slaže ni s interesom kompanija. Interes putnika je da dobije što kvalitetniju uslugu za što manju cijenu i to je ono što će se sasvim sigurno otvoriti kao pitanje primjene ovog sporazuma, ali i vrijeme prilagodbe i vrijeme izazova je pred nama i ja mislim da rekao bih i na korist svih građana i onih koji se koriste zračnim prometom i na korist vjerujem i hrvatskih kompanija prije svega Croatia airlines da ćemo znati odgovoriti onomu što je pred nama kad se počne implementirati ovaj sporazum. Evo, mislim da samo možemo doista podržati, jer kažem brojne su povlastice koje će proizaći iz ovog sporazuma i ovaj sporazum možemo objeručke podržati. Zahvaljujem.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Glasovat ćemo kad se steknu uvjeti. Prelazimo na Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju Mnogostranog sporazuma između Europske zajednice i njezinih država članica, Republike Albanije, Bosne i Hercegovine, Republike Bugarske, Republike Hrvatske, bivše jugoslavenske Republike Makedonije, Republike Island, Republike Crne Gore, Kraljevine Norveške, Rumunjske, Republike Srbije i Misije privremene uprave Ujedinjenih naroda na Kosovu o uspostavi europskog zajedničkog zračnog prostora. To je bio hitni postupak, P.Z.E. br. 77. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Utvrđujem da je jednoglasno sa 110 glasova prihvaćen prijedlog zakona.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, poštovane gospođe i gospodo saborski zastupnici. Evo, Nacrt prijedloga zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obveznim i stvarnopravnim odnosima u zračnom prometu koji je danas proslijeđen vama na raspravu sadrži niz važnih novina i uvodi niz važnih novina u civilni zračni promet u Republici Hrvatskoj. On se sam po sebi osim već standardno definicije usklađenja sa propisima Europske unije, konkretno ovdje se radi o tri direktive, usklađuje i odnosno nadovezuje na prethodnu točku i na upravo obrazložen sporazum iz tzv. … [[Govornik se ne razumije.]] sporazum ili sporazum o jedinstvenom zračnom europskom prostoru. Ali isto tako on u sebi sadrži i realizaciju i provedbu odredbi iz Montrealske konvencije koju je Republika Hrvatska ratificirala i u ožujku je stupila na snagu, u ožujku ove godine. Što konkretno ovaj zakon donosi? On se usklađuje sa uredbom. Utvrđivanje zajedničkih pravila u svezi s nadoknadom i pomoći putnicima u slučaju uskraćivanje ukrcaja, otkazivanje ili drugih kašnjenja letova, tu se radi u jednom dobrom dijelu i terminološkim usklađenjima, ali isto tako i o sadržajnim izmjenama članaka koji utvrđuju prava putnika u slučajevima uskraćivanja ukrcaja i otkazivanja ili drugih kršenja kašnjenja letova tako što su stari nazivi, naravno u duhu nove nomotehnike ispravljeni, a prava putnika u svom sadržaju, dakle u prava putnika koji u tim slučajevima kašnje letova ili otkazivanje letova su bile možda nedovoljno do sad zajamčena, definirana ili garantirana. Sada su u svakom slučaju povećana. Kroz drugu uredbu o odgovornosti zračnih prijevoznika u slučaju nesreće određuju se pitanja odgovornosti prijevoznika prema putnicima i njihovoj prtljazi, dodatne troškove prijevoza i osiguranje prtljage … [[Govornik se ne razumije.]] obavijest putnicima o odgovornosti prijevoznika i pravila odgovornosti prijevoznika prema putnicima i njihovoj prtljazi. Kroz treću uredbu sa kojom se ovaj zakon usklađuje hrvatsko zakonodavstvo koje definira zračni promet dobiva na kvaliteti jer se posebno ovdje vodi računa o pravima osoba s invaliditetom i osobama sa smanjivom pokretljivošću kroz novi pododjeljak u postojeći zakon koji se vodi ovim izmjenama, prava osoba s invaliditetom i osoba smanjene pokretljivosti. O tome se, naravno u tom se poglavlju i kroz implementaciju ove uredbe izjednačuju u svim svojim pravima, kako osobe sa invaliditetom i osobe smanjive pokretljivosti sa osobama koje nemaju tih tjelesnih poteškoća. S time da je potrebno naglasiti da je ta pomoć koju su dužni pružiti, kako operatori, tako i svi daljnji učesnici u zračnom prometu, dakle zračne luke mora biti besplatna i u svakom drugom pogledu nediskriminacijska. Kroz, čitajući odredbe zakona vidjet ćete da će kroz primjenu ovog zakona, a primjena je odmah nakon objave, dakle i prije stupanja u punopravno članstvo Europske unije, prava hrvatskih putnika biti izjednačena sa onima europskih, što će indirektno donijeti i do veće odgovornosti spram putnika, do veće odgovornosti svih učesnika, dakle iz zračnih luka spram svojih korisnika, a naravno da će najveću korist imati upravo oni kojima je i zračni promet namijenjen, a to su putnici koji će u slučaju kašnjenja, u slučaju otkazivanja, u slučaju bilo kojih neočekivanih zapleta u odnosu na prvobitno planirano putovanje biti, imati prava, stječi prava bilo osiguranja tog prijevoza u nekim razumnim granicama na istu destinaciju, bilo povratom novca, bilo kompenzacijom u obliku novca, bilo određenim beneficijama kao što su zbrinjavanje na aerodromu nakon 2 sata minimalno za kratke letove, pa nadalje u obliku nekakvih brzih obroka, u obliku prava na besplatni poziv itd. pa sve do otkazivanja letova kada se mora osigurati i noćenje i mogući povrat, dodatni povrat troškova. Naravno, o svemu detaljnije je u zakonu vrlo precizno definirano, a za sve ostalo stojimo na raspolaganju. Hvala lijepo.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Da. U ime Odbora za pomorstvo, promet i veze, gospodin predsjednik odbora Slavko Linić. Izvolite.
Gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni tajniče, kolegice i kolege. Odbor za pomorstvo i promet raspravio je Prijedlog zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obveznim i stvarnopravnim odnosima u zračnom prometu i to po prijedlogu Vlade Republike Hrvatske. Odbor je prijedlog zakona raspravio kao matično radno tijelo. Uvodno izlaganje dao je predstavnik predlagatelja koji je naglasio da je neke odredbe koje se odnose na prava putnika u zračnom prometu, prava osoba sa smanjenom pokretljivošću u zračnom prometu, odgovornost prijevoznika potrebno je uskladiti s odgovarajućim EU propisima, što je jedan od uvjeta pridruživanja Republike Hrvatske Europskoj uniji. Također je naznačio da je Republika Hrvatska potpisala Sporazum o europskom jedinstvenom zračnom prometu u 2006. godini s ciljem potpunog harmoniziranja hrvatskog nacionalnog zakonodavstva u području zračnog prometa sa zakonodavstvom Europske unije. Budući da neke od odredaba iz Sporazuma o jedinstvenom zračnom prometu uređuje i pitanja koja su predmet ovog zakona, to je bio razlog zbog čega je potrebno provesti promjene, odnosno izmjene i dopune. Odbor je predložio Hrvatskom saboru donošenje zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obveznik i stvarnopravnim odnosima u zračnom prometu. Hvala.
Hvala. Otvaram raspravu. Prvi je na redu Klub HDZ-a, gospodin zastupnik Živko Nenadić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, državni tajniče, kolegice i kolege. Važeći Zakon o obveznim i stvarnopravnim odnosima u zračnom prometu iz '98. godine regulira odnose u zračnom prometu u svezi prijevoza putnika i prtljage, prijevoza stvari, regulira odnose osiguranja, reosiguranja itd. u slučaju sporova nadležnih sudova. Neke od odredbi postojećeg zakona potrebito je uskladiti sa odgovarajućim EU propisima. To se posebno odnosi na prava putnika u zračnom prometu, prava osoba sa smetnjom pokretljivošću u zračnom prometu i na odgovornost prijevoznika. Tako su utvrđena pravila u slučaju uskraćivanja ukrcaja i otkazivanja ili drugih kašnjenja letova s tim što su prava putnika ovim izmjenama pojačana. Ovo usklađivanje posebno je važno jer govori o pravima osoba s invaliditetom i osoba sa smanjenom pokretljivošću i odgovornosti prijevoznika. Prijedlog izmjena kaže da tim osobama treba u zračnim lukama, ali i u zrakoplovima pružiti besplatnu pomoć koja je prilagođena njihovim posebnim potrebama. Dakle, ne radi se samo o usklađivanju sa EU zakonodavstvom već i o uređenijim odnosima sudionika u zračnom prometu Republike Hrvatske i to rekao bih više u korist korisnika što automatski zahtijeva i veću odgovornost prijevoznika. Evo, iz tih razloga klub HDZ-a podržava ove izmjene. Hvala lijepo.
Hvala. U ime kluba SDP-a gospodin zastupnik Mario Habek. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Kao što nam je poznato Zakon o obveznim i stvarno pravnim odnosima u zračnom prometu sadrži odredbe o obveznim odnosima koji u zračnom prometu nastaju iz Ugovora o prijevozu putnika i prtljage u prijevozu stvari, obavljanju drugih komercijalnih djelatnosti, u zakupu zrakoplova, u slučaju štete koju zrakoplov u letu nanese osobama i stvarima na zemlji, osiguranju i reosiguranju. Zatim, odredbe o stvarno pravnim odnosima u pogledu zrakoplova, vlasništvo i založnog prava na zrakoplovu te odredbe o postupku ovrhe i osiguranja na zrakoplovu i teretu u zrakoplovu te s tim u svezi nadležnost sudova za ovrhu i osiguranje. Ovo pred nama je prijedlog izmjena i dopuna spomenutog zakona kako bi se isti uskladio sa odgovarajućim odredbama Europske unije. Kao što stoji u uvodu samog prijedloga zakona početkom 2006. godine Republika Hrvatska potpisala je Sporazum o europskom zajedničkom zračnom prostoru čiji je cilj potpuna harmonizacija hrvatskog nacionalnog zakonodavstva u području zračnog prometa sa zakonodavstvom Europske unije. Potpisivanjem ovog sporazuma Republika Hrvatska se obvezala implementirati u svoje zakonodavstvo uredbe i direktive koje su obuhvaćene tim sporazumom. Međutim, taj sporazum nije jedini dokument koji nas obvezuje na sve promjene koje trebamo uvesti u naše zakonodavstvo u području zračnog prometa. Između ostalog, za Republiku Hrvatsku još je u ožujku stupila na snagu tzv. Montrealska konvencija koja je zapravo osuvremenjena Varšavska konvencija. Montrealska konvencija se odnosi na komercijalni međunarodni zračni prijevoz i najveće promjene koje ona uvodi su u području sustava odgovornosti koje ide u korist putnicima tj. korisnicima zračnog prometa. Tako se na primjer konvencija vodi načelom neograničene odgovornosti zračnog prijevoznika, uvodi dvostupanjski sustav odgovornosti, mogućnost oslobađanja od te odgovornosti je vrlo ograničenja. Govori također o modernizaciji prijevozničke dokumentacije i slično. Spomenuti dokumenti su pozitivne promjene u našem zakonodavstvu. Promjenama ovog zakona podiže se razina prava putnika i neograničena odgovornost se stavlja na zračnog prijevoznika što putnika u zračnom prometu čini sigurnijim i zbrinutijim u slučaju nekih nepogodnih situacija na ovom području. Pohvalno je da su ove promjene senzibilizirane za problema osobe sa invaliditetom iako je praksa recimo u Zagrebačkoj zračnoj luci dobra, kako sam saznao bolja nego u većini europskih zemalja gdje osobe koje pomažu osobama s invaliditetom pri ulasku i izlasku iz zrakoplova educirano i senzibilizirano za osobe s invaliditetom što olakšava ukrcaj i iskrcaj a time i putovanje čini ugodnijim. S tim u vezi možda bih samo upozorio na članak 31.e u kojem se navode iznimke zbog kojih organizator putovanja odnosno prijevoznik može uskratiti osobi s invaliditetom prijevoz i za to se navode razlozi odnosno neki potpisani međunarodni propisi i ugovori koji se odnose na sigurnost. Ovdje imamo jednu zamjerku, pa evo odmah ukazujemo na to da se termin posebne potvrde izbaci iz ovog prijedloga zakona i da se zamijeni terminom "u skladu s njihovim potrebama" kao i na termin "mentalna invalidnost" za koji iskreno ne znam odakle ste ga izvukli jer je uvriježeniji termin "osobe s intelektualnim oštećenjima". Pa eto, molim da se to uzme u obzir. Sve ove promjene predviđene su u Nacionalnom programu za pristupanje Republike Hrvatske Europskoj uniji za 2008. godinu i stoga su same po sebi razumljive. Ono što je nerazumljivo je to zašto se s ovim usklađenjem nije išlo u prvom tromjesječju ove godine prije nego je Montrealska konvencija stupila na snagu. Zašto jednostavno Republika Hrvatska nije pripremljenija dočekala taj trenutak? Ali to ni ne čudi jer ova Vlada nikada nije išla u korak s promjenama i modernizacijom kako željeznice tako ni zračnog prometa. Međutim, nismo samo mi takvog mišljenja. Nedavno smo u medijima mogli čitati zanimljive novosti baš iz ovog područja. Premda se očekivalo kako će nakon potpisivanja ugovora između američkog zračnog prijevoza United Airlinesa i hrvatskog Croatia Airlinesa u lipnju 2007. godine uspostaviti zajednički "code share" letovi između Republike Hrvatske i SAD-a, to se neće dogoditi. Razlozi zbog kojih se to neće dogoditi su negativne ocjene koje Američka savezna uprava za zračni promet dala Hrvatskoj upravi za zračni promet nakon provedenog nadzora koje američke zračne vlasti čine uvijek prije sklapanja takvih poslova. Američke zračne vlasti smatraju kako u Hrvatskoj upravi za zračni promet među ostalim nema dovoljno kvalificiranih ljudi da obavljaju povjerene poslove. Sustav nadzora i certificiranja pilota i zrakoplova u Hrvatskoj je vrlo slab. Zapravo, potvrdilo se ono što je već godinama javna tajna u Upravi zračnog prometa. Dovoljno govori podatak da tamo radi premalo službenika, svega tridesetak koji nemaju nikakvo operativno iskustvo iz zrakoplovstva. Kad je sezona letenja od proljeća do jeseni veliki broj vlasnika manjih zrakoplova mjesecima čeka na tehnički pregled i produljuje registracije što je nedopustivo. Najviše štete od ovakvog neprofesionalnog pristupa zračnom prometu od strane Vlade i nadležnog ministarstva imao je naš najveći zračni prijevoznik Croatia Airlines. Croatia Airlines prošao je strogu kontrolu i nadzor od strane američkih zračnih vlasti ali je zbog negativne ocjene dane Upravi zračnog prometa propao posao koji bi Republici Hrvatskoj itekako donio koristi. To je još jedan primjer kako vješto ova Vlada upravlja našom državom, upropaštava itekako vrijedne poslove našoj nacionalnoj zračnoj kompaniji. Međutim, kaosu u ovom području ni tu nije kraj. Još prošle godine s radom je trebala započeti Agencija za civilno zrakoplovstvo koja bi kontrolirala certifikate, operativne licence i primjenu međunarodnih standarda za zračni promet. Naravno da se to nije dogodilo u zadanom roku jer zašto Vlada prilagođava rokove kako njoj odgovara a ne kako nalažu domaći i međunarodni dokumenti. Tek nakon spomenutog negativnog izvješća američkih zračnih vlasti Vlada je u petak 18. travnja, dakle prije mjesec dana imenovala čelne ljude i članove vijeća agencije iako su sredstva za rad agencije u iznosu od 3 milijuna kuna za to bila osigurana u proračunu za prošlu godinu. Poštovane kolegice i kolege, mišljenja smo da ovako zakašnjelo, usporeno i neprofesionalno upravljanje ove Vlade opetovano šteti ovoj državi, njenim građanima ali i ugledu koji imamo u međunarodnim krugovima. Pa zar se uvijek sve mora raditi nakon zakonskog roka? Zakone koje sami donosimo ne poštujemo, pa onda kako od građana očekivati da poštuju načela pravne države. Vrijeme je da se malo gleda unaprijed i da se rade planovi strategije koji nisu sami sebi svrha već koji će se provoditi u zadanim rokovima kako do ovakvih blamaža u međunarodnim krugovima ne bi više dolazilo. Klub SDP-a će podržati ovaj prijedlog zakona jer ide u korist građanima i nosi promjene koje će prava i sigurnost putnika u zračnom prometu dignuti na višu razinu. Na kraju moram reći da mi je drago da nas je Europa natjerala da donesemo ovaj zakon makar po hitnom postupku jer očito da naša dosadašnja Vlada nije bila u stanju sama prepoznati interese svojih građana i reagirati na pravi način. Hvala lijepo.
Hvala. I zaključno u ime predlagača gospodin Dražen Breglec, državni tajnik. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče, zahvaljujem i svim saborskim zastupnicima koji su uzeli učešća u ovoj raspravi i uglavnom istaknuli sve one kvalitete koje ovaj zakon i zaista i donosi. Dozvolite mi da se osvrnem na neke od konstatacija posebno vezane uz zadnji nastup i da pokušam dati dodatna obrazloženja i argumentirano odgovoriti na neke ovdje iznesene kvalifikacije. Montrealska konvencija donesena 99. u Europsku uniju uvedena je 2002. godine. Od 2002. godine do 2008. godine u Hrvatskoj su bile tri Vlade sa početkom mandata ove treće Vlade, dakle. Zašto se nije ratificirala Montrealska konvencija prije je dobro pitanje koje se ne može adresirati ni nikako upotrebljavati u dnevnopolitičke svrhe na način da je to nečija odgovornost ili na način da bi se u tom smislu moglo postići bolje stanje u hrvatskom zračnom prijevozu. Montrealska konvencija donosi mnoge kvalitete i svakako da je dobro da se ona ratificirala sada, svakako da bi mi svi skupa željeli da je i bolje stanje i bolje gospodarsko stanje i veći GDP i sveopće jače i bolje zastupljena su ova pozitivna međunarodna pravila koja postoje, međutim evo ovog puta ih ratificiramo i unosimo u našu pozitivnu praksu kroz izmjene i dopune zakona o kojima danas raspravljamo. Što se tiče kvalifikacija oko toga da američke zračne vlasti su dale negativnu ocjenu hrvatskim zračnim vlastima u svom auditu i da se zbog toga neće dogoditi tzv. "code share agreement" između Uniteda i Croatia Airlinesa. Mogu odlično demantirati da se radi o bilo kakvom konačnom ili završnom izvješću ili bilo kakvoj kategorizaciji koja bi bila negativna za Republiku Hrvatsku. Kroz audite mi na partnerskim osnovama i sa Sjedinjenim Američkim Državama i sa Europskom unijom, a auditi su vrlo česti gotovo pa svakih dva mjeseca otprilike je neki od njih po nekom području, utvrđujemo koje sve postupke, procedure u kojim sve elementima možemo poboljšati naš vlastiti sustav. Ono što su EFE američka agencija dostavila Republici Hrvatskoj jesu bile određene primjedbe, jesu bile određene zamjerke u smislu da još nisu postignuti određeni standardi. Međutim nikako se to ne radi ni o konačnoj ocjeni i nikako se ne radi o elementu koji ne bi bilo u mogućnosti, koji bi onemogućio sklapanje … sporazuma koji je od prošle godine još čeka da se neka pitanja između dviju država razriješe do kraja. Dapače, uvjeren sam da ćemo kroz maksimum truda, kroz maksimum kooperativnosti i ubrzane napore koje činimo kontinuirano ne zadnjih mjesec dana kako je ovdje bilo adresirano nakon natpisa u novinama već zaista kontinuirano, doći do točke kada će i te primjedbe biti prošlost, ja sam u uvodnom izlaganju rekao da mi namjeravamo do kraja godine postići i prvu fazu usklađenosti sa ECAA-om pa tako i eliminirati sve ove moguće primjedbe i dobiti tzv. kategoriju jedan američkog … Radili smo dakle najbolji dokaz da reakcija nije od prije mjesec dana, jest da je zakonodavni okvir za osnivanje Agencije za zračni promet koje će u najvećem dijelu biti instrument kojim će se povećati administrativna sposobnost hrvatskih zračnih vlasti usvojen prošle godine otprilike u lipnju prošle godine. Taj zakon je doduše dao i određene odgođene rokove višemjesečne za imenovanje tijela za upravljanje zbog poznatih izbornih aktivnosti, postizbornih preslagivanja došlo je do možda nekih šest mjeseci odgode imenovanja tijela vijeća same agencije, ali to nikako ne umanjuje trud na ostalim dijelovima realizacije dizanja kapaciteta i resorne uprave i pripreme za ustrojstvo agencije. Da li je potrebno tražiti krivca zašto hrvatske tijela državne uprave imaju problema sa dobivanjem privlačenjem kadrova koji na tržištu radne snage vrijede tri, četiri, pet kada govorimo o zračnom prometu, deset puta nekad više nego što im može pružiti državničko službeničko mjesto. Niti je to problem od jučer, niti je to problem samo ovog dijela državne uprave, ovog ministarstva, to je jedan generalni problem na kojem je svima nama da nađemo primjerena rješenja. Mi smo na području zračnog prometa, dakle u dilemi kako dobiti pilota koji na svjetskom tržištu dobiva u Indiji 12 tisuća dolara, u Europi 5-6 tisuća eura, u Hrvatskoj nekoliko desetaka tisuća kuna, 10-20% manje nego prosjek u Europi, kako validnog certificiranog pilota dobiti u državnu službu a samo takav se smatra da zadovoljava norme i ECAA i Europske unije. Kako dobiti mehaničara koji je također certificiran, znači on mora imati i nalet, on mora imati i dovoljan broj sati i permanentnu edukaciju, a zadržati ga u državnoj službi to zaista nije ni malo jednostavno. Stoga je uspostava … [[Ne razumije se.]] mjesto, instrument kroz koji će se svi ovi nedostaci, a oni su od nekad, oduvijek slobodno mogu tako uvjetno rečeno, kvalificirati taj nedostatak postoje u zračnom, u administraciji, u zračnoj administraciji kroz ovaj proces i u sljedećih šest do devet mjeseci možda najviše riješiti. Da li riješiti na način da će se tražiti i sa drugim agencijama, sa drugim državama, sa zračnim vlastima drugih država, sklopiti odgovarajući ugovor i time omogućiti ova uska stručna znanja, angažiranje u Hrvatskoj ili će se ići na određeni aranžman sa domaćom industrijom. To je svakako još pitanje koje treba do kraja riješiti. Ali evo ja vas sa ovog mjesta uvjeravam i pružam garancije da će se ovom jednom kroničnom, dugogodišnjem problemu pristupiti na najbolji način da će on uskoro biti zadovoljen i riješen i da ćemo mi i biti svrstani u kategorije jedan po EFA-u i zadovoljiti sve one uvjete i privremeno zaklopiti, sklopiti poglavlje broj 14 promet, pa isto tako i sve ostala poglavlja. Hvala vam najljepša.
Hvala. Imamo jedan ispravak, gospodin zastupnik Mario Habek. Izvolite.
Evo poštovani državni tajniče, znači ja bih ispravio jedan netočan navod. Na početku vašeg izlaganja rekli ste da, ja sam govorio da su code shared letovi između United Airlinesa i Croatia Airlinesa završeni, odnosno da ga neće biti. Vi ste rekli na početku vašeg izlaganja da to nije završeno i da će se uspostaviti. Sada ste na kraju vašeg izlaganja rekli da će u roku 6 do 9 mjeseci se postići neki drugi ugovori i letovi, ali najvjerojatnije je to da neće biti sa United Airlinesom, odnosno da će to najvjerojatnije biti neki drugi. Pa ja bih sad iskoristio priliku da vas pitam je li to završeno sa United Airlinesom ili nije, jer ste rekli da malo bi, malo ne bi. Hvala.
Hvala. Zaključujem raspravu. Dame i gospodo zastupnici, sutra ćemo nastaviti u 9 i 30. Nadam se da ćemo imati uvjete za ova 3 preskočena zakona koje smo danas popodne preskočili, počevši nadam se najprije ćemo dobiti mišljenje odbora za Konačni prijedlog Zakona o upravnoj inspekciji i onda ćemo se vratiti na minimalne plaće i Međunarodna organizacija rada. Dakle, nadamo se da ćemo ujutro imati uvjete i da ćemo tako nastaviti u 9 i 30 sati sa točkom Prijedlog Zakona o upravnoj inspekciji. Sad vam želim odmor i dobru zabavu. Doviđenja. Konačni prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o obveznim i stvarnopravnim odnosima u zračnom prometu. Bio je hitni postupak, P.Z.E. br. 73. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim uključimo se i glasujmo. Rezultat? Utvrđujem da je većinom glasova, 106 za i 2 suzdržana prihvaćen prijedlog Zakona o izmjenama i dopunama Zakona o stvarnopravnim odnosima.