Hvala lijepo gospodine predsjedniče, uvažene zastupnice i zastupnici. Znači pred nama je Konačni prijedlog Stečajnog zakona. Na njemu smo radili dugo. Krenuli smo najprije sa izmjenama. Zakon je inače već do sada imao preko 7 izmjena od mislim '96. godine. Onda smo zaključili da je zbog opsega potrebno ići u potpuno novi prijedlog. Ilustracije radi samo radna skupina je preko 24 sastanka održala, radila intenzivno na ovom što je pred vama. Dakle, stečaj sigurno će biti tijekom rasprave dosta govora o njemu i o tome što su nam sve stečajni postupci donijeli u Hrvatskoj ili možda bolje reći što nam nisu donijeli, a trebali su donijeti, a to je znači zdravije gospodarstvo. Međutim evo, na primjer po podacima Europske komisije po brzini stečaja mi smo 24 od 28 zemalja. Dakle, to je jedna ilustracija koja je naša pozicija u ovom trenutku. Prosječni stečaj 3 godine u Hrvatskoj, godina i pol u Europi. Kad znate što on nosi sa sobom prvenstveno gubitak radnih mjesta zapravo prestanak proizvodnje, onda se vidi koje on probleme vuče sa sobom. Sljedeći podatak koji govori o uspješnosti našeg sadašnjeg postupka, ali ovo uspješnosti stavljam u navodne znakove je to da je naplata oko 4%. Dakle, onoga što ode u stečaj to su procjene, nema egzaktnog podatka oko 4%. Dakle, mi sve ovo što radimo vode se bezbrojni postupci da bi došli do 4% naplativosti. Prečesto se stečaj vodi zapravo samo zbog troška. Dogodi nam se da trošak uzme 60, 70%, nekad i više. Sljedeći podatak koji je također zabrinjavajući skoro 15000 pravnih osoba ima blokiran račun duže od, ne ovako. Pravnih osoba koje nemaju ni jednog zaposlenog. Dakle, pravne osobe sa nula zaposlenih, skoro 15000 pravnih osoba je dužno skoro 15 milijardi kuna. Naravno, netko će postaviti pitanje tko im je to dao, kako su uopće mogli doći. Ali to ne rješavamo ovdje stečajnim. To je jedan problem hrvatskog gospodarstva koji je puno dublji od ovog. Znači, neke su pravne osobe 1000 i više dana u blokadi. Postavlja se pitanje smisla toga, vode se brojni sudski postupci u kojim sudjeluju takve pravne osobe. Inercijom zapravo se ništa ne događa, jer se ni ne može dogoditi jer nemaju imovinu. Dakle, to je ono što mi imamo pred sobom i što smo pokušali adresirati kroz Stečajni zakon. Dakle, prva stvar pravovremenost. Već sam vam rekao koliko je kod nas sporo i koji imamo problem sa inicijacijom stečaja. Kad firma, kad trgovačko društvo, pravna osoba ne pokrene stečaj na vrijeme ona proizvodi nered na tržištu, ona ruši konkurenciju, ona je konkurencija nekom tko je zdrav, tko može poslovati, tko može izvršavati svoje obveze, a ona ga zapravo, uzima mu posao i proizvodi samo nove dugove. Dakle, jedna od ključnih stvari je pravovremenost pokretanja stečaja. Mi zato ovdje ovim prijedlogom zakona po prvi put uvodimo automatski stečaj. Znači što? 120 dana blokade koja je egzaktna i ona se mjeri. Kad vam je račun blokiran 120 dana vi nakon toga se automatski otvara stečaj. Uvodimo to upravo zbog ovih 15000 koje sam rekao sa nula zaposlenih koji su blokirani preko 120 dana. Zbog tih 15 milijardi koje bi možda negdje bile spašene ili se ne bi proizveo toliki dug da je stečaj pokrenut na vrijeme. Ovo uvodimo i usprkos naših odredbi koje imamo o kaznenoj odgovornosti za nepokretanje stečaja. Međutim u praksi mi vidimo da je tih postupaka vrlo malo i da to, evo kad imamo ovaj broj nije dalo zapravo rezultate. Znate što se često u praksi dogodi? Inicira se stečaj, ne uplati se predujam, dakle ne postoji namjera, nema kaznenog djela i onda se zapravo nema kaznene odgovornosti, a stečaj stvarno nije otvoren, nije pokrenut. Dakle, automatski stečaj dva slučaja. Prvo ako predstečajni postupak bude obustavljen ide sud po službenoj dužnosti. I drugo, ako je blokada duža od 120 dana. Kod ovoga će se postavit pitanje kako će se sudovi nosit sa tim brojnim stečajevima koji će sada doći. Međutim, tu ću vam reći da smo razradili mehanizme, a neki će biti do kraja razrađeni kroz ZPP koji će također biti kod vas, da se zapravo te parnice u stečaju prekidaju i izvlače van iz sustava. Tako da će ukupno biti manje predmeta, dakle više će biti izvučeno iz stečaja nego što će ući kroz ove stečajeve. Ovdje ću vam također reći jedan podatak, mi u samo nekakvih 4% stečajeva zapravo se vodi puni stečaj. Znači, ima naplate imovine itd. Sve ostalo se svodi na otvaranje i zatvaranje jer stvarne imovine nema. Sljedeće, također ono što možemo vidjeti, pogotovo kad govorimo o trgovačkim društvima ovih s 0 zaposlenih koji nemaju ništa to je potpuna neodgovornost uprave jer uprava ne otvara stečaj, ne predujmljuje trošak, dakle takav se stečaj ne pokreće, a to trgovačko društvo i dalje egzistira. Dakle, ono što mislimo, a to nije samo uvođenje reda, to je drugačiji način poslovanja. Dakle, ako ste direktor onda morate pokrenuti stečaj u roku. Ako ga ne pokrenete po novom sustavu ćete ga financirati iz vlastite imovine. Dakle, to je učinkovitije i brže nego da vam prijetimo. Ostaje ona kaznena odgovornost ali ovdje ćete ga platiti od vlastite imovine. Međutim također ako nema direktora odgovarat će nadzorni odbor ako ga ima također svojom imovinom. A ako nema ni nadzornog odbora članovi društva. Jer netko mora to financirati. Ako nitko ne plati morat ćemo platiti svi mi od poreza koji s tim nemamo ništa. A netko je doveo tu firmu u situaciju ne samo da propada, jer legitimno je propasti, ali je doveo u situaciju da nije otvoren stečaj u zakonskom roku. Dakle, oni koji su znali da postoje stečajni razlozi i nisu otvorili stečaj financirat će ga. Sljedeće, radimo distinkciju, možda sam trebao i uvodno reći ali ovdje, dakle kod nas se dosta razgovaralo o predstečajnim nagodbama, predstečajnom postupku. Vi znate da smo to uveli, to je u okviru preporuka Europske komisije i išli smo s jednim modelom. Model je kroz neko vrijeme dao rezultate s jedne strane, s druge strane ukazala se potreba za određenim prilagodbama. Dakle, mi ovdje taj predstečajni postupak uvlačimo u stečajni. On postaje integralni dio postupka sa točno definiranim početkom i krajem. Adresiramo ono što je bio česti prigovor, a to su bili gdje je tu sud? Razlika znači između upravnog postupka koji je također završavao na sudu ali i ovog čisto sudskog. Povezujemo ih tako da je sada predstečajni postupak u okviru sudskog postupka. Dakle, sud ga otvara, sud ga zatvara. To je ona prva razlika. Druga razlika bitno poboljšavamo zaštitu vjerovnika i izbjegavamo situacije eventualnih napuhavanja potraživanja itd. što znači s ovim vjerovniku dajemo puno veću mogućnost za osporavanje toga svega i da se znači iz tog predstečaja firma može preživjeti, može nastaviti dalje raditi što je i ideja osnovna cijelo vrijeme i koju god firmu spasimo u toj fazi ona je zdrava, ona nastavlja dalje poslovati a ako se to ne realizira ona će ići u stečaj. Ovdje crtica stečaj sada vraća se stečajni plan upravo zato što su svi ovi rokovi vrlo striktni i vrlo oštri. Znači, mi moramo trgovačkom društvu omogućiti i poslovanje u stečaju ako je ono zdravo i ima perspektivu za preživljavanje. Dakle, radimo razliku između predstečajnih razloga i stečajnih. To je bitno napraviti upravo zato što imamo dvije faze postupka. Sljedeća stvar, transparentnost. Jedna od karakteristika našeg stečajnog postupka je bila nedovoljna transparentnost. Nedovoljna transparentnost nije samo zbog zaštite neke imaginarne javnosti nego prvenstveno zbog zaštite vjerovnika i njihovih prava. Vjerovnici koji nisu do kraja obaviješteni o onom što se događa oni zapravo ne mogu štititi učinkovito svoja prava. To je povezano s još nečim, a to su troškovi. Nažalost, izgradili smo bili kroz dugo godina sustav koji je preskup, sustav koji se bazira na objavama oglasa. Jedan oglas ide do tisuće kuna. Vi zapravo objavljujete nešto što ne utječe bitno na vašu pravnu poziciju. Mi smo u međuvremenu informatizirali cijeli sustav i sada ono što će biti sve objave idu na e-oglasnu ploču Trgovačkog suda, odnosno sudskog registra. I tu će se objavljivati. S ovim će se uštedjeti dugoročno desetine milijuna kuna onih koji plaćaju oglase. Vidjet ćete i neka druga zakonska rješenja koja nemaju veze sa stečajnim gdje ćemo također napuštati sustav oglašavanja kako je sad postavljen jer je jednostavno preskup. Učinkovitost, rekao sam problem dugotrajnosti stečajnog postupka, ovršnih postupaka. Reći ću sad nešto o tome. Prvo, izvor povjerenika i stečajnih upravitelja nasumičnim odabirom, to je rješenje koje želimo uspostaviti. Opet jedan podatak mi u ovom trenutku imamo 405 stečajnih upravitelja, od toga ih 50-ak nije nikad imenovano u stečaju, a njih 4 imaju preko 200 stečajnih postupaka. Dakle, to vam je statistika koju sada imamo. Tu smo dosta razrađivali kako ćemo riješiti, ustanovljujemo A i B listu dakle ovih iskusnijih i onih malo manje iskusnih. Obzirom na rasprave koje su bile i u odborima ja ovdje najavljujem i amandman Vlade znači da bi se ulazak na A listu olakšao bilo odlukom predsjednika nadležnog suda, bilo da bi se taj nedostatak iskustva kompenzirao kroz određenu edukaciju tako da će on biti manje striktan ovo što je sad postavljeno. Ali ono što je bitno dugoročno izgrađivanje sustava u kojem će edukacija biti permanentna, u kojoj će se licencirati i u kojoj će se stalno obnavljati licence. Mi moramo ići prema tome da su to ljudi kojima se povjeravaju sudbine tisuća drugih ljudi, da upravljaju određenim poslovnim pothvatima, da upravljaju poslovnim procesima. Oni za to moraju biti osposobljeni, moraju za to imati alate, moraju imati primjerenu nagradu ali je to nešto prema čemu moramo ići. Tako kažem, tu najavljujem taj amandman obzirom na raspravu koju smo imali u odboru i mislim da ćemo s tim korigirat prigovore koje smo imali. Bio je nekad neki prigovor zašto algoritam, pa vrlo jednostavno algoritam vam određuje i suca, pa ako algoritam može određivati suca zašto ne bi mogao stečajnog upravitelja. Ali ponavljam sudac u svakom slučaju može za nekog reći i obrazložit da nije radio recimo stečaj banke pa da ga zato neće u tom stečaju što je normalno jer to su nekakve specifičnosti. Dakle mi sucu tu dajemo ovlast. Upotrebna obrazaca, ja ga ovdje spominjem ali je to nešto što je izuzetno bitno i nastojimo proširiti u svim segmentima ovog što radimo. Sad govorimo o pravosuđu, ali trebamo širit gdje god. Obrasci daju pravnu sigurnost, obrasci stranci od početka daju putokaz što treba napraviti, što treba ispunit, kako ispunit, koju dokumentaciju treba priložit izuzetno važno. Nažalost o tome sam često govorio vi danas imate situaciju kad se neko javlja na javni natječaj, prilaže metar visoku dokumentaciju, istovremeno hoće otvoriti stečaj i napiše jednu rečenicu predlažem otvaranje stečaja, isporuči to sudu i onda sud mora sve drugo raditi. Dakle nije sud taj zbog kojeg stečaj dugo traje. Nekad traje i zbog suda ali vrlo često zbog toga što smo postavili sustav u kojem se ne obavi ni jedna prethodna radnja da bi se dalje mogao voditi postupak. Dakle obrasci čuvaju postupak, oni su bitni i za zaštitu prava stranka. Slijedeće, jedan od problema koji su opterećivali stečajne postupke je bila prodaja nekretnina, dakle razlučni vjerovnici, dosada su se nekretnine prodavale u ovršnom postupku, dakle postupku koji se vodio pred drugim sudom, vodio se paralelno i imali smo slučajeve 30, 35 dražbi. Nakon što vam prođe 35 dražbi nema više ničeg, ostaje samo trošak, ako se i proda imovina od nje nema više ničeg. Dakle tu ustanovljujemo jasna pravila a to je da se zapravo sve prodaje u četiri dražbe i to u stečajnom postupku. Dakle ne ide više paralelni postupak, ide ovdje. To je bitno zato što je interes da trošak ne jede nekretninu, vrijednost nekretnine, da se ona što prije stavi u funkciju. Kažem 35 dražbi ne vodi ničemu. To je samo vođenje dražbe radi naplate troška i to je besmisleno. Ovdje su jasna pravila, znači kako se umanjuje vrijednost, što su početne točke od kojih se ide i drugo što uvodimo, razgovarali smo dosta sa razlučnim vjerovnicima, znači oni razlučni vjerovnici koji su u prednosnom redu oni mogu sada vrlo jednostavno zamijeniti svoje potraživanje sa vrijednosti nekretnine. I to je bitno, ponovo da se štedi na postupku i štedi na trošku. Nema potrebe, on ima tu vrijednost, razlučni je vjerovnik, dakle njemu i tako ide prodajna cijena od toga pa možda onda zamijenit svojim potraživanje, naravno o tome odlučuje sud to ne ide automatski. Upis stečajne mase u sudski registar i dodjela OIB-a omogućit će završetak postupaka što nam je sada silan problem, to svi koji rade u praksi znaju, trajanje predstečajnog postupka ograničujemo na 120 dana, točno vidite u zakonu kako ide po fazama i koliko koja može trajat, uvodimo jednu obvezu suda za koju znamo, naime mi smo dosada se prečesto igrali sa hitnošću postupaka pa smo uvodili hitnost postupaka za mnoge postupke, mi ovdje propisujemo hitnost ali ovih drugih postupaka koji se vode uz ovaj stečajni. Zaštita vjerovnika, ono što je bitno, prvo uvodimo dužnost, ne samo dužnost nego uvodimo objavu otvaranja i predstečajnog i stečajnog postupka i prije donošenja odluke o otvaranju postupka. Što se danas događa prema sadašnjem uređenju? Trgovačko društvo, pravna osoba je u situaciju da se otvara stečaj, inicira se stečaj, međutim za to nitko ne zna, to nije nigdje objavljeno i vi sada imate takvo trgovačko društvo koje i dalje posluje, proizvodi obveze, preuzima obveze itd. a ono je zapravo u situaciji da je u stečaju. Mi sada uvodimo objavu toga čim se podnese prijava. Tu se vraćam i na one naše dužnike duže od 120 dana, oni će svi biti izlistani, dakle svako će znat tko je više od 120 dana u blokadi i znat će da li će poslovat s njim ili ne i znat će ko su osnivači, ko su direktori i zapravo moći će znati tko je doveo firmu u takvu situaciju. I to je ta transparentnost koja je bitna. Dakle s ovim ovdje štitimo izravno vjerovnika jer će vjerovnik od početka znat što se događa. U predstečajnom postupku ono što je također možda bila jedna od stvari koju smo trebali pojačat zaštita vjerovnika, dakle dajemo im šire pravo na osporavanje tražbina drugih vjerovnika. Upravo zbog toga da neto ne kaže da se dogovorio netko itd. ti si vjerovnik imaš svoj potraživanje, možeš si štiti pravo, osporavat tražbinu. Stroža pravila za odlučivanje o planu restrukturiranja, znači koliko nam glasova treba, 50% svih vjerovnika i zbroj tražbina mora biti dvostruko veći od onih koji su glasali protiv. Također slučajevi u kojima sud može uskratiti pristanak, to je bitno upravo zbog zaštite vjerovnika jer se vjerovnik može obratiti sudu, dokazivat da nema planiranih sredstava za njegovo naplaćivanje, umanjuju mu se prava ispod razine koju bi bilo razumno očekivati itd. dakle on ima sredstvo za blokadu toga što bi njega oštetilo. Ako se sklopi sporazum dužnik ne može isplatiti dobit dok ne ispuni u cijelosti obveze iz sporazuma i to je bitno da nam se ne dogodi da je dužnik obvezan, isplaćuje dobit sebi a nije namirio vjerovnike. Ne može isplatiti dobit. Otpisane tražbine su vjerovnicima porezno priznati rashod. Ako se ne ispunjava predstečajni sporazum prestaje ovo oslobođenje od obveze, dakle vjerovnik onda može izaći iz toga i može nastupit sa svojim puni pravom i ići u naplatu. Dakle ako mu se ne ispunjavaju obveze ono što je potpisano, također jedan bitni osigurač je upravo da se ne bi vjerovnici eventualno oštetili. U stečajnom postupku bitno olakšavamo i zapravo potičemo pobijanje pravnih radnji, dakle onih gdje je došlo do nekakvih prebacivanja, oštećivanja vjerovnika itd. širimo tu mogućnost. Također podatak, od 2010.samo u 2% predmeta se osporavala pravna radnja, a svi znamo da je toga bilo puno više. Zašto? zato što po sadašnjem sustavu vjerovnici jednostavno nemaju poticaj za to. Moraju financirati postupak za koji ne znaju kako će završiti i ako uspiju ne ide njima nego se dijeli svima. To sada ovdje mijenjamo. Još jedna, neću je zvati sivom zonom, ali nešto gdje su moguće uvijek zlouporabe bile to su stečaj povezanih društava, dakle ne želimo situaciju u kojima se na nekog prebacuju svi dugovi, na drugog potraživanja, a povezana su društva. Dakle to će se uvijek rješavati kao jedinstveni stečaj i to je bitno jer tu moraju doći na kup i potraživanja i dugovanja i riješiti se jedinstveno. Rekao sam, vraća se mogućnost nastavka poslovanja. Troškovi stečajnog postupka, jedan problem koji se uvijek pojavljuje jer ako nemate riješeno kako će se to financirati onda moramo financirati iz proračuna. To je jedan od razloga zašto nemamo stečaj. Dakle ovdje kada pravna osoba ide u blokadu izdvaja se pet tisuća kuna na posebni račun, ako izađe iz blokade vraćaju se, ako ne izađe to služi za punjenje tog fonda koji teoretski i sada postoji da bi se financirao stečaj. Druga stvar, smanjujemo visinu predujma jer sadašnja visina je previsoka. Bila je minimalno 10 tisuća kuna, mislimo da je to previsoko, nije poticajno i onda se zbog visokog predujma nekad stečaji nisu otvarali. To je sada minimalno tisuću kuna, maksimalno 20 tisuća. Rekao sam od koga će se sve naplaćivati, dakle upravo od onih koji nisu u zakonskom roku pokrenuli stečaj i to je bitno odgovarajući svojom imovinom jer to im je dužnost. Ako nisu dobro poslovali uredu, neka otvore stečaj imaju poslovni neuspjeh. Ali ako ne otvore stečaj u zakonskom roku onda na sebe uzimaju potpuno rizik i moraju ga financirati. I to je nešto gdje moramo poslati takvu poruku. Kaznena sankcija, ponavljam što smo uveli nije dovoljna, ne daje rezultate. Evo ono što je također bitno ovo što smo radili je i u okviru preporuka Europske komisije, dakle mi nemao acquis za stečaj ali imamo preporuke, nastojali smo se što više njih držati. Koristili smo iskustva drugih zemalja. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovani ministre. Imamo nekoliko replika. Idemo po redu. Poštovani zastupnik Branko Vukšić, replika.
Uvaženi ministre MIljeniću vi svako svoje obrazloženje zakona dajete sa strašću i sa optimizmom i dobra je vjera i vjerojatno s dobrom vjerom i predlažete zakone. Međutim, niste upotrijebili jedan termin koji se često upotrebljava u Hrvatskoj, to je stečajna mafija. U Hrvatskoj postoji stečajna mafija, to su suci, upravitelji i bivši direktori poduzeća. Samo kada bi se pogledale imovinske kartice i kada bi se pronjuškalo po njihovim tajnim računima vidjelo bi se da su te tri kaste među najbogatijima u Hrvatskoj, koje nikad nisu svoje novce niti kune uložili. Rekli ste od 28 zemalja, mi smo na 24.mjestu, pa to dovoljno govori o svemu. Rekli ste da je tri godine prosječni stečaj kod nas, u Europi godinu i pol dana. To je … to je prosjek. Pogledajte one stečajeve gdje je bilo puno imovine kako su raskupusane te kako je raskupusana ta imovina. Treba se pitati tko zarađuje na tim stečajevima. Zbog čega DORH ne poduzme mjere protiv onih, rekli smo to je jedna vrst ratnog profiterstva jer znamo da su devedesetih uzimane tvornice da bi se uništavale, da bi se uzeo veliki novac, da bi se radnici potjerali na cestu. Sljedeća stvar koja je niti jedan stečaj, niti jedna predstečajna nagodba neće biti pravedna ako nisu na prvom mjestu radnici, ne banke. Ne smije postojati zakon u kojem bi se radnici zakidali. Međutim sada radnici znaju, kada se govori o stečaju, rijetko kad je to novo oživotvorenje tvornice nego je to zapravo jedan agonija koja traje, traje i traje. I rekli ste dobro na kraju, na kraju nema ničega i čak se ne zna tko će te postupke platiti. Neka plate suci, upravitelji i direktori, a ne država jer imaju dovoljno novca i zato su …
Odgovor na repliku poštovani ministar Orsat Miljenić.
hvala lijepa. Dakle ovi navodi o stečajnoj mafiji, ja ću se od njih ograditi pogotovo kada se stavljaju suci u taj kontekst i drugi. Ja sam zbilja uvjeren da svi rade maksimalno što mogu i maksimalno profesionalno. Naravno ako ima nekakvih incidenata na njima je kao što ste rekli na DORH-u da ih procesuira, ali uvjeren sam da su problemi koje imamo u stečajevima sistemski, da ih upravo adresiramo ovim zakonom, a ne bi nikada išao tako govorio o stečajnoj mafiji itd. kao što ste vi. Što se tiče radnika, naravno na njih smo mislili, vi vidite da mi ovdje kao stečajni razlog uvodimo i neisplatu plaća upravo zato jer mislimo da je apsurd da se plaće ne isplaćuju, da se kroz to jede esencija firme i onda da se radnici nemaju od čega naplatiti. Znamo da je nekada ljudima se teško odvažiti na taj korak, zato to predviđamo kao jedan od stečajnih razloga. Drugim zakonima će se razraditi mehanizmi kako će se to stvarno kontrolirati i provoditi, ali to sada po prvi puta postaje stečajni razlog. Tako da će tu radnici biti s jedne strane dobro zaštićeni. Međutim ono što je najveća zaštita, to je brzina i mogućnost preživljavanja firme, jer svakome je u interesu zadržavanje posla, poslovanja. Kad ima poslovanja ima i radnog mjesta onda ima posla za svakog i ima zarade. Dakle to smo stavili na prvo mjesto. A sekundarno je bilo upravo ovo zaštita svih vjerovnika, tako i radnika i mogućnost da se oni naplate i da se naplate od onih koji su ih eventualno oštetili. Hvala.
Hvala i vama ministre. Nova replika, poštovani zastupnik Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Poštovani gospodine ministre, podržavam vašu namjeru, odnosno ovu zakonsku normu da uprave i nadzorni odbori svojom imovinom odgovaraju, odnosno da se iz njihove imovine naplaćuje trošak kada u zakonskom roku ne otvore stečaj nad stečajnim dužnikom a kada su za to stvoreni uvjeti. No, ono što je čini mi se ovdje vrlo važno istaknuti da je to dobra norma u onom trenutku kada u državi funkcionira sigurnost vjerovnika. Dakle vi jako dobro znate da su, da je nemogućnost naplate potraživanja kod brojnih vjerovnika prouzročila vrlo tešku financijsku situaciju gotovo na rub stečaja. Prema tome, tome smo svjedoci i u postupku predstečajnih nagodbi gdje je brojnim vjerovnicima otpisana njihova potraživanja, a na ta pisana potraživanja su platila državi PDV. Prema tome, da ne govorim da je vrlo teško čak pojedinom poslodavcu naplatiti i potraživanja i od države i da država često puta ne isplaćuje u zakonskom roku svoje obveze prema vjerovnicima. Prema tome, uspostava sigurnosti vjerovnika je pretpostavka kvalitetnog funkcioniranja ovog zakona. Dok god vjerovniku u Republici Hrvatskoj ne bude siguran, dok njegovo potraživanje ne bude zajamčeno, dok on to potraživanje ne može naplatiti ili naplatiti vrlo teško ne možemo govoriti o normalnom funkcioniranju Stečajnog zakona dok god on ne bude potpuno siguran, u sigurnost vlastitih potraživanja. A rekao sam, često puta se događala situacija da je vjerovnik platio državi PDV a da u isto vrijeme nije mogao naplatiti svoja potraživanja. Vi ste o tome govorili o pokušaju da se zaštiti vjerovnik ali smo svjedoci da je vrlo, vrlo teško u Republici Hrvatskoj brojnim vjerovnicima i onda kada su sve napravili prema zakonu naplatiti svoja potraživanja.
Odgovor na repliku, poštovani ministar Orsat Miljenić.
Hvala lijepo. Pa znate da smo u neke od tih stvari intervenirali i promjenama drugih zakona, znači naplate recimo kod PDV-a itd., dakle tu se olakšava to. Naravno da jesmo u situaciji u kojoj još uvijek nismo svi mi zajedno prišli poslovanju na odgovarajući način. Prečesto mi vidimo da u Hrvatskoj nekad i ugovor nije dovoljan, istovremeno u nekim drugim zemljama se vi rukujete i zapravo ušli ste u posao i ostvarujete. S jedne strane na svima je da procjene s kim ulaze u posao, moraju procijeniti koliko taj potencijalni njihov dužnik, vjerovnik koliko on može, koliko je znači stvarno vjerojatnost naplate. Jer vi stvarno ako idete poslovati s nekim koji nema nikakav promet, nema nikakvog zaposlenog, isporučite mu jako puno robe, nemate osiguranje i onda očekujete da ćete se u potpunosti naplatiti. Možda hoćete, možda nećete ali ste se kao vjerovnik zapravo potpuno izložili. Dakle to je jedna situacija. Mi kroz ovaj zakon nastojimo dati vjerovnicima puno veći stupanj zaštite nego što je on sada. On nikada neće biti apsolutan upravo zbog ovoga. Jer vjerovnik na koncu sam odlučuje s kime će ići u poslovanje, s kime neće i uzima dio rizika. Ali mu dajemo mehanizme kako se on može maksimalno zaštititi. Naravno uz ovo je sve ono što radimo a to je ubrzanje sudskih postupaka. Znači ako ste došli u situaciju da morate tužiti da što prije dođete do rješenja spora, da vam novac ne propadne, zamrzavanje računa itd…. Ali to svi zajedno moramo raditi na kulturi da jednostavno kada ste nešto napravili, to se mora platiti, ako ste uzeli robu, ona se mora platiti. I kada to dignemo na jedan veći stupanj biti će nam svima lakše. To se samo zakonom ne može postići. Hvala.
Hvala i vama ministre. Nova replika i poštovani zastupnik Ivan Šuker.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče Hrvatskoga sabora, gospodine ministre. Ak je trebalo i jedan zakon u Hrvatskoj promijeniti onda je trebalo promijeniti Zakon o stečajima. Jer ako išta stvara pravnu nesigurnost u Hrvatskoj onda stvara ovaj zakon. Ali da bi on bio dobar, mislim da unutra fali nekoliko stvari koje su vrlo bitne i koje nažalost niti jedan predlagatelj ne poštuje a to je procjena fiskalnog učinka. Jer ako vi ocjenjujete da je u ovom trenutku negdje oko 30-ak milijardi blokiranih sredstava u tvrtki koje nemaju niti jednog zaposlenog, to je najvjerojatnije dio sredstava koji se neće moći naplatiti. Tu je veliki dio potraživanja države s osnova poreza i doprinosa. Prema tome, ne možemo reći da to nema nikakvog fiskalnog učinka. Međutim, radi hrvatske javnosti treba reći da ovaj zakon, ako se ništa ne promijeni praktički 15 tisuća tvrtki od 1.7. ide u postupak stečaja. Koliko će biti obrtnika, ne znamo. Međutim, ono što je vrlo bitno, ne znamo koliko će ti stečajevi povući drugih tvrtki koje u ovom trenutku posluju za sobom. I na kraju. Osobni identifikacijski broj je donesen zbog toga da se uvede reda u Hrvatskoj. I isto tako jedan od najvećih protivnika tog broja je bio Trgovački sud koji je imao 50 tisuća tvrtki registriranih praktički da se vidio samo jedan osnivač a njih ostalih se nisu vidjeli. I putem OIB-a se može vidjeti kompletna lepeza svih tvrtki koje se vežu za nekoga tko je osnivač, vlasnik itd…. I po toj lepezi mislim da puno onih koji misle da su izbjegli maču pravde ne može izbjeći. Jer mnogi od ovih tvrtki koje su blokirane imaju imovinu koja ovdje nije popisana, ta imovina je iznajmljena jednomu lancu u tvrtki od osnivača, oni te tvrtke koriste, osobito u graditeljstvu za obavljanje daljnjih poslova. Dakle puno pitanja na koje naprosto ovaj zakon mora odgovoriti iz razloga da donese kvalitetna rješenja da se ne dogodi da stečajevi kao mog recimo komunalnog poduzeća u Velikoj Gorici traje 15. godina.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovani ministar, Orsat Miljenić.
Hvala lijepa. Ja neću sada ulaziti u ovo zašto nismo prije, zašto neki drugi nisu prije itd…, zakon je tu kakav je, idemo od kraja. Ovo s OIB-om se slažem, zato ste vidjeli da idemo od OIB-a i stečajne … [[Govornik se ne razumije.]] na drugo će se sve objavljivati, sve će biti transparentno i upravo OIB treba biti jedna ključna poveznica da se dođe do tih podataka. Jer ljudi imaju pravo biti obaviješteni. Dakle, ajmo reći ovako, svatko ima pravo na neuspjeh, poslovni neuspjeh. Mislim da je 18-ak% europski prosjek, nisam siguran. Ali ako ste neuspješni u puno stečajeva onda drugi također moraju znati da ste ih vodili, da ste vodili te firme i da ste bili neuspješni. I da ste povezani sa nekim drugim, sa nekim trećim itd…. I OIB je tu bitan, to se potpuno slažem. Što se tiče procjene učinka, ovo nije otpis dugova. Dakle stečaj će se otvorit. Ako uzmete firmu koja je dužna milijun kuna, ako ona potražuje 2 milijuna kuna onda će se naplaćivati 2 milijuna kuna i milijun kuna će se naći. Međutim, ako je firma gdje će se vodit postupak, ali ako firma ja ću vam reći imate recimo dužnika s 0 zaposlenih, najveći dužnik je 200 milijuna kuna dužan. Dakle ako on nema nikakvih potraživanja njega treba otvorit i zatvorit i maknut s tržišta jer on proizvodi nered. Ovdje kad sam rekao, to je 14 tisuća i nešto firmi bez ijednog zaposlenika koje su dužne skoro 15 milijardi kuna. Ako bi se naplatili po onoj stopi od 4% koliko nam je to, to nam je nekakvih 600-tinjak milijuna, a ovdje gdje je 0 zaposlenih tu će biti puno manje, tu je u promilima. Dakle to je ono što je izvjesno da će se naplatit, a ostalo će se otvorit i zatvorit, ali neće više proizvodit nered, nećete vi doći u situaciju poslovat s tom firmom, a da se nikad ne možete naplatit i to će pomoć obrtnicima.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Zlatko Tušak, nova replika.
Hvala predsjedniče. Poštovani ministre, kada ste govorili Stečajni zakon vrlo bitna je transparentnost. Mi do sada nismo imali nikakvu transparentnost i jasno da ovo sve što nam se dešavalo u stečajevima, katastrofa u gospodarstvu je i jedan od razloga što nismo imali transparentnost, ali ja ne bih rekao da je samo transparentnost bila loša stvar. Mi smo imali nešto drugo o čemu treba javno govoriti, a vi ste naznačili to ali niste to rekli u svojem obrazloženju. Ako pojedini stečajni upravitelji vode 200 stečajeva, a znajući da postoji određena sprega između stečajnih sudaca i stečajnih upravitelja jer u praksi se dešavalo da pojedini stečajni suci isključivo su imali svoje stečajne upravitelje kojima su davali određene postupke da se vodi ovaj stečaj. Onda nije ni čudo da smo imali ovakvu situaciju kada je u pitanju efikasnost i provođenje stečajeva. A ono što želim posebno reći, a to je pitanje i ovo što ste naznačili, 15 000 tvrtki koje nema zaposlenih sa 15 milijardi kuna obaveza koje su imale, koje su prouzročile i onim tvrtkama u kojima je bilo zaposleno da su došli u određenu situaciju. Ali nad onim tvrtkama u kojima je bilo zaposleno tamo su se provodili stečajevi, a ovdje nisu … a to znači da ni državno odvjetništvo ni institucije nisu radile svoj dio posla jer i tu su bile odredbe koje su se trebale provoditi sukladno zakonu.
Odgovor na repliku, poštovani ministar Orsat Miljenić.
Hvala lijepa. Dakle ja mislim kad imate sustavni problem kao što mi imamo njega morate sustavno rješavat. Kazneno se može baviti incidentom, dakle ovdje zato rješavamo sustavno, automatski stečaj nakon 120 dana i tu više nema netko hoće ili netko neće. Netko će kalkulirat ili neće, netko će uplatit predujam ili neće pa će izbjeć'. Sad se to više neće moći. To je jedini način da mi sustavno počnemo se bavit ovim problemom koji vidite gdje nas je doveo, jer mi govorimo o nula zaposlenih i skoro 15 000. Kad uzmemo sve zajedno koji su 120 i više dana onda smo mi na nekakvih skoro 20 000, 19 000 firmi. Dakle to je problem. Transparentnost apsolutno i zato je uvodimo, dakle sve će se vidjet. Ideja je da kad stečajni upravitelj dobije rješenje o trošku da ćete ga vi moći pročitat na webu jer to je u redu da se zna. Zašto, pa nije tajna, legalno je, zarada je i dobro je da ljudi zarade i uvijek trebamo, dakle svako ljudsko nešto što se radi treba ići za time i neka je. Ali trebamo znati upravo zato da bi se izbjegao nekakav privid da netko s nekim dogovara ili ne. Ja sam uvjeren da tog ima puno manje, ali zato što nije transparentno onda se o tome puno priča i stvara se taj jedan privid, stvara se percepcija koja posebno šteti. Hrvatskoj je percepcija silan problem, svi pričaju o nečemu, sve se nešto događa itd., zašto, najčešće zato jer nije jasno, nije transparentno što se stvarno događa i onda se priče pojavljuju. Evo tako da upravo radimo na te dvije stvari, ovaj automatski stečaj s jedne strane i ova transparentnost druge kroz web objave. Hvala.
Hvala i vama ministre. Nova replika i poštovana zastupnica Jadranka Kosor.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Gospodine ministre. Dobro ste rekli i spomenuli da nema acquisa za stečaje, to je isto dobro u ovoj raspravi istaknuti, to možda mnogi ne znaju. Ali je isto tako onda u tom kontekstu važna činjenica da smo ako sam dobro razumjela 24. kao država od 28 članica Europske unije po uspješnosti. Prema tome, to je isto jedan od razloga zbog kojih treba donijeti novi Stečajni zakon to je sigurno. Ovaj podatak od 15 000 pravnih osoba bez ijednog zaposlenog, ja mislim da je podatak koji treba izazvati mnogo rasprava jer i prošle Vlade su oko toga pokušavale naći rješenje jer je to podatak koji upozorava i zvoni iz mnogo razloga. Međutim, uvođenje i ovog automatizma kod stečajeva dovodi do pitanja koje ste i sami postavili, citiram: kako će se sudovi nositi sa svim tim. Dakle moje pitanje odnosno evo i mala rasprava i mala polemika oko toga hoće li se sudovi moći nositi, jesmo li potpuno sigurni. I onaj dio koji mi se čini važnim, spomenuli ste nešto što jest važno, a to je edukacija, stalna edukacija. Dakle na koji način, imamo li za to dovoljno snage i kad govorimo o edukaciji naravno i novaca jer je to nešto bez čega edukacija u ovom smislu naravno isto tako ne može. Mene malo brine upravo vaše pitanje hoće li se sudovi moći nositi s tom navalom. Hvala.
Odgovor na repliku, poštovani ministar Orsat Miljenić.
Hvala gospodine predsjedniče. Uvažena zastupnice, znači ja mislim da će se moći nositi. Dakle mi smo kao što vidite u prijelaznim i završnim odredbama rastegnuli ovo na 10 do 12 mjeseci puštanje onih pravnih osoba koje budu zatečene više od 120 dana upravo zato da ne bude odjednom udar. Drugo, napravili smo neke stvari recimo kod ovih skraćenih stečaja radit će savjetnik, ne sudac dakle oslobodit će se sudaca. Drugo, ono što je vrlo bitno, recimo na Visokom trgovačkom sudu prema našim podacima u ovom trenutku je 2.600 postupaka koji se vode, a gdje su stranke upravo ove koji će završiti u stečaju, dakle to će izaći van. Ukupno je skoro 15.000 takvih postupaka na svim sudovima, dakle to će izaći van. Vi kada pogledate koliko će ući toliko će izaći. Bit će u prvom trenutku udar. Mi smo držali sastanak sa svim predsjednicima trgovačkih sudova, oni su nam dali potrebe što im treba, kako oni vide. Izlistali smo za svaki sud koliko će imati pravnih osoba na svom području, tako da svi znaju s čim će se nositi u sljedećem periodu, kako će im ići i to pratimo i pomažemo im kroz kadrovski, softverski i drugi dio. Naravno da će biti udar, da ga moramo svi zajedno odraditi, ali ovo u jednom trenutku moramo napraviti. Kada to napravimo onda će se stvari spustiti da kažem u kolotečinu i onda će to biti nešto što više uopće neće izazivati bilo kakve poremećaje. Dakle ovo godinu dana što smo stavili prijalazno, upravo zato da svladamo još neka druga zakonska rješenja. Hvala.
Hvala lijepa ministre. Da li predstavnici radnih tijela odbora Hrvatskog sabora žele iznijeti svoja izvješća? Ne. Otvaram raspravu. U raspravu idemo po klubovima zastupnika u Hrvatskom saboru. Na redu je Klub zastupnika nezavisnih ljevičara i poštovani zastupnik Slavko Linić. Izvolite kolega Linić.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Ministre sa suradnikom, kolegice i kolege. Mislim da i ne treba biti toliko skeptičan da li ćemo biti u mogućnosti provesti ovaj zakon. moram reći da mislim da je realno poboljšanje po pitanju provođenja stečaja u RH realno. Moram reći da mi je i krivo da mjesec dana uz Stečajni zakon je bilo Izvješće o predstečajnim nagodbama, danas je to metnuto na 25.točku. Vjerojatno iako imamo mišljenje Vlade, odluku odbora, većina ne želi raspravljati o tome. Reći ću da me to iznenađuje, jel ako bite pogledali izvješća koja nije Klub nezavisnih ljevičara napravio nego ih okupio FINA-e, Trgovačkog suda, Ministarstva financija Porezne uprave prema tome samo je skupljao izvješća, onda bite vidjeli da u svega dvije godine kroz upravne postupke je obrađeno 7.500 predmeta što znači ako je kroz upravne nešto skraćene postupke, da efikasnost pravosuđa sa ovakvim novim zakonskim rješenjima može biti veća i mora biti veća i moći ćemo ih kontrolirati prema upravnim postupcima jer zašto uprava može odraditi, pravosuđe ne treba. S druge strane, isto tako, ako je odrađeno 7.500 predmeta to znači da je sada daleko manje onih koji su pred sudom za odraditi. Također vidjeli smo da od tih 7.500 samo 2.300 je pozitivno riješeno, sve ostalo nema dvojbe, nema izlaza, zatvaranje firme, vjerovnici se nisu voljni nagoditi i to će bit posao pravosuđa. Ali onih 2.300 kada pogledamo rezultate 33.000 radnih mjesta spašeno, razriješeno preko 30 milijardi međusobnih potraživanja, a na teret države palo otpis od 1 milijarde, a 1,5 milijarda je ugovoreno refinanciranje i reprogram dugova. Da li se to isplatilo? E pa ja onda podsjećam, zamislite Europska zajednica ocjenjuje da stečajno zakonodavstvo u Europi treba promijeniti i daje svoje kao komisija preporuke u ožujku 2014. A mi u Hrvatskom saboru smo jednoglasno predstečajne donijeli krajem 2012.godine, znači više od godinu dana prije nego Europska zajednica. Zašto? pa ocijenili smo da se klasičnim stečajem koji se provodi u Europi ne može biti uspješan u rješavanju najvećeg problema insolventnosti koja u biti uništava i jede radna mjesta. Znači prije Europske zajednice krenuli smo u te postupke iz jednostavnog razloga kroz upravni postupak da ubrzamo sve to, a s druge strane kao što vidite izmjena zakonodavstva ovakvoga trajalo je 3,5 godine jel na ovome zakonu se zajednički nekoliko ministarstva 3,5 godine dogovaralo kako će izgledati. Znači Vlada RH je svjesna i brojaka 44 milijarde blokiranih računa, blokiranih, enormnog broja od 56.000 tvrtki u blokadama, ocijenila da nešto treba učiniti, a da ne ide na teret radnika. I s obzirom da je danas ta blokada ispod 30 milijardi, da je daleko manje trgovačkih društva u blokadama, pokazala da jednostavno se upravnim postupcima kao prethodnica ovih promjena zakona uspjela učiniti drugo. Dovoljno da spomenemo ogroman otpor nekih od sudaca, nekih, neću ih imenovati jer ne zavrijede, a otpor je bio na jednoj od danas najuspješnijoj europskoj tvrci, na europskim tržištima. Sjetite se Dalekovoda. 1400 radnika, enormni prihodi danas. 82% na vanjskim tržištima rada, ne u Hrvatskoj i redovito uplaćuju ogromne iznose poreza u državni proračun. Mi ćemo govoriti o neuspješnim trgovačkim društvima u turizmu koje smo imali, vlasnik je bila država, pa smo kod predstečajne nagodbe dokapitalizirali nove vlasnike, otvorili smo gradilišta i danas uspješno posluju pa čak i ona ja bih rekao Spačva koja je moj osobni obračun s premijerom je također 660 radnika redovito plaća, redovito uplaćuje preko 5 milijuna kuna doprinosa, poreza u državni proračun, redovito vraća dugove koje je u predstečaju utvrdila da će vratiti i djeluje više od 50% na europskom tržištu. Da, to su sve podaci koji pokazuju da je Vlada ocijenila da ne može prepustiti sve pravosuđu i da mora podignuti efikasnost u borbi protiv insolventnosti i na taj način spašavati radna mjesta. Evo spomenuo sam tih nekoliko brojki iz jednostavnog razloga što smatram da kad je već skinuta točka dnevnog reda je bitno znat da imamo nešto više optimizma i da mi širimo taj optimizam sa novim prijedlogom zakona. Dobra strana je da su predstečajne nagodbe kao mogućnost dogovora vjerovnika i dužnika ušli kao sastavni dio Stečajnog zakona da se prije 120 dana blokade, znači u tom roku dogovore dužnici i vjerovnici samostalno, ubrzano u 120 dana kako će riješiti svoja međusobna potraživanja jer to pokazuje njihovu odgovornost prema radnim mjestima u tim trgovačkim društvima. Ali isto tako moramo nešto znati. Neprihvatljivo je da onda Narodna banka ovdje za ovom govornicom veli da su banke malo otpisale i da su trebali više razdužiti gospodarstvo, a u isto vrijeme za svako uspješno provedeno predstečajni postupak Narodna banka je klasificirala negativno plasmane. To je neodrživo, to je otpor Narodne banke prema spašavanju radnih mjesta i prema njezinoj obavezi, da ako je netko prošao predstečajnu nagodbu njihovi plasmani su opet kvalitetni jer ih treba jednostavno računati od dana kad su završili postupke predstečaja. Pa se nadam da će politika Narodne banke i nakon donošenja ovog zakona se promijeniti što će biti jedan korak više u ja bih rekao restrukturiranju trgovačkih društava. Ali isto tako HBOR kao državna banka jednostavno treba kroz program kreditnih sredstava za obrtna sredstva omogućiti ovakvim trgovačkim društvima da brže prebrode krizu koju mogu jednostavno pobijediti zbog volje dogovora i dužnika i vjerovnika. Što reći? Prema tome, nedostaje nam optimizma, a mislim da ga možemo reći jer dvije i pol godine je ipak Vlada uspješno odradila pripremu ovog zakona i provedbu prethodnih radnji da bi mogli biti efikasniji u ovom zakonu. Ono što je važno istaći ocjenjujemo da je zaista sve se učinilo na smanjenju troška otvaranja stečaja i dapače da će se trošak prebaciti na osobnu imovinu odgovornih ljudi s obzirom da se automatski nakon 120 dana blokade otvara stečaj. Također je važno da se bori kroz ovaj zakon protiv dugotrajnosti i mislim da dva najveća rješenja koja su dana u ovom zakonu prvo je da razložni vjerovnik ima pravo namirenja ne čekajući prodaju pa će onda bit 15 objava, 15 natječaja, nego mogućnosti da uzme tu nekretninu nad koju je stavio zadužno pravo. Prema tome, to je ogromno skraćenje postupka i ogromne uštede na troškovima tog postupka. I naravno kratki rokovi. Prvostupanjskog 6 mjeseci, drugostupanjsko rješenje drugih šest mjeseci što znači da jesu skraćeni rokovi u tom dijelu. I zato ja smatram da će zaista kroz ovaj zakon doći i do ušteda u troškovima otvaranja postupka, da će trošak past na odgovorne osobe, a ne na vjerovnika. I isto tako da se borimo za to da imamo daleko, daleko kraće rokove. Da ne govorimo o parničnim troškovima i svim onim parnicama kroz ovrhe koje se sada ubrzavaju. Ostaje sad pitanje i transparentnosti rada i sudaca i ja bih rekao stečajnih upravitelja. Ono što je važno istaknuti to je i do sada su postojala rješenja da u važnim odlukama u stečaju donosi Vijeće vjerovnika. Na žalost moram reći to se do kraja nije poštovalo. Ovdje sada ponovo veliki značaj dajemo samim vjerovnicima da odluče što će biti sa stečajnom masom i da li će se nastaviti i rad u stečajnom postupku. Kao klub bili smo protiv te formulacije, jer smo smatrali ako hoće vjerovnici se mogu nagoditi kroz predstečajnu nagodbu, pa nema potrebe nastavka proizvodnje u stečaju. Ali s obzirom da sad u zakonu je od strane Vlade došao jasan prijedlog da predstečajna je samo u slučaju da se otvori prije 120 dana blokade. Onda je to jedan odvojeni postupak koji na vrijeme upozorava dužnika i vjerovnika da nešto učini, a ako ne otvara se stečaj. I zato sada kao klub i prihvaćamo mogućnost da zaista je odluka samih vjerovnika, i to je jako važno, odnos većine i natpolovične većine onih koji o tome odlučuju jer je to sigurno duži i dugotrajniji proces. Ali možemo prihvatiti ovakvu konstrukciju prijedloga zakona da se odvoji predstečajna od samog stečaja pa da onda u stečaju imamo i nastavak proizvodnje a u čemu odgovornost i odluku moraju donijeti sigurna većina vjerovnika jer to je ipak njihova imovina. Također nas raduje i prijedlog ministra da će doći sa amandmanom pa se nećemo baviti s time, vezano za listu A i listu B, čini mi se članak 440. zakona. Iz jednostavnog razloga što, budimo iskreni, najveći dio tih stečajnih upravitelja je bio neefikasan. Zašto neefikasan? Pa ako su trajali u prosjeku iznad 5 godina, a složeniji iznad 10 godina, ako je naplata vjerovnika u zadnjih 13 godina bila u prosjeku 9,5% onda se zna da to nisu uspješni stečajni upravitelji kad govorimo općenito, iako uvijek treba dijeliti one koji su vrlo uspješni i dosada bili, koji su bili odgovorni i vrlo složene stečajne postupke završavali na vrijeme. I zato je dobro da tu listu A što više osvježimo sa novim ljudima, školovanim ljudima, educiranim koji možda nemaju praksu ali sigurno mogu pokazati u želji da dobiju što veće povjerenje i veliku efikasnost. Zato smatramo da zaista treba se pobrinuti za to da lista A ne bude kruta na bazi dosadašnjeg rada, ne rezultata rada nego samo rada, i da na neki način damo veću mogućnost sucima. Podržat ćemo ovaj prijedlog i mislim da treba malo više optimizma jer je u zadnje 3 godine Hrvatska vlada dosta učinila na borbi protiv insolventnosti i spašavanju radnih mjesta.
Hvala lijepa. Imamo jednu repliku, poštovani zastupnik Branko Vukšić.
Evo ja ću započeti s ovom vašom, zapravo nastaviti se na vašu rečenicu da treba s puno više optimizma. Ja se slažem, međutim morate znati da su pesimisti dobro informirani optimisti. Mene zabrinjava kao i ministra pravosuđa kojeg ja shvaćam on mora birati riječi i ne smije biti izravan, on je rekao jednu rečenicu koju čini mi se da je kolegica Kosor primijetila, a to je kako će se sudovi nositi s tim novim pravilima. Što vi mislite da nakon ovog zakona imamo druge suce i sad će postati sudbeni raj u Hrvatskoj jer oni će svi poštovati taj zakon? Svi oni, ja nisam dobro razumio ministra da li je 4 upravitelja vode 200 postupaka svaki ili 4 upravitelja 200 postupaka vode, svaki po 50. E i ako je 50 je previše. Prema tome, nije stvar u optimizmu i pesimizmu, stvar je u tome što je rekao i prije ministar, stvar je u pogrešci u sustavu. Sustav je loš. A dio sustava smo mi. Nisu to Englezi, ne znam Finci, Koreanci nego mi, ljudi, građani RH koji dopuštamo da je sustav takav kakav je, mi u Saboru pa do onih svih koji su sudjelovali u svim tim nedaćama koje su donijeli zla najviše radnicima. Pazite, mi imamo dobar zakon, tko je, 20 tisuća radnika ne dobiva i dan danas plaću, tko je završio iza rešetaka? Ma nitko! Kako žive ti ljudi koji ne isplaćuju plaće? Bogovski žive. Nikad nitijedan, sad sam jednog vidio poslodavca da je ušao u Sabor, nitijedan poslodavac nije kritički rekao nitijednu jedinu rečenicu na svoj račun ili račun lopova među njima. Većina je poštenih.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku, poštovani zastupnik Slavko Linić.
Pa svoj optimizam temeljim prije svega na odredbama ovog zakona koje jasno govore 120 dana blokade je automatski stečaj. Dosada 50% stečajeva su sudovi odbijali otvoriti. Ili nije bila uplaćena premija za troškove, ili je našla razmišljanje jadnik je u nelikvidnosti jer mu netko drugi nije platio. Sada je jasno, 3 mjeseca ne isplaćene plaće, 120 dana blokade sudac nema što razmišljati mora, mora otvoriti. To je prvo. E sad zašto vjerujem da će biti efikasnije? Pa čujte, ono što je svi mi ćemo reći gospodo ako je uprava u dvije godine odradila 7,5 tisuća zašto vi niste 2000? Prema tome, morate shvatiti da je dosada dobar dio kroz upravne postupke odrađeno složenih, složenih jer od onih 2300 600 je krupnih poduzeća koji su riješeni, 600. To znači nije ostalo teških problema za pravosuđe nego oni mogu nastati ali efikasnost nije pokazala uprava. Dozvolit ćete, sada ćemo moći. Jer priča o tome da mi ne možemo govoriti o radu i neradu sudaca su neistine. Mi moramo govoriti i uvijek ćemo moći govoriti gospodo zašto je uprava efikasnija od vas, koji je to razlog? Govoriti i skrivati se iza pravnih normi, ne mogu, jer su ove pravne norme ih ograničile i po rokovima i po kvaliteti. I zato mislim da to nije optimizam bez pokrića.
Hvala lijepa. Poštovani zastupnik Damir Kajin, ali prije toga, neću vam dati drugi put ako se ne izborite. Niste vi ni početnik zastupnički niti naivan zastupnički. Prema tome, znate se vi izboriti za repliku, a ne nakon svega tražiti repliku. Hvala lijepa. Izvolite.
Evo, hvala. Problem je sa zapovjednim mostom, ali dobro, pustimo sada to. Što možemo reći za ovaj prijedlog Zakona o stečaju? Stečaj naprijed, predstečaj stoj. To bi bila kratka suma sumarum ovoga zakona. U ovoj državi, ja ne znam tko piše isto ove zakone, imate transakciju od 505 milijuna eura, a nemate porez na kapitalnu dobit, svašta. Ali zato imamo 16 po redu ili 16 po redu izmjenu Stečajno zakona ako pođemo od godine 91.i Zakona o preuzimanju Zakona o prisilnoj nagodbi, stečaju odnosno likvidaciju. Nema dobrog rješenja, niti će biti dobrog rješenja u "lošoj državi" tj. državi koja prolazi sve ovo što prolazi RH. Govoriti da su za sve u ovoj državi krivi samo poslodavci, a to govorimo mi koji svakoga petog ili sedmog ili desetog dobivamo plaću, pa ja mislim da je to u najmanju ruku licemjerno. Od krize na ovamo koliko je prošlo? Šest, sedam godina? U tom periodu izgubljeno je 200 tisuća radnih mjesta, da li za gubitak od 200 tisuća radnih mjesta su krivi samo poslodavci? Jesu evo viču neki. Problem je i ovaj što ovaj zakon ne poznaje preporuku EU za pomoć poštenom poduzetniku u teškoćama. Nisu problem velike tvrtke, privatizirane problem su one male, što će naprosto ostati od njih, ništa. Predstečajne nagodbe smanjile su insolventnost za 9,8 milijardi kuna. Prije je bilo blokirano, to ministar, bivši ministar financija zna 72 654 poslovnih subjekata a obveze su dostizale 44,5 milijardi kuna. U blokadi u ovom trenutku je 320 802 Hrvata sa 32 milijarde kuna. 1% blokiranih iznosa raste mjesečno. U godinu dana 12%. Treba uvesti red u državu nereda.
Hvala lijepa. Odgovor na repliku poštovani zastupnik Slavko Linić.
Ocjenjujem da ipak ovaj zakon brine i o gospodarstvenicima ili privrednicima bolja riječ. Zašto o privrednicima brinu? Pa iz jednostavnog razloga jer onaj privrednik koji je zapao u teškoće, da li zbog tržišne krize, da li možda i zbog osobnog neuspjeha ako je poštovano zakon, pokrenuo postupke stečaja ima pravo na novih pokušaj. Prema tome nije problem u zakonu, problem je koji put u našim ponašanjima da uvijek bacamo ja bih rekao drvlje i kamenje na privrednike. Prema tome, predstečajna daje mogućnost privrednicima da se sami dogovore sami, i ako su većina tada će i država sa svojim potraživanjima participirat u tom dogovoru. A ako ne, tada mi moramo prepoznati privrednike i one koji zloupotrebljavaju svoj status privrednika. Onaj tko ne plaća plaće, bježi od toga, formira nove firme on nije privrednik i njega treba sankcionirati. Svakog ostalog ovaj zakon ipak pokušava mu pomoći da započne ponovno. Nije uspio sa jednim, može ponovno. Samo će biti podatak o njemu da je jednom ili dva puta neuspio, pa nek njegovi ostali partneri ocjenjuju jel kriza ili je ipak njegova određena slabost u upravljanju sredstvima. Zato ja smatram ovaj zakon je okrenut protiv privrednika.
Hvala lijepa. Nastavljamo raspravu po klubovima zastupnika. Na redu je klub Socijaldemokratske partije Hrvatske u Hrvatskom saboru i poštovani zastupnik Draženko Pandek.
Zahvaljujem poštovani predsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani ministre, uvažene kolegice i kolege. Dakle pred nama se nalazi konačni prijedlog Stečajnog zakona, a Klub zastupnika SDP-a podržao je taj prijedlog zakona i u prvom čitanju te podupire i konačni prijedlog koji se sada nalazi pred nama. U ovom ću izlaganju probati ukratko osvrnuti se na sam sadržaj zakona budući da smo već dosta govorili o tome pa ću onda više vremena posvetiti razlika u odnosu na raniji prijedlog. Dakle i ovaj sam zakon i u prvom i u drugom čitanju donosi niz pozitivnih novina kao što su dakle u prvom redu integriranje predstečajne nagodbe u Stečajni zakon čime se možda ukida određeni dualizam koji je vjerojatno bio potreban u danom trenutku, ali nakon što je polučio određene rezultate taj sustav u sklopu sustava predstečajnih nagodbi koje su dakle bile odvojene od Stečajnog zakona sada se čini da mu je istekao rok trajanja i da se vraća ovdje u ovu materiju gdje mu je možda nekako i mjesto. Dalje, mijenjaju se odredbe o unovčenju sa ciljem ubrzanja i pojednostavljenja postupaka pa će se dakle i što je već bilo i riječi potraživanja razlučnih vjerovnika naplaćivati dakle u sklopu stečajnog postupka, propisuje se rok sudovima za rješavanje postupaka dakle u kojima je stranka stečajni dužnik kako prvostupanjski tak i drugostupanjski, uvodi se dakle obvezno osiguranje stečajnih upravitelja, anonimizira se odabir stečajnih upravitelja što je rekli bi izuzetno dobro jer smo dosad imali slučajeva da su određeni stečajni upravitelji,a neću reći bili privilegirani, ali su vodili veliki broj postupaka za što nije bilo nekog posebnog logičnog opravdanja. No, u odnosu na prvo čitanje zakon i sad donosi slažemo se određena poboljšanja a izdvojio bi određena koja mi u klubu SDP-a smatramo posebno bitnima. Već dakle na samom početku preciznije se, odnosno preglednije definiraju razlozi zbog kojih se može pokrenuti stečaj te se ti razlozi sad dopisuju dakle u dva odvojena članka što je za pozdraviti, a za pozdraviti je i odredbu dakle da sada neisplata tri uzastopne plaće koje pripadaju radniku propisuje kao presumpcija nesposobnosti za plaćanje. Dakle tu se rekli bi ipak daje određena veća zaštita tih radnika s tim naravno da oni će moći i tu odabrati ukoliko postoji opravdani razlozi to, dakle sigurno da se može naći zajednički jezik da se ne ide na krajnje mjere ali mislimo da je ova odredba ipak dobra i da daje određene mogućnosti i određena prava koja do sada oni nisu imali. Kako bi se izbjegle nedoumice jasno se definira kome se podnosi prijedlog za otvaranje predstečajnog i stečajnog postupka, na način da se definira da se isti podnosi sudu na propisanom obrascu i onda sadrži podatke za identifikaciju dužnika i podnositelja prijedloga i popis imovine i obveza dužnika. Mislim da je to izuzetno dobro, da se sada jasno usmjerava neće biti potrebe za dodatnim postupanjima da bi se ustanovili određeni osnovni podaci što je do sada mogao biti slučaj. Nadalje, preciznije se definira povjerenik kao i njegove dužnosti. Moram napomenuti da u prvom čitanju je više puta istaknuta dvojba tko može biti povjerenik, ali treba istaknuti da ta dvojba nije stajala tada ne stoji niti sada jer je u zakonu jasno precizno propisano da su pretpostavke za imenovanje povjerenika iste kao pretpostavke za imenovanje stečajnog upravitelja. Napušten je pristup zakonom propisanom minimumu koji se jamči i koji se mora osigurati vjerovnicima koji ne pristaju na plan restrukturiranja te je sada preuzet i razrađen pristup o nadglasavanju prema skupinama vjerovnika i taj je pristup propisa i primjenjiv je u stečajnom planu. Posebno bi istaknuli kako se sada kroz zakon sustavno potenciraju moderni načini komunikacije, te se dodatno ističe uloga e-oglasne ploče suda što mi u klubu SDP-a pozdravljamo jer kroz niz ovih zakona koji uvode načelo e-uprave u različite sfere državne uprave, dakle uvijek smo podržavali ta rješenja, uvijek smo isticali potrebu da se takva rješenja primjenjuj. A mislim da je i Ministarstvo pravosuđa prednjači u pokušaju da takva rješenja koja ističu i pokušavaju implementirati ulogu e-uprave u zakonske procedure, dakle uvijek je Ministarstvo pravosuđa bilo to koje se tu isticalo i prednjačilo. Propisano je nadalje osnivanje Fonda za namirenje troškova stečajnog postupka koji se sada osniva na svakom sudu, a napuštena je obveza plaćanja dodatne pristojbe za vođenje stečajnog postupka. Kao daljnje poboljšanje … istaknuli da su rokovi za podnošenje prijave tražbina povećani sa 30 na 60 dana što odgovara više životnim potrebama. Pokazala je praksa sigurno da su možda ovi rokovi bili prekratki pa da je ovo bolje rješenje da se ipak taj rok malo produži. Premda su u niz odredba ovog zakona jesu rokovi skraćivani i išlo se u biti na ubrzanje postupka. Konačno, zakon je nomotehnički dotjeran što je posebno važno. neke odredbe kao što su one o pravu vjerovnicima dužnika da ospore tražbine drugih vjerovnika o pravnim posljedicama otvaranja predstečajnog postupka jel u dužnosti dužnika i povjerenika izjasniti se o pravodobno prijavljenim tražbinama vjerovnika, dakle sada su logički grupirane na jednom mjestu što smatramo da će dovesti do veće preglednosti, a time i do lakše primjenjivosti ovog zakona. Ukratko, smatramo da se radi o dobrom prijedlogu zakona koji je dodatno poboljšan između dva čitanja, te očekujemo da će njegovim usvajanjem provođenje stečaja u Hrvatskoj kvalitativno unaprijediti. Stoga će klub SDP-a podržati ovaj prijedlog zakona. Hvala.
Hvala lijepa poštovani kolega Pandek. Imamo jednu repliku, poštovana zastupnica Jadranka Kosor.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Poštovani kolega, mislim da ste i vi u svojoj raspravi iako ste govorili vrlo konkretno samo o pojedinim terminima odnosno pojedinim institutima koji se mijenjaju da je iznimno važna u ovom postupku odnosno ako ovim zakonom osvojimo barem dva cilja. Jedan je pravovremenost pokretanja postupka, drugi je sasvim sigurno transparentnost u provedbi postupka. I ono što je iznimno važno što se puno puta ističe, to su troškovi postupka, dakle smanjivanje troškova postupka jer kao što je i ministar u uvodu rekao samo u 4% slučajeva odnosno u 4% postupaka dolazi do naplate i to je nešto što je sasvim sigurno što mora biti i središnje mjesto kada raspravljamo i o ovom zakonu. Ako zakon postigne sve te ciljeve onda da može biti korak naprijed. Ja osobno vjerujem da može, međutim i dalje ne da me brine nego ostajem kod svojih razmišljanja, a to ćemo vidjeti vrlo brzo kada zakon stupi na snagu i kada se počne provodit o tome kolika će biti propusnost sudova i kako će to izgledati. Naravno uvažavajući činjenicu da će sudovi pretrpjeti taj prvi udar, taj plimni val međutim bit će onda važno nakon nekoliko mjeseci vidjeti zaista kako taj postupak ide. I nad tim treba stalno bdjeti, to treba svakomjesečno analizirati i eventualno u skladu s tim i možda nešto u hodu promijeniti. Hvala.
Odgovor na repliku poštovani zastupnik Draženko Pandek.
Hvala. Pa i u predviđanjima ministarstva se predviđa da će se u ovom prvom razdoblju od 1.srpnja do 1.sprnja iduće godine upravo to urediti taj veliki nered koji postoji trenutno u ovom području. Dakle 80% od svih pravnih osoba koje su u određenim problemima gotovo nema nikakve imovine, nema zaposlenih i upravo se očekuje da će se u tom prvom valu u godinu dana upravo taj nered riješiti po skraćenom stečajnom postupku. zato su i predviđene te odredbe da se tu brzo napravi red, brzo čišćenje, a poslije će se ovi gdje postoje stvarni problemi, gdje postoji zaposlenost, gdje postoji imovina onda će se oni moći rješavati puno efikasnije i moći ćemo se fokusirati na njih. Ali velim, upravo ubrzanje postupaka će biti u prvih godinu dana da se ovaj nered i ovi zaostaci da se riješe.
Hvala lijepa. Nastavljamo raspravu po klubovima. Na redu je Klub zastupnika Nezavisne liste i poštovani zastupnik Damir Kajin.
Poštovani gospodine predsjedniče. Da, apsolutno u ovom novom Zakonu o stečaju ima dobrih rješenja ali ima i onih drugih, manje dobrih rješenja kao što je i sve recimo u Hrvatskoj. Evo, ja sam prije spomenuo jednu transakciju od 505 milijuna eura a nemamo porez na kapitalnu dobit, ali zato imamo još jedan novi Stečajni zakon. I rekoh malo prije isto tako da do '91. godine na ovamo od onog Zakon o preuzimanju Zakona o prisilnoj nagodbi stečaju i likvidaciji ovo će biti kada stupi na snagu 1.7. 17.-ta izmjena stečajne materije. Nema zemlje gdje se jedan zakon ili nema zemlje u Europi gdje se jedan zakon u 24 godine mijenja 17 puta. I jedan od razloga, ja bih rekao, produbljivanja krize svo ovo vrijeme bio je taj zakonodavni stampedo koji je naprosto propisivao ili gotovo akumulirao jednu poslovnu nesigurnost. Temeljni problem što zakone predlažu uprave, političari, suci, stečajni upravitelji kada smo kod ovog zakona koji nikada nisu radili u realnom sektoru a što ne predlažu gospodarstvenici koji najmanje žele kaos na tržištu. Ove zakone u pravilu predlaže nadgradnja koja svaki 1. ili 5. ima plaću a ne oni koji moraju na osiromašenom tržištu Republike Hrvatske preživjeti. Pa kako to otprilike izgleda. U proteklih 5 godina broj zaposlenih u Hrvatskoj smanjen je za više od 146 tisuća. Znači u siječnju ove godine prema podacima Državnog zavoda za statistiku evidentirano je tek milijun 290 tisuća zaposlenih. U istom mjesecu 2010. bilo je evidentirano milijun 440 tisuća zaposlenih. To je prvi puta da se broj zaposlenih sveo ispod brojke od 1,3 milijuna u zadnjih 14 godina. U obrtu je u posljednjih 5 godina broj zaposlenih pao za 49 tisuća sa 231 na 182 tisuće dok je za trećinu manje osiguranika recimo poljoprivrednika sa 33 tisuće na 22 tisuće. Ta razlika u proteklih 14 godina još je i veća jer ih je tada bilo više od 78 tisuća. U trgovini recimo u 5 godina ugašeno je 34 tisuće radnih mjesta, u građevinarstvu gotovo 29 tisuća. I onda si, u prerađivačkoj industriji 25 tisuća. Gdje je broj zaposlenih rastao? Rastao je u obrazovanju za 8,4 tisuće, u zdravstvu za 4,6 tisuća. U turizmu 2500 ali u umjetnosti i drugim uslužnim djelatnostima, informacijama, čak i u administrativnim službama itd…. Nakon 1.7. ovo što svi ističu u stečaj će automatski otići, znači svaka tvrtka koja je blokirana duže od 120 dana. Takvih je u ovoj državi, ministar je spomenu brojku čak 19 tisuća. Točnije takvih je u Hrvatskoj 19 tisuća 236. Normalno, kao što sam rekao, zakon ima dobra, ima manje dobra rješenja. Ali u državi koja je 7 godina defacto bila u recesiji, kojoj bi ako stope rasta rastu 0,5% godišnje trebalo, koliko, 25 godina da se vratimo na razinu '98. treba biti maksimalno obazriv. Situacija je gospodo više, ja bih se usudio reći nego alarmantna. Prije sam samo spomenuo dva podatka da je kroz predstečajne nagodbe smanjena insolventnost za 9,8 milijardi kuna. Rekoh da je prije bilo blokirano na početku mandata ove Vlade čak 72 tisuće 654 poslovnih subjekta, danas, sa 44,5 milijardi kuna, danas je to negdje 36 milijardi. U blokadi imamo preko 320 tisuća građana Hrvatske. Banke ne mogu naplatiti 17, 18% svojih potraživanja. I ovaj Stečajni zakon ono što je sigurno biti će zapravo čistilište za male tvrtke. To je problem. Problem je kod ovih malih, nije problem kod velikih tvrtki koje znamo i sami kako su kroz pretvorbu, privatizaciju javno pretvarale u privatno. Predstečajne nagodbe temeljem ovog zakona su skoro mrtve. I zato stvarno netko može ono uskliknuti živio stečaj ili stečaj naprijed a predstečaj stoj. Ja vjerujem da je namjera zakonodavca, predlagatelja da doskoči, bila da doskoči rupama u predstečaju i da vrati onu opciju da tvrtka u stečaju ponovno zaživi. Najprije koje su možda loše strane ovoga zakona. Novi Stečajni zakon nije uključio preporuku Europske komisije za pomoć poštenom poduzetniku s teškoćama. Stoga će ostati nepokriveno čitav niz problema od kojih je jedan i taj da će povezana društva moći predglasavati ostale vjerovnike. No sada je dana mogućnost sudu da i u tom slučaju skrati davanje suglasnosti na nagodbu. Novi zakon ne uvažava da su mnoge tvrtke u problemima sa likvidnošću zato što ne uspijevaju naplatiti vlastita potraživanja. Tjeranje tvrtke u stečaj nakon što 3 mjeseca nije bila u stanju isplatiti plaće bez razumijevanja da se u to u mnogim slučajevima događa upravo zbog nemogućnosti naplate potraživanja neće očistiti tržište nego će samo ugasiti radna mjesta. Sada se predstečajne nagodbe vraćaju u cijelosti da se tako izrazim sudovima. FINA se pozicionira kao tijelo koje daje tehničku potporu cijelom poslu. Takva je shema sustava upitana s aspekta učinkovitosti. Čak i u Europskoj komisiji ili čak bolje rečeno Europska komisija čije mjere i pogled na stvari ipak treba uzimati s nekom rezervom ima pravo kad u jednoj od svojih novijih preporuka, znači iz 2014. naglašava da treba uspostaviti mehanizme restrukturiranje i predstečaja koji bi bili učinkoviti i brzi te da sudove treba uključiti u cijeli posao samo onoliko koliko je to u datom trenutku nužno. Hoće li sustav uopće moći biti učinkovit kad sve preuzmu sudovi, e to ostaje da se vidi. I ja se tu slažem sa gospodinom Linićem koji kaže ako je uprava mogla riješiti, spominje 2600, od 2600, 600 velikih predstečajeva onda valjda mogu i sudovi. Ali da li će to naprosto biti tako? Da li u jednoj državi koja je takva ili onakva, da ne kažem mislim gospodarski lošoj mogu biti dobra rješenja. Ono što je dobro sigurno s druge strane, da se zakonom ponovo vodi mogućnost nastavka poslovanja u sklopu stečaja što s trenutačnim zakonom nije moguće. Novi Stečajni zakon pokušava ispraviti nedostatke postojećeg zakona obuhvaćajući ih u jedan zajednički, to su ovaj zakon o stečaju i financijskom poslovanju. Dosadašnji su predstečajni postupci pred FINA-om trajali u pravilu više godina, a dvostruki postupak miješanjem upravnog i sudskog prouzročio je mnoge probleme čije posljedice još nisu niti sagledane. Predstečaj je prema starim pravilima počivao na lošem kompromisu jer je zakon obvezivao sve koji imaju probleme s likvidnošću da pokrenu predstečajni postupak uz ublažavanje te obveze, ostavljanjem prevelikih prava dužnicima da što lakše prođu predstečaj. Dobro je sigurno i to i velike su promjene u koncentraciji postupka koji će biti samo na sudu što znatno skraćuje sad postupak koji se najprije vodio kao što rekoh pred FINA-om, a poslije ponavljao pred sudom. Neće više biti dualnosti rješavanja spornih pitanja i na upravnom i na trgovačkom sudu. Dobro je i to da vjerovnici će pri utvrđivanju obveza imati pravo osporiti sporne tražbine. Dužnik će sam morati na početku utvrditi što i koga priznaje pa se prijavljuju samo oni vjerovnici koje dužnik nije odmah priznao itd., itd. I kvalitetan stečaj podrazumijeva primjeren stupanj naplate svim vjerovnicima. Dosad je bilo rijetkost da su se u stečaju vjerovnici naplatili bez hipoteka tj. bez ovih tzv. razlučnih prava. To su u pravilu imale banke no stečaj treba u razumnoj mjeri štititi i sve druge vjerovnike. Znači još jedanput ću reći da ovaj zakon ima i pozitivnih, krajnje pozitivnih stvari, ali ima i onih drugih o kojima bi trebalo porazgovarat. I možda bi bilo najoportunije da ovaj zakon za kojeg se predviđa da će stupiti na snagu 1.7. ide i u treće čitanje jer materija je naprosto takva da preko noći će 19000 poslovnih subjekata završiti u stečaju. Mnogi su spominjali i aktualnu listu stečajnih upravitelja. Na njoj kao što je ministar rekao imamo nekih 440 imena i oni bi morali biti na listi A, odnosno listi B, kao zona A i zona B slobodnog teritorija Trsta. Uspoređivati s druge strane prilike Europske unije i Hrvatske ja mislim da je prehrabro. Ovdje se na strani 144 doslovce između ostalog kaže da insolventnost je životna činjenica u svijetu, dinamičnog i modernog gospodarstva. Otprilike polovina poduzetnika posluje kraće od 5 godina, otprilike svake godine njih gotovo 200 000 diljem Europske unije suočava se s insolventnosti i kao rezultat toga 1,7 milijuna osoba ostaje bez posla. To znači da nekih 600 poduzetnika u Europskoj uniji svaki dan propadne, no taj je broj u porastu, broj insolventnosti je udvostručio se od početka krize, a taj se trend nastavlja. Nadalje, dokazi upućuju na to da poduzetnici uče iz svojih pogrešaka i da su općenito puno uspješniji u svojem drugom pokušaju ili drugom poslovnom pokušaju. Do 18% poduzetnika koji su trajno uspješni u prvom su poslovnom pothvatu doživjeli kaže se ovdje neuspjeh itd., itd., da ne čitam ili citiram ovo obrazloženje. Uspoređivati međutim razloge insolventnosti u jednoj Europskoj uniji i Hrvatskoj po meni je gotovo nemoguće. Pa koje su samo razlike počev od razlika u kamati, PDV-u. U jednoj Austriji recimo ili šta ja znam u Hrvatskoj razlika glede tih parafiskalnih nameta, do jučer carina itd. Malima se mora naprosto pomoći, ne mogu svi u ovoj državi raditi isključivo samo u nadgradnji. Nitko nije rekao da službenik je nepotreban, da policajca ne treba ova država, da carinika ne treba država, da oni koji rade u nekom zdravstvenom, školskom, sigurnosnom sustavu, sve to naprosto treba ali kada na taj broj dodamo komunalne tvrtke koje imaju monopol, kada dodajemo ove državne velike tvrtke, šume, HEP itd., onda 400 000 ljudi naprosto rade u takvom jednom sustavu. Prema tome, pokušajmo pomoći onima kojima je pomoć najpotrebnija, a to su male tvrtke. Tko može u ovoj zemlji poslovati? Evo vidimo na temelju nekih transakcija, mogu poslovati monopolisti, mogu poslovati veliki. Gro ih je naprosto preuzeto kada, '91., '92. godine kroz pretvorbu, privatizaciju ili '96. ili '97. kroz onu kuponsku privatizaciju. Govoriti da su svi u ovoj zemlji u istoj situaciji, ta priča naprosto ne stoji. Hrvatska je duboko podijeljena, a najviše je podijeljena ne u ovim klupama jer tu pošten čovjek s poštenim čovjekom može uvijek razgovarati oči u oči, nego najviše je Hrvatska podijeljena u načinu kako su pojedinci pred 20 godina stjecali imovinu. To je naprosto temeljni problem. Jedni su branili, drugi su pretvarali, jedni su na sigurnoj plaći, drugi su naprosto u nemogućim tržnim uvjetima. Za jedne se pišu, namještaju zakone, na druge se primjenjuju i to treba na neki način naprosto početi ispravljati. Jer sutradan ako se ništa ne promijeni ovih koji će biti u realnom sektoru biti će ih manje, a u nadgradnji zasigurno više.
Replika Branko Vukšić.
Uvaženi kolega Kajin, kada ste citirali ovaj pasos iz zakona obrazloženja koliko poduzeća u EU propada tu ste dirnuli u osinje gnijezdo. Zapravo govorili ste o problemu korporativizma i neoliberalnog kapitalizma. To je tema o kojoj danas sasvim sigurno i ne možemo o ovoj temi jer je preširoka. Međutim i prije kad ste spomenuli porez na kapitalnu dobit ja se sjećam da u vrijeme kada je gospodin Luka Raić prodao Luru tada su se svi čudili kako nema poreza na kapitalnu dobit i čak se Vlada čudila, gospodin Luka Raić je prodao svoje poduzeće ili dionice svog poduzeća a da Vlada nije znala. Ja ne znam da li Vlada zna za ovu, kažu najveću prodaju koja se dogodila u zadnjih nekoliko godina u Hrvatskoj. Ali sasvim sigurno da je nelogično da nema poreza na kapitalnu dobit, a ima na najmanje novčane transakcije, ima na mirovine itd. Mislim da je to suludo, mi smo takvo društvo, mi moramo govoriti o sustavu. E i sad će netko reći da odmah ja bacam kao što je prije reklo drvlje i kamenje na privrednike, ja bih rekao kapitalizme, jer u kapitalizmu postoje kapitalisti i radnici a mi tepamo poslodavci itd. kao da oni postoje zato da daju posao, a ne da dobe profit i da imaju kapital. Nije točno da se baca drvlje i kamenje. Kapitalisti bacaju drvlje i kamenje na državu. Oni su razvili nacionalni sport i to kad govorim o tome, onda ne govorim da postoje, da svi kapitalisti su isti. To nije točno i kad govorimo da su svi suci isti. Nisu, postoje oni dobri, postoje oni loši. Znači čak bacaju drvlje i kamenje na državu kad su oni sami nesposobni i kad su gramzivi i kad ne znaju poslovati. Znači treba tu razliku vidjeti, uočavati.
Damir Kajin, odgovor na repliku.
Slažem se sa vama gospodine zastupniče. Svi smo se čudili Luki Raiću. Luki Raiću su se čudili i najviši dužnosnici ove države kako to da može ta transakcija Lactalisa biti uplaćena na švicarske račune i kako da taj novac može naprosto ostati tamo i kako to da RH nema zakona o kapitalnoj dobiti. Da li će se netko začuditi izostanku tog zakona, a sve, a o tome govorimo već ne znam desetak godina. E to će se tek vidjeti. Sve će u konačnici kao i u ovom slučaju, u ovoj zemlji izgleda preuzeti stranci. Preuzeli su banke, preuzeli su velike turističke tvrtke, preuzeli su Luru, preuzeli su Plivu, preuzeli su INA-u i uskoro će izgleda preuzeti i HEP. I šta će nama ostati? Ostat će nam te male tvrtkice koje će ljudi morati pokrenuti sa onom životnom ušteđevinom ili zalažući se imovine predaka koji su ih stjecali. I onda s druge strane na to želim staviti naglasak pošto će najveći ceh ovog zakona platiti te male tvrtke treba biti obazriv. Male tvrtke i radnici koji rade kod njih ili u ovom bezdušnom gospodarskom trenutku u RH.
Jadranka Kosor, replika.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Kolega Kajin, rekli ste da je nemoguće uspoređivati kako ste rekli citiram jednu EU i Republiku Hrvatsku. Ali mislim da nije dobro tako govoriti. Jedna EU je Unija u kojoj je članica RH. Spominjali ste Austriju, međutim mogli ste spomenuti i neke druge članice EU kao što je Bugarska, Rumunjska, Grčka itd., Španjolska, Portugal i tako redom. Tako da nije dobro to, mislim da i mi zastupnici moramo pridonositi svijesti da je Hrvatska EU, punopravna članica EU i kao takvi se moramo ponašati. Onda naravno i svoje zakone prilagođavati, činjenice da je Hrvatska članica EU. I još nešto. Kazali ste da je problem što smo 17 puta evo mijenjali Stečajni zakon u ovih 25 godina Hrvatskog sabora, što zakone predlažu političari, a ne predlažu zakone gospodarstvenici. Tu onda imamo veliki problem, morali bismo mijenjati Ustav jer zakone u Hrvatskom saboru mogu donositi samo političari i zakone mogu predlagati političari, dakle u Vladi odnosno zakone u konačnici donose političari koji sjede u Hrvatskome saboru. A sve skupine uključujući i gospodarstvenike naravno mogu utjecati i to, u tome i jest smisao parlamentarne demokracije da sve skupine mogu i moraju utjecati na one koji donose zakone i o tome dakako onda ovise i rezultati parlamentarnih izbora. Ali nema nam druge. Političari će i u budućnosti zakone u Hrvatskom saboru morati donositi jer ovdje političari nakon izbora i sjede. Hvala.
Damir Kajin, odgovor na repliku.
Normalno, sa većim dijelom se slažem ali se ne slažem sa ovom zadnjom rečenicom da će od toga ovisiti rezultati na nekim političkim izborima. Vi znate poštovana gospođo Kosor, vi ste bili premijerka, bili ste predsjednica i HDZ-a, jedne velike nacionalne stranke kako se dobijaju između ostalog izbori. Izbori se dobijaju i temeljem zaposlenih ljudi u javnim servisima i temelju proračunskih kapaciteta i temeljem kontrole medija i mnogih drugih sličnih naprosto momenata. Prema tome, nečija principijelnost, vaša ili nekoga drugoga da li ćete vi ponovno ponoviti mandat ili ne u ovoj državi apsurda apsolutno ništa ne znači, u zemlji takve polarizacije koja je u ovom trenutku na sceni. Jasno je da će zakone i ubuduće predlagati ljudi koji sjede prije svega u izvršnoj vlasti, odnosno u ovom Parlamentu. Usvajat će ih isključivo i samo, jer je to bit naprosto parlamentarizma jedne uređene države, ljudi koji sjede u ovom Parlamentu. Iako mislim da će se i ubuduće više slušati one koji sjede preko puta no što će se ovdje razmišljati. Ono kad ste spominjali EU ja ću samo jedan podatak iznijeti. Od 1.07.2013. do 31.12. ova zemlja je uplatila znači Bruxellesu negdje 6, 6,5 milijardi kuna. Koliko smo mi više novaca u odnosu na tih 6, 6,5 milijardi kuna povukli? 21 milijuna eura. 150, 160 milijuna kuna. Ništa! Više smo de facto uplatili no što smo povukli. I ono što je najgore kad govorimo o tih 6 milijardi kuna što nam oni na našem novcu određuju prioritet. Moramo normalno kupovati robe koje proizvode oni, mi ovdje eventualno dajemo radnu snagu i umjesto da nas to vuče naprijed to nas vuče nazad. Iako nisam protiv EU ni euroskeptik.
Boro Grubišić, replika.
Hvala lijepo. Kolega Kajin govorili ste o puno toga i ovih 17 promjena zakona od samostalnosti i neovisnosti Hrvatske države. Ono što ovdje piše, a i vi ste u jednom trenutku govorili o tome da se ide dakle automatski u stečaj ako se ne isplate tri plaće radnicima. Dakle, gledajući tu postavku, stavak koji o tome govori, može se dogoditi i događa se naravno da poslodavac ponekad i nije kriv što zbog neizvršene realizacije ne može isplatiti plaću. Dakle, za isporučenu robu i usluge ne može izvršiti naplatu pa ne može dati ni plaću. Ali ima i onih koji i nisu tuđom krivicom krivi negoli imaju svoj način isplate plaća. Pa na primjer, dva mjeseca ne isplate plaću a treći mjesec isplate jednu. Pa onda opet dva mjeseca ne isplate plaću pa opet treći mjesec isplate jednu plaću. Time ne bi došli pod udar ovoga stečajnog ili predstečajnog zakona a mogli bi isplatiti samo četiri plaće godišnje i da uopće ne dođu pod udar zakona. Jeste shvatili? Dakle, u tri mjeseca jednu plaću dadnu i četiri plaće godišnje i ništa više. Dakle, oni su potpuno pred ovim zakonom da ne kažem abolirani, sad je to popularna riječ jel', dakle amnestirani su od ovoga zakona.
Damir Kajin, odgovor na repliku.
Apsolutno se slažem i za najsnažniju zaštitu tog malog čovjeka. Činjenica je da ovaj novi zakon, to sam i rekao za govornicom, ne uvažava da su mnoge tvrtke u problemima s likvidnošću zato što ne uspijevaju naplatiti svoja potraživanja, da ne govorimo o konkurenciji i o svemu ostalom što se naprosto javlja na ovom tržištu. Da ne govorimo o padu kupovne moći. Da ne govorimo o ovom socijalnom stanju nacije gdje imate 320 tisuća ljudi gdje je kompletna kupovna moć naprosto preko noći stjerana da se poslužim tim sportskim rječnikom u kut. Tjeranje tvrtke u stečaj nakon što tri mjeseca nije bila u stanju isplatiti plaće bez razumijevanja da se to u mnogim stečajevima ili slučajevima događalo upravo zbog nemogućnosti naplate potraživanja neće očistiti tržište nego će samo ugasiti radna mjesta. Ali da treba maksimalno zaštititi malog čovjeka od kojega i na kojemu sve počiva tu se sa vama i sa svima drugima, i predlagateljem zakona, apsolutno slažem.
U ime Kluba zastupnika DC-a, Novog vala i Narodne stranke reformista kolegica Vesna Škare-Ožbolt.
Hvala lijepa potpredsjednice, poštovana zamjenice ministra sa suradnicima, poštovane kolegice i kolege. Naš klub će podržati ovaj prijedlog Stečajnog zakona. Držimo ga dobrim i kvalitetnim rješenjem jer donošenje ovog Stečajnog zakona treba gledati u svjetlu da stečaj nije izvor problema nego pravni mehanizam da se problem riješi. I upravo jedan kvalitetan, učinkovit model i stečajni sustav neophodan je dio i uvjet bez kojeg se ne može raditi na jednoj zdravoj tržišnoj ekonomiji. E sad u slučaju likvidacije tržišni bi cilj trebao biti ostvaren ako se preda zadužena ili insolventna fizička ili pravna osoba čim prije makne iz javnog života a u slučaju reorganizacije takve jedne fizičke ili pravne osobe tržišni je cilj ostvaren kada se oporavi poduzeće koje je bilo u financijskim poteškoćama te se tako pokrene vraćanje blokiranih sredstava u uporabu kroz učinkovitu preraspodjelu ovih zarobljenih sredstava. I time se osiguravaju dugoročne pretpostavke izlaska iz one kritične zone unutrašnje zaduženosti te brže i uspješnije ozdravljenje cijelog tržišta. Bez obzira koliko mi puta mijenjali zakon efikasnost stečajnog postupka ovisi o tri elementa, to je trajnost stečajnog postupka, visini troškova provođenja stečajnog postupka i pasivnosti samih vjerovnika kojih ima i izlučnih i razlučnih vjerovnika i stečajnih vjerovnika i vjerovnika stečajne mase. Dakle, svi su oni sa različitim interesom i uglavnom su vrlo pasivni. Mi mislimo da će ovaj zakon na neki način motivirati i cijelu poslovnu zajednicu, i dužnike, i vjerovnike, i zaposlenike, i menadžmente, i vlasnike, i sindikate, konačno i pravosuđe pa i FINA-u u smislu bržeg imobiliziranja i rješavanja onih poduzeća koja doista više nemaju nikakvu budućnost za funkcioniranje, ali i pomoći onima koji imaju perspektivu za oporavak. Ovaj zakon praktički vraća u svoje krilo postupak predstečajnih nagodbi. Pokazalo se da rješenje koje je dosada postojalo nije bilo najadekvatnije, najbolje, sjetimo se samo koliko je bilo problema i na samim trgovačkim sudovima gdje su neki suci provodili predstečajne nagodbe, drugi su pružali prilično veliki otpor, dakle na ovaj način se taj problem rješava možda na uštrb brzine jer su predstečajne nagodbe za njih je bio sinonim brzina postupka, ali je u predstečajnim nagodbama dosadašnjeg tipa bila žrtvovana ona pravosudna vjerodostojnost. Sudski pravorijek umjesto FINA-ina rješenja tako je, čini nam se donijeti će više ravnopravnosti za sve sudionike, međutim zasigurno poznavajući naše sudove, a kako je tu već netko rekao to su sudovi koje poznamo i koji se ne mogu preko noći tako poboljšati i ubrzati, zasigurno će doći do, na neki način do zastoja u vođenju samih postupaka. Ali isto tako onaj problem koji je postojao i zbog čega su prigovori na predstečajne nagodbe dosadašnjeg modela bili opravdani je da su neki dužnici koji su fiktivnim tražbinama povezanih društava su uspjeli kao većinski vjerovnici izglasati velike oproste dugova i tako praktički izigrali prave vjerovnike. To sada nadam se više neće biti slučaj. Inače ovdje je dosta se vodila rasprava na način da Stečajni zakon praktički je ko da potpisuje smrtnu presudu, međutim ja bih nazvala Stečajni zakon zakonom druge šanse. On ima tu negativnu konotaciju, ali upravo ovaj prijedlog zakona otvara mogućnost da se praktički poduzeća koja su posrnula, koja su na koljenima ponovno podignu. Zakon ponovno uvodi mogućnost nastavka kao što sam rekla poslovanja u sklopu stečaja što ovim postojećim zakonom nije bilo moguće i ovaj Stečajni zakon pokušava ispraviti nedostatke postojećih zakona, dakle upravo ovo o čemu smo govorili i Zakona o stečaju i Zakona o financijskom poslovanju obuhvatiti u jedan zajednički nazivnik pri čemu su rokovi znatno skraćeni i vidljiva je apsolutno sklonost prema samom ubrzanju postupka. Mislim da će tu doći do određene diskrepancije, zakon uvodi jednu kvalitetnu brzinu ali je pitanje da li će to sudovi apsolutno moći sve progutati. S obzirom na onaj broj stečajeva koji je najavljen od strane ministarstva da bi se trebao dogoditi jer bi i FINA treba pokrenuti stečaj negdje od 18 943 tvrtke koje duguju otprilike 19,8 milijardi kuna glavnice i barem dvostruko toliko kamata. Prve na listi za pokretanje stečaja po službenoj dužnosti bila bi poduzeća koja nemaju zaposlenih, a takvih je 14 652 s dugom od 14,8 milijardi kuna glavnici i te tvrtke bez zaposlenih državi duguju 2,4 milijarde kuna glavnice. Naravno neće se moći pokrenuti svi stečajevi jer bi se stvarno došlo do kolapsa rada na sudovima, stečaj nad tvrtkom bi se otvorio onda ako se ne isplate tri uzastopne plaće što je prijedlog bio ovog zakona. U Hrvatskoj mislim da smo dosta govorili o samoj dužini stečajnog postupka koji je u Hrvatskoj prilično dramatičan, europski prosjek je godinu i pol, hrvatski prosjek je 3 godine ali poznamo primjere gdje stečajni postupci traju 10 i više godina i to je doista, to jednostavno je suprotno samoj svrsi. Naplata predujma, novim zakonom se uređuje i prodaja imovine u stečaju sa najviše 5 krugova koji se moraju odbiti u roku godinu dana i apsolutno podražavamo sve ove rokove koji su prilično kratki i prilično oštri i to je dobro, ali ponavljam biti će problema sa činjenicom da sami sudovi to sve neće moći podnijeti. Ostaje još ono pitanje stečajnih upravitelja, podržavamo ovu metodu slučajnog odabirat jer to, metoda slučajno odabira daje mogućnost svima onima koji, svim onih 4 stotine stečajnih upravitelja koji su sada u opticaju, međutim ponavljam ima onih stečajnih upravitelja sa 200 i više postupaka, a ima onih koji možda nemaju niti jedan. I postavlja se pitanje na koji način će onaj iz B grupe ući ponovno u A grupu ako mu se ne bude, ako ne bude dobio mogućnost ispuniti onaj kriterij od minimum 10 stečajeva. Nisu ni svi stečajevi isti neki su gotovo tehničke prirode, neki su vrlo složeni. Osobno podržavam upravo ovaj prijedlog ministarstva da se regulira način da one složenije stečajeve izuzetno vrijednih tvrtki vode stečajni upravitelji sa velikim iskustvom. Naravno opet će to izazvati polemike, a to su upravo oni koji imaju najveći broj stečajeva, do 200 gotovo 200 njih. Postavlja se pitanje kako neko može voditi toliki veliki broj stečajeva, međutim ministarstvo je i koliko vidim i tu dalo jedan dobar prijedlog da se u godini dana koliko traje upravo stečajevi po kratkom postupku za one tvrtke koje nemaju zaposlenika obuče ovi stečajni upravitelji iz B grupe i na taj način im se omogući prelazak u A grupu. Projekcije stečajnih postupaka od 1.srpnja od kada bi se trebao primijeniti zakon 2015.godine i do 1.svibnja 2016.godine bi trebalo biti razdoblje u kojem bi se uredio postojeći nered na tržištu od upravo ovih 18.790 pravnih osoba sa gotovo 80% njih koje uopće nemaju niti jednog zaposlenika i praktički stvaraju jedan prilično velik nered. Dakle, mi ćemo apsolutno podržati ovaj prijedlog zakona, smatramo ga jednim iskorakom, nije to revolucionarni iskorak ali je jedan iskorak u smislu dinamiziranja tržišta, a i ozdravljenja hrvatskog gospodarstva. Hvala lijepa.
Branko Vukšić, replika.
Uvažena kolegice Škare-Ožbolt rekli ste na samom početku svog izlaganja da stečajevi koliko sam shvatio ne bi trebali biti izvor problema. Potpuno se slažem s vama, ali morate vi znati da smo mi zemlja sa milijun izvora, iz svega nam izviru problemi. Pa jedan od velikih problema i sami ste govorili prije izrazili ste sumnju hoće li se sudovi moći uhvatiti u koštac sa novim pravilima. Niste jedini koji ste se do sada to pitali. Ja tvrdim iz iskustva da neće. Zbog čega? Pa ako traje 21 godinu ostavinska rasprava, zbog koje ću ja nisam tek sam zainteresirana strana u toj ostavinskoj raspravi, prijaviti sutkinju DORH-u jer smatram da se radi o manipulaciji, kako će sud, suci i sudovi rješavati te probleme koji su daleko složeni od ostavinske rasprave. I to nije jedini slučaj, to je samo jedan od tisuće primjera. Ja mislim da bi se u Hrvatskoj mogao snimiti film o stečajnoj mafiji i sasvim sigurno da bi dobar redatelj sa tim filmom zaradio Zlatnu palmu jer mi smo raritetna zemlja u tim slučajevima. U ostalom, i sami ste napomenuli i ministar je prije napomenuo, od 28 zemalja mi smo 24.zemlja, ja vjerujem da su tu Bugarska, Rumunjska, ne znam tu su negdje Grčka ne znam tko je s nama u grupaciji. U čemu smo mi onda prvi u čemu prednjačimo? Znamo da imamo u odnosu na druge velik broj sudaca, da znamo da sudski predmeti isto tako kasne, zbog čega se to ne sankcionira? To mi nije jasno. Mi stalno govorimo o tim problemima, stalno dotičemo te probleme ali nikad ih ne rješavamo.
Vesna Škare-Ožbolt odgovor na repliku.
Poštovani kolega Vukšić, ja sam napomenula da ovaj Stečajni zakon i sam stečajni postupak je pravni mehanizam rješavanja problema za one tvrtke koje doista uopće ne posluju, nemaju zaposlenih, a smetaju tržištu i gospodarstvu njih apsolutno treba maknuti sa tržišta. A one tvrtke koje imaju zaposlene koje su se našle u problemima, njima treba pomoći. E sada vi ste ovdje otvorili jednu novu temu, a to je efikasnost našeg trgovačkog sudovanja. Nažalost, reforma trgovačkog sudovanja počinje djelomično i sa ovakvim zakonom, ali po mom mišljenju prekasno na kraju mandata ove Vlade. Ovaj zakon je trebao doći odmah na početku, možda je trebala biti jedna dobra kombinacija onoga što je ministar financija tadašnji Slavko Linić pokrenuo imao je izuzetno dobru namjeru, spasio je jedan dio radnih mjesta ali je ispalo na uštrb efikasnosti i kvalitete samih sudskih odluka i izazvao je problem upravo na trgovačkim sudovima kao što sam rekla gdje su jedni počeli provodi predstečajne nagodbe drugi nisu htjeli provoditi predstečajne nagodbe nazivajući to vrlo oštrim riječima da je to veća pljačka od pretvorbe i privatizacije. E sada ovo rješenje apsolutno vraća predstečajni postupak u stečajni zakon, vraća ga u domenu suda, ne više FINA-e, ne više upravnog postupka. Ali je pitanje prvo da li su suci dovoljno efikasni i taj cijeli mehanizam, a to je opet teret na Ministarstvo pravosuđa da to osigura i kroz edukaciju i kroz školovanje i samih sudaca i stečajnih upravitelja. Dakle puno treba tih mehanizama još pokrenuti i kotačića da bi zvuk bio melodičan, to jednostavno hoću reći. I sam zakon neće riješiti same stvari ukoliko do ovoga ne dođe.
Nadica Jelaš, replika.
Hvala lijepa. Poštovane kolegice Škare-Ožbolt vi ste rekli a je za stečaj kod nas u Hrvatskoj vezana jedna velika količina odioznosti ili kako ste vi rekli Stečajni zakon predstavlja na izvjestan način potpisivanje smrtne presude za dužnika. To doista u Hrvatskoj jest tako iz razloga što je dakle na prste jedne ruke se može nabrojiti koliko je stečajeva završilo na pozitivnim ishodom odnosno koliko je tvrtki tijekom stečaja bilo preustrojeno i nastavilo dalje poslovati. Dakle možemo reći u jednom ogromnom broju slučajeva stečajevi su završili likvidacijom dakle rasprodajom imovine a radnici su završavali na cesti. U velikoj većini drugih zemalja to nije tako. Dakle vrlo često se dešava situacija da radnici zapravo ni ne znaju kada je tvrtka bila u stečaju. Dakle stečaj završava pozitivno, radnici ostaju na svojim radnima mjestima i to je uglavnom to. Vjerujem da će ovaj Stečajni zakon, pogotovo upravo kroz institut predstečaja doprinijeti tome da se i kod nas više stečaj ne doživljava kao smrt tvrtke s time da stečaj prije svega mora biti pokrenut na vrijeme. Dakle jedan od najvažnijih razloga zašto su stečajevi u Hrvatskoj završavali na ovakav reći ću tragičan način je upravo bila ta činjenica da su pokretani u situaciji kada je već imovina bila totalno kako da kažem upropaštena i kada se već zapravo nije moglo napraviti ništa.
Vesna Škare-Ožbolt odgovor na repliku.
Pa upravo iz tih razloga sam poštovana kolegice i rekla da ovaj zakon možda ružno zvuči, Stečajni zakon, naziv je takav kakav je, možda bi ga bilo bolje nazvati zakonom druge šanse upravo za poduzeća kojima malo treba da se podignu i vrate ponovno u život. Po mom mišljenju ovaj zakon u bitnom pomaže upravo tim poduzećima da se podignu. Na taj način slijedimo praksu drugih europskih država i na neki način ujednačavamo standarde vođenja stečajnog postupka kakav postoji i u drugim europskim zemljama. Naravno stečajni postupak na sudovima u drugim europskim zemljama je puno efikasniji nego što je to na našim sudovima. Ovdje ostaje jedan problem o kojem apsolutno još nismo ni govorili a podsjetili ste me kada ste spomenuli ove druge europske zemlje, veliki broj stranih tvrtki radi na području Hrvatske. Što se događa kada u matičnoj zemlji tvrtka takva ode u stečaj, a npr. ovdje ima nekretnine i ovdje ima svoje djelovanje, da li se to isto primjenjuje i u Hrvatskoj ili ne? To su npr. problemi i to su pitanja koja možda ovaj Stečajni zakon ni u naznaka ne rješava ili ne daje nikakve naznake. Ali vjerojatno odluke europskih sudova i pravna praksa Europske unije daju odgovore. Čini mi se da bi i u ovom prijedlogu zakona trebalo barem staviti u tom smislu neke naznake. Hvala.
U ime predlagateljice, zamjenica ministra pravosuđa, gospođa Sandra Artuković Kunšt.
Hvala lijepo. Poštovane zastupnice i poštovani zastupnici dozvolite samo da reagiram na pitanje koje je s obzirom na stanje stvari kako je bilo opravdano postavljeno ali koje smo naravno vrlo detaljno razmatrali ne samo u okviru donošenja i predlaganja ovoga zakona nego i u okviru cjelokupne reforme pravosudnog sustava kojem smo se posvetili u ovom razdoblju. Dakle na pitanje da li će suci trgovačkih sudova biti u stanju provesti stečajne postupke na ovaj način kao što smo i zamislili uvjereni smo da hoće s obzirom da je broj stečajnih predmeta na stečajnim sudovima u relativnom padu i da za to postoji prostor da tako kažem. Stečajni suci su i prije ovih izmjena i donošenja Zakona o financijskom poslovanju i predstečajnoj nagodbi u cjelini vodili stečajne postupke. Voditi će ih dakle sada nakon donošenja ovoga zakona i dalje. S time da smo one mehanizme dobre koje smo imali u smislu pomoći financijske agencije u tehničkim poslovima itd. i dalje ugradili u ovaj zakon. Dakle što se tiče postupanja samih sudaca, odnosno njihovih mogućnosti da preuzmu ovu razinu predmeta na način kao što smo to zamislili neće biti problema. Naravno i zakon sam donosi određene alate koji zahtijevaju ubrzanje postupaka a to ste naravno vidjeli u ovim odredbama gdje smo predložili određene čvrste rokove kako se sam postupak provodi. Govorili smo i bilo je spomenuto da se, kako se zakoni donose odnosno da se donose na politički način. Što se tiče ovoga zakona ja moram napomenuti da je na predlaganju odredbi ovoga zakona intenzivno radila radna grupa sastavljena u najširem mogućem sastavu. Dakle to su bili predstavnici našeg sveučilišta, odnosno Pravnog fakulteta, Visokog trgovačkog suda, Trgovačkih sudova u Zagrebu i Varaždinu, predstavnici Udruge poslodavaca, predstavnici triju sindikata, predstavnici Hrvatske odvjetničke komore. Dakle stručnjaci par excellence koji su nakon ovih svih negativnih iskustava koja su se ovdje ponavljala kao nadamo se povijesne činjenice bili dovoljno spremni, stručni da oblikuju odredbe na način kako zapravo stečajni postupak treba izgledati. Govorili smo i ovoj razini isplata plaće. Dakle Stečajni zakon je predvidio stečajni razlog u članku 6. stavak 2. točka 2., 3. neisplaćene plaće, ako dolazi do toga da nisu tri isplaćene plaće isplaćene. A vi ste spomenuli ovu varijantu ako se isplaćuje svaka 3., 4. i u tom slučaju dolazi do posredno mogućnosti da se pokrene stečajni postupak jer ovu situaciju uređuje Zakon o osiguranju potraživanja radnika kod poslodavca koji je, u slučaju stečaja poslodavca. Prema tom zakonu isplata jedne plaće, odnosno ne isplata plaće radnicima predstavlja razlog da poslodavac bude blokiran. Ako on bude blokiran i onda u razdobljima kao što smo mi predvidjeli u Stečajnom zakonu pokreće se stečajni postupak. Želim napomenuti da stečajni postupak ima za svoju svrhu da područje gospodarskog života uredi na način da na njemu ne egzistiraju oni subjekti koji ugrožavaju poslovanje drugih. Dakle više se tiče vjerovnika i zaštite njihovih potraživanja nego što se tiče zaštite radnika. Specifično za zaštitu radnika u ovim prvim isplatama plaće je Zakon o osiguranju potraživanja radnika u slučaju stečaja poslodavca. Bili smo govorili i o činjenici odnosno napomenuto je da će teret troškova stečajnih postupaka pasti na male, odnosno da će mali poslodavci podnijeti najveći teret. Upravo zato smo mi u članku 111. predvidjeli fond za troškove stečaja i po toj odredbi uredili ovo premošćivanje tog teškog tereta. Govorili smo i o stranim poslodavcima, odnosno stranim firmama koje ovdje posluju pa imaju podružnice. U odredbama našeg zakona sadržane su i norme koje se tiču prekograničnog stečaja. Mi smo tu naravno i u suradnji i vezano smo uredbama Europske unije. Ako možemo govoriti o primarnom i o sekundarnom stečaju, uglavnom ove odredbe su uređene i u postojećem zakonu i primjenjuju se i dalje. Međunarodni stečaj, stečaj poslodavaca koji imaju svoje sjedište vani, a ovdje podružnice je uređen. Evo to sam htjela samo kraće napomenuti. Hvala.
Branko Vukšić, replika.
Uvažena gospođo Artuković-Kunšt, pa nitko ne sumnja u sposobnost sudaca na trgovačkom sudu. To je isto kao kad biste rekli da guverner Vujčić ne zna svoj posao i da se sumnja u njegovu stručnost i sposobnost. Guverner Vujčić sjajno obavlja posao za svoje poslodavce. Tako i sami suci koji rade na trgovačkim sudovima sasvim sigurno znaju zbog čega drže u ladicama, ja tvrdim to je moj dojam da je i karakter trgovačkog suda u samom nazivu i tih sudaca trgovačkog suda, a to oni koji su se sudovali na trgovačkom sudu su mi bezbroj puta ponovili. Recite mi ovako, tko je snosio sankcije za neisplatu plaća radnica za 20 000 …. Pa čak i Nijemci koji drže neka poduzeća znamo, ovih dana smo vidjeli prosvjede radnika, ne isplaćuju plaće u Hrvatskoj, ne pada im na pamet da u Njemačkoj to ne rade, a Nijemci traže da se u Hrvatskoj uvede red. Tko štiti, rekli ste zakoni štite, koji zakoni štite radnike, nabrojat ćete sad koje. Država štiti, ne štiti. Važna je praksa, nije važno što piše u ovom zakonu jer mi imamo odlične zakone koji se ne poštuju. Kako ćete objasniti tim radnicima, njih 20 000 koji ne dobiva plaće, koji moraju prosvjedovati, moraju platiti struju, vodu, jednostavno dolaze na posao, rade ili ne rade pa dolaze posao i nitko im ne isplaćuje plaće, a vidimo da se ti vlasnici voze u raznoraznim automobilima, terencima i bilo čemu, a ne isplaćuju se plaće. Kakva je to država, to se pitam. Tko štiti njih?
Sandra Artuković-Kunšt, odgovor na repliku.
Upravo se radi o pravovremenosti pokretanja stečajnog postupka. Mogućnost za pokretanje stečajnog postupka u slučaju neisplate plaća postojala je i ranije. Zašto ta mogućnost nije korištena, to je pitanje za onoga tko je u poziciji da je vjerovnik tom poslodavcu. U krajnjoj liniji je i radnik vjerovnik tom poslodavcu. Zašto nije bilo interesa da se stečajni postupci pokreću to sad ne možemo odgovarati u ovom trenutku razgovarat. Ja samo mogu reći i napomenuti da je upravo ovaj Stečajni zakon svojim preciznim definiranjem stečajnih razloga i automatskim pokretanjem stečajnog postupka u slučaju da se ovako precizno određeni stečajni razlozi ispune odredio da se na vrijeme pokreće stečajni postupak i da se pravovremenim pokretanjem stečajnog postupka onda ostvaruju one mogućnosti o kojima smo svi ovdje ja mislim unisono zaključili stečaj treba biti mogućnost da zdravo poduzeće i zdravi subjekt nastavi poslovati, a ne da se dugotrajno uništava kao što je bila praksa do sada.
U ime Kluba zastupnika HDZ-a kolega Goran Marić.
Hvala lijepa gospođo potpredsjednice. Poštovani suradnici ministra, cijenjeni kolegice i kolege. Svaki novi zakon čujemo uvijek istu opremu oko svakog zakona. To je iskorak, to će pridonijeti ne samo opstanku nego i razvoju ekonomske aktivnosti, ali evo načelna opaska odmah u startu. Zašto jedanput konačno ne počnemo primjenjivati Zakon o procjeni učinaka propisa. Zašto on uopće postoji? Zakon o procjeni učinaka propisa, članak 2. kaže procjenom učinaka propisa analiziraju se pozitivni i negativni učinci propisa na području gospodarstva, uključujući i financijske učinke. Kako možemo uopće ozbiljno razgovarati o bilo kojem zakonu, o posljedicama, o učincima, ako nije izvršena procjena i to koju nalaže jedan zakon. Mi donosimo nove zakone ne poštujući postojeće zakone. Zato mi se čini da se prilično površno pristupa ozbiljnim problemima, ili stavimo izvan snage Zakon o učincima propisa i obrazložimo zašto je potrebno da on ne postoji. Predstečajne nagodbe su bile u sklopu Zakona o fiskalnoj odgovornosti. Tada je to izgledalo logično da su one baš uklopljene u Zakon o fiskalnoj odgovornosti. Meni se to nije nikad činilo logičnim. Danas se jednako tako čini logičnim da su one dio Stečajnog zakona i dopuštam da je nekome logično, ali mislim da bi možda bilo racionalnije da se donio Zakon o predstečajnim nagodbama i posebno Zakon o stečaju. Ali svatko ima svoje mišljenje, svatko u demokratskom svijetu može misliti što želi i govoriti što misli. Stečaj je pojam sigurno na kojem postoji, složit ćemo se svi, sjena ali samo blagim izrazom sjena. Mnogi bi i s pravom rekli da je na stečajevima i mrlja i to velika mrlja. Sad to nije uopće sporno da je potrebno mijenjati Zakon o stečaju. Ali nešto je i u nama ako ga mijenjamo 17 ili 16 puta, a nikako ga dotjerati da bude učinkovit i da bude na dobrobit gospodarstva i svih nas. Ali mislim da automatizam pokretanja stečaja nije dobro rješenje zato što automatizam izjednačava. Znači automatizam sve stavlja u istu kategoriju. Automatizam ne razlikuje finese, ali mislim kad je stečaj u pitanju da je tako jedna vrlo važna, jedan važan proces onda su i vrlo važne te nijanse. Treba razlikovati tvrtku koja ne isplaćuje tri mjeseca plaću, a ima ogroman kapital, imovinu i tvrtku koja nije isplatila plaću i nema uopće imovine. To ovaj zakon ne predviđa, on stavlja u isti koš tri neisplaćene plaće uzastopce ili blokada društva od 120 dana, automatizam stečaj. Što ako netko koristi da obezvrijedi imovinu pojedinca zato što je zbog tko zna kojih razloga došao u situaciju nelikvidnosti ili nemogućnosti isplate plaća tri mjeseca uzastopce, a ima imovinu. Međutim, zbog trenutne situacije mnogi prisiljavaju ga da proda ispod svake cijene što je jedna očita pojava u Hrvatskoj, jedna pojava rastjecanja imovinskog stanja svih jer je ova kriza utjecala i prisiljava mnoge da prodaju svoju teško stečenu imovinu ispod svake cijene. Mislim da jedan zakon treba razlikovati takve nijanse i ne izjednačavati se. Što ako netko nije isplatio plaće zato što mu predstečajni dužnik kojemu je odobren predstečajni postupak nije platio svoje obveze i on zbog toga nije isplatio pa će, sad će on ići u stečaj. To je toliko komplicirano, toliko osjetljiva tema da mislim da smo morali ako je trebalo potrošiti još koji mjesec na rasprave ali da bi se otklonile mogućnosti bilo kakve špekulacije, manipulacije, a kamoli nerazlikovanja pozitivnih od negativnih pojava. Složit ćemo se da, nadam se da ćemo se složiti da nisu svi iz istih razloga dospjeli u nesolventnost. Što ako je netko povezanim društvima plaćao izmišljene fakture i došao u situaciju neplaćanja. On je u istoj situaciji kao i onaj koji je vlastiti kapital uložio da bi plaćao svoje obveze i nikome ne bio dužan. Stavak 2. članka 49. Ustava doslovce govori: "Država osigurava svim poduzetnicima jednak pravni položaj na tržištu." Dio zakona ovoga koji se odnosi na predstečajne nagodbe iako ovaj članak Ustava zvuči idilično on upravo narušava jednakost. Je li jednak pravni položaj svih predstečajnih vjerovnika? Što ako je predstečajni dužnik a takvih je slučajeva nebrojivo nekim pojedincima odabranim plaćao redovito i čak unaprijed tako da neki vjerovnici predstečajnog dužnika nemaju dospjelih nenaplaćenih potraživanja, a neki vjerovnici nisu naplatili ni lipe godinama, jer su ih diskriminirali, taj predstečajni dužnik ih je diskriminirao. A mi Ustavom jamčimo jednakost svima. Je li jednak vjerovnik koji je naplatio svoja potraživanja od predstečajnog dužnika ili nekog drugog, ne mora bit uvijek predstečajni dužnik i nije platio svoje obveze ni državi, niti je isplatio radnicima plaće i onaj vjerovnik koji nije naplatio svoja potraživanja ali se zadužio, svoju imovinu aktivirao da bi platio i radnicima i bankama kredit i obveze državi. Jesu li ti vjerovnici u istom položaju? Nikada, ne mogu bit u istom položaju. Poduzetništvo po svojoj definiciji podrazumijeva angažiranje vlastitog kapitala i riskiranje vlastitog kapitala. Nije poduzetništvo kad se riskira tuđim kapitalom. Upravo dio predstečajni, zakona koji se odnosi na predstečajne nagodbe omogućava spas onima koji riskiraju tuđi kapital i spašavaju a nisu riskirali svoj kapital. Jer što se događa? Oni se pojavljuju kao vjerovnici ponovo sa povezanim osobama, sa izmišljenim. I mi sve pretvaramo i ovaj zakon u vjerovanje. Nadamo se i vjerujemo. I ja se nadam i vjerujem, ali negdje na drugom mjestu, a ne ovdje. Dio o predstečajnim nagodbama derogira Zakon o preuzimanju dioničkih društava jer ovim zakonom se oslobađaju obveze ponude za preuzimanje dioničkih društava kad steknu više od 25% ciljanog društva. Kako je moguće da se u jednom slučaju kad se stiče više od 25% postoji obveza ponude za preuzimanjem, a kad se stječe kroz predstečajnu nagodbu onda ne postoji obveza preuzimanja društva. Je li to jednakost o kojem govori Ustav? Nije. Kako to kad su banke u slučaju, a najčešće su banke u slučaju da im se potraživanja pretvaraju u udjel nemaju ni one obvezu iako to Zakon o kreditnim institucijama nalaže obvezu objavljivanja ponude za preuzimanje. Ne, ovim prijedlogom zakonskim se oslobađaju i banke toga. Čak im se od kapitala, od jamstvenog kapitala ne umanjuje ulaganje u potraživanje. Zašto? Spašavaju se vlasnici, ne moraju nadoknađivati loše plasmane, ne moraju kapitalizirati, ne mora doći svježi novac. Mi ih ovim zakonom prikriveno saniramo. Umjesto da oni koji su 40 milijardi kuna plasirali djelomično nenaplativih ili nenaplativih kredita, da za taj iznos koji su ugrozili jamstveni kapital moraju svježim kapitalom dokapitalizirati banke mi im ovim zakonom omogućujemo da to ne trebaju raditi. Njima to se ne odbija od jamstvenog kapitala. Oni samo to pretvaraju u udjel i čak ako steknu 25%, više od 25% oslobađa ih obveze ponude za preuzimanje, prijavljivanje ponude za preuzimanje. Oslobađa se i zajedničko djelovanje. Isključuje ovaj Zakon o predstečajnom dijelu zajedničko djelovanje. Što kad banka zajednički djeluje sa svojim investicijskim mirovinskim fondovima, a to nije rijetko, to isključuje. Što je sa plaćenim porezima na neplaćene fakture? U predstečajnoj nagodbi i onaj koji ne želi u njoj sudjelovati, ne želi otpisati svoja potraživanja njega se tjera, on nije naplatio tu fakturu a platio je po toj fakturi porez. Što je država njima osigurala? Da im vrati taj porez. Pa to je jedino pravedno. Ako oslobađa onima koji su naplatili sva svoja potraživanja, a nisu platili poreze državi, a država im oslobađa pa barem toliko usudio bih se reći pristojnosti poslovne i političke kulture da barem na ono što ih prisiljava da otpišu da na taj dio ne moraju platiti porez i PDV i porez na dobit i akontaciju. Da im se to sve vrati ono što ih se tjera na otpisivanje. Što čak i jedan može odlučiti o njih tisuću jer nekome milijarda ne znači ništa izgleda, a nekome 10 tisuća kuna znači život. Ali ako znamo da 25 milijardi kuna nenaplativih kredita otpada na realni sektor onda znamo tko će iskoristiti ovu situaciju predstečajnih nagodbi da bi izvršio drugu fazu privatizacije tog preostalog jadnog dijela hrvatskog gospodarstva. Tko će preuzeti? Banke će i to privatizirati. Znamo kako su prošle kad su svoja potraživanja '90-ih godina pretvarala u udjele. Što je sa otvaranjem novih tvrtki? To se ne definira. Predstečajni dužnik može otvarati nove tvrtke koliko god hoće povezanih tvrtki. Što je sa vlasnikom, što je sa kapitalom? Kaže konkretno članak 63. "predstečajni postupak traje 120 dana a zbog iznimnih situacija može se produljiti i za daljnjih 90 dana." Od kada? Od kada se donese odluka o produljenju ili od dana isteka 120 dana? Zašto ovo govorim? Zato što je bilo već dosada da je isteklo 120 dana, da mjesec dana nakon isteka 120 dana nije se uopće ništa događalo i onda se donosi odluka o produljenju za dodatnih 90 i nitko ne zna od kojeg dana računati. Zato što ministarstvo smatra da računa od dana kad su oni izdali, a FINA kaže ne, računa se od dana isteka 120-og dana. Mi to ne definiramo, tako važnu i ključnu stvar. Da može netko slobodno tumačiti kako njemu odgovara u određenoj situaciji kad će. Logično se nameće zaključak da ako je istekao 120 dan da već 121 može teći jedino i da se produljenje mora donijeti prije isteka 120 dana, a ne nakon. Imamo rješenja gdje su se donosila nakon. Članak 67. kaže "poslovanje dužnika od otvaranja predstečajnog postupka". Odlično, i to treba stajati. Ali puno više bi interesiralo vjerovnike a i mene da ima jedna glava koja kaže poslovanje dužnika do otvaranja predstečajnog postupka, ne samo od. Najvažnije je gdje je novac. Gdje je novac predstečajnog dužnika? Ako je netko dobio toliko isporučene robe, nije je platio, toliko izvršenih usluga, nije platio, toliko kredita, nije ih otplatio pa gdje je onda novac završio? Ne, ovaj postupak stavlja plašt na sve to. Zato klub HDZ-a zbog nerazjašnjenih svih okolnosti oko predstečajnih nagodbi ne može podržati ovaj prijedlog zakona. Hvala lijepa.
Ivo Jelušić, replika.
Hvala lijepa. Pa kolega Marić, slušao sam vašu raspravu pa sam čekao na kraju da vidim jer iz rasprave nisam shvatio da li vi podržavate donošenje zakona ili ne ili ste za izmjene postojećeg. Naime, ako problema ima, a i sami ste u raspravi istakli da problema ima i da ih treba na novi način ili drugačiji način urediti, onda se to može na dva načina. Ili mijenjati postojeći zakon izmjenama i dopunama ili donijeti novi zakon. Sami ste rekli da je zakon mijenjan 17 puta ako se ne varam, nije 17 nego 7 ali svejedno, on je od '96. kad je donesen mijenjan 7 puta i po meni je bilo logično da se ne ide dakle u izmjenu starog zakona nego donošenje novog zakona koji će na jedan sustavan način urediti i otkloniti sve nedostatke koji su dosada bili. Dakle, nijedan ozbiljan argument nisam čuo da se ne donese novi zakon. Jer zaista sa starim zakonom je bilo problema. Vidimo iz iskustva kako su tekli stečajevi, da su oni trajali predugo, da su selektivno određivani stečajni upravitelji i da su u pravilu stečajevi završavali tako da nakon niza godina trajanja stečajni upravitelj krčmeći to nešto imovine završi sa eutanazijom cijelog tog poduzeća gdje se manji dio vjerovnika uspije namiriti. Ovaj zakon ima sasvim drugačiju nakanu, dakle da prije svega stečaj ima onu funkciju koju treba imati, a to je da se zauzme, dakle da se oduzmu prava upravi i vlasnicima da upravljaju jer ne upravljaju dobro, da novi stečajni upravitelj koji će se na jedan drugačiji način puno transparentniji, ja bi rekao ne selektivan birati da pokuša dakle u maksimalno kratkom roku i sanirati tvrtku, vratit je dakle u život ali i maksimalno namiriti vjerovnike. U tom smislu institut predstečajne nagodbe je upravo u ovom zakonu dobro došao da ne čekajući stečaj, dakle već prije toga da se to može napraviti. Hvala lijepa.
Goran Marić odgovor na repliku.
Hvala lijepa. Kolega Jelušić, pa toliko argumenata sam iznio zašto ne podržavam ovaj zakon i sad vi kažete da nisam ni jedan argument iznio. Jedino da ih ponavljam. Ali volio bi čuti protuargument na moje argumente. I onda se tako rasprava otvara, da kažete, ali i evo ja ću vas pitati, bi li ste li vi pristali da na naplaćene fakture koje vam kaže netko da nećete ih naplatiti i da na te fakture platite PDV, porez i ostalo, biste li vi to pristali? Ako i biste, a poduzetnik ste bili ja ne bi zbog poduzetnika, zbog onih kojima se to čini zlom, ne mogu zbog njih pristati. Bi li ste vi pristali da ista pravna osoba kad stječe 25% ovako kupuje dionice mora imati obvezu preuzimanja društva a kad kroz predstečajnu nagodbu ne morati preuzimati. Jel vi na to pristajete? Ja ne pristajem. Znači da ista pravna osoba različito postupa u istim postupcima. Kako je to moguće da u jednome slučaju ima obvezu, u drugom, a radi se o istom postupku preuzimanje društvu? Kako je moguće da se to događa za dionička društva koja su na burzi, koja su izlistana na burzi? Nema obveze preuzimanja. Pa kako mogu tako nešto podržati, to je argument a vi mi sad odgovorite imate li protuargument? Vrlo rado bi ga čuo. Hvala lijepa.
Nadica Jelaš replika.
Poštovani kolega Marić, mi zastupnici izmjenom Poslovnika više nemamo mogućnost ispravka netočnog navoda, međutim ja vam moram reći da predstečajni institut nije sastavni dio Zakona o fiskalnoj odgovornosti već Zakon o financijskom poslovanju i predstečajnoj nagodbi. A sada replika. Dakle slažem se s vama da nisu svi poduzetnici došli u teškoće u poslovanju iz istih razloga, o tome ste govorili. Dakle, oni mali vrlo često dolaze u teškoće zbog toga što ih veliki ne plaćaju, odnosno što im neplaćaju na vrijeme. Dakle, štoviše ucjenjuju ih a mali im dalje isporučuju i robu i usluge sve se nadajući tome da će ipak u neko doba biti plaćene one najstarije i najprije isporučene robe i usluge. Dakle ilustrirat ću to jednim primjerom. Jedna velika tvrtka iz Varaždinske županije koja je inače dobitnica najvećih državnih priznanja, najvećih strukovnih priznanja, dakle plaća svojim dobavljačima, a uglavnom je riječ o malim proizvođačima, dakle kooperantima plaća im u roku od 180 do 200 dana. Dakle i ako malom vjerovniku padne na pamet ne daj Bože da zaračuna tom velikom zatezne kamate zato što se veliki 200 dana koristi njegovim kapitalom, a mali se istovremeno mora zaduživati i skupo plaćati bankarski kapital. Dakle u tom slučaju veliki raskida kupoprodajni ugovor. I gdje tu možemo govoriti o istom položaju na tržištu?
Goran Marić odgovor na repliku.
Hvala lijepa. Kolegice Jelaš, naravno da sam mislio na Zakon o financijskom poslovanju, možda mi se omaklo pa prihvaćam vašu sugestiju. Kad govorite, evo i sami ste rekli da su poduzetnici u nejednakom položaju, a ne smijemo ih onda još i zakonski omogućavati još nejednakiji položaj. Kako je moguće da ako banka ima nenaplativo potraživanje što se događa sa nenaplativim potraživanjem, što je njemu, što je banci ugroženo tada? Ajmo pojednostaviti stvar, ugrožen mu je kapital. Ako ne naplati svoja potraživanja on mora dokapitalizirati, vlasnik mora dokapitalizirati svoju tvrtku. Što se mijenja ako on taj ugroženi kapital u obliku nenaplaćenog potraživanja pretvara u vlasnički udjel od takve tvrtke? Nište se ne pomičemo i dalje mu je upitno, on je samo administrativno promijenio ali nije poboljšao i svoju kapitalnu situaciju i dalje mu je jamstveni kapital ugrožen. Zašto se to ne odbije od jamstvenog kapitala, zašto se vlasnika ne prisili da ono što mu je uprava priredila lošim poslovanjem, nanijela štetu neka nadoknadi, a ne da ga ovako saniramo i da zapravo administrativnim putem prikriveno saniramo banke bez troška vlasnika. To nigdje se ne može dogoditi osim u Hrvatskoj. I to ne može biti slučajno nikako. A reagirat ću uvijek i na slučajnost a kamoli na projektirane štete, a čini mi se da se upravo o tome radi. Hvala.
Branko Vukšić replika.
Uvaženi kolega Marić, rekli ste da je na stečajevima sjena a da neki kažu da je zapravo i mrlja na stečajevima. Ja bih rekao da su protagonisti stečaja, mnogih stečajeva ne svih stečajeva u sjeni, pa neki i u sjenci a mrlja je tek na procesima, ali ne na protagonistima. Protagonisti su i dalje stupovi ovog društva, pa se onda vi pitate kako to da oni koji su u stečajevima i koji su prouzročili stečajeve mogu otvarati tvrtke? Stupovima društva se mora omogućiti da otvaraju nova poduzeća, da i dalje sustavno uništavaju jer oni su dio nakaradnog sustava. A rekli smo, čitavo vrijeme govorimo kako je problem u sustavu. Pitali ste s pravom kako može netko platiti PDV na otpisani dio. To je mene pitao moj prijatelj kojem je u predstečajnoj nagodbi otpisano, 50% su rekli nećeš dobiti. Ali je platio na cjelokupni iznos i nema pravo na povrat. Postavili ste jedno pitanje na samom početku svoga izlaganja, a to je zašto ne primjenjujemo zakone? Evo ja ću vama sad postaviti pitanje natrag zašto dopuštamo da se ne primjenjuju zakoni. A to znate dobro tko, Sabor dopušta da se ne primjenjuju zakoni. Mi čitavo vrijeme govorimo evo 3,5 godine kako se zakoni, koliko sam ja ovdje u Saboru, ali to je bilo i za vlade HDZ-a, mi znamo da donosimo zakone u Saboru i znamo da će se ti zakoni kršiti. Jednostavno neće. I prije sam čuo replici, mislim da je to gospođa Vesna Škare-Ožbolt rekla, da neki suci nisu htjeli prihvatiti zakon, nisu htjeli postupati po tom zakonu u Trgovačkom sudu. Kako može taj biti sudac? Tko mu dopušta? Zašto nije suspendiran? Kako on može, on je zapravo pljunuo na Sabor.
Goran Marić odgovor na repliku.
Hvala lijepa. Kolega Vukšić, kažete i logično je i pitao vas prijatelj kako mora platiti PDV i porez na dobit na otpisani dio. Naime, kada se radi o nenaplaćenim potraživanjima logično je da ako netko nije naplatio svoja potraživanja da on mora platiti obveze koje iz njega proističu jer je u sferi gospodarskog rizika naplata i ne naplata. Ali tamo gdje netko prisiljava vas na otpis toga onda ne da je nelogično, protuprirodno, protu ljudski i protuzakonito i sada mi to želimo i u zakon staviti. na Temelju kojeg zakona može država naplatiti nešto što ne postoji, a ne naplaćuje na temelju onoga što postoji? Ajde neka mi neko kaže, argumentira u ovom Saboru na temelju kojeg zakona se smije naplatiti nekom porez na nešto što ne postoji, a otpisano potraživanje koje … dobrovoljno nego po nalogu drugih uz suglasnost država, kaže platit ćeš porez na ono što ćeš otpisati. To je toliko ne prirodno da ne mogu nikako podržati. A kada govorite o ovom drugom dijelu samo ću pročitati članak 84.ako sud smatra da stečajni upravitelj izabran metodom slučajnog odabira ne raspolaže potrebnom stručnošću itd. Kako može netko biti na listi A stečajnih upravitelja, a ne raspolaže dovoljno stručnošću? Znači mi polazimo od pretpostavke da ima onih i onda ćemo se čuditi kako će završiti stečajni postupci. Mi zakonom predviđamo nestručnost. I podržati takav zakon! Hvala.
Ante Babić, replika.
Hvala lijepa poštovana potpredsjednice Hrvatskog sabora. Kolega Mariću govorili ste u svom izlaganju što je dovodilo do stečajeva, što ako je nešto plaćeno izmišljenim fakturama odnosno rekli ste reagirat ću na slučajnosti, a kamoli ne na namjenu i nanijete štete, a to se zapravo događa ovim zakonom. I možda bi bilo dobro nakon onoga kada ste rekli da nećemo prihvatiti ovakav konačni prijedlog zakona da i druga strana razmisli o tome i da ovaj zakon ide u treće čitanje. Ove izmjene zakona neće ništa novoga donijeti ili promijeniti tvrtkama koje su otišle u stečaj. Jedna od takvih je u vrlo teškoj gospodarskoj situaciji koja prati cijelu Imotsku krajinu, Tvrtka Vodoprivreda nakon trogodišnjeg procesa je otišla u stečaj i kada su se namirili zaduženi vjerovnici i kada se namirio sud, kada se namirio stečajni upravitelj, tim ljudima je preostala podjela otpremnina od 100, 200, 300 i 400 kuna, a jednome od njih rekorderu je koji je dobio otpremninu 57,4 kune za 10 godina rada odnosno 5 kuna po godini zaposlenosti. Naravno ismijavajući se takvoj otpremnini ljudi su iz davali u dobrotvorne svrhe odnosno u crkvene milodare. Ne govori se o tome kolike otpremnine dobivaju oni koji su zaposleni u boljim tvrtkama. Hvala.
Goran Marić odgovor na repliku.
Hvala lijepa. Kolega Babić s pravom upozoravate na te anomalije. Ali zar nije anomalija odlučivati o nečijem pravu. Pravo je pravo. I ne mogu ja odlučivati o vašem pravu i sada mi zakonom namećemo da se o nečijem pravu odlučuje većinom glasova. Onda to nije pravo. Potraživanje je pravo, potraživanje za isporučenu robu je nečije pravo i ne može nitko i nikada ne mogu pristati da zakonom kaže da netko drugi odlučuje o tom pravu netko tko je postavljao pločice oštetio koljena godinama klečao, svoj kapital ulagao i kaže netko nećeš naplatiti to što si radio. Pa kako mogu to napraviti? Kako mogu to podržati? I da još mi glasujemo za takvo nešto. i dajemo pravo nekom drugom da odlučuje o tuđem pravu. Pa neka svako odlučuje o svom pravu. Ako netko ne želi sudjelovati u predstečajnoj nagodbi neka se isključi iz predstečajne nagodbe, a ne da većina, a zna se tko je većina uvijek. Pa oni koji su odobravali najviše novaca. Pa u svemu svugdje odlučuje najčešće banka i spašava egzibicije svojih direktora, a nitko ne pita ni vi u Ministarstvu pravosuđa kako je moguće da banka odobri 2, 3 milijarde kuna a nema kolaterala jer da ga je imala onda bi naplatila kredit. To nitko ne postavlja pitanje, a oni sebi lijepo bonuse isplaćuju. Uspješni bankari. Lijepo ti je biti bankar u Hrvatskoj. Hvala.
U ime Kluba zastupnika HNS-a kolega Srđan Gjurković.
Hvala lijepa potpredsjednice Hrvatskog sabora. Poštovana zamjenice sa suradnikom, kolegice i kolege. Klub HNS-a podržat će prijedlog Stečajnog zakona. Dakle kada govorimo o povijesti ovoga zakona onda moramo reći da je već u 10.mjesecu '91.donijet ukaz o proglašenju Zakona o preuzimanju i Zakona o prisilnog nagodbi stečaju i likvidaciji. Dakle to je tada počelo. To samo ukazuje da već u 10.mjesecu 1991.godine je prepoznata problematika i potreba rješavanja problema koje u hrvatskom gospodarstvu i tada su postojali od insolventnosti pa nadalje. Nije dvojbeno da ova kompleksna materija kako je rečeno sa ovim zakonom neće riješiti sve probleme. Neće i ne može jer je previše kompleksno. I razne primjere koje smo čuli ili ih znamo u praksi su primjeri koji se sa jednim zakonom i nakon toga pravilnicima koje će dati Ministarstvo pravosuđa ne mogu riješiti jer život uvijek nađe, izmisli nešto novo koje nije rješivo sa postojećim. Međutim, sama činjenica da imamo 15 tisuća tvrtki bez zaposlenih. Sama činjenica da to generira nekih 15 milijardi obavezno. I sama činjenica da ovim Stečajnim, novim zakonom nekim, ne izmjenama i dopunama imamo mogućnost da rješavamo te probleme. Jer ta nelikvidnost u biti je multiplikator i iznimno, iznimno velik. I tu teško možemo znati koji je to multiplikator, nije to samo 15 tisuća blokiranih. Nego koliko to sve skupa generira dalje probleme u gospodarstvu je nešto zbog čega bi ovaj Stečajni zakon bio dobar da ga donesemo. Samo radi te činjenice bi bio dobar. Jer svako radno mjesto koje se sa ovim zakonom riješi, pomogne, mogućnost da firma nastavi dalje raditi je nešto šta zakon donosi. Dakle ja neću minimalizirati jedno radno mjesto i jedna tvrtka pa sa ovim zakonom smo riješili da kažem da je zbog toga zakon dobar. Ali generalno svaki zakon koji donosi pomak u jednoj kompleksnoj sferi kao što je gospodarstvo, gdje je neisplata plaća, međusobna potraživanja, dugovanja je nešto šta je u svakom slučaju dobro. U svakom slučaju dobro i šta će trebati i dalje pratiti. I ono što je bitno šta smo čuli od zamjenice ministra da u radnim skupinama su sudjelovali i Hrvatska udruga poslodavaca i svi oni na koje se ovo odnosi ili svi oni koji ovo moraju sprovoditi. Imamo nažalost dovoljno iskustva iz života i gospodarske prakse da znamo da su oni pristupili na način koji je najadekvatniji u ovome trenutku. Same te činjenice ukazuju da je ovaj zakon dobar i da bi ga trebalo, i sa naše strane pozivam, od strane Hrvatske narodne stranke da se podrži. Jer i činjenica da ponovno vraćanje mogućnosti do nastavka poslovanja u sklopu stečaja je nešto dobro, nešto jako dobro. Sama situacija da predstečajne nagodbe više ne radi FINA nego sud, može ali ne mora, je nešto šta ovaj zakon, šta smo i uvodu čuli i iz upravnog postupka vraća u sudstvo. Svi problemi koji najčešće nastaju, nisu samo pokretanje stečaja, da li je to tri neisplaćene plaće ili blokada 120 dana i kada se to sve skupa pokrene a pojednostavljene su procedure i definirani šta i kako, na koji način se to može pokrenuti, jer često smo imali znamo još iz prvog čitanja pokretanje stečaja a s druge strane neuplata 20 tisuća kuna pa onda opet riješili smo, nismo ništa riješili, znači smanjeni su iznosi. Dakle puno toga ovaj zakon ubrzava, pojednostavljuje ali i definira i usmjerava kako bi se što efikasnije i kvalitetnije to riješilo. Ali moramo isto biti svjesni da osim pokretanja stečaja i ovog formalnog dijela, onaj dio koji se zove ajmo definirati stečajnu masu, je jedan od ključnih stvari i situacija koju će imati sud. Jer on u biti definira sva ta potraživanja i dugovanja i on u biti usmjerava mogućnost ili opstojnost sutra tvrtke koja je ušla u proces stečaja. I ta stečajna masa sa, znamo iz iskustva, sa mnogo nevjerodostojnih dokumenata, da li u navodnike umjetnih računa, neevidentiranih potraživanja i dugovanja su isto tako, moramo biti objektivni, definirali stvari da su nama u prosjeku stečaji trajali 3 do 4 godine jer procesi u kojima nismo imali ažurirana određena računovodstva, potraživanja i dugovanja su prouzrokovala i te probleme. Da sutra imamo, da se stečajna masa kod pokretanja stečaja može ažurirati u 30 dana i da je to sve ajmo reći onako kako pravnici vole reći jedan kroz jedan kada govorimo o zemljišniku, onda ti stečajevi bi vrlo vjerovatno išli puno brže i puno lakše. Pa isto tako moramo biti svjesni da tržišno gospodarstvo i rizik poslovanja sa određenim klijentima je i dobit i želja za opstankom firme ili razvojem ali isto tako i rizik da se ne uspije u tom poslu. I ne možemo uvijek opravdavati činjenice da netko s nekim je morao raditi jer mu on više ne bi dao posao. I to je jedan rizik poslovanja. Nama je želja da u biti poduzetnici se razvijaju, da ulažu i u razvoj i inovacije i da ne zavise o tvrtki koje su najčešće bile do sada vezane za državne investicije. I znamo kako se radilo i znamo koliko je država generirala u biti sve ove probleme, dirigirajući određene poslove u periodu 2000.-tih godina za prošle vlasti koje onda nisu plaćale svojim dobavljačima i onda je to sve skupa išlo u nedogled, plus stimulirajući izmišljanje tvrtki kćeri bez zaposlenih kako bi se novac, s novcem manipuliralo. Sve je to skupa dio ovoga o čemu mi danas pričamo, o Zakonu o stečaju. Ovaj zakon o stečaju … sve posljedice i ono što imamo danas, načina na koji su u biti funkcioniralo gospodarstvo gdje država, državne tvrtke su bile osnovni i glavni u navodnike pokretač razvoja vezajući se za određene tvrtke koje onda nisu plaćale malom i srednjem poduzetništvu koje je generator razvoja. Mijenjajući strukturu gospodarstva kojemu u ovom trenutku vidi se da raste industrija, raste izvoz dakle mijenjaju se i oni način na koji u biti gospodarstvo mora radit. Olakšavat će se u biti ova primjena ovog Stečajnog zakona na način da će sve manje tvrtki trebati ići u stečaj jer način na koje je radilo gospodarstvo više nije načina na koji se danas radi. Pojedinačnih primjera i neplaćanja i uvjetovanja će naravno uvijek postojat, ali samo restrukturiranje gospodarstva i sam način funkcioniranja države i državnih tvrtki u kojem se obavezuju plaćat i svojim kooperantima ugovornim je nešto što u biti će olakšat cijeli proces. Dakle ovaj Zakon o stečaju u mnogome pojednostavljuje i ubrzava određene procese, prepoznao je probleme koje smo imali da bi olakšali i ubrzali i naravno da bi onima koji pokušavaju se igrat sa neplaćanjem jasno ukazali na koji način će biti sankcionirani. I nemojmo zaboraviti onaj članak mislim 63. Zakona o porezu na dohodak i ostale zakone koji u biti jasno definiraju da igra i poigravanje i neplaćanje, a u biti izvlačenje sredstava iz tvrtki na uštrb i radnika, ali i gospodarstva će biti sankcioniran za vlasnike, ne samo kroz Stečajni zakon nego sve druge zakone koje imamo. Nijedan zakon nije idealan, ovaj zakon ne može pokrit sve situacije u životu, ali definitivno onaj veći dio koji smo prepoznali, koji znamo, koji je gospodarstvo prepoznalo on reagira i on će osigurat i ubrzanje postupaka i pomoć gospodarstvu da brže i lakše ako i uđe zbog problema može izaći iz toga i stimulirat naravno vjerovnike da preuzmu firme i nastave dalje radit s njima ako imaju tržište, a imat ćemo sve na jednom mjestu, a to je na sudu. Naravno da ono šta u svakom slučaju Ministarstvo pravosuđa treba radit, a to je na dodatnoj edukaciji ljudi, ne zato što smo ušli u Europsku uniju nego zato što tržište, menadžment, život traži kontinuirano edukaciju, nova znanja i vještine kako bi u svakom trenutku kvalitetnije govorili … vremenu i očekujem da će Ministarstvo pravosuđa isto po tom pitanju neću reći osigurat sredstva ali naći načina da ta edukacija bude što bolja i što kvalitetnija jer naravno da dobrim dijelom i uspjeh … nagodbe eventualno odnosno stečajeva, posebno kad se vode je nešto što je ključno, a to najčešće zavisi od jedne osobe koja to sve skupa vodi. Dakle još jednom u ime HNS-a podržavamo donošenje Zakona o stečaju. Hvala lijepo.
Dujomir Marasović, replika.
Štovana gospođo dopredsjednice. Kolega Gjurković, uvažavajući sve i svakoga, ne želeći nikoga povrijedit ja bih vam želio ipak neke stvari pojasniti vama, ovo je replika ali mislim da vam nekako iz vašeg izlaganja ispada da vam nisu jasne pa bih vam ih ja želio malo uprizorit. Po mom mišljenju sva ova rasprava je nepotrebna i u biti prodavanje magle jer se radi o tome da su predstečajne nagodbe koje su u sebi imale, koje su u temelju protuzakonite, one su nemoralne i protuetički, protuljudski jer ne može umjesto mene odlučit netko drugi. Ja imam pravo bacit u bankrot poduzeće ako mi ne plati moju 1 kunu, po zakonu ljudskom, božjem, državnom itd. Znači dalo se drugima da se dogovore u ime mene, neki su ljudi oštećeni. Netko je rekao da je 33000 radnih mjesta, ja mislim da je 60 izgubljeno. Hoću reći, Vlada je po svojoj odluci donijela Zakon o predstečajnoj nagodbi dok je bilo to izvan zakona i radilo se ne po zakonu nego po nezakonju. E sad kad su se namirili milijarderi, kapitalisti, oni koji su privatizirali Hrvatsku, oni koji su … na sto mogućih načina, milijarde …, poravnato je, uspostavljena ravnoteža na bazi krupnog kapitala, na bazi nekih krupnih odnosa koji ovu državu de facto na neki način manipuliraju, vode i upravljaju s njome. Sad je sva ostala sitna buranija, e sad Vlada kaže to nama više ne treba, sad može po zakonu, sad se vi sitne ribe ravnajte po zakonu i glođite se samo tamo 5000 …. I sad ćemo mi suce educirati. Ja ne znam koja je to riječ, što …, pa ako smo prije znali kako ćemo kapitalistima dat milijarde što treba sad suca učit kako će on pravedno presudit do 1000 kuna. Mislim mlatimo ovdje praznu slamu. Ovo ja … podržava ovaj zakon uz neke popravke itd., ali u biti on ne znači ništa. Trebalo je ovo napravit prije nekoliko godina.
Vrijeme. Vrijeme. Srđan Gjurković, odgovor na repliku.
Poštovani kolega, vi kažete da je Zakon o financijskom poslovanju i predstečajnoj nagodbi bio protuzakonit. 28. rujna 2012. godine Hrvatski sabor je jednoglasno donio Zakon o predstečajnoj nagodbi i financijskom poslovanju. Nije ga donijela Vlada, Vlada ga je predložila, Hrvatski sabor ga je donio i on je bio zakonit i jednoglasno donesen. Sada se rade izmjene nakon što je prošlo 7000 i nešto tvrtki odnosno 1000 i nešto je uspješno prošlo predstečajnu nagodbu. Ono što je trebalo reagirati u datom trenutku jer smo zatekli takvo stanje u gospodarstvu podržali ste i vi kao klub HDZ-a. Sad je vrijeme da se to vrati u okvire sudstva i zato je ovaj zakon sa još nekim dopunama o kojima sam govorio, koji ubrzavaju i trebale bi donijeti određenu efikasnost i kvalitetu po pitanju Stečajnog zakona. Prema tome, rasprava o protuzakonitosti vaša sada je deplasirana.
U ime Kluba zastupnika HDSSB-a govorit će kolege Boro Grubišić i Dražen Đurović.
Hvala lijepo. Dva doktora, dva ekonomska stručnjaka, pa i financijska. Ali dobro. Kada govorimo o ovom Prijedlogu stečajnog zakona u koji je uključen i Predstečajni zakon koji se vraća ponovo majci u krilo, dakle u sustav sudstva kao i Stečajni zakon, onda moramo se priupitati zašto zapravo tako često dolazi do izmjene ovoga zakona. Gospodin Kajin je rekao da je 17 puta, netko reče da je samo 7 puta od '96. godine. Ja nisam brojio koliko je puta mijenjan, to je čak i nebitno. Bitnije je to da se mi sami zapitamo svi skupa zašto u ovoj državi dolazi do toga da vlada, a bila je jednom vraćena u jednom razdoblju nakon 2000. godine financijska nedisciplina i to u obliku neplaćanja, u obliku manipuliranja računima, dakle i novcem i onda u obliku stvaranja tvrtki kćeri koje kako je rekao ministar stvaraju lepezu jednoga vlasnika sa jednim OIB-om, ali ima ih više. Nije to, po meni to ne liči na lepezu, nego na hobotnicu a i miriše na hobotnicu, jer se putem tih tvrtki kćeri moglo raditi štošta. Jednu zatvorite, drugu otvorite, računi ostaju i stečaj ide jedna tvrtka, ali druga radi, kapital se prenosi, manipulira se novcem i tako je to išlo godinama. I rezultat toga svega i tih svih zakona i manipulacija pa i Zakona o predstečajnoj nagodbi kako reče gospodin Duje i gospodin Marić i još neki govornici ovdje je to da se to rezultiralo na ukupnom gospodarstvu i financijama Republike Hrvatske. Netko je rekao da je broj zaposlenih za posljednjih pet godina pao za 150000 i to u obrtu, broj zaposlenih pao za 60000, u poljoprivredi za 11000. Jedino gdje je rastao, rastao je u javnim službama, dakle zdravstvu, školstvu, administraciji pa eto nešto i u turizmu ali vrlo, vrlo malo. Zbog toga i ovaj zakon treba promatrati u smislu posljedica koje će on proizvesti izravnih. Ili pak onih kako netko reče skrivenih ili ciljanih ili projektiranih posljedica koje će proisteći iz ovoga. Hoće li zaista doći do toga da dođemo do novog vala privatizacije putem banaka koje stoje zapravo kao većina, kao vjerovnici većini ovih dugovanja koje imaju pojedine firme, koje će ići u predstečaj, stečaj itd. Dakle, banke će ulaziti kao vjerovnici i imati priliku da imovinu pojedinih dužnika stečajnih i ostalih utječu ili čak jeftino prodaju, a ne po stvarnoj cijeni koja ona vrijede pa će hrvatska supstanca nestajati kao što je i do sada nestajala. Hrvatska supstanca, dakle iznutra pojedena. Kada govorimo konkretno o ovom zakonskom prijedlogu znamo da svaki stečaj vodi ili preustroji što je vrlo rijedak slučaj ili pak likvidaciji što je puno, puno češći slučaj. Ali evo imamo neke primjedbe koje su naši stručnjaci u financijama u jednoj našoj županiji zamijetili u ovim zakonskim prijedlozima. Dakle, u članku 11. piše da je predstečajni i stečajni postupak se pokreće prijedlogom ovlaštene osobe. Tko je ovlaštena osoba? Je li definirana ovlaštena osoba? Je li u stečajnom dužniku ima vjerovnik pravo imenovati ovlaštenu osobu? To ne piše u ovome zakonu. Dakle, ovlaštena osoba za pokretanje stečaja u stečajnom postupku može biti i vjerovnik, ali u zakonu to ne piše. Dakle, nije jasno formuliran taj pojam ovlaštena osoba. Nadalje, govorio sam i o tome da, a evo zamjenica ministra mi je navela jedan drugi zakon po kojemu se izračunavaju odnosno se odnosi na neisplatu plaća radnika, a ovdje u ovom zakonu, dakle piše da tri plaće ako se ne isplati pokreće se automatski stečajni postupak. Naime, ovaj pojam "automatski", dakle htjelo se naglasiti s tim pojmom automatski, htjelo se naglasiti da je to i pravovremeno, dakle u vremenu kako bi od nekih firmi ipak, kako neke firme ipak ne bi išle u velikom broju u likvidaciju, a da bi veći broj bio onih koji bi sačuvali svoj zdravi dio, svoju zdravu strukturu ili jedan dio te firme. Čini mi se da je namjera dobra, ali rekao sam i to da se može ovim manipulirati. Dakle, dvije plaće se ne isplate. Podliježe li se uopće onim drugim zakonom u, dakle represivno zakonodavstvo ili ne to ja ne znam. A onda jedno se isplati pa opet imaš mogućnost da dva mjeseca ne platiš plaću. Ovdje u zakonu piše tri neisplaćene plaće. Dakle, dvije ne isplatiš, jednu isplatiš i tako se polako kotrljaš i voziš firmu i odugovlačiš stečaj ili predstečaj i dalje. Nadalje, kada se govori o članku 7., u članku 7. piše da prezaduženost postoji ako je imovina dužnika pravne osobe manja od postojećih obveza i tko to sve može namiriti ili podmiriti obveze dužnika. Kaže onaj tko je ovo čitao kaže zašto se ograničiti na člana društva odnosno fizičku osobu, zašto se ne može u tom članku navesti da odgovornost ili namirivanje manjka može snositi i majka tvrtka. Kod tvrtke kćeri to može učiniti i podmiriti obveze i majka tvrtka. A to ovdje ne piše, odnosno trgovačko društvo. Što ako član društva, fizička osoba, nema imovine za namirivanje dakle gubitka ili manjka? Dakle, nekakva pitanja koja sam ovdje postavio ostajem dalje kod njih. I onda ovaj članak 111. je vrlo zanimljiv, koji je već netko zamijetio, da kod sudova ili sudovanja imamo ocjenu suda je li stečajni upravitelj da kažem kompetentan ili nije. Je li na sudu i sucu da utvrdi kompetentnost ovlaštenoga stečajnog upravitelja koji ima licencu i koji ju je dobio. Nije? Kako će on ocjenjivati vrijednost, valjanost, kompetentnost, sposobnost i da ne kažem pamet toga stečajnog upravitelja? A lijepo piše, jesam ja dobro, dobro sam rekao članak ali mislim da se radi o stečajnim upraviteljima, odnosno možda sam krivo citirao broj članka ali mislim da znamo na što se to odnosi. Dakle, time dajemo sudu ponovno diskrecijsko pravo, a nakon možda roka u kojemu će raditi jedan izabrani stečajni upravitelj da ga se smjeni i postavi drugi ako to sudac tako zaključi. Dakle, dobivamo diskrecijsko pravo suda da o tome odlučuje. Zato nam se i događa da sada imamo stečajnih upravitelja koji imaju po 200 slučajeva stečajeva u svojim rukama. Evo, s obzirom da sam ja potrošio vrijeme evo kolega Đurović će dalje.
E hvala. Vrlo kratko, ima još cijeli niz tu primjedbi. Stručna javnost je iznijela primjedbe na cijeli niz članaka u različitim raspravama koje su vođene proteklih mjeseci na različitim forumima. Ja bih se još na jedan aspekt ovdje sad nadovezao uz ove primjedbe. Moglo bi se tu i cijeli niz amandmana zapravo iznijeti. Da se vratim na kraj zakona, članak 446. kaže da ovaj zakon stupa na snagu 1. srpnja 2015. godine. Dakle, u najboljem slučaju trgovačkim sudovima od donošenja ovog zakona ostaje 20-ak dana da se pripreme i usred ljeta počnu provoditi ovaj novi zakon. Također ću vas podsjetiti da je Stečajni zakon mijenjan još od '96., '99., 2000., 2003., 2006., 2010., 2012. pa smo onda 2012. uveli predstečajne nagodbe koje su se mijenjale 2 puta 2012., 2 puta 2013. i sada za 20-ak dana imamo ambiciju novi Stečajni zakon sa posve novom legislativom, sa posve novim načinom rada i sa posve novim zadaćama i FINA-e i trgovačkih sudova. Što hoću reći? Hoću reći da je zapravo ovaj zakon u konačnici nažalost jedan od naših zapravo doprinosa pravnoj nesigurnosti, a ne pravnoj sigurnosti i da će zapravo na ovaj način ovom brzinom kako mi zapravo funkcioniramo mi možemo ovako završiti rasprave u 5, 10, 15 minuta i istovariti ovu knjigu na funkcioniranje trgovačkim sudovima, ali trgovački sudovi zapravo neće moći tu knjigu od 1.07. početi izvršavati. I stoga bih predložio ukoliko i ovakav zakon, dakle ima tu dobrih rješenja, lista A, lista B, ambicija da se skrate rokovi provedbe stečajnog postupka … [[Govornik se ne razumije.]] bez zaposlenika, kasnije za tvrtke sa zaposlenicima. To je dobro. Dakle, ambicija je dobra, ideja je dobra. Za predstečajnu nagodbu koju sam ja također podržao i ne bih se složio s argumentima koji su bili prisutni, mnogim argumentima u startu kao jedan oblik državnog intervencionizma koji je bio potreban i moram priznati da sam tada se čudio tadašnjem ministru Liniću na neki način divio i na neki način šutio jer sam pretpostavljao što će ga snaći zapravo sa tim predstečajnim nagodbama. To zapravo i dolazi i dolazit će u vremenu koje dolazi. Međutim, u tom trenutku je to zapravo trebalo učiniti jer je Hrvatska dosegla dno recesije, zaposlenost je bila manja nego ikada praktički u hrvatskoj povijesti i zapravo nelikvidnost je porasla do nevjerojatnih razina i zapravo u jednom trenutku je trebalo učiniti nešto više od čekanja da trgovački sudovi čine ono što po defaultu nisu činili od '90. do 2012. No zato nažalost onda kontekst toga svega uvijek će imati rekao bih repove koji će se vući u nastavku i u godinama koje dolaze. Dakle, prijedlog je treće čitanje, jesenska rasprava i početak barem zakona, ako je moguće da se još dodatno popravi, a početak primjene zakona barem od 1. siječnja sljedeće godine. Pa pustimo i trgovačkim sudovima barem nekoliko mjeseci da se zapravo uopće pripreme, da prouče zakon i da mogu barem od početka sljedeće godine zaista raditi. Ništa u ovom trenutku u tom pogledu toliko ne gori da u sred ljeta će kao trgovački sudovi početi radit mislim po novom. Pa to je potpuno jedna ovako rekao bih neracionalna situacija. Mnogo je tu primjedbi i kolega Grubišić ih je spomenuo, ima i na članak 100.i na članak 64.i na članak 61. Dakle cijeli je niz zapravo tu još mogućih poboljšanja i popravaka ako se na ovo želi zapravo ići, ali pustimo ipak neko vrijeme da još stručna javnost koja je imala dosta primjedbi da ih još dodatno zapravo taj tekst prouči da se po mogućnosti taj zakonski tekst poboljša i da se onda nakon njegovog prihvaćanja ostaviti ipak još koji mjesec vremena zapravo trgovačkim sudovima da zaista spremno uđu u ovaj veliki posao kojim se govori a mnogi, ne ja, nego mnogi zapravo iz krugova pravosuđa zapravo govori da trgovački sudovi vrlo teško će se zapravo moći nositi sa ovim rokovima. I u konačnici zadali smo odgovornost i materijalno smo teretili i vjerovnike, i dužnike i one koji vode postupak a sudovima nismo zadali nikakve terete osim rokova, dakle nismo nikakve kaznene odredbe. Naravno teško je sad davati kaznene odredbe prema sudovima, ali upravo je na njima najveći teret ovoga provođenja ovoga, pa zadajmo i njima onda nekakve okvire osim toga da oni to moraju učiniti. Dakle klub HDSSB-a u ovom trenutku neće podržati ovaj prijedlog zakona upravo zbog ovih primjedbi kako sam rekao. Hvala.
Nadica Jelaš replika na izlaganje Bore Grubišić.
Poštovani kolega Grubišiću, vi ste prenosili neke primjedbe stručnjaka iz jedne županije, pretpostavljam o kojoj županiji je riječ, pa ste se tako osvrnuli i na članak 11.rekli ste da stečajni postupak pokreće ovlaštena osoba ali da u zakonu nije utvrđeno tko je to ovlaštena osoba. Ja vas pozivam da pročitate 109.i da uputite stručnjake iz jedne županije da pročitaju članak 109.gdje je vrlo precizno se utvrđuje tko podnosi prijedlog za otvaranje stečajnog postupka i kada je u pitanju vjerovnik s tim da se točno precizira kada je vjerovnik obični vjerovnik i kada je razlučni vjerovnik, a osim toga dakle vrlo se precizno nabrajaju osobe koje otvaraju, odnosno mogu podnositi prijedlog za otvaranje stečajnog postupka kada su u pitanju dužnici pa ću vam onda ja to i pročitati. "Dakle postupak mogu pokrenuti osobe ovlaštene za zastupanje dužnika po zakonu, znamo tko je to, članovi Upravnog odbora dioničkog društva Likvidator, dužnika, član Nadzornog odbora dužnika i član društva s ograničenom odgovornošću ako dužnik nema nadzorni odbor." Dalje što se tiče članka 111.govorite o fondu za namirenje troškova stečajnog postupka a znamo da je nepostojanje novčanih odnosno financijskih sredstava potrebnih za predujmljivanje za pokretanje stečajnog postupaka bio čest razlog zašto se uopće stečajni postupci nisu pokretali u dovoljnoj mjeri. Dakle sada stoji da će banka plijeniti sredstava stečajnog dužnika u iznosu od 5 tisuća kuna prije svih ostalih naloga, naravno izuzeće od tih naloga su nalozi za isplatu plaća i naknada plaća što je jako dobro. I ono što me osobno jako veseli je to da ako primjerice osoba ovlaštena za pokretanje stečajnog postupka ne pokrene stečajni postupak u zato predviđenom vremenu da će se onda ta sredstva predujmljivati iz njegove osobne imovine. To mi je vrlo drago.
Vrijeme. Boro Grubišić odgovor na repliku.
Hvala lijepo. Kolegice Jelaš, drago mi je da ste dobro pratili i pročitali ove članke ovog zakona jer se na više mjesta spominje ovlaštena osoba. Pa evo i u članku 25.je navedeno da prijedlog za otvaranje predstečajnog postupka je ovlašten je podnijeti dužnik ili vjerovnik, ako se dužnik suglasi s tim prijedlogom. Dakle govorio sam o tome da je pomalo maglovit taj pojam dakle ovlaštene osobe. A u članku 11.dakle piše da predstečajni i stečajni postupak pokreće se s prijedlogom ovlaštene osobe. I onda čije, koje ovlaštene osobe? Ovlaštena osoba dužnika ili suda ili vjerovnika? Dakle to sam htio da se konkretno, jasno, glasno definira. A što se tiče članka 111.i fonda nisam o tome, nego sam pogriješio broj članka a govorio sam zapravo o stečajnim upraviteljima i odluci suda je li stečajni upravitelj kvalitetan za provođenje postupaka, a samo sam krivi broj naveo zakona. Eto hvala lijepo.
U ime Kluba zastupnika Hrvatskih laburista stranke rada kolegica Nansi Tireli.
Zahvaljujem gospođo potpredsjednice, poštovana zamjenice sa suradnikom, kolegice i kolege. Pa evo možemo reći da svaka izmjena zakona koja se dogodi iz razloga poboljšanja činjenica koje nam ukazuju na to da smo negdje pogriješili ide u, jeste dobro došla, međutim slažem se sa svima onima koji su u prijašnjim raspravama napomenuli to da bi bilo dobro da ovaj zakon ide u treće čitanje, da se počinje primjenjivati najranije od početka slijedeće godine i da još dobro i kvalitetno iskomuniciramo ono što je u ovom zakonu ostalo nejasno. Ono što me posebno žalosti jeste kada kažemo utvrdili smo da nešto ne valja i sad idemo u izmjenu zakona, ali nismo detektirali što točno ne valja. Danas i kontraverze oko predstečajnih nagodbi duge su i traju gotovo od samog početka tih donošenja Zakona o financijskom poslovanju i predstečajnim nagodbama ali da li smo mi odgovorili na pitanje u kom djelu te predstečajne nagodbe nisu dobre i što ne valja? Danas je bilo ovdje govora o tome da je oko 7 500 predmeta ušlo u predstečajne nagodbe ali da ih je realizirano negdje oko 2.300 čini mi se. Što je sa onim ostatkom od 2.300 do 7.500? Stečaj odlično. Dakle išlo se u stečaj. Zašto te predstečajne nagodbe nisu uspijevale? Što smo još mogli popraviti da bimo te predstečajne nagodbe sada u ovom prijedlogu zakona mogli reći, evo popravili smo to što nije valjalo i sada ako smo svi se složili zato da je predstečajna nagodba odnosno taj uvod u stečaj da tako kažem dobar, da zadržimo radna mjesta, da zadržimo proizvodnju, da dalje nastavimo raditi i ako nam je to cilj donošenja ovakvih zakona onda moramo najprije odgovoriti na pitanje što to sa ovih 5.200 pravnih subjekata koji su dali zahtjev za predstečajnu nagodbu nije bilo dobro i gdje smo to nešto trebali promijeniti da smanjimo 5.000 i toliko pravnih subjekata u stečaju, a da i njima na neki način omogućimo predstečajnu nagodbu. Druga stvar koju nismo raspravljali jeste to što je sa odobrenim predstečajnim nagodbama odnosno poduzećima koja su ušla u predstečajnu nagodbu, a ne uspijevaju svoje obaveze po planu restrukturiranja? Tko je pogriješio? Tko je donio krivu odluku u cijelom ovom procesu da će taj plan restrukturiranja uistinu biti izvediv i da će taj pravni subjekt moći realizirati ono pogotovo prema vjerovnicima ono što je tom planu restrukturiranja bilo navedeno? Koliko su tu krivi revizori koji su takve planove radili, koji nisu iza tih planova stajali, koliko je krivo nagodbeno vijeće koje je loše procijenilo te planove restrukturiranja i da li netko uopće odgovara da se nekome omogućilo da ide u predstečajnu nagodbu da bi taj nakon nekoliko mjeseci kada mu dođe prva obaveza za ispoštovati ono što piše u planu restrukturiranja, to nije odradio? Nema odgovornih. I onda dolazimo do onog našeg najvećeg apsurda koji se u kontinuitetu dešava kod nas, svi želimo da Hrvatska bude poduzetnička destinacija za svakog investitora izvana. I onda radimo sljedeće, 1.10.2012.donosimo zakon kojim omogućavamo predstečajne nagodbe. Određeni dio ljudi dakle tih 2.300 pravnih subjekata pustimo u predstečajnu nagodbu, nagodbena vijeća uredno sve potpišu. Išle su firme koje su ostvarile te 2013.kada su ušle u predstečajnu nagodbu dobit poslovanja od pet milijuna kuna, dakle nešto nije bilo uredu. A s druge strane tom istom poduzeću država je oprostila 50% njegovih dugovanja koja je imao prema državi u predstečajnoj nagodbi. Dakle dali smo do znanja da smo određene pravne subjekte sa ovakvim Zakonom o predstečajnoj nagodbi reanimirali, da smo ih pustili da i dalje posluju na tržištu po nelojalnoj konkurenciji jer smo njima oprostili određene milijune duga koje su milijardu je država oprostila, jel tako bilo danas govora, dakle milijardu duga u proračunu fali, pustili smo to određenim pravnim subjektima pod izlikom čuvanja radnih mjesta. I danas je kolega Gjurković u svom rekao da je ovaj zakon ako ništa drugo dobar zbog toga što čuva svako radno mjesto. Ma ne čuvamo svako radno mjesto jer dokle god radimo razliku između velikih i malih onda nam nije svako radno mjesto podjednako važno. Dokle god nam u predstečajnim nagodbama obrtnici koji same sebe zapošljavaju ili imaju zaposlenog jednog radnika nisu bili interesantni u predstečajnim da bimo sačuvali to radno mjesto onda nemamo pravo govoriti da smo predstečajne nagodbe 2012.donijeli isključivo zbog očuvanja radnih mjesta. I ta dobra poduzetnička destinacija o kojoj mi Hrvati volimo govoriti daje svakom stranom investitoru jednu jako, jako lošu poruku, a to je donosimo zakone i to radimo u kontinuitetu, nije to problem samo predstečajnih nagodbi, dakle donosimo zakone ad hoc, određene pravne subjekte omogućimo da dalje posluju na tržištu, oprostimo im dio dugovanja, a da nitko ne vodi nikakvih računa pa što je sa onim drugim poduzetnicima koji su uredno svoja dugovanja izvršavali. I onda dolazimo do situacije da su upravo ti poduzetnici koje spašavamo nelojalna konkurencija onim poduzetnicima koji uredno izvršavaju sve svoje obveze. U ovom prijedlogu predstečajnih nagodbi opet nismo zaštitili one male vjerovnike, pričamo da smo sačuvali 33.000 radnih mjesta, ali ne govorimo o tome koliko smo radnih mjesta izgubili. Koliko je to poduzetnika i koliko je to malih obrtnika zatvorilo zato što smo ovim velikim opraštali dugove koje su stvarali godinama i onda ih u predstačajnoj nagodbi kod kroz nagodbena vijeća oprostili, a nitko nije vodio ni u jednom trenutku računa šta sa onim koji su tražili svoja potraživanja i do tih potraživanja nikako nisu mogli doći jer su veliki cijelo vrijeme vodili svoju igru i vodili do toga da će doći dan kada ćemo donijeti Zakon o predstečajnim nagodbama i njima oprostiti onako nekoliko milijuna. Nekome je puno tisuću kuna, nekome je malo 10 milijuna kuna i s tim se svi moramo složiti. Ali moramo biti društvo koje će i tom malom koji ovisi od tih tisuću kuna ili 10 tisuća kuna omogućiti da bude ravnopravan kada želimo zakone primjenjivati jer ih moramo primjenjivati na sve jednako. Ukoliko mi zakone ne primjenjujemo i ukoliko i dalje radimo ovo što radimo kako se kome sviđa na način kome se sviđa ne možemo reći da radimo dobru stvar. I u ovom prijedlogu zakona dokle god ne napravimo analizu predstečajnih nagodbi na način što smo pogriješili, gdje smo pogriješili ne možemo reći da će ovakav prijedlog odnosno ove izmjene donijeti nešto dobro. Sa 1.7. dakle planira se negdje da će iz trgovačkih sudova biti brisano oko 1500 pravnih subjekata zato što su blokirani više od 120 dana i zato što nemaju niti jednog zaposlenog. Šta je sa njihovim dugovima? Da li netko o tome vodi računa. I opet dolazimo do onog problema da svaki pojedinac može napraviti dug u pravnom subjektu da može ostati dužan od države pa nadalje. Jer mene užasno žalosti kada dobijem od Porezne uprave odgovor da je jednom pravnom subjektu kazna od skoro 500 tisuća kuna, ne može se naplatiti jer on nema kapitala, nema ničega. U međuvremenu taj pravni subjekt ne podnosi financijska izvješća automatizmom ga brišemo iz registra. Ostao je državi a da ne pričam koliko je ostao drugima dužan. I u tom trenutku ta ista osoba istim imenom i prezimenom na istoj adresi otvara novu firmu preko koje opet obavlja istu djelatnost i ostvaruje stotine milijuna prometa godišnje. I da nitko ne postavlja pitanje tko je odgovoran i da li netko u toj priči mora odgovarati. Dokle god mi ne povežemo OIB, pojedinca, vlasnika firme sa OIB-om poduzeća koji je ostao bilo kome, bilo što dužan ne možemo reći da smo napravili ništa dobro ne samo po pitanju stečaja nego i pogotovo po pitanju predstečajnih nagodbi. I dokle god selektivno pristupamo rješavanju problema i dokle god nam svako radno mjesto nije podjednako važno ne možemo reći da smo napravili veliki iskorak. Složiti ću se sa ovim da u ovim prijedlozima izmjena zakona postoje određene stvari koje smo popravili, ako ništa drugo, stečajna masa, dobiva OIB pa se to može dalje između ostalog. Međutim, imamo jako puno otvorenih pitanja i još smo jedanput pokazali da donosimo zakone godinu, dvije dana da bi se određeni pojedinci očistili od duga, da bi ti pojedinci i dalje na poduzetničkoj sceni mogli biti nelojalna konkurencija. I nemojmo sami sebe zavaravati i govoriti stalno da to radimo isključivo zbog očuvanja radnih mjesta. Jer za mene je radno mjesto samozaposlenog obrtnika je isto važno kao i bilo koje radno mjesto radnika kod bilo koga poslodavca. A svjedoci smo svi da u predstečajnim nagodbama upravo mali obrtnici nisu nam bili interesantni jer nisu zapošljavali ljude bez obzira što su imali puno manja dugovanja, bez obzira što su bili uredniji platiše. I umjesto da njima omogućimo da idu u predstečajnu nagodbu da se financijski osnaže da i te dugove plate, država bi imala manje otpisa, više bismo imali obrta koji i dalje posluju a s time bismo imali i veći prihod s osnove poreza na dohodak. Sljedeća stvar koju želim kratko navesti jeste čini mi se članak 109. stavak 2. koji govori o tome da smatrati će se da je vjerovnik učinio vjerojatnim postojanje svoje tražbine ako njezino postojanje temelji na ovršnoj ispravi ili nepravomoćnoj sudskoj ili upravnoj odluci. Takva odredba u suprotnosti je sa Odlukom Ustavnog suda Republike Hrvatske od 4.11.2013. godine i ne daje nam opet ponovno dobru informaciju. Selektivan pristup, omogućavanje pojedincima da tuže konkurenciju, da se u prvom stupnju donese nepravovaljana sudska presuda a da se drugoj strani neda pravo i mogućnost da se brani na višim instancama u drugom stupnju i dalje nije dobra poruka. Pravna nesigurnost je nešto što naše poduzetništvo između svega ostalog što smo danas nabrojali a to je i nelikvidnost i nekultura poduzetništva i svega ostalog jeste nešto što nam u kontinuitetu remeti dobru poslovnu sliku. Ako svaka stranka u postupku nema pravo na isti način braniti sebe onda dajemo lošu poruku. I molim vas, zamjenice, da evo obratite pažnju na taj članak 109. stavak 2., da potražite tu odluku Ustavnog suda od 4.11.2013. i da se to ispravi. Za kraj vrlo kratko vezano za stečajne upravitelje. Mislim da će to izazvati dosta nedoumica. Voljela bih vidjeti da li su, da li je registar stečajnih upravitelja ažuran. Dobivamo neke informacije da u tom registru postoje stečajni upravitelji koji su nažalost već umrli. Da u tom registru ima stečajnih upravitelja koji su u mirovini ali su zadržali status stečajnih upravitelja. Dakle ukoliko želimo stečaj voditi onako kako ga treba voditi, stečajni upravitelj mora biti osoba interdisciplinarnog znanja, sudac ima odgovornost tog stečajnog upravitelja koji zna upravljati poduzećem, postaviti na to radno mjesto u očekivanju najboljih rezultata. Ukoliko odgovornosti ni od suca, ni od vjerovnika ni od stečajnog upravitelja i dalje ne bude ne možemo govoriti o tome da su stečajni upravitelji upravljaju manirom dobrog gospodara jer nažalost ni tu nemamo podataka da dođemo do odgovora koliko je to stečajnih upravitelja upravljalo loše imovinom društva koju je netko ipak, nekad u nekom trenutku stvorio. Ta imovina društva jeste imovina nekoga i svaki stečajni upravitelj tim više ima odgovornost a sada će imati tu odgovornost još više i sudac. Hvala lijepa.
Slavko Linić, replika.
Svojoj kolegici reći ću samo sljedeće. Imate materijal koji je izradio Klub nezavisnih ljevičara. Taj materijal nismo pisali mi, to je materijal koje je napisala FINA, pravosuđe, znači Visoki trgovački sud u ime svih trgovačkih sudova i isto tako Ministarstvo financija. To je informacija koja govori kako su se provodile predstečajne nagodbe u periodu 1.102012.-31.12.2014. Taj materijal je trebao biti sljedeća točka i zadnjih mjesec dana te dvije točke su zajedno. pitajte klub SDP-a i većine zašto su prebacili tu točku na 25. mjesto. Pogledajte taj materijal i dobit ćete sve podatke jer to nisu samo podaci o provedenim postupcima nego i analiza učinaka koja je. I tada biste znali da je obrađeno 7500 do 31.12., od čega uspješno znači prošli su predstečajnu samo 2300. 5200 je otišlo u stečaj. Zašto? Pa radi javnosti gdje je stvoreno da je to živi kriminal, svi su se bojali donositi odluke. U tih 2300 ispod 1/3 su vam velika poduzeća i srednja, a 2/3 su mali poduzetnici i obrtnici i dapače nisu ni dolazili na predstečajno vijeće pri ministarstvu nego su se rješavali lokalno, znači oni koji ih poznaju. I tog trenutka ćete vidjet da se vodilo briga i o velikim i o malim i svi mi pričamo o tome što to znači otpisat potraživanja, a ono što vam ja velim, u ovih 5200 sve su izgubili. Zašto, pa zato što u prošlih 37 milijardi je nagođeno se, preko 10 je bilo sa ovrhama i sa posebnim pravima na naplatu što znači mali nisu mogli ništa naplatiti i zahvaljujući ovome mogli su naplatit. Prema tome, pogledajte to izvješće a zašto nije danas na raspravi ne znam.
Vrijeme. Nansi Tireli, odgovor na repliku.
Zahvaljujem potpredsjednice. Zahvaljujem kolega Linić na replici. Ma pogledala sam ja to izvješće, nije da ga nisam pogledala vrlo pažljivo i evo pratim te predstečajne nagodbe dosta dugo ali ni iz tog izvješća nisam dobila odgovore na neka svoja pitanja, a pitanja koja mene osobno muče jeste zašto netko da, zašto drugi ne. Zašto dozvoljavamo da društvima koja su povezana društva, koja fiktivno rade fakture jedan drugome, što se sve zna nagodbeno vijeće, a govorimo o društvima čiju predstečajnu nagodbu odobrava nagodbeno vijeće, zašto takva društva mogu i jesu ušla u predstečajnu nagodbu. To su stvari koje javnost zabrinjavaju i to su stvari koje zabrinjavaju svakog poduzetnika koji normalno i uredno posluje. Jer nelojalna konkurencija jeste definitivno nešto što svakome smeta i u tom izvješću koga sam pomno pročitala i ne znam zbog čega nije na, to ćete vi kao klub morat dobit taj odgovor zašto nije na dnevnom redu, te odgovore na ta svoja pitanja nisam uspjela naći.
Srđan Gjurković, replika.
Hvala potpredsjednice Hrvatskog sabora. Poštovana kolegice, da li je nešto fiktivno ili nije to se kontrolira. Postoje institucije, počevši od porezne kad dođe u nadzor pa nadalje i ne mislim baš da se fiktivni računi puštaju tek tako, ali se u javnosti plasira da svak može radit fiktivne račune. Koliko ja znam baš ne može. vrlo su stroge kontrole i kad porezna, prvenstveno porezna dolazi onda vrlo dobro to prati i kontrolira da li su adekvatne usluge. Drugo, zbog troškova prvenstveno, ne samo zbog PDV-a nego zbog troškova i smanjenja dobiti. To je ključ zbog čega se fiktivni računi najčešće rade i preko tvrtki kćeri ili povezanih tvrtki to radi i to porezna radi ne samo sada nego je to i prije radila. To radi javnosti radi. Što se tiče malih i srednjih poduzetnika, odnosno obrtnika vi kažete kako na određen način predstečajnim nagodbama i svime ovim skupa oni su stavljeni sa strane, oni su nekakva druga kategorija, a onda mogu i neki poduzetnici reći da su oni druga kategorija u odnosu na male poduzetnike i obrtnike jer mi smo Zakonom o PDV-u osigurali da oni do 3 milijuna kuna prihoda ne moraju plaćat po ispostavljenim računima odnosno tek po naplati PDV-a gdje se država, to ćemo vidjet ove godine odrekla primarnog prihoda. Sve će to sjesti i naplatit se između 500 milijuna i milijardu i 100 milijuna kuna. A sad netko drugi bi mogao reći a zašto ja, a zašto ne on i zašto smo stavili 3 milijuna kuna prema tome prihoda da bi se ušlo u tu kategoriju. A onda razgovaramo o brojkama koje se rade od nekih 150 000 obrtnika ili malih ili srednjih, bolje rečeno malih poduzetnika što u biti pokazuje da se radi o iznimnoj brizi i o iznimno kvalitetnom zakonu gdje se njima osigurava i zbog likvidnosti i lakšeg poslovanja u ovim uvjetima da ih se stavi možda u neku kategoriju o kojoj ste vi pričali.
Vrijeme. Nansi Tireli, odgovor na repliku.
Zahvaljujem potpredsjednice. Zahvaljujem kolega Gjurković na replici. Ma da, temeljno pitanje koje si svi postavljamo jeste zašto netko da, zašto drugi ne i to je ono na šta ja cijelo vrijeme upozoravam. Ukoliko nemamo jednako postupanje prema svima i ukoliko se na isti način prema svima ne odnosimo ne možemo reći da smo pravedni i da vodimo politiku koja je na zadovoljstvo svih. Ja se uvijek slažem da postoji neki veliki koji imamo možda preko njih veći interes pa imaju veći broj zaposlenih ali kao društvo si ne smijemo dozvolit da ti veliki upravo sa velikim brojem zaposlenih koji rade za minimalnu plaću ucjenjuju bilo koga da oni moraju bit u prioritetnom redu. Što se tiče postupanja Porezne uprave uistinu ne bih voljela komentirat jer sve ono što bih htjela reći po postupanju Porezne uprave nažalost nemam vremena za sve to, ali činjenica jeste da i Porezna uprava sa svojim nejednakim postupanjem doprinosi tome da se jedne … favorizira, a da se druge u isto vrijeme uništava.
Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Kolegica Mirela Holy.
Hvala vam poštovana potpredsjednice. Ja ću se u svojoj raspravi u stvari fokusirati na obrazloženje amandmana kojeg sam podnijela, a odnosi se na članak 440. ovog Konačnog prijedloga stečajnog zakona koji je po svojoj tematici jednak članku 393. Prijedloga stečajnog zakona koji je bio u prvom čitanju. Radi se o prijelaznim i završnim odredbama. U dijelu u kojem se definira prijelaz već postojećih stečajnih upravitelja s jedinstvene liste na listu A stečajnih upravitelja, a koja se vrši imenovanje u postupcima. U prvom prijedlogu Stečajnog zakona postojala je odredba da se smatra da osobe koje su na dan stupanja na snagu novog zakona upisane na listu stečajnih upravitelja, ispunjavaju pretpostavku o obavljenoj stručnoj obuci u trajanju od godinu dana, te će biti upisane na listu A stečajnih upravitelja kao upravitelji sa iskustvom. No u konačnom prijedlogu ova odredba je izmijenjena bez konkretnog objašnjenja predlagatelja zakona i bez prilike cjelokupnoj interesnoj zajednici da se o tome očituje. U konačnom prijedlogu zakona stoji da se smatra da osobe koje su upisane na listu stečajnih upravitelja koja je u primjeni na dan stupanja na snagu zakona ispunjavaju pretpostavke o obavljenoj stručnoj obuci u trajanju od godinu dana samo ako su obavljale dužnost stečajnog upravitelja u više od 10 otvorenih stečajnih postupaka ili dužnost stečajnog upravitelja najmanje tri godine. Iz objašnjenja odredbi predloženog konačnog prijedloga zakona nije jasno vidljivo zbog čega se odjednom stvara neravnopravnost između postojećih stečajnih upravitelja. Proteklih tjedana u medijima se moglo doznati subjektivno mišljenje nekih članova radne skupine pri ministarstvu i nekolicine poznatijih stečajnih upravitelja. No, činjenica je da je ova odredba u zakon uvedena netransparentno i diskriminirajuće. Promjena ove odredbe nosi nekoliko nelogičnosti. Kao prvo, ovakvom odredbom poništavaju se stečena i postojeće pravo o imenovanju već postojećih stečajnih upravitelja posebno onih koji već imaju iskustvo vođenja i zatvaranja stečajnih postupaka, te rad svih onih stečajnih upravitelja koji su do sada odradili do 10 otvorenih stečajnih postupaka ili nešto manje od 3 godine obavljanja dužnosti iako oni imaju izuzetno vrijedno i konkretno iskustvo koje im se prema novom zakonu u potpunosti obezvređuje. Drugo. Ovom odredbom omalovažava se dosadašnji način izbora stečajnih upravitelja u postupcima. Treće. Granica prema kojoj se definira stručna sposobnost stečajnih upravitelja činjenica da su taj posao radili minimalno tri godine ili vodile više od 10 otvorenih stečajnih postupaka također nije ničim obrazložena, ali ni logično objašnjiva jer postoje stečajni upravitelji s višegodišnjim iskustvom, a koji su pokazali nesposobnost u određenim većim postupcima. Mislim da se tu s time, s tom konstatacijom možemo složiti. Četvrto. Nije ispravno da se stečajnim upraviteljima dalo pravo polaganja ispita po jednom zakonu i po točno propisanim uvjetima imenovanja u postupcima koji se sada mijenjaju. Peto. Diskriminacija osoba koje su položile ispit, a nisu još dobile postupak pred sudom. Šesto. Stečajnim sucima se i prema ovom Konačnom prijedlogu zakona kao što je bilo i do sada ostavlja pravo na ocjenu stručnosti stečajnih upravitelja u postupcima, stoga će oni bez obzira na metodu slučajnog odabira moći odrediti drugog stečajnog upravitelja u postupku koji će zahtijevati veću stručnost ili iskustvo, pa nije potrebno već postojećim stečajnim upraviteljima umanjivati njihove kompetencije budući to u svakom trenutku mogu uraditi suci. Članak 84. stavak 2. Konačnog prijedloga zakona kaže: Ako sud smatra da stečajni upravitelj izabran metodom slučajnog odabira ne raspolaže potrebnom stručnošću ili poslovnim iskustvom potrebnim za vođenje stečajnog postupka za stečajnog upravitelja može izabrati drugu osobu s liste A stečajnih upravitelja za područje nadležnog suda. I sedmo, ukoliko bi odredba o uvrštenju na listu SAA stečajnih upravitelja ostala kao što je to predloženo u konačnom prijedlogu postoji mogućnost podizanja ustavnih tužbi od strane zakinutih stečajnih upravitelja koji smatraju da se takvom odredbom umanjuju njihova prava zbog toga što se određenim osobama sa liste stečajnih upravitelja daju veća prava nego ostalim stečajnim upraviteljima. Upravo i tu nastaje paradoks budući se metodom slučajnog odabira želi uvesti ravnopravnost, no u samom početku uvodi se neravnopravnost. I evo ga, ja apeliram na predlagatelje da razmotre ovaj amandman kojeg sam podnijela i da ostane ono rješenje koje je bilo prisutno u prvom čitanju ovog prijedloga zakona. Hvala vam lijepa.
Kolega Davorin Mlakar, izvolite.
Hvala lijepa poštovana gospođo potpredsjednice. Kolega Marić je govorio u ime kluba HDZ-a o glavnim primjedbama na ovaj zakon, stoga bih ja u ovoj pojedinačnoj raspravi se zadržao samo na nekim detaljima zakona za koje se čini da nisu najbolje rješenje. Naime, ovako složen i kompliciran postupak kakav je i do sada bio predviđen našim stečajnim zakonima nije ovim zakonom izmijenjen i bojim se da će rezultati i ovog zakona biti slični kao što su bili i rezultati ranijih. Međutim, s obzirom na ponuđena rješenja držim da su neka pitanja mogla biti puno jednostavnije i bolje riješena da se uzelo u obzir neke primjedbe koje su ranije već bile iznesene. Jedna od njih je i činjenica financijskog učinka ovog zakona i to za proračun u idućoj godini. Naime, u 2016. će se tek vidjeti realizacija nekih odredbi ovog zakona, konkretno govorim o onome što je sada postala ovim zakonom obveza FINA-e a do sada je bila obveza Porezne uprave. Naime, temeljem ovog prijedloga FINA će za sve tvrtke koje imaju blokirani račun morati podnositi prijedlog za otvaranje stečajnog postupka. Međutim, prijedlog za otvaranje skraćenog stečajnog postupka FINA će morati podnositi do konca godine za sve firme koje nemaju zaposlenih. Do sada je te postupke rekao sam inicirala Porezna uprava ali je prethodno morala provjeriti da određena tvrtka nema nikakve imovine. Po ovom novom pravu za FINA-u ta obveza više ne postoji. Uslijed takvog pravila bit će oštećeni svi vjerovnici jer je nesavjesnim dužnicima dovoljno sada odjaviti zaposlene, maknuti imovinu kao što su to i dosada radili na neke druge tvrtke i tvrtka će ići u brisanje bez da podmiri svoje dospjele obveze koje je morala podmiriti. Samo iznimno vjerovnici koji su spremni podmiriti troškove stečajnog postupka moći će spriječiti takvo automatsko otvaranje i zatvaranje stečajnog postupka kako je to sada predloženo. Drugi problem se očituje u činjenici za tvrtke koje imaju jednog zaposlenika FINA će prijedlog dostavljati sudovima od 1.01.2016. do 1.03.2016., a ako imaju više od jednog zaposlenika onda od 1.03. do 1.05.2016. godine. Iako je za tržište dobro da ne postoje na njemu nezdravi poslovni subjekti ipak uz ovaj zakon nije nitko izvršio nekakav izračun troškova koji će se očitovati u pogledu obveze isplate osiguranog djela plaće radnika temeljem Zakona o osiguranju potraživanja radnika u stečajnom postupku. A to nas dovodi i do ovog članka 444. gdje postoje rokovi za podnošenje prijedloga za otvaranje stečajnog postupka kako je to predloženo stavkom 2. i koje ostavlja pitanje kako će to biti opterećenje za proračun s obzirom na ove obveze iz Zakona o osiguranju potraživanja radnika u slučaju stečaja poslodavca koje sam ranije rekao. Uz to imam jednu ili dvije velike primjedbe na ovaj konačni prijedlog. Naime, u članku 81. zakona predlažete da će se po službenoj dužnosti brisati s liste stečajnih upravitelja osoba ako je protiv nje pokrenut kazneni postupak zbog kaznenog djela za koje se postupak pokreće po službenoj dužnosti. Time je uvedena posebna pravna posljedica pokretanja kaznenog postupka za sva kaznena djela. Recimo za kazneno djelo iz sigurnosti prometa pa će osoba odmah izgubiti mogućnost rada bez obzira na konačni rasplet ili konačno rješenje čitavog kaznenog postupka. Čini mi se da je ta odredba u suprotnosti sa presumpcijom nevinosti i pitanje je što će se dogoditi u svim slučajevima gdje kazneni postupak ne završi osuđujućom presudom i tko će platiti te troškove. Uz to u članku 109. stavak 2. ponovno ste uvrstili pravilo, ja ću ga citirati: "Smatrat će se da je vjerovnik učinio vjerojatnim postojanje svoje tražbine ako njezino postojanje temelji na ovršnoj ispravi ili nepravomoćnoj sudskoj ili upravnoj odluci.". Ta odredba je već bila predmet postupka pred Ustavnim sudom o kojem je donesena i odluka kojom je Ustavni sud takvu normu ocijenio neustavnom. I nije jasno zbog čega zakonodavac ponovno vraća tu očito protuustavnu odredbu i sada u ovaj novi tekst zakona. I konačno, u pogledu imovine koja je opterećena razlučnim pravom je izričito predviđeno da će se prodavati putem elektroničke javne dražbe koju vodi Financijska agencija. Riječ je o usluzi koja se plaća i to ne mali iznos, 700 kn po jednoj čestici za jednu dražbu. Pa je onda pitanje kako će se unovčavati imovina ako u stečaju nema sredstava kojima bi se predujmili troškovi Financijskoj agenciji. S obzirom na sve to i ranije rečeno čini se da ovaj zakon umjesto da pojednostavi i učini izglednijim kratkotrajnost stečajnih postupaka on u tom području nije učinio ništa i da ćemo ponovno za koju godinu razgovarati o tome da su nam stečajevi izuzetno dugi, izuzetno nepošteni, da će se u stečajevima ono što je mogla biti garancija isplata stanovitih iznosa vjerovnicima osobito radnicima ponovno propadati i da umjesto rješenja stečaja poduzeća u kratkom roku mi ćemo ponovno se naći u agoniji koju već desetljećima promatramo. Hvala lijepa.
Mladen Marelić, izvolite kolega.
Hvala gospođo potpredsjednice. Današnja rasprava o Konačnom prijedlogu Zakona o stečajevima je dobra i mislim da zakon nam daje garanciju za brži završetak stečajeva i mogućnost nastavka tih poduzeća. Ja bih se danas više referirao na slučaj koji se desi, ona poduzeća koja su stečaj raspisali odnosno podnosili već 18 godina. Mi znamo da je brodogradilište na Korčuli INKOBROD 9.09.'97. godine pokrenuo stečajni postupak. Tako da ovaj zakon današnji daje mogućnost da zaboravimo te slučajeve, ali radnici koji su tamo teško mogu zaboraviti jer još nisu oni obeštećeni već … [[Govornik se ne razumije.]] manji dio. Tako je dobro i ovaj prijedlog zakona da će stečajni upravitelji doći na ocjenu sudaca Trgovačkog suda jer ti su stečajni upravitelji već 18 godina vode te firme, rasprodali su imovinu i sad da njih smire imaju jedan dio pošto je to pomorsko dobro e ne možemo pokrenuti postupak jer je to pomorsko dobro, izgubit ćemo … [[Govornik se ne razumije.]] imovinu rasprodaju i žive. I taj stečajni upravitelj sa svojim suradnicima koji još rade oko toga unajme jer to je brodogradilište već bilo 2 puta u najmu kod jedne zagrebačke firme, splitske firme i sada je u najmu jednog poduzeća gdje je vlasnik stranac. I to je ono što njima omogućava dobar rad, sigurnu plaću i zato je vrlo poželjno i dobro da ovaj zakon što prije krene i da se vrši ocjena i sve negativnosti onih stečajnih upravitelja koji su dosada bili i koji nisu izvršili taj zadatak jer misli da su oni sukrivci dosta što se ti slučajevi vuku još na terenu. Evo toliko. I hvala.
I završna riječ u ime predlagateljice zamjenica ministra pravosuđa gospođa Sandra Artuković Kunšt.
Hvala vam lijepo. Evo iz rasprave smo dobili ona dvojbena pitanja koja mi zapravo ne smatramo dvojbenim, pa dozvolite da te dvojbe koje su se kao pitanja postavili razjasnimo. Dakle bilo je riječi o tome da smo prijedlogom ovog zakona uveli automatizam na otvaranje stečajnog postupka, nismo uveli automatizam apsolutni nego samo u slučajevima u kojima su postavljeni određeni rokovi kada se ne vrši plaćanje od strane privrednog subjekta na način odnosno u vrijeme kada to plaćanje treba biti izvršeno. Dakle govorimo o krajnjim rokovima i o krajnjim danima i tada se automatski pokreće stečajni postupak. Ako govorimo o tome da nije izvršena isplata plaće ne dolazi opet do automatizma nego su ovlaštene osobe te koje će pokretati stečajni postupak. Da li se uz ovlaštene osobe netko može pridružiti, pa naravno da može, mi uvijek imamo i druge institute, ne samo one koje smo uredili ovim zakonom, pristupanje dugu itd. Ja bih napomenula da ovaj zakona zapravo je u svojoj glavnini predstavlja procesni zakon koji određuje kako će se provoditi stečajni postupak. Da li će se i u kojim situacijama i u kojim trenucima određeno potraživanje opraštati da tako kažem kao što je ovdje govoreno ili na koji će način vjerovnici se u odnosu na toga dužnika i na činjenicu da nisu namireni u svojim potraživanjima postaviti to ovaj zakon ne može urediti. Dakle pitanje je vjerovnika kako će sa svojim potraživanjem raspolagati u određenom trenutku. Naravno mi smo odredili kakve će biti snaga, odnosno omjer za odlučivanje. Odlučuje većina i to je standard pravni u ovakvoj vrsti postupaka. Ne možemo se dovesti u situaciju da uvijek i svakom trenutku odlučuju svi jer to nije moguće na taj način završiti stečajni postupak. Ako govorimo o zaštiti malih kao što je bilo ovdje rečeno, dakle potraživanje onih koji su u manjini je točno da će u određenim situacijama biti nadglasano ovisno o tome kako, dakle da se većinom odlučuje. Ali bitno je reći i što mislimo da je velika kvaliteta i novina i zapravo najvažnija vrijednost ovoga zakona, mi smo sada u poziciji da ta potraživanja mogu biti provjeravana od strane suda. Ispitivanjem potraživanja je po našem mišljenju i tako smo se i očitovali i za prethodni zakon oduvijek trebalo biti u rukama suda, ponovno se u ruke suda vraća i ispitivanje vjerodostojnosti tražbine je ono što će dakle sud i dalje provoditi kao što je trebao i uvijek i kroz to ispitivanje tražbina i sam sud ovdje sudjeluje, sudjeluju i dužnici odnosno dužnik a mogu sudjelovati i ostali vjerovnici te smo sigurni da ćemo kroz ovakvo postupanje zapriječiti one manipulacije koje su se nažalost događale a te su da su se fabricirala potraživanja i da se na temelju njih povećavala onda ta mogućnost da se većinom odlučuje i da se nadglasavaju oni koji su imali stvarana potraživanja. Mi smo što se tiče pitanja poreznih obveza izvršili reguliranje u članku 62.stavak 3.dakle ako je potraživanje otpisano ono se priznaje kao porezni trošak. Govorili smo i o tome da su moguće zloupotrebe vezane za povezana društva. Ja molim i ukazujem na članak 391.gdje smo regulirali postupanje vezano za povezana društva. Govoreno je i bilo je pitanje o tome kakva je pozicija banaka, banke uopće ne sudjeluju u predstečajnom postupku a ako sudjeluju u stečajnom onda regulacija vezana za banke je sadržana u Zakonu o kreditnim institucijama i način kako se s njima, i odnosno kako one imaju, koja prava i ovlaštenja imaju u stečajnim postupcima to regulira takav zakon. Što se tiče ove posebne odredbe članka 109.dužna sam ju detaljnije razjasniti jer se opetovano ovdje spominjala, povezivala sa odlukom Ustavnog suda. Dakle mi smo u članku 109.odredili da je vjerovnik ovlašten podnijeti prijedlog za otvaranje stečajnog postupka ako ima vjerojatno potraživanje. Htjeli smo i namjera je pojačati vjerojatnost tog potraživanja na razinu da ipak postoji još nešto iznad same tvrdnje on je meni dužan. Vjerojatnost toga potraživanja temeljimo na ovršnoj ispravi ili nepravomoćnoj sudskoj ili upravnoj odluci. To je samo temelj da neko može tvrditi da želi, odnosno da ima razlog za pokretanje stečajnog postupka. Da li je njegovo potraživanje realno, da li je on stvarno vjerovnik i da li to potraživanje postoji zato smo sve vratili na sud, sad će sud kroz ispitni postupak to realno i stvarno utvrditi. Tu nismo u sukobu sa ustavnom odlukom jer iz ovakve formulacije vjerojatnosti proizlazi njegovo pravo da pokrene stečajni postupak. Njegov prijedlog može biti i drugačije riješen, ne mora biti čak ni prihvaćen. Velika je tema bila i tu je stavljen i amandman vezan za pitanje liste A i liste B. Mi smo se suočili sa činjenicom i takvo stanje smo zatekli da imamo osobe izabrane za stečajne upravitelje, oni svoje pravo imaju, stekli su ga, kao stečajni upravitelji nemaju prakse i nisu uopće radili. Opcija je bila jedna dakle da svi u svakom trenutku mogu doći u poziciju da budu algoritamskom dodjelom izabrani za stečajnog upravitelja, nemaju iskustvo, nisu radili taj posao svjesni smo da to predstavlja određeni rizik da li će kvalitetno provesti postupak stečaja, recimo nekog većeg subjekta. Osigurali smo se odredbom članka 84.i točno je da sudac može zaključiti da izbor, taj logaritamski dodijeljen izbor stečajnog upravitelja nije odgovarajući i osigurali smo se kroz liste A i liste B. Naime, mi tvrdimo da kroz potrebu provođenja stečajnih postupaka u skraćenom postupku postoji mogućnost da se i na taj način stekne iskustvo. Uvažavamo činjenicu da se ova odredba može na izgled smatrati diskriminatornom, ali se s takvim zaključkom ne bi u konačnici složili jer nitko nije izgubio pravo. To što će netko provoditi jednostavniji stečaj, a netko kompliciranije ne znači da nema pravo biti stečajni upravitelj. Svi imaju pravo, a cilj nam je kroz godinu dana te osobe i stanje koje smo zatekli, a opisali smo ga u ovom uvodnom i činjeničnom dijelu dakle da 4 osobe su bile u prilici kroz godine svoga rada izvrtiti 200 stečajeva, a 50 nije imalo nijedan postupak, želimo te ljude kroz godinu dana izjednačiti do razine da svi budu u prilici da provode sve vrste stečajnih postupaka. Ali to što su ograničeni da provode komplicirane ili provode jednostavne ne znači da su time diskriminirani jer ni sam postupak nije sam po sebi diskriminatorni zato što je složeniji ili nije složen. Bit će određenih popravaka i u ovome dijelu. Naš cilj je bio da nitko ne izgubi stečeno pravo da bude stečajni upravitelj i to smo zadržali pa sada bez obzira o kojoj vrsti predmeta se radi. Bilo je naravno govora i o danu stupanja na snagu zakona, cilj je da se ovi postupci urede ne kvalitetan način i što prije. Naši suci sudjeluju i informirani su i znaju u kojem smjeru smo mi predložili ove izmjene. Dapače, mnogi su i sudjelovali u radnoj grupi i dali svoj bitan doprinos da se ove odredbe urede i na način koji će i procesno biti adekvatno primjenjiv. Dan stupanja na snagu zakona smatramo primjerenim, a osim toga moram napomenuti i da s obzirom na naš prekomjerni proračunski deficit i sudjelovanje i partnerstvo Europske komisije u radu i funkcioniranju našeg financijskog sustava, imamo i obvezu da se u tom smislu i pravovremeno očitujemo i pravovremeno postavimo okvire kao što činimo sa ovim zakonom. Hvala vam lijepo.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. O prijedlogu zakona glasat ćemo kada se steknu uvjeti, kao što to kažemo. Sada ćemo dati stanku i nastavit ćemo u 15,00 sati sa točkom 2. Radimo ćemo još danas točku pod rednim brojem 2.i 3., a sutra pod rednim brojem 5.
Idemo na Konačni prijedlog Stečajnog zakona. To je drugo čitanje, P.Z. br. 777. Rasprava o tekstu konačnog zakona je završena. Vlada Republike Hrvatske podnijela je amandmane nakon roka utvrđenog Poslovnikom Hrvatskog sabora. U skladu sa člankom 199. Poslovnika dajem na glasovanje prijedlog da raspravljamo i odlučujemo o amandmanima Vlade RH. Molim glasujte o tom zahtjevu. Glasovanje je završeno. Molim rezultat? Utvrđujem da je većinom glasova, 74 glasa za i 1 glas suzdržanih i 25 glasova protiv prihvaćeno da prijedlog, o prijedlogu amandmana odlučujemo i raspravljamo. Molim predstavnicu predlagateljice poštovanu Sandru Artuković Kunšt, zamjenicu ministra pravosuđa da nas uvede u amandman broj jedan Vlade RH.
Hvala vam lijepo. Poštovane zastupnice, poštovani zastupnici. Amandman se predlaže u odnosu na članak 43. radi izbjegavanja dvojbe u kojem obliku Financijska agencija dostavlja sudu zaprimljenu dokumentaciju.
Otvaram raspravu. Nema zainteresiranih. Zaključujem raspravu. Molim da glasujemo o amandmanu Vlade Republike Hrvatske broj jedan. Glasovanje je završeno. Molim rezultat? Utvrđujem da je amandman Vlade Republike Hrvatske broj jedan prihvaćen i postao sastavnim dijelom Konačnog prijedloga zakona sa većinom glasova, 74 glasa za, 1 glas suzdržanih i 20 glasova protiv. Amandman broj dva također Vlade Republike Hrvatske.
Hvala lijepo. U odnosu na članak 53. amandman se predlaže radi usklađenja sa člankom 149. Zakona o kreditnim institucijama.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Nema zainteresiranih. Zaključujem raspravu. Molim da glasujete o amandmanu broj dva Vlade Republike Hrvatske. Glasovanje je završeno. Molim rezultat? Utvrđujem da je većinom glasova, 74 glasa za, 2 glasa suzdržanih i 21 glas protiv prihvaćen amandman broj dva Vlade Republike Hrvatske i time postao sastavnim dijelom konačnog prijedloga zakona. Amandman broj tri, poštovana zamjenice ministra.
U odnosu na članak 59. a tiče se razvrstavanja vjerovnika u pred stečajnom postupku. Razvrstavanje je bitno radi glasanja po skupinama, odnosno da bi se razvrstali vjerovnici koji imaju različiti pravni položaj. Stoga se i u pred stečajnom postupku primjenjuju pravila o razvrstavanju sudionika u stečajnom planu.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu o amandmanu broj tri Vlade RH. Nema zainteresiranih. Zaključujem raspravu. Molim glasujte o amandmanu broj tri Vlade RH. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 75 glasova za, 3 suzdržana glasa i 20 glasova protiv prihvaćen i uvršten u konačni prijedlog zakona amandman broj tri Vlade RH. Amandman broj četiri poštovana zamjenice ministra.
Hvala lijepo. Odnosi se na članak 68. Amandmanom se propisuju uvjeti za nastavak prekinutih postupaka kao i za okončanje onih postupaka koji bi bili u trajnom prekidu zbog nastajanja pravnih posljedica prekida postupka u kojem se odlučuje o tražbini koja je obuhvaćena predstečajnim sporazumom.
Otvaram raspravu o amandmanu broj 4. Nema zainteresiranih. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje, molim glasujte. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 75 glasova za, 3 suzdržana glasa i 19 glasova protiv prihvaćen amandman broj 4 i postao sastavnim dijelom Konačnog prijedloga zakona. Amandman broj 5. Vlade Republike Hrvatske.
Amandmanom broj pet se intervenira u članak 69. sa svrhom da se omogući provedba ovrhe u odnosu na tražbine koje nastaju nakon otvaranja predstečajnog postupka tijekom toga postupka. Naime, u skladu sa člankom 68. stavak 3. prijedloga, konačnog prijedloga odredbe o zabrani pokretanja i vođenja parničnih, ovršnih, upravnih i postupaka osiguranja protiv dužnika ne primjenjuju se na postupke radi ostvarenja tražbina koje su nastale nakon otvaranja predstečajnog postupka.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu o amandmanu broj 5. Nema zainteresiranih. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje amandman broj 5. Molim glasujte. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 74 glasa za, 3 glasa suzdržanih, 17 glasova protiv prihvaćen amandman broj 5. Vlade RH. Amandman broj šest Vladin također.
Amandmanom se omogućava jasno razlikovanje situacija kada je Financijska agencija dužna podnijeti prijedlog za otvaranje stečajnog postupka i kada je dužna podnijeti zahtjev za provedbu skraćenog stečajnog postupka.
Otvaram raspravu o amandmanu broj šest. Nema zainteresiranih. Zaključujem raspravu. Molim glasujte o amandmanu broj šest. Glasovanje je završeno. Molim rezultat? Utvrđujem da je većinom glasova, 75 glasova za, 3 suzdržana glasa i 17 glasova protiv prihvaćen amandman broj 6. Vlade Republike Hrvatske. Amandman broj 7. Vladin također.
Amandmanom broj 7. interveniramo u članak 166. Definiramo početak tijeka roka od 6 mjeseci u kojem je prvostupanjski sud dužan završiti postupak u kojem je jedna od stranaka ona koja je u stečajnom postupku, a taj rok bi trebao početi teći od trenutka kada su stvoreni uvjeti za nastavak postupka.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu o amandmanu broj 7. Nema zainteresiranih. Zaključujem raspravu. Molim glasujte o amandmanu broj 7. Glasovanje je završeno. Molim rezultat? Utvrđujem da je većinom glasova, 73 glasa za, 3 suzdržana glasa i 17 glasova protiv prihvaćen amandman broj 7. Vlade Republike Hrvatske. Amandman broj 8. poštovana zamjenice ministra.
Amandmanom br. 8 interveniramo u sve stavke članka 212., dakle u stavku 2. onemogućava se uvjetovanje prava na tužbu polaganjem autorske kaucije. U stavku 3. izbjegava se pravna praznina u slučaju kad nema izvještajnog ročišta, u stavku 4. omogućava se stečajnim vjerovnicima da ranije podnesu tužbu radi pobijanja pravnih radnji. U odnosu na stavak 5. propisuje se dužnost objave činjenica od kojih ovisi pravovremenost vjerovnikove tužbe radi pobijanja pravnih radnji. Dosadašnji stavak 5. koji postaje stavak 7. tiče se otklanjanja dvojbe tko je ovlašten tražiti ovrhu na temelju presude kojom se prihvaća zahtjev za pobijanje pravne radnje. I dosadašnji stavak 8. koji postaje stavak 10. izbjegava se mogućnost osnivanja zakonskog založnog prava.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu o amandmanu br. 8. Nema zainteresiranih. Zaključujem raspravu. Molim glasujte o amandmanu br. 8. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 74 glasa za, 3 glasa suzdržana i 19 glasova protiv prihvaćen amandman br. 8 Vlade RH. Molim nastavimo, br. 9 amandman?
Amandmanom br. 9 interveniramo u članak 213., izbjegava se ex lege ili automatsko priznanje tražbina te se omogućava stečajnom upravitelju i stečajnim vjerovnicima da ospore tražbinu protivnika pobijanja.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Nema zainteresiranih. Zaključujem raspravu o amandmanu br. 9. Molim glasujte o amandmanu. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 72 glasa za, 3 suzdržana glasa i 18 glasova protiv prihvaćen amandman br. 9 Vlade RH. Molim obrazloženje amandmana br. 10.
Amandmanom br. 10 u članku 219. vršimo dopunu koja je potrebna da bi se izbjegla dvojba o tome da se osim oznake u stečaju na poslovnom papiru dužnika trebaju naznačiti brojevi računa preko kojih će se obavljati poslovanje dužnika jer to nisu podaci koji se upisuju samo u sudski registar nego i na poslovnom papiru.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Nema zainteresiranih. Zaključujem raspravu. Molim glasujte o amandmanu br. 10. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 74 glasa za, 4 glasa suzdržanih i 20 glasova protiv prihvaćen amandman br. 10 Vlade RH i postao sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Amandman br. 11.
Odnosi se na članak 440. a tiče se upisa na listu stečajnih upravitelja. Dakle, amandmanom preciziramo i pojašnjavamo kriterije za upis na A listu stečajnih upravitelja.
Otvaram raspravu o amandmanu br. 11. Nema zainteresiranih. Zaključujem raspravu. Molim glasujte o amandmanu br. 11. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 74 glasa za, 4 suzdržana glasa i 20 glasova protiv prihvaćen amandman br. 11 Vlade RH i postao sastavnim dijelom konačnog prijedloga zakona. Amandman br. 12?
U članku 443. razjašnjavamo dvojbu, dakle dovodimo do toga da se ne odbacuju tužbe odnosno obustavljaju ovrhe i postupci osiguranja u kojima su predmet tražbine one koje su osporene u postupku predstečajne nagodbe.
Otvaram raspravu o amandmanu br. 12. Nema zainteresiranih. Zaključujem raspravu. Molim glasujte o amandmanu br. 12. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 74 glasa za, 3 suzdržana glasa i 21 glas protiv prihvaćen amandman br. 12 i postao sastavnim dijelom konačnog prijedloga zakona. Amandman br. 13?
U članku 444. smo ispravili pogrešku u pisanju.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Nema zainteresiranih. Zaključujem raspravu. Molim glasujte o amandmanu br. 13. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 77 glasova za, 2 suzdržana glasa i 20 glasova protiv prihvaćen amandman br. 13 i postao sastavni dio konačnog prijedloga zakona. I zadnji amandman Vlade RH, br. 14?
Odnosi se na posljednji članak, dakle amandmanom se uvodi jedinstveni vacatio legis za sve odredbe zakona koji time kako je predloženo bi trebao u cjelini stupiti na snagu 1. rujna 2015.
Hvala lijepa. Otvaram raspravu. Poštovani zastupnik Dražen Đurović, u ime kluba.
E hvala gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora, gospođo zamjenice ministra, zastupnice i zastupnici. Klub zastupnika HDSSB-a kad je riječ o amandmanu br. 14 Vlade RH a da podsjetim radi se o amandmanima na prijedlog novog Stečajnog zakona koji je Vlada RH donijela jučer na sjednici i danas su dostavljeni na klupe u Hrvatski sabor. Kroz tih 14 amandmana u priličnoj se mjeri još dodatno mijenja i dorađuje Stečajni zakon i zapravo nitko od nas nije imao ni vremena ni prilike niti analizirati ove amandmane niti vidjeti kakve oni učinke zaista imaju na zakon stoga je zapravo i naš, stoga mi nismo poduprli ove amandmane jer jednostavno nije ni bilo prilike zapravo proanalizirati ih. Ja ne znam tko ih je stigao pročitat, proanalizirat i vidjet na koji način oni zaista mijenjaju Stečajni zakon. Kad je riječ o amandmanu broj 14 njega ćemo jedino poduprijeti jer je to zapravo amandman koji odgađa primjenu Stečajnog zakona do 1.rujna i omogućuje i otvara prostor zapravo da se riješi problem Imunološkog i da Imunološki ne ode u stečaj što bi donošenjem ovog zakona praktički bio automatizam koji bi se dogodio. Stoga ćemo taj amandman poduprijet ali ovo je intervencija Vlade kroz 14 amandmana, a očekujemo da će do primjene zakona još doći vladine uredbe vjerojatno koje ćemo onda retrogradno ponovno prihvaćati zapravo govore da bi bilo najbolje da je ovaj zakon pušten u treće čitanje jer bi bilo dovoljno vremena i do 1.rujna ili eventualno do 15.rujan ili do 1.listopada da se zapravo kroz još jedno čitanje dodatno prouče i učinci ovih amandmana i moguće još dodatne mjere koji intervencije za koju i stručna javnost upozorava da su potrebne na ovom prijedlogu Stečajnog zakona. I zaista ne vidimo razloga za ovakvu žurbu. Stoga amandman broj 14 kojim se odgađa primjena ovog zakona odnosno stupanja na snagu ovog zakona s 1.rujnom Klub zastupnika HDSSB-a će podržat al bi bili najsretniji svakako da je ovaj zakon išao u treće čitanje što bi bilo jedino zapravo korisno. Hvala.
Hvala lijepa. U ime kluba HDZ-a poštovani potpredsjednik doma Željko Reiner.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege pa zapravo sam se javio iz istog razloga kao i kolega Đurović. Naime, s jedne strane je začuđujuće da Vlada izlazi sa čak 14 amandmana i to nakon roka predviđenog zakonom za jedan zakon koji je uistinu mogao i morao ići u treće čitanje kako bi doživio onaj oblik koji bi mogao zadovoljiti na najbolji način temu o kojoj se bavi. Nažalost ovo je još jedan dokaz da forsiranje, brzina kojom Vlada želi da se kroz ovaj Parlament namjerno kažem ne u njemu, nego kroz njega jer tako se ponaša proguraju određeni zakoni koji onda tek u zadnjoj fazi se shvati da se nešto napravilo olako, da se nešto napravilo krivo, često puta čak i u suprotnosti s odredbama drugih zakona pa se onda ili u zadnji čas to mora popravljati kao što je sada slučaj ili se što je vrlo često također bio slučaj moraju popravljati tri, četiri mjeseca nakon toga i zakoni se mijenjaju. Takav odnos prema zakonima govori o profesionalnosti s jedne strane onih koji ga rade, ali govori i o saborskoj većini koja naprosto onda digne ruku za sve što se kaže, poslije tri mjeseca ili četiri mjeseca kasnije opet digne ruku za ono što joj se opet kaže bez obzira što se u raspravi ukazivalo na neki probleme. Ja plediram da se takve stvari barem potkraj mandata prestanu događati, da ne dolaze zakoni koji nisu dorađeni i da ne dolaze zakoni koji se onda stalno moraju mijenjati. Hvala lijepo.
Hvala i vama poštovani zastupniče. Poštovani zastupnik Dragutin Lesar u ime kluba Hrvatskih laburista.
Hvala poštovani gospodine predsjedniče. Kolegice i kolege Spašavanje vojnika Ryana ovaj amandman me podsjeća na taj film. Zbog sukoba, nedogovaranja o načinu, trenutku i vremenu privatizacije Imunološkog koji je očito unutar Vlade od dva resora i dvije stranke prisutan treba odgoditi primjenu zakona za koji je bilo rečeno da ga trebamo hitno u Saboru usvojiti da što prije stupi na snagu kako bi se budućnost stečenih postupaka čim prije regulirala novim propisima. To je bio glavni argument brzine. Sada se dolazi s amandmanom da zakon stupa na snagu 1.9., što je sad potreba brzine i promjena? Sad se može 2,5 mjeseca još čekati. Propust, nesposobnost, politički frakcijski sukobi oko Imunološkog se lome i sada u Saboru. I još nešto želim upozoriti, ovo je dvanaesta godina koje osobno svjedočim podređenosti Sabora prema Vladi. Naime, na amandmane koje Vlada podnese nakon isteka roka saborski zastupnici ni klubovi ne mogu davati amandmane. Na ove amandmane mi ne možemo reagirati amandmanima. Možemo raspravljati, možemo reći jel dobar ili loš. 14 amandmana, ne samo formalnih i tako dvanaest godina? Bitne suštinske promjene u zakonima političkih dogovora koji se rade se provode amandmanima Vlade nakon isteka roka na koje saborski zastupnici amandmanima ne mogu reagirati. Što onda znači pravo amandmana na tekst zakona, pa i one amandmane koji su dati u toku procedure? Ovo je samo ovaj sustav i dolazak sa ovakvim amandmanima, tolikim brojem na tako važne zakona, Vlada je nakon isteka roka uvijek im omogućava da zakon suštinski izmijene od onoga koji je bio predmet rasprave u Saboru. I možete i dalje ostavljati takav Poslovnik i biti uvijek u podređenom položaju. A ova situacija s ovim amandmanom i odgađanje primjena zakona prije ili kasnije će pokazati koji su to lobiji se sukobili zbog kojih sada se treba ovdje sramotiti u ime Vlade i predlagati odgodu primjene zakona.
Poštovani zastupnik Damir Kajin u ime Kluba zastupnika nezavisne liste.
Poštovani predsjedniče, gospodo zastupnici. Ja želim vjerovati da su svi ovi amandmani logični, ali po meni osobno logično bi bilo da ovaj zakon stupi na snagu 1.1.2016.godine. Negdje u sredini kalendarske godine nije dobro poigravati se sa Stečajnim zakonom. Slažem da je ovaj zadnji amandman ključ svih ovih amandmana koje smo imali prilike čuti od zamjenice ministra pravosuđa koji odgađa primjenu zakona za 2 mjeseca. Osobno smatram kao što je kolega i prije mene rekao da bi možda najbolje bilo da zakon ide u treće čitanje. Nije jedini problem poštovana gospodo kada govorimo o Stečajnom zakonu Imunološki u Zagrebu, već negdje oko 20 tisuća malih poslovnih subjekata koji će u roku odmah završiti u stečaju, a koji će vjerojatno sa sobom povući možda i 15 ili 20 tisuća radnika. Zato da bi se to moglo napraviti treba vremena. Ali je jednako tako bitno da damo priliku i sudovima da se pripreme za ovu novelu koja će na bitno drugačiji način tretirati i njihov rad. Mi smo sada pred turističkom sezonom, za pretpostaviti je da će i aktivnost naših sudova znatno opasti, a za primjenu Stečajnog zakona naprosto treba vremena. Mi u ovoj zemlji imamo negdje oko 320 tisuća blokiranih, imamo preko 20 tisuća tvrtki koje bi trebali po samoj logici sutradan već završiti u stečaju. Stečajni zakon od godine '90.-te mi smo mijenjali 17 puta ako se ne varam, a od '96.godine na ovamo čak 7 puta. Imunološki kojega su svi spominjali prije mene je izuzetno bitan za opstojnost one intelektualne gospodarske strukture RH. ali ja ne govorim sada o 150 ili 200 radnika nego govorim o 20 tisuća radnih mjesta. Ono što bi isto tako volio znati da li je Stečajni zakon organski zakon ili taj zakon ovdje u Parlamentu možemo usvojiti običnom većinom. Ovaj zakon de facto ukida predstečaj i slobodno možemo uskliknuti predstečaj stoj, stečaj naprijed. Znači u cijelosti mijenja tu jednu stečajnu politiku kakvu smo u ovoj zemlji vodili zadnjih 3,5 godine. i zato ja bih zamolio da dobijemo još recimo nekoliko mjeseci kako bi se sve sastavnice ovoga društva mogle pripremiti za blago kako da se izrazim blagotvornu primjenu ovoga zakona.
Hvala lijepa. Nastavljamo o amandmanu ovome. Slažem se, amandman broj 14. Završena je rasprava, molim glasujete o amandmanu broj 14 Vlade RH. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom 74 glasa za, 2 glasa suzdržanih, 17 glasova protiv prihvaćen amandman broj 14 Vlade RH i postao sastavnim dijelom konačnog prijedloga zakona. Sada idemo na amandmane Odbora za zakonodavstvo. Poštovana zamjenica ministra pravosuđa, idemo po redu. Amandman 1 na članak 440.
Hvala vam lijepo. Vlada prihvaća amandman Odbora za zakonodavstvo.
Amandman broj 2 441.članak.
Također se prihvaća.
Hvala lijepa. Amandman broj 3, 442.
Prihvaća se.
Hvala lijepa. 444. amandman broj 4.
Prihvaća se.
Hvala lijepa. Amandman broj 5, 445.
Također Vlada prihvaća amandman.
Hvala lijepa. Svi su postali sastavni dio konačnog prijedloga zakona. Molim idemo na amandman poštovane zastupnice Mirele Holy. Amandman broj 1., 1 imamo.
Hvala vam lijepo. Dakle amandman se ne prihvaća.
Obrazloženje.
Prvenstveno nema govora o diskriminaciji stečajnih upravitelja, naprotiv, za razliku od sadašnjeg stanja prema prijedlogu zakona svi stečajni upravitelji će imati mogućnost biti izabrani za sudjelovanje u stečajnim postupcima. Dakle nikoga se od njih ne isključuje iz sudjelovanja u stečajnom postupku. Zbog izbora stečajnog upravitelja metodom slučajnog odabira kao i zbog činjenice da mnogi stečajni upravitelji koji su do sada upisani na listi stečajnih upravitelja uopće nemaju iskustvo na toj dužnosti, ocjenjuje se neprikladnim da u svim postojećim slučajevima stečajnih upravitelja postoji mogućnost na upisa na listu A, zato smo i napravili ove dvije liste. Amandmanom u odnosu na članak 440.mi smo postojećim stečajnim upraviteljima i onima koji ne ispunjavaju uvjete za upis na listu A priznati njihovo dosadašnje iskustvo i time im razmjerno umanjiti ovo vrijeme od jednu godinu potrebnu za stjecanje iskustva za upis na listu A. a osim toga onim stečajnim upraviteljima koji nemaju to potrebno iskustvo za upis na listu A, omogućava se taj upis i na zahtjev predsjednika suda.
Hvala lijepa. Molim očitovanje poštovane podnositeljice amandmana Mirele Holy.
Pa moram priznati da sam malo iznenađena sa ovim obrazloženjem jer je amandman kojeg sam ja podnijela ustvari prepisan iz prvog čitanja zakona vašeg prijedloga zakona, pa se iz toga može steći zaključak da ste u prvom čitanju išli sa nečim što je bilo nemoguće provesti. Da je problem sa člankom 440.na kraju krajeva ste priznali i sami jer ste išli sa amandmanom Vlade RH kako biste pojasnili koji stečajni upravitelji imaju pravo biti uvršteni na listu A, tako da mene vaše obrazloženje ne zadovoljava i tražim glasanje oko mog amandmana.
Hvala lijepa. Molim glasujte o amandmanu poštovane zastupnice Mirele Holy kojeg vlada nije prihvatila. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da amandman nije dobio potrebnu većinu, 6 glasova za, 2 suzdržana i 80 glasova protiv. Amandman poštovane zastupnice Nansi Tireli na članak 109. poštovana zamjenice ministra.
Hvala lijepo. Amandman se ne prihvaća. Rješenje Ustavnog suda na koje se poziva poštovana zastupnica ograničava se na utvrđenje imaju li učinci osporenog članka efekte u gospodarstvu. Dakle da li su dovoljni za pokretanje samog postupka ali ne i za konačnu odluku. Stečajni postupak nad stečajnim dužnikom će se stvoriti onda kada vjerovnik učini vjerojatnim postojanje svoje tražbine i postojanje kojeg od stečajnih razloga dakle nesposobnost za plaćanje i ili prezaduženost. Za samo otvaranje stečajnog postupka bitno je da postoji jedan od dva propisana stečajna razloga a postojanje tražbine stečajnim vjerovnicima je samo dodatni uvjet kako bi se oni legitimirali kao osobe koje mogu biti ovlašteni predlagatelji. Mi smatramo da je razumno prihvatiti i utvrđenje prvostupanjskog suda koje je donijelo nepravomoćnu odluku kao činjenicu koja je dovoljna da bi se prihvatilo na razini vjerojatnosti postojanje vjerovnikove tražbine. Ovdje je važno reći da se time ne utvrđuje da tražbina postoji nego se priznaje legitimacija vjerovniku da pokrene i odnosno podnese prijedlog za otvaranje stečajnog postupka. O osnovanosti toga prijedloga će se odlučivati ovisno o tome postoje li stvarno koji od stečajnih razloga a osnovanosti same tražbine to će se naravno preispitivati u samom stečajnom postupku.
Hvala lijepa. Nema poštovane zastupnice Nansi Tireli pa ćemo glasovati o amandmanu kojeg Vlada ne prihvaća. Molim glasujte. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da amandman nije dobio potrebnu većinu, 2 glasa za, ništa suzdržanih i 90 glasova protiv. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona. Molim glasujte. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova 74 glasa za, 6 suzdržanih glasova i 12 glasova protiv donesen Stečajni zakon u tekstu kako ga je predložila Vlada Republike Hrvatske zajedno sa prihvaćenim amandmanima.
Kolegice i kolege nastavljamo sa radom. Pred nama je: - Konačni prijedlog Zakona o međunarodnoj i privremenoj zaštiti, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 842; Predlagateljica Zakona je Vlada Republike Hrvatske. Prijedlog akta ste primili. Sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu je proveo Odbor za zakonodavstvo. Izvješća ste primili na sjednici. S nama je zamjenik ministra unutarnjih poslova gospodin Evelin Tonković. Uvodno zamjeniče ministra, izvolite.
Poštovane zastupnice i zastupnici. Područja azila u Republici Hrvatskoj uređeno je Zakonom o azilu koji se primjenjuje od 1. siječnja 2008. godine. Navedeni zakon propisuje načela, uvjete i postupak odobravanja azila, supsidijarne i privremene zaštite, te prava i obveze tražitelja azila, azilanata, stranaca pod supsidijarnom i privremenom zaštitom kao i uvjete i postupak poništenja i prestanak azila supsidijarne i privremene zaštite. Zakon o azilu usklađen je sa 5 direktiva te se uređuje provedba 4 uredbe Europske unije. Obzirom da je cilj Europske unije uspostava zajedničkog europskog sustava azila. U trećoj fazi izgradnje zajedničkog sustava donesene su 3 nove direktive: Direktiva 2011. 95EU Europskog parlamenta i Vijeća od 13. prosinca 2011. godine, o standardima za kvalifikaciju državljana trećih zemalja ili osoba bez državljanstva za ostvarivanje međunarodne zaštite, za jedinstveni status izbjeglica ili osoba koje ispunjavaju uvjete za supsidijarnu zaštitu te za sadržaj odobrene zaštite. Direktiva 2013/32EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. godine o zajedničkim postupcima za priznavanje i oduzimanje međunarodne zaštite je preinačena. Direktiva 2013/33EU Europskog parlamenta i Vijeća od 26. lipnja 2013. godine o utvrđivanju standarda za prihvat podnositelja zahtjeva za međunarodnu zaštitu je također preinačena te tri uredbe. Uredba EU br. 603/213, Uredba EU 604/2013 i Provedbena uredba Komisije Europske unije br. 118/2014. godine. Rok za usklađivanje sa EU zakonodavstvom je treći kvartal 2015 godine. Konačnim prijedlogom zakona osigurati će se potpuno usklađivanje sa navedenim zakonodavstvom Europske unije. Konačnim prijedlogom zakona opsežno se mijenja sadržaj sadašnjeg Zakona o azilu kao i cjelokupna struktura azilnog postupka. Prenošenjem navedenih direktiva EU u pravni poredak Republike Hrvatske preuzimaju se novi instituti, obveze i postupci koje je potrebno uskladiti sa postojećim zakonodavnim okvirom Republike Hrvatske. Jedna od značajnih novina Konačnog prijedloga zakona u skladu s navedenim direktivama je da državljanin treće zemlje ili osoba bez državljanstva stječe status tražitelja od trenutka izražavanja namjere za traženjem međunarodne zaštite dok je sadašnji zakon propisivao da se status tražitelja azila stječe tek od podnošenja zahtjeva za azil. Navedenim direktivama propisani su novi oblici postupanja prema tražiteljima i migrantima radi zaštite njihovih prava te jačanja pravne sigurnosti. Tražitelji sa posebnim postupovnim i prihvatnim potrebama, informiranje emigranata u postupku azila u što ranijoj fazi, rokovi za rješavanje zahtjeva. Obzirom da je u praksi zabilježen veći broj ponovno podnesenih zahtjeva za azil, nakon što je prethodni azilni postupak pravomoćno okončan cilj je ovim zakonom omogućiti provođenje učinkovitog, brzog i ekonomičnog postupka kao i mogućnost sprječavanja zlouporaba postupaka te sankcioniranje nedopuštenog izražavanja, namjere uskratom određenih postupovnih jamstava. Npr. uvođenjem instituta naknadnog zahtjeva te njegovi učinci na postupak i pravo na boravak. Konačnim prijedlogom zakona propisuju se mogućnosti, uvjet, te način ograničavanja ili uskraćivanja pojedinih prava tražiteljima kako bi se spriječila i sankcionirala zlouporaba postupka radi suzbijanja takvih pojavnosti. Tako se kao novina u odnosu na sadašnji, na dosadašnji zakon predviđa da tražitelj koji podnese nedopušteni naknadni zahtjev nema pravo na boravak, smještaj i novčanu pomoć. Također Konačnim prijedlogom zakona propisan je postupak procjene dobi maloljetnih tražitelja u slučaju sumnje u njihovu starosnu dob koji kao ranjive skupine imaju veća prava te određene povlastice u postupku odobrenja međunarodne zaštite. Dodatno je i uređen postupak ograničavanja slobode kretanja tražitelja azila, određena prava i obveze tražitelja azilanata, stranaca pod supsidijarnom zaštitom i stranaca pod privremenom zaštitom. Usklađen je institut sigurne treće zemlje, europske sigurne treće zemlje i sigurne zemlje podrijetla sa direktivom te olakšana njihova primjena u praksi. Konačnim prijedlogom zakona propisan je i okvir za provedbu postupka preseljenja državljana treće zemlje ili osoba bez državljanstva koji ispunjavaju uvjete za odobrenje međunarodne zaštite i prihvata određenog broja osoba kojima je druga država članica Europske unije odobrila međunarodnu zaštitu radi podjele tereta po principu solidarnosti. To bi bilo nekako u najkraćim crtama. Hvala na pozornosti.
Hvala i vama zamjeniče. Da li izvjestitelji odbora žele uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba nezavisnih Damir Kajin. Nema ga, gubi pravo na raspravu. U ime kluba HNS-a Boris Blažeković. Nema ga, gubi pravo na raspravu. U ime kluba HDZ-a Miroslav Tuđman. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovani zamjeniče ministra, kolegice i kolege. Ono što bi na početku trebalo upozoriti, to je nešto što upozoravamo već niz ako hoćete i godina, a to je način na koji raspravljamo i na koji dolaze na dnevni red zakoni. Ovaj zakon uvršten je u dnevni red u petak. Jučer smo dobili u 15 sata taj dnevni red gdje se danas nalazi kao točka dnevnoga reda. Praktički odbori i matični i zainteresirani nisu bili u mogućnosti zbog kratkoće vremena održati raspravu o ovome zakonu, a osim toga zakon dolazi po hitnom postupku zato što ima P.Z.E., a mi se još uvijek ponašamo kao da se pripremamo za ulazak u Europsku uniju, a ne da smo članica Europske unije pa da si imamo pravo dati toliko vremena koliko nam treba da usvojimo određeni zakon. I kada smo već kod ove hitnosti koja je naprosto neprihvatljiva i kako zbog rada samoga Sabora, a tako i zbog odnosa Hrvatske prema pomanjkanja ako hoćete i samosvijesti kao članice Europske unije pa još uvijek to pod hitno donosimo, ali isto tako se vidi i na samome tekstu ovoga zakona da je prebrzo donijet pa neke stvari u ovom jednome brzome čitanju naprosto sa lingvističkog stajališta ne bi trebale biti dopustive zato što rečenice počinju sa je… … [[Upadica se ne razumije.]] Meni govorite? Pa rečenice počinju sa ″se treba″ ili ″je″ ili nešto što naprosto nije, što je jedno nasilje nad jezikom i tako nešto se ne bi trebalo događati bez obzira što pravni jezik jeste nešto što ima svoju jednu logiku pa je za nepravnike dosta često ponekad razumjeti te konstrukcije, ali ovdje je jedna druga vrsta nasilja. S druge pak strane može se čisto kao primjer vidjeti da neke stvari naprosto nisu usklađene. U članku 32. stavak 1. kaže se ministarstvo odlučuje itd., a ne kaže se koje ministarstvo. Implicira se da je to Ministarstvo unutarnjih poslova, vidi se dalje ali u zakonu bi trebalo navesti koje ministarstvo. Ili u članku 41. točka 10. tvrdi da se može poništiti odobravanje zahtjeva azilanata, ali kaže ako je odbio dati otiske prstiju, a u članku 43. točka 5. kaže se da se može i bez suglasnosti uzeti otisci prstiju. Prema tome, očigledno da ova brzina šteti i samoj kvaliteti zakona i zbog toga mislim da je neprihvatljivo i da bi trebao predlagatelj predložiti da ovo ide u drugo čitanje. Nadalje, imate nelogičnosti da po jednoj ustaljenoj praksi kaže se da neće biti dodatnih troškova za ovaj zakon što je naprosto apsolutno u suprotnosti sa onim odredbama ovoga zakona gdje se kaže da ovim azilantima treba osigurati i prevoditelja i zdravstvenu zaštitu i staratelja u određenim slučajevima tako da je to nešto što sada znamo i po povećanim kvotama da je to nešto što će itekako biti aktualno, a nisam uvjeren odnosno nemamo analizu i nemamo taj podatak da su osigurana sredstva za to. Nadalje, u članku ako se ne varam 30. kaže se što isključuje ove zahtjeve za azilante, a nigdje se ne navodi ako sam dobro čitao, ispričavam se ako nisam vidio ili ako se negdje podrazumijeva, da će se odbiti ovi zahtjevi u slučaju da je nestao razlog zbog kojeg su tražili azil. Drugim riječima, dolaze jasna stvar iz političkih razloga, iz ugroze u matičnim zemljama, ugroze vlastitog života itd., međutim nikada neka stanja nisu trajna nego se mijenjaju pa prema tome treba uzeti i to kao dodatni razlog da su se promijenile okolnosti i da je to dostatni razlog onda da se ne ide, ne nastavi sa tom procedurom. Nadalje, ono što bih, što čini mi se da je ključni po mom mišljenju problem u ovome zakonu, a to je da je ovo prijedlog s jedne strane međunarodne zaštite, projekt međunarodne zaštite. Svjedoci smo svega onoga tragičnog što se događa, pokušaj ilegalnih ulaska na tisuće ljudi Sredozemljem ali i ostalim putevima. Veliki broj tih ljudi strada u tim pokušajima i jasna stvar da ni Hrvatska ne može ostati ravnodušna i da mora dati svoj doprinos da se riješi to i humanitarno i ako hoćete političko pitanje. Međutim, moraju postojati i određeni da kažem zaštitni mehanizmi. Znači to je međunarodni projekt, projekt Europske unije i sukladno tome mora u ovom zakonu biti i odredba po mom mišljenju da bez suglasnosti Hrvatske EU ne može određivati, nametati kvote Hrvatskoj i troškove koje onda to snosi. To ne ide protiv ovih ljudi, nego naprosto da bi se zaštitili određeni naši interesi, odnosno da bi Hrvatska pomagala sukladno svojim mogućnostima. Jer nemojmo zaboraviti da su moguće, mi već imamo strahovito veliki pritisak ali isto tako ti pritisci mogu biti daleko, daleko veći pogotovo čak ako hoćemo i dramatizirati pa reći da imamo nestabilno susjedstvo gdje iz političkih razloga možemo dobiti veliki broj ljudi koji će tražiti zaštitu ili azil ili smještaj privremeni itd. Prema tome, moramo tu pronaći jednu mjeru pogotovo što iz ovih preambula vidi se i to da su zapravo, da se ovaj zakon donosi iz pravnih okvira EU a ne hrvatskog jednoga pravnoga sustava. I zbog toga bi taj jedan, tu odredbu trebalo ugraditi i u ovaj zakon jer ona sa sobom može nositi dalekosežne posljedice. Zbog toga je potrebno predvidjeti određena pravila igre ili ako hoćete određene limite. Usput ima nešto što ovdje mislim da isto tako nije rečeno, može se dogoditi dvije stvari. Čisto kao primjer iz nama nekih susjednih europskih zemalja, ne susjednih nego europskih zemalja. Na primjer, što se događa ako ovi koji traže zaštitu, traže azil su silom prilika razdvojeni pa jedan dio obitelji traži u Hrvatskoj, drugi u nekim drugim zemljama. Kako se onda to rješava? Mislim da to isto nije ovdje regulirano. Ili imate jedan primjer koji nije fiktivan, nego je primjer prije par godina je u medijima bio iz Švicarske. S jedne strane mi znamo da je poligamija i po hrvatskim zakonima zabranjena. Međutim, ovaj zakon obvezuje da se poštivaju i pravila ovih azilanata i njihove kulture pa je u slučaju, u švicarskom slučaju sud presudio da u ovom slučaju otac obitelji, odnosno muž ima pravo dovesti svih svojih 4 žene u Švicarsku. A s obzirom da oni međusobno nisu bile u dobrim odnosima onda je svakoj posebno morao osigurati smještaj. Jasna stvar da to onda, to je pitanje koštanja ali i pitanje onda naprosto dvojnog pravnog sustava. Znači otvara se i jasna stvar, vjerojatno neće biti puno takvih slučajeva ali se otvaraju i dodatni problemi na koje bi trebalo upozoriti već sada, odnosno staviti nekakve pretpostavke na koji način u takvim slučajevima se ponašati s jedne strane da se zaštite i kulturna prava, kulturni identitet osoba koje traže zaštitu, a s druge strane da se vidi u tom slučaju kakve su posljedice po socijalni ili kulturni ili nacionalni identitet, isto tako i Hrvatske. Ukratko da rezimiram. Mislim da je pogreška što je ovaj zakon s jedne strane na brzinu došao ovdje na dnevni red jer se nismo imali dovoljno vremena pripremiti temeljito za njega, da je pogreška što je očigledno i na brzinu pisan jer neke stvari su neusklađene. Već se vidi i ovako. I s treće strane da je pogreška što ne ide u dva čitanja, jer danas ova oznaka P.Z.E. Mi kao članica EU nemamo obvezu to na vrat na nos usvajati nego možemo u jednoj normalnoj proceduri usvojiti taj zakon. Ako je bila obveza prema EU da to donesemo u određenom roku, onda je pitanje zašto predlagatelj ili predlagateljica nisu osigurali da se to provede u dva čitanja. Evo toliko.
Hvala i vama. Nastavljamo s pojedinačnom raspravom. Kolega Borić izvolite, povreda Poslovnika.
Hvala lijepo uvaženi potpredsjedniče. Mislim da ova pojedinačna rasprava neće biti moguća sukladno Poslovniku Hrvatskog sabora, članak 233. stavak koji govori o tome vrijeme određeno za govor zastupnik koji se prijavio za govor i nije bio nazočan u dvorani kad je pozvan gubi pravo govoriti o temi dnevnog reda za koju se prijavio. Pravo govoriti o temi dnevnog reda za koji se prijavio gubi i klub zastupnika. To vi znate. Kolega Blažeković nije bio u dvorani, vi ste ga prozvali. Slijedom toga on nema pravo govoriti, da budemo dosljedni jer ste to nama napravili nekoliko puta. Evo čisto da uđe u zapisnik i da se zna.
Ovako, nema povrede Poslovnika. Kolega Blažeković je bio prijavljen u ime kluba. Imali smo potpuno identičan slučaj i situaciju sa klubom HDZ-a kada je klub izgubio pravo, a zastupnik u pojedinačnoj raspravi je raspravljao i dozvolio sam raspravu. Radilo se, nema kolege Mlakara ovdje, sjećam se prije dvije godine kolega Borić. … [[Upadica se ne razumije.]] Jesam, dozvolio sam raspravu i dozvolit ću i raspravu kolegi Blažekoviću jer klub je … [[Upadica se ne razumije.]] Ne, ne to nije, to je u skladu sa Poslovnikom i poslovničkom praksom. A vi ako smatrate da sam u krivu velim takva je praksa bila ovdje u Saboru. Jer je upravo s vaše strane bila kritika upućena da je klub izgubio pravo. … [[Upadica se ne razumije.]] I jeste, ali zastupnik koji je bio prijavljen u ime kluba prijavio se i raspravljao je u pojedinačnoj raspravi. I tada sam mu dozvolio da raspravlja. … [[Upadica se ne razumije.]] Ako smatrate da ne govorim istinu onda imamo problem, a ja vam govorim da nije napravljena povreda Poslovnika i vi imate mogućnost poslovničku znači da se žalite. Kolega Blažeković, pojedinačna rasprava. Izvolite.
Hvala lijepo. Ispričavam se, prvenstveno članovima kluba HNS-a na kašnjenju a i drugim kolegicama i kolegama ukoliko sam ih doveo u nekakvu nezgodnu situaciju. Mislim da je ovo jedan od važnijih zakona o kojem danas raspravljamo i da je jedan od zakona kojem treba dati dovoljno pažnje. Složio bih se nešto o primjedbama kolege Tuđmana, a vezano je uz tehničke i nomotehničke greške koje jesu unutar samog zakona koje bi trebalo svakako prihvatiti i shvatiti, još jednom dobro pročitati i izaći ako treba i sa 50 amandmana ali da taj zakon nekako izgleda. Ja sam dao na sam naziv zakona amandman. Naime, zakon se načelno zove Konačni prijedlog Zakona o međunarodnoj i privremenoj zaštiti. Nigdje ne piše čega, može biti pilića. Moj amandman je da se naziv zakona mijenja i glasi Konačni prijedlog Zakona o međunarodnoj i privremenoj zaštiti izbjeglih osoba. Jedna od najtužnijih slika s početka Domovinskog rata koja se meni urezala u sjećanje jest bijeg hrvatskih žena, djece i muškaraca, staraca i starica krcanje na teglenicu u Aljmašu kako bi se sklonilo i spasilo gole živote. I tako su krenuli zbjegovi iz gradova i sela diljem Hrvatske, a onda BiH, na koncu s Kosova na ovim našim područjima. Bespomoćni ljudi su bježali od pošasti rata kako bi spasili sebe i svoje najmilije. Često samo sa zavežljajem najosnovnijih stvari, a neki put bez ičega. Očaj izbjeglih osoba je ogroman. Donekle je shvatljiv poticaj na odlazak i bijeg od svog vlastitog doma, djetinjstva, osobne povijesti, povijesti svoje obitelji, identiteta a zbog zaštite i spašavanja golog života. No meni se čini da mi ostali ne razumijemo u potpunosti strah koji prožima izbjeglu osobu s brojnim pitanjima, gdje idem, gdje ću na koncu završiti, hoću li imati što za jesti, gdje spavati, hoću li uopće uspjeti, hoću li biti ranjen ili ranjena, hoću biti ubijen ili ubijena, ili ću poginuti, utopiti se? Hoće li njega ili nju kad dođe tamo negdje razumjeti uopće? Hoće li imati nekakav smještaj, hoće li biti tučen ili tučena? Hoće li ih staviti u zatvor, hoće li ih se vratiti natrag? Ako osoba bježi s djecom i s obitelji strahovi su vjerojatno stostruko veći. Svi smo mi na ovom svijetu rođeni jednaki. Svaka osoba od kad se rodi ima 4 naravna prava koja mu odnosno njoj nitko pa ni roditelj ne smije oduzeti. To su pravo na život, pravo na slobodu, pravo na sigurnost i pravo na sreću. To su prava sama po sebi razumljiva svim građanima koji žive u suvremenoj zapadnoj civilizaciji. Ta su prava izbjeglicama san i često pogonsko gorivo, nagon zbog kojeg bježe od svojih nesretnih sudbina iz razorenih domova ili u bijegu od zatvaranja tortura smrti. Hrvatska je kao članica EU obvezna donijeti propise odnosno zakone u skladu sa europskim propisima kako bi se brojnim izbjeglicama sa svih strana svijeta osiguralo pravo na život, pravo na sigurnost, pravo na slobodu i pravo na sreću. Kako bi se u javnosti naglasilo koja pitanja tretira ovaj zakon ja bih pročitao samo neka načela i bit ću kratak koliko god budem mogao. A načela se u principu tiču ljudskih prava. Vjerojatno je najvažnije prava i obveze tražitelja koja im država koja ih prima mora dati. Time tražitelj ima pravo na boravak, slobodu kretanja u RH, osiguranje odgovarajućih materijalnih uvjeta prihvata, zdravstvenu zaštitu, osnovno i srednje obrazovanje, informacije, pravno savjetovanje i besplatnu pravnu pomoć, slobodu vjeroispovijesti, rad, isprave sukladno članku 62. ovoga zakona. U članku 54.u stavku 1.piše tužitelj i stranac u transferu ima slobodu kretanja u RH. U glavi 6.gdje piše o privremenoj zaštiti, članak 78.govori "Da privremena zaštita je odobrena u izvanrednom postupku u slučajevima masovnog prilijeva ili predstojećeg masovnog prilijeva raseljenih osoba iz tehničkih zemalja koje se ne mogu vratiti u zemlju svog porijekla osobito ako postoji rizik da zbog tog masovnog prilijeva nije moguće učinkovito provesti postupak odobrenja međunarodne, radi zaštite interesa raseljenih osoba i drugih osoba koje traže zaštitu. Cijeli ovaj zakon govori o … [[Govornik se ne razumije.]] prava kako treba i bit vezano uz osobe koje traže zaštitu i azil u Hrvatskoj, ali isto tako donosi brojna ograničenja o kojima u ovom trenutku ne bi čitao. Gdje se pazi, pokušava se ovim zakonom regulirati i staviti u određene okvire odnose azilanata, izbjeglica i same države da ne bi bilo previše stresa. Skoro 4 milijuna izbjeglica izbjeglih iz Sirije, skoro 2 milijuna najviše na svijetu ikad prihvatila je Turska koja je preuzela primat od Pakistana koji je prihvatio 1,6 milijuna Afganistanaca. U odluci donesenoj prošle godine u kojoj predstavlja presedan Turska vlada je donijela privremeni dekret koji Sirijcima omogućava pristup tržištu rada, besplatno obrazovanje i zdravstvenu skrb u Turskoj. Zemlje iz kojih je danas najveća emigracija su Afganistan, Sirija, Somalija, Sudan i Južni Sudan, Srednjoafrička republika, Demokratska republika Kongo, Myanmar, odnosno Burma i Irak. Na službenim web stranicama UNHCR-a Hrvatska između ostalog stoji u 2014.svjedočili smo rekordnom porastu broja ljudi koji UNHCR pomaže diljem svijeta. Sve dok međunarodna zajednica ne uspije pronaći politička rješenja za postojeće sukobe i spriječiti nove u nastajanju bit ćemo suočeni s dramatičnim humanitarnim posljedicama. Ekonomsku, socijalnu i ljudsku cijenu brige o izbjeglicama i interno raseljenim ljudima uglavnom snose siromašne zajednice koje su si najmanje u stanju to priuštiti. Pojačana međunarodna solidarnost i apsolutno nužna u koliko ne želimo da još više ranjivih ljudi ostane bez prave podrške. To je izjavio visoki povjerenik UN-a za izbjeglice, direktor UNHCR-a Antonio Guterres. Patnja i bol silnih izbjeglica nepodnošljiva je za njih same ali i za humani svijet. Njihov ogroman broj gospodarski uništava najsiromašnije zemlje svijeta i čini ih slabijima i ovisnijima. Neophodan je angažman cijele svjetske zajednice oko rješavanja pitanja izbjeglica. Bilo bi najjednostavnije rješenje u prekidima svih sukoba, ali kao što znamo jednostavno i racionalno u politici nije uvijek i provodivo. U Hrvatskoj u zadnjih 10 godina po službenom izvješću UNHCR-a zatražilo je azil do travnja ove godine 4 847 osoba. Znači od 2004.do travnja 2015.i od toga najviše 1 194 Afganistanca. Nakon toga idu kolege, odnosno građani Somalije, pa tek onda iz Sirije. A zatražilo je u Hrvatskoj azil ljudi iz 86 zemalja po službenim podacima. Ima tu i Francuza i Mađara i Slovenaca da ne bi bilo zabune. Osobno, a i mi u klubu HNS-a smo prišli ovom problemu s humanitarne strane, mi smatramo da je to bitnije od svih ostalih propisa i mislimo da je za nas, za ovu zemlju, za ovu državu taj humani pristup važniji od europskih propisa i u tom kontekstu smo se dogovorili da na taj nastup, na taj način razjasnimo i osvijetlimo taj problem izbjeglica u javnosti. Puno bi se dalo govoriti o svim nesrećama koje izbjeglice doživljavaju u svojim egzodusima. Sjetimo se samo naših ljudi, sjetimo se samo naših građana koji su isto tako trpili sve te iste nesreće i nevolje kada su bježali od agresije, velikosrpske, četničke agresije.
Vrijeme kolega Blažeković.
Klub HNS-a a i ja sam prihvatit ćemo ovaj prijedlog zakona. Hvala.
Hvala. Imamo jednu repliku Melita Mulić. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolega Blažeković, ja bi se željela referirati na to što ste rekli da je za vas osobno a i za klub HNS-a ovaj zakon i pitanje zapravo zbrinjavanja izbjeglica humanitarno pitanje. Ja bih rekla da je to i humanitarno i političko pitanje i da bismo trebali i u Saboru a zapravo očekujem i od šire javnosti otvoriti jednu kvalitetnu raspravu jer RH mislim da je i dosada pokazala da se može na adekvatan način nositi sa ovim pitanjem i da treba kao i dosada pokazati svoju solidarnost. Naime, vi se isto nešto govorili o tome, mi smo kao RH u prvim godinama rata i agresije na RH zbrinuli dakle i vlastite prognanike i izbjeglice iz Bosne i Hercegovine i utrošili smo preko 5,5 milijardi eura na zbrinjavanje izbjeglica. Ja osobno mislim da EU treba imati kvotu koja se treba raspodijeliti između država članica jer se prije svega radi o izbjeglicama dakle iako su to na stanovit način ilegalne migracije, mislim da im taj ulazak u te zemlje trebamo učiniti legalnima jer vi ste citirali dio izvješća UNHCR dakle 80% tih ljudi i molim da osvjesnimo tu činjenicu zaista su izbjeglice iz ratom ugroženih područja. Dakle to nisu ekonomskim migracijama potaknuti migranti i da je to i u sklopu naših međunarodnih obaveza da se moramo na adekvatan način zbrinuti za njih, ali naravno onda treba promisliti i o različitim modelima integracije, posebno ako se radi o nekoliko tisuća ljudi.
Vrijeme, hvala. Odgovor kolega Blažeković. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa kolegice Mulić, ne znam da li ste me dobro razumjeli, rekao sam da je za nas prioritet, da smo o ovom problemu u ovom trenutku prioritetno prišli sa humanitarne pozicije. Zakonski je određeno, to je sigurno i političko pitanje, ali je i socijalno pitanje i to je stvarno pitanje zakonodavstva. Važno je da se ti problemi koji su nam stvarno pred vratima gledajući ove sve pregovore za sada koliko ja znam još uvijek je prijedlog kvota, to nije još dogovoreno. I kao što je doktor Tuđman rekao Hrvatska mora prihvatiti te kvote, da li ona to može ili ne može osigurati prihvat tog broja, točno tog broja izbjeglica. Možda možemo više, pa možda još nekom pomoći. Ali to je stvarno jedno pitanje koje za nas u HNS-u ima prvenstveno humanitarni karakter, a jasno da se mora staviti u zakonske okvire i zato raspravljamo vezano uz zakon koji je na tapeti. A činjenica je da mi u Hrvatskoj jesmo senzibilizirani vezano uz izbjeglice i uz prihvat izbjeglica, ali ne samo koji smo prihvatili zaista brojne izbjeglice iz BiH i neke sa Kosova u doba kada je tamo vladao egzodus. Još jače smo senzibilizirani zato jer su neki naši rođaci, prijatelji, braća, sestre a i roditelji u danom trenutku bili izbjeglice i trpili su sve što i neki drugi. A nažalost zbog uvjeta života koje su tada doživjeli, a žive i dan danas nisu se nikad više u Hrvatsku ni vratili.
Hvala. Ovime zaključujem raspravu. Glasovat ćemo naknadno. Zahvaljujem zamjeniku ministra unutarnjih poslova sa suradnicom.
Konačni prijedlog Zakona o međunarodnoj privremenoj zaštiti, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z.E. br. 842. Rasprava o tekstu Konačnog prijedloga Zakona je završena. Amandman je podnio poštovani zastupnik Boris Blažeković. Molim zamjenika ministra unutrašnjih poslova Evelina Tonkovića da se očituje o amandmanu zastupnika Borisa Blažekovića.
Hvala predsjedniče Sabora, poštovane zastupnice i zastupnici. Amandman se ne prihvaća.
Obrazloženje.
Naziv Zakona o međunarodnoj i privremenoj zaštiti nije moguće izmijeniti na način da glasi: Zakon o međunarodnoj i privremenoj zaštiti izbjeglih osoba obzirom da je predloženi pojam izbjegla osoba nejasan, dvosmislen, neprecizan. Naime predloženom odredbom članka 4. točke 1. Konačnog prijedloga Zakona o međunarodnoj i privremenoj zaštiti jasno je propisano da međunarodna zaštita obuhvaća azil koji se odobrava izbjeglicama sukladno Ženevskoj konvenciji a osobama koje ne udovoljavaju uvjetima za odobravanje azila pod određenim uvjetima odobrava se supsidijarna zaštita. Osim toga odredbama Konačnog prijedloga Zakona propisuje se načini i uvjeti uvođenja privremene zaštite te stjecanja statusa stranca pod privremenom zaštitom. Pod pojmom izbjegle osobe ili izbjeglice u sustavu međunarodne zaštite podrazumijeva se izbjeglica u smislu Konvencije o statusu izbjeglica iz 1951. godine. Odredbom točke 6. navedenog članka konačnog prijedloga propisano je da je azilant izbjeglica u smislu Konvencije o statusu izbjeglica iz 1951. godine kojoj je priznat azil. Stoga bi se predloženom izmjenom naziva zakona ograničilo područje primjene predloženih zakonskih odredbi te bi se isključile kategorije osoba koje ispunjavaju uvjete za priznavanje odnosno odobravanje supsidijarne i privremene zaštite koju uređuje predloženi zakon. Ističemo da i direktive Europske unije koje se konačnim prijedlogom prenose u pravni poredak Republike Hrvatske u svom nazivu ne koriste pojam izbjegla osoba već … [[Govornik se ne razumije.]] osobe koje ispunjavaju uvjete za azil, supsidijarnu zaštitu te privremenu zaštitu što je vidljivo iz predložene odredbe članka 2. Konačnog prijedloga. Hvala.
Hvala i vama, poštovani zamjeniče ministra. Očitovanje podnositelja amandmana, zastupnika Borisa Blažekovića.
Hvala lijepo. Ma ja bih prihvatio ovo obrazloženje kada bi da ste promijenili i dodali nekakav drugi naziv. Jer po ovome može biti zaštita spomenika kulture, jer u samom nazivu se ne određuje točno o čemu se radi. Može biti zaštita spomenika kulture, može biti zaštita tih životinja, može biti zaštita pilića, može biti zaštita bilo čega. Molim glasovanje.
Hvala lijepo. Molim glasujte o amandmanu poštovanog zastupnika Borisa Blažekovića kojeg Vlada ne prihvaća. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Hvala lijepa. Amandman nije dobio potrebnu većinu. Zaključujem raspravu. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog Zakona. Molim glasujte. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je Zakon P.Z.E. br. 842. donesen većinom glasova 77 glasova za, 16 suzdržanih i ništa protiv.
Nastavljamo sa: - Konačni prijedlog Zakona o potvrđivanju ugovora o financiranju između RH i Europske investicijske banke za projekt "Nacionalnog sufinanciranja EU fondova u razdoblju od 2014. - 2020. godine", hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 841. Predlagateljica zakona je Vlada RH. Prijedlog akta ste primili. Sukladno članku 204. Poslovnika hitni postupak objedinjuje prvo i drugo čitanje, a amandmani se mogu podnositi do kraja rasprave. Raspravu je proveo Odbor za zakonodavstvo. Izvješća ste primili na sjednici. S nama je zamjenik ministra financija Igor Rađenović. Izvolite uvodno zamjeniče.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče. Dozvolite nekoliko uvodnih rečenica o ovom prijedlogu zakona o potvrđivanju ugovora o financiranju između RH i Europske investicijske banke za projekt "Nacionalnog sufinanciranja EU fondova u razdoblju od 2014. - 2020. godine". Dakle ovaj ugovor je potpisan i to 30.ožujka ove godine. ispred RH potpisao ga je ministar financija gospodin Lalovac, a ispred EIB-a potpredsjednik EIB-a gospodina Scannapieco. Nije možda zgodno reći uvodno da je EIB jedan od prvih partnera koji sudjeluje u financiranju projekata financiranih iz fondova EU i da smo do sada već uspješno povukli i u potpunosti zajam sufinanciranja pretpristupnih i strukturnih fondova za prethodno razdoblje, dakle za razdoblje od 2007.-2011.godine i to u iznosu od 200 milijuna eura, dakle kada govorimo o EIB-u realizirano je već 200 milijuna. Ovo je za razdoblje koje je pred nama. Ukupno od, nekoliko rečenica o suradnji RH i EIB-a, dakle od 2001.godine EIB je ukupno u Hrvatskoj odobrio 4,4 milijarde eura i to za financiranje 54 projekta od čega 33 u javnom sektoru ukupno 3,3 milijarde dok 21 projekt u privatnom sektoru i dani … zajmovi bankama za financiranje malih i srednjih poduzetnika su iznosili 712 milijuna eura. Većini vas je poznato ili svima vama da EIB uglavnom financira velike infrastrukturne projekte, dakle obnova infrastrukture i modernizacija željeznica, komunalne infrastrukture na područjima od posebne državne skrbi, obnovu i izgradnji cesta, autocesta, plinovoda, ali nije zanemarivo da se kroz EIB financiraju mali i srednji poduzetnici kroz sufinanciranje zajedno sa Nacionalnom bankom za obnovu i razvoj dakle kroz kreditne linije putem HBOR-a. Ovaj zajam fleksibilan je i financijski prilično atraktivan instrument EIB-a. Naime, okvirna indikativna kamata trenutno je nešto manja od 1,3% i on omogućava zemljama poput Hrvatske i drugim članicama EU da supstituiraju domaću komponentu kod sufinanciranje fondova EU u maksimalnoj mogućoj mjeri. Stoga je zajam bilo sukladno projekcijama moguće ugovoriti za cijelu alokaciju fondova za razdoblje od 2014.-2020. Ovaj ugovor o financiranju kojim bi ukoliko prihvatite … dakako da to očekujemo ovaj prijedlog zakona. dakle odnosi se na zajam u iznosu od 300 milijuna eura. Naime, odbor direktora EIB u prosincu prošle godine odobrio je 600 milijuna eura okvirnog zajma, a preostali iznos zajma biti će dodatno ugovoren prema potrebi sukladno dinamici korištenja prvog dijela zajma. Financijski uvjeti zajma određuju se kako je to uobičajeno u praksi, prilikom svakog pojedinačnog povlačenja tranše zajma, ovaj prvi zajam koji očekujemo indikativni uvjeti za povlačenje prve tranše od 90 milijuna eura je uz poček od pet godina, rok otplate od 25 godina, fiksnu kamatu 1,30, a dospijeća kamate dakle otplata kamata i glavnice je polugodišnja. Evo toliko uvodno. Možda nije zgorega reći da promoto jedinica za provedbu ovog projekta je u svakom slučaju Ministarstvo regionalnog razvoja i Fondova Europske unije, ona je da tako kažem ispred Republike Hrvatske kreator oko toga gdje i kako će se potrošiti ovaj novac ali posao dakako sukladno propisima i samom potpisivanju ide kroz ministarstvo financija. Hvala vam lijepa.
Hvala i vama. Da li izvjestitelji odbora žele uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. U ime Kluba nezavisnih ljevičara Slavko Linić. Nema ga. Gubi pravo na raspravu. U ime Kluba zastupnika HNS-a Srđan Gjurković. Izvolite.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani zamjeniče. Kolegice i kolege vjerujem da ovaj Prijedlog zakona o Potvrđivanju ugovora između Republike Hrvatske i Europske investicijske banke zaista ne samo da će dobiti podršku svih klubova i nezavisnih zastupnika nego je jedan od bitnih elemenata za povlačenje sredstava iz europskih fondova. Ono što je bitno i jasno da zaista su uvjeti u ovom trenutku povoljni, negdje 1,3 kako je rekao zamjenik ministra. Ono što je isto bitno za naglasiti, ovaj period, kako je već rečeno 2001., 31. prosinca 2014. od EIB-a je financirano 4,4 milijarde eura. S time da, zadnji period, to je 2010., 2014. taj iznos je iznosio preko 2,3 milijarde eura što znači da se poprilično intenziviralo u zadnjih 4, 5 godina. I treba naglasit da zaista za male i srednje projekte od tih 2,3 milijarde zadnjih 4, 5 godina 76% je išlo sredstava šta je iznimno bitno jer u biti na taj način se pokazalo da nisu samo veliki projekti financirani iz EIB-a šta obično ide nego da su se za male i srednje projekte, što znači da je išlo ne samo za malo i srednje poduzetništvo nego i za lokalnu samoupravu i da se u biti moglo podizati po pitanju i gospodarstva dobar dio sredstava koji se koristio nešto preko Hrvatske banke za obnovu i razvoj. Tu poprilično sredstava je išlo za vodoopskrbu i odvodnju oko 11%, proizvodnju i uslužne djelatnosti 4%, promet i telekomunikacije 9%. Ali i ono što je bitno mali i srednji projekti a ovo šta bi morali i mogli koristiti u okviru sufinanciranja nacionalne komponente je u biti jedna poluga, jedna ključna poluga u biti, ne samo za državu, više za malo i srednje poduzetništvo, posebno lokalnu samoupravu da bude poluga koja će preko posebnog HBOR-a i osigurati, da bi se sredstva mogla zaista povlačiti iz europskih fondova. Jer smo svi svjesni da u ovom trenutku ne samo zbog većih kamata komercijalnim bankama nego zbog načina funkcioniranja samog sustava plaćanja kod povlačenja sredstava europskih fondova najčešće posebno za lokalnu samoupravu i poduzetnike najveći je problem osigurati svoj dio komponente, odnosno onaj dio udjela a tek poslije se sredstva mogu povući. Znači Europska investicijska banka nije više europska banka samo nego ona je Hrvatska banka, članstvom u, ulaskom u Europsku uniju mi smo postali i dio i uplatitelj kapitala i rezervi Europske investicijske banke, kolega Šuker. Ja se nadam se vi po tom pitanju samnom slažete. Prema tome Klub Hrvatske narodne stranke podržava ovaj Prijedlog ugovora i vjerujem da ćemo ne samo 300 milijuna eura koje je predviđeno u prvoj tranši nego ukupno 600 milijuna eura što prije moći iskoristiti kroz pripremljene projekte. I nadam se bude li trebalo povlačiti još vjerujem da će se time, tim samim činom pokazati u biti i uspješnost povlačenja sredstava iz europskih fondova. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo prijavljene dvije replike. Ivan Šuker, izvolite.
Pa čisto zbog zapisnika i da to kasnije ne miješam u svoju raspravu, kolega Gjurković Hrvatska je već dugi niz godina suvlasnica EIB-a. … [[Govornik se ne razumije.]] sa jednim vrlo malim uvjetom i ministar financija je već dugo godina guverner u EIB-u. Dakle vi imate dvije institucionalne banke, imate Europsku banku za obnovu i razvoj i Europsku investicijsku banku, da je Hrvatska kao i mnoge članice Europske zajednice vlasnik i suvlasnik. Druga stvar, Hrvatska već dugi niz godina na razno raznim projektima surađuje sa Europskom investicijskom bankom a najsnažnija poluga je bio HBOR i Ministarstvo regionalnog razvoja gdje su dva projekta EIB1, EIB2 završeni, međutim nažalost ta Vlada je zaustavila jedan vrlo bitan i važan projekat a to je projekat EIB3. Možda vam se omaknulo ali čisto zbog zapisnika Hrvatska je već dugi, dugi niz godina članica, praktički vlasnica EIB-a u onom dijelu koliko je pripada.
Hvala. Marijan Škvarić, replika. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Sabora. Uvaženi kolega, slažemo se sa time kada definiramo da ciljevi koje želimo postići ovim ugovorom a to je da će se osigurati sredstva za nacionalne doprinose za sufinanciranje projekata iz europskih strukturnih i investicijskih fondova Europske unije koji proizlaze iz operativnih programa konkurentnosti i kohezije 2014. do 2020. godine. I u tom ugovoru prije svega je specifikacija projekata izvještavanje koja govori o opisu, govori o općim odredbama gdje su definirane prihvatljive kategorije, izuzeća i naravno isključeni sektori u tom dijelu. Ali ono što je definirano da će korisnici ovog dijela zajma naravno … [[Govornik se ne razumije.]] prije svega na razini Vlade ali ona … [[Govornik se ne razumije.]] će i prije svega na razini lokalne, regionalne samouprave. I kada se vide prije svega u obrascima koji trebaju biti ispunjeni i kriteriji koji trebaju biti napravljeni da se dobiju ta sredstava da li mi imamo tu sposobnost, odnosno tu na neki način snagu da i na najnižoj razini uspijemo dobiti ova sredstva. Sad je loptica od strane Vlade na drugoj strani stola, onima koji trebaju koristit ta sredstva. Znači da li imamo snagu i sposobnost da ta sredstva iskoristimo?
Hvala. Odgovor, kolega Gjurković izvolite.
Poštovani kolega, ovaj ugovor između Republike Hrvatske i Europske investicijske banke po meni je ključan za onu polugu nacionalne komponente da bi sve projekte koji vjerujem da su pripremljeni prema svim analizama i pokazateljima, posebno Ministarstvo regionalnog razvoja, Ministarstvo poljoprivrede i ovo je ona ključna komponenta posebno vama u lokalnoj samoupravi koja bi trebala osigurati ona sredstva koja vi realno u proračunu ne možete osiguravati za projekte i povlačenje iz strukturnih fondova. Naravno da ova sredstva će koristiti i država u određenom segmentu, a mislim da je ovo ključno kao poluga za lokalnu samoupravu za sufinanciranje nacionalnog segmenta jer lokalna samouprava, svjesni smo, nije u ovom trenutku kapacitirana financijski da bi mogla to pokrenuti i to je mislim jedna od najvažnijih stvari i stavki ovoga ugovora.
Hvala. U ime Kluba zastupnika HDZ-a Ivan Šuker. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Gospodine zamjeniče ministra. Pa jedna ustvari vrlo interesantna tema koju ćemo mi obradit na poprilično tehnički način jer kad budemo u sljedećih nekoliko dana raspravljali o izvršenju proračuna onda ćemo vidjeti da iznos sredstava koje je Hrvatska prošle godine povukla je bio izuzetno mali i kad pogledate određena izvješća koja će vam biti i kad bude Izvješće o HBOR-u 2014. onda ćete vidjeti da najveći problem kako države, jedinica lokalne regionalne samouprave i privatnog sektora, ona praktički sredstva s kojima bi se financirao projekat koji će bit sutra vraćena iz Europske unije. Zato kažem ova točka je s jedne strane tehnička, s druge strane nije. Očigledno da ima nerazumijevanja oko toga što je … što EBRD, još tu treba dodati Svjetsku banku. Dakle banke kojima je Hrvatska na određen način suvlasnik u jednom malom postotku, međutim sa sredstvima tih banaka su se financirali određeni projekt koji se nisu mogli financirat na drugačiji način. I druga stvar, gledajući metodologiju i statistiku krediti institucionalnih banaka se vode na jedan drugačiji način, ne računaju se u istoj godini kao dug nego tek kad dolaze tranše i s te strane je povoljnije. To su obično dugoročni krediti na 30-ak godina s tim da je poček između 3 i 5 godina. Međutim, prije 7 ili 8 god88na krediti EBRD-a i EIB-a nisu bili interesantni Hrvatskoj državi iz razloga što su njihove kamate bilo relativno visoke u odnosu kako su bile komercijalne kamate i tada i EIB i EBRD su se prebacili na neka druga tržišta, praktički uopće nisu bili prisutni tamo 2008. i 2009. na području Republike Hrvatske. Međutim, mi smo preko Hrvatske banke za obnovu i razvoj sve ove godine uspjeli razviti programe gdje su se određeni programi Vlade i ministarstava, a isto tako i jedinica lokalne samouprave sa namjenskim sredstvima financirali po daleko povoljnijim kamatama nego što je to bilo moguće iz bilo koje druge banke osigurat sredstva. Međutim, spomenut ću nešto, vjerojatno će kolega Borić kasnije u pojedinačnoj raspravi više o tome govorit pa ne bih ja htio puno o tome govorit, a to je program EIB 1, EIB 2 i EIB 3. Program EIB 3 je zaustavljen. Onaj tko nije imao prilike dobit sredstva iz tog programa i riješiti možda ključne infrastrukturne ili da tako kažem društvene objekte na području svoje jedinice lokalne samouprave ne zna koji je to bio važan projekat tamo negdje od 2005. pa na ovamo. I nije mi jasno zašto je program EIB 3 zaustavljen, iskreno govoreći nije, ali dobro da je ovaj kredit sklopljen bez obzira što se radi o 300 milijuna eura. Ja se iskreno nadam da će on biti nešto što će natjerat i Vladu, a i jedinice lokalne samouprave da budu efikasniji u iskorištavanju sredstava europskih fondova jer mi naprosto ovdje u ovom saboru moramo govoriti svaka lipa koju vučemo iz fondova Europske unije je lipa manje rashoda na državnom proračunu, na proračunu jedinica lokalne samouprave. I mislim da je krajnje vrijeme da prije svega mi kao zastupnici u ovom domu počnemo govorit na takav način iz jednostavnog razloga da hrvatski građani i hrvatska javnost to shvate, a ne da se politički prepucavamo. Jer gledajte, mi možemo pričat što god hoćemo o izvršenju proračuna za prošlu godinu, umjesto predviđenih 4 i još nešto milijarde kuna povučeno je samo 2 milijarde i 400. Prema tome, milijarda i 800 nije povučena. I može sad netko pričati mi ovako, mi onako, mi gore, mi dole, mi lijevo, mi desno, ali ti novci nisu došli i gledajte, oni ako nisu došli u 2014., a mogli su se povuć u 2014. Ako gledate proračunski način razmišljanja oni su praktički za Hrvatsku izgubljeni, jer mi ćemo u 2015. potrošiti niz energije, niz kapaciteta da bi povukli tih milijardu i 800 i praktički mogućnost korištenja financiranja vlastite komponente iz nekih drugih izvora za 2015. koristit ćemo ono što nismo napravili 2014. I zato kažem ova jedna tehnička točka po meni zaslužuje daleko više pažnje iz jednostavnog razloga da sami sebe pogledamo i da vidimo gdje smo, koliko jesmo spremni, koliko nismo. EIB 1, EIB 2 i EIB 3 su trebali bit na određen način uputa jedinicama lokalne samouprave koje imaju slabiji proračunski kapacitet da se nauče raditi projekt ili da se nauče tražiti. A tko će im pomoći da izrade određene projekte, da riješe određene infrastrukturne ili društvene projekte na svom području, tu prije svega mislim na ambulante, škole i slične institucije. Ali kažem evo ga točka koja će proći tako, mi ćemo je kao klub u svakom slučaju podržati jer mislim bilo sad politiziranje ovakvo ili onakvo bi bilo naprosto smiješno, jer svaki načelnik i gradonačelnik i župan jedva čeka situaciju da dobije ove novce. Ja se iskreno nadam da se neće dogoditi sa ovim novcima kao sa onim novcima koji se dogodilo u Ministarstvu gospodarstva gdje je 2009. rečeno da nema novaca, a onda je raspisan natječaj. Jer mislim da konačno u Hrvatskoj trebamo gledati projekt kao projekt, njegovu kvalitetu, da povučemo te novce jer onda nećemo davat novce iz vlastitog proračuna, a tek onda gledati koja je politička opcija na vlasti u pojedinoj jedinici lokalne samouprave. I dozvolite mi da završim s nečim što naprosto smatram da je vrlo bitno. Na HBOR se u posljednje vrijeme počelo nabacivati puno blata. Da nije HBOR imao kvalitetnu i dobru suradnju sa EIB-om vjerujte mi kolegice i kolege bez obzira što tko govorio i mislio o tom HBOR-u država danas ne bi dobila ovakvu ponudu kamatne stope uz 1,3%. Zašto? Zato što odlična suradnja u proteklih petnaestak godina HBOR-a i EIB-a i Ministarstva regionalnog razvoja i EIB-a je naprosto dovela do toga da mi u ovom kreditu imamo dobar rejting. Dobro, neki drugi dobivaju 0,7, 0,8 ali u odnosu na sve skupa ovo je sjajan start za sve one skupa koji će vraćati kredit. I druga stvar, vrlo bitno da je ta kamatna stopa fiksna. Ja se iskreno nadam gospodine zamjeniče ministra da onaj rast EURIBOR-a neće utjecati na ovaj dio, nego da će stvarno s obzirom da ste upotrijebili onu jednu riječ koja meni baš ne daje sigurnost da izmjenom i rastom EURIBORA se kamatna stopa neće povećati. Dakle, klub Hrvatske demokratske zajednice će podržati ovaj prijedlog zakona.
Hvala. Imamo dvije replike, Branko Hrg. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Poštovani kolega Šuker, dobro ste ovo spomenuli vezano za EIB tri i meni dan danas isto nije jasno zašto se odustalo, jer su lokalne samouprave napravile sve poslove koje je trebalo. Čak su bili sklopljeni ugovori na temelju odluka koje su recimo Hrvatske vode poslale lokalnim samoupravama za infrastrukturu, pa su lokalne samouprave, odnosno komunalna društva raspisala natječaje, sklopile ugovore, a onda najedanput je nastala šutnja. I nitko nikada više nije odgovorio što se je dogodilo, zašto se je odustalo i da li će se ti programi i ti projekti moći realizirati iz nekih drugih sredstava. Tako da je stvarno dobro da u ovom trenutku dok se raspravlja o ovom novom kreditu koji je svakako dobro došao kao što ste i rekli s tim uvjetima, ali svakako treba upozoriti na problem koji je bio da se ne bi takvi problemi događali i u buduće i da opet zbog nekih državnih tijela, državne birokracije ili državnih firmi ne dođe opet do ovakve situacije gdje su napravljeni troškovi i gdje se dan danas neki projekti nisu realizirali koji su bili planirani iz tih programa.
Hvala. Odgovor kolega Šuker, izvolite.
Kolega Hrg, kad kažete da ćete smanjiti proračun za toliko i toliko a niste ga dobro proučili i vidjeli u principu gdje možete smanjiti onda krenete … [[Govornik se ne razumije.]] I kad pogledate što se prvo sasjeklo u proračunu, sasjeklo se taj EIB tri i ostali projekti u Ministarstvu regionalnog razvoja, sasjekle su se sve moguće ne materijalni troškovi, nego investicije u opremu, u osnovnom, srednjem školstvu i sasjekle su se sve investicije u zdravstvu za aparate. I budimo iskreni s obzirom na brzinu tehnološku koja danas vlada u svijetu to ćemo vrlo skupo platiti ali tek za dvije ili tri godine. Dakle, na jedan nekritičan način išlo se sasjeći jedan program koji je mogao biti dobra škola i dobar uvod za iskorištenje sredstava EU fondova. Zato pogledajte samo poziciju u izvršenju proračuna, pa ćete vidjeti imate rebalans proračuna negdje početkom 12 mjeseca i tamo se kaže da će pomoć izvana biti negdje oko 4 milijarde i 200 i onda je to skresano na 2 milijarde i 400 milijuna kuna. To je samo potvrda građani Hrvatske mi ove godine nismo uspjeli povući milijardu i 800 milijuna kuna iz EU fondova. A da je išao EIB tri ja garantiram da određeni projekti iz jedinica lokalne samouprave bi prošli. I na kraju krajeva iskreno govoreći sa tim gotovim projektima bi se nešto događalo i možda bi gospodarski pad bio nešto manji, možda za 0,1 postotni poen manji. Nije bitno koliko, ali bi bio drugačiji i mnoge građevinske tvrtke bi drugačije izgledale. Prema tome, kad sad zbrojite sve Godišnje izvješće HBOR-a, Godišnje izvješće o izvršenju proračuna, dodate mu ovaj Zakon o zajmu onda je sve jasno. Tu nema ni politike, ni politikanstva. To su činjenice takve da na žalost nismo uspjeli povući ono što nam je bilo na stolu. I definitivno je da ćemo u 2016. kaskati nekakvih 350 do 450 milijuna eura iz EU fondova koje nećemo terminski stići povući, jer na žalost će nam isteći rok.
Hvala. Marijan Škvarić replika Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče Sabora. Uvaženi kolega apsolutno se slažem da vama, sa vašom definicijom koju ste iznijeli a to je da … [[Govornik se ne razumije.]] konačno trebamo definirati na način da sredstva dobiju programi, projekti koji su dobro definirani temeljem argumenata, kvalitetnih programa i projekti koji prije svega stvaraju neku novu vrijednost, a to su vrijednost koju generira jednu razvojnu i to gospodarsku komponentu. Naglasak je na konačno. Razumijem zbog čega, zato jer baš ovi programi EIB jedan, EIB dva koji su korišteni u tom dijelu mogu reći da sam ja mogao samo sanjati o njima kao gradonačelnik svoga grada, mada sam imao sve programe i projekte, nisam mogao dobiti ta sredstva iz EIB-a naročito putem Hrvatskih voda ili Ministarstva regionalnog razvoja. I kao status brdsko-planinskog područja nisam mogao dobiti ta sredstva, da ne govorim zbog čega. Istekle su mi građevinske dozvole koje sam imao. Istovremeno sam koristio sredstva iz INTEREGA, CARDS-a, PHARE iz fondova EU koji su prepoznali tu kvalitetu projekta i naročito razvojnu komponentu. I da, zaista nam treba da ovakvi programi i ova sredstva koja su na raspolaganju nisu mala. I ono što sam i rekao loptica je na našoj strani da ih kvalitetno, argumentirano temeljem ovih dobrih definiranih ciljeva koristimo na način da stičemo zaista nove vrijednosti koje implementiraju razvoj. Da se opet ne dogodi da takva sredstva dobivaju lokalne uprave ili gradovi koji imaju 50 do 100 milijuna proračuni, a manje sredine koje imaju 5 milijuna kuna ukupni proračun nemaju kapaciteta da to koriste. To je šteta, trebamo sve snage uključiti u to da zaista ta sredstva iskoristimo. To nam je neću reći zadnja šansa da u ovom dijelu ne trošimo svoje proračunska sredstva koja su manjkava nego da koristimo ovakva kvalitetna sredstva.
Hvala. Odgovor, kolega Šuker.
Pa kolega Škvarić meni je drago da se slažemo u najvećem dijelu moje rasprave, naprosto mislim da drugačije ni vi ni ja nismo mogli raspravljati s obzirom da smo i jedan i drugi bili na lokalnoj razini, i vi ste još uvijek to danas, i da naprosto kad čovjek radi u operativnom dijelu onda neke stvari ne može drugačije gledati. Međutim, ja sam spomenuo ovaj natječaj u Ministarstvu gospodarstva iz jednostavnog razloga, neću reći da možda toga nije bilo ni prije, neću to reći, ali ovo su notorne činjenice. Kad netko kaže da je uredio zemlju onda istovremeno podijeli kredite prije nego što je raspisan natječaj je nešto što je naprosto smiješno. Ali pustimo i to na stranu. Govorimo o ovom kreditu gdje naprosto on mora biti na određeni način i trening svima onima koji nisu u stanju na ovaj ili onaj način povući sredstva da ako imaju dobre projekte da se novci nalaze u Bruxellesu, a da Hrvatska vlada mora naći mogućnost ne samo preko EIB-a nego i preko HBOR-a pa na određeni način i poslovne banke zaintrigirati da sudjeluju u financiranju ovakvih komponenti jer na kraju krajeva vi te novce dobijete za godinu ili dvije dana natrag uz nekakvu kamatnu stopu recimo možda malo veću od 2 ili 3% i nemate nikakvog rizika. Jer onog trenutka ako je odobren vam taj projekt onda je sigurno da ćete dobiti te novce. Prema tome, dakle naprosto kroz ovaj kredit trebamo gledati kako se možda svi drugačije trebaju u Hrvatskoj ponašati i tamo gdje nema mjesta politici i politikantstvu naprosto ga nema. Ali ponavljam, ovo što se dogodilo kolegici Branki Juričev-Martinčev je u najmanju ruku pomalo čudno i Vodicama naravno.
Hvala lijepo. Prelazimo na pojedinačnu raspravu. Josip Borić.
Hvala lijepo. Pa evo da i ja nešto kažem s obzirom da ne treba se držati Poslovnika gospodine potpredsjedniče kao pijan plota jer ovo što ste danas napravili nije u redu, a činjenica da će o ovoj točki dnevnog reda raspravljati saborski Odbor za regionalni razvoj tek sljedeću srijedu dovoljno govori o tome kako ovaj Hrvatski sabor radi. Ne vidim svrhe ni smisla da mi to raspravljamo za 7 dana kad je točka evo prošla konačno čitanje i bit će očito i usvojena u obliku kakvom je i predložena. Jer činjenica jest, a to je evo sada potvrdio kolega Šuker, da izvršenje Proračuna za 2014. pokazuje da smo mi kao siromašna država možda najbolja članica EU, lijepo ih financiramo i prošle godine minus u odnosu uplaćenog i povučenog po ovome što kaže kolega Šuker gotovo milijardu kuna. Pa što priječi tu EU da nam onda lijepo ponudi jedan zajam, zajam EIB-a i znači mi njima lijepo novac, oni nama zajam i svi sretni, svi plješćemo i tako treba shvatiti. Jer već tri godine upozoravamo na ono što se događa u Ministarstvu regionalnog razvoja, a to je najprije smanjenje svih stavki tog ministarstva koje je trebalo biti pokretač, motor razvoja, pogotovo ruralnih područja, sredina koje imaju teškoća u razvoju. I taj proračun je u tri godine pao sa milijardu i 200 2012. na svega 700 milijuna kuna 2015. sa konstantnim padom. U rebalansima to ministarstvo gotovo svake godine skine nekakvih stotinjak milijuna kuna na kraju godine nepotrošenih sredstava. U to ministarstvo hodočaste svi načelnici, gradonačelnici ali kad dođete u prvom, drugom, petom, sedmom mjesecu pozdrave vas lijepo, ugoste i kažu novaca nema, a onda otpišemo na kraju ili poklonimo državnom proračunu ili vratimo u državni proračun kažem 100-njak milijuna kuna. I onda dolazimo do ovakvih stvari. Vi ste počeli govoriti o zajmu EIB 3. Osobno sam vodio pregovore i imali smo puno muke da dođemo do takvog jednog zajma. Vremena su se promijenila, prijašnje priče tj. zajmovi koje smo uzimali od Razvojne banke Vijeća Europe, od EIB-a nisu bili tehnički toliko zahtjevni, ponudili su nam mogućnost da kao razrušena država nakon rata obnovimo i stambene kuće, znači stambene objekte, da riješimo društvenu komunalnu infrastrukturu i zato su nam davali zajmove koji su bili u financijskom dijelu ponešto težih karakteristika. Ali su kažem u tehničkom smislu bili puno lakši. Od 2011. kada smo završili pregovore i kada smo 2013. kažem ušli u EU smanjili su se ajmo reći ti financijski kriteriji ali su se povećali tehnički koje treba ispunjavati da bi se uopće do sredstava došlo. I to je ajmo reći jedan put kojeg treba slijediti, ne treba biti protiv toga. Ali mi smo ovdje stalno postavljali pitanje na najavu ministra, bivšeg ministra financija pa i novog ministra financija, na ministra regionalnog razvoja da će ukinuti jedan zajam koji je uzet 2011. godine, zajam integralni razvoj lokalne zajednice, izgradnja komunalne i društvene infrastrukture na otocima i priobalju. Isti takav je bio i za kontinentalni dio RH. Radilo se o 25 milijuna eura zajma i 25 milijuna komponenti državi. Znači, sveukupno 50 milijuna eura ili 380 milijuna kuna. I to je bio silan problem za ovu Vladu, 380 milijuna kuna. Ali kad oni kažu uzmite 300 tj. dali smo odluku na 600 ali vi sad uzmite 300 to nije nikakav problem, već će to neka Vlada sljedeća pomalo vraćati. Jer kad pogledamo uvjete, a uvjeti su napisani, možemo se komparirati i utvrditi, zajam EIB 3 kažem 25 milijuna domaće komponente, 25 milijuna zajma poček 5 godina. Trebali smo ga početi vraćati 2017. godine. Rok otplate je 20 godina, sastavnice projekta, gradska obnova tu su spadale ceste, protupožarni putevi, prometnice, sve žive prometnice koje su se mogle financirati i čija se stanja moglo podignuti, javne usluge, škole, sportske dvorane, domovi zdravlja, domovi za starije osobe, kulturne ustanove. Druga sastavnica su bili vodoopskrba i odvodnja i upravljanje otpadom. A treća obnova luka na otocima i u priobalju. Znači sve ono što nas muči i sve ono što nam treba vrlo je jasno definirano kroz sve procese. Bili su prihvatljivi projekti do visine 2 milijuna eura, taman onoliko koliko treba lokalnim samoupravama da sa svojim sredstvima zajedno sa državom ponegdje i županijom zatvore financijske konstrukcije i nešto naprave. Za neke veće projekte od 15 milijuna eura trebala je biti posebna odluka banke, to vidimo i ovdje. Kamata 2%. Kad usporedimo s ovim, ovdje je kamata 1,3% fiksna, vraćamo svaku godinu, nema počeka, prava tranša 90 milijuna eura, valjda za ovu godinu da nadomiri sve potrebe vjerojatno države koju ona ima ali od sastavnica jasno piše što će se financirati, to je program, operativni program konkurentnosti i kohezija. Pa ovdje navode jačanje gospodarstva primjenom istraživanja inovacija, korištenje informacijskih i komunikacijskih tehnologija, poslovna konkurentnost, promicanje energetske učinkovitosti i obnovljivih izvora energije, klimatske promjene i upravljanje rizikom, zaštita okoliša i održivost resursa, povezanost i mobilnost, socijalna uključenost i zdravlje, obrazovanje, vještine i cijeloživotno učenje i tehnička pomoć. To je zajam za ove komponente i uspoređujući i jedno i drugo mi ne možemo biti protiv ovoga jer lokalnoj samoupravi treba svaka kuna, međutim nikako ne možemo dokučiti zbog čega se ukinuo zajam EIB kad je bio već u provedbi, krenuo je. Prva tranša je sjela 2012.na račun ministarstva i mogla se trošiti. Trebalo je osigurati godišnje između 30 i 40 milijuna vlastitih sredstava, a to se vraćalo u rebalansima, znači da je sredstava bilo ali očito da nije bilo volje. Dobili smo ukupno negdje nekoliko stotina prijavljenih projekata kojima su mnogi već bili određeni, poslana su pisma namjere, za neke pokrenuti sporazumi, svi projekti koji se ovih dana otvaraju a otvara ih ova vlast su projekti zapravo i jedini projekti koji su napravljeni iz tog zajma EIB 3 jer su sufinancirani, jer je država jedino konkretno mogla pomoći lokalnoj samoupravi. I tada se to ukinulo, dođe ministar i kaže mi ćemo vam to ukinuti, to nema rezona, pa što ćemo mi kad imamo europske fondove jednostavno besplatan novac, bespovratan novac, što bi mi vraćali ili plaćali nekakve kamate. I onda shvatite da sustav tako ne funkcionira, ne funkcionira jer izvršenje proračuna za 2014.koja je bila prva cjelovita godina u EU pokazuje da smo mi neto uplatitelj a ne da smo neto korisnik i da od te priče očito nema ništa, od tih bespovratnih sredstava, ali onda možemo uzeti zajam od 300 milijuna eura sa mogućnosti 600 ako nam bude dobro išlo za ovaj operativni program. I sada se pitate gdje mi to idemo? Jer evo osobno u svojoj općini svjedočim 3 godine ne možete zatvoriti financijsku konstrukciju za izgradnju jedne male sportske dvorane u vrijednosti 12 milijuna kuna. Na koji god natječaj se javite nije jedan ne financira više od milijuna eura, ako slučajno prođete a ne možete proći jer u ovoj politici mi ili oni prolaze samo oni, ili SDP i onda se samo čudimo što opće … [[Govornik se ne razumije.]] možete se zadužit ako vam država da jamstvo, možete naći nekog investitora kroz javno privatno partnerstvo a takvih nema i možete staviti tu dozvolu koju imate u ladicu i onda čekati neka bolja vremena i da vas se neko sjeti. Jer jednostavno nitko nema nikakve garancije da vi nešto možete napraviti, a pogotovo je problem škole, znači ono što nam treba, škole, sportske dvorane, nekako ćemo se za ovo sve drugo snaći. Sve investicije sada idu isključivo vodoopskrba, odvodnja, odlaganje otpada sve ostalo minimalno, nekakva mala sredstva i nekakve priče pa se onda čudimo kad dođemo ovdje na izvješće o apsorpciji ili iskoristivosti fondova EU što smo mi to radili prošlu godinu i zašto smo neuspješni. Nigdje gotovo nitko gotovo ništa da i ne radi jer jednostavno je nemoguće. I onda da vas država pomogne donese vam novi porez, novi Zakon o porezu na dohodak i uzme vam ono malo što ste imali tako da budete još kvalitetniji tj. u smislu financijski sposobniji da izvedete bilo kakav i najmanji objekt društvene infrastrukture. Ali očito da opće postaje sekundarno a da sada pojedinačno pogotovo energetska učinkovitost to je vrlo lijepa priča, vidimo i sami 1900 zahtjeva imamo samo za fasade, za ove prozore i za bravariju i za sve ostalo što treba i to će građani korist, pa zašto ne bi uzeli 80%. Ali opća korist tamo gdje mi moramo napraviti školu e za to sredstava gotovo da i nema ili su gotovo sva ukinuta. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Stjepan Milinković replika.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa kolega Borić, govorili ste o ruralnim područjima, o teškoćama s kojima se susreću svakodnevno i potrebama naravno sa ciljem podizanja kvalitete života u tim područjima, očuvanja tih ruralnih područja i ja sam jedan od tih koji je ovdje uporno govorio, i uporno se javljao i ja sam u onom kontekstu poljoprivrede ali više sam evo izgubio i glas i volju a nažalost evo sve više istomišljenika da je moja dijagnoza bila točna. Ali naravno govorim u onom djelu gdje se je trebalo više učiniti i prošli tjedan smo govorili o vodi za ljudsku potrošnju, o zdravstveno ispravnoj vodi za ljudsku potrošnju i u tom djelu se sad kaže prisutnost radioaktivnih tvari u vodi i oni pravilnici i sve to skupa stoji, ali mi se susrećemo u mnogim ruralnim područjima npr. u Bjelovarsko-bilogorskoj županiji gdje je ispod 50% priključenje na javnu vodoopskrbu, ispod 50%. Nema tu radioaktivnih, tu su nitrati, tu su sve moguće kemikalije koje naravno štetno utječu na zdravlje ljudi i to sigurno zahtjeva i zahtijevalo je dakle i intenzivne radnje i mnogi su ljudi ulagali napore, napore da i osmisle i projektnu dokumentaciju i ona komunalna poduzeća su krenula u određene projekte i sada … [[Govornik se ne razumije.]] dolazi sama. E u međuvremenu je ovaj Zakon o gradnji stupio na snagu i sada će mnoge te dozvole, gotove su, biti će ih više kao da nisu ni bile. A mnoga su i sredstva uložena itd.. Evo to govorim samo da oslikam stanje. Da ne govorimo o ŽUC-evima, o cestama, govorili ste o prometnicama. Pa ceste su u katastrofalnom stanju i još im se smanjuju, još im se smanjuju sredstva. Evo to sve govori dakle u prilog toga da su ruralna područja zaboravljena i ostavljena i da na taj način se ne može nikako odnositi prema ruralnim područjima. Hvala lijepa.
Išao sam neki dan prema Molvama, ostao sam iznenađen sa kvalitetom prometnica. Ivan Šuker, replika, izvolite. … [[Upadica se ne čuje.]] Pa onda znate, pa zato slušam šta pričate. … [[Upadica se ne čuje.]] Ja sam mislio da nećete svom kolegi, izvolite kolega Borić.
Gospodine potpredsjedniče, vi ste danas potpuno rastreseni, cijelo popodne.
Nisam kolega Boriću, koncentriran sam, jako sam koncentriran, samo izvolite.
Ja sam ovo dignuo, vrlo visoko sam dignuo. Skroz ste dekoncentrirani, kršite Poslovnik … [[Govornik se ne razumije.]] kršenje Poslovnika ali nema veze.
Poslije ćemo, na kraju ćemo o Poslovniku. Izvolite odgovor na repliku.
Nešto nije bilo dobro, ali dobro. Kolega Milinković je u potpunom pravu. I problem je što, recimo on je govorio o vodoopskrbi a ovaj operativni program konkurentnost i kohezija jednostavno to ne akceptira. I ovih 300 milijuna eura neće riješiti njegove probleme vodoopskrbe. To mogu vjerojatno Hrvatske vode ali Hrvatske vode nisu uzimale zajam jer su one financirane lijepo iz naših taksi koje mi plaćamo. I prošle godine su oni podigli onu čuvenu za korištenje voda, naknadu za 100%. To se nikada nije desilo. Na gotovo 4,5 kune, sa 2 kune i nešto na 4,5 kune. Uzeli nekoliko stotina milijuna kuna hrvatskim građanima i kažu to je za povrat sredstava, tj. za udio države u realizaciji EU fondova. I opet ta voda i vodoopskrba dođe samo do oni ili mi, kako oni kažu, uvijek do njih dođe. I sve manje ili gotovo nikako do ove druge strane. I jednostavno dešava se da je ovo što je bilo bez vode i ostaje bez vode ako je HDZ na vlasti. I tražiti će se vjerojatno novi načini da se to riješi. Jer što reći kažem, zovemo se, ovaj program operativni konkurentnosti i kohezija a niti konkurentnosti a pogotovo kohezije, pogotovo u hrvatskom narodu ne postoji. I mi jednostavno bavimo se sa ovime ovako formalno. A ovo je jedna od najvećih odluka koje, ovo je najveći zajam koji je ikada gotovo uzet u ovom Domu će dobiti ratifikaciju, u povijesti Hrvatske.
Hvala. Ivan Šuker, replika, izvolite.
Kolega Boriću, dakle u pravu ste što se tiče visine ovoga kredita. U pravu ste što se tiče EIB-a 1, EIB-a 2 a nažalost ste u pravu što se tiče EIB-a 3. Međutim, danas kada govorimo o ovome onda treba vidjeti što se u proteklih 10-ak godina, tamo od 2004. na ovamo kroz program EIB 1, EIB 2 napravilo i da li bi te jedinice lokalne samouprave imale tu određenu da tako nazovemo društvenu infrastrukturu a i komunalnu infrastrukturu da nije bilo toga programa. Ne bi imale sigurno. Međutim zašto se prekinulo sa EIB-om 3? Zato što naprosto sve što je bilo prije nije valjalo ništa. Sada je trebalo krenuti sa nečim novim. I ti s tim, kada se krenulo s tim nečim novim, nažalost hrvatski građani nisu dobili ništa. Tj. jedinice lokalne samouprave nisu dobile ništa jer kada pogledate današnji proračun Ministarstva regionalnog razvitka i kada pogledate nekada taj proračun to je nebo i zemlja. I tko u konačnici plaća cijenu? Plaćaju hrvatski građani. Međutim, vrlo interesantna je ova priča sa Hrvatskim vodama. Oni kada … [[Govornik se ne razumije.]] uvedu određenu naknadu, te naknada za razvoj, te naknada za ovo, te naknada za ono, međutim, oni godišnje ubiru negdje 2 milijarde, 2 milijarde 700, 2 milijarde 800. Nikada se u ovom Visokom domu nije potegnula ozbiljnija rasprava o financijskom planu Hrvatskih voda. A znate zašto? Zato što je on izvanproračunski korisnik i uvijek se ta rasprava vodi u sklopu ili usvajanja proračuna ili izvršenja proračuna. I onda svi potroše vrijeme na proračun, eventualno se dotaknu malo cesta a Hrvatske vode nitko živ nikada ne takne. Međutim, kada bi vidjeli malo koja je osnova za njihove prihode onda bi vidjeli koji su to parafiskalni nameti i onda nam se dogodi Gunja, dogodi nam se Čička Poljana, dogodi nam se Letovanić, dogodi nam se niz drugih stvari a sve je to nešto što se plaća silne stotine milijuna godišnje za održavanje. E pa sada [[Upadica: Hvala. Vrijeme.]] Hvala.
Odgovor kolega Borić.
Rekao sam ja potpredsjedniče da ste vi danas skroz rastreseni.
Nisam navikao, mi iz HNS-a ne odgovaramo jedni drugima. Izvolite.
Skroz, … … [[Upadica se ne čuje]] Ne treba biti nervoze, sve je u redu, pod kontrolom, ovo će se izglasati, samo mi malo žešće raspravljamo jer imamo i primjedbi. A stalno nas muči taj EIB 3 zašto ga je netko ukinuo kada je imao odlične uvjete. Trebali smo ga početi vraćati tek 2017. Trebalo je samo ostaviti 30-ak milijuna kuna državnih sredstava i mogli smo pokrenuti gotovo 70 do 90 projekata u priobalju i na otocima, operativa je mogla nešto raditi i mi smo svi zajedno mogli nešto napraviti. I nije bilo potrebe za time kada su uvjeti i bolji nego što sada uzimamo. Razumijete me što hoću reći? E sada, govorite o Hrvatskim vodama. Mi imamo praksu znači kada zajam uzmu Hrvatske željeznice, Hrvatske ceste, Hrvatske autoceste, ne treba o tome raspravljati, to riješi Vlada s druge strane Markovog trga. 200 milijuna eura, 300 milijuna eura, milijardu obveznica, milijardu eura obveznica to sve riješi Vlada tamo, ne treba o tome. Mi ovdje možemo o 25 milijuna eura. Evo ovo je do sada najveći zajam koji je ikada raspravljen ovdje u Hrvatskom saboru, barem koliko ja znam. EIB 1 je bio vrijednosti 150 milijuna eura za obnovu ratom poharalih područja, pa su se kasnije uzimali i drugi zajmovi ali su bili nešto manji, ako se dobro sjećam. Znači ovo je nešto što nas svih treba interesirati i zadužuje nas na sljedećih 25 godina. Vraćati će se godinama i godinama, povećati će nam se javni dug i … [[Govornik se ne razumije.]] spremni. Možda bi o tome trebali raspravljati, kažem o zajmovima javnih poduzeća. Ovo što vi kažete, možemo malo unutar rasprave o izvršenju proračuna ili samom proračunu. A ovaj Dom, kažem nema priliku raspravljati o tim silnim novcima koji se uzimaju tamo i onda imamo politiku kakva se vodi. Mislim da ne bi trebalo podcjenjivati ovaj dom i da bi ipak trebao u nekim budućim vremenima ovdje voditi glavne rasprave o svim tim zajmovima jer nas svih jednako tište i svih jednako će kačiti, pogotovo zato što smo dosegli javni dug koji je do sada najveći ikada u povijesti Republike Hrvatske.
Hvala. Tomislav Klarić replika, izvolite.
Kolega Borić, i vi i ja a i mnogi ovdje koji smo operativno svak na svom području odrađivali projekte koristeći se sredstvima EIB-a dobro znamo koliko su bili korisni i što se sve s njima odradilo i definitivno u to vrijeme nije bilo s tim sredstvima podjele na ovo kako ste vi rekli mi ili oni. Ali ova vaša teza mi ili oni ja ću dati jedan svjež primjer na primjeru Fonda za energetsku učinkovitost gdje je jednom gradu odbijeno sufinanciranje projekta zbog toga što nije dostavio dokaz da je objekt postojeći, a u dokumentaciji je i uporabna dozvola tog objekta od '85., projektna dokumentacija iz koje vidimo i katastarska čestica na kojoj je vidljivo da je taj objekt tamo izgrađen. Kad je data punomoć odvjetniku da napravi uvid u spis ostalo se zatečeno jer se to provodi na način da se čak ni ne vodi zapisnik o tome na koji način se pregledava dokumentacija i odobravaju sredstva i uputa o pravnom lijeku je da se može krenut na upravni sud i krenut će se na upravni sud, ali ne samo za taj slučaj nego općenito za sve da se istraži na koji način se ta sredstva raspodjeljuju. Međutim postoji ona poslovica da dugotrajna pravda ustvari je velika nepravda, poznavajući kako se to sve kod nas rješava i definitivno ova vaša teza mi ili oni stoji.
Hvala. Odgovor, kolega Borić.
Hvala lijepa. Pa mi smo o toj tezi nešto govorili nedavno na tiskovnoj konferenciji kolegica gradonačelnica Vodica, a bilo je vezano uz natječaj za ekološku rasvjetu. Iskustvo jasno sve piše, treba predati do tada 9., gradonačelnica dođe, preda svoju kompletnu dokumentaciju i oni kažu stotinu i neka si po redu, sve je već iskorišteno. Onda dobije pisani odgovor koji kaže sasvim nešto drugo, da 9. ništa nije bilo gotovo nego da se sve raspoređivalo između 11. i 17. u mjesecu i da su svi bili u konkurenciji ali su prošli samo odabrani i onda naravno ministar koji je nadležan za to kaže vi ste ljubomorni na nas, mi radimo odlično. Naravno da radite odlično za vaše lokalne samouprave, ali ovo u državi žive i gradonačelnici i načelnici i građani koji su i u drugim strankama i u drugim sredinama i ne bi bilo dobro da se to tako nastavi i dalje jer jednostavno svima je potrebna pomoć države, a to je jučer rekao i sam premijer. Otvaramo je jedan dječji vrtić i rekao da je ova država silno centralizirana i da bi takve projekte trebala raditi lokalna samouprava sama. Kako će ih sama napraviti ako nema sredstava? I da bi to oni mogli, ova vlast donese izmjene i dopune Zakona o porezu na dohodak i uzme sredstva lokalne samouprave upravo da bi lokalna samouprava mogla sama izvoditi takve projekte, ali to nema veze s logikom ni jedno s drugim. Jedina istina je da je ova država centralizirana i da bez centralizirane države lokalna samouprava ne može napraviti gotovo apsolutno ništa ako nema proračun minimalno između 70 i 80 milijuna kuna pa naviše, tada nešto malo može. Sve ovo ispod toga gotovo da ništa ne može i to je jedina istina. I treba reći da ova vlast ipak koliko god se klela u decentralizaciju uspjela je centralizirati gotovo sve postupke i sve institucije i sva sredstva tako da jednostavno mi na lokalnoj razini gotovo više ne možemo…
Franjo Lucić replika, izvolite.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Kolega Borić, u vašem izlaganju dotakli ste se svakako i lokalne samouprave. Neću sada govorit mi ili oni, ali činjenica je jedna, da doista i ova Vlada predvođena onim ljudima koji sjede ovdje u Hrvatskom saboru, konkretno iz Požeško-slavonske županije predvodnik SDP-a, konkretno pored Vlade koja uskraćuje sredstva i rasterećuje svoj proračun na teret jedinica lokalnih samouprava čini sve da upravo u konkretnim programima i projektima otežava situaciju gdje utječe na direktore, na ministre. Konkretno Ronko iz Požege koji uskraćuje svaki projekat Požeško-slavonskoj županiji zato što načelnici i gradonačelnici koji dolaze iz HDZ-a jednostavno obnašaju vlast u svim jedinicama lokalne samouprave. Dakle SDP-a nema nigdje. Pa da li je to demokracija, da li je to borba na jednoj političkoj sceni i razini, o tome ne želim govorit, ali u svakom slučaju želim reći da ova Vlada i to puno puta govorim rasterećuje svoj centralni proračun na teret jedinica lokalne samouprave. Govorit o EIB-u 1, 2, 3 i svim onim kapitalnim investicijama koje su išle u proteklim godinama mi svi skupa koji smo čelnici u jedinici lokalne samouprave bili znamo koliko je to bilo na dobrobit jedinice lokalne samouprave. Slažem se da nije moguće u godinu dana ostvarit sve ove projekte koji se tiču strukturnih fondova, ali tri godine doista nismo ništa ostvarili i mi smo doista u jedinici lokalne samouprave, konkretno u gradu Pleternici ima pripremljeno 300 milijuna projekata, a mi jednostavno ne možemo participirat nigdje jer jednostavno sredstava nema. A ovo prethodno što sam govorio je posebno zabrinjavajuće jer ovakvi čelnici čine štetu Požeško-slavonskoj županiji, čine štetu gradovima i općinama, pa da li jesu oni jednostavno i gdje pripadaju ja doista ne znam, ali mislim da im nije mjesto u Saboru nego na drugim mjestima.
Hvala lijepo potpredsjedniče. Kolega Borić, u vašem izlaganju dotakli ste se svakako i lokalne samouprave. Neću sada govorit mi ili oni, ali činjenica je jedna, da doista i ova Vlada predvođena onim ljudima koji sjede ovdje u Hrvatskom saboru, konkretno iz Požeško-slavonske županije predvodnik SDP-a, konkretno pored Vlade koja uskraćuje sredstva i rasterećuje svoj proračun na teret jedinica lokalnih samouprava čini sve da upravo u konkretnim programima i projektima otežava situaciju gdje utječe na direktore, na ministre. Konkretno Ronko iz Požege koji uskraćuje svaki projekat Požeško-slavonskoj županiji zato što načelnici i gradonačelnici koji dolaze iz HDZ-a jednostavno obnašaju vlast u svim jedinicama lokalne samouprave. Dakle SDP-a nema nigdje. Pa da li je to demokracija, da li je to borba na jednoj političkoj sceni i razini, o tome ne želim govorit, ali u svakom slučaju želim reći da ova Vlada i to puno puta govorim rasterećuje svoj centralni proračun na teret jedinica lokalne samouprave. Govorit o EIB-u 1, 2, 3 i svim onim kapitalnim investicijama koje su išle u proteklim godinama mi svi skupa koji smo čelnici u jedinici lokalne samouprave bili znamo koliko je to bilo na dobrobit jedinice lokalne samouprave. Slažem se da nije moguće u godinu dana ostvarit sve ove projekte koji se tiču strukturnih fondova, ali tri godine doista nismo ništa ostvarili i mi smo doista u jedinici lokalne samouprave, konkretno u gradu Pleternici ima pripremljeno 300 milijuna projekata, a mi jednostavno ne možemo participirat nigdje jer jednostavno sredstava nema. A ovo prethodno što sam govorio je posebno zabrinjavajuće jer ovakvi čelnici čine štetu Požeško-slavonskoj županiji, čine štetu gradovima i općinama, pa da li jesu oni jednostavno i gdje pripadaju ja doista ne znam, ali mislim da im nije mjesto u Saboru nego na drugim mjestima.
Hvala lijepo. Pa ne znam kolega Lucić, ako to kolega Ronko radi recite mu da to više ne radi jer ako ne možeš pomoć onda barem nemoj odmoć, barem je to nekakvo pravilo. To nije u redu jer činjenica jest da lokalne samouprave danas imaju podosta građevne dokumentacije. Mi smo imali jedno razdoblje 2004./2008. kada nije bilo prostornih planova, kada se tjeralo lokalne samouprave da donose prostorne planove, problema da se novaca na neki način i bilo i imalo ga se ali nije bilo dovoljno projekata, pa je to onda dostizalo jedno drugo. Međutim, danas imamo činjenicu sasvim obrnutu. Danas ima puno projekata i građevinske dokumentacije koja je spremna, a nema novaca. I onda su nas svi okrenuli prema Europskoj uniji i tim fondovima, ali tamo očito ne štimaju stvari. Jer svatko pozdravlja projekt ne znam u Karlovcu, u Osijeku, odvodnja, deseci milijuna eura ali imamo mnogo malih lokalnih samouprava na kojima kad se apsorbira taj veliki dio sredstava za njih gotovo ne ostaje ništa. I mi pokušavamo stizati hajmo reći sa velikim investicijama da se što više novaca iskoristi, ali nam ostaju na repu onda oni mali koji na kraju, na žalost ne dobivaju ništa jer je sve unaprijed raspoređeno na sve velike projekte. I mi to možemo razumjeti, ali nije li to, po nama to ne bi trebalo biti konačno rješenje, treba ipak pomoći i ovim malima s tim više što novi Zakon o regionalnom razvoju njima donio nije ništa. Onima u Gorskom kotaru uzeli ste 50 milijuna kuna, jednostavno obećali im nekakav fond poravnanja. Pitajte ih danas jesu li dobili i kunu, šesti mjesec je od te priče i od tih silnih priča kako će se sve to nešto iznivelirati i vratiti onoliko koliko … [[Govornik se ne razumije.]] Ništa nisu dobili. Proći će i godina, ostat će samo u minusu 50 milijuna kuna i oni više ne mogu funkcionirati na temeljnim, osnovnim stvarima kao gradovi i općine.
Hvala. Vrijeme. Branko Kutija, replika. Izvolite.
Zahvaljujem se gospodine potpredsjedniče. Kolega Boriću, u završnom dijelu svoga obraćanja spominjali ste uzimanje novaca lokalnoj samoupravi. Ja ću se isto tako malo referirati na tu temu s obzirom da i potpredsjednik dolazi iz lokalne samouprave. Pretpostavljam da mu je to blisko i poznato, pogotovo u ovoj tekućoj 2015. godini. Kako se pune proračuni jedinica lokalne samouprave temeljem izmjena Zakona o DUDI-u iz sedmog mjeseca 2013. temeljem kojega smo mi, na čijim prostorima se nalaze objekti pod ingerencijom MORH-a uskraćeni za komunalnu naknadu. Isto tako, temeljem zadnjih izmjena Zakona o porezu na dohodak sve jedinice lokalne samouprave, znači imaju problema i dišemo na, praktički na škrge. Spominjali ste mi i oni, odnosno ukidanje EIB-a tri, pa dali ste vrlo jednostavan odgovor. Znači oni su donijeli takvu odluku jer se radi o nama s obzirom da u većini jedinica lokalne samouprave na području Republike Hrvatske zna se kojoj stranci pripadaju čelnici jedinica lokalne samouprave. Hvala.
Hvala. Odgovor kolega Borić? Izvolite.
Kolega Kutija, što se tiče poreza na dohodak sada se u državi dešava ono čemu svjedočimo kod građana Republike Hrvatske a to su blokade, tj. nemogućnost da sada uredno servisiraju svoje obveze koje su do prošle godine nekako uspijevale jer su im uzeti određeni, izmjenama zakona ostali su, nećemo sada govoriti hajde uzeti. Ostali su bez dijela sredstava koje su uredno mogli planirati jer znamo kad je donesen zakon, a onda imamo situacije da i ono što se moglo nekada platiti danas sve teže ili nikako. I sada onda dolazi na red blokada pravnih osoba, blokada građana, a onda i cijelog sustava u cjelini. Što se tiče EIB-a tri tu se ne bih složio sa vama da su tu bili sredstva raspoređena mi ili oni kako vi kažete, ne sredstva. Ova činjenica da je EIB krenuo i da je realizirao ja mislim 7 projekata samo u lokalnim samoupravama gdje je SDP na vlasti govori da je upravo njima, kažem da su tu sredstva bila za svih jednako jer su svi dostavljali projekte. Poslana su pisma namjere u preko 60 lokalnih samouprava. Znači početak projekta je bio, banka ih je primila i odobrila projekte i podprojekte i mi smo tri godine ovdje upozoravali da se to ne čini. Ministar je najprije rekao da će možda vidjeti, pa neće i na kraju se ukinuo taj zajam koji je imao jednako povoljne uvjete kao i ovaj koji se uzima, ali je rješavao sve ono što je lokalnim samoupravama bitno na otocima i priobalju, a ne rješava ovo što rješava sada ovaj kao dio sufinanciranja gdje će država također morati dati barem desetak posto svojih sredstava jer i oni sami kažu 50% ćemo vam dati mi, a do 92 ja mislim posto vam dozvoljavamo udio fondova. Koliko će tko uzeti pokazat će vrijeme, ali ja mislim da dok ne završi ova izborna godina da od svega ovoga neće biti ništa.
Hvala. Ovime smo završili sa replikama i završno obraćanje zamjenik ministra financija. Izvolite zamjeniče.
Hvala vam lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa evo vrlo kratko, tri činjenice. Nisam očekivao da će se ovako živa rasprava voditi unutar članova najveće opozicijske stranke, nadam se i vjerujem da i unutar stranačkih foruma isto tako imaju mogućnost međusobno razgovarati. Ostavimo šalu na stranu, nisam htio sa te strane prebacivati. Drago mi je da je i kolega Borić rekao da je ovo najpovoljniji i najveći zajam koji smo donijeli u ovome Domu, tj. kojeg ćete sudeći po stavovima klubova donijeti, tako da sa te strane i tehničke strane drago mi je da je po povoljnim uvjetima i da je sa te strane ugovoren. Moja zadnja rečenica u uvodnom slovu je bila da je promotor jedinica za provedbu ovoga projekta Ministarstvo regionalnog razvoja i fondova EU i sa te strane za ove sve teme koje smo odgovarali vjerujem da gospodin Grčić je vrlo često o tim stvarima razgovaramo. Ali kao što rekoh, dvije stvari koje ipak činjenično moramo potvrditi. Prva je činjenica da RH zaista jest od 1.7. i ulaskom u EU punopravna članica EIB-a, prije toga to nije bila. Imali smo ugovore koje smo imali, ali punopravna članica i na žalost gospodina Šukera guverner u EIB-u provjerio sam kod vaše šefice kabineta, sada šefice sektora za to da, da prvi guverner u EIB-u bio je gospodin Linić, drugi gospodin Lalovac. Ja sam drugi zamjenik guvernera, vi to na žalost niste bili. Intenzivna je bila suradnja sa EIB-om i prije i relativno dobra, ali nismo imali da tako kažem upravljačka prava sa te strane. Imamo neke uplate, ali to je činjenično pitanje manje bitno sa druge strane. Što se tiče ovoga o čemu se vodila najveća rasprava oko, dakle zajmova koji su bili uzeti i koji jesu sada uzeti. Dakle, govorim o 300 milijuna eura za ovo razdoblje sa mogućnosti još 300 milijuna eura čisto da dobijemo gabarite. Puno je bilo kritike oko toga zašto je EIB tri ukinut. Znači, ja nemam tu institucionalnu memoriju, pa sam se također sada raspitao oko ovoga. Ukinut je prvenstveno iz razloga što EIB 2 nije iskorišten. Ugovoren je 2004. godine na iznos od 150 milijuna eura, a 43 milijuna nije bilo iskorišteno, znači za iste namjene, i sa te strane nije bilo neke posebne i potrebne potrebe da se na isteku toga, a u 2011. ugovora novi zajam sa istim gabaritima. I sa te strane kažem 43 milijuna nije bilo iskorišteno od EIB-a, … [[Govornik se ne razumije.]] 50 milijuna ako su moje informacije ovako na brzinu dobivene točne 50 milijuna je bio, 7 milijuna je za otoke iskorišteno, tamo … [[Govornik se ne razumije.]] nije. Prema tome, mogli smo i sa EIB-om 2 povući, toliko o efikasnosti da li se nešto moglo ili nije. Ali kažem to su činjenice koje sa te strane stoje i iz tog razloga očigledno je Ministarstvo regionalnog razvoja koje kažem je nositelj svih ovih projekata procijenilo da novi i veći zajam i ovako veliki zajam je nepovoljniji nego ono što je bilo prije. Ono što je kažem iz domene institucije koju ja u užem smislu predstavljam drago mi je da sam to ponovno čuo i moja zadnja rečenica da je ovo zaista najveći zajam i da je pod vrlo povoljnim uvjetima i da će sa te strane pomoći razvoju hrvatskog gospodarstva kroz dakle sufinanciranje nacionalne komponente i za EU fondove. Radi se zaista o značajnim sredstvima i ona mogu biti povlačena svih ovih godina u prilično značajnim iznosima. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Imamo 4 replike. Ivan Šuker, izvolite.
Ako ćemo se povlačiti za jezik onda ćemo se do kraja povlačiti. Dakle, al pari ovom kreditu kredit na osam godina je kamatna stopa 5% po troškovima kredita. Toliko o povoljnosti. S obzirom na ročnost kredita od 30 godina nije to baš tako povoljna kamatna stopa ali recimo o tome. A druga stvar, vi očigledno niste dobili potpunu informaciju, Slovačka, Mađarska i Hrvatska su bile u zajedničkom dijelu u EIB-u i davale su svog predstavnika. Prema tome, vrlo je interesantno da smo u EBRD-u bili, a u EIB-u nismo bili. Ali kažem, svatko ima pravo na svoju priču pa tako i vaša matematika baš nije točna ali to vam je kredit u ovom trenutku uz 5% a država se zadužuje u ovom trenutku s 3,5%. Jer kredit na kraju košta onoliko koliko je glavnica plus kamate.
Sljedeća replika, Josip Borić. Izvolite.
Hvala lijepo. S obzirom da nema ispravka netočnog navoda morao sam dignuti repliku. Ja nisam rekao da je ovo najbolji, ja sam rekao da je ovo najveći iznos koji smo ikada raspravili u ovom Saboru kao zajam od 300 milijuna eura. Dosada je najveći bio koliko se ja sjećam zajam EIB 1 150 milijuna eura. I to sam rekao. A da je najpovoljniji ja sam rekao da je najpovoljniji bio EIB 3 i dao sam komparaciju zašto. Jer smo imali 5 godina počeka. Prvu tranšu koju vam dajemo bez učešća države, znači bez onih 50% da mora imati država. A onda svaku sljedeću po 50%. I bilo je dovoljno 30-ak ili 40 milijuna vlastitog učešća da se on realizira u predviđenom razdoblju od 4 godine. Oni koji nešto znaju o zajmovima ovaj zajam neće biti gotov i realiziran u 6 godina, nije nijedan uspio. Ali postoji mogućnost aneksa i produljenja vremenskog razdoblja da bi se iskoristila sva dostupna sredstva. To ste mogli napraviti i sa EIB-om 2 i sa EIB-om 3. A EIB 3 je završio, tek trebao završiti sa 2015. godinom, sada u srpnju mjesecu, on još nije došao. A vi ste ga ukinuli i počeli pričati 2012. da ćete ga ukinuti. O tome se radi. Znači, čisto da se zna što je istina i što piše u dokumentima koje je usvojio ovaj Dom. Jer i taj zajam je bio na raspravi i svi su ga tada jednoglasno i SDP ga je podržao, a onda kad je došao ukinuo. A mislim da to nije ok.
Hvala. Odgovor, izvolite zamjeniče ministra.
Hvala vam lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa nisam očekivao, ali dobro očigledno će svi ipak podržati ovaj zajam jer je povoljan i velik je i sa te strane zaista mislim da neće biti problema. Malo mi je bilo neuobičajeno da velim unutar kluba zastupnika se tako otvara široka tema u ovaj popodnevni sat, ostatak sabornice baš nije tu i kažem sa tehničke strane velim ovo se radi o vrlo povoljnom zajmu i radi se u krajnjoj liniji o velikom zajmu koji će biti iskorišten u narednih 6 godina. Znači, radi se o pregovaračkom kapacitetu određene Vlade. Dakle, ova Vlada je ispregovarala sa EIB-om 300 milijuna, s tim da je EIB odobrio 600 milijuna za ovo 6-godišnje razdoblje tj. u slučaju kada odlučimo tako nešto napraviti bit će puno jednostavnija procedura i samo će vama ukoliko dakako bude potrebe što bi svi željeli samo će vama doći na identifikaciju i drugih 300 milijuna ili dio od ovih 300 milijuna koji preostaju kada govorimo o ciframa. Znači, radi se o ukupno 600 milijuna u 6 godina. Zajam o kojem govorite EIB 2 ugovoren je 2004. na iznos od 150 milijuna i nije iskorišten u 43 milijuna. Znači ukupno od 2004. do 2012. do mandata ove sigurno neuspješne Vlade iskorišteno je 100 i nešto milijuna. Što je godišnje od '04. do '12. koliko meni matematika govori u 8 godina svega 15 milijuna godišnje. Jesam li u pravu gospodine Boriću? Jesam. Što se tiče sadržaja morat ćete ipak sa regionalnim ministrom što je bolje, što je lošije, a u svakom slučaju ako govorimo o brojkama i gabaritima ne morate imati puno saznanja o kažem samome sadržaju, 600 milijuna u 6 godina mogućnost povlačenja je 100 milijuna kuna, koliko je ukupno kroz EIB 2 povučeno u 8 godina nešto više od toga. Dakle, 115 milijuna kuna. Dakle, govorimo o puno, puno većim gabaritima pod vrlo povoljnim uvjetima. 10 sekundi, gospodine Šuker ovo što ste govorili to je EBRD … [[Govornik se ne razumije.]] provjerili su mi. Ajmo to ostaviti za kavu poslije, nije uopće presudno pitanje.
Hvala. Dobro, možda na kavi kolega Šuker. Sljedeća replika, Tomislav Klarić. Izvolite.
Pa evo gospodine Rađenović rekli ste odustalo se od EIB-a 3 jer prva i osnovna činjenica da EIB 2 nije bio iskorišten. Mislim da je gospodin Borić dobro obrazložio pitanje vraćanja na koji način i kako. Ne slušate, šećete po sabornici kad zastupnik govori. Međutim, zanemarili ste situaciju o kojoj je ovdje već bilo riječi, situacija 2004. kad 90% jedinica lokalne samouprave nije imalo niti proračune niti toliko razrađenih projekata. U međuvremenu se napredovalo itekako. I bez obzira na sva sredstva koja će se dobiti i koja će se moći upotrijebiti za sufinanciranje mnogih projekata postavlja se pitanje o čemu smo ovdje govorili već dosta puta koje su se dogodile u proteklih nekoliko mjeseci. O poremećajima u proračunima jedinica lokalne samouprave, sa poreznom politikom, sa skidanjem statusa brdsko planinskog područja primjerice Gorskog Kotara i ostalih jedinca lokalne samouprave na tom području. Čime će jedinice lokalne samouprave vraćat ono što su dosad uložile u izgradnju i u projekte i čime će moći krenuti u nove projekte bez obzira na sredstva koja ćete moći im dat u sufinanciranje kad više jednostavno nemaju tih mogućnosti da svojim sredstvima pokreću nove projekte.
Hvala. Odgovor. Izvolite zamjeniče ministra.
Evo vrlo kratko. Dakle ovaj zadnji dio nije bio vezan uz temu dnevnog reda, vodili smo žive rasprave o toga što je sufinanciranje, nisu jedinice lokalne samouprave. Drago mi je da jedinice lokalne samouprave dižu svoj kapacitet i svoju kvalitetu za provođenje projekta. To je dobro, ali kažem ponovit ću opet činjenice od 2004.do 2012.godine smo u 8 godina uspjeli iz tog sa istom namjenom dakle iz ugovora EIB 2 povući 115 milijuna kuna. Sada smo govorili 6 stotina milijuna kuna za kraće, evo ispričavam se, eura, znači u kunama je to puta 7,5, puno više, 6 stotina milijuna eura praktički u jednoj godini, ono što smo povlačili u 8 godina. Mislim da je to dobar pokazatelj koliko i kako ćemo povući tih sredstava ovisi o kapacitetima jedinica lokalne samouprave da kako i o kvaliteti Vlade i dakle o tome kako će iskreirati kažem ove projekte, prvenstveno kroz Ministarstvo regionalnog razvoja. Vjerujem i često je gospodin Grčić ovdje i njegov zamjenik Puljiz i u mnogim emisijama oko toga se govori i vjerujem da će pokazati da će te brojke biti znatno, znatno veće nego što su bile u razdoblju prije i da će biti na ponos cjelokupne hrvatske administracije, ali i na dobrobit hrvatskog gospodarstva jer se radi o velikim brojevima a kamoli kad ove brojke dakle pomnožite sa 7,5, uglavnom govorim o eurima. Hvala lijepa.
Hvala i vama. Branko Bačić replika. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Gospodine zamjeniče ministra, ne znam tko vam je dao informaciju iz Ministarstva regionalnog razvoja što se tiče EIB-a 3. Naime, ili neistinu govori danas vama ili nama saborskim zastupnicima iz HDZ-a, drukčija informacija je davana na naša pitanja tijekom prijašnjih rasprava o EIB-u 3. Uvijek je bilo riječi iz Ministarstva regionalnog razvoja da se EIB 3 povlači iz razloga što će se ulaskom u EU jedinice lokalne samouprave na području za koje je bio alociran EIB 3 preusmjeriti na europske fondove. I druga stvar, što zbog smanjivanja rashoda državnog proračuna domaća komponenta, domaću komponentu u projektu EIB 3 nije bilo moguće osigurati i onda se išlo na smanjivanje rashoda na poziciji koja je bila predviđena za EIB 3 i iz tog razloga se od EIB-a 3 odustalo. Što se tiče EIB-a 2 i to nije točno informacija. Naime, EIB3 je bio alociran za priobalje i za otoke. EIB2 je bio alociran za kontinentalni dio Hrvatske i PPDS. Prema tome, područja koja su bila alocirana za EIB3 nisu mogla alocirati na EIB2. I iz tog razloga se išlo na EIB3 kako bi se moglo pomoći razvijanju projekata na otocima i priobalju. A druga stvar, što se tiče povoljnosti samog kredita činjenica da je EIB3 imao poček od 5 godina za početak vraćanja tog kredita a da ovaj kredit je u obvezi od šestomjesečnih anuiteta i kad je u pitanju kamata i kad je u pitanju glavnica i to već od ove godine kada se, kada počne plasman samoga kredita. Hvala.
Hvala. Odgovor. Izvolite zamjeniče ministra.
Evo vrlo kratko. Ovaj kredit također ima poček od 5 godina. To su indikativni uvjeti dakle za povlačenje prve tranše. O tome sam i govorio. Poček od 5 godina, 25 godina je rok otplate, fiksna kamata 1,30%. Znači poček od 5 godina tako je i dogovoreno, evo i gospodine Šuker je klimnu. Znači ovaj pute se slažemo. Što se tiče ovih EIB-a 2 i 3 zaista mi je sad teško, moje informacije ja dobivam SMS-om iz Ministarstva financija od ljudi koji to prate, no … [[Govornik se ne razumije.]] Ministarstva regionalnog razvoja. U određenom djelu se poklapaju dakle ova područja, a sami ste rekli dakle priobalja i PPDS-a, djelom je to i na otocima itd. 7 milijuna je iskorišteno iz EIB-a 3 za otoke. Upravo takva je moja informacija, pošto kupujemo, poto prodajem. Kažem ali to ni na koji način neće moći ispraviti činjenicu da ipak 43 milijuna od 2004.nismo uspjeli iskoristiti od svega, čak 150 ali iz perspektive ovog kredita svega 150, 43 nismo iskoristili. Dakle gotovo trećinu, tridesetak posto nismo iskoristili u punih 8 godina EIB-a 2 a išli smo ugovarati novi EIB3 sa manje-više istim sadržajem, a bez da smo iskoristili onaj prošli. Da li je to bilo u predizborne svrhe 2011.ili nije kada je on ugovaran o to me ja ne bi špekulirao. Hvala.
Hvala lijepa. Ovime zaključujem raspravu. Glasovat ćemo naknadno. Prije nego najavim za sutra kolega Boriću nisam zapisao da li ćete prijaviti Odboru za Ustav i Poslovnik povredu poslovnika? … [[Upadica se ne čuje.]] Hvala vam lijepo. Tako da uđe u zapisnik, hvala. Za sutra najavljujem izvješće o radu pravobraniteljice za djecu za 2014.godinu. Ugodan nastavak dana.
Konačni prijedlog zakona o potvrđivanju Ugovora o financiranju između Republike Hrvatske i Europske investicijske banke za projekt nacionalnog sufinanciranja EU fondova u razdoblju 2014.-2020. godine, hitni postupak, prvo i drugo čitanje, P.Z. br. 841. Rasprava je zaključena. Dajem na glasovanje konačni prijedlog zakona. Molim glasujte. Glasovanje je završeno. Molim rezultat. Utvrđujem da je većinom glasova, 95 glasova za, ništa suzdržanih i 2 glasa protiv, donesen zakon P.Z. br. 841. u tekstu kako ga je predložila predlagateljica.