Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Dvadeset pete posebne sednice Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika¸ konstatujem da sednici prisustvuje 76 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim da ubacite svoje kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 89 narodnih poslanika. Nastavljamo rad i prelazimo na jedinstveni pretres – Razmatranje Izveštaja o radu za 2018. godinu sa Izveštajem o sprovođenju Nacionalne strategije za borbu protiv korupcije u Republici Srbiji za period od 2013. do 2018. godine i Akcionog plana za njeno sprovođenje, koji je podnela Agencija za borbu protiv korupcije, sa Predlogom zaključka Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava od 13. juna 2019. godine i Predlogom zaključka Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu od 17. juna 2019. godine. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da su pozvani da sednici prisustvuju direktor Agencije za borbu protiv korupcije Dragan Sikimić, v.d. pomoćnika direktora u Sektoru za sukob interesa i pitanje lobiranja Verka Atanasković i v.d. pomoćnika direktora u Sektoru za prevenciju i jačanje integriteta Marijana Obradović. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno čl. 192, 193. i 238. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram jedinstveni pretres o Izveštaju o radu za 2018. godinu sa Izveštajem o sprovođenju Nacionalne strategije za borbu protiv korupcije u Republici Srbiji za period od 2013. do 2018. godine i Akcionog plana za njeno sprovođenje, sa Predlogom zaključka Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava 13. juna 2019. godine i Predlogom zaključka Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu od 17. juna 2019. godine. Da li predstavnik predlagača, direktor Agencije za borbu protiv korupcije Dragan Sikimić želi reč? Izvolite.
Hvala vam. Poštovana predsednice Narodne skupštine Republike Srbije gospođo Gojković, dame i gospodo narodni poslanici, u skladu sa Zakonom o Agenciji za borbu protiv korupcije, Agencija je Narodnoj skupštini Republike Srbije podnela deveti po redu Izveštaj o radu za 2018. godinu sa Izveštajem o sprovođenju Nacionalne strategije za borbu protiv korupcije i Akcionog plana za primenu Nacionalne strategije za borbu protiv korupcije u Republici Srbiji za period od 2013. do 2018. godine. U dokumentu koji je pred vama predstavljeni su rezultati koje smo postigli tokom protekle godine, izazovi sa kojima se u radu suočavamo, kao i preporuke za unapređenje koje se odnose kako na normativni okvir za borbu protiv korupcije, tako i na jačanje kapaciteta Agencije za borbu protiv korupcije. Kako vam je poznato, Agencija ima značajne nadležnosti preventivne, kontrolne i nadzorne prirode. Prevencija korupcije predstavlja ključni segment delovanja Agencije i pored represije koja je u nadležnosti drugih državnih organa, nesumnjivo je stub uspešne borbe protiv korupcije svake države. Upravo iz tog razloga, od suštinskog je značaja odgovarajuća saradnja i koordinacija sa svim nadležnim organima i relevantnim akterima, kako na nacionalnom, tako i na međunarodnom nivou. Istakao bih izuzetnu saradnju sa Ministarstvom unutrašnjih poslova, republičkim javnim tužiocem, Ministarstvom pravde, Ministarstvom spoljnih poslova, Upravom za sprečavanje pranja novca, Poreskom upravom, Državnom revizorskom institucijom, Narodnom skupštinom, posebnim odeljenjima za suzbijanje korupcije MUP-a, tužilaštava i sudova, kao i drugim nadležnim državnim organima, nezavisnim telima, organizacijama civilnog društva i medijima. U svom postupanju Agencija često inicira delovanje drugih državnih organa, što je značajno, ali manje vidljivo, imajući u vidu zakonske odredbe i tajnost postupka. Koristim priliku i da naglasim da je Agencija za borbu protiv korupcije dobila podršku nadležnih institucija Republike Srbije u vidu jačanja kapaciteta, uključujući i veća budžetska sredstva, imajući u vidu nove i proširene nadležnosti koje će imati po početku primene Zakona o lobiranju i Zakona o sprečavanju korupcije. U prilog tome govori i činjenica da su nadležni odbori Narodne skupštine odobrili novi Pravilnik o unutrašnjem uređenju i sistematizaciji radnih mesta u službi Agencije za borbu protiv korupcije, kao i odgovarajuće popunjavanje radnih mesta. Kako na potrebu sveobuhvatnog osnaživanja Agencije upućuju i relevantni izveštaji međunarodne zajednice, uključujući izveštaj Evropske komisije i Grupe država protiv korupcije Saveta Evrope (GREKO), želeo bih da izrazim zahvalnost i zadovoljstvo činjenicom da nam međunarodni partneri kroz instrumente razvojne pomoći kontinuirano pružaju podršku u radu i unapređenju kadrovskih i tehničkih kapaciteta Agencije. U prethodnoj i ovoj godini Agencija je uspešno sprovodila i sprovodi projekte i aktivnosti uz podršku Evropske unije, odnosno delegacije Evropske unije u Srbiji, Misije OEBS-a u Srbiji, Američke agencije za međunarodni razvoj (USAID) i Ambasade Sjedinjenih Američkih Država. S obzirom na to da su detaljne informacije i statistički podaci prikazani u Godišnjem izveštaju za 2018. godinu, ovom prilikom ću navesti samo neke od njih. U domenu provere izveštaja o imovini i prihodima funkcionera, Agencija je u prethodnoj godini nadležnim tužilaštvima podnela 16 krivičnih prijava, zbog postojanja osnovane sumnje da funkcioneri nisu prijavili imovinu ili su dali lažne podatke o imovini, sa namerom njihovog prikrivanja. Pored toga, Agencija je nadležnim tužilaštvima i drugim državnim organima podnela 13 izveštaja zbog postojanja osnovane sumnje da su funkcioneri čija su imovina i prihodi bili predmet provere izvršili neko drugo krivično delo. Kada je reč o sukobu interesa, istakao bih kao pozitivan trend visok procenat postupanja funkcionera, 93,33%, po konačnim izvršnim rešenjima Agencija kojima su odbijeni zahtevi za vršenje više javnih funkcija, odnosno obavljanje drugog posla. Nešto višim procentom 96,43%, možemo se pohvaliti u domenu postupanja nadležnog organa po konačnim izvršnim rešenjima agencije, kojima je utvrđen prestanak druge javne funkcije po sili zakona. Povećan je broj zahteva funkcionera za davanje mišljenja o sumnji u postojanju sukoba interesa, kojih je za 87,8% više u odnosu na 2017. godinu, što je svakako rezultat intenzivnih obuka koja Agencija sprovodi, a koje su usmerene na jačanje svesti funkcionera o značaju ovog mehanizma, prevencije, korupcije, kao i unapređenje njihovog integriteta. Generalno u vezi sa svim donetim rešenjima i izrečenim merama, kao i datim mišljenjima, ističem da je većina funkcionera uvažila odluke agencije i da se data mišljenja agencije poštuju. Ono što, sa druge strane, predstavlja izazov u radu, odnosi se na manji broj slučajeva u kojima nadležni organi koji su izabrali, imenovali ili postavili funkcionere, ne izvršavaju i ne poštuju preporuke agencije za razrešenje, što je, pre svega, primećeno kod nižih nivoa vlasti. Većina organa koji ne poštuje odluke agencije, kao razlog za ne postupanje navodi da su oni utvrdili da nema sukoba interesa iako je za to nadležna isključivo agencija. Ovakvo postupanje ne doprinosi dodatnom unapređenju vladavine prava putem dosledne primene zakona, ukazao bih i na aktivnost agencije u oblasti prevencije, korupcije na lokalnom nivou. Agencija je izradila model anti-korupcijskog plana, kao i model pokrajinskog anti-korupcijskog plana, na osnovu analiza, uzoraka i pojavnih oblika korupcija na lokalnom i na pokrajinskom nivou. Ovi planovi predstavljaju dokumente u kojima se identifikuje nadležnosti, oblasti i procesi i procedure, kod kojih postoji rizik za nastanak različitih oblika u korupciji i kojima se predlažu načini za upravljanje ovim rizicima, odnosno način i za njihovo otklanjanje. Primenom akcionih planova i uspostavljanje adekvatnih mehanizama za praćenje njihovog sprovođenja jedinice lokalne samouprave, odnosno organi i službe na pokrajinskom nivou jačaju otpornost na nastanak korupcije na nepravilnosti i zloupotrebe javnih resursa, odnosno jačaju kapacitete za zaštitu, zastupanje i ostvarenje javnog interesa građana. U protekloj godini uspostavljanje sistem podrške jedinicama lokalne samouprave za izradu i usvajanje lokalnog anti-korupcijskog klana i formiranje tela za praćenje, sprovođenje ovog dokumenta. Izvršena je kontrola kvaliteta i objektivnosti planova integriteta u 24 institucije i za različitih sistema, pravosuđe, prosveta, zdravstvo, socijalna politika, lokalna samouprava. U sedma gradova u Republici Srbiji izrađeni su izveštaji u kontroli sa preporukama za unapređenje kvaliteta usvojenih planova integriteta na uzrokovanim institucijama. U oblasti međunarodne saradnje Agencija je uspešno okončala tvining projekat, prevencija i borba protiv korupcije, nakon dve i po godine, izuzetne saradnje sa partnerima iz Republike Italije i Kraljevine Španije. Projekat je investirala EU u vrednosti od dva miliona evra. Zadovoljstvo nam je i da istaknemo da je Agencija izabrana za jednog od dva potpredsednika mreže institucija za prevenciju korupcije, koja je formirana u oktobru 2018. godine, trenutno je čine anti-korupcijske institucije iz 19 zemalja. Mrežom predsedava Nacionalan agencija za borbu protiv korupcije Republike Italije, a drugi potpredsednik je Agencija za borbu protiv korupcije Republike Francuske. Svrha ustanovljenja mreže je razmena iskustava i dobrih praksi u oblasti i prevenciji i borbe protiv korupcije. Naglasio bih i da Republika Srbija od marta ove godine nije više među državama koje se nalaze u globalno nezadovoljavajućem režimu u mislu usklađenosti sa preporukama GREK, grupa države protiv korupcije, Saveta Evrope u četvrtom krugu evaluacije koji obuhvata prevenciju i korupciju u odnosu na poslanike, sudije i tužioce. Ovakav uspeh je rezultat posvećenosti rada nadležnih institucija Republike Srbije. Što se tiče nacionalne strategije i akcionog plana, jedna od nadležnosti Agencije za borbu protiv korupcije, nadzor na sprovođenju strategije za borbu protiv korupcije i akcionog plana i sektor svih akcionih planova, kao i davanje mišljenju u vezi sa primenom ovih dokumenata. Izveštaj o sprovođenju strategije koja je Narodnoj skupštini je podnet u martu 2019. godine u sklopu godišnjeg izveštaja o radu, deveti ovakav izveštaj o sprovođenju strateških dokumenata za borbu protiv korupcije koji Agencija podnosi Narodnoj skupštini, a šesti koji se odnosi na Strategiju iz 2013. godine. Izveštaj obuhvata postupanje organa javne vlasti u prošloj godini na osnovu Nacionalne strategija za borbu protiv korupcije i revidiranog akcionog plana za njeno sprovođenje za period od 2016. godine do 2018. godine. Cilj izveštaja da se na jednom mestu sistematizuje što veći broj dostupnih podataka o sprovođenju ovih dokumenata tokom protekle godine, da se na osnovu tih podataka da ocena njihove ispunjenosti, da se ukaže na izazove koji su se u sprovođenju pojavili kao i da se daju preporuke za njihovo prevazilaženje. Posebnost ovog izveštaja je u tome što sadrži i pregled sprovođenja svih aktivnosti evidentiranog akcionog plana za sprovođenje nacionalne Strategije za borbu protiv korupcije čije je važenje isteklo 2018. godine. Prema mišljenju Agencije potrebno je dodatno jačanje kapaciteta subjekata koji su odgovorni za sprovođenje kompleksnih mera koji iziskuju temeljno planiranje, pripremu i internu koordinaciju sprovođenja aktivnosti. Agencija će nastaviti da radi na povećanju efikasnosti i efektnosti kako u odnosu na postojeće tako i na nove proširene nadležnosti sa ciljem još uspešnije primene unapređenja mehanizama prevencije korupcije i jačanje integriteta u javnom sektoru. Hvala vam na pažnji.
Hvala vam, gospodine Sikimiću. Reč ima profesor dr Aleksandra Tomić, predsednik Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani gospodine Sikimiću sa saradnicima, poštovani narodni poslanici, prema Poslovniku o radu Narodne skupštine Republike Srbije Odbor za budžet, finansije, kontrolu trošenja javnih sredstava zajedno sa Odborom za pravosuđe razmatra izveštaje o radu Agencije za borbu protiv korupcije. Mi smo imali prilike kada se govorilo o novom Zakonu o Agenciji, da vidimo da je zaista potrebno bilo da se mnoge promene izvrše iz prostog razloga što je Srbija mnogo napredovala kada su u pitanju i borba protiv korupcije i sprovođenje strategije, a to se najbolje ogleda u tome što preporuke GREK-a, jedne stručne komisije čiji je član i gospodin Sikimić, od pre tri godine kada smo svega šest preporuka implementirali u naše zakonodavstvo, od 13, sada došli do deset, u odnosu na 13, a ono što je u nadležnosti rada Narodne skupštine svelo se na minimum. Mi smo na Odboru za budžet finansije i kontrolu trošenja javnih sredstava, 13. juna 2019. godine imali prilike da raspravljamo o ovom izveštaju, ali smo otvorili debatu o mnogim temama koje nas u društvu negde pogađaju i da li Agencija za borbu protiv korupcije adekvatno odgovara na te probleme u društvu, a koliko je ustrojen praktično sistem kada su u pitanju državni funkcioneri. To smo mogli da vidimo na osnovu izveštaja od prošle godine. Ono što je nas zanimalo takođe koliko je novca potrošeno za ovakav rad i ono što može da se vidi na osnovu finansijskih sredstava i kapaciteta koji imate da ste dosta toga uradili. Na osnovu izveštaja koji ste podneli pravosuđu, želela bih zbog narodnih poslanika da prezentiram otprilike statistiku za 2018. godinu, koliko je čega urađeno iz prostog razloga što ćete videti da je teret negde najveći pao, kada govorimo uopšte o nepravilnostima, pokrenutim postupcima na narodne poslanike. Zašto to govorim? Zato što mislimo da smo mi najviše izloženi sudu javnosti upravo zbog transparentnosti rada vaše Agencije. S druge strane, mislim da je to dobar pokazatelj svih drugim funkcionerima u društvu da ako mi kao narodni poslanici, na kraju krajeva, nemamo problem sa tim i da se objavi kontrola i naše imovine uopšte onoga što je obaveza nas kao narodnih poslanika prema Agenciji za borbu protiv korupcije, da je onda obaveza svih drugih funkcionera kao što je i na republičkom nivou, a pogotovo na lokalnom nivou da jednostavno poštuju zakonske okvire kada je u pitanju ova oblast. Na godišnjem planu gde je izvršena provera za prošlu godinu, u izveštaju se navodi da je provera izveštaja o imovini, prihodima za 2018. godinu izvršena za 317 funkcionera. U tih 317 funkcionera spadaju i ministri, državni sekretari, pomoćnici ministara, narodni poslanici, predsednici viših sudova, tužioci, javni tužioci, da je vršena provera podataka iz izveštaja za sedam funkcionera koji su bili predmet i vanredne provere koja je pokrenuta u prošloj godini. Kada pogledate podatke videćete da je provera izveštaja izvršena za 275 funkcionera koji su bili provereni tokom 2018. godine. Pa, evo, sad rezultati zbog kolega govorim kada je u pitanju republički nivo pokrenuta je 186 postupaka, jedan protiv ministra, 36 protiv narodnih poslanika, jedan protiv savetnika predsednika Republike, 76 protiv sudija i ranijih sudija, osam protiv tužilaca i zamenika tužioca, dva protiv državnog sekretara, osam pomoćnika i v.d. pomoćnika ministara, 34 predsednika i članova upravnih i nadzornih odbora, 19 direktora i zamenika direktora, kao i protiv jednog rektora univerziteta. Na lokalnom nivou pokrenuto je 116 postupaka od kojih četiri protiv gradonačelnika, 12 protiv načelnika, podsekretara i v.d. sekretara upravama, jedinicama lokalne samouprave, 34 članova veća u skupštinama, jedinica lokalne samouprave 18 predsednika, zamenika predsednika opština, 46 protiv direktora, zamenika direktora javnih preduzeća i ustanova koje su na lokalnom nivou, jedan postupak protiv predsednika izborne komisije i upravnih odbora članova društva i 310 mera je izrečeno gde govorimo o povredi Zakona o agenciji. Znači, ovo je statistika kada govorimo o radu Agencije po pitanju funkcionera, sprovođenju zakona, kada je u pitanju i prijava imovine i kada su u pitanju obaveze svih za podnošenje provere imovine koje podležu i prekršajnoj i krivičnoj odgovornosti. Ali, ono što je za nas važno reći, za Odbor za finansije, koji je postavio pitanje koliko je u stvari para potrošila Agencija, s obzirom da je radila ovako odgovoran posao. Dobili smo informaciju na Odboru da je ukupno opredeljeno 364 miliona 266 hiljada dinara, da programske aktivnosti koje se odnose na samu korupciju i kontrolu u funkciji sprečavanja korupcije iznose 207 miliona i 126 hiljada, da projekti obuke u oblasti borbe protiv korupcije tri miliona i 461 hiljada i da podizanje svesti javnosti je tri miliona 731 hiljada dinara u prikupljanju informisanosti za alternativne izvore koje su predviđene strateškim planom i okvirom za borbu protiv korupcije oko milion i 461 hiljada, milion i 381 hiljada dinara je dato donacijama pripadnicima civilnog društva, zatim osam miliona i 514 hiljada dinara za monitoring redovnih izbora za odbornike Skupštine grada, nemojte da zaboravite da ćemo sigurno imati republičke izbore sledeće godine, redovne i lokalne izbore, tako da će taj obim sredstava biti mnogo veći i za IPA projekte iz 2013. godine, 118 miliona 727 hiljada i 7,5 miliona dinara je potrošeno iz budžeta Republike Srbije. Prema ovim podacima, ono što možemo da vidimo, po dolasku novog direktora od prošle godine mi praktično imamo promene koje se odnose i na finansijske kapacitete i na ljudske kapacitete i da pre dolaska samog stupanja na funkciju direktora DRI je izvršila kontrolu funkcionisanja Agencije i izašla sa izveštajem da ne postoje nepravilnosti, odnosno da nepravilnosti nisu pronađene, da je dobila pozitivan izveštaj, što je jako dobro. Ono što je važno reći da je povećan budžet za 2018. godinu u odnosu na 2017. godinu za 18 miliona 642 hiljade, da je odobreno novih 49 radnih mesta za Agenciju, samim tim se Agencija u svom radu ojačala i da je izvršeno 100% realizacije sredstava iz budžeta koja su trošena. Ono što imamo prilike da čujemo to je da postoje određene preporuke Agencije kako treba nastaviti dalje rad, s obzirom da smo i mi kao poslanici primetili da u vašem radu imate otežavajuće okolnosti zbog toga što ne postoji koordinacija sa drugim institucijama kao što je DRI, kao što je budžetska inspekcija, a to je recimo u nadležnosti rada Ministarstva finansija, odnosno mehanizma na osnovu kojih mi možemo da utvrdimo gde postoje koruptivne radnje, gde postoje osnovane sumnje za pokretanje postupka i šta je sa prošlošću. Zato što mi imamo postupke koji se ne vode pred Agencijom, jer ja mislim da ne postoje mehanizmi sa kojima pokrećete određene postupke, a evidentni su u javnosti. Mislim, postavljaju se pitanja Zakona o finansiranju stranaka, da određene političke stranke po zakonu sprovode finansiranje na osnovu budžetskih sredstava koja dobijaju na osnovu poslanika, na osnovu ugovora o donacijama. Mi smo imali primere i na predsedničkim izborima i na lokalnim izborima, da vidimo da postoje neki tokovi novca iz inostranstva, koja se uplaćuju na žiro račune nosioca udruženja građana koji izlaze na izbore u milionskim iznosima i nikada se nije postavilo pitanje odakle osam miliona evra, recimo, Vuku Jeremiću za kampanju koju je vodio za predsedničke izbore, odakle Saši Raduloviću za republičke izbore kada su plaćani direktno ljudima koji su radili internet kampanju. Znači, bez ikakve mogućnosti da se to kontroliše od strane državnih organa. Revizor je pokušao da prati određene tokove novca, ali to je jedino moguće ukoliko prati javne prihode. Znači, to su prihodi koji prolaze kroz određene budžetske račune. Znači, mi sada vama govorimo ovde o nekim pojavama u društvu koje ne postoje, o nemogućnosti da se na određen način sankcionišu, odnosno da se pokreću postupci za koje postoje osnovane sumnje i očiti dokazi. Mi imamo i međunarodne afere koji se odnose na Vuka Jeremića, koji je sarađivao, a gde svetski sudovi sude za međunarodnu korupciju i mi ovde sada ne možemo da kažemo, i da kao institucija izađete sa određenim postupcima na osnovu ovih saznanja. To je za nas poražavajuće. Mi kao narodni poslanici nemamo problem s tim, ni da se naša imovina kontroliše, ni da se prijavljuje. Ako se proda neki stari automobil koji nema veća vrednost od milion dinara, ako se zakasni sa tom prijavom da se to ponovo uradi, ali imamo problem sa tim da javnost zna istinu o onima koji imaju imovinu kao što je gospodin Đilas od 25 miliona evra, koji je prijavio vašoj Agenciji, a koji ima 1.641 kvadrat stambenog prostora uknjiženog na svoje ime. Znači, postavlja se pitanje, šta je bilo u prošlosti? Ne možemo sada raditi određeni posao u punom svom kapacitetu, zato što smo najzad dobili i ljude koji će to da rade i sredstva iz budžeta, i vas kao novog direktora koji ste spremni da se suočite sa svim izazovima, a da kažemo da prošlost ne postoji, jer iz te prošlosti mi vidimo da neko planira svoju budućnost, da se ponovo vrati u državne institucije i da pokuša da sve to zaboravi, kako je u stvari došao do para i do svoje imovine i na grbači ovog naroda, na osnovu toga što je upravljao budžetom, na takav način da je svoje lične privatne firme jednostavno punio novcem građana Srbije. To je ono što je za nas veliki problem. Ono što ste vi dali kao niz preporuka koje govore na koji način treba ići ka unapređenju rada same Agencije i unapređenju strategije borbe protiv korupcije, to je ono što je nama potrebno, da treba da se donese nova strategija i to će sigurno biti veliki posao i vaš i naš i Ministarstva pravde. Mislim da to zajednički, zaista treba da pokrenemo i da uobličimo. Ono što je važno i što će trebati jeste da se usvoji novi zakon o finansiranju političkih stranaka, odnosno aktivnosti, to je ovo o čemu vam govorim koje probleme u stvari mi u našoj zemlji imamo. Potrebno će nam biti koordinacija i to ste vi sve naveli u vašim preporukama i zahvaljujemo vam se što ste sistematizovali na određeni način sve ove zahtev, kako da određene institucije kao što je DRI, a mi smo imali prilike da razgovaramo u protekle dve nedelje i po pitanju javnih nabavki i po pitanju trošenja javnih sredstava na određen način u javnosti, potpuno otvoreno, kako koordinirati sve institucije, pa i vašu na određeni način i zaista vršiti unakrsnu kontrolu svih subjekata u društvu koja se bave politikom, i kada je u pitanju oblast korupcije. Za nas je važno da se donese nacionalna strategija. Važno je da se vama zaista pomogne da vam se ojača infrastruktura, i kada je u pitanju kadrovska struktura i kada je u pitanju finansijska struktura, znači projekti. Neophodno je, takođe da zbog tih evropskih integracija Akcioni plan, koji se odnosi za Poglavlje XXIII, upotpuni onom oblašću koju vi obuhvatate. Zakon o lobiranju, mi smo ovde u Skupštini Srbije razmatrali taj zakon, doneli i izglasali. Ono što je jako važno, pošto kao i poslanik, jedan od poslanika delegacije Saveta Evrope imamo čime da se pohvalimo da smo zaista napredovali kada je u pitanju i Zakon o lobiranju i GREKO preporuke. Naša je obaveza da učestvujemo, jednostavno, zajedno sa vama, jer u vašoj nadležnosti je donošenje tzv. pravilnika o sprovođenju Zakona o lobiranju. To je ono što je na vašu inicijativu i OEBS, jedna radionica koja treba da se održi sledeće nedelje, gde ste pozvali i Odbor za pravosuđe i Odbor za budžet i finansije, Administrativni odbor, da učestvujemo u toj radionici, da čujemo šta to agencija predlaže, šta mi kao narodni poslanici vidimo kao važno da se to donese i za nas je jako važno da u javnosti prezentujete to krajnje korektno, krajnje egzaktno, da bi znali o čemu se radi. Zato što i kada pričamo o Zakonu o borbi protiv korupcije i kada, recimo, mi prijavljujemo svoju imovinu, možda neko ne zna da popuni onaj formular, ali mora suština da se zna. Važno je da možemo na papiru da popunimo ono što su zaista naši podaci. Da li je formular ispravno popunjen ili ne, tu mogu da nam pomognu i vaši zaposleni, jer smatramo da je najvažnije da imamo rezultat toga koji se odnosi na prijavu imovine, koji se odnosi uopšte na samu zakonsku regulativu i sprovođenje zakona. Znači, to se odnosi i na samo sprovođenje Zakona o lobiranju. Nama je važno da znamo koje granice moraju da se poštuju kada su u pitanju učesnici u ovom postupku, kada je u pitanju lobiranje. Znači, i da u javnosti zaista budu dobro prezentovane i da svi koji učestvuju ne kažu - pa mi nismo znali da to smemo da radimo ili ne smemo da radimo. Znači, na vama je da imate i taj edukativni karakter, ne samo kazneni. Znamo za to da postoje određene kazne, da je podignut nivo obaveštavanja i kažnjavanja pojedinaca, ali obaveštavanje javnosti je jako važno. Na kraju bih rekla da je vaše učešće na sednicama Odbora i javnim slušanjima, koje smo mi organizovali zajedno sa DRI, u lokalnim samoupravama, koje smo imali prošle godine u Subotici, za nas od velikog značaja i mislim da ćemo vas i dalje pozivati na ta javna slušanja, upravo i zbog lokalnih funkcionera i zbog javnosti, gde želimo da čujemo sve ove promene koje morate da nosite sa donošenjem novog zakona, jer u tim novim promenama mislim da funkcioneri na lokalnom nivou trebaju najviše da budu obavešteni. Mi smo to videli na osnovu Izveštaja i državnog revizora i vas, suštinski, da negde na lokalu ta svest lokalnih funkcionera je u manjem obimu upravo zbog toga što negde oni od onih svakodnevnih, valjda, poslova i saradnje sa građanima ne obraćaju toliko pažnju na ono što su njihove zakonske obaveze kada su u pitanju različiti vidovi Zakona o upravljanju javnim finansijama, Zakona o borbi protiv korupcije. Za to određene lokalne samouprave koje imaju svest o tome, imaju, čak donesene strateške planove o borbi protiv korupcije na lokalnom nivou, i te planove imaju usvojene od strane skupština, ali ima onih koji to nemaju, koji jednostavno ne žele da se bave time ili nemaju dovoljno kapaciteta, kao što ni vi niste imali. Zato kažem da bi zaista bilo dobro da na određeni način na osnovu edukativnog rada vašeg siđete u lokalne samouprave, održite određene skupove kojima ćete zaista informisati ljude o tome šta je njihova obaveza i šta treba raditi. Na kraju bih pohvalila nov način funkcionisanja agencije u proteklih godinu dana kada govorimo uopšte o vašoj saradnji sa nadležnim odborima i vašoj inicijativi da, jednostavno, sva tri odbora učestvuju zajednički u radu kada su u pitanju neki strateški dokumenti. Ono što može da se vidi na osnovu statistike prema vašoj oceni od 250 ispitanih aktivnosti, statistika govori da je u prošloj godini 37 aktivnosti usklađeno sa indikatorima koji se odnose na Akcioni plan, 60% nije, a 3% Agencija nije ni ocenilo. Za nas je interesantan ovaj podatak zbog toga što on pokazuje taj nedostatak koordinacije u sprovođenju koordinacionog tela za primenu Akcionog plana i drugi razlog je što ne postoji koordinacija kada je u pitanju sprovođenje kompleksnih mera. S toga predlažem da Narodna skupština, s obzirom da je nadležna za vaš rad, zaista, uz pomoć ova tri odbora pokuša da napravi zajednički sa vama jedan predlog programa kako bi u budućnosti, zaista koordinirala i na sprovođenju zaključka svih institucija koje su u nadležnosti Skupštine, zato što je potreba da zajednički u ovoj oblasti radimo. Mnogo je problema, mnogo je izazova, kako vi kažete, ali mislim da je veliki deo problema, pa i na osnovu ove statistike se vidi, već rešeno, ali mnogo toga nas još čeka da rešavamo. Treba da se usklađujemo sa evropskim standardima, a sa druge strane, treba društvo da učimo određenoj vrsti samokontrole i borbe protiv korupcije. I, s druge strane, svi u tome treba da učestvujemo na adekvatan način. U danu za glasanje, mislim da je u interesu svih narodnih poslanika da podržimo ovakav izveštaj, jer on govori o tome da podržavamo izveštaj koji ste dali, vaše preporuke koje ste dali smo ostavili za sledeću godinu, zato što smatramo da ste ih sad dali u ovoj godini, pa bi trebali da uđu u sledeći izveštaj, a nadamo se da ćete ih vi do pisanja novog izveštaja i revidirati. Mislimo da ćemo mnogo u ovoj godini i uraditi. Zahvaljujemo vam se na ovom vidu saradnje i nadamo se da ćete u budućnosti, zaista sve ove probleme o kojima smo vam govorili, na adekvatan način nam pomoći da ih rešimo. Hvala.
Hvala, koleginice Tomić. Da li gospodin Petar Petrović želi reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Da.) Reč ima gospodina Aleksandar Stevanović. Izvolite, kolega Stevanoviću.
Uvaženi potpredsedniče Narodne skupštine, uvaženi direktore Agencije za borbu protiv korupcije sa koleginicama, dame i gospodo. Pred nama je jedan izveštaj koji prilično detaljno opisuje kako same aktivnosti Agencije za borbu protiv korupcije, tako i dokle smo stigli u ispunjavanju mera iz Akcionog plana. Imamo jedno obilje materijala o tome kakvi su rezultati postignuti. Sam Izveštaj po sebi je korektno napisan, ne možemo reći da je bilo šta prećutano, ulepšano, nacrtano sivim bojama. Izveštaj ko izveštaj je korektan. Samom Izveštaju ne bi čovek trebao nešto posebno da dodaje, urađen je na profesionalan način. Međutim, nije ni sama poenta da raspravljamo samo o tome kakav je Izveštaj sam po sebi, nego da izvučemo neke pouke i da sagledamo probleme, izazove sa kojima se Srbija suočava iz nekoliko različitih uglova. Jedan ugao jeste sam Izveštaj, koji je osnova za raspravu o tome kako radi Agencija za borbu protiv korupcija. Ono što jeste finalni autput svake rasprave, je u suštini to kako se mi kao cela država nosimo sa korupcijom, jer nije Agencija jedina koja treba da se bori u tom procesu, ona je vidljiva zbog svoje uloge kao četvrta grana vlasti, ali daleko da se tu odvija sav posao, što ne znači da taj posao koji radi Agencije nije jako bitan. Ako bi počeo subjektivno, od sopstvenih iskustava sa Agencijom, meni su ta iskustva fantastična, jer kada god je postojala neka najmanja sumnja, Agencija je kontaktirala na razuman način sumnje su otklonjene i ja mogu samo da kažem moje komplimente zbog toga što nikoga ne štedi od poslanika i što se u razmeni dokumenata sumnja može razvejati, ili to postaje pitanje za neke druge organe ako je sumnja takva da ostaje osnovana i nakon razmene dokumenata. S moje strane preporuka, bez namere da utičem na način kako funkcioniše četvrta grana vlasti, je da se tako nastavi, jer borba protiv korupcije je bitna iz prostog razloga što korumpirana društva ne mogu brzo rasti, a opet, s druge strane, rast je preduslov da se korupcija smanji. Koliko god se nekome ne sviđalo, zemlje koje imaju niske prosečne plate, koje još još uvek imaju, ja bih rekao, preveliku državu, one su nužno podložnije korupciji. Takođe, imate i nekih institucionalnih nasleđa i kulturološki karakteristika južnjačkih društava, tako da, šta da vam kažem, verovatno je teže voditi Agenciju za borbu protiv korupcije u Srbiji nego npr. u Danskoj, što i nije nešto novo. Dobili smo i set nekih preporuka koje je usvojio nadležni odbor Narodne skupštine i ja ne mogu da kažem ništa da su preporuke na mestu. Međutim, od samih preporuka, opet, mnogo je bitnije kako ćemo te preporuke realizovati, kako će izgledati strategija za borbu protiv korupcije za naredni petogodišnji ili čak desetogodišnji period. Ne bih imao ništa protiv i da bude duža, ali da se vrši revizija kako će izgledati akcioni planovi za naredne godine. To je suštinsko pitanje koje treba da proistekne upravo iz ovih preporuka do kojih se došlo zajedničkim radom Skupštine i Agencije. Prevencija ostaje bitna i Agencija tu ima prilično jaku ulogu upravo tako što preventivno kontroliše i ima mehanizme reagovanja kada postoji osnovana sumnja da se korupcija desila. Iako to nekada deluje da je na neki način, pa skoro kao Dervišu i smrti, nametanje sumnje koje su nekada neosnovane, mislim da je trošak i neugodnost ako neko prođe kroz sumnju, a ta sumnja se razvije mnogo manje nego mogućnost da nam korupcija promakne, kao i neka druga krivična dela, pošto vi po prirodi stvari ćete utvrditi da nekad iza korupcije stoje ja bih rekao nekad i mnogo ozbiljnija krivična dela. Takođe, i preporuke za unapređenje zakona jesu esencijalne, posebno transparentnost. Transparentnost je osnova svega i detaljno izveštavanje državnih organa o svakom potrošenom dinaru jeste jedan od najboljih mehanizama kako da se borimo protiv korupcije. Zato to nikada nije dovoljno ponavljati, samo detaljni izveštaji o svakom dinaru sa analizom efekata i, to što bi rekli oni koji su malo vičniji projektnom menadžmentu, sa analizom uticaja, engleska reč je inpakt, jesu pravi način kako da idemo napred u borbi protiv korupcije. Takođe, kod svake izmene zakona, iako ljudi kada menjaju zakone očekuju da imaju bolje ljude koji žive u jednoj zemlji, ne patimo mi samo od toga i ponekad zaborave šta su realni impulsi. Jedini način da smanjite suštinski korupciju je da smanjite broj prilika gde korupcija nastaje. Dakle, ljudi će pokušati da zaobiđu zakon ako im zakon nanosi troškove, a sankcija koja je zaprećena ili nije velika ili je mala verovatnoća da budu sankcionisani, jer mnogo ljudi to radi. Tu je veća odgovornost Narodne skupštine kada usvaja zakone da dobro razmisli koliko tačaka korupcije kreira. Što više želite da ulazite u spontane odnose ljudi na tržištu, to ćete kreirati više šansi za korupciju. Što više želite da državnu podstaknete privredu, kreiraćete nove tačke korupcije. Što više tačaka kreirate, doći ćete u poziciju da neće imati moralne supermene, niti da ćete imati dovoljno ljudi da kontrolišu. Onda ćete postaviti i pitanje ko kontroliše kontrolore. Dakle, suština borbe protiv korupcije jeste da smanjimo te tačke gde se koza i kupus susreću i gde koza prilazi kupusu i kaže – super je ovaj kupus, neće me niko videti, a i ako sam pojela kupus, nije strašno. Sankcija nije neka, mala je verovatnoća da se zbog toga odgovara. To je nešto što nije vaš prevashodni zadatak, ali vaše preporuke bi sigurno bile dragocene u momentima javnih rasprava o zakonima koji se najviše tiču vaše bitne misije u društvu. Takođe, kada je reč o grupama građana i uopšte o toj zoni, to je tačno, zona je potpuno neuređena. Ja sam imao jedno iskustvo neposredno i tu imamo potpuno oscilovanje od toga da grupa građana nema apsolutno… Možete izvlačiti jedino pravne analogije, ali nemate čvrsto utemeljenje u našem pravu za mnoge stvari. S druge strane, imate opet neka tumačenja, gde grupa građana koja primi 30.000 dinara iz budžeta opštine, mora podneti revizorski izveštaj koji košta više svake godine i s te strane uvek treba praviti tu jednu lepu tananu razliku gde je korupcija verovatnija, a gde je manje verovatno i nikada ne težiti da zahvatite mrežom jako, jako široko i da vaše vreme bude potrošeno na neke stvari koje nisu najveći rizici u ovom društvu. Još jedan zaključak koji je bitan tiče se borbe protiv korupcije i terorizma i kriminala i pranja novca. Takođe uloga Agencije tu jeste bitna i treba da ojačava. Naredne sedmice ćemo raspravljati o jednoj jako bitnoj konvenciji koju će Srbija usvojiti, a reč je o saradnji poreskih uprava i tu će se otvoriti dosta prostora, jer ne postoji država na svetu, čak ni one najozbiljnije koje se mogu meriti sa motivom onih koji ostvare velike koristi, da svoju korist sakriju i da ne odgovaraju za to. Šta god da uradite, onaj ko ima mnogo veći budžet, kome preti mnogo veća kazna, imaće i mnogo veća znanja da to izbegne. Jedan od načina je što je vaš domet u Srbiji, a kriminal, pranje novca i mnoga druga krivična dela mogu da se razviju i van Srbije i tu će vam biti vezane ruke, koliko god se trudili, jer čak i ovu konvenciju koju ćemo potpisati naredne godine, potpisalo je 90 država u svetu, a 90 nije. U mnogim segmentima, jednostavno, biće to višedecenijska borba mačke i miša i od toga ne možete pobeći, ali ono što jeste realno je da uradimo ono što možemo u Srbiji i sa zemljama koje su spremne u svako doba da sa nama sarađuju putem saradnje poreskih uprava, kao i putem saradnje Agencija koja se bave sličnim poslovima. Zato je međunarodna saradnja jako bitna. Takođe, zaključak o izgradnji kapaciteta jeste bitan, jer izgradnjom kapaciteta stvarate zaposlene koji su u stanju da razumeju koliko su kompleksne materije kao što je pranje novca i koliko ima načina da se pranje novca obavi i koliko je to oblast koja je inovativna, jer ono što ste naučili 2018. godine, 2020. godine neće važiti, jer kao što inovacije napreduju u realnom sektoru, napreduju i u nekim drugim oblastima gde se nastoji sačuvati ono što je stečeno u onim oblastima koje nisu zakonite. To je, takođe, stalna borba. Manje-više oko tih zaključaka ne bih ja ništa rekao da su pogrešni. Oni će biti pravi ili pogrešni ako budemo imali dobru strategiju, dobar akcioni plan, dobre mere u akcionom planu i dobru rešenost da se akcioni plan sprovodi. Obrnite, okrenite, neće to biti sve do vas i zato je ono što je spomenuto jako bitno, a to je da borba protiv korupcije jeste borba svih institucija ove zemlje, ne baš svih, ali gotovo svih, a takođe to je i pitanje građana koji takođe treba raditi na podizanje svesti, da prijava korupcije ne mora značiti za njih neprijatnost, nego treba da znači dobru stvar. Mi smo kao društvo donekle podbacili u periodu od 2013. do 2018. godine, kada posmatramo indikatore koje smo sami sebi postavili u akcionim planovima i strategijama. Kod političkih aktivnosti, broj stvari koje su ispunjene je značajno manji, sedam. Dvadeset četiri nisu ispunjene. Kod javnih finansija je 50%. Kod privatno-javnih partnerstava i privatizacije je prilično loše. Kod pravosuđa oko 50%. Kada je reč o policiji i sili, ispunjeno je manje od 50%. Kod prostornog planiranja dobri rezultati su postignuti. Kod zdravstva – loše, obrazovanje – loše, mediji – oko 50%. Može biti to stvar ambiciozno postavljenog akcionog plana, može biti to stvar ambicioznog promišljanja o tome da će se organi bolje koordinisati, državni, i da će se zaista kompleksne stvari realizovati u ovom društvu. Ono što je bitno, kada se bude postavljao novi akcioni plan, da se uvaže ključne stvari i nova strategija našeg evropskog puta, Poglavlja 23, koje ćemo mi svake godine pomalo morati da zatvaramo da bismo mogli otvoriti nova poglavlja i gde će nas taj izazov pratiti sve do dana kada budu rekli - sve je u redu, sada idemo na pojedinačnu ratifikaciju kod svake zemlje članice EU. Kada budemo pripremali novu strategiju bilo bi jako poželjno da stalno razmišljamo o 23, jer to jeste osnova svega. Tangiraju se i druga poglavlja, nije to netačno. Poglavlje 32 je neraskidivo povezano s vama, iako smo sada istakli, koleginica je istakla, da postoje određene ne koordinacije između DRI i vas i nekih drugih tela, ali, to je nešto na čemu se treba raditi i biće dosta lakše ako budemo bili dobri đaci, kada je reč o uvođenju elektronske uprave i elektronske razmene podataka. Biće mnogo brže. Znači, poenta je, ako pripremamo strategiju, da je pripremimo tako da su ciljevi realni, merljivi, ostvarljivi i da budu vrlo usklađeni sa time što zahteva Poglavlje 23. Još jedan indikator koji donekle mene zabrinjava je da corruption perceive index ili indeks opažene korupcije u Srbiji trenutno stagnira. Naravno, svaka percepcija je subjektivna, ali nismo izmislili bolji način merenja korupcije, iz prostog razloga što vam objektivne podatke ljudi koji se bave korupcijom neće dati. Tako da svaki indeks, koji jeste subjektivan, ima određenu dozu, ali, ono što je bitno, metodski isti za sve zemlje u svetu koje se ocenjuju. Izazov koji postoji je da smo 2010. do 2018. godine indeks pomerili sa 35 na 39. Što je indeks veći, korupcija je manja. Godine 2016. smo imali 42. Ono što je nama neophodno je nova energija da se uđe u borbu protiv korupcije, ali, ja bih rekao, opet, dobro vodeći računa o odnosu koze i kupusa i smanjujući mogućnost da koza i kupus dođu, a ne povećavajući šansu da sankcionišete kozu. Jer, ako ima mnogo koza i mnogo kupusa, teško će se to desiti. Kada komparativno posmatramo indeks opažene korupcije, što vredi istaći, hajde da se poredimo s regionom. Postoje slične tendencije u regionu. Hrvatska koja je u procesu izgradnje institucija nekih sedam do osam godina ispred nas, 2010. godine je startovala sa 41, došla je do 51, stagnirala je na 48. Bosna i Hercegovina koja kasni za nama barem pet do šest godina, startovala je sa 30, popela se na 42, pala je na 38. Bugarska je manje-više startovala 2010. godine sa 38, pala na 33, sada je uvećala svoj skor na 42. U poređenju s regionom, može se reći da je to slična tendencija, ali ne bi trebalo da nas zadovoljava. Na primer, Estonija, koju ja volim istaći kao primer uvođenja elektronske uprave i uopšte jedne razumne države, startovala je 2010. godine sa 66, da bi taj već dobar indikator podigla na 73 u 2018. godini. Ono što bih ja rekao, da političke volje ne nedostaje toliko, koliko nedostaje energije da se stvari izvedu do kraja i jedne dobre rešenosti društva da se protiv korupcije bori. I opet bih rekao, nije stvar do Agencije, da je ona tu slaba karika, stvar je u problemu, da nije lako kordinisati različite institucije, povezati ih u smislenu celinu i ostvariti kompleksne indikatore uspeha. To jeste prvorazredni zadatak. Osim što ću i stoti put ponoviti - maknimo kozu od kupusa kada god možemo. Za kraj, još jednom ću ponoviti ono što je najbitnije, Izveštaj sam po sebi nema razloga da se ne usvoji. On je zaista rekao šta ste radili, koliko ste radili, koliko ste postupaka sproveli, koliko ste novca potrošili, na jedan vrlo transparentan način, vrlo detaljan. Postoji jedan jako detaljan pregled ostvarenja akcionih planova, ko je, naravno, želeo da to čita. Svake godine se objavljuje. Sa te strane, nije poenta u tome šta radi Agencija za borbu protiv korupcije, ali jeste poenta reći da za borbu protiv korupcije treba nešto više od vašeg rada i da, opet ću ponoviti, treba mnogo više saradnje između različitih organa ove zemlje. Takođe, kada postavljamo visoka očekivanja, ja bih više voleo da postavimo malo viša očekivanja nego da ih imamo vrlo nisko, ili da imamo nerealno visoko. Treba znati da nijedna država nije iskorenila korupciju i dovela je na nivo Danske, koja ima ocenu 88 od 100, mi imamo 38, a da je bila siromašna. Dakle, nećete naći siromašnu državu u kojoj nema korupcije, osim ako ta država nije perverzija istorije sa najtežom diktaturom i država u kojoj je borba protiv korupcije u stvari pojela život. Takvih država, na sreću, više nema u svetu. Bez rasta neće biti smanjenja korupcije, bez rasta plata neće biti smanjenja korupcije, jer ako neko ima moć da uradi nešto što je protivzakonito, malu šansu da se to uhvati i platu od 500 evra, svi podsticaji sveta tu postoje. Samo rast može biti faktor koji će značajno smanjiti korupciju u jednom društvu i tu uopšte nema spora. S druge strane, korupcija sprečava rast. Zeznuta matematika. Druga stvar koja je bitna i koju vredi ponoviti, kada se razmišlja o politici, kada se razmišlja o zakonima, kada se razmišlja o represiji, uvek treba razmisliti šta je stav ljudi, da li kreiranjem tačaka gde se susreću država i privreda, državne institucije i pojedinci, gde imamo manjak ponude, recimo, državnih usluga, koliko je verovatno da će pojedinci vrlo racionalno reagovati i posegnuti za korupcijom. Jedino uklanjanjem tih tačaka može se ukloniti motivacija ljudi da se bave korupcijom. Pre nekih 10 godina imali smo potpuno korumpirano građevinarstvo. I vi ste mogli svu silu ovoga sveta da upotrebite kada je korupcija bila najjeftiniji način da se to ukloni. I danas imate probleme, manje nego tada, i ljudi racionalno reaguju, iako je to nezakonito, ali ako imate loš zakon ili zakon koji podstiče korupciju, bojim se da nemamo ljude, ne bi ih bilo ni u jednoj zemlji koji bi pobegli od tog izazova. To jeste suštinski izazov. Želim vam da nastavite da radite kao do sada, da osnovna poslovica bude - ni po babu, ni po stričevima, da niko u ovoj zemlji, bio to narodni poslanik kao nosilac suvereniteta, bio to ministar, predsednik Vlade, predsednik države, ne bude izuzet iz našeg rada, vašeg rada, hoću reći i iznad svega. Kada razmatramo kako nam funkcioniše Agencija za borbu protiv korupcije i poredimo je sa drugim zemljama, da imamo u vidu da živimo u institucionalnom okviru Srbije, ne Danske, ne Švedske, ne Norveške, ne Nemačke, i da je domet koji možete imati ograničen time, da se treba truditi svake godine iznova, da učimo kako se bori protiv te bolesti i da budemo svesni da se ta borba nikada neće završiti, ali ono što bi trebalo biti naše zadovoljstvo je kada vidimo dobre akcione planove, a ja se nadam da ćemo imati takve, da vidimo i ostvarenje indikatora, da vidimo dobre ocene za Poglavlje 23, kada stižu godišnji izveštaji EU, kao vrlo neutralnog evaluatora i da vidimo, iz godine u godinu, da vrednost CPI indeksa raste. Niko ne očekuje da će za 10 godina on biti 60, ali da probamo svake godine da dobijemo za jedan ili dva bolju ocenu. Hvala vam na pažnji.
Hvala, gospodine Stevanoviću. Reč ima Marija Jevđić. Izvolite.
Hvala. Poštovani predsedavajući, poštovani gosti iz Agencije za borbu protiv korupcije, danas imamo priliku da analiziramo i raspravljamo o Izveštaju o sprovođenju Nacionalne strategije za borbu protiv korupcije. Kada govorimo prevenciji i borbi protiv korupcije, JS smatra da je to jedan od prioriteta u procesu reformi koji se sprovodi u Srbiji na putu ka članstvu u EU. Skoro svakodnevno se može primetiti odlučnost države da stane na put korupciji, kao i volja u sprovođenju antikorupcijskih, sistemskih mera koje sprovodi ovaj visoki dom i Ministarstvo pravde i sama Vlada. Postoje kritike koje su vezane za borbu protiv korupcije i koje donekle zbunjuju građane, ali jasno se može reći da je Republika Srbija, od Antikorupcijskog tela Saveta Evrope, pozitivno ocenjena za donošenje sistemskih antikorupcijskih zakona i mera koje se sprovode u državi. Ono što nas očekuje je promena Ustava u delu pravosuđa, gde će biti uvedeni novi mehanizmi za jačanje nezavisnosti i odgovornosti pravosuđa i to je u završnoj fazi. Donet je Zakon o sprečavanju korupcije. U završnoj fazi je i pripremanje zakona o poreklu imovine, koji su mnogi decenijama najavljivali, ali očigledno da nije bilo ni političke volje, ni političke snage za njegovo donošenje i usvajanje. Upravo će ova Vlada uputiti taj zakon Narodnoj skupštini i time će dodatno biti unapređena borba protiv korupcije. Za JS to znači da će građani Srbije biti zadovoljniji još višim stepenom ojačavanja sistemske borbe protiv korupcije u Srbiji. Problem korupcije ne postoji samo u Srbiji ili regionu, to je problem svetskih razmera i iskoristila bih priliku da pohvalim saradnju naše Agencije za borbu protiv korupcije i Nacionalne antikorupcijske agencije Italije. Ta saradnja se ogledala kroz tvinig projekat koji je trajao dve godine i bio je finansiran od strane EU. Tokom realizacije projekta razmenjena su iskustva i znanje između ove dve agencije, što je veoma značajno, jer je iskustvo Italije u borbi protiv korupcije značajno veće. Uspešna je i saradnja našeg Tužilaštva za organizovani kriminal, ali i Tužilaštva za borbu protiv mafije Italije i to je od izuzetnog značaja, kada govorimo o borbi protiv transnacionalnog kriminala. Od 2018. godine srpski tužioci i policajci pohađaju stručnu obuku u Italiji u oblasti protiv korupcije i finansijskog kriminala. Kada govorimo o borbi protiv transnacionalnog organizovanog kriminala, Srbija je prva država koja je pozvana da bude deo mreže institucije za prevenciju korupcije, a u cilju prikupljanja i razmene informacija, kao i dobre prakse između institucija za prevenciju borbe protiv korupcije. Mrežu čini više od 15 zemalja i vi ste, gospodine Sikimiću, jedan od dva potpredsednika ove organizacije. Kao što sam i napomenula, JS smatra da je ova Vlada prepoznala da se borbom protiv korupcije poboljšava kvalitet života građana, vraća se poverenje u državne institucije i poboljšava se celokupna slika naše zemlje u svetu. Jasna je i politička volje Srbije, Vlade Srbije i njena odlučnost za borbu protiv korupcije i mislim da će Zakonom o poreklu imovine, na koji se čeka već 30 godina, biti napravljen veliki korak u toj ni malo jednostavnoj borbi. Jedinstvena Srbija smatra da Srbija ima institucionalni okvir za borbu protiv korupcije i u prilog tome govore rezultati iz protekle godine, gde je povećan broj osuđujućih presuda, kada je reč o krivičnim delima sa koruptivnim elementom, a najčešće je reč o presudama protiv odgovornih lica za zloupotrebu službenog položaja i primanja mita. Među tim postupcima su i postupci koji se vode i protiv visoko pozicioniranih službenika, poput direktora i odgovornih lica u državnim institucijama. Da bi Agencija za borbu protiv korupcije u svom radu bile efikasnija, mi smo pre par mesecu u Narodnoj skupštini odobrili veći broj izvršilaca u radu Agencije i mislim da je to direktna potvrda da je država rešena da istraje u borbi protiv korupcije. Srbija ima evropski standard i pokazuje da prednjači u regionu protiv korupcije i kada govorimo o konkretnim merama koje se sprovode, ne možemo a da se ne osvrnemo na Zakon o zaštiti uzbunjivača, koji je urađen po najvišim standardima Saveta Evrope, zbog čega mnoge zemlje, prvenstveno iz centralne Evrope, traže pomoć upravo iz Srbije u pisanju takvih zakona. Uzbunjivači su potrebni Srbiji, jer oni ne narušavaju, već štite sistem i ovim zakonom je napravljen veliki korak napred, jer lica koja ukazuju na korupciju imaju adekvatnu zaštitu pred sudom i samim tim se sam sistem pokrenuo. Oni društvu ukazuju na problem i društvo to treba da prepozna kao dobar korak u sprovođenju pravde i uređenju sistema i treba da se suoči sa problemom na adekvatan način i da ga rešava u samom začetku. Zakon o zaštiti uzbunjivača primenjuje se od 2015. godine, a pre njegovog stupanja na snagu je oko 1.200 sudija i preko 300 službenika, sudijskih pomoćnika bilo obuhvaćeno obaveznim programom obuke i time je stvoren osnova da se ovaj zakon implementira i adekvatno sprovodi. Jedinstvena Srbija podržavana napore Vlade u sistemskoj borbi protiv korupcije. U Danu za glasanje podržaće Izveštaj o radu Agencije za borbu protiv korupcije i sve što Agencija za borbu protiv korupcije bude radila u narednom periodu u cilju iskorenjivanja korupcije iz sistema, jer samo tako ćemo garantovati vladavinu prava i povratiti poverenje građana u državne institucije. Hvala.
Hvala, koleginice Jevđić. Reč ima narodni poslanik Bojan Torbica. Izvolite, kolega Torbica.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, uvaženi gospodine Sikimiću sa saradnicima, kolege narodni poslanici, poslanička grupa Pokret socijalista – Narodna seljačka stranka – Ujedinjena seljačka stranka će u Danu za glasanje sa zadovoljstvom podržati Izveštaj o radu sa Izveštajem o sprovođenju Nacionalne strategije za borbu protiv korupcije u Republici Srbiji za period od 2013. do 2018. godine i Akcionog plana za njeno sprovođenje, jer za to stvarno imamo razloga. Izveštaji su urađeni kvalitetno i ono što je kod samog Izveštaja o radu Agencije u 2018. godini najvažnije, jeste činjenica da je izuzetno detaljno opisan, kako rad Agencije po sektorima, tako i rezultati tog rada, uz izdvajanje ključnih rezultata svakog sektora. Tako da, moram priznati, da je pravo zadovoljstvo bilo pročitati dobijeni materijal. Izveštaj jasno i nedvosmisleno pokazuje da Agencija kao samostalan i nezavistan državni organ u svom radu je pokazala visok nivo profesionalnosti i efikasnosti, što predstavlja značajan napredak u odnosu na neke od prethodnih godina. Ono što je najvažnije vidi se da u radu Agencije ima značajnog napretka da se radi i bolje i kvalitetnije i efikasnije. Period od petooktobarskog puča 2000. godine, pa sve do promene vlasti 2012. godine, bio je obeležen izuzetno visokim stepenom kriminalizacije bivšeg režima, koji je i to slobodno mogu reći, bio bezobzirno i nepodnošljivo korumpiran. Korupcija je bila toliko ukorenjena u sistem vlasti bivšeg režima da čak ni sam vrh tadašnje Agencije za borbu protiv korupcije nije bio imun na nju. Da ovo što govorim nisu prazne reči možemo se uveriti ako pogledamo izveštaje Saveta za borbu protiv korupcije, tokom prvih deset godina svog rada koji se poklapaju sa decenijom vladavine DS ili da budem još precizniji vladavine današnjih opozicionara Borisa Tadića, Dragana Đilasa, Vuka Jeremića, Zorana Živkovića i njihovih satrapa. Upravo taj Savet za borbu protiv korupcije na čijem se čelu nalazila Verica Barać od oktobra 2001. godine, kada je osnovan, pokrenuo je preko 30 slučajeva visoke korupcije i spornih privatizacija. Najveći odjek u javnosti imali su slučajevi „Novosti“, „Luke Beograd“, šećerne afere, Veterinarskog zavoda, „Sartida“, ali samo jedan slučaj za vreme DOS-ovske vlasti dobio je i sudski epilog. Reč je o privatizaciji „Jugoremedije“. Savet za borbu protiv korupcije republičkim vladama u čak pet mandata, koliko su ih puta formirale partije okupljene oko DS ili DSS, poslali su izveštaj o svim utvrđenim slučajevima visoke korupcije i kriminalnim pljačkaškim privatizacijama na koje ni jedna od tih DOS-ovskih vlada nikada nije ni odgovorila. Naravno, po naredbi vrha tadašnjih vlasti koju su činili današnji lideri saveza za novu pljačku Srbije, ni pravosuđe se takođe nije izjašnjavalo o preko 90% slučajevima o kojima ih je Savet obavestio ili su davali kratak odgovor da su predistražne radnje još uvek u toku. Tako na primer, vezano za šećernu aferu, prvi izveštaj o malverzacijama oko šećera Savet je podneo Vladi Srbije 2003. godine. Godinu dana kasnije usledio je drugi, a zatim i treći izveštaj. Nikakav odgovor, čak ni tri Vlade, prve Zorana Đinđića čija je Vlada bila direktno umešana u malverzacije sa šećerom, druge Zorana Živkovića i treće Vojislava Koštunice, nikada Savetu nisu dali odgovor niti je Tužilaštvo ikada istražilo ko je odgovoran za ogromnu količinu šećera koja je bez carinske kontrole uvezena u zemlju, prepakivana, a potom po preferencijalnim uslovima izvožena i prodavana, zbog čega nam je EU na određeno vreme bila i zabranila izvoz šećera. Sve ovo je dokaz da je Verica Barać u potpunosti bila u pravu kada je u julu 2011. godine za Srbiju, kojom su tada vladali Đilas i Tadić, izjavila da se centar korupcije u državi nalazi u samoj republičkoj Vladi. Upravo tako su se, dok su bili na vlasti protiv korupcije borili oni koji danas kroz savez za novu pljačku Srbije žele da se vrate na tu istu vlast. Za razliku od slučajeva korupcije i pljačkaške privatizacije, tužbe za klevetu koju su protiv Verice Barać kao predsednice Saveta za borbu protiv korupcije podnosili tajkuni, čija su se imena zbog brojnih kriminalnih radnji nalazila u izveštajima Saveta, bili su odmah procesuirane. Milan Beko je podneo desetak krivičnih prijava za klevetu, narušavanje ugleda i duševnu bol protiv Saveta i Verice Barać. Krivičnu prijavu protiv Baraćeve je zbog zloupotrebe službenog položaja i navodnog prekoračenja granica svojih ovlašćenja, pred Drugim opštinskim javnim tužilaštvom podneo i Miroslav Mišković zbog nemerljive štete nanete njegovoj kompaniji „Delta“. Kako je u to vreme bila kriminalizovana celokupna vlast, tako ni pojedinci iz samog vrha tadašnje Agencije za borbu protiv korupcije nisu mogli ostati van, za to vreme, opšte prihvaćenog stila ponašanja. Tako smo, nažalost, imali jednu sramnu epizodu da član, a mislim da je čak bio i predsednik Odbora Agencije za borbu protiv korupcije, bude krivično gonjen i odgovara za krivično delo, doduše ne na način na koji je trebalo da odgovara, ali to je već problem funkcionisanja pravosudnih organa. Možda će se nekom učiniti da je slučajnost što se radi o čoveku kog su nam nedavno Đilas, Jeremić i Obradović kao vajnog eksperta predložili za nekog pregovarača i zastupnika njihovih interesa, ali kada se radi o ovoj trojci iz saveza za novu pljačku Srbije ništa nije slučajnost. Naravno da nije slučajnost da zastupnik njihovih interesa, koji se uglavnom zasnivaju na ličnom bogaćenju, bude Čedomir Čupić, čovek koji je odlukom Trećeg javnog tužilaštva u Beogradu, u predmetu KT331/15 omogućeno da izbegne krivično gonjenje tako što se nagodio sa Tužilaštvom i na taj način izbegao da odgovara za falsifikovanje zapisnika koji je počinio u vreme dok je bio član Odbora Agencije za borbu protiv korupcije. Osim krivičnog postupka koji je vođen protiv Đilasovog ljubimca Čedomira Čupića, podsetiću vas da se više krivičnih postupaka vodi protiv prve direktore Agencije za borbu protiv korupcije, ne znam da li je uopšte potrebno da napomenem da se radi o kadru DS, kadru koji odgovara zbog zloupotreba službenog položaja koji su se odnosili na nezakonito trošenje dnevnica za službena putovanja, kao i zloupotrebe oko kupovine zgrade u kojoj je danas sedište Agencije za borbu protiv korupcije, gde je utvrđeno da je zgrada kupljena po mnogo višoj ceni od realne, kao i da je zgrada kupljena sa nameštajem, a kada je trebalo da se preuzme, tog nameštaja u zgradi više nije bilo, zbog čega su iz budžetske rezerve ponovo izdvojena sredstava za novi nameštaj, pošto je onaj koji je kupljen sa zgradom, jednostavno ispario, kao što su isparile mnoge stvari tokom vladavine prethodnog režima. Srećom po državu Srbiju, pobeda koalicije okupljene oko SNS i promena vlasti 2012. godine, dovela je do korenitih promena u odnosu države, kako prema prevenciji, tako i prema borbi protiv korupcije, koji su danas postali jedan od prioriteta svih republičkih vlada od 2012. godine do danas. Odgovornom politikom i doslednom borbom protiv svih oblika korupcije uspeli smo u velikoj meri da povratimo poverenje građana u državne organe, pre svega u pravosudni sistem koji je zbog brojnih zloupotreba ozbiljno bio poljuljan do 2012. godine. Posle ovih nepunih sedam godina kako se sprovode reforme, moramo priznati da se država nalazi na dobrom putu u borbi protiv korupcije, a ono što je najvažnije, da u toj borbi učestvuju sve državne institucije bez izuzetka. Shodno tome, tokom poslednjih nekoliko godina povećan je broj osuđujućih presuda kada je reč o krivičnim delim sa koruptivnim elementom, pa, tako samo u poslednjih godinu dana imamo više od 400 osuđujućih presuda kojima je izrečena kazna zatvora, a Tužilaštvo je postupalo po više od 10 hiljada krivičnih prijava. Ozbiljnost i posvećenost u borbi protiv korupcije govori činjenica da je više od tri godine trajala javna rasprava i rad radne grupe za donošenje novog Zakona o sprečavanju korupcije koji smo u ovom domu usvojili pre dva meseca. Novim zakonom o sprečavanju korupcije proširena je nadležnost Agencije za borbu protiv korupcije, njime je pojačana njena nezavisnost i finansijska samostalnost, pojačana je zaštita javnog interesa, smanjeni rizici od mogućnosti nastanka raznih oblika korupcije i povećana odgovornost organa javne vlasti i javnih funkcionera. Ovaj zakon počeće da se primenjuje od 1. septembra sledeće godine. Ne samo da su novim zakonom stvoreni uslovi za kvalitetniji i efikasniji rad Agencije, već je to učinjeno i konkretnim potezima Vlade i Skupštine, preduzetim od kraja prošle godine, a koji se odnose, pre svega, na uvećanje budžetskih sredstava namenjenih za rad Agencije, kao i značajno povećanje broja zaposlenih, tako da će biti izuzetno zanimljivo kada ovogodišnje rezultate rada sledeće godine uporedimo sa rezultatima koji će biti ostvareni posle povećanja budžeta i posle povećanja broja zaposlenih i vidimo da li je došlo do povećanja u efikasnosti rada Agencije, u šta stvarno ne sumnjam da će biti tako. Naravno, da za potpun učinak u prevenciji i borbi protiv korupcije nisu dovoljne samo aktivnosti Agencije, već je neophodno da svi državni organi pruže maksimalni doprinos. Tako je neophodno da sve aktivnosti Agencije u potpunosti prate i pomažu, pre svega, policija, sudovi, tužilaštvo, poreska uprava, Uprava za sprečavanje pranja novca i brojni drugi državni organi. Tek tada, kada sagledamo rezultate ovih organa, možemo stvoriti potpuniju sliku o rezultatima borbe protiv korupcije. Moram da spomenem i činjenicu da su rad Agencije u prethodnom periodu pojedini mediji često znali da banalizuju i da prikazujući pojedine aktivnosti Agencije, stvaraju lažnu sliku o potpunoj korumpiranosti najvećeg dela javnih funkcionera, što naravno ne odgovara istini. Istina je da su tokom vladavine bivšeg režima brojni funkcioneri koristili javne funkcije u svrhu ličnog bogaćenja i stvaranja monopola za svoj biznis. Ali, sve ove promene, kako zakonske, tako i organizacione, doprinele su da se takvi slučajevi više ne ponavljaju. Donošenjem novih zakona i uvođenjem novog principa rada, upravo mi se borimo da se Srbiji više nikad ne ponovi neko poput Dragana Đilasa, čoveka koji je tokom mandata provedenih na nekoliko javnih funkcija, brojnim zloupotrebama stekao imovinu koja se meri stotinama miliona evra. Upravo, mi se borimo da u Srbiji nikada više ne bude pravilo da svaka javna investicija mora da preraste u aferu i da bude sinonim za lopovluk i pljačku. Upravo, mi se borimo da više niko u Srbiji poput Dragana Đilasa i Vuka Jeremića, samo zato što poseduju stotine i desetine miliona evra, zarađene na nezakonit način imaju mogućnost da kupuju političke partije, cele poslaničke grupe, pojedine poslanike i odbornike. Upravo, mi se borimo da više nikada niko kao što je Boško Obradović ne može da pere pare koje za potrebe kampanje dobio iz republičkog budžeta tako što će nekoj privatnoj zanatskoj radnji uplatiti iznos od pola miliona za fiktivne, tj. nepostojeće elektro radove. Upravo, mi se borimo da na čelo Vlade Vojvodine nikada više ne dođe čovek poput Bojana Pajtića, idejnog tvorca afere „Kamenica 2“, Razvojna banka Vojvodine, Fonda za kapitalna ulaganja i još mnogo raznih pljački pokrajinskog budžeta, kao i da na čelo bilo koje opštine više nikada ne dođe neko poput Radoslava Milojičića Kene, koji je za budžet opštine Smederavska Palanka, bio ravan kataklizmi. Ono što ovaj izveštaj o kom raspravljamo nedvosmisleno pokazuje jeste da Srbija ima jedan uređen okvir za borbu protiv korupcije i da se borbi protiv korupcije pristupa sistematski. On jasno pokazuje da u aktuelnoj borbi protiv korupcije nema zaštićenih, što je bio slučaj u nekim prethodnim vremenima. Postupci koje Agencija vodi protiv svih funkcionera, bez obzira da li pripadaju vlasti ili opoziciji, bez obzira da li su funkcioneri na lokalnom ili republičkom nivou, jasno pokazuju da u ovoj borbi definitivno nema onih koji su zaštićeni partijskom knjižicom, društvenim statusom, bogatstvom, funkcijom koju obavljaju. Ono što je iz izveštaja vidljivo, jesu i odlični rezultati Agencije na polju međunarodne saradnje, što je dovelo do toga da direktor Agencije, gospodin Sikimić, bude izabran za jednog od dva potpredsednika mreže institucija za prevenciju korupcije, koju čine antikorupcijske institucije 18 zemalja. Ovaj uspeh je očigledno priznanje kako gospodinu Sikimiću i Agenciji, tako i državi Srbiji za pokazane rezultate u borbi protiv korupcije. Na kraju bih ovo svoje obraćanje završio jednom preporukom. Pošto se u izveštaju o radu, u 2018. godini, nalazi odeljak sa karakterističnim primerima iz prakse, a znam da mnogo kolega, koji su zbog nejasnih propisa ili nedovoljno informisanja, grešili prilikom prijave imovinskog stanja, da u nekom skorijem vremenu objavite izdanje u kom bi bile obuhvaćene sve najčešće greške i propusti funkcionera prilikom prijave imovinskog stanja ili prijave promene tog imovinskog stanja kako bismo s jedne strane te greške i propuste sveli na najmanji mogući nivo, a sa druge strane Agenciji uštedeli vreme potrebno za sprovođenje postupka kod takvih banalnih propusta i grešaka, koje mogu biti izbegnute boljom edukacijom. Hvala.
Zahvaljujem. Da li još neko od predstavnika, odnosno ovlašćenih želi reč? Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović? Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvaženi i poštovani gospodine Sikimiću sa saradnicima, dragi poslanice i poslanici, poslanička grupa SPS će podržati izveštaj Agencije za sprečavanje korupcije, jer je nedvosmisleno da je celovit, jasan, da sadrži sve ono što je nama, narodnim poslanicima, bitno da saznamo i da na osnovu naših saznanja dođemo do zaključka za koji smatram da je ovde jedinstven, a to je da ste učinili mnogo da se, kako u normativnom delu, tako i u praktičnom smislu reči, antikoruptivne mere primenjuju, da se identifikuju svi vidovi koruptivnog delovanja i da se u skladu sa tim pravilno reagovalo kako procesuiranjem, tako i izricanjem adekvatnih mera. Kada govorim o procesuiranju, tu prevashodno mislim na pokretanje odgovarajućih postupaka pred nadležnim sudovima, prekršajnim i osnovnim sudovima. Gospodine Sikimiću, nesumnjivo je da ste preuzeli jednu funkciju koja ima nemerljiv značaj sa strane zaštite kako sistema, odnosno institucija države, tako i pravnog poretka, ne samo vi, ali u svakom slučaju vaše nadležnosti u ovom smislu su jako, jako bitne. Imajući u vidu period koji bio 2001. godine, odnosno 2002. godine, kada smo imali u raznim segmentima društva legla korupcije, ovo danas i ono što vidimo kroz Izveštaj je sasvim suprotno. Da budemo potpuno iskreni i otvoreni, ne postoji država na svetu u kojoj ne postoji barem neki vid koruptivnog delovanja, ali države sa jakim sistemom, sa stabilnim uređenjem imaju i mere i mehanizme da se ti vidovi koruptivnog delovanja svedu na nivo koji ne ugrožava institucije sistema i pravni poredak. Mislim, čak i ne samo što mislim, nego i želim da verujem da smo mi već uspeli da dođemo do tog nivoa kada možemo da kažemo da korupcija u Srbiji više neće nikada, kao što je to ranije činjeno, ugrožavati i sistem i pravni poredak. Zašto ovo govorim? Kada napravimo paralelu u odnosu na period koji sam pomenuo, podsetimo se samo kriminalnih privatizacija koje su donete po odredbama zakona, koliko se ja sećam 2001. godine, o privatizaciji privrednih društava koja su poslovala sa društvenim kapitalom kao većinskim kapitalom. Podsetimo se činjenice da je upravo u tom periodu negde na stotine hiljada zaposlenih ostalo bez posla. Podsetimo se činjenice da su brojni kupci takvih privrednih društava odlazili iz Srbije, uzimajući bukvalno sve što su mogli da uzmu, ili bolje reći otmu, ostavljajući sablasno prazne hale ili pogone privrednih društava, ostavljajući bez posla ogroman broj zaposlenih, bez egzistencije, a isisavajući sav kapital koji je postojao bez obzira koliki je – toliki je, s jedne strane, a s druge strane, bez jednog jedinog dinara ulaganja, na šta su bili obavezni. Da li je tu bilo koruptivnog delovanja? Nesumnjivo je da jeste. Da li se adekvatno reagovalo na to koruptivno delovanje? Nesumnjivo da nije. Mali je broj postupaka koji su zbog grubih povreda, pa čak i onih zloupotreba koje nisu samo predviđane, odnosno normirane Zakonom o privatizaciji koji je, iskreno rečeno, bio kriminalan zakon, vrlo mali broj je onih koji su identifikovani, vrlo mali je broj onih koji su procesuirani i vrlo mali broj je onih koji su osuđeni. Da ne govorim da je u tom periodu 2001, 2002. godine, dakle od petooktobarskih promena, upravo sektor javnih nabavki bio leglo korupcije, ali bukvalno leglo korupcije, da ne pominjem koliko je ministara iz tog perioda, upravo zbog povreda odredaba koje se odnose na javne nabavke, bilo procesuirano. Po našem mišljenju, poslaničke grupe SPS, to nije onaj broj koji obuhvata sve one koji su činili protivpravne radnje, koji su se ogrešili o zakon. Mnogi su ostali van domašaja zakona i to je jedan vid koruptivnog delovanja ili uticaja da se neko ne podvede pod zakon, da ne odgovara za ono što je učinio, dakle da ne snosi posledice, a s druge strane država ostaje bez obeštećenja. Kad sam rekao da je sektor javnih nabavki bio leglo korupcije, postoje nedvosmisleno jasni primeri. Da ne govorim o tome kako su optički kablovi i ceo sistem jednog ministarstva koje je bilo zaduženo za to radili na koruptivan način. To je doživelo sudski epilog. Ne mešam se u sudsku odluku kakva će biti, da li je pravosnažna ili nepravosnažna, ali evidentno je da su osnovi sumnje postojali, i kada je u pitanju bio tadašnji ministar Dulić i mnogi drugi. Da li će epilog pred sudom biti ovakav ili onakav, to nije naše, to je stvar suda i sud će o tome da odlučuje. Ukoliko krivice nema, sud će doneti takvu presudu, kao što će doneti presudu ukoliko krivice ima. Ali je evidentno da je tužilaštvo reagovalo zbog toga što su postojali osnovi sumnje za nešto što se može podvesti pod koruptivno delovanje. Nakon donošenja Zakona o Agenciji za sprečavanje korupcije, nedavno smo ga doneli, nesumnjivo je da imate daleko veće nadležnosti s jedne strane, ali s druge strane je isto tako nesumnjivo da ćete u skladu sa tim nadležnostima biti daleko efikasniji. I nesumnjivo je da već taj početni period doživljava ono što mi želimo, ne samo mi narodni poslanici, nego i građani Srbije, a to je da vidimo rezultate borbe protiv koruptivnog delovanja. Imajući u vidu da je zakon proširio i krug lica koja mogu biti u sukobu interesa, imajući u vidu da je zakon u procesnom delu dao mogućnosti daleko efikasnijeg delovanja, odnosno praktične primene tih zakonskih odredaba, odnosno normi, mi smo uvereni da ćete vi to uspeti da na najbolji način i realizujete, odnosno da zakon pretvorite u praksu, u onom optimalnom smislu reči. Što se tiče ostalih delova Izveštaja, ja ih ne bih mnogo afirmisao, s obzirom da je Odbor za pravosuđe, čiji sam član, dao pozitivnu ocenu i predstavnici Agencije su bili na Odboru kada smo izveli taj zaključak da treba Odbor da da predlog Skupštini da se ovakav izveštaj prihvati i on u svakom slučaju ima osnov za prihvatanje, iz više razloga. Prvi razlog su konkretni rezultati u radu Agencije u izvršavanju kontrolne i preventivne funkcije. Ti su rezultati evidentni i teško ih je osporiti, odnosno ne mogu se dovoditi u sumnju. Sprovođenje Nacionalne strategije za borbu protiv korupcije, takođe rezultati postoje. Sprovođenje Akcionog plana za primenu Nacionalne strategije za borbu protiv korupcije u 2018. godini, nadam se da će na isti način kao što sam sada ocenio biti ocenjen kada za to budu stečeni uslovi, odnosno kada ga budemo analizirali u onom punom smislu reči, a on je nesumnjivo apsolutno, apsolutno dao rezultate. Što se tiče normativnog okvira u oblasti finansiranja političkih aktivnosti i jasnijeg definisanja spornih pojmova i pitanja, to nije naša nadležnost, jer se podvodi pod zakonodavni okvir, ali ne samo kod nas. Potrebno je da i Vlada Republike Srbije preko resornog ministarstva omogući da se jedan takav zakon pojavi ili zakonski predlog o kome ćemo, nadam se, krajnje stručno i argumentovano da raspravljamo i na kraju da ga usvojimo isključivo radi podrške vama i kako bi se vama pomoglo u daljem postupanju. I na kraju, mislim da ste, gospodine Sikimiću, do sada bili zadovoljni podrškom Vlade Republike Srbije kada je u pitanju mogućnost poboljšanja infrastrukture u Agenciji za sprečavanje korupcije, kada su u pitanju mogućnosti da se stručno osposobe i adekvatnije pripreme, odnosno poveća eventualno kadrovska struktura ili kadrovski potencijal Agencije, oprema, programi i suštini da kažemo da se poboljšaju uslovi rada u Agenciji. Nadam se da tu nemate primedbi, s tim što i dalje stoji preporuka Vladi Republike Srbije da se na tom polju radi, jer nikad nije dovoljno ono što postoji, uvek se može nadograditi, uvek se može poboljšati, uvek se mogu ti uslovi prilagoditi potrebama, s jedne strane, a s druge strane, primeniti u praktičnom smislu reči tamo gde su se okolnosti promenile, pa hajde onda da reagujemo i u odnosu na te promenjene okolnosti na adekvatan način. Zbog svega ovoga što sam istakao, još jednom ću ponoviti da će poslanička grupa SPS, podržati vaš izveštaj i da ćemo u danu za glasanje, glasati tako što ćemo tražiti da se izveštaj prihvati. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vladimir Marinković. Izvolite.
Zahvaljujem, poštovani predsedavajući, uvaženi gospodine Sikimiću, sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, ovaj izveštaj Agencije za borbu protiv korupcije je jako značajan za dalji rad i dalje funkcionisanje, kako Narodne skupštine, tako i cele naše države i naših institucija. U ovom izveštaju se na jedan detaljan, vrlo kvalitetan način definiše šta se uradilo po pitanju implementacije strategije borbe protiv korupcije, koja je usvojena 2013. godine u ovom parlamentu u kojoj je definisano nekoliko ključnih principa za funkcionisanje naše države i sam odnos i ove većine u parlamentu, šefa države i Vlade Republike Srbije, prema korupciji. Jedan od tih glavnih principa je nulta tolerancija na korupciju i naravno bespoštedna i beskompromisna borba protiv ove pošasti. Što je i dokazano u proteklih nekoliko godina, kada je u pitanju jedan jasan i jednak odnos prema svima koji su se u ovoj zemlji bavili koruptivnim stvarima iako ima puno toga što država, Agencija, u saradnji sa parlamentom i svim drugim institucijama, u tom domenu može da uradi i da popravi. Svi znamo da je ova borba velika, da ona se nikada ne završava, da nikada ne može biti stopostotno uspešna, ali možemo da težimo tome da borba protiv korupcije bude svakim danom, svakim mesecom, svake godine uspešnija. Da pokažemo svima u ovoj državi volju i želju ko god da su, članovi vladajućih stranaka, opozicionih stranaka, da ruka pravde, ruka Agencije za borbu protiv korupcije i našeg parlamenta, i državnih institucija će biti takva da će sve one koji se bave koruptivnim radnjama stići i da će oni za to, naravno pred nadležnim organima odgovarati. Iako je danas u fokusu diskusija o ovom izveštaju, ja ne mogu da kao neko ko se ozbiljno bavi politikom, ne sagledam jedan širi društveni kontekst borbe protiv korupcije, uloge Agencije, uloge samog parlamenta, nadležnih odbora. I, ono što se u našoj zemlji, u proteklih nekoliko meseci dešava, a što nije bilo imanentno ni u jednom periodu funkcionisanja naše države, od Berlinskog kongresa, pa do danas. Ono što je jako značajno da naglasim i obeležava, nažalost politički život i društveni kontekst u našoj zemlji je pokušaj podele našeg društva, pokušaj podele našeg naroda, o kojem je i u ponedeljak u autorskom tekstu u „Politici“, predsednik Aleksandar Vučić, govorio. Ne na osnovu ideologija, ne na osnovu političkih programa, njihove odbrane, argumentovane rasprave u parlamentu i na svim drugim mestima, koje parlament obezbeđuje, javnim slušanjima, radnim grupama, sednicama odbora, plenarnim sednicama, nego pokušaj jednog dela upravo onih koji su navikli da koruptivnim radnjama dolaze do bogatstva, dolaze do moći, dolaze do toga da upravljaju ovom zemljom i njihovim institucijama. Pokušaj da podele ovu zemlju na one koji su gospodari Srbije, koji treba to da budu, koji su to zaslužili, zato što su oni Bogom dani, da oni realizuju sve projekte, da oni izvlače novac kako god oni žele, iz svih ministarstava, institucija, da urušavaju ovu zemlju, kao što su to uradili i u više navrata i tokom više godina delovanja, pa smo ostali bez 500 hiljada ljudi, koji su ostali bez posla u periodu od 2008. do 2012. godine. Pokušaj da se u Srbiji opet uspostave oni koji su gospodari života i smrti i druga Srbija i druga Srbija, tzv. plebs, naša koju mi predstavljamo kako oni žele da nas predstave i u koju ja spadam, krezuba kažu Srbija, neki sendvičari, ljudi bez diploma, ljudi bez znanja koji su doveli do toga da sa 26% nezaposlenosti danas u Beogradu imamo 10% nezaposlenosti. Koji su doveli do toga da 2014. godine dugovanja trudnicama, poštovane kolege budu 396 miliona dinara u gradu Beogradu, a da sad nema nijednog jedinog dinara duga. Da dugovanja socijalno ugroženim licima budu 121 milion dinara, a da sada nema nijednog jedinog dinara duga. Koji su napravili od Srbije gradilište, zemlju kranova, zemlju bagera, zemlju novih fabrika, zemlju stranih direktnih investicija, domaćih investicija. To je ta Srbija koja nije pristala na reket, koja nije pristala da ga plati, kao u Čikagu 30-ih godina, koja nije pristala na poniženje. To je ta druga Srbija koja svom srećom po svim istraživanjima javnog mnjenja koju podržava i koja broji preko 70% građana koji podržavaju našu politiku, koji podržavaju predsednika Aleksandra Vučića, i koji podržavaju ovu beskompromisnu i bespoštednu borbu protiv organizovanog kriminala i korupcije. Gospodine Sikimiću, mi ćemo i dalje istrajavati u tome da podržimo sve ono što je u znaku i što predstavlja mogućnost da ova zemlja se što bolje i kvalitetnije izbori protiv korupcije. Da se svaki državni dinar potroši na najbolji mogući način, ne samo zakonski nego i na najsvrsishodniji način, da dobijemo ono, što bi rekli, najveću vrednost za najmanje moguće novca i da učinimo našu državu što efikasnijom, što boljom, što kvalitetnijom u službi samo onih kojima mi ovde odgovaram. To su građani Republike Srbije. To je narod Republike Srbije. Samo njima odgovaramo. Ne odgovaramo onima koji vode hibridni rat i rat lažnim vestima. Moram da navedem primer mog uvaženog kolege Nebojše Stefanovića. Nije to slučajno da se rat vodi protiv onog koji je možda i jedan od najboljih od nas. Onaj koji je i u vašem izveštaju i ja sam ga podrobno čitao, podigao nivo funkcionisanja MUP na najviše grane. Ministarstvo unutrašnjih poslova koje u proteklih pet godina uradilo više za pripadnike policije, uradilo više za narod Republike Srbije, za njegovu bezbednost nego moguće nekoliko poslednjih ministara policije u proteklih 25 ili 30 godina. Naravno, kada postoje takvi rezultati oni koji interes svoje zemlje stavljaju ne u drugi nego u peti ili deseti plan, napadaju, i naravno smeta im što MUP ima takve rezultate, što je Srbija bezbedna zemlja, što je Srbija suverena zemlja i što Srbija vodi računa prioritetno o srpskim interesima. Niko nam ne diktira šta ćemo da radimo, kako ćemo da radimo. Sa svima možemo da sarađujemo. Podržavamo izbalansiranu politiku predsednika Vučića kada je u pitanju geopolitika i međunarodni položaj naše zemlje. Podržavamo saradnju kako sa Ruskom Federacijom, Kinom, tako i sa SAD, EU, sa svim zemljama kojima možemo da trgujemo, da sarađujemo, i sa svim zemljama koje nas poštuju. I na tom putu ćemo ostati, i na tom putu ćemo i dalje istrajavati i naravno zaštitićemo svakog od nas ko je na ovakav brutalan način napadan i izložen svakodnevnim brutalnim napadima i lažima, kao što jeste ministar unutrašnjih poslova od onih kojima smeta da ova zemlja bude bezbednija, da bude uređenija, da bude bogatija. A, možda im smeta što Kosovo i Metohija prošle godine nisu ušli u Interpol. Eto, to dame i gospodo narodni poslanici, verovatno smeta, pa je takvo rodoljublje poštovanje zemlje i borba za svoju zemlju, dovelo do toga da takvi ljudi budu izloženi najbrutalnijim i najgorim mogućim napadima od onih koji su najgori i od onih, kako je to sam predsednik rekao, kojima nije hteo da plati reket, pa se sada bave urušavanjem interesa i urušavanjem svoje zemlje. I nigde nećete videti ni u jednoj zemlji kao što to oni rade da ljudi odu u inostranstvo i pričaju loše o svojoj zemlji. Mi možemo ovde i zato kažem da mi na žalost nemamo tu ideološku podelu, stranačku podelu i da argumentovano govorimo o tome šta je bolje za našu ekonomiju, što je bolje za našu međunarodnu poziciju i saradnju. Mi danas od jednog dela, manjinskog dela nekoliko procenata, da li toliko broja ljudi imamo pokušaj da podele Srbiju na plebs, i na one koji su bogom dani, na gospodare Srbije. E, nema više gospodara nad Srbijom ima samo rodoljuba i patriota i ljudi koji će da vode ovu zemlju u dobru, sigurnu budućnost. Zemlju koja će da se modernizuje, zemlju koja će da beleži ekonomski rast, zemlju u kojoj će se ljudi zapošljavati u kojoj će nas biti više, u kojoj će se rađati deca. To je Srbija koju ova većina u Parlamentu želi i koju ćemo naravno kao glavni strateški cilj naše zemlje maksimalno ispuniti i nećemo naravno, dozvoliti da podele ovakve vrste utiču na našu zemlju i na njen dalji rast i razvoj. U moru i u salvi tih brutalnih napada, koji nemaju veze sa rezultatima koji nemaju veze sa ideološkim razlikama imamo i jednog stručnjaka koji piše u jednom nedeljniku, magazinu juče, „Šta se krije iza „Behtela““? Zamislite iza „Behtela“, šta se krije iza „Behtela“? Ja sam razumeo i razumem argumente kolega iz SRS koji žele da se Srbija okrene Evro-azijskim integracijama, jačoj intenzivnijoj saradnji sa Ruskom Federacijom i Narodnom republikom Kinom i da jednostavno po prirodi stvari kritikuju jačanje saradnje sa SAD, jačanje strateških odnosa i veza za koje se iskreno i ja i moja stranka zalažemo i naravno jedan dobar deo kolega ovde. Ali zamislite, šta u ovom tekstu, u ovim lažnim vestima u „Behtelu“ i o ulozi predsednika Vučića, zamislite u celokupnom tom potencijalnom poslu koji je potpuno pravno čist, koji većina u ovom Parlamentu kao sporazum izglasala ovde, gde smo imali jednu javnu diskusiju, jednu javnu raspravu govore o tome da će taj posao možda sa „Behtelom“ uticati na to da Trampova administracija u SAD ima možda bolji i povoljniji odnos prema Srbiji kada je u pitanju rešavanje najvećeg parehselans političkog pitanja u našoj zemlji, a to je pitanje KiM. I jako vam se izvinjavamo za taj greh. Što radimo sve da sačuvamo narod, srpski narod na KiM, što radimo sve da poštujemo Ustav Republike Srbije, što radimo sve da sačuvamo bezbednost naših građana na teritoriji KiM, da obezbedimo regionalnu saradnju i da uradimo sve što je moguće da sačuvamo naše interese na KiM, naše legitimne interesa na KiM. Evo dame i gospodo narodni poslanici, mi smo svedoci danas da se i ovakve stvari koje su jako pozitivne, čak piše o tome da je sulud projekat, zamislite, sulud projekat izgradnje Moravskog koridora, pri tom ničim izazvano, čak su našli i Azerbejdžan da kritikuju, prijateljsku zemlju, zemlju koja nije priznala KiM, koja održava Republiku Srbiju i optužuju čak i američku administraciju za neku korupciju i kriminal o čemu oni ovde govore, a kada je u pitanju potencijalni posao sa izgradnjom Moravskog koridora i “Behtela“. Jedna potpuno paušalna ocena i jedan akt koji nema nikakve veze i naravno, uperena je protiv interesa Republike Srbije, onoga na čemu ćemo mi istrajavati u narednom periodu, a to je izgradnja infrastrukture, izgradnja auto-puteva, ali i jednak odnos prema svima. To pokazuje ova politika. Mi jesmo izgradili više od 300 kilometara auto-puteva u prethodnih pet godina, a nabrojaću vam ih. Eto toliko u stvari o senzibilnosti Vlade i svih državnih institucija o tome koliko je važno da imamo što više igrača i koliko je važna konkurencija za ovu državu. Imamo kompanije iz Azerbejdžana, iz Republike Srpske, imamo kompanije iz Grčke, iz Španije koje grade puteve, imamo kompanije iz Kine, otvoreni smo i za kompanije iz Ruske Federacije, kako što to radimo kada je u pitanju železnica i železnički saobraćaj, izgradnja pruge Beograd-Budimpešta i sada je najveći problem, čak i njima, što će potencijalno američka kompanija graditi Moravski koridor. Još nekoliko rečenica i jedna podrška samoj Agenciji za borbu protiv korupcije, u smislu međunarodne saradnje, i ono što je dobro da je Agencija za borbu protiv korupcije napravila sjajnu saradnju sa svim relevantnim činiocima u EU, sve čestitke za to što smo dobili jako važno mesto potpredsednika u organizaciji koja okuplja 18 Agencija za borbu protiv korupcije u celom svetu i tu stojimo rame uz rame sa Italijom koja predsedava, koliko sam razumeo i Francuskoj, koja je dala drugog potpredsednika, jer jako je značajno što smo ovde u Parlamentu glasali i doneli Zakon o lobiranju, a koji će početi da se primenjuje od 14. avgusta ove godine. Svaka čast na tim naporima i na tome da kroz sve ove oblike rada, funkcionisanja se utiče na to, da se utiče na državne institucije, na sve nas koji vršimo javne poslove, da ih radimo što bolje, kvalitetnije i naravno, u skladu sa odanošću i moralnim principima koje svaki državni funkcioner treba da se drži i naravno da se poštuje, s što bi se i mi složili sa tim da moramo da donesemo neke izmene. Mi moramo biti svi jednaki i tretirani kada je u pitanju borba protiv korupcije. Ne može neki lokalni funkcioner da bude više tretiran i pod većom lupom, kada je u pitanju rad Agencije, nego predsednik neke političke partije koji nije pod ingerencijama Agencije, samo zato što on nije u vlasti i nije državni činovnik, odnosno državni funkcioner, i onda mi imamo tu odredbu, ja ću napomenuti samo pojedinačno neke stvari, vi ukoliko uvećate vašu imovinu više od tri hiljade evra, svi mi ovde, što je veliki novac za našu zemlju, mi moramo podrobno da objasnimo Agenciji kako je do toga došlo. Ali, neki mogu da dobiju donacije od milion, pet miliona, 10 miliona evra, 20 miliona evra i da uopšte ne objašnjavaju kako je do toga došlo. Ljudi, milioni evra u današnjoj situaciji, skupe kampanje. Pa, čekajte, ja se prvi zalažem za liberalnu ekonomiju, za konkurenciju, da zarađivanje novca bude nešto što je fundamentalni princip razvoja države, na konto znanja, na konto kvalifikovanosti i na konto vrednoće. Ali, ne možemo da dopustimo da takve stvari prolaze pored nas, da neko kaže – Znate, ja sam imao vrlo skupu političku kampanju. Neko mi je donirao novac zato što sam lep, zgodan, i zovem se tako i tako. To ne smemo da dozvoljavamo i protiv toga moramo da se borimo, da svaki dinar mora da se opravda. Ja se pitam, kako nama, kako gospodinu Martinoviću niko nije dao neku donaciju ili Vjerici Radeti, ili bilo kome ovde, od 100.000 dinara, a ne od pet ili osam miliona evra. Te vas molim da zajedno radimo na tome da poboljšamo zakon i da unesemo ove novine koje su jako važne kako bi princip nulte tolerancije bio u 100% smislu ispoštovan. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vjerica Radite. Pravo na repliku. Izvolite.
Trebalo bi da imam duplu repliku zbog ovog poslednjeg pominjanja, ali neću tu da repliciram. Gospodo iz Agencije, videli ste na osnovu dosadašnjih rasprava, a govorili su poslanici vlasti, koliko zapravo postoji problema i koliko je korupcija u Srbiji prisutna. Naravno, poslanici vlasti su govorili o onom što je bilo do 2012. godine, i o tome ko je i ko nije odgovarao zbog očigledne ili dokazane ili pretpostavljene neke korupcionaške afere, ali nažalost i tu je kontinuitet one ondašnje i sadašnje vlasti. Ništa manje problema u toj oblasti nema ni danas. Vi, zaista imate velike obaveze i ozbiljne poslove, ali sa druge strane, vi ste kao i sva ova regulatorna tela o kojima smo mi raspravljali u prethodnih nekih pet, šest dana, vi suštinski nemate nikakvu ulogu, zato što vi suštinski ne možete da uradite ništa. Mi smo i nedavno menjali zakon koji reguliše vaš rad, ali opet niste dobili neke ingerencije koje bi trebalo da dobije neko ko je zadužen da se bavi nekim određenim poslom. Ovde je u pitanju korupcija, vi se mnogo više bavite korupcijom da kažem, možda i manjeg ranga kada su u pitanju političari nego onom pravom koja zaista jeste ozbiljna, gde je ozbiljno potencijalno oštećen budžet Republike Srbije. Ja sam zato i reagovala na ovo što je gospodin Marinković rekao, kada je pominjao „Behtel“. U redu je kolega Marinkoviću, vi ste, čini mi se, nedvosmisleno rekli da nas, srpske radikale apsolutno razdvajate od ovih tamo šetača koji, takođe govore o tome. Ali, mi smo taj „Behtel“ već nekoliko meseci ili od prošle godine, u stvari stavili u prvi plan zato što nam je to primer kako se iz državnog budžeta uzimaju pare, kako je posao koji vredi 500 miliona evra, plaćen 800 miliona evra, a radi se o delu Borovskog koridora i mi pokušavamo, evo, govorim ovde javno, pozivamo javnog tužioca i sad koristim ovu priliku i repliku, evo da pozovem i vas. Dajte jednom da se to raščisti. Nama neki poslanici vlasti kažu - nije zaključen ugovor i niko ne garantuje da će biti zaključen ugovor sa „Behtelom“, a inače je donet leks specijalis da će taj ugovor biti zaključen bez javnih nabavki, što je po nama zaista mnogo strašno. Ali, dajte, evo vi budite ti koji ćete završiti tu priču sa „Behtelom“ nadležnost imate i obavestite javnost i nas, narodne poslanike i da jednom, zaista stavimo tačku, da vidimo da li je tih 300 miliona evra za koji mi u SRS tvrdimo otišlo iz budžeta preko Skota, Zorane, u "Behtel" ili ko zna gde ili to ili naši podaci nisu precizni i tačni. Eto, to je osnovni razlog, naravno kolege iz SRS će govoriti detaljno i o vašem izveštaju i o svemu što su naši stavovi, ali ovo mi je bila prilika, zato sam i tražila repliku. Evo, molim vas, sad verovatno ne možete da odgovorite, ali radite na ovome. Hvala.
Hvala. Kolega Marinkoviću, da li vi želite reč? (Ne.) Da li još neko od predsednika poslaničke grupe ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milena Turk. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Uvaženi gospodine Sikimiću, dame i gospodo narodni poslanici, kada raspravljamo o Izveštaju o radu Agencije za borbu protiv korupcije i Izveštaju o sprovođenju Nacionalne strategije o borbi protiv korupcije, ono što na početku želim da istaknem je da u Srbiji postoji politička volja da se korupcija iskoreni i da je veoma razvijena svest o važnosti ove teme. Jedan od zadataka koje je država dala svojim organima, Tužilaštvu, Policiji, službama bezbednosti je da se obračunaju sa korupcijom, da se korupcija iskoreni i veoma važna poruka da nema nedodirljivih i da će svi biti procesuirani ukoliko postupaju suprotno zakonu. Dakle, bez obzira da li je neko zaposlen u državnim organima, da li je na pravosudnoj funkciji ili je možda politički funkcioner, neće biti zaštićenih i neće biti onih koji neće odgovarati pred zakonom ukoliko zakon prekrše. Srbija je odlučna da nastavi sa izgradnjom i jačanjem institucija koja se bave prevencijom i borbom protiv korupcije i u tom smislu možemo govoriti i o novom zakonu koji je donesen, odnosno Zakon o sprečavanju korupcije, ali i o drugim propisima koji su usvojeni. U tom smislu su i nalazi novog izveštaja grupe zemalja za sprečavanje korupcije Saveta Evrope, u tom smislu je izveštaj pozitivan i rezultat je kontinuiranih napora državnih organa na polju sprečavanja korupcije u odnosu na poslanike, sudije i tužioce. Ovaj Izveštaj je, takođe potvrda uspeha dosadašnjih aktivnosti, ali i jedan podsticaj i prostreh da se sa usvajanjem preporuka i dalje nastavi. Podsećam da je u 13 preporuka koje je Srbija imala kao zadatak da ispuni, 10 preporuka delimično usvojeno. Kako se ove preporuke uglavnom odnose na ustavne amandmane, izvesno je da Savet Evrope nije mogao u potpunosti da učinjeni napredak na adekvatan način tretira i to iznese u svom izveštaju, ali sigurno je da je Srbija učinila napore da je napredak postignut i da je sve ovo zabeleženo kroz izveštaj GREKO. Takođe, preostale preporuke koje su zabeležene u ovom izveštaju su takođe ispunjene zato što smo radili na usvajanju Zakona o lobiranju i stupanjem na snagu i ovog zakona i Zakona o sprečavanju korupcije. Mi smo učinili krupan korak na usvajanju ovih preporuka. Usvajanjem Zakona o sprečavanju korupcije propisana je šira nadležnost i jača uloga Agencije, kao i njena veća samostalnost, veće su obaveze u smislu javnih funkcionera koji stupaju na svoje funkcije u smislu prijavljivanja imovine, ali isto tako i nadležnost Agencije koja će sada moći da ima uvid u bankovne račune i na taj način proveravati imovinu funkcionera bez saglasnosti. Takođe, ono što se uvodi i što je veoma značajno i što do sada nije postojalo je postupanje na osnovu predstavki građana, dakle ukoliko dostavljeni dokazi ukazuju da nečije delovanje ima osnova za sumnju i izazivaju sumnju u postojanju korupcije, možete postupati po ovim predstavkama, kao i po službenoj dužnosti. Kao što stoji u samom Izveštaju, očekuje se da će ovakve mere dovesti do toga da se promeni trend tog neradog prijavljivanja korupcije i da će se ojačati i poverenje građana u raznim institucijama i da ćemo na ovaj način, budući da smo siv na istom zadatku, znatno pospešiti rezultate i same Agencije. Ono što je veoma značajno i što je pomenula i gospođa Aleksandra Tomić u svom izlaganju kao predsednica Odbora je to da Agencija, osim širih nadležnosti, da su njene nadležnosti praćene dodatnim finansijskim sredstvima koje su odobrena, dakle, veći budžet blizu 19.000.000 dinara, ali isto tako i odobrenim novim kadrovskim kapacitetima, ako se ne varam 49 novih radnih mesta je odobreno Agenciji za borbu protiv korupcije, što će u značajnoj meri povećati efikasnost Agencije. Podsećam da je ovo i direktna potvrda rešenosti države u borbi protiv korupcije, jer se i na ovaj način ispunjavaju i preporuke koje zajedno sa Agencijom za borbu protiv korupcije razmatramo i nastojimo da ih ispunimo kako bismo bili efikasniji u ovoj borbi. Uloga Agencije je preventivna u društvu i cilj ovakvog postupanja je razotkrivanje slučajeva korupcije u skladu sa zakonom i ukazivanje na pojavu korupcije nadležnim organima. Ono što još jednom ističem jeste da je važna saradnja i koordinacija svih relevantnih aktera i ono što je veoma važno i čime se bavio i Odbor na kome je razmatran Izveštaj Agencije za borbu protiv korupcije jeste da se sam rad Agencije usmeri na one koji novcem raspolažu, odnosno da se utvrdi da li je to postupanje u skladu sa zakonom, da li je raspolaganje novcem građana koji je poveren državnim organima, odnosno funkcionerima, da li se ova raspodela vrši na adekvatan način, u skladu sa zakonom i da se to prati, naravno, kroz razvijene mehanizme, praćenje imovine povezanih lica. Ono što je jako važno jeste da je ova borba sistemska i u ovim postupcima je svaki organ veoma važan, ali veoma važna karika je i tužilaštvo koje treba da obavi svoj deo posla. Dakle, svi smo na istom zadatku i važno je da obezbedimo sve uslove i dobru komunikaciju kako bismo bili efikasni. Kada govorimo o ispunjavanju preporuka, ja bih navela jednu veoma važnu činjenicu, a to je da se Srbija ne nalazi na sivoj listi FATF-a, jer je Skupština ove Radne grupe ocenila da je Srbija ispunila sve uslove, i to znači da Srbija ispunjava i uslove vezano za otvaranje novih poglavlja u pregovaračkom procesu sa EU. Srbija je, dakle, pokazala jasnu opredeljenost, jasnu političku volju na najvišem nivou kad je ispunjavanje akcionog plana u sprečavanju pranja novca i finansiranja terorizma u pitanju, i to je veoma značajno, jer Srbija jača mehanizme i u ovom domenu. Činjenica je da su uloženi značajni napori, i to je i Radna grupa za finansijske mere u borbi protiv pranja novca jasno istakla i da su ovi napori u cilju ispunjavanja nedostataka u tehničkom i strateškom smislu i napredak Srbije naišli na izuzetne reakcije i na izuzetnu podršku. Ocena je, dakle, da postoji politička posvećenost i kapaciteti za nastavak sprovođenja reformi i za nas je ključno, kao zemlju, da nastavimo sa unapređivanjem ovih mehanizama. Podsećam da je 12 zakona tokom ovog perioda stupilo na snagu, da su izrađeni novi propisi i drugi dokumenti i posebno smo ponosni na unapređenje zakonodavstva i povećan intenzitet nacionalne saradnje u ovoj oblasti. Ova odluka FATF-a je izuzetno važna i za poslovanje i buduće investicije u Republici Srbije, budući da se na ovaj način jača poverenje investitora, ali i poverenje i bolja saradnja sa drugim zemljama, što je nama veoma važno. Ono što je istaklo Ministarstvo unutrašnjih poslova, rezultati u ovoj oblasti se ogledaju u tome što je povećan broj lica koja su procesuirana, kada je u pitanju pranje novca i zaplena imovine u ovoj oblasti, što su takođe veoma značajni rezultati. Ukoliko govorimo o borbi protiv korupcije, tokom prethodnog perioda usvojeni su i Zakon o sprečavanju korupcije i Zakon o lobiranju, ali isto tako u prethodnom periodu i Zakon o zaštiti uzbunjivača i Zakon o javnim nabavkama, što su takođe veoma važni koraci u ovom domenu. Kada govorimo o rezultatima, zaista moram da istaknem ono što je strateški cilj i opredeljenje Vlade Republike Srbije, a kada je u pitanju digitalizacija, odnosno izgradnja sistema otvorenih podataka, što je jedan važan korak ka sprečavanju korupcije, jer se na ovaj način poveća konkurentnost i jača poverenje između građana, države i privrede. Zaista moram da napomenem da u ovih prethodnih nekoliko godina uvećan broj usluga koje građani mogu koristiti, građani i privreda mogu dobiti od državnih institucija, što je veoma značajno i veoma je važan korak, napominjem, za smanjenje korupcije. Sigurno je da je za ekonomsku i političku stabilnost i ovaj segment odigrao ključnu ulogu, jer nam je veoma važno da pokrenemo, oživimo našu privredu i da pošaljemo poruku da je Srbija jedna bezbedna i povoljna destinacija za ulaganje. Ukoliko se osvrnemo na deo Izveštaja Agencije za borbu protiv korupcije koji se odnosi na sukob interesa, a nalazi govore da je povećan broj zahteva koji se odnose na davanje mišljenja funkcionera u odnosu na sukob interesa, dakle, povećan je broj zahteva, činjenica je da bi Agencija trebala da se pozabavi temom koja je pokrenuta pre nekoliko dana, odnosno svedoci smo da su tužilaštvo i policija pokrenuli zajedničku istragu povodom delovanja Dragana Đilasa i njegovih kompanija, zaposlenih u njegovim firmama, a tiče se trgovine sekundama RTS. Dakle, postoje osnovana sumnja da su Dragan Đilas i zaposleni u njegovim firmama suprotno zakonu trgovali sekundama na javnom medijskom servisu u određenim emisijama. Dakle, biti državni službenik, biti gradonačelnik glavnog grada istovremeno, trgovati sekundama javnog medijskog servisa je jedan sukob interesa koji je neverovatno velikih razmera i mislim da bi svi relevantni organi trebali da se pozabave ovom temom. Činjenica je da, kada je pokrenuta ova istraga, su usledili napadi, odnosno protivnapadi kao pokušaji da se promeni tema, da se skrene pažnja javnosti sa ove istrage. To je zapravo pokušaj da se izbegne i odgovor na pitanje kako je to Dragan Đilas, baveći se politikom, tako drastično uvećao svoju imovinu, budući da je izneo da je bogatstvo stekao u Češkoj, a svi izvodi iz poslovanja njegovih firmi govore da je prilikom ovog delovanja zaradio 74 hiljade evra, da bi svoje političke mandate završio sa sumom od 25 miliona evra. Dakle, kroz ove firme su prošle izuzetno velike sume novca i veoma je važno da se utvrdi, da građani dobiju prave informacije o tome kako se neko obogatio baveći se politikom. Podsećam da je Dragan Đilas bio i direktor Narodne kancelarije predsednika Republike tadašnjeg, da je bio ministar za sprovođenje Nacionalnog investicionog plana, da je bio i gradonačelnik i da je završivši ovaj mandat, bar ono što je priznao u onom delu koji je izneo, završio kao bogat čovek, i to je samo jedan pokazatelj kako se odnosio prema srpskoj ekonomiji, prema interesima građana, budući da je u toj borbi za bolji život počeo od sebe i nekako se tu zadržao. Dakle, sprovodi se jedna velika istraga policije i tužilaštva koja se odnosi na trgovinu sekundama na javnom medijskom servisu i o tim mahinacijama u ovoj oblasti je pisala u svojim izveštajima i Verica Barać. Istraga će pokazati da li su sumnje opravdane. Ukoliko se ispostavi da jesu, to će biti veoma velika korupcionaška afera koja će pokazati kako je ispumpavan novac građana Srbije. Ono što je veoma važno, i to podvlačim, jeste da sve ove afere dobiju epilog, da se utvrdi da li je reč o sukobu interesa i da se utvrdi odakle Draganu Đilasu ovako velike sume novca, budući da je ta priča o stečenom bogatstvu i poslovanju u Češkoj izmišljena. Potrebno je da građani dobiju objašnjenje da li su ovi milioni stečeni možda otimanjem Pionirskog grada od dece ili rijaliti programima koje Dragan Đilas uveo u Srbiju ili možda od trgovine ovim sekundama. U svakom slučaju, važno je da saznamo istinu. Sigurno je da će u istoriji biti upamćen kao čovek koji je najviše uvećao svoje bogatstvo i razumljivo je zašto građani više ne mogu imati poverenje u one koji su aktivno radili na urušavanju srpske ekonomije i cilj im je bio jedino da se postaraju o svojim interesima, svojim stanovima, svojim apartmanima, poput Vuka Jeremića koji se nakon afere u medijima više i ne pojavljuje, jer je u trenutku, kada se na referendumu Crna Gora odvajala, on jedino brinuo o apartmanima na Svetom Stefanu, a pri tom se grohotom smejući vulgarno i ismejavajući ljude koji su bili zabrinuti i nisu mogli da se pomire sa raspadom zajedničke države Srbije i Crne Gore. Osim što se nisu bavili interesima ljudi, takođe su se paralelno bahatili. Ti ljudi danas pokušavaju da se vrate na vlast, dele građane na elitu, na obrazovane, na podobne i na onu drugu Srbiju, dakle, na neobrazovane, na inferiorne. Pokušavaju sebe da predstave kao vizionare, moraliste, poštene ljude, kao da svi mi ovde imamo amneziju i zaboravili smo da se za svakog od njih, za mandat svakog od ovih aktera vezuju afere, malverzacije i lično bogaćenje. Svedoci smo da ponižavaju građane, nazivajući ih pogrdnim imenima, neobrazovanim i krezubim, gradeći sebi alibi za već očekivan loš rezultat na izborima, jer su podršku građana davno izgubili i činjenica je da je neće moći ponovo zadobiti, a čega su i oni sami svesni. Zato što su građani još 2012. godine rekli da žele stabilnu, sigurnu budućnost, da žele investicije, da žele nove puteve, nova ulaganja, nove fabrike i nova radna mesta i da nedvosmislenu podršku daju politici Aleksandra Vučića i politici SNS. Dakle, svedoci smo da svakodnevno sa nipodaštavanjem i Dragan Đilas i njegova svita govore o onima koji odbijaju da glasaju za sopstvenu propast i da legitimitet daju onima koji su Srbiju opljačkali, ojadili i zatvorili radna mesta. Ono što oni najavljuju i jedino što nude je da će, ako se vrate na vlast, dakle, pozatvarati nepodobne medije, obračunati se sa svima, kontrolisati ih, to su im planovi da nastave sa ugrađivanjem u poslove, u upravne odbore i da nastave sa ličnim bogaćenjem. Kada govorimo o delu Izveštaja Agencije za borbu protiv korupcije koji se odnosi na finansiranje političkih stranaka, Agencija na ovaj način upoznaje javnost sa prikupljenim sredstvima i trošenjem sredstava političkih subjekata. Zaista moram da napomenem da je važno da se Agencija pozabavi i finansijskom stranom, dakle, funkcionisanja Demokratske stranke, obzirom da je Dragan Đilas otkupio dug DS prema Razvojnoj banci. Dug je iznosio 49 miliona a on ga je otkupio za 38 miliona, u startu zaradivši i sada obzirom da je stečajni upravnik DS, on diriguje poslanicima i prosto im deli ukore, instrukcije kako da se ponašaju, pa je i onima koji smatraju i svesni su da im je dužnost da sede u sali i da zastupaju interese građana koji su ih ovde delegirali, njima je zabranjeno da učestvuju u radu Skupštine, zabranjeno je, kritikovani su ukoliko učestvuju u radu odbora, čak i u radu Ženske parlamentarne mreže, ali im je zato dozvoljeno da putuju u strane delegacije i mogu da gostuju po ambasadama. Ono što je izuzetno važno i što još jednom ističem je da je u Srbiji razvijena svest o važnosti ove teme, ali i da postoji snažna politička volja i rešenost da se korupcija iskoreni, uz poštovanje demokratskih vrednosti, ljudskih prava i sloboda i vladavine prava. Borba protiv korupcije je borba za našu zdravu ekonomiju i veoma je važno insistirati na koordinaciji svih relevantnih institucija i aktera, insistirati na transparentnosti i odgovornosti. Kako smo svi na zajedničkom zadatku, mi smo spremni kao Narodna skupština da pojačamo tu saradnju sa Agencijom za borbu protiv korupcije, u cilju uspešne borbe, jer smo rešeni da gradimo institucije, da ih učinimo jačim i spremnijim da odgovore na sve izazove i da insistiramo na tome da se posao obavlja propisno i kvalitetno. Građani, sa pravom, u tom smislu mogu očekivati bolje rezultate i mi ćemo kao Narodna skupština podržati zaključke odbora koji se odnose na Izveštaj Agencije za borbu protiv korupcije.
Zahvaljujem koleginice Turk. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. st. 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18.00 sati, zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese odluke iz dnevnog reda ove sednice. Pošto se više niko ne javlja za reč od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa, prelazimo na raspravu po listama prijavljenih poslanika za reč. Reč ima narodni poslanik Muamer Zukorlić. Izvolite.
Hvala. Dame i gospodo, poštovani prisutni, korupcija je jedna od pojava za koju važe zakonitosti kao za svaku bolest. Nemoguće je eliminisati, nemoguće je potpuno neutralisati i nemoguće se od nje potpuno zaštiti, ali uspešno društvo i uspešna država uspevaju da pojavu korupcije drže pod strogom kontrolom, odnosno da je svedu na minimum. Kao što sam i ranije više puta isticao, dakle, ne postoji u načelu siromašna država, siromašan grad i siromašna opština, već postoji domaćinska opština, domaćinski grad i domaćinska država, a to pre svega znači sistem koji ima takvo vođstvo i takve odgovorne ljude koji će poput domaćinske porodice uspostaviti, dakle, principe rada gde će se raditi maksimalno, trošiti adekvatno i ne rasipati i zaštiti se od krađe, korupcije i kriminala. U tom smislu svakako i postojanje Agencije za borbu protiv korupcije jeste jedan veoma važan iskorak, odnosno važan mehanizam u pogledu realizacije ovog cilja koji je svakako već u svom postojanju dosadašnjem dao i daje značajne rezultate. Međutim, kao i u svim drugim slučajevima gde imamo dakle prosto nove mehanizme, svakako da je potrebno u daljem vremenu dorađivati, razrađivati i unapređivati funkcionisanje i ovog mehanizma. U prirodi svakog birokratskog aparata jeste ukoliko dođe do izvesnog opuštanja, uvek je lakše ostati na nivou same birokratske procedure i baviti se običnim proceduralnim poslovima i pitanjima i time ostvariti izvesni smisao samog postojanja i same uloge takvog mehanizma, odnosno takvog aparata. Zato je veoma važno ukazati na tu mogućnost opuštanja i neke vrste deformacije koja se može pojaviti. Zato je od izuzetnog značaja kroz rad, kroz same izveštaje, dakle, samu implementaciju Strategije borbe protiv korupcije i zaštite od korupcije, obratiti pažnju da nas mimoiđe suština pored same forme. Jako je važno imati precizno izveštaje koliko ko, od narodnih poslanika recimo, ima primanja u Skupštini, ali to su opšte poznate stvari. Ne znam koji je tu prostor da se neki korupcijski ogreši informacijama o primanjima u samoj Narodnoj skupštini, ali definitivno postoje od toga mnogo važnije stvari. Ono na šta želim ukazati jesu iskustva prostora na kome delujem i o kome imam jako puno informacija. Dakle, mi imamo na području države prostore koji su maltene vanzakonskog sistema, pre svega opštine Tutin i Sjenica, gde ne znam iz kojih razloga, ne znam sa kojim pozadinama, ali mi tamo imamo desetine krivičnih prijava za najteže kriminalne radnje i korupcijske radnje. To traje godinama, međutim, i dalje se te prijave ili započete istrage čuvaju strogo po raznim fijokama tužilaštava ili sudova, pre svega na lokalu, a ponekad i nešto više. Dakle, to su stvari koje nisu iz onog segmenta proceduralnosti i na njih posebno treba obratiti pažnju, pogotovo na određenim prostorima koji proteklih decenija se mogu označiti kao trusni prostori. Takve pojave nisu samo pitanje obične korupcije. One su vezane i za bezbednost, one su vezane za svojevrsnu depresiju i tenzije koje se na tom delu prostora šire i koje mogu imati i dalekosežne posledice. Zato i od Agencije i od ostalih organa vlasti tražimo da se definitivno protiv ovakvih pojava preduzme sve što je potrebno i da se građani zaštite. Nažalost, imamo i neke druge pojave, simptome oko imenovanja nekih direktora škola u Novom Pazaru, Tutinu i Sjenici, gde su uprkos jasnim dokazima i dostavljenim Agenciji vezano za korupcijske neke pojave, imamo dakle, imenovanje tih direktora. Ja ću se time i kao predsednik odbora dalje pozabaviti i svakako se protiv toga treba sasvim jasno suprotstaviti. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Milija Miletić. Izvolite kolega.
Uvaženi predsedavajući, uvaženi predstavnici Agencije za borbu protiv korupcije, direktore, kolege poslanici, građani Srbije, ja sam Milija Miletić i dolazim iz Svrljiga. To je najlepša opština u Srbiji, koja se nalazi pored grada Niša, to je najlepši grad u Srbiji. Inače u Skupštini Srbije sam izabran sa liste SNS, a predstavljam Ujedinjenu seljačku stranku čiji sam predsednik. Ja ću uvaženi direktore Agencije za borbu protiv korupcije, govoriti o svim ovim stvarima koje su i moje kolege pre govorile, konkretno vezano za vaš izveštaj. Profesorka Aleksandra Tomić je već puno rekla o onim stvarima koje su rezultati vašeg rada prošle 2018. godine, što znači da Agencija na čelu sa vama radi mnogo ozbiljnije i rezultat toga jesu i one prijave i sve ono što je urađeno u 2018. godini. Konačno, svi mi koji smo tu mi smo javni funkcioneri, mi smo tu da u ime naroda i za narod radimo sve ono što je potrebno, bez obzira da li dolazimo iz male opštine, da li dolazimo iz velikog grada ili iz bilo kog sela. Ja sam rođen u jednom selu, to je selo Splužna, koje se nalazi pored Svrljiga. Inače, to kažem zbog toga što predstavljam te ljude koji žive u tom kraju i mislim, kako je malopre rekao gospodin Zukorlić, rekao je da opštine, gradovi, državu vode domaćini. Našu državu Srbiju vodi naš pravi domaćin, to je Aleksandar Vučić. Lokalne samouprave treba da vode domaćini, jer samo tako opštine mogu da rade domaćinski, ali kod nas, u našim krajevima se kaže – pokriveno mleko mačke ne piju. Zbog toga vi, vaš deo posla što radite, pratite sve one aktivnosti i nas kao narodnih poslanika, ministara, državnih sekretara, pomoćnika ministara, direktora javnih preduzeća, direktora i u lokalnim preduzećima, gradskim preduzećima i normalno lokalne predsednike opština, predsednika Skupštine. Na osnovu svih tih parametara koje ste vi radili kada ste proveravali, ima nekih nedostataka. Ti nedostaci su, što se kaže vidljivi, transparentni i mislim da to što je urađeno, što ste vi uradili to je pravac kako trebamo raditi i u ovoj 2019. i 2020. godini i narednih godina, zato što je vrlo bitno za sve nas da svi mi, koji imamo određene javne funkcije, na tim funkcijama moramo da radimo u interesu našeg naroda, u interesu naših ljudi, jer samo na taj način, samo domaćinskim poslovanjem, domaćinskim ponašanjem imamo šansu da uradimo za našu zemlju Srbiju da bude jača, bolja, lepša i da naša zemlja Srbija bude, kao što jeste, najjača na Balkanu. Naš predsednik Srbije, gospodine Vučić je kao zamenik premijera počeo obračun sa kriminalom, borbu protiv korupcije i to radi i sada. Mi svi koji smo tu sada u Skupštini kao poslanici, ja sam i u periodu do 2014. godine vodio opštinu Svrljig i svojim primerom sam hteo da pokažem kako treba da se radi, kakvo je domaćinsko poslovanje i uvek sam u svakom trenutku spreman da se proveri sve ono što sam radio kada sam bio odgovorno lice i kao predsednik opštine i kao narodni poslanik. Jer, zbog tih provera siguran sam da biće pozitivne stvari, a rezultat svega toga jeste, i narod uvek kaže na izborima, jer narod najbolje zna u našim malim sredinama, kakvi smo mi ljudi, kako se ponašamo i da li radimo u interesu građana ili u svoj lični interes. Još jednom, vi i vaša Agencija, odnosno Agencija za borbu protiv korupcije, radite onako kako treba, u okviru svih onih zakona i mislim da sve ove pozitivne stvari koje su urađene i ima još potrebe da se proveravaju oni periodi koji su bili unazad, jer svedoci smo da neki funkcioneri koji su bili u nekom prethodnom periodu, imaju sada velike svote novca ili kod sebe ili kod nekih svojih rođaka. Do njih teško može da se dođe, ali se zna. Prema tome, država treba da radi svoj posao. Vi kao Agencija radite svoj posao i u jednom delu moramo imati još bolju saradnju i Agencije, i tužilaštva, i policije. Tako da imamo sada i specijalna tužilaštva koja su u okviru Niša, Novog Sada, Beograda. Sve to moramo da radimo na tome da se obezbedi što sigurniji rad svih onih koji rade, a sve za dobrobit naših poljoprivrednih proizvođača, naših radnika, nas seljaka, naših mladih ljudi i naših starih ljudi koji žive u malim sredinama, žive u velikim gradovima, žive na jugoistoku Srbije, a i u celoj Srbiji. Takvim radom i domaćinskim ponašanjem, siguran sam da će zemlja Srbija sigurno ići mnogo brže i bolje, nego što je to bilo do 2012. godine. Mislim da neki nedostaci koji su u okviru svog rada, konkretno neprijavljivanje neke svoje imovine ili sukob interesa od jedne na drugu funkciju nije podnesen zahtev, i to je vrlo bitno da svaki funkcioner to mora da radi, jer mora da se zna ko je na kom mestu bio, kada je otišao, koliko novaca primao, i koliko sada ima tu sredstava. Ja sam spreman da kao čovek koji se bavio politikom od 2004. godine, spreman sam da u svakom trenutku budem primer da se proveri celokupna moja imovina, mene, mojih najbližih rođaka, mojih prijatelja i da se vidi koliko sam primao naknadu, kolika je bila moja plata, kolika je bila plata mojih roditelja, dece, žene i da se vidi konačno koliko ja sada imam. Imamo i primera da neko za jedan mandat od četiri ili manje godina obogati se, kupi stanove, kupi kuće, ne samo u Srbiji, ne samo u nekim većim centrima kao što je Niš, Beograd, Novi Sad, nego kupi stanove i kupi svoja neka imanja i van zemlje Srbije, u nekim evropskim zemljama. To je ono što je vrlo bitno da treba da radimo, i svojim primerom moramo pokazati kako treba da se radi. Vaša služba i svi radite u interesu svih nas. Vašim angažovanjem, kako sam malopre rekao, pokriveno mleko mačke ne piju, prema tome uvek je lepše i bolje sprečiti nego lečiti. Zbog toga svi oni koji rade odgovorne funkcije mora da rade u interesu naroda, mora rade onako kako je propisano zakonom, a krajnjem slučaju ukoliko dođe do nekih nesuglasica, sve te stvari mogu da se reše kada se na vreme sve to s vaše strane primeti, kaže i normalno može nekada i neka opomena, da ljudi koji konkretno nisu prijavili nešto, što možda nisu znali da treba da se prijavi, jer vi za to imate razumevanja. Još jednom ja kao poslanik i predstavnik Ujedinjene seljačke stranke mislim da je ovaj vaš izveštaj pokazao kako treba da se radi. Vi radite vaš posao na način kako to najbolje treba da se radi, a ne radite kao neki funkcioneri koji su radili u nekom prethodnom periodu. Radili su u svom interesu, bogatili sebe, a u krajnjem slučaju posle se bave politikom, koriste svoje funkcije, svoju poziciju da se bave politikom. Još jednom, ja ću kao poslanik i predsednik Ujedinjene seljačke stranke glasati za ovaj izveštaj i dajem vam podršku zato što vašim radom štite interes svih građana Republike Srbije.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi razmatramo izveštaj koji je podnela Agencija za borbu korupcije, koja je ovlašćena na bazi zakona koji smo usvojili u Skupštini i na osnovama strategije borbe protiv korupcije u periodu od pet godina. Faktički, mi razmatramo, uslovno rečeno, poslednji izveštaj na osnovu Strategije koja je donesena 2013. godine. Ta Strategija je nešto što bi se moglo reći da je u punom smislu reči smernica po kojima treba da radi i postupa ova Agencija. Ono što je veoma bitno osim ovih teoretskih postavki gde se korupcija označava kao opšta opasnost za društvo, gde je to vrsta kriminala koju treba držati pod podnošljivim procentima, odnosno nivoom, treba reći da Agencija koja je zadužena za taj posao mora da ima potpunu saradnju ne samo sa pojedincima, nego sa svim institucijama ove države. Mi smo svedoci da je pre nekoliko meseci trebalo izabrati komisiju, odnosno telo koje će se baviti i voditi računa o pranju novca, odnosno pojavama terorizma u Srbiji. Mišljenje Agencije je bilo potpuno jasno, decidno, da treba biti veoma pažljiv i oprezan kada je u pitanju predsednik te Komisije, inače ministar finansija Siniša Mali. Predsednik Agencije za borbu protiv korupcije je rekao da je nešto što je i te kako upozoravajuće, kada je u pitanju ministar finansija, njegov rad u prošlom periodu, pogotovu onaj deo rada i aktivnosti koje se odnose na Agenciju za privatizaciju. Svedoci smo da i izvršna vlast, a pogotovu parlament bukvalno se oglušio o tu preporuku, upozorenje Agencije i izglasan je Siniša Mali na čelo Komisije koja treba da spreči pranje novca i da se bavi pojavama eventualnog terorizma na prostorima Srbije. To je jedan od primera koji je u svakom slučaju upozoravajući. Jasno se vidi iz svih izveštaja iz ranijeg perioda da Agencija, bez obzira na personalni sastav, ukazuje da je najveći problem u proteklom periodu bio način privatizacije koji se sprovodio u Srbiji, da je to u stvari leglo korupcije, da je to omogućilo mnogim pojedincima i grupama da dođu do enormnog bogatstva. Naveden je i apostrofiran je čovek koji je u to vreme bio na visokoj funkciji i imao je svoju agenciju za procene za privatizaciju, bio je čelni čovek "Diloit i Tuša", to je Aleksandar Vlahović. Ali, ništa manju odgovornost kada Agencija u svojim izveštajima prikazuje nije imao ni Siniša Mali, koji je bio glavni čovek za tendersku dokumentaciju. Mi sad ovde imamo nešto što bi se moglo reći uslovno - selektivna pravda. Od nepravde koja može biti učinjena, nanesena pojedincu ili društvu, ima gore, a to je selektivna pravda. Ona je najgora u okviru borbe protiv kriminala i korupcije. Zašto? Zato što tu nema selektivnosti. Ako neko misli da može kriminal, nepravilnosti, korupcija, da se pobedi, ili da se sputa ili kontroliše tako što ćete selektivno voditi tu borbu, onda je to zaludno. I mi imamo sad situaciju da je Aleksandar Vlahović na čelu ekonomista Srbije, drži predavanja, kako to vole neki da kažu iz aktuelne vlasti, na "srpskom Davosu", to je Kopaonik, inače, planina, a to je po principu - videla žaba gde se konji kuju pa i ona digla nogu. Ali, i te kako zna da drži predavanje o tome kako treba u Srbiji da bude sve transparentno, da bude sve na uvid javnosti, da bude pošteno, da svi treba da radimo na unapređenju Srbije, a nikada neko da se seti i da kaže - pa, imamo u izveštaju, jednom od izveštaja, Agencije za borbu protiv korupcije, imamo to ime i prezime, odnosno njegovu funkciju, što nas u ovom slučaju interesuje. Zašto se to ne radi? Pa, može da se poveže i sa ovim što sam na početku rekao - zato što bi tad došao u pitanje i sadašnji aktuelni ministar finansija. I sad možete zamisliti situaciju u kojoj se nalazi Agencija za korupciju. Sada mora pažljivo, veoma oprezno, da identifikuje pojedince koji su eventualno umešani u korupciju. A da ne govorimo da sa punim pravom ili sa punom slobodom treba da očekuje da to što Agencija konstatuje, što otkrije, što sa nepobitnim dokazima predoči javnosti, da će to biti realizovano. Nemoguće. Nemoguće je, jel Agencija pokušava, evo i u ovom sastavu, pokušava da uspostavi sasvim normalan i korektan odnos, konkretno i sa izvršnom i sa zakonodavnom vlašću. Sa izvršnom to ne ide baš onako kako bi to trebalo da bude. Ne kako bi to Agencija želela, nego kako bi trebalo da bude, a to podrazumeva da pri predlogu skoro svakog zakona od strane izvršne vlasti Agencija izvrši uvid u taj zakon, da svoje mišljenje, da bi na taj način doprineli što većem sprečavanju mogućnosti, pogotovo u okviru predloženih zakona, pojavu korupcije kao nešto što je opšte zlo. Nije to neki veliki napor. Agencija apeluje na izvršnu vlast da prilikom predlaganja zakona, pogotovo ovih koji su iz oblasti ekonomije, koji su iz različitih oblasti, gde imate ovu strategiju iz oblasti obrazovanja, zdravstva itd, itd, da Agencija da svoje mišljenje. Zar je to neki problem? Nije nikakav problem. Agencija na taj način preuzima i određenu odgovornost na sebe. Vi kad pogledate i ovaj izveštaj i sve ranije izveštaje, videćete jasno da su uočene nepravilnosti u pojedinim oblastima, u pojedinim sistemima, odnosno institucijama, od političkih, pa sve do javnih preduzeća, političke institucije, kao što je parlament, od pojedinaca, od grupa, itd, itd. I ono što je veoma, veoma bitno, Agencija zasniva svoj rad na nekim principima koji su opšte prihvaćeni u čitavom svetu, a to je načelo vladavine prava, načelo nulte tolerancije, načelo odgovornosti i sveobuhvatne mere i saradnja subjekata. To su opšteprihvaćeni principi kada je u pitanju ovaj posao koji radi Agencija. I kada bi išli po svim ovim načelima, videli bi da Agencija dođe do jednog određenog stepena i tu se zaustavlja čitav taj proces. Jednostavno, nije u mogućnosti, nema mehanizme bilo šta drugo da preduzima. Na kraju krajeva, govorim i u ime Srpske radikalne stranke, ali govorim i kao pojedinac koji se bavi ovim poslom, kao političar, i zbog nesavesnosti i nemarnosti sam predmet preispitivanja Agencije. Jer, promene neke određene koje sam imao, nisam na vreme prijavio. I ovo ističem kao primer kako treba Agencija da radi. Ne može selektivno, pa da kaže - ovo su sad poslanici iz vladajuće koalicije, njima ćemo da progledamo kroz prste. Ne, svi smo mi poslanici. Svi su ministri jednaki i isti i ne možemo zatvarati oči pred činjenicom da pojedini ministri, ogrezli u kriminalu, ne oni bivši, nego bogami i sadašnji, stoje po strani, nedirnuti, netaknuti, niko o njima ne raspravlja, javnost nema uvida, u Agenciji je bukvalno muk. Kada je u pitanju korupcija, imamo bezbroj primera. Evo, vi ste u svojim izveštajima jasno dali da u oblasti zdravstva, u oblasti javnih nabavki, u oblasti obrazovanja, u tim svim sferama maltene cveta kriminal, cveta korupcija. Mi smo sad negde na procentu, kako to kažu, ispod 50%. Kada bi bila iznad 50% uspešnost, to bi moglo da se kaže - napravili smo neki pomak. Sve ispod 50% ne možemo da govorimo o bilo kakvom pomaku. Ovde je veoma čudno što se navodi, apostrofira se ta saradnja sa Evropskom unijom, odnosno evropskim institucijama. Pa oni pospešuju korupciju u Srbiji. Njihove kompanije dolaze ovde, podmićuju, potplaćuju, da bi što jeftinije prošli, da bi mogli svoj kapital, svoju robu da plasiraju. Pa nemojte da živimo u zabludama. Pa čitava Evropa je bazirana na korupciji. Pa pogledajte sam vrh Evropske unije, pa videli ste i poslednje izbore za institucije Evropske unije. Što bi narod rekao, sve goli kriminalac. U nekim kuloarima biraju sebe. Ko njih bira? Niko. Sami sebe predlože, sami sebe biraju. Čelni ljudi, mi moramo odlučno u ovu borbu. Ne iz razloga što to po prirodi stvari ili teorija borbe protiv korupcije nalaže, a to je da pri niskom standardu, pri povećanom siromaštvu i pri smanjenim intenzitetom ekonomije, povećava se mogućnost korupcije, nego zato što je to zlo koje je obuhvatilo kompletno društvo. Mi imamo i dalje nepromenjen sistem izbora direktora javnih preduzeća. Sada u stvari imamo jednu novinu, nisu više direktori, većina njih je v.d. U funkciji vršioca dužnosti enormno je koliko povećavaju svoje bogatstvo, prosto za ne verovati. Ali to bogatstvo koje oni stiču na tim funkcijama, zahvaljujući privilegijama i korupciji, prikazuje se kao imovina njihovih srodnika ili nekih prijatelja na koje oni to vode. Pa pogledajte plejadu koja je bila do juče na vlasti. Pa zar nije sramota da mi ovde razgovaramo o tome kako da sprečimo korupciju, a šetaju nam po Beogradu, po Srbiji ljudi koji se hvale da su uštedeli milione i milione evra. Pa uzmite primer Božidara Đelića. Jel vam treba bolji primer? Javno priznao da ima deset miliona evra, prebacio ih u inostranstvo. Pa kakve to veze ima? Kad je Vladimir Vladimirovič Putin krenuo odlučujuću borbu protiv korupcije, protiv oligarha u Rusiji, to je prikazivala kamera. Pozvao ih fino i rekao im – vi ste kriminalci. Čak je jednom rekao – vrati mi olovku, jer sumnja da će mu ukrasti i olovku. Zašto se ne pozove Božidar Đelić? Zašto nema ni jednog izveštaja o Božidaru Đeliću? Nema ga. Šta je to? To je princip i metod zaboravnosti. Bitno je da dođe nova vlast, pa ćemo zaboraviti na one prethodne. Gde ćemo mi to završiti? Zašto onda uopšte ovi ljudi koji rade u Agenciji zašto rade ovaj mukotrpan posao? Rade da bi ostali organi i institucije ove države priveli pravdi i zakonu one koji su prekršili zakon, one koji su u korupciji, one koji su u kriminalu. Šta je to, nego je jednostavno neki način selektivne borbe, kada je u pitanju sprečavanje korupcije. Hvala vam.
Pravo na repliku, narodni poslanik Vladimir Orlić. Izvolite.
Hvala vam. Mi smo, verujem, pošto je pomenuta naša parlamentarna većina i mi narodni poslanici, na temu odnosa prema Agenciji i pitanju borbe protiv korupcije, generalno, mi smo, ja bih rekao, dali neku vrstu odgovora i to vrlo ubedljivog odgovora onda kada smo usvojili i objasnili zašto to radimo, novi Zakon o sprečavanju korupcije. Mislim da tome nema puna dva meseca da je prošlo. Upravo tim zakonom mi smo stavili na raspolaganje samoj Agenciji mnogo više prostora, šira ovlašćenja da se bavi zaštitom interesa građana Srbije, kada je reč o borbi korupcije. To, naravno, nikakve veze nema sa tim kakav je tretman pojedinih narodnih poslanika od strane Agencije. Siguran sam da ste jedno pet ili šest narodnih poslanika, koji pripadaju što našoj poslaničkoj grupi, što parlamentarnoj većini, čuli kako kažu da uopšte nisu zadovoljni tretmanom koji prema njima lično pokazuje Agencija. Lično zadovoljstvo, nezadovoljstvo, to je druga stvar, državni interes i zaštita interesa države i naroda, to je nešto što je važnije od svih nas i u tom smislu ja smatram da niste u pravu kada kažete, ili ko god da kaže, da postoji razlika u tretmanu između različitih narodnih poslanika. Princip je ono što je uvek na prvom mestu, a taj princip, još jednom, mi smo pokazali kada smo rekli, da treba i može Agencija od sada da kontroliše svakog funkcionera i da može da pristupi stanju na njegovom računu bez ikakve potrebne saglasnosti. Ako treba da se kontrolišu i povezana lica, neka se to radi, mi sa tim problem nemamo upravo zato što nemamo šta da krijemo. Pitanje je kako se prema tome odnose državni organi, a kako oni kojih se to tiče zato što jesu predmet interesovanja državnih organa. To je pitanje aktuelno i kako bilo juče, tako danas, ja sam siguran biće aktuelno po vjek i vjekova. Svako može da posvedoči, a ispravite ako šta nisam u pravu, jel činjenica da nema nikakve razlike, kada je reč o interesovanju državnih organa u smislu da li neko politički pripada ovoj ili onoj strani i ovoj ili onoj stranci. Jer, mi danas imamo činjenično stanje da su predmet interesovanja istrage, procesuiranja politički predstavnici svih mogućih stranaka koji vam na pamet padnu, i onih koji su u parlamentarnoj većini i onih koji su u opoziciji i predstavnika bivšeg režima. Kad pogledate malo kakve su reakcije na to. Pa, jel po pravilu, ali po pravilu koje je pravilo od kog se ne odstupa nikada da predstavnici bivšeg režima kada im se postavi pitanje – ajde vi sada da objasnite nešto što se tiče, pa na primer, vašeg imovinskog stanja i ovoga ima li korupcije ili nema, kada dođeš poput Đilasa potpuno go i bos na političke funkcije najozbiljnije i najodgovornije u državi. Lažeš da si se obogatio pre toga, nemaš šta da prijaviš zato što si se toliko mnogo obogatio da nemaš šta da prijaviš, a onda napreduješ lepo sa funkcije na funkciju, iz godine u godinu, sve besnije i besnije, milionima počneš da meriš svoje bogatstvo, pa desetinama miliona, pa doteraš, mašala, do stotina miliona, kao on. Šta se dobija kao odgovor sa druge strane? Jel ima tu suvislog obrazloženja koje kaže – to je bilo tako i tako, normalno je, moralno je, imate primere u razvijenom svetu, u uređenim državama, imate primere po evropskim standardima da to tako može? Nemate. Ne može da se dobije takvo obrazloženje, nemoguće je dobiti takvo obrazloženje. Nego, imate šta? Organizovanu harangu uz pokliče – ovo je politički napad. Pazite sad ovo, uvek tvrde da se sa njima neko politički obračunava zato što postavlja jedno normalno, logično pitanje – kako možeš da nemaš ništa, stupiš na funkcije i onda umesto da ne baviš više ničim privatnim, nego da se baviš državom, narodom koji ti je poverio svoju sudbinu u ruke, ti počneš da se besomučno bogatiš i doteraš do stotina miliona, konkretno, kad je o tom Đilasu reč 500 miliona evra je nivo prihoda na računima njegovih firme. I dobiješ sa druge strane – ma, ne, to je politički obračun.
Privodite kraju, kolega.
I drugi ljudi, takođe… Privešću još malo. Dakle, i drugi ljudi koji su se, takođe, našli u istoj situaciji, a nalaze se s druge strane, na isti su način odgovarali – nas zli režim proganja. Traži nam, zamislite, taj zli režim da objasnimo kako smo obogatili dok smo bili na funkcijama. [[Isključen mikrofon.]]
Zahvaljujem, gospodine Orliću. Pravo na repliku, narodni poslanik Milorad Mirčić. Izvolite.
Kolega očigledno nije razumeo kada sam govorio o selektivnoj borbi protiv korupcije. Naveo sam primer – selektivnost podrazumeva da su jedni poslanici privilegovani u odnosu na druge, kada je u pitanju parlament. Ovde nema, ovde su svi, kada je u pitanju borba protiv korupcije i sumnje, svi smo jednaki i isti. Govorim za nas poslanike i to je samo kao primer da bih potkrepio sa činjenicom da jednostavno i mišljenje predsednika Agencije za borbu protiv korupcije, kada je u pitanju izbor Siniše Malog, nije uvažen. To je već alarmantno. To upućuje na neku opreznost, ljudi. Mora se voditi računa o tome. Mora se, ako želimo da podržimo tu borbu protiv korupcije, onda svi koji učestvuju u njoj, pa i Agencija, pre svega, koja daje jasne smernice, upozorava na nešto, mora biti itekako uvažena. Ništa manje nisu ni ovi o kojima ste vi govorili. Jedna čekamo. Shvatite ljudi, pa vi ste 2012. godine imenima i prezimenima jasno govorili ko je ogrezao u kriminalu, ko u korupciji, pripadnici bivšeg režima, kako to uvek se kaže, mada se ovde ko je bivši, kao i što se ne zna ko će biti budući ali imenima i prezimenima, svi ti ili većina njih je i dalje nedodirnut. Kakav je problem tu? Kakav je problem da se pozove, da se proveri imovinsko stanje Božidara Đelića, koji je došao da spava kod tetke na kauču, a otišao iz Srbije sa 10 miliona evra? Sećate se koliko smo mi srpski radikali insistirali na tome da se jednostavno prikaže, da se pokaže javnosti, pa ovde je transparentnost vrlo bitna kao element. Ovde su mediji i te kako bitni kao element, ne ovi korumpirani što navode se nego oni koji su objektivni, bitni kao faktor u borbi protiv korupcije, da se javnosti kaže, tačno je, došao je bez ijednog dinara, bez ijednog evra, stekao je imovinu na takav i takav način. Od svih privatizacija samo je apostrofirano 24. Pa, to je nemoguće. Pogledajte izveštaje Agencije, na desetine i stotine privatizacija je bilo nelegalno, protiv zakonito….
Molim vas privodite kraju, kolega Mirčiću.
Molom vas, gospodine predsedavajući, da imate jedna aršin, vi isto selektivno to radite. Kolega je imao vremena, ja ne želim sada da raspravljam sa vama vidim da ste spremni, zapeti ste kao puška, ali želim da ovoj polemici jasno iskristališemo da smo svi za to da se sprovodi beskompromisna borba protiv korupcije. Tu niko nije pošteđen, kao što svaki poslanik, tako i svaki funkcioner i svaka institucija treba da je jednaka pred Agencijom za borbu protiv korupcije i pred svim organima koji su uključeni u tu borbu.
Pravo na repliku, narodni poslanik, Aleksandar Martinović. Izvolite.
Pa, gospodin Mirčić je o Siniši Malom manje više govorio na isti način na koji to čine poslanici koji trenutno nisu ovde, poput, Zorana Živkovića, Balše Božovića, Boška Obradovića i njemu sličnih. Dakle, oni za sve ono loše što je urađeno u procesu privatizacije u Srbiji od 2001. godine optužuju Sinišu Malog. Siniša Mali je bio službenik u Agenciji za privatizaciju do 2003. godine i čini mi se da od 2003. godine kada je napustio Agenciju za privatizaciju, sa tom Agencijom više nije imao nikakve veze. Najodgovorniji za pljačkašku privatizaciju Srbije su vam ljudi poput Mirka Cvetkovića, poput onog Nikezića, poput onih ljudi koji su vodili konsultantske firme, kao što je CesMecon i ono što građani Srbije znaju, a to verujem da znate i vi, najveće zloupotrebe u procesu privatizacije desile su se tokom 2004, 2005, 2006. 2007, 2008. godine. Znači, to vam je prva i druga vlada Vojislava Koštunice. Prva vlada bez DS, druga vlada sa DS. Znači, druga Vlada Vojislava Koštunice DSS plus DS, tada su se dešavale najveće moguće korupcionaške afere u procesu privatizacije u Srbiji. Na kraju krajeva, o tome nas je u više navrata izvestila u svojim izveštajima i pokojna Verica Barać, i o tome na kraju krajeva, govore i svi izveštaji EU, da su one 24 sporne privatizacije, izvršene u periodu od 2004.do 2007/8. godine. Sa svim tim privatizacijama Siniša Mali apsolutno nema bilo kakve veze. Siniša Mali, će biti upamćen kao jedan od najuspešnijih gradonačelnika Beograd, zato što je uspeo da za vrlo kratko vreme vrati sve one dugove Grada Beograda koje je napravio Dragan Đilas, i kao jedan od najuspešnijih ministara finansija koje smo imali, zato što već treću godinu zaredom Srbija ima suficit. Zato što već treću godinu zaredom imamo rast BDP, to je u velikoj meri i zasluga i Siniše Malog, ne samo njegova naravno, ali u velikoj meri i njegova. Ono što mi nije jasno gde se vi našli u Izveštaju Agencije za borbu protiv korupcije stav direktora Agencije za borbu protiv korupcije da Siniša Mali ne treba bude na čelu Komisije za sprečavanje korupcije i sprečavanje pranja novca. Ja taj deo nisam uspeo da pročitam. Dakle, ne vidim gde to piše, ne vidim da je mišljenje direktora Agencije da Siniša Mali ne treba da bude predsednik te Komisije. Ako možete to u izveštaju da mi pokažete, bio bih vam veoma zahvalan.
Zahvaljujem. Pravo na repliku narodni poslanik Vladimir Orlić. Izvolite.
Pošto ste mi kolega Mirčiću, direktno uputili neka pitanja da se tiču neposredno narodnih poslanika i Skupštine, meni, a uzgred budi rečeno, pošto ste se požalili na tretman, vama niko nije isključivao mikrofon, danas, koliko znam, meni jeste. Toliko smo povlašćeni. Nego što se tiče ove Skupštine, to ću da vam objasnim, što se tiče ministra Malog, o kom zaista govorite sve isto kao što govore ovi pripadnici bivšeg režima, kojih ni danas u sali nema, a ima to veze i sa tom korupcijom, što ću da vam objasnim takođe. Da znate, ministar Mali i dan danas je predmet te vrste optužbi, direktno ovog tajkuna Dragana Đilasa, o kome sam ja govorio malopre. Eno, sada nešto teoretiše na temu koliko košta metro, taj Dragan Đilas, pa kaže – ja sam planirao ovoliko, a vi planirate onoliko. Mogao je Dragan Đilas da proglasi da planira metro za 100 dinara, nikakve razlike ne bi bilo, jer on nije planirao da ga uradi, nikada, baš ga je bilo briga za metro. Zna se na šta je trošio vreme i resurse gradske, na svoje firme i na stotine milione na njima. S druge strane, gde je danas Siniša Mali? Pa, evo, baš za taj metro pravi rešenje, i to pravi metro, ne neki tipa koji liči na tramvaj, onaj Đilasov, nego pravi metro koji će da povezuje grad ispod zemlje onako kako dolikuje i kako je širom sveta. I, šta još danas radi Siniša Mali da znate, ako vam je to promaklo, on je zajedno sa poreskom upravom baš ovih dana sprečio da separatisti iz Prištine dobiju mesto u Interevropskoj organizaciji koja okuplja poresku administraciju. Dakle, on štiti interese Srbije i dan danas upravo na tom planu. Što se tiče korupcije u parlamentu i evropskih prilika i njihovih mišljenja koje ste potegli, da znate, o tome se u javnosti ne priča puno, ali evropske institucije u svojim izveštajima ukazivale su da je potencijalna opasnost od korupcije u srpskom parlamentu upravo činjenica da se poslaničke grupe menjaju, da ljudi koji nisu učestvovali na izborima formiraju svoje grupe, svoje lobije, svoje stranke i tu direktno ukazuju na ove koji su nastali izlaskom na izbore, napustili svoje stranke i sad završili kod Vuka Jeremića, u njegovoj poslaničkoj, odnosno dve poslaničke grupe koliko ih ima danas, i na ove koji su danas u poslaničkoj grupi tog žutog tajkuna Dilas Dragana. Dakle, to su stvari o kojima javnost ne zna puno, ali trebalo bi da ih ima. Ako neko urušava ugled Narodne skupštine nečasnim postupanjem koje je visoko rizično u koruptivnom smislu, to su upravo ti ljudi i njihovi finansijeri. Sve listom velika gospoda, sa puno zuba i najlepšim mogućim obrazovanjem na ovom svetu prema kojima mi, ovako ružni i jadni nismo ništa, a koja eto, ne libi se da urušava institucije, da ne krije koliko se besomučno bogatila, a samo jednu stvar nikako da nam objasni, kako je moguće to uraditi legalno, pošteno, i moralno, ako nemaš ništa kada dođeš na mesto ministra, bilo za NIP, bilo spoljnih poslova, bilo gradonačelnika nekoga, da ništa nemaš kada počneš, a da završiš bogat kao, nekad se govorilo ka knez, a danas se kaže ko Dragan Đilas.
Pravo na repliku narodni poslanik Milorad Mirčić. Izvolite.
Što se tiče mišljenja, to je informacija koja je bila prisutna i u javnosti, i taj dokument postoji i to je samo mišljenje Agencije da nije na stanovištu da bi Siniša Mali, kao ličnost, odnosno kao funkcioner mogao da bude na čelu te Komisije za borbu protiv pranja novca i terorizma. To ima u Agenciji, možete potražiti, a ne mogu ja za vas da radim posao poslanika, morate i vi da opravdate to što su vas birali i potrudite se malo da tražite, a sada ja vama treba da pokazujem dokumenta, a onda na šta se svodi vaš rad? Da izvršite uvid za nešto što je neko uložio napore, a to ima, to postoji. Ali, gledajte gospodo o čemu se ovde radi. Vi uvek potencirate to da nema selektivnosti da je beskompromisna borba, a ja vas samo podsećam na nešto dame i gospodo, kada je korupcija i kriminal u vreme vlasti Slobodana Miloševića, dostigao taj nivo da je bio nepodnošljiv, Slobodan Milošević, odnosno SPS je tada uhapsila svoja dva ministra. Sećate se toga? I jasno dali do znanja da nema povlastica, da niko nije pošteđen, a mi ovde pričamo o nečemu što bi trebalo da bude pandam. Pa Kolesar, Mali, Vlahović, Dinkić, to su vam sve primeri. To treba da stoji u udžbenicima kada je u pitanju borba protiv korupcije. Pa gde vam je Mlađan Dinkcić, pa bio vam je u jednoj od saziva Vlade, ko je prozvao Mlađana Dinkića, da vidimo otkud njemu toliko bogatstvo, otkud ta grupacija, koja , pa čak i Agencija ovde navodi kao jedan od većih problema, a to je Udruženje građana, otkud njemu tolika sloboda i ko je abolirao njega od odgovornosti za G17? Uzeli pare, pokupili pare i šta ih briga. Evo imate i nevladine organizacije, gde isto agencija konstatuje, pa gde su vam ove tzv. humanitarne organizacije, ne udruženja građana koji su napravili političku opciju neku, pa ušle u parlament, pod veoma čudnim odnosima, nego uslovno rečeno humanitarne organizacije. Gde vam je Humanitarna organizacija Dragice Nikolić? Gde ste to objavili, koliko je to malverzacija, jer jača je bila od Đokovića, kada je u pitanju finansije. Jel neko objavio da se vodila neka istraga, da je vršena analiza prihoda? Nije niko. Nemojte onda pokazivati na primerima ostalih koji su bili. Prvo u svojoj kući, pa onda pokazujte na druge.
Pravo na repliku, Aleksandar Martinović.
Ovo što je sada rekao gospodin Mirčić mi malo deluje detinjasto, ja imam neki papir, ali eto neću da vam ga pokažem. Ne znam gde mogu da ga pronađem, evo pitaću gospodina Sikimića. Gospodine Sikimiću, gde ja mogu u Agenciji za borbu protiv korupcije da pronađem vaš stav da Siniša Mali, ne treba da bude predsednik ove komisije. Ako možete da mi pomognete, pošto gospodin Mirčić, neće, biću vam veoma zahvalan. Dobro, platiću, kažite koliko košta. Gospodine Mirčiću, ja sam već rekao više puta. Mlađana Dinkića iz izvršne vlasti i Vlade Srbije niste isterali ni vi, ni vaša stranka, nego Aleksandar Vučić i SNS, i ne samo Mlađana Dinkića, ceo režim DOS, i Božidara Đelića, i Mlađana Dinkića, i tog Vlahovića i sve druge koje ste nabrojali i neke koje niste nabrojali. Znači, svu onu plejadu ljudi koji su odgovorni za pljačku Srbije od 2000. do 2012. godine, sa političke scene Srbije, oterao je Aleksandar Vučić i oterala je SNS i niko drugi to nije uradio. To je najveći istorijski politički uspeh SNS i Aleksandra Vučića. Da li neki drugi državni organi, poput sudova i tužilaštava, su dobro uradili svoj posao ili ne, to je sad jedno potpuno drugo pitanje, ali mi nemamo apsolutno bilo čega da se stidimo kada su u pitanju ljudi iz režima koji je vladao Srbijom do 2000. godine. Mi smo skinuli sa vlasti, odnosno Aleksandar Vučić i SNS i tog Borisa Tadića, Vuka Jeremića, Dragana Đilasa i sve ove iz DS i Mlađana Dinkića i Vlahovića i Cvetkovića i Nikezića i prekinuli sve moguće korupcionarske afere koje su bile vezane za proces privatizacije. Kažite mi od 2012. godine, pa nadalje, znači do danas, da li se desila… Prvo, ja mislim da skoro nije zabeležen nijedan slučaj privatizacije onakav kakav je bio klasičan privatizacije po Zakonu o privatizaciji od 2001. godine. Drugo, sve što smo radili, a vi ste na to takođe aludirali, sve što se tiče ulaganja u Srbiju stranih investitora, apsolutno je sve bilo po zakonu. Ja znam da vi na tome insistirate iz političkih razloga kao i neki drugi iz opozicije i hoćete da prikažete da proces investiranja u Srbiju je praćen korupcijom, ja vam kažem da nije zato što sve investicije, bolje rečeno, sve subvencije koje se daju investitorima, daju se po Zakonu o državnoj pomoći, a Zakon o državnoj pomoći ne pravi apsolutno bilo kakvu razliku između domaćeg i stranog kapitala, između domaćih i stranih investitora. Svako ko ispunjava uslove iz Zakona o državnoj pomoći, dobija državnu pomoć. Ta državna pomoć u nekim situacijama se izražava u novcu, u nekim situacijama se izražava u tome što pod povoljnijim uslovima možete da dobijete građevinsko zemljište, u nekim situacijama po tome što dobijate onaj tzv. „teks holidej“, odnosno neki vremenski period u kome ste oslobođeni od plaćanja poreza, ali to važi i za domaće i za strane investitore. Verujem da vi ovo znate, ali ovo govorim zbog građana Srbije, zato što se u jednom delu javnosti uvrežilo mišljenje kako Aleksandar Vučić i Vlada Srbije, navodno žele da privileguju isključivo strane investitore i da im daju neke subvencije koje su potpuno mimo zakona. Ni jedna subvencija u Srbiji i nijedan vid državne pomoći koji je dat bilo domaćim, bilo stranom investitoru, nije dat mimo zakona, dat je u skladu sa Zakonom o državnoj pomoći. To ne radi samo Republika Srbija, taj model privlačenja investitora je model koji je prihvaćen u skoro svim zemljama centralne i jugoistočne Evrope. Dakle, to su sve one države koje su se nekad nazivale real-socijalistički… (Predsedavajući: Privodite kraju.) Evo, završio sam.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić. Pravo na repliku. Izvolite.
Gospodine Mrčiću, ja sam govorio o pitanju slučaja Dragana Đilasa, a vi odgovarate pričom o korupciji u vreme Slobodana Miloševića. Ne znam da li ste mislili da time menjate temu na uspešan način. Ali ne, dakle, to nije promena teme. Da li znate zašto? Zato što Dragan Đilas se sam hvali da je započinjao neki svoj biznis upravo u to vreme, u vreme Slobodana Miloševića, kako brani sam sebe kada mi pitamo – e, ti što nisi imao ništa, kad si stupio na političku scenu i zauzeo najvažnije funkcije? On kaže – stani, stani, nije tako. Nije da nisam imao ništa, ja sam 1998. godine još firmu osnovao. Kako je to moglo, to je objašnjavao njegov Boško Obradović, sećate se toga. Mi smo to čitali ovde. Kaže Boško Obradović u jednom svom tekstu – Dragan Đilas je počeo da se bavi nekim sitnim biznisom, samo u to vreme Slobodana Miloševića to su mogli oni koji su politički bliski bili tadašnjem režimu. To je Boško Obradović objašnjavao pa je zaboravio. Zato vam kažem niste izašli iz teme. To se takođe tiče Đilas Dragana. Koliko je zaradio, ja nisam siguran da je bio nešto specijalno uspešan do 2004. godine, odnosno kada je bio zvanično promovisan od strane svog tadašnjeg šefa Borisa Tadića. Da li znate zašto? Jer nije imao šta da prijavi. Nije imao da prijavi imovinu. Prijavio je neku ušteđevinu koja se merila hiljadama evra, stari auto i jednu nekretninu, kuća je valjda u pitanju neka na ime supruge i to je sve. To je on prijavio da poseduje. Dakle, s tim je krenuo, to mu je početni kapital. Na čemu je završio i šta sam prijavljuje, pazite, to ne kažem ja, to kaže sam Đilas – 25 miliona evra vrede nekretnine samo, je spreman da prijavi. Priznao je. To je ono što je on priznao, šta tu ima još da nije priznao, možemo samo da se pitamo i da se čudimo. Kuda su otišle stotine miliona evra, koje su mu polegale na računima firme? Da vam kažem, pomenuli ste taj period SPS i slučaj neka dva ministra, verovatno pokušavajući da kažete da samo onda kada se prekardaši onda neko počne da se bavi, kako ste rekli, sobom i svojim redovima i niste u pravu. Niste u pravu, jer pogledajte svake godine, ne samo prethodne 2018. godine, pogledajte i 2017. godinu, pogledajte 2016. godinu, pogledajte 2015. godinu, svake godine ćete pronaći u vestima koje se sad na internetu nalaze da ih čitam ako hoćete, da Ministarstvo unutrašnjih poslova je uzelo, pa privelo neke ljude organizovanoj akciji, koji su i političke ličnosti i funkcioneri, ne samo stranaka bivšeg režima ili današnje opozicije, nego i vladajućih stranaka i nisu štedeli nikada i nisu pravili razliku nikada, ni kada je reč o funkcionerima SNS ako su se o zakon ogrešili. Ministarstvo unutrašnjih poslova, da znate, toliko ozbiljno, profesionalno radi svoj posao, toliko ga uspešno obavlja, da mi danas, a ovo vam je zvaničan podatak, imamo 20% manje krivičnih dela na nivou godinu dana u Republici Srbiji, 20% manje nego i 2009, 2010. i 2011. godine. Kad se obračunavaju Dragan Đilas i ta njegova kamarila, sa Nebojšom Stefanovićem, oni ne mogu da mu ospore rezultate, ne može niko da dođe i kaže - Evo, ovoliko je bilo krivičnih dela 2009, 2010. i 2011. godine, a ovoliko je bilo, evo na primer 2018. godine, pa smo mi, Stefanoviću od tebe bili uspešniji. Nisu. Znaju i sami da nisu. To je toliko velika razlika da tu ne mogu reč jednu da kažu. Zbog toga se bave čistom, prljavom propagandom, zbog toga se bave blaćenjem, zbog toga se bave onim što najbolje umeju, jer kao što znate, te silne stotine miliona evra, nije Dragan Đilas zaradio tako kako ih je zaradio, zato što se bavio nekakvom proizvodnjom nečega dobrog i konkretnog, nego muljanjem, marifetlucima, upravo u medijskoj sferi, upravo preprodajom reklamnih sekundi po deset puta boljoj ceni od one po kojoj je kupovao. Dakle, tu vrstu, prljavog medijskog rada, koji je specijalizovao i za koju sigurno može sam sebi da dodeli najbolja zvanja, odličja i diplome, zaslužio je koliko dobro poznaje tu vrstu propagande, on primenjuje i dan danas na poštenim ljudima, na korektnim profesionalcima, na odgovornim ljudima iz SNS, samo zato što ih projektuje za političke neprijatelje, pored toga što smo, kao što znamo, glupi, ružni, prljavi, nikakvi i naš glas na izborima ne vredi ništa, pa pošto na tim izborima po pravilu pobeđujemo, onda je po mišljenju Đilasa i ekipe, najbolje da izbora nikakvih i ne bude. Što takvi polu-ljudi i divljaci da odlučuju, a ne on tako lep, pametan i tako besomučno bogat?
Reč ima gospodin Dragan Sikimić, kao ovlašćen predstavnik predlagača . Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Agencija za borbu protiv korupcije se nikada nije izjašnjavala o imenovanju, odnosno izboru ministara Siniša Malog, na mesto rukovodioca koordinacionog tima, koje je ovde pomenuto, za borbu protiv sprečavanja pranja novca i za borbu protiv terorizma. Naravno da ne postoji tako nešto, s obzirom na period, ni u Izveštaju, niti je usmeno ili pismeno Agenciji ikada to komentarisala. Ko je to komentarisao, ja ne znam, ali Agencija za borbu protiv korupcije nije. Što se tiče drugih tema koje su iznete ili stavova, ja bih želeo da vam kažem da u pogledu percepcije i korupcije ili indeksa percepcije, kako se to bez prevoda kod nas navodi CPI ili "Corruption perceptions index", to je stvar percepcije određenih uglova i metodologija za izradu tih izveštaja je vrlo složena. To nije percepcija građana, prvo to treba znati. Drugo, uporedite zemlje koje u pogledu tog indeksa dobro stoje na listi sa listom GREKO i iznenadićete se, naravno, neću pomenuti ni jednu jedinu državu, da one države koje u pogledu percepcije jako dobro stoje na toj listi, kod GREKO-a imaju u isto isto vreme ocenu negativnu, a to globalno nezadovoljavajuće. Samo to uporedite i imajte u vidu da Srbija više nije na toj listi i da Srbija nema više status pred GREKO-m globalno nezadovoljavajući. U pogledu međunarodne saradnje, naravno da je korupcija odavno međunarodni problem, međunarodni fenomen i, samim tim, i borba protiv korupcije mora biti međunarodna. Mi smo povećali međunarodnu saradnju, naravno. Imamo odlične odnose sa relevantnim institucijama, ne samo iz regiona, već i šire. Naravno da je borba protiv korupcije povezana sa borbom protiv nelegalne trgovine, da je sve to zajedno povezano sa borbom protiv pranja novca, da je to zajedno povezano sa borbom prtiv terorizma i jedno od drugog ne treba odvajati. Agencija upravo i radi na boljem povezivanju radi boljeg rada i uspešnosti u svom segmentu rada. U pogledu pristrasnosti ili nepristrasnosti, uveravam vas da je Agencija nepristrasna. Kada se pogleda trenutak promene vlasti, kada se pogleda trenutak provere od dve godine od dana prestanka funkcije i kada se uzmu svi rokovi u obzir, kao i zastupljenost u sadašnjoj političkoj konstalaciji, dolazi se do zaključka da Agencija najveći broj predmeta koje radi, radi u odnosu na pripadnike vladajuće koalicije. Pogledajte samo stotine predmeta i videćete da Agencija apsolutno nema pristrastan odnos prema bilo kome, već nepristrastan odnos. To onaj ko zna cifre i ko zna datume, ko zna godine i ko zna odredbe zakona može jasno da vidi i to možemo da sa tim izađemo i pred međunarodnu zajednicu i pred Narodnu skupštinu i pred bilo koji organ Republike Srbije, ali s obzirom da odgovaramo Narodnoj skupštini, onda to na ovom mestu i iznosimo. Hvala na pažnji.
Hvala, gospodine Sikimiću. Pravo na repliku ima Milorad Mirčić. Izvolite.
Setićete se vi, gospodine Sikimiću, samo treba vremena, očigledno. Što se tiče ovoga, gospodine Martinoviću, evo, dajem vam povod za repliku, računam da vas kolega neće prekidati kao prethodni, jer je veoma interesantno, nije dovođenje stranog kapitala počelo, niti se završava dolaskom Aleksandra Vučića. Dolazak stranog kapitala, investitora je od ranije. Gospodine Martinoviću, vi dobro znate kakva je prljava tehnologija na ime stranih investicija instalirana na području opštine Inđija. Sećate se te afere, kada su u pitanju stari akumulatori i reparacija starih akumulatora, koja je jedna od najprljavijih tehnologija? Pa, šta vi mislite, da je strani investitor došao tako na lepe oči i na osnovu zakona to uradio? Ne, nego podmićivanjem, korupcijom. Postoji opravdana sumnja da je to tako urađeno. To je u ranijem periodu. I kada se govori o korupciji, ona niti počinje, niti se završava sa sadašnjom aktuelnom vlašću. Ali, šta je ovde interesantno? Ovde je interesantno u svim raspravama koje se vode oko Agencije za borbu korupcije ili bilo šta što je vezano za eventualno postojanje kriminala, bez obzira koja garnitura vlasti, kada aktuelne političare prozovete i stavite kao primer, svi skaču, svi su jedinstveni kada je u pitanju vlast i kada su u pitanju oni koji bi trebali da se bave sa time, sa tom pojavom, da brane aktuelne. Čim prođu, sve najgore. Ja rado koristim to - naknadna pamet je najgora pamet. Ona ništa ne koristi Srbiji. Mi ćemo posle četiri ili pet godina ili, ne daj Bože, dužeg perioda raspravljati i o nekim koji su sada aktuelni, kao što govorimo o Đeliću, o Dinkiću, o Vlahoviću, o Labusu, ne može se ni stati na kraj, o Janjuševiću, o Kolesaru i tako dalje i tako dalje. Čemu to da govorimo sada o Draganu Đilasu ili o ovima koji nisu aktuelni? I tada su bili izveštaji o njihovom radu, o sumnjama, o korupciji, o svemu, ali se ćutalo. Zašto se ćutalo? Zato što je tadašnja većina bila takvog raspoloženja da to ne spominje. Ne, nego treba na primeru aktuelnih dati jasno do znanja da nema kompromisa. To je suština. Šta da smo spomenuli Zoranu Mihajlović? Pa, šta vam treba drugo nego sumnja u „Behtel“? Postoji opravdana sumnja, javnost sumnja, a vi gledate ko to izgovara. Kakve to veze ima? Govorimo mi, srpski radikali. Džon Perkins je napisao dve knjige. Pročitajte, gospodo, „Ubice ekonomije“. Jedna od udarnih tema je „Behtel“. Korupcija i mito ulaze na tržište i rade šta god hoće, a kasnije se mešaju aktivno u politiku. Nemojte, sve je prolazno. Pa i ova vlast je prolazna, to svi znaju. Funkcija sama po sebi je izazov da čovek krene u nešto što je protivzakonito. Ako mi oprostimo onima koji su bili… Pa, ja ću samo jedno iskustvo da ispričam. Da li znate šta je rekao Radovan Božović kada je skinut sa mesta predsednika Vlade? Jedva čekam da dođe novi, mene će zaboraviti. Zar to treba da bude pravilo u Srbiji - kada odeš, onda te svi zaborave. Nadam se da ćete dati kolegi pravo na repliku i da ga nećete prekidati.
Naravno, nema nikakve potrebe. Rasprava je odlična. Sada pravo na repliku ima Neđo Jovanović. Izvolite.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Imajući u vidu da je u ovoj polemici između predstavnika SRS i SNS pomenuta SPS, moram da se odredim prema tome. Tačno je ono što je rekao uvaženi kolega Mirčić, da je u vreme kada je Slobodan Milošević bio predsednik SPS, isključivo u cilju borbe protiv korupcije i zaštite interesa Srbije, odnosno pravnog poretka, uhapšeno, ni manje, ni više, dva ministra. Ono što krasi SPS jeste doslednost i principijelnost, jer i sada učestvujemo u vlasti. Delimo isti sistem vrednosti i iste principe vlasti sa SNS i borimo se za to da svako odgovara za ono za šta je kriv. Da niko ne može biti van zakona i da svi koji učine bilo šta protivpravno moraju da odgovaraju, bez obzira da li pripadaju vladajućoj ili opozicionoj stranci. Moram da podsetim radi građana Srbije da je posle 5. oktobra najviše onih koji su bili izloženi linču, bilo članova SPS, koji su bili na listama za odstrel, koji su bili bukvalno proganjani, šikanirani, neosnovano sudski procesuirani, njihove porodice izlagane najvećem stepenu neprijatnosti i to je prolazilo kroz jednu katarzu koja nije trajala kratko. Od 5. oktobra pa na dalje, vinovnici ili dželati tog vremena više ih nema ovde, a tu su njihovi sledbenici. Ja sam to morao da kažem zbog građana Srbije, zbog toga što je vrlo malo njih koji su dočekali ono što su zaslužili, a to je sankcija ne samo od suda, već i od naroda. Na sreću, od naroda imaju iz izbora u izbore i nadam se da će tako i ostati. Zahvaljujem se.
Hvala, kolega Jovanoviću. Pravo na repliku dr Martinović. Izvolite.
Zahvaljujem se, gospodine Marinkoviću. Ja i dalje ne mogu da razumem šta je greh i koja je krivica Siniše Malog. Iz svega onoga što je govorio gospodin Mirčić, jednostavno, to ne mogu da razumem i ne mogu da shvatim, sem što mu se prigovara da je dve godine bio službenik u Agenciji za privatizaciju, ali ne znam da je odgovoran za bilo koju pljačkašku privatizaciju kojom je oštećen budžet Republike Srbije. On je Agenciju za privatizaciju napustio 2003. godine. Ono što mogu da kažem i ono što građani Srbije mogu da vide i sami i da im ja ne kažem ništa, to da je Siniša Mali uspeo da konsoliduje, pre svega, javne finansije grada Beograda, da finansijski ojača grad Beograd, da vrati dugove grada Beograda koje je napravio Dragan Đilas, a koji nisu bili nimalo u malim iznosima. Kada je postao ministar finansija pokazao se kao jedan veoma uspešan ministar koji je nastavio sa politikom konsolidacije javnih finansija, a koju je započeo predsednik Vlade Aleksandar Vučić i danas je sprovodi Vlada Srbije koju vodi Ana Brnabić. Pod rukovodstvom Siniše Maloga, kao ministra finansija, Srbija već treću godinu zaredom beleži suficit u svom budžetu, iz godine u godinu imamo rast BDP. Što se tiče procesa korupcije koji je bio uključen u proces dovođenja stranih investitora, slažem se sa vama da je to bilo u periodu do 2012. godine, ali voleo bih da mi kažete jednu korupcionašku aferu posle 2012. godine koja je bila vezana za privlačenje bilo domaćeg, bilo to stranog kapitala u Srbiji. Dakle, mi više subvencije ne delimo onako kao što su deljene do 2012. godine, bez bilo kakvih kriterijuma. Sada postoji onaj krovni, osnovni zakon, Zakon o državnoj pomoći koji vrlo jasno propisuje pod kojim uslovima investitori i domaći i strani mogu da dobiju određeni vid državne pomoći i taj zakon je praćen čitavim nizom podzakonskih propisa. Pošto sam ja između ostalog lično učestvovao u dovođenju nekoliko važnih investitora, uverio sam se koliko je to mukotrpan i težak posao da ispunite uslove iz Zakona o državnoj pomoći da bi taj investitor dobio neki vid državne pomoći. Ponavljam još jednom, to nije pomoć koja je rezervisana isključivo za strane investitore. Pod istim uslovima, i domaći i strani investitori dobijaju državnu pomoć. Šta je problem sa domaćim investitorima? Finansijski su i ekonomski upropašćeni zbog vlasti koja je upravljala Srbijom do 2012. godine, i to je vama veoma dobro poznato. Većina domaćih investitora, dakle, ljudi koji imaju dobre biznis planove, koji imaju dobre biznis ideje, koji hoće da zapošljavaju građane Srbije, koji nisu ništa manje pametni, inventivni, nego njihove kolege iz inostranstva, ali šta im nedostaje, odnosno, zbog čega su strani investitori u prednosti u odnosu na njih? Nisu doživeli onu ekonomsku kataklizmu koju su doživeli domaći privrednici. U tome je problem. Vi ste imali u periodu od 2000, odnosno od 2001. godine, kada je donet Zakon o privatizaciji, potpunu devastaciju srpske privrede. Mi smo praktično od 2012. godine krenuli od nule, a uradili smo veliki posao, i taj veliki posao može da se nazove jednim imenom, a to je reindustrijalizacija Republike Srbije. Mi smo u periodu, ako pogledate čisto ekonomski, evo da ne vodimo nikakve političke rasprave, čisto ekonomski, od 2000. godine do 2012. godine bili manje više jedna ruralna, agrarna zemlja. Industrija nam je bila potpuno uništena. Od Subotice do Vranja nije postojao ni jedan industrijski kompleks koji nije bio uništen. I u Subotici, i u Valjevu, i u Vranju, i u Smederevu, u mnogim gradovima u Srbiji koji su nekada bili poznati još u bivšoj Jugoslaviji kao veliki industrijski centri, Trstenik, Kruševac itd. To je sve bilo uništeno. Sve te firme su bile prodate pod vrlo sumnjivim okolnostima, po sumama koje su bile ispod bilo kakve tržišne vrednosti, a ono što je najgore od svega, makar da su ti koji su kupili te firme nastavili proizvodnju, oni su ih pretvarali u skladišta, u auto salone, u magacine, na njima zidali zgrade, stambene prostore itd. Šta smo mi počeli da radimo 2012, 2013, 2014. godine? Da iznova industrijalizujemo Srbiju, i to nam je dobrim delom pošlo za rukom, između ostalog, i zbog toga što smo vodili pametnu i uravnoteženu spoljnu politiku. Ja znam da ste vi sada u poziciji jedne stranke koja je opoziciona i koja ima jedan lagodan, odnosno malo lagodniji status od nas koji smo u vlasti. Vi kažete treba proterati sve strane investitore, ne trebaju nam investitori iz Nemačke, Italije, Francuske, oni su u NATO paktu, to su države koje su nas bombardovale itd. To je dobrim delom tačno. Šta ćemo sa radnicima koji rade u tim firmama? Šta ćemo sa činjenicom da 70% našeg izvoza ide na tržište EU? Ok, zatvorićemo sve nemačke, italijanske, francuske firme koje su otvorile svoja predstavništva ovde u Srbiji. Inače, to su sve domaće privredne kompanije, posluju po Zakonu o privrednim društvima, registrovane su u Republici Srbiji, u Agenciji za privredne registre, zapošljavaju građane Srbije, plaćaju poreze i doprinose po zakonima Srbije. Dakle, to nisu strane firme u smislu da posluju po zakonima Nemačke. Kapital je nemački, kapital je italijanski, kapital je francuski, ali taj kapital kada dođe u Srbiju, on posluje po srpskim zakonima i po srpskim propisima, isto kao i srpski kapital. To je veliki uspeh ove Vlade koju je vodio Aleksandar Vučić i koju sada vodi Ana Brnabić. (Predsedavajući: Hvala.) Završavam. Kapital može biti domaći i strani, ali kada strani kapital dođe u Srbiju, on je podvrgnut istom pravnom režimu kao i srpski kapital, i to je ono što je veoma važno. Dakle, izvršili smo reindustrijalizaciju Srbiju. Više nismo puka agrarna zemlja koja izvozi sirovi kukuruz, pšenicu, šećernu repu itd. (Predsedavajući: Hvala.) Sada možemo da prerađujemo i te poljoprivredne proizvode i da ih plasiramo na tržište EU, na tržište Ruske Federacije i svuda gde naši proizvodi mogu da prođu.
Hvala. Reč ima Milorad Mirčić, pravo na repliku. Izvolite.
Meni je žao što prekidate na ovaj način. Upravo je gospodin Martinović izneo neke tvrdnje… (Predsedavajući: Možete vi do kraja dana, nije problem. Izvolite.) Nije ovde u pitanju vreme, nego je izneo neke tvrdnje koje je odranije iznosila SRS. Činili ste kriminalne radnje, parafraziram kako je on to rekao, kada je u pitanju privatizacija, kada je u pitanju jedan period stranih investicija. Nismo mi srpski radikali nimalo u povlašćenom položaju, niti je lagodno nama. Jako je teško iz dana u dan ukazivati na propuste aktuelne vlasti. Setite se samo, gospodine Martinoviću, i sami ste učestvovali u tome, koliko smo upozoravali na opasnost Fijata iz Kragujevca, način kako je Fijat uveden u Kragujevac. Tada smo govorili da će to skupo koštati Srbiju. Subvencije od 10 hiljada evra po zaposlenom, neizvesnost kada je u pitanju dužina trajanja čitavog tog procesa, oslobađanje od različitih plaćanja poreza, izdataka. To je nešto što je na štetu Srbije. To jeste možda po tadašnjem kriterijumu aktuelne vlasti bio dobar propagandni trenutak, jer su bili izbori na pomolu. Oni su to na sva zvona objavili. Sećate se koliko su stavili. Šta ćemo sad? Kako sad da se pojave? Ko će sad da objašnjava radnicima Kragujevca? Vi, koji ste aktuelni. Šta da im objašnjavate? Tako što ćete reći nismo mi učestvovali u tome. To je najlakše, ali kamo lepe sreće da su slušali nas srpske radikale, da se sa većim oprezom ušlo u taj aranžman. I sada dosta stvari ima gde ukazujemo, gde kažemo da nije baš opravdano to što se daju tolike subvencije. U pojedinim slučajevima nismo mi protiv ulaska kapitala, pa bez obzira sa kojih strana, mi samo insistiramo da ravnopravni tretman ima i ruski kapital, samo je to. Tu insistira SRS, svi kapitali da budu ravnopravni i drugo da to u bukvalnom, pravom smislu reči budu domaće kompanije, a ne da otvori „Gorenje“ fabriku u Valjevu, a onda profit ide u Sloveniju, pa to služi kako bi po što povoljnijim uslovima izašli na rusko tržište. Pa, čemu to? Kakva je tu korist, da kažemo šta će radnici u Valjevu? Pa, šta će radnici u Valjevu, jeftina radna snaga. Treba trezveno gledati, nije nimalo lako u ovakvoj situaciji u kakvoj se nalazi Srbija. Jedna stvar treba uvek da je naumu, vi dobro znate gospodine Martinoviću 2000. godine, kakva je bila hajka, kako oni kažu na bivšu vlast. Svi ministri koji su bili ispred SRS, bili su predmet ispitivanja istrage dolaziće buldožer revolucije. Gledali su u sve detalje. Nijedan jedini ministar iz SRS nije odgovarao za nešto što je protiv zakonito, zato što nisu mogli da dokažu, nije bilo takvih radnji, nisu bili u kriminalu, nisu bili u korupciji. Mislite da bi oprostili, ne, jedva bi dočekali. Zato sada mi razgovaramo, opominjemo, boje je na vreme i kada je u pitanju „Behtel“ i kada je u pitanju rad i Siniše Malog i svih njih, bolje je biti na vreme oprezan. Kasnije ta odgovornost, videćete kada dođe do smene vlasti, biće pripisivana vama koji ste najistaknutiji u SRS. Mislite da će se neko sećati, kao što se sada ne seća Mlađana Dinkića i ovih, neće se niko sećati nego vas gospodine Martinoviću, a najveću odgovornost će upravo snositi i nositi Aleksandar Vučić, što bi narod rekao - ni luk jeo ni luk mirisao, ali videćete. Videćete kakvu će odgovornost, ne prigovaraju Tomi Nikoliću to što mu radi žena i on, nego Aleksandru Vučiću, što ne povede računa o tome. To je suština. Vi ćete da snosite odgovornost, a ovi su prolazni. Samo vama predsedniče moram da donesem taj dokument, gde je mišljenje oko Siniše Malog.
Hvala, kolega Mirčiću. Pravo na repliku ima doktor Martinović. Izvolite doktore Martinoviću.
Spomenuto je „Gorenje“ iz Valjeva. Jedna informacija za vas gospodine Mirčiću. Većinski vlasnik „Gorenja“, čije je sedište u Sloveniji su Kinezi. Znači, većinski vlasnik „Gorenja“ su Kinezi. Kineska kompanija „Hisens“, čisto da se zna. Kada „Gorenje“ proizvede frižider ili neki drugi rashladni uređaj u Valjevu, pa taj uređaj rashladni ode u Rusiju, on ne odlazi kao slovenački, niti kao kineski proizvod, nego kao srpski. To treba da znate. Drugo, ono što stalno ponavljate i to mislite da vam je verovatno jedan od glavnih argumenata protiv ekonomske politike SNS, to je da su građani Srbije pod vlašću Aleksandra Vučića pretvoreni u jeftinu radnu snagu. To jednostavno nije tačno. Prosečna plata u Srbiji je danas 463 evra i ne možete da pronađete nijednu kompaniju koja je došla u Srbiju od 2014. godine, pa do danas, znači za ovih pet godina, u kojoj radnici ne rade za pristojne plate i pod vrlo humanim uslovima po tehnologiji, koja je najsavremenija moguća. Ta priča, to je inače priča Balše Božovića i Aleksandre Jerkov, oni kada nisu znali šta će, Balša Božović je rekao da ova kineska kompanija koju smo doveli u Obrenovac "Meita", da su građani Obrenovca pretvoreni u robove, a da su Kinezi neki robovlasnici. Onda je Aleksandra Jerkov, opet zato što nije imala drugih argumenata, onda je počela da tvrdi kako srpski radnici koji rade po kompanijama čiji je osnivački kapital došao iz inostranstva, moraju da nose pelene. Ja sam je više puta pitao u kojoj to kompaniji u Srbiji, bilo domaćoj, bilo stranoj srpski radnik mora da nosi pelene? Nema nijedne. Kao što Kinezi, "Meita" u Obrenovcu nisu pretvorili građane u robove tako se ne nose ni pelene i kao što niste u pravu za "Gorenje". Dakle, taj srpski proizvod koji se napravio u Valjevu, kada ode na tržište EU, na tržište Ruske federacije ide kao srpski proizvod. (Milorad Mirlić: A pare idu u Sloveniju.) Pare idu u Kinu, ako ćemo o tokovima novca. Pare idu u Kinu, vi se zalažete za prijateljstvo sa Kinom, ne znam šta vam je to problem. Znači, po toj vašoj logici, pare iz Srbije, idu u Sloveniju, pa iz Slovenije idu u Kinu. Ono što je mnogo važnije za građane Srbije, i "Gorenje" i "Hačinson" i sve druge kompanije koje posluju u Srbiji, plaćaju poreze i doprinose u Srbiji. Plate isplaćuju srpskim radnicima i posluju apsolutno po srpskim zakonima. Po svim zakonima koji se odnose i na privredna društva i na zaštitu životne sredine, socijalnu zaštitu, zaštitu prava radnika, poštuje se Zakon o radu itd. U tom smislu ne postoji bilo kakva diskriminacija između domaćih i stranih investitora. Što se tiče "Behtela" i to građani Srbije treba da znaju, vi insistirate na tome, ja razumem zašto insistirate, iz političkih razloga, ali u zakonu koji smo usvojili pre neki dan, nigde se ne pominje "Behtel". Pominje se da će Vlada Srbije izabrati strateškog partnera koji će izvoditi radove na tom tzv. Moravskom koridoru. (Vjerica Radeta: I biće "Behtel".) Dobro, vi kažete - biće "Behtel", ja vam kažem da u zakonu piše … (Milorad Mirčić: Vjerica kaže da će biti "Behtel".) Dobro, Vjerica kaže - biće "Behtel", ja vam kažem da u zakonu piše i to građani Srbije mogu da pročitaju da će izbor strateškog partnera da izvrši Vlada Srbije po kriterijumima koji će biti povoljni za državu Srbiju, za građane Srbije, a pogotovo za one građane koji žive na trasi tog Moravskog koridora.
Hvala dr Martinoviću. Bilo je pet, šest replika. Zahvaljujem i dr Martinoviću i gospodinu Mirčiću. Reč ima Jelena Vujić Obradović ima reč.
Hvala predsedavajući. Strpljivo smo saslušali sve ove replike, tako da očekujem, ukoliko prekoračim vreme, da me ne prekidate. Uvaženi gosti, predstavnici Agencije za borbu protiv korupcije, gospodine Sikimiću, sa koleginicama, mi iz JS obično za nešto što je dobro ili odlično kažemo - domaćinski. Tako da izveštaj koji ste podneli ispred Agencije za borbu protiv korupcije za 2018. godinu je zaista domaćinski. Imaćete podršku poslaničke grupe JS, podržaćemo i usvojićemo izveštaj o radu, tako da će poslanička grupa JS Dragana Markovića Palme, koja je inače dala pozitivnu ocenu na izveštaj o radu za 2018. godinu Agencije za borbu protiv korupcije, sa izveštajem o sprovođenju nacionalne strategije za borbu protiv korupcije u Republici Srbiji i akcionog plana za njeno sprovođenje, koji je podneo Narodnoj skupštini direktor Agencije Dragan Sikimić. Dakle, imaćete i punu podršku u daljem radu za sve što radi Agencija za borbu protiv korupcije. Pohvaliću i vašu saradnju sa Narodnom skupštinom. Sa sva tri odbora sa kojima sarađujete imali ste pozitivan izveštaj. Ja sam član Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu i mi smo na Odboru za pravosuđe, u skladu sa članom 238. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine razmotrili vaš izveštaj o radu i Odbor je konstatovao da je izveštaj celovito predstavio rad Agencije za 2018. godinu i tu nema ništa sporno, ali isto tako i sprovođenje nacionalne strategije i akcionog plana. Pohvalno je to i da je povećan budžet u odnosu na 2017. godinu i da je dato prostora zapošljavanja većeg broja kadrova Agencije za borbu protiv korupcije, to će svakako doprineti i poboljšati vaš rad same Agencije. Što se tiče preporuka koje ste dali u ovom izveštaju, smatram da će daljom saradnjom i sa Narodnom skupštinom, ali i sa ministarstvima, i Ministarstvom pravde i MUP-a i ove preporuke u narednom periodu biti realizovane. Jedinstvena Srbija podržava napore i aktivnosti Agencije za borbu protiv korupcije u jačanju integriteta i odgovornosti funkcionera institucija, ali i u radu na suzbijanju korupcije u celini. Pohvalno je svakako i saradnja Agencije za borbu protiv korupcije sa nacionalnom Antikorupcijskom agencijom Italije. Srbija je prava dobila, da kažem poziv, da postane član jedne takve agencije i pored ovih 15 država koje su članice te agencije pohvalno je to da ste vi gospodine Sikimiću jedan od dva potpredsednika ove agencije. Za Srbiju je jako važno pitanje korupcije, kao i za građane Srbije i o njemu treba otvoreno govoriti. Tako da, Srbija je prethodnih 15 godina, a i kroz ove replike mi smo napravili jedan rezime šta se dešavalo od 2000. do 2012. godine, imala velikih problema po pitanju korupcije i ogroman broj nezakonitih radnji koje se mogu podvesti pod terminom korupcija. Ova vlast i sve stranke vladajuće većine bore se za reforme, za što potpuniju primenu Zakona o sprečavanju korupcije. Jedinstvena Srbija sa našim koalicionim partnerima SPS, davala je otpočetka i daje punu podršku SNS, predsedniku Aleksandru Vučiću u borbi za bolju i sigurniju Srbiju i za bolji život građana. Svakako da ćemo podržati sve reforme, mi smo u Narodnoj skupštini usvojili i zakon kojim se rukovodi Agencija za borbu protiv korupcije i sve pohvale u daljem radu. Što se tiče same Srbije kada je u pitanju status korupcije, u martu ove godine ukinuta je negativna ocena antikorupcijskog tela Saveta Evrope, čime smo ušli u krug civilizovanih zemalja koje nemaju posebno negativnu ocenu već su u nekom standardnom režimu. To je uspeh i Agencije za borbu protiv korupcije i Ministarstva pravde, MUP-a, Narodne skupštine, ali i svih građana Srbije, jer Agencija, odnosno GREKO ne bavi se percepcijom, bavi se konkretnim rezultatima rada. Vi ste prihvatili vrlo ozbiljnu funkciju i pokazujete jednu veliku odgovornost u tom radu. Mi iz poslaničke grupe JS smatramo da ako korupcija postoji, da ne sme biti privilegovanih i da svi podjednako moraju da odgovaraju, jer jedino tako možemo stati na put najvećem neprijatelju savremenog društva. Svedoci smo po pokazateljima da je danas mnogo manje korupcije, nego, recimo 2012. godine, kada smo imali velike nasleđene probleme od prethodne vlasti i kada su napravljeni milionski dugovi države, ali i opština, zatvarane su velike fabrike, zatvarani su giganti, radnici su ostajali bez posla, sve je to bio veliki problem sa korupcijom, koja sada, trudimo se na sve moguće načine i zakonskim osnovama, da iskorenimo i popravimo. Kada građane pitamo šta je to najčešće što i u onim izveštajima koje dobijamo, na šta se najčešće žale, kažu da je to nepotizam, rođačke, prijateljske veze. Mnogo je više toga bilo do 2012. godine. Ja neću kritikovati druge opštine, reći ću i za svoju opštinu vrlo otvoreno iz koje ja dolazim Aleksandrovac, dat je negativan izveštaj kada je u pitanju zapošljavanje, gde je zadnjih 15 godina bilo mnogo malo konkursa ili ih nije bilo, ili ako ih je bilo, unapred su se zapošljavali ljudi ili se znalo ko će se zapošljavati. Tome moramo stati na put, jer šta će raditi ljudi, tako nam odlaze mladi. Šta će raditi ljudi koji imaju 35, 40 godina, koji nemaju pravo na posao? Znači, u tom domenu smatram da funkcioneri, kada su u pitanju i poslanici, ministri, uopšte javni funkcioneri, pa mi ne možemo da sakrijemo naše pravo stanje, možemo eventualno u onom izveštaju da nešto nepotpuno uradimo što kasnije dopunimo. Ali, znači, i lokalne samouprave moraju biti tema apsolutno Agencije za borbu protiv korupcije i naročito kada je u pitanju zapošljavanje, tome moramo stati na put da svi imaju jednake šanse. Za kraj, reći ću samo da će poslanička grupa JS Dragana Markovića Palme, podržati vaš izveštaj, usvojićemo izveštaj, da se Srbija na sve moguće načine, na čelu sa predsednikom Aleksandrom Vučićem bori za dovođenje stranih investitora, bori se da svi gradovi, sve opštine budu podjednako razvijene. Verujem da će taj put borbe da nastavimo, da će i manji gradovi dobijati fabrike i da će jednostavno Srbija postati jedno bolje mesto za život građana. Zahvaljujem.
Hvala, koleginice Vujić Obradović. Reč ima Slavica Živković. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani direktore sa saradnicima, poštovane kolege narodni poslanici, danas raspravljamo o izveštaju o radu Agencije za borbu protiv korupcije za 2018. godinu sa izveštajem o sprovođenju nacionalne strategije za borbu protiv korupcije i akcionog plana za primenu nacionalne strategije za borbu protiv korupcije. Opšti cilj strategije je da se korupcija kao prepreka ekonomskom, socijalnom i demokratskom razvoju Republike Srbije, u najvećoj mogućoj meri otklone. Posledice korupcije ne sastoje se samo u osiromašenju društva i države, nego i u drastičnom padu poverenja građana u demokratske institucije. Veoma značajno stvaranju neizvesnosti i nestabilnosti ekonomskog sistema, koja se ogleda između ostalog i u smanjenju investicija. Prema istraživanju svetskog ekonomskog foruma za period 2011. do 2013. godine, korupcija je svrstana u prava dva problema koja su presudna za strane investicije u Republici Srbiji. Činjenica je da nije moguće u ograničenom periodu i sa ograničenim resursima rešiti probleme u svim oblastima u kojima se korupcija može javiti. Ovom strategijom se navode pojedine oblasti u kojima će se prioritetno delovati, a koje su prepoznate kao ključne za izgradnju jačanja sistemskih antikorupcijskih mehanizama, na kojima intenzivno radilo u prethodnom periodu. Iz vašeg izveštaja se mogu videti značajne aktivnosti, koje je Agencija za borbu protiv korupcije imala u domenu međunarodne saradnje. Moje kolege su u prethodnim izlaganjima o tome govorile, ali smatram da treba pomenuti i vrlo je važno da je Republika Srbija među prvima pozvana za jednog od osnivača mreže Agencija za borbu protiv korupcije sa ciljem promovisanja, razmene informacija i dobrih praksi među institucijama za prevenciju i borbu protiv korupcije. Veoma je značajno da se nalazimo između, u izveštaju stoji, 18 zemalja, vi ste danas u svom izlaganju rekli da je 19 zemalja trenutno, verovatno se taj broj povećao, članica ove mreže i veoma je značajno da je Republika Srbija prepoznata kao jedna od zemalja koja ima veliki interes da se nađe u toj mreži i da u skladu sa razmenom informacija sa zemljama koje se nalaze u mreži agencija, unapredi svoj rad značajno kroz razmenu iskustava i razmenu dobrih praksi, a u cilju prevencije i snažnijeg obračuna sa korupcijom u svojoj zemlji. Takođe, iz izveštaja se vidi da je softversko rešenje i metodologija izrade plana integriteta koje Agencija sprovodi, nominovano za nagradu UN za inovacije u javnoj upravi. Ovo su značajni pokazatelji da u Republici Srbiji postoji razvijena svest i politička volja da se postigne značajan napredak u borbi protiv korupcije. Nekako i u prethodnim godinama, uglavnom fokus bio na glavnom gradu i većim gradovima, verovatno zbog medija koji su tu skoncentrisani, pa su lokalne samouprave bile izolovane i prepuštene same sebi što je predstavljalo idealan teren za korupciju. Posebno želim da naglasim da je od izuzetne važnosti primena koncepta lokalnog antikorupcijskog plana i pokrajinskog antikorupcijskog plana koji je Agencija predložila. Uspostavljen je sistem podrške jedinicama lokalne samouprave za izradu i usvajanje lokalnog antikorupcijskog plana i formirana su tela za praćenje, sprovođenje ovog dokumenta. Iz Izveštaja se vidi da je 59% od ukupnog broja lokalnih samouprava usvojilo ove planove i nadam se da će taj procenat u ovoj godini biti veći. Zašto je ovo posebno važno? Govorili smo danas o Poglavlju 23. Akcionim planom za pregovaranje Srbije u članstvo EU za Poglavlje 23 predviđa se jačanje preventivnih antikorpcijskih mehanizama na nivou lokalne samouprave, u skladu sa ovom obavezom i rezultati koje je Agencija ostvarila, i to bih posebno pohvalila. Moram da naglasim da je javnost konstantno zainteresovana za proveru izveštaja i praćenje imovinskog stanja funkcionera i da je u prethodnoj godini, kako se iz vašeg izveštaja vidi, pokrenuto 186 postupaka na republičkom, a na lokalnom nivou 116 postupaka. Prevencija korupcije podrazumeva i jačanje svesti o njenoj štetnosti, zbog čega Agencija veliku pažnju poklanja predstavkama građana. Čak 474 predmeta u prethodnoj godini su okončani po ovim predstavkama. To sigurno doprinosi vraćanju poverenja građana u ovu instituciju i mislim da je to jako važno. Vi ste u Izveštaju dali i određene preporuke koje bi rad Agencije unapredile. Navela bih kao izuzetno značajne, prvo i najvažnije, i vi ste naveli, usvojiti Zakon o sprečavanju korupcije tako da se precizira položaj Agencije i prošire njena ovlašćenja i prava, uključujući i pravo na neposredan pristup evidencijama i dokumentaciji državnih organa i organizacija i drugih pravnih lica od značaja za postupke koje vodi Agencija. Takođe, obezbediti zakonski okvir za jačanje kapaciteta Agencije radi ostvarivanja veće efikasnosti njenog rada. Jako je bitno donošenje nove nacionalne strategije za borbu protiv korupcije, kao dopune Akcionog plana za Poglavlje 23, radi definisanja preostalih ciljeva i mera od značaja za borbu protiv korupcije u Republici Srbiji. Po meni, jako je važno intenzivirati saradnju sa drugim državnim organima u oblasti borbe protiv korupcije, u smislu Zakona o organizaciji nadležnosti državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala, terorizma i korupcije. Date preporuke su u skladu sa zaključcima Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu, gde između ostalog stoji da Narodna skupština preporučuje Vladi da preduzme sve potrebne aktivnosti kako bi se obezbedila što potpunija primena Zakona o sprečavanju korupcije i ostvarivanja antikorupcijskih ciljeva kroz kontinuirano jačanje transparentnosti u radu državnih organa. Takođe, Narodna skupština se obavezuje da će obezbediti usklađenost zakonskih rešenja i stvoriti jedinstven i konzistentan pravni okvir koji uređuje oblast borbe protiv korupcije. Poslanici Socijaldemokratske partije Srbije u potpunosti podržavaju napore i aktivnosti Agencije za borbu protiv korupcije u jačanju integriteta i odgovornosti institucije i funkcionera, kao i zaposlenih u upravi, u cilju suzbijanja korupcije kako u upravi, tako i u društvu u celini. Hvala.
Hvala, koleginice Živković. Reč ima narodni poslanik prof. dr Jahja Fehratović. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Danas smo više puta čuli o važnosti postojanja Agencije za borbu protiv korupcije i njenim dosadašnjim rezultatima. Naravno da mi kao poslanici koji dolazimo iz krajeva gde cvetaju korupcija i kriminal nismo u potpunosti zadovoljni dosadašnjim radom ove agencije. Podsetiću na april 2018. godine kada se ovde u ovoj sali govorilo o korupciji. U pitanju je bila izgradnja puteva u 37 sela u opštini Tutin, gde su ponuđeni dokazi da je od građana uziman novac. Tada je premijerka kazala da će Vlada pokrenuti hitnu istragu. Očekivali smo da Agencija za borbu protiv korupcije zaista radi po tom nalogu premijera, međutim, do danas ništa nismo dobili konkretno. Evo i konkretno jedno pitanje za Agenciju, da li je uopšte išta pokrenuto po tom pitanju uzimanja novca od građana za izradu puteva, recimo, na tim lokacijama gde apsolutno niko od lokalnih funkcionera, kao što je to rađeno u opštini Tutin, nije smeo, niti imao bilo kakvog zakonskog osnova da uzima novac od građana? Naravno, podsetiću i na aferu „junice“, kada je utvrđeno da je gradonačelnik Sjenice svojim rođacima, prijateljima podelio 102 junice iz državnog fonda. Agencija je oko toga nešto radila, ali nikada nismo dobili konačan epilog toga. Da ne govorim o vremenu kada je gospodin Ugljanin, s obzirom da su ovo sve njegovi kadrovi, i u Tutinu i u Sjenici bio na čelu Agencije za razvoj nedovoljno razvijenih područja, kada su se dodeljivale razne poljoprivredne alatke, plastenici, motokultivatori i ostalo, sasvim neregularno, sasvim nelegitimno, i rođacima, ljudima koji žive u soliterima, u zgradama, ali nikada nismo videli da je neko iz Agencije procesuirao takvu zloupotrebu ovlašćenja, evo, ni na lokalnom, ni na državnom nivou. Prosto, to pomalo dovodi građane iz tih područja u neku vrstu dileme, da li postoji neko ko štiti, recimo, te ljude koji se bave korupcijom u ovim krajevima, da li nekom to odgovara, zašto nisu podjednako procesuirani svi oni koji zloupotrebljavaju javna sredstva, opštinske budžete, državne budžete, ono što sleduje građanima i što im je dodeljeno, na koncu, i da li je uopšte Agencija pokrenula bilo kakve procese o tom pitanju, a posebno, opet naglašavam, s obzirom da je premijer 2018. godine ovde, u ovoj sali, prilikom odgovaranja na pitanja poslanika kazala da će Vlada pod hitno pokrenuti istragu po pitanju uzimanja novca od građana za izradu puteva. Očekivali smo tada da će prva da se uključi Agencija za borbu protiv korupcije, ali ne znamo, nikada niko nije saopštio, nikada Agencija se nije po ovom pitanju oglasila. Naravno, imamo i drugih slučajeva, kada su podnošene prijave Agenciji za borbu protiv korupcije za razne vrste zloupotreba iz različitih projekata, odnosno finansija, i lokalnih budžeta i svega nečeg ostalog, ali nikada se Agencija po tom pitanju nije oglašavala. Još na koncu ću spomenuti taj famozni izveštaj o zloupotrebi 20 miliona evra iz budžeta grada Novog Pazara, kada je gospodin Ugljanin sa pozicije gradonačelnika zloupotrebio taj budžet i uzeo 20 miliona evra. To je ono vreme, milion ćevapa pojedeno itd. Nikada se Agencija nije oko toga izjašnjavala. Prosto, da li postoje dvostruki aršini kada su u pitanju i ove zloupotrebe u borbi protiv korupcije ili je to jednostavno neki promašaj, propust? Mi bismo voleli da se Agencija zaista podjednako bavi svim koruptivnim delovanjima, ali od svih ovih primera ja sam samo naveo one koji su najvidljiviji, medijski najviše bili prisutni i najnormalnije bi bilo da se vi bavite ovakvim slučajevima, međutim, nismo imali do sada slučajeva. Koristim priliku da pitam zašto nije bilo takvih procesuiranja i hoće li konačno Agencija za borbu protiv korupcije početi da se bavi ovim slučajevima. Hvala.
Hvala, dr Fehratoviću. Sada određujem pauzu od sat vremena. Sa radom nastavljamo u 15.05 časova. Hvala.
Nastavljamo sa radom. Reč ima narodni poslanik Ljiljana Malušić.
Zahvaljujem predsedavajući. Uvažena gospodo iz Agencije za borbu protiv korupcije, danas pred nama je vaš izveštaj i počeću rečenicom da je u Republici Srbiji nulta tolerancija na korupcije i to naročito od 2012. godine, dolaskom SNS na vlast, tadašnjeg premijera, današnjeg predsednika gospodina Aleksandra Vučića i gospodina ministra Stefanovića, koji ima izvanrednu ulogu u sprečavanju korupcije. Vi ste tu da pokrećete postupke pred sudovima i sigurna sam da vi radite dobro svoj posao, časno i pošteno i nemojte nikada podleći pritiscima sa bilo koje strane i pod bilo čijim uticajem. Ono što se meni dopalo u vašem izveštaju jeste pre svega što imate, odnosno uspostavili ste dobru međunarodnu saradnju što je izuzetno važno u suzbijanju kako domaćeg kriminala tako i međunarodnog kriminala ali takođe mi se dopalo što je EU učestvovala sa tvining projektom ili prevencijom i borbom protiv korupcije sa dva miliona evra. Tri zemlje su bile uključene u to, a sve da bi se sprečila korupcija. Time ste vi dobili mnogo bolji kadar, vidim da je bilo dosta edukacija, da ste radili komparativne analize i to je jako dobro. Ono što nije dobro, što je masa ljudi u prethodnom periodu ostala neprocesuirana, a nije mi uopšte jasno kako, ali verovatno neko je bio tu od vas, neko nije, ne bih da ulazim u to. Na primer, kako je moguće da neko ko prijavi svoju imovinu, mislim konkretno na gospodina Đilasa koji je prijavio te 2004. godine svoju imovinu, ona je iznosila 74.000 evra, star automobil i jednu nekretninu. Danas prijavi zvanično da ima 25 miliona evra, pazite, to je 25 miliona evra, da ima u nekretninama 1.460 m2, a pri tom niko nije pričao o tome da on ima još 500 miliona evra koje je zaradio na osnovu svoje četiri firme i to se zna. Njegova afera most na Adi, sećamo se tih 0,9 km košta 400 miliona evra, nonsens, projekat je trebao da koša 80 miliona evra, pa 100 miliona evra, pa 150. Kud nestade tih 250 miliona evra, to mene zanima? Jer isti takav most, izvinjavam se, veći tri puta, duži dva i po kilometra, najveći što se visine tiče u Francuskoj košta 400 miliona evra. Kako nestade na volšeban način samo tu 250 miliona evra. Taj gospodin Đilas je zadužio grad za milijardu i 200 miliona evra, da li je moguće gospodo da niko se nije zapitao kako je moguće da neko zaduži grad za milijardu i 200 miliona evra. Ukupan dug naše Republike Srbije posle odlaska dosovske vlasti 2012. godine je 26 milijardi evra. Oni kažu 14, pa nije tačno, nisu prijavili dugove javnih preduzeća, nisu prijavili sve i svašta. Uzimali su kredite sa kamatama, 7, 8, 9, 12%, mi sada vraćamo to. To treba istražiti. Drugo, silne njegove afere između ostalog šest miliona evra podzemni kontejneri, naravno da nije bilo javne nabavke. Ne znamo šta se desilo. Sečenje platana, nema javne nabavke. Idemo dalje, bus plus, nema javne nabavke. Dalje, „pazl grad“ koji je trebalo da bude divno mesto za decu na Voždovcu, 350 miliona, hiljade evra nestalo netragom, nikada nisu dobili upotrebnu dozvolu. Naravno, javna nabavka te 2009. godine nije ni postojala. Nebezbedno mesto koje nije radilo ni jedan jedini dan, na samoj ulici se nalazi to, bez toaletnog čvora, bez sanitarnog čvora, bez ičega. Užas. Postala je kućica strave i užasa. Neupotrebljiva. Replika „Terazije“, ne zna se koliko košta, nema javnih nabavki. Znači, prosto jedan totalno nepoštujući odnos prema državi, jedna totalna korupcija. Prosto sam užasnuta. Idemo dalje, kako je moguće da niko ne zna odakle gospodinu Jeremiću sedam miliona za kampanju. Isti taj je tražio kada je otišao u UN sedam miliona, a dobio je milion i to je bilo mnogo. Tražio je i sedam savetnika ali to nema veze, mene ovo interesuje, odakle njemu sedam miliona evra za kampanju? Idemo dalje, kako je moguće da dosovski bivši ministar odbrane koji po podacima, znači, to nisam ja rekla, ne navodim ja, nego prosto internet, sajtovi, mnogi ljudi koji su se bavili istraživanjem korupcije i kriminala, da bez dana radnog staža sebi priušti stan od milion evra. To nije stan, to je stančuga i plus nadgradi 139 kvadrata pent hausa. Kako je moguće da taj čovek koji pre toga nije imao dana staža na knjižici danas ima 300.000 evra. Znači, 300.000 evra! Idemo dalje, kako je moguće da gospodin Đelić, sećamo se svi čuvenog gospodina Đelića koji je došao kao ekspert iz Francuske, ne znam čiji ekspert, znam da je ovu zemlju ojadio za 10 miliona evra. Kako je moguće da niko ne zna gde nestade 10 miliona evra, sećate se da je bio jadničko i da je spavao kod tetke na kauču. Jadan, eto, da sam znala pa da ga primimo mi, da ga udomimo, 10 miliona evra samo on. Idemo dalje, gospodin Živković, premijer, pa i Evropa se izjasnila o njemu, oko 24 sporne privatizacije, a jedna je bila njegova, nestade netragom 100 miliona evra, a radilo se tada o Beopetrolu, naravno, tu je bio i Sartid, ali 100 miliona evra – nema. Da vam ne pričam o onih 596 privatizacija, šećerana za jedan evro, silne firme za po jedan evro. Strašno. Bilo, ne ponovilo se. Kako je moguće, gospodin Tadić, predsednik da ne zna za sve to za vreme njegovo i za vreme gospodina Koštunice koji je tada bio premijer, tada je bilo ovih 596 privatizacija, a možda i više, ja imam podatak toliko. Znate šta su radili, ogole firme pa tako ogoljene vrate državi. Strašno, bilo ne ponovilo se. U vreme gospodina Tadića koji se lepo udomio, vila 300 hiljada evra, nezaposlenost 26%, otpustili od 2008. godine do 2012. godine 400 hiljada ljudi. Nije 400 hiljada ljudi to su i njihove porodice, znači, milion ljudi bez hleba. Da biste dobili dozvolu da bilo šta u ovoj Srbiji investirate, radite, bilo je potrebno tri godine, danas se to dobija od tri do 30 dana, maksimalno. E, zato smo mi otvorili preko, odnosno došlo je 200 kompanija, otvorili smo preko 200 fabrika, zaposlili preko 200 miliona ljudi. Ali, pošto je ovde korupcija, idemo mi dalje. Kako je moguće da do 2012. godine, konkretno 2012. godine bude minimalni lični dohodak 15.000 dinara, sve su živo pokrali, ali minimalac 15.000, a danas je 26.000 uz svo vraćanje njihovih 26 milijardi. Danas je prosečna plata 460 evra, a bila je 330. Tako se radi. Mene još interesuje kako je moguće da neko ko je bio na vlasti tolike godine ne napravi ni kilometar auto-puteva. Zamislite vi da su oni pošto ih je molila EU, bila je Olimpijada 2004. godine, pa su ih molili da završe taj put. Znači, svima bi bilo dobro, ne da nisu završili Koridor 10, nego su prosto rekli, biće završeno 2004. godine. Aha desilo se, nismo bili u stanju. Pa, 2005. godine, pa 2006. godine, pa tako dočekaše 2008. da bi napokon gospodin Vučić, predsednik države sa svojom Vladom, sa svojom domaćinskom politikom, sa uštedama u budžetu, sa teškim reformama koje je sprovodio završio Koridor 10. Prvi put u istoriji imamo srpski auto-put. Završio Koridor 10, završio još južni krak, sad završava istočni krak, završićemo i Koridor 11. Šta god su započeli nisu završili, oni su nama ostavili bunar od neplaćenih dugova i svega. Meni je bilo interesantno da čujem da im je u jednom momentu bilo Koridor 10 prioritet, ništa od toga. Pa, onda Koridor 11, baciše se na njega, pa onda treba da izdvoje pare za to, pa nema para za to, pa onda koncesija, pa nije dobra koncesija, ali o tome ću da pričam šta je rekla gospođa, pokojna Verica Barać. Ali, ono što je strašno da je za završetak deonice Horgoš-Novi Sad, netragom nestalo 138 miliona evra. Mi pričamo o milionima evra. Bilo ne ponovilo se. Samo jedan podatak koji mi je onako bio toliko tužan da mislim, zamislite oni su odvajali za put Leskovac-Preševo-Niš pa do granice. Odvoje ljudi osam miliona evra, pa još četiri, 12 miliona evra, savršeno, sada ćemo mi da završimo te autoputeve. Zamislite 12 miliona evra, pa šta da napravite sa 12 miliona evra, jedan tunel košta 5 miliona. Znači nisu imali za četiri kilometra puta. Sram ih bilo. Ovako se ne radi. Za kraj da kažem šta je rekla uvažen pokojna gospođa Vjerica Barać – Savet za borbu protiv korupcije smatra da donošenje odluke o koncesiji za finansiranje, projektovanje i izgradnju, korišćenje i održavanje autoputa od Horgoša do Požege, kao i prekoračenje nadležnosti tehničke vlade prilike zaključenja ugovora o koncesiji predstavljaju rečit primer političke korupcije koji se svakako mora negativno odraziti u svim ostalim oblicima društvene aktivnosti. Toliko, nemam dalje komentare. Hvala vam na pažnji.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandra Belačić.
Dame i gospodo, korupcija je pošast koja nagriza sve sfere društva, a prisutna je u svim oblicima javnog života, od zdravstva, preko obrazovanja i pravosuđa, pa sve do politike. Najopasnija je svakako ona korupcija koja postoji u politici, a šteta od takvih vidova korupcije, bilo je da je u pitanju otuđenje javne imovine, iznuda, prevara ili uticaj na javne nabavke, mere se milijardama evra otetih iz državnog budžeta. Izdvojenih slučajeva korupcije oduvek je bilo, ali korupcija je u Srbiji sistematski utemeljena tek nakon 5. oktobra, konkretno, tokom procesa privatizacije i svojinske transformacije preduzeća koja su bila u društvenom i državnom vlasništvu. Akteri petooktobarskih promena pokazali su da je u Srbiji politika najisplativija delatnost. Nekadašnji funkcioneri danas su milioneri koji su se iz garsonjera i podstanarskih stanova preselili u vile na Dedinju, a po odlasku sa funkcija otvorili firme, gde kao uspešni biznismeni trenutno obrću ogroman novac, iako su zbog njih stotine hiljada ljudi završili na ulicama. Mnogi su zbog promena i privatizacije koje je sprovodio bivši režim, nažalost, ostali na ulicama, nakon toga završili na budžetu, godinama bili nezaposleni, zbog čega danas primaju minimalne penzije. Za to vreme, akteri petooktobarskih promena učestvuju na raznim ekonomskim forumima, gde se predstavljaju kao eksperti. Sve njihove malverzacije su zaboravljene i niko nije krivično odgovarao. Podsetiću vas na neke od njih: Božidar Đelić, nekadašnji šef ekonomskog tima Miroljuba Labusa i ministar finansija, danas živi u vili na Senjaku od 425 metara kvadratnih; Zoran Janjušević, nekadašnji savetnik za privatizaciju u Vladi Zorana Đinđića, živi na Dedinju, u vili od 1.124 metara kvadratna. Slične vile imaju i Nemanja Kolesar i nekadašnji ministar Predrag Bubalo, a bivši ministar za privatizaciju Aleksandar Vlahović prijavio je da poseduje šest ili sedam stanova i nekoliko kuća. Jednako je obezbeđen i Mlađan Dinkić, koji je upropastio srpski bankarski sektor tako što je četiri domaće banke "Beobanku", "Beogradsku banku", "Jugobanku" i "Invest banku" proglasio nelikvidnim, kako bi im oteo imovinu i prepustio bankarski sektor strancima. Na isti način volšebno se obezbedio i predsednik Liberalno-demokratske partije, Čedomir Jovanović, koji je i dan-danas poslanik u Skupštini Srbije i tako izbegao svaku krivičnu odgovornost. Od predstavnika vladajuće koalicije nebrojano puta, svakoga dana, slušamo o Draganu Đilasu, o brojnim aferama koje prate izgradnju Mosta na Adi, o tome šta sve Dragan Đilas ima, ali činjenica je da ni Dragan Đilas, kao ni svi prethodno nabrojani, za sve ove malverzacije nisu odgovarali. Mi iz Srpske radikalne stranke nismo zadovoljni zbog činjenice da se Agencija za borbu protiv korupcije mahom fokusira na narodne poslanike, iako je poznata činjenica da mi narodni poslanici svoje plate primamo dva puta mesečno, 5. i 20. u mesecu, da su naše plate limitirane i da zaista ima jako malo, ako uopšte ima, prostora za bilo kakve zloupotrebe. I dok vi nas jurite zbog toga što smo zaboravili nešto da prijavimo, sa druge strane Srbijom se šetaju kriminalci koji su ovu zemlju upropastili. S obzirom da nisu rešeni ni slučajevi iz prethodnih režima, da nisu rasvetljene ni 24 sporne privatizacije na koje je ukazala EU, a spornih privatizacija svakako je bilo mnogo više od te 24, kako onda da očekujemo da ćete odlučiti da rešite probleme korupcije koji vladaju u redovima aktuelnog režima? Konkretno i pre svega mislim na slučaj sa američkom firmom "Behtel" i njenim angažovanjem za izgradnju Moravskog koridora. Puno puta smo ovde objasnili o kakvoj je firmi reč, da je to firma povezana sa republikanskom administracijom u SAD, koja dobija poslove neposrednom pogodbom, zahvaljujući političkom lobiranju, da je to firma koja je ovde na prostoru Balkana već gradila dva auto-puta, deonice Split-Brač, Drač-Priština, da su te deonice bile preplaćene, da su se u oba slučajeva ovi poslovi završili hapšenjima i velikim aferama. Uprkos svemu tome, "Behtel" je angažovan i u Srbiji da gradi, izbegnuta je javna nabavka, tako što je potpisan sporazum sa SAD, kako bi se zaobišla javna nabavka, a kako bi se preskočio i proces ratifikacije u Senatu i Skupštini. Sklopljen je Memorandum o razumevanju i saradnji u oblasti infrastrukture između naše dve vlade. Ne samo to, već je na potpisivanju ugovora sa konzorcijumom "Behtel- Enka" prisustvovao američki ambasador Kajl Skot, koji je tom prilikom izjavio da je Kosovo de fakto nezavisna država. Pored svega toga, cena koju je "Behtel" ponudio je 800 miliona evra i po njoj će raditi, dok je istovremeno postojala ponuda od kineske kompanije "Čajna rouden bridžis" da se isti posao završi za 500 miliona evra, odnosno 300 miliona manje. Može se razumeti zbog čega Hrvati i Albanci angažuju "Behtel", jer oni svakako na taj način davanjem poslova ovoj firmi iskazuju zahvalnost SAD za podršku protiv Srbije u ratu 1990. godine, za bombardovanje Srbije i rasparčavanje srpske teritorije, ali nije jasno zbog čega je naš režim prihvatio da sklopi jedan ovakav posao sa firmom koja očigledno preterano naplaćuje svoje usluge? Da li su tih 200, 300 miliona evra završili u džepovima Amerikanaca kako bi se na taj način kupila njihova podrška, da ne ruše vladajući režim i ne finansiraju proteste po Beogradu ili je taj novac završio kao provizija u džepu ministra koji je najviše uticao na sklapanje posla, a to je ministar Zorana Mihajlović? Mi iz SRS smatramo da je poslovanje sa "Behtelom" i netransparentno i preplaćeno i veoma ponižavajuće za Srbiju i smatramo da je vaša dužnost da pre svega rešite takvu aferu koja je u velikoj meri oštetila budžet Srbije, a da se tek potom fokusirate na praćenje izveštaja o imovini i prihodima narodnih poslanika. U borbi protiv korupcije mora da bude uključeno celo društvo, ali država je ta koja mora da preuzme glavnu odgovornost i to sve tri grane vlasti i zakonodavna i izvršna i sudska. Država ne sme da ćuti. Država ne sme da preskače afere određenih lica, samo zato što su ta lica na vlasti. Tek kada se na takav način budete postavili prema problemu korupcije, moći ćemo da kažemo da Srbija ide u dobrom smeru. Hvala vam.
Pravo na repliku, narodni poslanik Vladimir Orlić.
Nije prvi put da mi o nečemu govorimo, pružimo detaljne odgovore u jednom delu rasprave, a onda kao da se ništa dogodilo nije. Iste stvari, ista pitanja, iste optužbe čujemo sat ili dva kasnije. Danas smo govorili o tom pitanju izgradnje Moravskog koridora, ne samo danas, ali baš i na ovoj sednici i rekli smo da lepo piše, neće niko unapred dobiti nijedan posao i neće unapred biti definisana vrednost nijednog posla, nego će Vlada izabrati strateškog partnera. To što neko smatra da, koliko god puta da ponovi jednu te istu stvar, da to može da promeni činjenicu da je tako zapisano, tako usvojeno, ne može. Nema nikakvog smisla raditi nešto drugačije, a ponajmanje ima smisla, a to smo i danas čuli, osporavati da može da se utvrdi postojanje javnog interesa, kako bi se neki veliki strateški projekat realizovao u Srbiji. To smo čuli sada na primeru Moravskog koridora. Evo, otvoreno pitanje, da li je to po uvaženom mišljenju gospođe iz SRS ili kompletne SRS, važi isto i na primer kada je reč o sporazumima, zakonima koje smo usvajali, gde smo utvrđivali posebnu vrstu javnog interesa, a tiču se "Železare" u Smederevu? Da li su protiv toga bili ili su protiv toga danas? Isto pitanje se odnosi na utvrđivanje, kao što jesmo utvrdili posebnu vrstu interesa, kada je reč o projektu "Beograda na vodi". Ja, koliko znam, sijaset puta su ponovili da podržavaju dobra rešenja za smederevsku "Železaru", da podržavaju projekat "Beograda na vodi", a sada kažu da ne može to tako da se radi, jer je to potencijalna korupcija u pitanju. Možda je to podjednako važno. Šta ćemo sa izgradnjom važne infrastrukture koja se tiče gasovoda kroz Srbiju? Jel projekat Južnog toka ili bilo kakav sličan projekat odjednom postao sporan za SRS? Bio bih iznenađen da jeste. Uvek su govorili da je to dobro, korisno za Srbiju, vredno, sada ispada i to je katastrofa, kao što je Koridor ili, kako je rečeno, bilo koja druga situacija u kojoj se utvrđuje posebna vrsta javnog interesa. Na kraju, nek bude i malo lakših pitanja, pošto ne verujem da će se u ovim pitanjima snaći lako, pitanjima – da li su protiv rešenja za smederevsku „Železaru“, protiv Južnog toka ili protiv „Beograda na vodi“? Evo nešto malo lakše. Ako se zaista iskreno brinemo za borbu protiv korupcije, da li su spremni da daju svoj neposredan doprinos na jedan vrlo jednostavan način, način koji mogu da primene već koliko danas, da zaustave korupciju u opštini Stari grad, da raskinu koaliciju sa Đilasom i Bastaćem, za kog svakoga dana, ali svakoga dana vidite kolike je silne milione dinara rasturio, što budžetskog novca na konto onih fantomskih firmi koje mu daju obezbeđenje, dok on rastura gradilišta po Beogradu, što na temu SC „Milan Gale Muškatirović“, a evo izgleda i na temu obezbeđivanja podrške licima u vidu gerontodomaćica, četiri miliona evra samo na neku uslugu koju nikad niko opravdao nije i nema dokaza da je realizovana. Ako hoćete da nešto sprečimo, a tiče se korupcije u državi, na bilo kom nivou, evo sprečite to na nivou Starog grada. Ako smo u tome iskreni, a verujem da to nije mnogo teško pitanje, a ni odgovor odgovarajući ne bi bio previše težak. Kažete – Neka. Hvala. Mi sa Đilasom i njegovim Bastaćem od danas nemamo ništa. Jel to teško?
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Pravo na repliku. Posle njega koleginica Belačić. Izvolite.
Pomenuta je politička stranka, gospodine Arsiću. Moram, pre svega, da kažem da ovde sad prisustvujemo jednog gruboj zameni teza. Ako se ovde govori o „Behtelu“ kao firmi koja ima maksimalne moguće privilegije u odnosu na ostale građevinske firme koje su u stanju da konkurišu za ovako jedan važan projekat, kao što je projekat Moravskog koridora, to ne znači da smo mi protiv izgradnje auto-puta i protiv, dakle da se ne slažemo sa tim da postoji potreba da se izgradi Moravski koridor, ali nije „Behtel“ jedini izvođač koji zna da napravi auto-put, već je to izvođač koji je po volji gospođe Mihajlović. Ona to ne krije u svojim javnim nastupima, čak i ovde u Skupštini. Gde god se ona pojavi, ona je u stanju to da kaže, a vrlo često je u društvu američkog ambasadora. Porediti primere „Železare“ Smederevo i Moravskog koridora je isto tako neozbiljno. Srbija nije platila ništa „Železaru“ Smederevo, a ovde Srbija treba da finansira na kraju ovaj novac koji traži „Behtel“ od nje, koji je za najmanje 300 miliona evra skuplji, nego što bi bila ponuda neke druge firme koja bi možda došla iz Azerbejdžana ili Kine. Što se tiče Južnog toka, tj. Turskog toka, pa tu postoji samo jedan izvođač, to nisu iste uporedive stvari uopšte. Ako Vlada, tj. izvršna vlast forsira jednu kompaniju u Srbiji zaobilazeći tender, zaobilazeći zakone, mi ne možemo da se pozivamo na vladavinu prava, ne možemo da se pozivamo na zakonitost, i naravno, sprečavanje korupcije, nego da nazovemo lepo stvari pravim imenom. „Behtel“ ima privilegiju u odnosu na sve građevinske firme. Što se tiče koalicije SRS sa Markom Bastaćem na Starom gradu, pre svega, mi nismo ni policija, ni sud, ni tužilaštvo i ne bavimo se onim čime se bavi vladajuća većina, gde kad biste pitali sve poslanike vladajuće većine znaju napamet sav kriminal i sve afere Dragana Đilasa, Vuka Jeremića, Mlađana Dinkića i šta ja znam sve ne, a ti ljudi su svi na slobodi, nema optužnice, nema procesa, nema ničega. Ukoliko postoje dokazi da je Marko Bastać učestvovao u korupciji i da se bavi kriminalom, molim vas, optužite ga da vidimo, uhapsite čoveka. Ne razumem, u čemu je problem? Hoćemo li mi da pravimo istrage u medijima? Mogu da vam kažem i da vam garantujem da kako i na Starom gradu SRS, tako i u više desetina opština po Srbiji, gde učestvujemo u lokalnoj vlasti sa SNS, da nikada nismo bili umešani ni u kakav kriminal. To možemo sad i da vidimo na primeru gde smo kao partneri u opštini Požega, gde je na vlasti bila SNS, kada se povela istraga i kada postoje osnovane sumnje za neke funkcionere, tj. sad već bivše funkcionere iz opštine da su se bavili kriminalom. Pa, tu su uhapšeni samo naprednjaci, zato što se radikali ne bave kriminalom. Ukoliko hoćete da Marka Bastaća optužite ili procesuirate ili kako već, molim vas da sve ovo što govorite pretočite u optužnicu i optužne … Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandra Belačić. Pravo na repliku. Izvolite.
Zahvaljujem. Pažljivo sam saslušala prethodnog govornika, ali nažalost sve to što je on rekao ne mogu da prihvatim kao argument. Svaki put kada kolege iz vladajuće većine optužuju kolege iz opozicije za kriminal i za korupciju, kolege iz opozicije kada su prisutni to negiraju. Naravno, isto tako je potpuno logično da vi iz vladajuće većine negirate da je nešto sporno u vašim redovima. Ne očekujem, zaista, od vas priznanje da posao sa „Behtelom“ nije sklopljen kako treba i po svim pravilima, već očekujem da Agencija za borbu protiv korupcije kao jedno nezavisno telo, ako zapravo jeste nezavisno, utvrdi i saopšti rezultat istrage. Moram da skrenem pažnju da mi je veoma neobično da samo ovde u Skupštini vlada jedna takva zamena teza da čim ste protiv načina na koji se nešto radi, automatski ispada da ste protiv toga nečega, pa ako kritikujete neke odredbe Zdravstvenog zakona, vi ste odmah protiv toga da se deca leče, ako kritikujete sklopljen posao sa „Behtelom“, vi ste protiv toga da se putevi grade, itd. Naravno, to nije istina. Nismo protiv toga da se putevi grade, nadamo se da će se graditi mnogo više, mnogo bolje i kvalitetnije, ali jesmo protiv toga da se angažuju firme koje dolaze iz SAD samo zato što određeni ministri u Vladi rade za CIA ili su na neki drugi način povezani sa SAD i uzimaju procenat da tim firmama sklope posao, što se sve dogovara na sastancima u Američkoj ambasadi, a da taj novac ide iz džepova građana Srbije. Dakle, sve da nikada više ne angažujete „Behtel“ i sve da nikada više ta firma ne bude angažovana ni za jedan posao, već ste dovoljnu štetu napravili time što je za put Moravski koridor plaćeno 300.000.000 više. I, vrlo dobro znate, na primeru iz zemalja iz regiona da su u Hrvatskoj mnogi akteri afere „Behtel“, na kraju uhapšeni, bila je istraga tim povodom i na Kosovu i istraga će biti, verovatno jednog dana i kod nas. Zanima nas ko će tada biti odgovoran? Ko će tada ići u zatvor za to što su građani Srbije oštećeni za 300.000.000 evra? Verovatno neće niko od vas koji sedite u ovim poslaničkim klupama, ali vi vrlo dobro znate da odgovornost leži u ministru Zorani Mihajlović i obavezno je da to znaju i građani Srbije. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović. Pravo na repliku.
Evo, ja vas molim, pokažite mi taj ugovor sa „Behtelom“, pokažite mi da u njemu stoji 800 miliona evra, da vidimo ko su ugovorne strane, koliki su rokovi za izvođenje radova, i tako dalje. Ja uopšte ne znam o čemu vi govorite. Prvo, cela jedna poslanička grupa je u nekom ratu sa jednim ministrom u Vladi Srbije, koji se zove Zorana Mihajlović, što je samo po sebi pomalo čudna situacija. Drugo, da treba da se branimo od nečega što ne postoji. Kakav ugovor sa „Behtelom“? Ko je zaključio taj ugovor sa „Behtelom? Gde piše 800? Gde piše 300 miliona evra? Još kaže koleginica – „Plaćeno 300.000.000 evra“. Šta plaćeno? Još nije ni počeo postupak eksproprijacije zemljišta za izgradnju te trase. Ja uopšte ne znam o čemu vi govorite. Razumem da ste opozicija, razumem da ne volite Zoranu Mihajlović, razumem da ne volite SNS, ali ipak, morate da vodite računa o tome šta govorite, ja vas moli, evo, zbog javnosti, pokažite mi taj ugovor. Mi smo vam danas lepo rekli, evo ja sad čekam da mi kolege, gore iz kancelarije donesu ovaj Zakon koji smo usvojili. U zakonu lepo piše – strateškog partnera će izabrati Vlada Srbije za izgradnju Moravskog koridora na predlog komisije, odnosno radne grupe koju će Vlada da formira, pri čemu će se voditi računa, pre svega, o interesima države Srbije i građana Srbije. Vi uporno insistirate na nečemu čega nema. Nema ugovora sa „Behtelom“. Ništa još nije plaćeno. Nema ugovora ne sa „Behtelom“, nego sa bilo kojom građevinskom kompanijom iz bilo kog dela sveta. Što se tiče tog vašeg sablažnjavanja nad činjenicom da nema javnih nabavki vezano za ovaj posao, pa nije bilo javnih nabavki ni kad je u pitanju Železara u Smederevu. Nije bilo javnih nabavki ni kada je u pitanju rudnik u Boru. Nije bilo javnih nabavki kada su posao u Srbiji na izgradnji pojedinih deonica autoputeva dobijale kompanije iz Azerbejdžana, iz Kine. Nije bilo javnih nabavki kada su „Ruske državne železnice“ dobile posao da obnove železničku infrastrukturu u Srbiji ne zato što je prekršen bilo koji propis u Srbiji, nego zato što naše zakonodavstvo da u takvim situacijama, kada su u pitanju strateški infrastrukturni radovi, nema javnih nabavki, ali to ne znači da se ne vodi računa o ekonomskim i finansijskim interesima države Srbije. Nemojte da mi kažete da je bilo koji posao sa Kinezima loš, bez obzira da li je u pitanju izgradnja saobraćajne infrastrukture, da li je u pitanju „Železara Smederevo“ ili borski rudnik? Da li je bilo šta štetno urađeno kada smo zaključivali posao npr. sa građevinskom kompanijom „Azvirt“ iz Azerbejdžana? Da li je neka šteta napravljena državi Srbiji? Nije, ali vi uporno insistirate samo na jednoj kompaniji - „Behtel“ i onda sad to koristite kao neko sredstvo zastrašivanja građana Srbije - sad će doći neki strašni Amerikanci da prave autoput u Srbiji. Da li će posao u Srbiji dobiti „Behtel“, da li će posao dobiti neka ruska ili kineska kompanija, o tome će odlučiti Vlada Srbije. Za sada nikakva odluka nije doneta, jer je suviše rano da se takva odluka donese, kad smo tek pre nekoliko dana usvojili zakon i kada tek treba da se uđe u postupak eksproprijacije zemljišta duž trase tog budućeg autoputa, tako da to što sada radite,možda je prijemčivo za vaše uši ili možda mislite da time možete da dobijete neki politički poen, ali ja vam kažem, zbog građana, nikakav ugovor sa „Behtelom“ nije potpisan. Na kraju krajeva, ja ne znam šta vama smeta i da posao dobije „Behtel“? Kaže – to je republikanska kompanija. Pa, valjda je Donald Tramp republikanac. Pa, da li ste nosili majice sa njegovim likom? Da li ste rekli da će, kada pobedi Donald Tramp, radikalno da se promeni politika Amerike prema Srbiji. Odmah, čim pobedi Donald Tramp, ukida se priznanje Kosova; čim pobedi Donald Tramp ulazimo u Knin. Da li ste to govorili? (Vjerica Radeta: Nismo. Nemoj da lažeš!) Šta je sad? Pa, šta lažem? Da li ste nosili majice sa likom Donalda Trampa i pevali pesme… Čekajte, gospodine Mirčiću. Dobro, vi ste sada ljuti, besni, ali ja vam kažem, pevali ste pesme - Srbija-Rusija, Tramp i Melanija. Da li ste pevali tako i nosili majice sa njihovim likom? Sada, odjedanput, ne valja firma „Behtel“, kažete da je to republikanska kompanija, a Donald Tramp republikanac i sad čekamo da sa Donaldom Trampom uđemo u Knin, da sa Donaldom Trampom uđemo u Prištinu? Sada vam odjedanput smeta „Behtel“? Ali, hajde na stranu to, da prestanemo da se šalimo, ja vam kažem da nikakav ugovor sa „Behtelom“ nije potpisan, da nikome ništa nije plaćeno i da nema potrebe stvarate zabunu kod građana Srbije. Ako ne možete da pronađete neki drugi argument protiv Zorane Mihajlović… Ne znam da li ste vi svesni da ovo što vi govorite može samo da afirmiše Zoranu Mihajlović? Ako hoćete da joj nanesete štetu, pa morate da se bavite onda nekim činjenicama. Morate da pronađete nešto što je realno, što je ta žena loše uradila, pa da vam to bude argument. Ako vam je jedini argument da je Zorana Mihajlović potpisala ugovor sa „Behtelom“, a nije potpisala, i da je platila 800 miliona evra, a nije platila, to može samo da bude plus za Zoranu Mihajlović i onda, umesto da vodite neku kampanju u kojoj možete da pobedite Zoranu Mihajlović, Zorana Mihajlović će da pobedi vas. Evo, stigao mi je Predlog zakona. Pevajte malo u međuvremenu, dok ne pročitam ovaj predlog zakona. Kako ono beše - Srbija-Rusija, Tramp i Melanija. Član 17 - U cilju realizacije Projekta izgradnje Moravskog koridora, Vlada, na predlog radne grupe Vlade, vrši izbor strateškog partnera. Kriterijumi i način izbora strateškog partnera i stručnog nadzora nad izvođenjem radova bliže se uređuju podzakonskim aktom koji donosi Vlada. U cilju izbora strateškog partnera iz stava 1. ovog člana, kao i praćenje realizacije izgradnje Moravskog koridora Vlada obrazuje Radnu grupu. Po izboru strateškog partnera iz stava 1. ovog člana, Vlada kao finansijer i lice iz člana 5. stav 1. ovog zakona kao investitor zaključiće sa strateškim partnerom ugovor o projektovanju, odnosno pružanju usluga i izvođenju radova na izgradnji Moravskog koridora itd, itd. Član 18 - Primena međunarodnih standarda u oblasti stručne kontrole i nadzora nad projektovanjem i izvođenjem radova. Dakle, to je istina. Tako piše u Zakonu o utvrđivanju javnog interesa i posebnim postupcima radi realizacije Projekta izgradnje infrastrukturnog koridora autoputa E-761, deonica Pojate-Preljina. Ako mi ovde pronađete „Behtel“, da je potpisan ugovor sa „Behtelom“, da je vrednost radova 800 miliona evra, evo, ja vam dajem ovaj zakon, pronađite gde to piše. Ja vam kažem da ne piše i nema potrebe time da se služite. Pronađite nešto iz resora Zorane Mihajlović gde je žena zaista možda, eventualno, napravila neku grešku, pa probajte da na tome politički profitirate. Na ovome ne možete ništa da profitirate, jer sve što govorite je neistina.
Pravo na repliku, narodni poslanik Vladimir Orlić. Izvolite.
Gospodine Šešelj, kada kažete da niste ni policija, ni tužilaštvo, ja moram da vam skrenem pažnju da nisam ja od vas tražio da Marka Bastaća hapsite. Ja sam vas lepo pitao da li ste vi za to da se, kako kažete da jeste, odgovorno odnosi prema narodnom novcu ili niste? Da li delite iste vrednosti za koje ste govorili ovde godinama da ih zastupate ili ste nešto preumili i sada stavove promenili? To ima veze i sa ovim stvarima o kojima je pričao gospodin Martinović. Da li ste vi rešili da je vaš principijelni stav da kada se utvrdi javni interes leks specijalisom vi ste onda protiv toga na šta se odnosi? Ako jeste, kažite. Onda više ne podržavate „Beograd na vodi“. Za Bastaća znamo da ga ne podržava, ni on, ni njegov šef Đilas, ni kamarila oko njih. Eno, pored toga što lome gradilišta po centru Beograda, prete da će isto to da rade na gradilištima „Beograda na vodi“, da će da rasturaju Savski trg čim bude krenulo na njemu da se radi, da se podiže spomenik Stefanu Nemanji. Da li u tome imate nameru da učestvujete? Za mene bi bilo žestoko iznenađenje ako je odgovor potvrdan. Nego, ako kažete da je sve po vama nesporno, da li možete vi da nam objasnite, pošto Bastać i Đilas ne mogu, koliki je minus u SC „Milan Gale Muškatirović“, da li je on 100 miliona, 150 ili 200 miliona i da nam objasnite vi, pošto oni ne mogu nikako, zašto je to u redu, zašto je to normalno, zašto je to odgovorno postupanje sa tuđim parama, sa parama građana? Ako kažete da je to nesporno, objasnite nam, molim vas, zašto? Da li vi imate dokaz o izvršenim uslugama gerentodomaćica? Bastać nema, Đilas nema, ni ovi oko nemaju. Na kraju krajeva, ako umete te stvari da objasnite, pa i ako ne umete, zašto biste vi podržavali rasturanje gradilišta u centru Beograda, zašto biste podržavali maltretiranje građana ovog grada, zašto biste vi podržavali zlostavljanje, fizičko zlostavljanje, pored verbalnog, poštenih radnika? Koliko znam, vi te stvari zastupali nikad niste, a ako podržavate Bastać, podržavate takva njegova nedela, podržavate time što dajete podršku njegovoj lokalnoj vlasti i njegovo raspolaganje kasom, jer bez tog raspolaganja kasom ne bi on mogao te stvari da radi, ne bi imao one plaćenike koji mu društvo prave dok tamo lomata ove ograde, krade znakove i radnicima se unosi u lice sa Jeremićevim pomoćnikom i propituje ih – šta ti radiš, ko je izdao naređenje, po kom zakonu, po kojoj odluci itd? Dakle, onog momenta kad vi kažete – više ne pružamo podršku Bastaću, tog momenta izgleda njemu se zatvara slavina, ona slavina sa koje uzima narodni novac da bi finansirao tu vrstu aktivnosti. Dakle, pitanje da vi opravdate te silne troškove i da opravdate te, izgleda vaše, nove vrednosti. Ja mislim da je to jednostavno. Ne morate da hapsite nikoga, ali na ovo biste mogli da odgovorite, pre svega, zbog ljudi koji ovo gledaju. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Šešelj, pravo na repliku. Izvolite.
Gospodine Arsiću, zbog ljudi koji ovo gledaju, a što je odgovor na diskusiju gospodina Martinovića, Jeste mi smo nosili majice sa Trampovim likom i pozivali Srbe koji žive u Americi da glasaju za Trampa, pre svega, nas je prelomilo to što ga izričito podržao Vladimir Putin i, naravno, to smo radili zato što smo glupi. Nismo bili pametni kao vaša politička stranka i vaš predsednik da podržimo Hilari Klinton, ali na greškama se uči, šta da radite, možda ćemo mi sledeći put da zauzmemo neki drugi stav, ali evo, tada smo bili glupi kada smo podržali Trampa. Nismo nikome dali novac u kampanji za američke izbore, tj. predsedničke izbore u Americi, a predsednik Srbije je, koliko me sećanje služi, uplatio pozamašnu svotu novca Klinton fondaciji, gde se u stvari plaćaju lobi usluge, njihove lobi firme i pojavljivanje zajedno sa njima na konferencijama posvećenim svetskim političkim problemima. Bar smo tu različiti, što se tiče podrške na američkim izborima. Naravno, to je sve zbog naše gluposti, trebali smo i mi da damo pare u Klinton fondaciju, možda ćemo sledeći put biti pametniji, ali baš bih voleo da je sve istina što ste vi rekli, gospodine Martinoviću, i da ste to ponovili tj. da ste rekli pre nedelju dana kada je bu tila Zorana Mihajlović, zato što se ona pojavljivala u javnosti, na televizijama sa nacionalnom frekvencijom zajedno sa američkim ambasadorom, predsednicima firme „Behtel“, kad je potpisan, čini mi se da je to protokol o saradnji i izgradi autoputa. Mi nismo ni protiv „Beograda na vodi“ ni protiv Moravskog koridora. Mi smo protiv načina izbora partnera za takve projekte koji je netransparentan, a leks specijalis je netransparentan način. Šta fali tenderu, šta fali konkursu gde se propišu uslovi i onda onaj ko ima najpovoljniju cenu pobedi na tenderu? Šta je problem u tome? Ne može to da se poredi sa „Železarom“ u Smederevu i RTB Borom zato što je tu u pitanju strani kapital. Tu je neko došao sa novcem iz inostranstva, a mi treba valjda da imamo neko iskustvo za ovih 19 godina, da izvučemo pouke, da vidimo kako firme koje dolaze sa istoka, tj. iz Kine, iz Azerbejdžana, iz Ruske Federacije itd. postupaju kada investiraju u Srbiju? Da li iza njih ostane pustoš i vrate „Železaru“ Smederevo za jedan dolar, kao što su to radili Amerikanci, ili su naši strateški partneri i najviše novca daju u budžet Srbije, kao što je to NIS danas ili Kinezi u Boru ili u „Železari“? Ukoliko je sve ovo netačno što mi pričamo, a mi bi voleli da jeste, i „Behtel“ ne dođe na to mesto, čemu onda protokol, čemu onda pojavljivanje u javnosti? Hajde da raspišemo tender, da vidimo koja je firma najpovoljnija. Možda je ona iz Kine, možda iz Azerbejdžana. Nećemo mi radite te poslove i neće biti srpske firme podizvođači, nego turske firme, jer to je njihov model rada u jugoistočnoj Evropi. Što se tiče znakova na Trgu Republike, znate, svaka politička stranka ili bilo kakva organizacija, pokret ili šta već, sama bira metode kako će da nastupi u javnosti, šta će da radi. Naravno, to sve treba da bude dozvoljeno, ukoliko je u skladu sa zakonom. Ako postoji osnov za prekršajnu ili krivičnu odgovornost, o čemu onda pričamo, o tome se ne raspravlja. Tu je tužilaštvo valjda na redu. Ja nisam ni direktor Sportske ustanove Milan Gale Muškatirović, nisam ni načelnik uprave, nisam ni zamenik predsednika opštine, nisam ni član veća u opštini Stari grad, ali izvolite. Ukoliko postoje neki dokazi, zašto ne dođe revizor u tu opštinu ili inspekcija ili policija? (Vladimir Orlić: Bio je revizor.) Šta im je rekao revizor? U čemu je problem? Što onda policija ne reaguje? Kod nas nije aparat sile. Ministarstvo policije drži SNS već, koliko mi se čini, pet godina. U čemu je problem? Postoje neke struje možda koje su protiv tog delovanja ili ta kampanja bolje služi u medijima na naslovnim stranama. Meni se čini da je tako. Nikad ne podržavamo nikakav kriminal. Nikada to nismo radili, a vi ukoliko ste sigurni u vaše tvrdnje, onda treba isterati stvari na čistac, a ne da se raspravlja o tome svaki dan u Skupštini i po novinama.
Reč ima Aleksandra Belačić, pravo na repliku.
Zahvaljujem, predsedavajući. Moram da priznam da sam pogrešila kada sam rekla da će izgradnja Moravskog koridora koštati 800 miliona evra. Izgradnja će zapravo koštati mnogo više, a sada ću objasniti kako. Naime, Narodna skupština je usvojila Predlog zakona o utvrđivanju javnog interesa u posebnim postupcima radi njegove realizacije, gde se u analizi ovog predloga zakona navodi trenutno stanje, između ostalog, da je dužina Moravskog koridora planirana na 110 kilometara i navodi se da će se za realizaciju projekta obaviti kreditno zaduživanje kod stranih investicionih korporacija i fondova u iznosu od 800 miliona evra. S obzirom da to nisu bespovratna sredstva, već je u pitanju zajam koji će naša država uzeti iz inostranstva, kada taj zajam budemo vraćali svakako trebamo zaračunati i iznos kamate koji će biti vraćen, tako da će ukupna vrednost Moravskog koridora svakako premašiti 800 miliona evra. Dalje, predstavnici vlasti su potpisali Memorandum o razumevanju i saradnji na izgradnji Moravskog koridora sa „Behtelom“. Memorandum niste potpisali ni sa jednom kineskom firmom, ni sa jednom ruskom firmom, ni sa jednom azerbejdžanskom firmom, već isključivo sa američkim „Behtelom“, što jasno ukazuje da je plan da ova firma radi na izgradnji Moravskog koridora. Uostalom, ministar Zorana Mihajlović je puno puta bila u ovoj sali kada smo mi govorili o „Behtelu“, kada smo kritikovali odluku da se „Behtel“ angažuje da po preplaćenim cenama gradi Moravski koridor i nikada ni u jednom jedinom trenutku nije negirala da će upravo ova firma biti izvođač radova. Mi nju ne napadamo, kao što vi kažete, tu nema nikakvog ličnog rata, već samo govorimo istinu građanima, često i na svoju štetu. Ja, na primer, imam rodbinu koja živi u SAD, trebalo bi da odem da ih posetim, dugo godina se nismo videli i svesna sam da svaki put kada spomenem Skota i kada pomenem Zoranu Mihajlović, meni šanse da dobijem američku vizu i te kako opadaju. Pa uprkos tome, i dalje govorim i nastaviću da govorim da je u pitanju očigledan slučaj korupcije i da tu nema nikakvog našeg ličnog interesa, osim da građanima otvorimo oči ko sedi u Vladi Republike Srbije. Vi možda ne razumete, zašto mi, kako vi kažete, napadamo Zoranu Mihajlović, ali uskoro ćete razumeti i bićete nam zahvalni. Kada je potpisivan Memorandum o razumevanju i saradnji sa „Behtelom“, prisustvovao je američki ambasador Skot, koji je tom prilikom rekao da je Kosovo de fakto nezavisna država. Pored njega je stajala ministar Zorana Mihajlović, koja je njegov govor prećutala. Nijednom nije reagovala i nije rekla da je Kosovo sastavni deo Srbije, južna srpska pokrajina i da mi ne priznajemo i nikada nećemo priznati nezavisnost Kosova. To je ono jedino u mom prvom govoru, na šta vi niste replicirali i na šta niste imali komentar, već ste se uhvatili za detalje da li je reč o protokolu, ugovoru, memorandumu, sporazumu itd. Mi jesmo jednom samo nosili majice sa Donaldom Trampom, nismo pevali nikakve pesme, u pitanju je bio performans, na dan kada je u Beograd dolazio Džosef Bajden i mi smo tim performansom želeli da pokažemo da je za nas, Donald Tramp manje zlo, u odnosu na porodicu Klinton, koja je direktno odgovorna za bombardovanje Srbije. S obzirom da nismo Amerikanci, da nemamo nikakve veze, ni sa republikanskom, ni sa bilo kojom drugom administracijom, svakako nismo mogli da obećavamo da će se bilo šta promeniti radikalno nabolje, kada Donald Tramp dođe na vlast, već ste vi, iz vladajućeg režima, pre svega gospodin Martinović, pa i ostali, više od deceniju nosili majice sa likom Vojislava Šešelja i vi ste ti koji ste govorili da će se nešto radikalno promeniti na bolje kada SRS dođe na vlast, dok ste stranku u čijim redovima sada sedite, karakterisali kao mafijašku i izdajničku.
Pravo na repliku, narodni poslanik Aleksandar Martinović. Izvolite.
Pa, ja sam hteo da SRS dođe na vlast, ali vi kakvi ste, sa vama čovek ne može da dođe na vlast. To je vaš problem i možete vi da koristite tu frazu – mi kad dođemo na vlast, mi kada dođemo na vlast. Ko? Vi? Vi da pobedite Aleksandra Vučića? Teško. Ali, dok ne pobedite Aleksandra Vučića, samo da vam kažem kako stoje stvari. Prvo, Aleksandar Vučić nikada nije podržao Bila Klintona, u kampanji za predsedničke izbore, nego je istina potpuno drugačija. Ovo govorim zbog građana Srbije. Aleksandar Vučić, je u svojstvu predsednika Vlade 20. septembra 2016. godine učestvovao na panelu, koji se zvao „Pomirenje i podeljena društva“. Na tom panelu je učestvovao i tadašnji predsednik opštine, odnosno načelnik opštine Srebrenica Đamil Duraković, a u tu emisiju, odnosno u taj panel se putem video linka uključila i Avdija Ibrahimović, koja je preživela masakr u Srebrenici. Vučić je na njeno izlaganje da se u Srebrenici desio genocid, rekao sledeće - ja sam ponosan Srbin. Dakle to je rekao u Americi, pred Klintonom, pred Đamilom Durakovićem i pred ovom gospođom koja je tvrdila da se u Srebrenici desio genocid - ja sam ponosan Srbin i što sam premijer Srbije i išao sam u Srebrenicu, da odam poštovanje jednog ogromnog zločina koji se dogodio 1995. godine, ali isto tako želim da istaknem da je mnogo zločina bilo i na drugoj, muslimanskoj, odnosno bošnjačkoj strani. Tako se ponaša jedan odgovorni predsednik Vlade. Dakle, on je otišao u SAD, ne da bi podržao Bila Klintona, nego da bi odbranio poziciju Srbije i da bi odbranio poziciju, na kraju krajeva i Republike Srbije, odnosno Republike Srpske i spasao je na neki način od optužbe da je u Srebrenici izvršen genocid. Niti je davao pare Bilu Klintonu. Ima Klinton dovoljno para i bez nas. Dakle, niti je davao pare Bilu Klintonu, niti je podržavao Hilari Klinton kao kandidata za predsednika SAD, nego je kao predsednik Vlade učestovao na jednom panelu i time pokazao ogromnu državničku odgovornost i političku hrabrost da bude na jednom mestu, na kome uopšte nije prijatno da se bude. Nije prijatno kada ste sami protiv svih. Pa Klinton kaže da se u Srebrenici desio genocid, pa Ćamil Duraković kaže da se desio genocid, pa ta gospođa koja se uključila putem video linka kaže da se desio genocid. Pa se uključio Bakir Izetbegović i to da vas podsetim, pa kaže da se desio genocid i Vučić jedino sam kao predsednik Vlade Srbije, kao jedini Srbin tamo kaže - ja sam išao u Srebrenicu da odam poštovanje žrtvama, tamo se desio zločin, ali isto tako da vas podsetim da se zločin desio pre nego što se desio taj zločin u Srebrenici, dešavali su se zločini nad Srbima u Podrinju tokom 1992. i 1993. godine. To je rekao u SAD, na tom panelu koji je održan 20. septembra 2016. godine i to je prava istina. I pokazao je veliko razumevanje za ljude koji žive u Srebrenici bez obzira da li su Srbi ili muslimani, jer je rekao - Vlada Srbije je obećala da će Srebrenici da donira pet miliona evra. Dva miliona evra smo već dali, ostalo je da damo još tri miliona da bi se u Srebrenici napravili novi vrtići, nove škole, novi domovi zdravlja, novi putevi, zato što mi Srbi i Bošnjaci treba da živimo zajedno i zato što treba da gradimo mir na području, odnosno u regionu zapadnog Balkana. Tako se ponaša jedan odgovoran i ozbiljan predsednik Vlade. Šta je trebao, da ode u Ameriku i da kaže - ja sam na čelu Vlade koja će da pobedi u budućem ratu SAD, ja hoću rat sa Amerikom, ja hoću rat sa NATO paktom? Super, to može da se kaže, ali to nije izvodljivo i to nije realno. Ovo je jedna realna nacionalna politika. I vi nikako da napravite distinkciju između maštarija i realne nacionalne politike. Mi sada možemo da maštamo o tome kako smo najjači, kako možemo da pobedimo sve, kako smo jači od Amerike i do NATO pakta, kako samo što se Amerika nije raspala, kako samo što se nije raspala EU, kako samo što se nije raspao NATO pakt, ali stvari nažalost, ili na sreću, stoje drugačije. Ja vam samo kažem kako je bilo i to građani Srbije treba da znaju. Predsednik Vlade Aleksandar Vučić niti je podržao Klintona, ni Bila, ni Hilari, niti im je davao pare, nego je branio i Republiku Srbiju i Republiku Srpsku i to sam, u prisustvu Bila Klintona, Ćamila Durakovića, obe gospođe iz Srebrenice koja se uključila putem video linka i Bakira Izetbegovića, koji se takođe uključio putem video linka i u sred Amerike rekao - da, desio se zločin u Srebrenici. Ne mislim da je bio genocid, bio je zločin velikih razmera, ali pre tog zločina u Srebrenici desili su se zločini nad Srbima u Podrinju tokom 1992. i 1993. godine. to je ogromna politička hrabrost da se kaže i ovde u Srbiji, a kamoli u Americi. Tako da, to je istina o nastupu Aleksandra Vučića na tom panelu iz 2016. godine.
Pravo na repliku, narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Izvolite.
Pre svega, Aleksandar Vučić u septembru 2016. godine, na panelu koji je organizovao institut Bila Klintona je učestvovao i sa Ćamilom Durakovićem, i sa Bakirom Izetbegovićem i sa još nekim drugim jaranima, ali kada se vratio u Srbiju onda je rekao, na pitanje novinara, Gorislava Papića RTS-a, u emisiji „Oko“, zašto ste sad baš učestvovali na forumu koji organizuje fondacija Klinton, to se tumači kao vaša podrška Hilari Klinton? On je rekao, zato što sam pametan, za razliku od nekih drugih koji idu po ulici i viču - ua ti, ua ti. To je sad jasno. Slažem se ja i u redu je, treba svaki zločin da se osudi i treba da se brani srpski narod od tog belega genocidnosti koji pokušavaju da nam nametnu. Sa te strane uvek ćete imati našu podršku, kao što i Ana Brnabić svojevremeno rekla u intervju za „Dojče vele“, i vrlo se hrabro držala kada je pričala o tome šta se desilo u Srebrenici i to je u redu i to je za poštovanje. Tako treba svaki srpski zvaničnik da nastupi. Ali, nemojte da se zavaravamo, znate, mi ne maštamo. Mi samo pričamo ono što je očigledno, a očigledno je, ne samo da će se ta EU raspasti, nego da na kraju ovog puta uslovljavanja, em što ćemo mi morati da priznamo da se u Srebrenici desio genocid, moraćemo da se u potpunosti odreknemo KiM, pa nam neće ništa značiti ove zemlje koje su povukle priznanja i ove sve naše uspehe što smo napravili i poštovanje i međunarodni ugled u svetu itd, ako mi budemo morali da priznamo nezavisnost Kosova da bi smo ušli u EU, i sve još ostalo pored toga. Podsetiću vas, EU iz 2019. godine nije EU iz vremena Mastrihta. To je EU koju po prvi put napušta jedna država članica, gde otvoreno kažu vodeći ljudi i država, koje su članice EU, a i evropske administracije, nije vreme za proširenje EU, vreme je za reformu, ne znamo šta ćemo da radimo i sa ovih 27 članica, kaže Makron pre neki dan. Emanuel Makron, francuski predsednik, trenutno najuticajniji čovek u EU kaže – ne znamo ni šta ćemo sa ovih 27 država, a ne nikakvo proširenje. Šta sad nama tu ne treba da bude jasno? Kao što znate, vi ste pričali danas u pređašnjem delu, tj. pre pauze kakva je situacija što se tiče ekonomije u tzv. real-socijalističkim zmljama. Ja ću vas podsetiti da sve bivše real-socijalističke zemlje tj. zemlje u kojima je vladao komunizam na ovaj ili onaj način su morale prvo da postanu članovi NATO pakta, pa onda tek da budu članovi EU. Nema nikakvog razloga da tako ne bude slučaj i sa Srbijom. Dakle, prvo ćemo morati da uđemo u NATO pakt, kao što je i Hrvatska i Rumunija, i Bugarska, i Mađarska, i Poljska i sve ostale zemlje koje su postale članovi EU. To treba valjda otvoreno da se kaže. To ne vidi samo onaj ko je slep ili onaj ko je zlonameran i hoće to da sakrije. To je činjenica. Iz iskustva, empirijska činjenica. Što se tiče lokalnih koalicija, ja sam spreman da napravimo dogovor između SNS i SRS. Hajete da vi prvo napustite Sulejmana Ugljanina i ne pružate više njemu podršku u Tutinu, u Prijepolju i u Priboju i još nekim opštinama, a posle ću… To je čovek koji govori za Stefana Nemanju da je to jedan ratni zločinac i kao takav gori od Ratka Mladića. Govori otvoreno da je Srbija fašistička država, govori da Sandžak treba da bude republika. Dakle, narušava ustavni poredak Republike Srbije, a vi ste sa njim u koaliciji. Ako stavimo na kantar to što Sulejman Ugljanin otvoreno ruši ustavni poredak Republike Srbije i što Marko Bastać čupa znakove na Trgu Republike, šta je tu onda važnije? Ja sam spreman da radikali napuste Marka Bastaća ako SNS napusti Sulejmana Ugljanina i pogotovo još kroz satelitske stranke što podržavate Sulejmana Ugljanina u Bošnjačkom nacionalnom veću. Mislim da je to sasvim korektno sa naše strane, kao opoziciona stranka, da tako sada postupimo. Dakle, sve ovo što smo sada videli i što smo imali prilike da čujemo vezano za uslove i šta pokušava da se desi Srbiji i kako je to nazivano što mi radimo i za šta se mi zalažemo, maštarije. Ne, mi mislimo da Evropa nije EU, da postoji mnogo više Evrope nego što je ta briselska birokratija i samo pozivamo vlast u Srbiji da razmišlja trezveno i u tom pogledu tako i povlači poteze imajući u vidu iskustva država članica sa kojima mi možemo da se poredimo, to su pre svega države u okruženju. Što se tiče NATO pakta, mi moramo da postanemo članovi NATO pakta da bismo ušli u EU, a primeri Austrije, Švedske i Finske nisu primeri za poređenje sa Srbijom, budući da su to države u kojima nikad nije vladao komunizam i nisu imali tu potrebu da iskazuju lojalnost EU, tj. političkom zapadu na taj način, kao što će to morati da uradi Srbija, a pre toga Hrvatska, Mađarska, Poljska, Bugarska i Rumunija. Hvala na vremenu.
Pravo na repliku, narodni poslanik Aleksandra Belačić. Izvolite.
Zahvaljujem. Htela bih samo da reagujem na izjavu prethodnog govornika iz vladajuće stranke, koji kaže da se jeste zalagao za to da radikali dođu na vlast, ali da je sa nama to nemoguće. Podsetila bih prethodnog govornika da možda kako je sa nama nemoguće, isto je tako i sa njim bilo nemoguće, jer u vreme dok je on bio potpredsednik SRS i jedan od najistaknutijih govornika u Narodnoj skupštini, SRS nije uspela da pređe cenzus, a taj parlamentarni status povratila je tek nakon povratka Vojislava Šešelja iz Haškog tribunala. Zaista, gospodine Martinoviću, vi ste, dok ste bili u redovima SRS, bili sjajan govornik, ne kažem da sada niste, tada ste bili svakako mnogo bolji, jer ste govorili iz ubeđenja, a ne iz koristi. Ja sam prva zaista uživala da vas slušam, ali mislim da ta prethodna primedba nije u redu, jer vi odlično znate da li će neka stranka biti na vlasti ili neki političar ili neće, to zavisi od mnogo faktora. To su neki ciklusi u politici koji se smenjuju, najmanje zavisi od pojedinca, bilo vas, bilo mene. Podsetiću vas da je i Aleksandar Vučić puno puta gubio izbore. Najviše se pamti taj poraz 2004. godine od Dragana Đilasa na gradskim izborima. Tom logikom kojom ste se vi poslužili, ispada da je Dragan Đilas tada bio bolji od Aleksandra Vučića. Da li je bio bolji ili nije, ja mislim da nije. Isto kao što mislim da SNS nije bolja od SRS, prosto situacija je takva da sada imate podršku naroda, to će se u jednom trenutku promeniti. To što ste vi iz ovih redova prešli u one redove i sada kažete da sa vama narod hoće, a sa nama neće, mene to, uz svo dužno poštovanje, podseća na onaj vic kada slon i miš zajedno prelaze most, miš stoji slonu na leđima i kaže – ala tutnjimo. Tako da, vaš individualni doprinos ili moj individualni doprinos je krajnje smešan da bismo o tome razgovarali i nikome od nas nije cilj da pobedi Aleksandra Vučića, niti bilo šta, mi ovde izlažemo svoje stavove, građani će odlučiti za koga će da glasaju i za koga neće da glasaju. Ako baš moramo da istaknemo, nije svaka borba politička, ima i mnogo važnijih borbi od političkih, to je životna borba, a u toj životnoj borbi svaki poslanik SRS je pobedio, pobedio je Aleksandra Vučića i sve vas koji tu sedite, moralom, istrajnošću i ideološkom doslednošću. Zaista, ovo nije ništa ni protiv Aleksandra Vučića, ni protiv bilo koga od nas, naše kritike koje iznosimo su uvek konstruktivne, pohvalićemo sve što dobro, kritikovaćemo sve što nije dobro. Konkretno smatramo da ovaj ugovor sa „Behtelom“ nije dobar. Smatramo da nije bilo dobro to što je podržana Hilari Klinton. Smatramo da Aleksandar Vučić, koji je deset godina i mnogo više zapravo, ali deset godina od bombardovanja pa do osnivanja SNS, nazivao porodicu Klinton ratnim zločincima, nije sebi trebao da dozvoli da ga jedan Bil Klinton tapše po ramenu. Mi ovo sve ističemo samo zato da se to ne bi dogodilo, da biste vi shvatili da je jedini ispravni put da se okrenete ka Ruskoj Federaciji, da se okrenete ka evropskim integracijama, da dopustite malo više saradnju sa ruskom firmama, sa azerbejdžanskim firmama, a ne zato što želimo bilo koga ovde da pobedimo. Pobeđuje se na izborima, a ne u ovoj sali, ovde se samo vode konstruktivne rasprave. Hvala vam.
Pravo na repliku, narodni poslanik Aleksandar Martinović. Izvolite.
Evo, sada su građani Srbije čuli, ja sam najodgovorniji što SRS nije prešla cenzus 2012. godine. Zaista jesam, to vi veoma dobro znate, ja sam glavni krivac za to i žao mi je zbog toga. Spočitavate mi da sam prešao u SNS. Pa vi ste, gospođo Belačić, ako se ne varam, bili više od godinu dana predsednik mesnog odbora „Stari aerodrom“ u bloku 37 na Novom Beogradu Srpske napredne stranke. Vi ste bili u SNS. Vi ste bili predsednik mesnog odbora. (Aleksandra Belačić: Nisam.) Vi ste bili predsednik mesnog odbora SNS. Ali, nije to sada važno, dobro, bili ste, niste bili, ja vam kažem da ste bili. (Aleksandra Belačić: Ja vam kažem da nisam bila.) Ja vam kažem da ste bili, ali nema to sada veze. Postoje neke mnogo važnije teme od toga da li vi jeste ili niste bili član SNS. Kaže gospodin Šešelj – moraćemo da uđemo u NATO pakt, moraćemo da priznamo Kosovo i Metohiju. Niti ćemo ući u NATO pakt, niti ćemo priznati nezavisnost Kosova i Metohije i to vam je predsednik Republike, građanima Srbije, ne vama, građanima Srbije, više puta ponovio. Pozicija Srbije je kada su u pitanju vojni blokovi, vojna neutralnost, ne želimo da uđemo u NATO pakt, želimo da uđemo u Evropsku uniju, ali nikada nismo rekli, iako vi to ponavljate do u beskonačnost, da Evropska unija nema alternativu. Kada je bilo ko od funkcionera SNS rekao da nema alternative Evropskoj uniji i da nema života Srbiji bez Evropske unije? Pa mi smo izvršili fiskalnu konsolidaciju bez članstava u Evropskoj uniji. Mi smo oživeli srpsku privredu bez članstva u Evropskoj uniji, mi imamo rast bruto društvenog proizvoda, iako nismo članovi Evropske unije, ne da imamo rast, imamo mnogo veći rast nego države koje su članice Evropske unije. Dakle, može Srbija da preživi i preživeće, i biće mnogo jača, bila ili ne bila član Evropske unije. Naše strateško opredeljenje je da budemo članovi Evropske unije zato što mislimo da je to dobro za građane Srbije. Da li će Srbija biti ili neće biti član Evropske unije, to ne zavisi samo od Srbije, to zavisi od Evropske unije, ali nikada nismo utvrdili da Evropska unija nema alternativu i da je potpisana smrtna presuda Srbiji ako ne uđe u Evropsku uniju. Živeće Srbija i ako ne bude u Evropskoj uniji. I mi smo pokazali da se to može, od 2014. godine smo pokazali da možemo da ojačamo Srbiju, iako nismo formalno članovi Evropske unije. Što se tiče ovog panela iz 2016. godine, dokazali smo da nismo podržavali Hilari Klinton, da nismo davali nikakve pare ni Bilu Klintonu, ni Hilari Klinton. Ali, znate, kada ste predsednik Vlade jedne male države kao što je Srbija, a pri tome se ozbiljan i odgovoran političar, onda vi ne možete da birate da li ćete biti ili nećete biti na nekom mestu na kome se brani pozicija Srbije. Morate da budete, ma koliko da je to za vas prijatno ili neprijatno. Ako vas pozovu iz Amerike da branite Srbiju, idete u Ameriku. Ako vas pozovu iz Rusije da branite Srbiju, idete u Rusiju. Ako vas pozovu iz Kine, idete u Kinu. Ako vas pozovu iz Hrvatske, idete u Hrvatsku. Ali ne možete kao predsednik Vlade Srbije da birate – u Ameriku neću da idem, u Hrvatsku neću da idem, idem samo tamo gde su mi otvoreni i iskreni prijatelji. Ne može se dobiti Boj na Kosovu, da se tako metaforično izrazim, ako ne odete na Kosovo. Pa kako da odbranite interese Srbije, ako ne odete tamo gde vas zovu da je branite? To da birate gde ćete da idete ili gde nećete da idete, to sebi mogu da u ovom trenutku priušte predsednik Amerike, predsednik Ruske Federacije, predsednik Kine, to sebi možda može, možda, mada ni ona to ne radi, ja mislim da ne radi, Angela Merkel, ali to definitivno ne može da radi nijedan ozbiljan i odgovoran predsednik Vlade ili predsednik Republike Srbije. Svuda gde postoji minimalna šansa da promovišete srpske nacionalne i državne interese, vi morate da se pojavite. Pa jel vi mislite da bilo prijatno Vučiću da sedi zajedno sa Bilom Klintonom, Ćamilom Durakovićem i da se uključuje gospođa iz Srebrenice koja kaže da se tamo desio genocid? Pa jel mislite da je bilo prijatno Aleksandru Vučiću da 2015. godine ide u Srebrenicu i da tamo doživi pokušaj atentata, da ga gomila skoro pa linčuje? Naravno da mu nije bilo prijatno. Ali kada ste ozbiljan političar, odgovoran prema svom narodu, prema svojoj državi, vi tu nemate mogućnost izbora. Morate da idete tamo, bilo teško ili ne bilo teško. Vučić je pokazao, i zato ga narod i podržava, zato ga narod i podržava što ide tamo gde zna da je unapred teško, što ne beži od teških mesta, što ne beži od teških tema, što ne beži od teških sagovornika, nego se hvata u koštac sa njima. Ali nije sagnuo glavu ni kada je bio sa Klintonom i Ćamilom Durakovićem 2016. godine, kao što nije sagnuo glavu, ako ste gledali pažljivo one snimke, ni 2015. godine u Srebrenici. Probijao se kroz masu uzdignute glave. Nije hteo da pogne glavu i da pokaže da se bilo čega plaši. Pa bio je spreman čovek, na kraju krajeva, i da pogine, ako ćemo pošteno, jer je dlaka falila da izgubi glavu u Srebrenici. Zahvaljujući malo sreći, malo pribranosti njegovog obezbeđenja, malo hrabrosti policajaca iz Republike Srpske, uspeo je živ da se vrati iz Srebrenice. Ali nije pognuo glavu. Kao što nije pognuo glavu ni pred Klintonom, kao što nije pognuo glavu ni pred Angelom Merkel i kao što nije pognuo glavu ni pred jednim svetskim političarem ili svetskim državnikom, jer mi ne vodimo ni proameričku, ni pronemačku, ni prorusku, nego vodimo otvorenu i nesumnjivo srpsku politiku. Mi nemamo ambicije da mi, ovakvi kakvi smo, mali, brojčano mali, teritorijalno mali, menjamo odnose na globalnoj političkoj sceni. Kad god smo mi Srbi smatrali da od nas zavisi sudbina sveta, pa mi smo to plaćali svojim glavama. Ja sam to rekao i u raspravi o Izveštaju o Kosovu i Metohiji, pa su ovi iz Dosta je bilo rekli da promovišem Hitlera i Nemačku. Mi smo 27. marta 1941. godine mislili da sudbina Drugog svetskog rata zavisi od nas, izvršili vojni puč, odnosno državni udar, zbacili vladu Cvetković-Maček. Šta smo doživeli? Da nam se država raspala za 17 dana, da su ustaše došle na vlast u Zagrebu, da su nam rasparčali Kraljevinu Jugoslaviju i da se desio užasan zločin nad Srbima, pre svega u NDH, u Vojvodini, u centralnoj Srbiji, koliko su stradali Kraljevo, Šabac, Kragujevac, koliko smo stradali na Kosovu i Metohiji, sve zbog te naše sulude srpske ideje da od nas zavisi sudbina sveta. I sad nam to nije dovoljno iskustvo, nego vi sad u 2019. godini kažete – e, raspašće se Evropska unija, e, raspašće se NATO pakt. Pa možda će se raspasti, ali ne zbog nas. Nemojte da gajite te iluzije da mi Srbi, kojih u Srbiji nema brat bratu ni punih sedam miliona, da ćemo mi da srušimo Evropsku uniju, da ćemo mi da srušimo NATO pakt, teško, i mi takve iluzije ne treba ni da gajimo. Mi treba da hodamo, kao što je to rekao i Aleksandar Vučić, po onoj tankoj žici i da vodimo računa da između jedne i druge strane planine ne padnemo u provaliju, ni sa leve, ni sa desne strane i da sačuvamo Srbiju, da sačuvamo srpski narod, da sačuvamo Republiku Srpsku i pre svega da sačuvamo srpski narod na KiM. Pustite Ameriku, pustite Rusiju, to su velike države, to su moderne imperije, oni imaju svoje interese, oni imaju dovoljno snage da se međusobno razračunavaju. Oni imaju toliko atomskog naoružanja da u desetinama puta mogu jedni druge da unište i ne jedni druge, nego ceo svet. Mi, na čelu sa Aleksandrom Vučićem, imamo samo jedan zadatak da sačuvamo Srbiju, a ne kao ovi koji su j. majku Srbiji, Crnoj Gori nam smanjivali državu iz godine u godinu. Naš zadatak je, i to je cilj i politika SNS, da našoj deci i da našim unucima, ostavimo Srbiju istu onakvu kakva je danas, da ne bude manja. Ali, da bude jača i ekonomski da bude jača i kulturno da bude jača i vojno da bude jača i da onih koji u nam do juče bili otvoreni neprijatelji pokušamo makar da stvorimo neke solidne partnere, a na dobrom smo putu da to uradimo i da naravno sa onima koji su nam već prijatelji to prijateljstvo ojačamo još više. Nema potrebe da vi sad nama držite lekcije o tome kako mi treba da se integrišemo sa Ruskom Federacijom, mada ja ne znam šta ta sintagma integracija sa Ruskom Federacijom znači. Mi smo dostigli, gospođo Belačić, toliki stepen saradnje sa Ruskom Federacijom na političkom, ekonomskom i vojno-tehničkom planu, da postoji samo još jedna stvar koju treba da uradimo, a to je da ukinemo nezavisnost Srbije i da se proglasimo federalnom jedinicom Ruske Federacije. Da li znate ko je to uradio? To su uradili crnogorski komunisti u februaru 1942. godine kada su na Skupštini partizanskoj u blizini manastira Ostrog doneli odluku da je od 8. februara 1942. godine Crna Gora sastavni deo Sovjetskog Saveza. Pa, jel mislite da to treba da uradimo? Nećemo da budemo ni deo Rusije, ni deo Amerike, ni deo Nemačke, ni deo Kine, hoćemo da budemo Srbija, ali hoćemo saradnju sa svima. Ako je iko otvorio tržište, ako je iko omogućio i ruskim kompanijama i azerbejdžanskim kompanijama i kineskim kompanijama i turskim kompanijama da rade u Srbiji, pa to je uradio Aleksandar Vučić. To je uradio Aleksandar Vučić niko pre njega. Tržište je bilo zatvoreno. On je taj koji je omogućio i ruske i kineske i azerbejdžanske i sve druge investicije u Srbiji. Vi stalno insistirate na tim investicijama koje su došle sa zapada, a došle su i dobro je što su došle, jer zahvaljujući tim investitorima mi imamo na stotine hiljada novih radnih mesta. Imamo preko 200 novih fabrika u Srbiji u poslednjih godina, ali vi prećutkujete činjenicu da je Aleksandar Vučić doveo u Srbiju i ruske i kineske i azerbejdžanske investitore i izvođače radova, i to je ono što narod Srbije dobro razume. Ako hoćete da Srbija opstane, a ne da nestane morate da živite u realnom svetu. Realni svet je nepravedan. U realnom svetu se dešavaju nepravde, u realnom svetu međunarodno pravo važi za jake i snažne, za male nekad važi, nekad ne važi, ali mi živimo u tom realnom svetu, mi ne možemo da ga promenimo. Mi ne možemo da izmislimo neko drugo vreme, neki drugi svet, neku drugu Evropu. Mi moramo da vodimo politiku u ovoj i ovakvoj Evropi i u ovom i ovakvom svetu i u ovakvom rasporedu međunarodnih snaga. To je jedina realna nacionalna politika. Sve drugo je čist avanturizam koji može da nas odvede u bespuće kao što nas je odveo 1941. godine. Mi smo se 50 godina hvalili kako smo mi odložili napad Nemačke na Sovjetski Savez zato što smo izveli puč od 27. marta. Evropski istoričari tvrde nešto drugo. Hitler je odložio napad na Sovjetski Savez, ne zbog Borivoja Mirkovića i Dušana Simovića, on je pokorio Jugoslaviju za 17 dana, nego zato što je imao problem sa prebacivanjem trupa iz Francuske na istočno bojište. I zašto smo mi Srbi izgubili tolike glave? Ni za šta. Kada uzmete statistiku Drugog svetskog rata, pa ona vam jasno pokazuje ko je zapravo pobedio u Drugom svetskom ratu, a ko je izgubio. Mi Srbi smo pobedili nesumnjivo, ali je naša pobeda skupo plaćena, svaki sedmi Srbin je izgubio glavu u Drugom svetskom ratu, a svaki 49 Englez je izgubio glavu u Drugom svetskom ratu. Sada Engleza ima 60 i nešto miliona, a nas ima sedam miliona. Aleksandra Vučić hoće da nas bude 15 miliona, a ne da nas za četiri godine bude tri miliona. To je politika SNS. Ne mrtvi Srbi pa da pevamo o mrtvim Srbima i njihovom junaštvu, nama trebaju žive sprske glave i u Srbiji i u Republici Srpskoj i u Hrvatskoj i u Crnoj Gori. Kako možemo da sačuvamo te žive srpske glave? Tako što ćemo da vodimo mudru i odgovornu nacionalnu politiku. Lako je udarati u talambase, lako je hvaliti se junaštvom u Beogradu ali treba otići u Njujork, pa reći u Srebrenici se desio veliki zločin, ali se pre toga desio veliki zločin nad Srbima. Treba otići u Zagreb, pa u centru Zagreba reći, Srbi u Hrvatskoj imaju maksimalno ugrožena ljudska prava. Treba otići u Krnjak, treba otići na određena mesta na Kordunu, na Baniji i tako dalje, kao što je uradio Aleksandra Vučić. Treba Srbima na Kordunu obezbediti traktore, treba im sagraditi vrtiće, treba im sagraditi domove zdravlja, kao što to treba i Srbima u Crnoj Gori, kao što treba i našem narodu na Kosovu i Metohiji. Ko to radi? To radi Vlada Srbije i to radi predsednik Republike. Mi tako zamišljamo odgovornu nacionalnu politiku. Ako pitate po srcu svakog Srbina, da li bi voleo da je Knin u Srbiji? Pa, 99% bi vam reklo – voleo bih. Da li je to u ovom trenutku realno? Nije realno, ali šta je realno? Realno je da sačuvamo i da ojačamo ovu našu Srbiju, da sačuvamo srpski narod na Kosovu i Metohiji, da ne doživi „Bljesak“ i „Oluju“, da ga ekonomski ojačamo, da ga bezbednosno ojačamo. Da sačuvamo srpski narod u Crnoj Gori, da sačuvamo Republiku Srpsku, a zahvaljujući diplomatskoj politici upravo Aleksandra Vučića i njegovoj inicijativi i naravno, zahvaljujući podršci naših prijatelja iz Rusije i Kine, sprečeno je da se u Savetu bezbednosti stavi žig genocida nad ceo srpski narod. Realno je da ojačamo poziciju srpskog naroda u Hrvatskoj. To je realno, sve drugo nije realno ali je najrealnija, najživotnija politika da imamo živ narod, jak narod, snažan narod, demografski snažan narod i u Hrvatskoj i u BiH, i Crnoj Gori, i naravno ovde u Srbiji. Naravno, da ćemo da se nastavimo da se pojavljujemo svuda tamo gde je teško, gde god nas budu zvali, mislim na predsednika Republike, mislim na ministre, mislim na predsednika Vlade, pa i nas narodne poslanike. Gde god bude teško, ići ćemo da branimo poziciju Srbije. Na kraju krajeva i vaši poslanici to rade. Zahvalan sam kolegi Aleksandru Šešelju što je član ove delegacije u Savetu Evrope i ništa ružno nije rekao o svojoj državi i ništa ružno nije rekao, na kraju krajeva, ni o politici Aleksandra Vučića u Savetu Evrope. Tako se odgovorno vodi nacionalna politika. Negde vam je prijatno, negde vam nije prijatno. Ali, ako ste odgovorni idete i tamo gde je prijatno i gde je neprijatno, ako znate da možete da odbranite poziciju Srbije. To je politika Aleksandra Vučića, to je politika Srpske napredne stranke i zbog toga nam narod veruje.
Pravo na repliku, narodni poslanik Vladimir Orlić.
Na temu ovog pobeđivanja Aleksandra Vučića, kako je rečeno, moralom, istrajnošću i doslednošću. Ja sam malopre pitao da li se podržavaju određene vrednosti koje se odnose naravno i na one milionske štete po različitim osnovama na nivou Starog grada, ali i koje se odnose na stvari koje valjda ne treba da vam dokazuje niko, jer ste vi videli svojim očima kako izgleda rasturanje onih gradilišta. Ili ćemo da se pravimo da niste videli? Moralom, doslednošću i istrajnošću se verovatno može nazvati politička saradnja sa Markom Bastaćem. Ja samo tako mogu da razumem ono o čemu smo mi razgovarali, što znači sa šefom Đilasove stranke SSP, ove novostvorene stranke, za Grad Beograd, vrednosti koje on deli su vrednosti koje dele njegove stranačke kolege sam Đilas, a i ostali članovi predsedništva. Evo, hoćete da pričamo o odnosu prema pitanju Srebrenice. Kakav je stav po pitanju Srebrenice Marinike Tepić? Ona je članica predsedništva, jel tako? Jedan od potpredsednika te stranke. Kakve veze vi imate sa njihovim vrednostima i njenim stavovima po tom pitanju? Jel znate kakav je stav Marinike Tepić po pitanju Srebrenice? Pročitajte sami koliko je puta rekla, ona tvrdi da je to genocid. Nisam siguran da se sa tim slaže neko tamo ili o tome šta je rekla na temu rehabilitacije Nikole Kalabića ili šta je rekla na temu učešća Srbije u različitim ratovima devedesetih godina? Sve najgore što biste vi mogli da osudite, jel tako, odjednom ispadoše vaše vrednosti koje su vam nesporne, samo ako policija nešto naloži ili ako tužilaštvo nešto utvrdi, vi ćete da reagujete. Doslednost se ogleda i u tome, kada napadnete nekoga iz SNS, zato što je u SNS, a sami 7.5.2014. godine, prisustvujete sastanku opštinskog odbora Novi Beograd SNS, sa početkom u 18.00 časova sa dnevnim redom: 1) Organizaciono-tehnička pitanja, pod 2) Razno i pod rednim brojem 11. se upišete da ste bili među prisutnima na sastanku. Da li je tako? Ako se u prvih 10 ili 11 pozicija na Zapisniku za prisustvo sednici Opštinskog odbora SNS, nalaze opštinski funkcioneri, a koliko ja znam, nalaze se, onda meni deluje potpuno realno da je reč o nekome ko je možda na primer predsednik mesnog odbora naše stranke. Kakve to veze ima sa moralom, istrajnošću i doslednošću? Hoćete da ih dokazujemo do dana današnjeg? Nema nikakvih problema. Pokažite moral, istrajnost i doslednost time što ćete reći, ne slažem se sa Marinikom Tepić, ne slažem se sa onim Đilasovim Todorićem, koji je da vas podsetim i to, rekao – u Srebrenici je počinjen genocid i utvrđeno je da je kriva SRJ, odnosno Srbija. To je rekao čovek, pa i sa samim Bastaćem. Kako? Već sam vam ponudio. Vrlo jednostavno i vrlo lako, to možete još danas da uradite, tako što ćete da prekinete svaku političku saradnju sa njima. Jel to toliko teško?
Po Poslovniku se javio narodni poslanik Krsto Janjušević.
Član 107. vezano je za temu koalicije SNS i SDA, koju je kolega iz SRS malopre pomenuo i moram reći da sam ponosan na to što sam deo političke opcije gde nikada nismo dobili preporuku da raskidamo sa nekim koalicijama na lokalnom nivou, već Aleksandar Vučić na svim sastancima insistira da koalicije pravimo na lokalu sa ljudima koji žele najbolje toj opštini, koji imaju najbolje ideje i da te stvari ne mešamo sa visokom politikom. Najlakše se posvađati sa kolegama, prijateljima, komšijama sa kojima se dugo godina poznajemo, za to što članovi SDA, najlakše i ništa lakše od toga, treba stvarati prijateljstva i mostove i taj Ugljanin, čije postupke i izjave nimalo ne odobravam je na prethodnim predsedničkim izborima u Tutinu i Sjenici, recimo, pozvao da se podrži kandidat Saša Janković. Posle je pozvao da se podrže drugi kandidati ovih drugih opcija i evo kako su prošli. Da napomenem, predsednici opština i Tutin i Sjenica, bili su iz SDA, u Tutinu Aleksandar Vučić gde je 1% Srba, osvaja 77,9% glasova, a u Sjenici gde živi oko 20% Srba Aleksandar Vučić osvaja 79,1%. Dakle, nastavićemo da gradimo prijateljske odnose, na tom prostoru su prijateljstva između Srba i Bošnjaka duža nego što traje jedna politička partija i nećemo dozvoliti da to ugrozi nikakvo politikanstvo. Sulejman Ugljanin će na kraju ostati sam u svojim izjavama, a mi ćemo zajedno nastaviti u bolju budućnost. Zahvaljujem.
Pošto već više od sat vremena vodimo samo replike, određujem pauzu u skladu sa članom 112. Poslovnika i sa radom nastavljamo za pet minuta. [[Posle pauze.]] Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa daljim radom. Reč ima narodni poslanik Jelena Žarić Kovačević.
Hvala vam gospodine Arsiću što ste mi dali reč. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi gospodine Sikimiću, kao što znate ovo godine smo već imali prilike da govorimo o Agenciji za borbu protiv korupcije kada smo raspravljali o novom Zakonu o sprečavanju korupcije. Danas pričamo o izveštaju o radu za 2018. godinu sa Izveštajem o sprovođenju nacionalne strategije za borbu protiv korupcije za period od 2013. do 2018. godine. Ja sam i tada u načelnoj raspravi govorila o ovlašćenjima i o delovanju Agencije i ocenila kao pozitivna rešenja koja su išla na proširenje vaših nadležnosti. Sa druge strane, ukazala sam i na do tada nepotpuno normiranje određenih pitanja koja su i funkcionerima pa i građanima stoga bila nerazumljiva. Nadam se da je donošenje ovog novog zakona pomoglo u smislu lakšeg funkcionisanja Agencije, ili u smislu analize konkretnih predloga koje ste mogli da dobijete od Ministarstva pravde, ili nekih predloga koje ste imali prilike da date Ministarstvu pravde, jer svakako sam mišljenja da ta saradnja je jako važna kako bi u konačnom za rezultat dala smanjenje koruptivnih radnji u Srbiji. Posebno bih zbog građana skrenula pažnju na jedan deo vašeg izveštaja, tačnije na rad vašeg Sektora za prevenciju, jer je otkrivanje izvora rizika za nastanak korupcije zapravo prvi korak u borbi protiv korupcije. Možda i najvažniji korak, jer kada do korupcije već dođe, tada se dese posledice za sve sfere društva. Iz izveštaja se vidi da je Agencija izradila različite modele, ali ja ću se skoncentrisati na model lokalnog antikorupcijskog plana za jedinice lokalne samouprave i to na osnovu analize pojavnih oblika korupcije. Na taj način, sa jedne strane ispunjena je preporuka koja se prihvata iz Poglavlja 23, ali ono što je možda važnije jeste da sada opštine i gradovi imaju model po kome mogu da postupaju, odnosno opštine i gradovi imaju mogućnost da u skladu sa potrebama lokalne zajednice odrede mere za smanjenje stope korupcije u konkretnoj jedinici lokalne samouprave. Smatram da je jako važno da se protiv oblika korupcije borimo na onom nivou na kome su ti oblici korupcije nastali, pa se u tom smislu i treba očekivati veće angažovanje jedinica lokalne samouprave za one slučajeve koji su se desili na lokalu. Želim i danas da iskoristim priliku i da dam podršku ministru MUP Nebojši Stefanoviću, jer trpi medijsko šikaniranje i svakodnevne napade lične prirode, jer je najavio nešto što nije lične prirode, a to je istraga o aferama Dragana Đilasa, o kojima se toliko često govori i u javnosti. U svim medijima vi možete da pročitate izjave samog Dragana Đilasa, da najpre govori kako je bogat ušao u politiku, kako je u Češkoj zaradio 74.000 evra, a kasnije kako je priznao cifru od 25 miliona evra, odnosno više od 1.600 kvadrata stamenog prostora. Dakle, ovaj primer navodim zbog toga što se radi o čoveku koji je bio funkcioner, i javnost želi da zna da li je bilo ili nije bilo zloupotrebe položaja i funkcija koje je on obavljao. Konačno sumnje koje postoje treba proveriti i upoznati javnost sa ishodima različitih postupaka koji će se desiti. U tom smislu, smatram da bi Agencija posebnu pažnju trebalo ovome da posveti, da se pozabavi ovakvim slučajevima, pored toga što se bavi pitanjima koja se odnose na aktuelne funkcionere. O drugim primerima o kojima sam ja planirala danas da govorim, već je govorila koleginica Aleksandra Tomić na početku, i koleginica Milena Turk, kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe, tako da ću ja u ovom trenutku se neću ponavljati, želim samo da vas zamolim, da zaista ozbiljno shvatite te navode. Naravno u danu za glasanje ja ću podržati ovaj izveštaj. Smatram da je vrlo važno što smo danas imali prilike da raspravljamo o izveštaju. Saradnje između Agencije za borbu protiv korupcije i Narodne skupštine, između Vlade i svih državnih organa i institucija je jako važna i mora da postoji, da bismo ostvarili naš zajednički cilj, a to je pre svega prevencija, ali i preduzimanje drugih mera u borbi protiv korupcije. Borba protiv korupcije znači zdraviju sredinu, znači bolju ekonomiju, a na kraju sve se to reflektuje i na životni standard građana. Ja vam se zahvaljujem.
Po Poslovniku narodni poslanik Aleksandra Belačić.
Hvala gospodine Arsiću. Morala sam da se javim iz razloga što je malopre prekinut ovaj dijalog i ove replike, baš u trenutku kada sam htela da odgovorim kolegama iz SNS, koje su ovde iznele podatak da sam bila član SNS.
Zahvaljujem koleginice. Vi želite da replicirate, a kroz povredu Poslovnika to nećemo moći sada. (Aleksandra Belačić: Povređen je član 97. Dostojanstvo Narodne skupštine. Nisam nikako prekršio član 97. (Aleksanra Belačić: Jeste.) Reč ima narodni poslanik Muamer Bačevac. Nije tu. Reč ima narodni poslanik Dušica Stojković. Izvolite, koleginice.
Zahvaljujem, gospodine Arsiću. Uvaženi, gospodine Sikimiću sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici i poštovani građani Srbije, u Srbiji se zaista svakoga dana beleže sve bolji i bolji rezultati kada je reč o borbi protiv korupcije. U prethodnih godinu dana, ugroženo je i procesuirano više od 500 lica koji su bili optuženi za krivična dela korupcije i kriminala. U toj borbi nisu bili pošteđeni ni visoki državni funkcioneri, pomoćnici ministara iz prethodnog perioda, predsednici opština, direktori javnih preduzeća. U Srbiji više nikoga neće štiti partijska knjižica, niti materijalni položaj koji neko zauzima u društvu. I, po tome se mi kao SNS, zaista razlikujemo od prethodnika koji su vladali ovom Srbijom i od Dragana Đilasa, Vuka Jeremića, Tadića i od Obradovića. Pokazali smo na delu, zaista i tome služi ovaj Izveštaj Agencije za borbu protiv korupcije kako se zaista bespoštedno vodi borba protiv korupcije u našem društvu. Slučajevi u Požegi, Leskovcu, Nišu i Beogradu od ove godine idu tome u prilog, kao i stari slučajevi iz perioda kada je DS žalila i palila nad Srbijom, mislim na sudsku presudu koja je nedavno bila u vezi kažnjavanja pomoćnika ministra Olivera Dulića za zloupotrebu službenog položaja kada je bio na čelu ministarstva za zaštitu životne sredina. U vašim preporukama koje ste dali na strani 15 Izveštaja Agencije za borbu protiv korupcije stoje stvari koje smo mi kao Narodna skupština već uradili. Usvojili smo Zakon o sprečavanju korupcije, zaista smo i kao članovi Administrativnog odbora Narodne skupštine Republike Srbije radili na tome da se pojačaju kapaciteti vaše Agencije, svake godine imamo preporuke koje dolaze sa vaše strane kada je reč o povećanju broja zaposlenih, jačamo kapacitete i ka opremi, kadrovima, vidim da ste zaista i vi nastavili da organizujete veliki broj treninga, edukacija, da imate dobru međunarodnu saradnju i to je nešto na čemu moramo nastaviti i u narednom periodu. Jako nam je važna ta međuinstitucionalna saradnja i dobra saradnja između Narodne skupštine i vaše Agencije, ali i između svih institucija u lancu borbe protiv korupcije, pre svega mislim na policiju, tužilaštvo, pravosuđe, sudove koji procesuiraju onu visoku korupciju, ali i na nižu korupciju koja se javlja za dela koja ne prelaze više od 200 miliona dinara. Podsetiću vas, mi kao narodni poslanici iz redova SNS i koalicije, zaista smo u prethodnom periodu dosta radili, kada je reč o regulisanju i toj nekoj vrsti zakonodavnog okvira koji nam je nedostajao. Pored zakona o sprečavanju korupcije, mi smo usvojili i Zakon o zaštiti od uzbunjivača, izmenili smo i dopunili Zakon o javnim nabavkama, usvojili smo Zakon o lobiranju. Mnoge zemlje članice Saveta Evrope nemaju Zakon o lobiranju, a jedna Srbija koja hrabrim koracima ide napred, koja želi da se modernizuje, ima jedan tako važan zakon. Takođe, želim sve građane ali i sve narodne poslanike ovde u Narodnoj skupštini Republike Srbije da podsetim da je od 1. marta prošle godine, 2018. godine, počela primena Zakona o organizaciji i nadležnosti organa u borbi protiv organizovanog kriminala, korupcije i terorizma i da, kako vidimo po izveštajima Ministarstva pravde, zaista beležimo sjajne rezultate kao država. Izveštaj je dobra prilika i da se prisetimo kako je to bilo ranije, kada govorimo o jednoj ovako jako značajnoj temi, temi korupcije u srpskom društvu, kako je to bilo, kako se zloupotrebljavao službeni položaj, kako se to isisavao novac iz budžeta za reklame, za oglašavanje, kako smo imali propale projekte širom Beograda, Srbije, propale projekte DS, Dragana Đilasa, na svakom koraku. Hajka koju sada imamo u medijima svakoga dana, ali i na ulicama Beograda, hajka na ministra Stefanovića i na rad Ministarstva unutrašnjih poslova, sprovodi se danima, upravo zato što se ministar Stefanović usudio da udari na to osinje jezgro. Svima nam je do sada jasno da se predsednik Aleksandar Vučić i potpredsednik Vlade, dr Nebojša Stefanović, zaista ne napadaju zato što čine nešto loše za Srbiju, već da se neko iz opozicije uporno trudi da zaustavi naš napredak i želi da zaustavi dalji rast i razvoj moderne i napredne Srbije. Svima nam je do sada jasno da Dragan Đilas zaista nema ni obraza, ni dostojanstva, ni morala i da je najbolji primer dala moja koleginica Milena Turk u današnjem izlaganju, da je zaista to primer i u svetskoj istoriji, u svetskim okvirima, kako se jedan čovek u politici na jedan brz i lak način može obogatiti kada je bio na vlasti, jer tada nije vladala nikakva kontrola. Čiste izmišljotine su one priče koje priča svakoga dana u medijima, da se obogatio u Češkoj, valjda na nekakvoj, gospodine Orliću, prodaji žvaka ili čega već. Bogatio se tako zato što je prelazio sa funkcije na funkciju. Mi možemo preklopiti sve njegove firme u kojima je Dragan Đilas bio vlasnik ili imao vlasnički udeo sa njegovom političkom biografijom od 2003. godine naovamo i tako možemo videti kako je rastao neto dobit njegovih firmi od kada je on na vlasti i od kada je on menjao političke funkcije. Ja ću vam sada izneti podatke na koje je ukazivao Savet za borbu protiv korupcije, koje je bilo savetodavno telo Vlade Mirka Cvetkovića, 2011. godine, na čijem čelu je bila pokojna Verica Barać. "Multikom grupa" je osnovana 2004. godine i "Multikom" i "Dajrekt medija", od vodećih Đilasovih firmi, pored "Emoušona" i "Big printa" koje je Đilas imao ili i dalje ima u svom posedu, beležile su zaista rast neto dobitka iz godine u godinu. Tako je "Dajrekt medija" prema podacima APR u 2008. godini ostvarila neto dobitak od 558 miliona 628 hiljada dinara, dok je u prethodnoj godini, 2007, taj prihod bio manji za gotovo 200 miliona. Iz biografije Dragana Đilasa možemo videti da je on 2007. godine obavljao različite funkcije. Počeo je najpre 2004. godine u kancelariji predsednika Borisa Tadića, da bi nakon toga bio ministar bez portfelja, zadužen za Nacionalni investicioni plan, nakon toga je postao i gradonačelnik Beograda i na toj funkciji je bio od avgusta meseca 2008. godine pa sve do 2013. godine. Slično se dešava i sa njegovom drugom firmom, reč je o "Multikom grupi", koja je zajedno sa povezanim preduzećima 2008. godine ostvarila neto dobitak od čak 498 miliona 432 hiljade dinara. U 2009. godini taj dobitak je rastao i on je iznosio 563 miliona 130 hiljada dinara, dok je u 2010. godini neto dobitak iznosio 790 miliona 216 hiljada dinara. Zanimljivi su zaista i podaci koje smo dobili od Trezora Narodne banke Srbije, a na koje je ukazivao Savet za borbu protiv korupcije još 2011. godine, kada je utvrdio da štamparija "Big print" koja je članica "Multikom grupe" ostvaruje direktnu poslovnu saradnju sa državnim institucijama, među kojima su one koje se najviše finansiraju iz budžeta grada Beograda, čiji je gradonačelnik upravo Dragan Đilas. Ta firma je pružala usluge Skupštini grada Beograda, gradskoj opštini Novi Beograd, većini beogradskih pozorišta, Turističkoj organizaciji grada Beograda, Biblioteci, Kulturnom centru, Domu omladine i svim onim institucijama čiji je osnivač grad Beograd, dok je Dragan Đilas bio gradonačelnik. Takođe, Verica Barać, ukazuje u svom izveštaju na jedan fenomen, da je Dragan Đilas preko svojih agencija kontrolisao zakup najvećeg dela reklamnog prostora na nacionalnim i regionalnim televizijama u Srbiji. Kako bi proverio ove informacije, Savet je tražio 27. septembra 2010. godine od RTS pristup informacijama od javnog značaja. Te informacije Savet nije dobio. Tijanić je, prosto, doneo odluku da traženu dokumentaciju ne dostavi, da je bolje da kao direktor tadašnjeg RTS plati novčanu kaznu za nepoštovanje zakona i da informaciju od javnog značaja ne dostavi. Deo zahteva RTS-u upućen je i radi provere koju je Savetu dostavilo i Udruženje „Ujedinjeni televizijski eksperti“. U tim zahtevima je zaista Udruženje „Ujedinjeni televizijski eksperti“ zaista iznelo navode o ozbiljnim zloupotrebama službenog položaja, korupciji, sukobima interesa, kadrovskim manipulacijama, finansijskim malverzacijama, kršenja Zakona o radu, javnim nabavkama. Zbog tog ćutanja u RTS, rad Saveta je bio pod blokadom i Verica Barać je zaista trpela ogromne pritiske i nije mogla da dođe do tačnih informacija i do ugovora na koji način posluje RTS za vreme dok je Tijanić vodio ovu kuću. Takođe, RTS poverava poslove nezavisnim produkcijama u netransparentnoj proceduri, što izaziva sumnju da pojedine interesne grupe ostvaruju finansijsku korist, čija se vrednost meri desetinama miliona evra. Jednom godišnje se formalno raspisuju konkursi za izbor programa nezavisnih radio i televizijskih produkcija, ali rezultati ovih konkursa se ne saopštavaju javnosti. Toliko o transparentnosti finansiranja RTS, Javnog servisa, koji plaćaju građani Republike Srbije i koji se finansira iz budžeta Republike Srbije. Ja bih sada želela da na jedan slikovit način, kroz dva primera, objasnim i manir i karakter tadašnje vlasti Borisa Tadića, Dragana Đilasa, ali i čelnih ljudi u RTS-u. NIRA film i „Television consalting“, serijal „Vreme je za bebe“, ta firma je istovremeno i suvlasnik multigrupe, zajedno su sa Draganom Đilasom pokrenuli serijal „Vreme je za bebe“, iako je više meseci pre potpisivanja ugovora između RTS i ove firme NIRA film i „Television consalting“, postojao identičan serijal sa identičnim sadržajem koji je pripremala ekipa RTS-a po nalogu direktora TV Beograd, Nikole Mirkova. Međutim, pre nego što je snimanje počelo, generalni direktor RTS, Aleksandar Tijanić, zaključio je ugovor sa privatnom produkcijom. Isto je bilo i sa serijalom „Četrdeset osam sati svadba“. Imali smo situaciju da je firma „Emoušn prodakšn“ dobila da snima ovaj film i da je sklopljen prvo Aneks ugovora, 19. juna 2006. godine, između firme „Emoušn prodakšn“, tada u vlasništvu Dragana Đilasa, i RTS, kojim se predviđa da RTS za prava i emitovanje 104 epizode ovog serijala emisije „Četrdeset osam sati svadba“ isplati „Emoušnu“ čak 12.948 evra po jednoj epizodi. Znači, RTS je plaćao 13.000 evra, znači skoro 13.000 evra, za jednu epizodu serijala „Četrdeset osam sati svadba“. Što je još gore, 29. juna 2007. godine zaključen je i Aneks o produženju važenja ovog Ugovora za još 104 epizode. Takođe, suvlasnik te produkcije do nedavno je bila i „Multikom grupa“ Dragana Đilasa. Kako se navodi u Izveštaju Saveta za borbu protiv korupcije, Đilas je u ovoj firmi imao 49% udela. Prema navodima ovih nezavisnih eksperata televizijskih, RTS serijski igrani program nezavisnim produkcijama plaća još i više, od 80 do čak 130 hiljada evra po epizodi, navodi se u izveštaju Verice Barać. Mi danas raspravljamo treći dan o izveštajima nezavisnih regulatornih tela. To prate mnogi mediji, mnogi vredni novinari koji zaista svakodnevno informišu građane Republike Srbije objektivno, istinito i tačno. I u ovoj sali danas imamo i kamermane, u sali pored nas imamo režiju koja emituje ovaj naš današnji program. Zaista sam ubeđena da tu ima dosta vrednih, sposobnih, kreativnih novinara, ljudi koji rade u medijima, kamermana, snimatelja, ljudi koji se bave o tonu, slici, rasveti i zaista sam sigurna i ubeđena da i oni imaju šanse, da i oni imaju prava da kreiraju sadržaje, ali prosto tu šansu nisu imali za vreme Dragana Đilasa, jer je njegov manir vlasti bilo apsolutno i lično bogaćenje. Taj za istinu, objektivno, istinito novinarstvo apsolutno nije mario. Takođe, mi smo danas ovde imali prilike da od predstavnika SRS često čujemo imovinska karta političara, koliko to novca je imao Dragan Đilas. Kao što sam već rekla, Dragan Đilas svoj novac nije zaradio prodajući žvake ili televizijska prava za određene emisije u Češkoj. Pre svega, želim da vas podsetim na imovinsku kartu koju je on prijavio na početku vladavine, kada je bio Koštuničin ministar. Tada je prijavio sledeću imovinu: ženinu kuću na Dedinju, polovni auto marke „Sab“ i ušteđevinu od oko 70.000 evra. Danas, prema njegovom priznanju, ima imovinu vrednu 25 miliona evra, i to isključivo u nekretninama, nismo zalazili u drugu imovinu. Da su ti podaci zaista tačni i da sve ovo što su danas iznosili i gospodin Martinović i gospodin Orlić, a o tome je pisao i portal KRIK koji je govorio o toj radnoj biografiji Dragana Đilasa, ukazivao je više puta. Portal KRIK je sabrao celokupnu imovinu Dragana Đilasa. Ta celokupna imovina, prema portalu KRIK iznosi 1.649 metara kvadratnih, odnosno 24 miliona 375 hiljada 347 evra. To je imovina Dragana Đilasa kada je sišao sa vlasti i kada je odlučio da bojkotuje izbore, da pravi ove cirkuse koje pravi u javnom prostoru. Završila sam političke nauke i studirala sam sa brojnim novinarima, sa ljudima koji se danas zaista bave politikom i istraživačkim novinarstvom na jedan ozbiljan i kvalitetan način. Tada su nas na fakultetu učili da je moć sklona korupciji i da apsolutna moć korumpira i kvari apsolutno. Isto tako srpski jezik je bogat jednom starom narodnom izrekom, jednom starom narodnom poslovicom koja kaže – daj čoveku vlast, pa da vidiš kako je. Znači, daj čoveku moć, daj čoveku vlast, pa će proći neko izvesno vreme i ti ćeš moći da utvrdiš kakav je on zaista u stvari. Zato što moć oslobađa, moć pokazuje kakav je čovek u stvari. Mi smo imali prilike da vidimo kakvi su to ljudi dok su bili na vlasti i Dragan Đilas, i Vuk Jeremić, i Boris Tadić, a i ljudi jako bliski njemu. Nakon svih ovih podataka i najava koje sam vam rekla, želela bih da kažem da sve ovo što se dešava na javnoj sceni i sve ovo što se dešava u medijima plod je, inicijalnu kapislu za to zapalio je ministar Nebojša Stefanović kada je pokrenuo jednu jako dalekosežnu istragu i koordiniranu akciju između policije i tužilaštva oko ispitivanja malverzacija, oko prodaje i preprodaje reklamnog prostora, isisavanja novca i finansija iz javnog servisa, kakav je RTS. Lično je taj Dragan Đilas, glavom i bradom, doneo rijaliti u Srbiju. U Pionirskom gradu, u mestu nadomak Beograda, u Košutnjaku, na mestu koje je bilo namenjeno za prostor za igru, rekreativni sport, zabavu dece Beograda, on je napravio skalameriju, doveo prvi rijaliti u Beograd. Reč je o rijaliti programu „Veliki brat“ i na taj način zagadio javni prostor, a danas nam on priča o reakcijama REM, danas nam on priča o rijaliti programima i komentariše programe u Srbiji. Zaista, ja sam se detaljno pripremala za ovo današnje izlaganje. Pročitala sam dosta materijala. Jedna od informacija do koje sam došla je i situacija kako se RRA, znači reč je o Republičkoj radiodifuznoj agenciji, koja je preteča REM, kako se RRA ponašala te 2011. godine i da li su članovi RRA radili svoj posao ili ne. Tek 2011. godine počinje da reaguje RRA, kada podnosi prekršajne prijave protiv medija u Srbiji, uključujući i RTS zbog kršenja Zakona o oglašavanju. U 2010. godini najveći prekršaj u radu RTS koji je RRA utvrdila odnosio se na zaštitu srpskog jezika u programu, jer se često dešavalo, kako RRA naglašava, da natpisi budu na latiničnom pismu, ali se tvrdi da RTS ispunjava sve nadzirane programske obaveze. Znači, jedina prekršajna prijava koja je bila protiv RTS i programa tada na javnom servisu i kod ostalih emitera je bila zašto se natpisi ne pišu na ćirilici, nego na latinici. Toliko o radu RRA. Takođe, imamo situaciju da su u vreme Vuka Jeremića, Dragana Đilasa državne institucije zaista velika finansijska sredstva izvajale za reklame. Moj kolega Vlada Orlić je juče izneo podatak da je čak 2,5 miliona plaćeno za reklamiranje Đilasa i tzv. uspeha njihove vlasti. Ja dolazim iz Beograda i zaista taj uspeh nisam sve ovo vreme mogla da vidim. Mogla sam da vidim samo propale projekti koji su ostali iza nekadašnjeg gradonačelnika Beograda Dragana Đilasa, od „Pazl grada“, makete Terazija, podzemnih kontejnera, najskupljeg mosta u istoriji, najskupljeg mosta u svetu, mosta na Adi, koji ni dan danas nije završen, nego ga mi završavamo kao SNS. Na kraju, želela bih da završim, ta kvazi elita je pokrala milion i milione evra. Ja dolazim iz radničke Rakovice, više od 600 hiljada građana je ostalo bez posla. Radnici koji su vredno radili, koji su izgarali, koji su stvarala te fabrike su tokom noći postali gubitnici, izbačeni na ulice, bez plate, bez novca da finansiraju svoju porodicu, budućnost svoje dece. Šta je radila ta kvazi elita u međuvremenu i zašto oni zapravo ponovo žele da se dograbe fotelja, zašto ponovo žele da dograbe vlasti i zašto svakoga dana na najrazličitije načine vređaju svoj narod, nazivajući ih pogrdnim imenima da smo kao narod, glupi, ružni, krezubi. To je ono što je karakter vlasti lidera i sadašnjih lidera opozicije koji.. Zašto im je narod kriv? Pa, narod im je kriv zato što se usudio da im uskrati poverenje i zato što se srpski narod i svi građani Republike Srbije zato što su se usudili da im otkažu poverenje i da im uskrate glasanje na svim izborima od 2012. godine na ovamo. Nećete više potcenjivati narod u ovoj zemlji. Nećete ih nazivati pogrdnim i pežorativnim imenima. Mi smo narod koji se diže i mi smo narod koji zahvaljujući našem predsedniku Aleksandru Vučiću ponovo dobijamo ponos koji nam je u prethodnim decenijama, prethodnim vekovima, možda nekada i bio poljuljan. Mi smo narod koji zaista veruje u budućnosti i koji će zaista svakog dana sa odgovornom politikom predvođenom predsednikom Aleksandrom Vučićem i SNS zaista zalagati da Srbija ide napred i da bude deo modernog sveta. Zahvaljujem.
Hvala, koleginice Stojković. Reč ima sada Zoran Bojanić. Izvolite, kolega Bojaniću.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Poštovani gospodine Sikimiću, sa saradnicima, koleginice i kolege dosta smo čuli danas dobro. Pre svega ja ću izraziti zadovoljstvo što je ovaj Izveštaj kvalitetan, što mi nismo pogrešili onog dana kada smo dali glas da vi dođete na čelo ove Agencije. Vidimo da se dosta toga promenilo, ne samo kroz one rasprave koje smo imali na Odboru za finansije, nego i kroz ovaj izveštaj, koji je kompletan. Ono što meni posebno pada u oči u ovom izveštaju, a to je da ste skrenuli sa nekog puta, da je ranije bilo najvažnije napisati neku prekršajnu prijavu narodnom poslaniku. Ne bežim od toga da i narodni poslanici kao i ministri, kao i svi oni koji se bave javnim radom, treba da odgovaraju za ono što čine. Previše je bilo, pa i ja sam imao jedan takav slučaj, nema, da, ako u roku određenom da li je to 15 ili 30 dana, ne obavestite Agenciju da ste dobili saglasnost Administrativnog odbora da se bavite još nekim poslom da budete član nekog upravnog ili nadzornog odbora skupštine, odmah vam sleduje prekršajna prijava. I, ako vi dostavite, kažem sa zakašnjenjem taj dokument, žali se Agencija Apelacionom sudu, jer nije zadovoljna zato što je poslanik oslobođen, odnosno platio samo nekih 3000 dinara prekršaj. Mi treba da se bavimo bitnim temama. Ovde su otvorene mnoge teme danas, između ostalog i to je vrlo bitno. Ali je bitno šta piše u Strategiji, šta smo razgovarali i na ovom odboru i sa vama i sa drugim nezavisnim regulatornim telima, kao što je Državni revizor, da sprečimo u korenu pokušaj korupcije, da ne pričamo sada šta je bilo 2004. 2005, 2006, 2007, 2008. godine. Mislim da možemo i sada sa ove vremenske distance da neke privedemo pravdi. Ne mogu da shvatim, ima ovde mnogo ljudi u ovoj sali koji se bave politikom ili im je politika nešto dodatno uz ono svoje osnovno zanimanje, pa sam siguran da je njihova imovinska karta je ista i danas kakva je bila i pre 25 godina, ako nismo možda malo i pali dole na toj lestvici. Ne mogu da shvatim da neko ko nije ekser zakucao u životu posle bavljenja politikom četiri pet godina izađe bogat ko knez. I da mu je to omogućilo samo to zato što se bavio politikom. Jer, ja smatram, za razliku od mnogih da u politici ima mnogo časnih ljudi i da neki izuzeci, kao što su ovde više puta pominjani Dragan Đilas, Vuk Jeremić, koji nisu imali ništa sem nekih „najk“, ili „adidas“ patika, izađu sa milionima, i da se niko ne pita odakle im, i da im smeta neko sada i da spinuju, jer su samo to i znali. Nikad ništa nisu radili, nego su spinovali i da pričaju da neko deli ovaj narod i da deli građane Srbije. Pa, oni dele. Dele na one super bogate, koji su prevarom došli do bogatstva, i na sve nas ostale koji normalno živimo, koji želimo da stvorimo bolji život našoj deci, koji želimo da stvorimo uspešnu Srbiju da svi normalno živimo od našeg rada. Oni koji su sprečavali preko nekih regulatornih tela, mogu da tvrdim i preko RATEL-a, jer sam više puta svojevremeno kao član Odbora za telekomunikacije postavljao pitanje „Telekoma“ i pitanje SBB. „Telekom“ dugi niz godina nije imao pravo da nekom proda uslugu po jedan dinar, pa kao vi ste monopolisti. Sada, posle mnogo godina vidim da ni dan danas nismo monopolisti, da je monopolista onaj koji ima 51%. E taj monopolista je mogao godinama da prodaje po dinar svoju uslugu šest meseci, „Telekom“ nije mogao, jer je monopolista koji nikada to nije bio. Taj monopolista je mogao da koristi državne kapacitete. Znači telekomunikacione vodove, optičke kablove, da polaže svoje kablove preko javne rasvete, da polaže kao što sam saznao pre neki dan, u javnim preduzećima komunalnim u Beogradu. Znači, koristio je svoju poziciju, na kojoj je politički bio, da bez ikakve naknade obavlja svoju privrednu delatnost. Nismo mi ovde protiv toga da neko poštenim radom stekne i zaradi novac, jer od tog novca će živeti radnici koji rade u tim subjektima, ali da neko koristi svoju političku moć da ne plaća ni državi, ni gradu, ni opštini, ni javnom preduzeću ništa, e pa to ne može. I mislim da ćemo sa svim merama i preko vaše agencije i preko onoga šta radi ova Skupština i šta radi Vlada i predsednik republike dovesti sve na svoje mesto. Nadam se, a izgleda da to pominjanje zakona o poreklu imovine i pomeranju one granice od 2007. na 90 i neku godinu, prouzrokovalo mnogo čega u ovoj državi, da će to doneti prave rezultate, da će svako živeti od svog rada i nek se obogati, ali od poštenog. Hvala.
Hvala gospodine Bojaniću. Reč ima narodni poslanik Vera Jovanović.
Poštovani predsedavajući, gospodine Sikimiću, sa koleginicama, kolege poslanici, u skladu sa odredbama Zakona o Agenciji protiv korupcije, člana 26. Agencija je dužna da podnese godišnji izveštaj o radu Narodnoj skupštini, do 31. marta tekuće godine, za prethodnu godinu. Što se tiče samog izveštaja, predložiću svojim kolegama da u danu za glasanje prihvatimo izveštaj, a ono što je po mom mišljenju bitno to je izveštaj o sprovođenju Nacionalne strategije za borbu protiv korupcije, u periodu od 2013. do 2018. godine i akcionog plana za njegovo sprovođenje. Vlada Republike Srbije daje punu podršku Agenciji da Zakon o sprečavanju korupcije zaživi u svim segmentima države. Ta podrška je jačanje kapaciteta Agencije, podrška o mogućnosti proširenja nadležnosti i potrebnim budžetskim sredstvima za nesmetano odvijanje zadatih ciljeva. Mi smo imali prilike kada se govorilo o novom Zakonu o Agenciji da vidimo da je zaista bilo potrebno da se mnoge promene izvrše iz prostog razloga što je Srbija napredovala kada su u pitanju borba protiv korupcije i sprovođenje strategije, po preporuci GREKA, te stručne komisije čiji je član i sam gospodin Sikimić . Dana 29.6.2019. godine navršilo se dve godine od kada je na čelu Vlade premijerka Ana Brnabić. Prilikom iznošenja pozitivnih rezultata, premijerka je sa ponosom govorila o kineskom „Hejstilu“ koji je sa Vladom Srbije potpisao kupoprodajni ugovor i preuzeo „Železaru“ Smederevo za 46 miliona evra investicija „Hejstila“. U „Železaru“ će uložiti 300 miliona evra a zadržala je i 5.000 radnika. „Hejstil“ je u Srbiju došao zahvaljujući predsedniku Vučiću i njegovim državničkim potezima, ako i prijateljstvu dve zemlje koje slede put svile i predsedniku Sin Ći Pingu. Proizvodni kapaciteti „Železare“ su 2,2 miliona tona čelika godišnje. U 2017. godini je proizvedeno oko milion i po tona, a 2018. godine 1,8 tona čelika. Zašto sam vam sada govorila o „Železari“ i kakve to veze ima sa Agencijom za korupciju? Ima, zato što je 10. maja 2004. godine, u svom izveštaju, poseban akcenat na malverzacije oko privatizacije „Železare“ tzv. „Sartida“, objavila Verica Barać, koja kaže da prodaja „Sartida“ a.d. i zavisnih preduzeća u postupku stečaja, izaziva osnovanu sumnju da je u pitanju klasična korupcija u koju su uključeni najviši organi izvršne i sudske vlasti i koji su zloupotrebili svoj položaj. Ona dalje kaže da su ti isti omogućili jednoj stranoj firmi da stekne privilegovani položaj i time ostvari protivpravnu dobit. Tadašnji ministar Vlahović se nije sam dogovarao sa budućim kupcem, već u sve to bio uključen i premijer, kao i sve državne institucije zemlje. Šteta koja je naneta državi tj. njenim građanima uključuje i propuštene efekte stranih ulaganja. Ovakva prodaja je uputila jasan znak svim potencijalnim ulagačima da država nije spremna da se pridržava ni sopstvenih zakona, ni preuzetih obaveza tj. iskazanih obećanja, a ni međunarodno priznatih standarda poslovanja. Ovakva privatizacija je uzburkala javnost, jer je zajedno sa „Sartidom“ prodato još i šest zavisnih preduzeća, a koje je otkupila kompanija Ju-Es stil Košice, a koja posluje u sastavu američkih kompanija Ju-Es Stil. Kupoprodajna cena je bila 21,1 milion dolara i mnogima se ta cena učinila niskom, a pogotovu posle saznanja da je kupac oslobođen svih dugova koji su u to vreme procenjivani na 1,7 milijardi dolara. Po svoj prilici se radilo o krupnoj korupciji, a pored umešanosti najviših predstavnika države i sudova, Savet za korupciju za pomoć se obratio tada Trgovinskom sudu sa izveštajem i pravnom analizom postupka stečaja „Startida“. Šta se dalje dešavalo sa Ju-Es Stilom, poznato je i vama i građanima Srbije. Pre neki dan, kolega Miroslav Aleksić iz Narodne stranke, držao je konferenciju za štampu u vezi rezultata rada Vlade nakon dve godine. Nisam očekivala da će reći i jednu lepu reč o rezultatima rada Vlade, ali po pitanju „Železare“, rekao je da tu nema šta da kaže, da nije našao zamerke. Bez obzira na njegovu zlu nameru koju je ispoljio tog dana, trudeći se da maksimalno ocrni rezultate rada Vlade, on nije uspeo da pronađe zamerku na ovu temu. Njegova zla namera me i ne čudi, jer je u redovima Narodne stranke ovih dana prisutna velika panika zbog još jedne u nizu afera vezanih za Vuka Jeremića i razgovora koje smo svi imali prilike da čujemo u kojima je govorio protiv države Srbije i podsmevao se svim njenim građanima. Takav skup ljudi, skupljenih s koca i konopca, koji su se okupili oko Dragana Đilasa, nisu ništa drugo, već samo jedna najobičnija interesna grupa za koju svi znamo kakve su probleme napravili građanima Srbije, zbog nemarnosti i nerada. Ono što želim da kažem na samom kraju je, da je danas Srbija napredovala, otvara se svako malo poglavlje, ministri i predsednica Vlade Ana Brnabić, kao predsednik Republike Aleksandar Vučić, daju svoj maksimum na otvaranju fabrika, zapošljavanju radnika, povećavanju plata. Nema sumnje da je Srbija na dobrom putu i da će građani ubuduće znati da prepoznaju ko radi u njihovom interesu, a ko radi za svoj džep. Na kraju moram da kažem da onog trenutka kad je ministar Nebojša Stefanović, najavio preispitivanje sumnjivih poslova Đilasa, tog trenutka krenula je hajka na Nebojšu Stefanovića. Ali neka, neka ne brinu, istraga će biti nastavljena, a mi pružamo punu podršku Vladi, ministru Stefanoviću i predsedniku Aleksandru Vučiću. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima Nataša Jovanović. Izvolite, koleginice Jovanović.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani gospodine Sikiniću sa saradnicima, poštovane kolege narodni poslanici, proces privatizacije u Republici Srbiji pokazao se kao jedna od najrizičnijih oblasti korupcije. Sada sa jedne vremenske distance proizilazi da su u prethodnom periodu usled nepreciznosti niza privatizacionih propisa i netransparetnošću bile omogućene brojne nezakonitosti. Sada je izmenjen pravni okvir da se otklone rizici na korupciju, propisima kojima se uređuje postupak i kontrola privatizacije, reorganizacije i stečaja preduzeća, posebno sa državnim kapitalom. Mi želimo sistem efikasne primene i kontrole sprovođenja pozitivnih propisa. Savet za borbu protiv korupcije je prikupljao podatke u vezi sa nacionalnom štedionicom, jer je to bio ekspertski smišljena i odrađena mahinacija. Ovo se dešavalo 2001, 2002, 2003. godine i zbog nedostatka zakona kojim se jasno definiše aktivno i pasivno učestvovanje u korupciji, što je osmišljeno i smišljeno urađeno kako bi mahinacija ostale nekažnjene do dan danas i niko nije osuđen. U slučaju Nacionalne štedionice eksperti, prikazivani u javnosti su ekspertski pokrali milione. Ti primeri sprege vlasti sa korupcijom su se nizali i dalje. Godine 2015. pripadnici MUP-a su uhapsili dogovorna lica firmi i rukovodstva razvojne banke Vojvodine, koji su protivpravno pribavili 18 miliona evra. Oni su sa vrhom Razvojne banke Vojvodine pribavljali protivpravne imovinsku korist za privredna društva u kojima upravljaju i odobravali protivzakonitu isplatu kredita. Neposredno su dogovarali uslove za odobravanje plasmana kredita, iako njihovo finansijsko stanje i kreditna sposobnost ne ispunjavaju zakonske uslove za odobravanje plasmana i unapred se znalo da kredite neće moći da otplaćuju. Razvojna banka Vojvodina svesno je srljala u propast što se na kraju i desilo. Zatim se u priču uključuje i Razvojni fond Vojvodine kao spasilac. Na čelu Upravnog odbora fonda, da podsetim sve, bio je Bojan Pajtić, u čije su vreme obične akcije Razvojne banke Vojvodine plaćene za 5.606.619.036,00 dinara više nego što je bila njihova vrednost na berzi. Suština kupovine pretplaćenih akcija Razvojne banke Vojvodine, nije bilo povećanje finansijskog potencijala fonda, već pokrivanje gubitaka Razvojne banke izazvana lošim poslovanjem i uspostavljanje njene likvidnosti na štetu Fonda. Od iste banke su uzimali kredite i političari i njihovi miljenici za koje se unapred zna da ih ne mogu vratiti. Demokratska stranka je na primer od Razvojne banke Vojvodine, čiji je većinski vlasnik bila pokrajinska Vlada Bojana Pajtića, uzela juna 2012. godine, kredit vredan 360 miliona dinara sa mesečnom kamatom za samo 1,4% godišnje i to bez ikakvih garancija. Demokratska stranka nije vratila ceo dug koji je u međuvremenu reprogramiran, a Razvojna banka Vojvodine je 2013. godine bankrotirala upravo zbog kredita koji su davan po političkoj liniji. Šta se dešava sada, 2019. godine? Lider Saveza za Srbiju, Dragan Đilas, otkupio je dug DS prema banci za 38 miliona dinara, a onda potpisao ugovor sa tom strankom u kome se navodi da mu ona duguje 49 miliona dinara. Na sve to, obračunava se kamata od 18% na godišnjem nivou, a na ime tog duga, tako da je prilikom otkupa duga te stranke, zaradio odmah 11 miliona dinara. U jednom danu se kod notara potpisuje ugovor između Đilasa tj. njegove firme i Razvojne banke za 38 miliona, a odmah nakon toga Đilas potpisuje ugovor sa Bojanom Pajtićem, tadašnjim predsednikom DS, u kome se navodi da stranka duguje 49 miliona Đilasu, koliko je dugovala i samoj banci. Tako je Đilas u startu bio dobar za 11 miliona. Ona je na nemoralan način, ne samo prema građanima Srbije, već i prema svojim drugovima iz DS, jer ih je bukvalno zelenašio po kamati od 18% godišnje. Za razliku od njih, SNS se zalaže za primenu konvencije UN protiv korupcije, kao i odredbe koje se nalaze u krivično-pravnoj konvenciji o korupciji i građansko-pravnoj konvenciji o korupciji Saveta Evrope. U ovim konvencijama korupcija se kvalifikuje kao krivično delo, a od učesnika iz javnog ili privatnog sektora se zahteva puna odgovornost za naknadu štete svima koji su pretrpeli materijalni ili nematerijalni gubitak usled korupcije. Savremeni finansijski kriminal je veoma sofisticiran i teško ga je otkriti, zato SNS donosi zakonske propise kojim se sistemski bore protiv zloupotreba i korupcije. Mi insistiramo na stručnom osposobljavanju državnih organa i gonjenju finansijskog kriminala, pri čemu bi se mogla koristiti saradnja i sa međunarodnim organizacijama kao što su OEBS, OECD ili institucije Evropske unije, Saveta Evrope. Veoma važna poruka SNS je da nema nedodirljivih i da smo na putu ka iskorenjivanju korupcije. To se ne može desiti preko noći, ali važno je da svi zajedno budemo istrajni, i vi i mi. Hvala.
Hvala, koleginice Jovanović. Reč ima Studenka Kovačević. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine Marinkoviću. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Srbije, danas je pred nama Izveštaj Agencije za borbu protiv korupcije. Borba protiv korupcije je veoma važna i svakako je prioritet u procesu reformi koje Srbija sprovodi. Naglasila bih da borba protiv korupcije nije samo jedan od uslova za evropske integracije, već se borbom protiv korupcije moramo baviti i mimo evrointegracija i svakako je jako važno raditi na podizanju svesti građana o tome koje su to nadležne institucije koje se bave borbom protiv korupcije i na koji način. U medijima sam pronašla istraživanje USAID projekta za odgovornu vlast, koje je pokazalo da građani nemaju poverenja u Agenciju za borbu protiv korupcije. Izražavaju veliko poverenje da je predsednik Srbije najposvećeniji toj borbi, što je svakako činjenica, a to su konstatovale i evropske institucije. Prema percepciji građana, korupcija u Srbiji je nešto ukorenjeno i uobičajeno i retko se odlučuju da korupciju prijave, najvećem delom je, po mišljenju građana, zastupljen nepotizam. Ja vas molim, gospodine Sikimiću, ako imate drugačije informacije i potpunije da me ispravite ukoliko grešim. Međutim, budžet Agencije je sada veći i odobrena su vam nova radna mesta, te verujem da ćete više raditi upravo na podizanju svesti i ohrabrivanju građana da korupciju prijave. Što se pravnog okvira tiče, mi smo i u tom delu učinili još jedan korak napred, doneli smo Zakon o sprečavanju korupcije, u kome su Agenciji proširene nadležnosti, odnosno ovlašćenja. Podsetiću, Agencija za borbu protiv korupcije ima slobodan uvid u bankarske račune funkcionera, ali i mogućnost uvida u bankarske račune povezanih lica, uz prethodno pribavljenu saglasnost funkcionera. Kada kažem povezana lica, mislim na supružnike, decu, roditelje, braću, sestre itd, stoga smo pokrili i taj deo. Kao i sve moje kolege, ne mogu a da se ne osvrnem na prošlost i ne izrazim i svoj lični, a i stav velikog broja građana Srbije vezan za višemilionsku imovinu Vuka Jeremića i Dragana Đilasa, jer oni su simboli korupcije u Srbiji i zaista je neverovatna ta njihova besramnost kojom nastupaju u javnosti. Međutim, podsetiću vas da je u pripremi Zakona o poreklu imovine, koji je otkako je najavljen izazvao opštu histeriju kod gospode Jeremića i Đilasa. Đilasovoj panici doprinela je i istraga koju je najavio ministar policije, vezana za poslovanje njegove kompanije „Dajrekt medija“. Tužilaštvo i policija istražuju moguću korupciju, jer postoje osnovi sumnje da su Đilas i zaposleni u njegovoj kompaniji, zajedno sa delom nekadašnjeg rukovodstva RTS-a, učestvovali u ozbiljnoj korupciji. Svi smo svedoci pritisaka koje Dragan Đilas putem svojih medija vrši na svakog ko se usudi da govori o njegovim kriminalnim radnjama i bogaćenju na račun građana, posebno građana Beograda, koji mu je bio u fokusu za pljačkanje. Borba protiv korupcije je beskompromisna i mora obuhvatiti svakoga, pa i Dragana Đilasa, koji je umislio da je nedodirljiv. Iskreno očekujemo da saznamo kako je Dragan Đilas od osnivačkog uloga na računu svoje prve agencije, ne većem od hiljadu evra, za nekoliko godina postao jedan od najbogatijih ljudi u Srbiji, i to baš u vreme vladavine DS, čiji je jedan od najvećih funkcionera bio. Ono što Đilas primenjuje, kako bi sprečio pojavljivanje informacija o njegovim koruptivnim radnjama u javnosti, zove se metod tajkuna i moćnika koji je u SAD prepoznat i označen kao sistem „slep“, što u prevodu znači – strateške tužbe protiv učešća javnosti, kojim zastrašuje sve koji obelodanjuju njegove kriminalne radnje. Svaki častan čovek u ovoj zemlji želi da se jednom za svagda raskrinka tajkun Đilas i njemu slični, Jeremić i ostali iz njihove ekipe, stoga puna podrška svakom vidu borbe protiv korupcije. Zahvaljujem.
Hvala, koleginice Kovačević. Reč ima gospodin Sikimić. Izvolite, gospodine Sikimiću, pravo na repliku ili odgovor.
Hvala, predsedavajući. Moram u jednoj stvari da vas ispravim. Netačno je da građani ne veruju Agenciji. Agencija je i u tom istraživanju navedena kao jedna od vodećih institucija, odnosno jedan od organa kojima građani Srbije najviše veruju. U tom delu moram da vas ispravim. Bio sam na prezentaciji tog izveštaja. Mi smo partneri, odnosno Agencija blisko sarađuje sa USAID-om, imam te rezultate, nemam kod sebe, mogu da vam nabavim relativno brzo, ali Agencija je među vodećim organima i netačno je da joj građani ne veruju. Eto, toliko.
Hvala, gospodine Sikimiću. Pravo na repliku ima Studenka Kovačević. Izvolite.
Da me ne biste pogrešno shvatili, meni je jako drago da sam ja pogrešila, da sam lošu informaciju imala. Ja podržavam rad Agencije i zaista mi je drago što građani imaju poverenja u Agenciju, odnosno u rad Agenciji i ono čime se Agencija bavi. Volela bih da, ukoliko imate mogućnosti, u daljem radu još više radite na osnaživanju tih veza između građana i Agencije, jer verujem da zavisite od informacija sa terena, odnosno od prijavljivanja korupcije od strane građana. Stoga verujem da treba da se radi više na tome da podstrekujemo građane da prijavljuju slučajeve korupcije. Zahvaljujem.
Hvala, koleginice Kovačević. Sada reč ima Ana Čarapić. Izvolite, koleginice Čarapić.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani predstavnici Agencije za borbu protiv korupcije, dame i gospodo narodni poslanici, danas kada raspravljamo o Izveštaju o radu Agencije za borbu protiv korupcije iz 2018. godine važno je istaći da je Republika Srbija maksimalno posvećena suzbijanju korupcije. Borba protiv korupcije, suzbijanje i iskorenjivanje korupcije je preduslov za zdravu ekonomiju, za tržišnu privredu i kontinuirani priliv stranih i domaćih investicija. O tome koliko je Vlada Republike Srbije posvećena suzbijanju korupcije svedoče i mere digitalizacije koje se intenzivno sprovode od 2014. godine. Podsetiću građane Srbije da je upravo od 1. januara 2014. godine u primeni objedinjena naplata koja je omogućila našoj zemlji da ostvarimo fantastične rezultate u naplati poreza i doprinosa, stabilizaciji javnih finansija i naravno suzbijanju korupcije u tom delu. Zahvaljujući objedinjenoj naplati, u Izveštaju Agencije za borbu protiv korupcije za 2018. godinu se navodi da upravo u prvom kvartalu, dakle, samo u prvom kvartalu je podneto blizu milion i 600 poreskih prijava elektronskim putem, što su zaista odlični rezultati. Koliko je Vlada Republike Srbije posvećena suzbijanju korupcije svedoči i Izveštaj antikorupcijskog tela Saveta Evrope, tj. GREKO-a, koji je objavljen 2. aprila 2019. godine, a o čemu su kolege više puta govorile. Naime, Srbija je cenjena globalno zadovoljavajućom ocenom po pitanju korupcije i od 13 preporuka ispunili smo 10, a u 2019. godini smo ispunili još dve, odnosno usvojili smo Zakon o sprečavanju korupcije 21. maja 2019. godine, a krajem 2018. godine i Zakon o lobiranju, o čemu su govorile moje kolege. Takođe, kolege su govorile da je skupštinski Odbor za finansije izglasao, a Ministarstvo finansija odobrilo dodatno zapošljavanje u Agenciji za borbu protiv korupcije, što će doprineti da Agencija još bolje i efikasnije obavlja ovlašćenja koja su u njenoj nadležnosti. Imali smo priliku danas da čujemo da je budžet Agencije za 2019. godinu za 18.640.000 veći u odnosu na prethodnu, što je zaista za svaku pohvalu i što svedoči da je zaista Vlada maksimalno posvećena suzbijanju korupcije. Ali, kako je izgledalo suzbijanje korupcije u režimu DOS-a, to možemo najbolje videti na primeru Službe društvenog knjigovodstva. Naime, Služba društvenog knjigovodstva je osnovana davne 1962. godine u SFRJ i to je bila služba koja je najefikasnije bila organizovana, koja je obavljala funkciju državnog knjigovođe, evidentičara i kontrolora. Preživela je sankcije, Služba društvenog knjigovodstva preživela je ratove, preživela je kada je sve u državi bilo u krizi, ali nije preživela dosovski režim, zato što im Služba društvenog knjigovodstva nije odgovarala. Služba je štitila građane tako što je kontrolisala da li su građani penziono i zdravstveno osigurani. Sa druge strane, pratila je priliv u budžet po osnovu poreza kako bi država mogla nesmetano da obavlja svoju funkciju, odnosno kako bi mogla nesmetano da se finansiraju delatnosti koji su od opšteg interesa i za narod i za državu. Ceo svet se divio i čudio kako smo uspeli da organizujemo i sačuvamo tako efikasnu instituciju i tako efikasan mehanizam kontrole plaćanja informisanja. Ali, ali i bezbroj ali, dosovskom režimu se nikako nije dopadalo da ih neko kontroliše, da nekog kontroliše plaćanja i uopšte platni promet u našoj državi. Zato je Služba društvenog knjigovodstva ugašena 31. decembra 2002. godine i to na ponižavajući način uz prisustvo pripadnika jedinica policije koju su navodno pomogli zaposlenima da napuste svoja radna mesta. U prostorijama Službe društvenog knjigovodstva nastavila je da posluje čuvena i famozna Nacionalna štedionica i to pod čudnim okolnostima. Inače, gašenje Službe društvenog knjigovodstva 2002. godine od strane dosovskog režima je bio preduslov, odnosno glavni uzrok bujanja korupcije u našoj državi. Od tog trenutka, dakle od 1. januara 2003. godine, tadašnja Savezna Republika Jugoslavija kreće putem pljačkaške privatizacije, odnosno kreće da se sprovode pljačkaške privatizacije, državne imovine i naša država kreće putem propasti. Tokove novca nije beležila Služba društvenog knjigovodstva zato što službe nije bilo. Tako je prema podacima međunarodnih organizacija iz Republike Srbije iznešeno preko 51 milijarde američkih dolara državnog novca i to ni manje ni više nego na računima na Britanskim Devičanskim ostrvima preko ofšor kompanija. Tako su fabrike gašene, korupcija je bujala, radnici su ostajali bez posla na ulici, a pojedinci su se bogatili i bahatili. Zbog socijalnog mira i jeftinih političkih poena prethodni režim je uzimao preskupe kredite, kako bi isplaćivali penzije i plate zaposlenima u javnim preduzećima. Tako je država ušla u vrtlog propasti, dugova i siromaštva. Pretio nam je bankrot. Tek su se 2012. godine dosetili da treba organizovati nekakvu instituciju koja će pratiti platni promet, ali bilo je kasno. Te 2012. godine građani su rekli - „ne“ dosovskom režimu i oterali su ih u prošlost. Narod je rekao da im više ništa ne veruje. Pa, njihov savet Vlade za borbu protiv korupcije sačinjavao je izveštaj, odnosno pokojna gospođa Verica Barać u kojima se iznosi uništavanje srpske industrije, privrede, celokupne ekonomije. I da se razumemo, ekonomija nikako ne može biti loša, mogu biti loši samo ljudi koji ekonomiju vode, a dosovski režim je bio loš. Činjenice svedoče o tome. Uništavanje šećerne industrije je školski primer lopovluka i manifetluka DOS-a. Srbija je 2003. godine prokockala šansu koju je dobila od EU da podigne i šećernu industriju stavi na noge. Da su to uradili bilo bi u čitavom lancu proizvodnje šećera zaposleno preko pola miliona ljudi. Međutim njih građani nisu interesovali i dosetili su se veoma mudro da uvoze šećer od okolnih zemalja po subvencionisanim cenama, a da ih izvoze EU po preferencijalnim cenama. Međutim EU je videla da proizvodnje u Srbiji nema, proizvodnje šećera, a šećera koliko god hoćeš i naravno uvela je sankcije Srbiji na uvoz šećera iz Republike Srbije. Tadašnja vlast, naravno u dogovoru sa Upravom carine pravdala se kako zaboga carina nije dobro radila svoj posao, a Uprava carina za ti nikada nije ni odgovarala. To je samo jedan od primera u nizu kako su uništili celu srpsku ekonomiju. Mi ne želimo da se više nikada vrati to vreme. To ne želimo ni mi, ni građani Srbije, što su u više navrata i rekli, pokazali na izborima, zato danas i Vlada i predsednik Srbije Aleksandar Vučić čine sve da građani Srbije žive bolje, a o tome svedoče na stotine novih fabrika i na stotine hiljada novih radnih mesta. Poštovani članovi Komisije za borbu protiv korupcije, poštovani gospodine Sikimiću, samo vi odgovorno nastavite da obavljate svoj posao, ja i moje kolege iz poslaniče grupe SNS ne bojimo se ni korupcije, niti zakona i zato ćemo nastaviti da pratimo i podržavamo vaš rad i u narednom periodu. Hvala.
Hvala koleginice Čarapić. Reč ima Vesna Marković. Izvolite, koleginice Marković.
Hvala. Agencija za borbu protiv korupcije je svakako jedno od najvažnijih tela u oblasti prevencije borbe protiv korupcije i kako bi ostvarila svoje ciljeve neophodno je umrežavanje i saradnja sa srodnim institucijama kako na domaćem tako i na međunarodnom planu. To je detaljno opisano u izveštaju koji danas razmatramo. Svakako bih se osvrnula na taj deo, jer aktivnosti agencije su obuhvaćene akcionim planom za sprovođenje nacionalne strategije za borbu protiv korupcije od 2013. godine do 2018. godine, međutim, sada se sprovodi revidirana verzija koja se primenjuje od 2016. godine. Srbija je zemlja kandidat za članstvo u EU. Do sada smo otvorili 17 od ukupno 35 poglavlja. Među prvim poglavljima su ona, kako da kažem i najzahtevnija, najobimnija, a to su Poglavlja 23. i 24. U okviru Poglavlja 23. je i obuhvaćena borba protiv korupcije. Iz tog razloga mi je posebno drago jer postoji veoma dobra i bliska saradnja Agencije sa Evropskom komisijom, jer je to važno za jačanje kapaciteta Agencije za borbu protiv korupcije. U ovom izveštaju su navedene brojne aktivnosti sa međunarodnim organizacijama, sa drugim državama. To su uglavnom države članice EU. Pomenula bih konferencije o korupciji u digitalnom dobu, odgovornost u jačanju transparentnosti takođe. Posredstvom instrumenata za predpristupnu pomoć IPA fonda EU finansiran je tvining projekat – Prevencija i borba protiv korupcije koji svakako doprinosi jačanju kapaciteta Agencije u smislu stručnosti i prepoznavanja korupcije. Veoma je značajna saradnja OEBS i USAID i mislim da je dobro što je akcenat stavljen na prevenciju korupcije. Korupcija postoji kako u najrazvijenijim zemljama tako i u manje razvijenim i ova vrsta saradnje je važna zbog razmene iskustava i naravno primene dobrih primera iz prakse. Za efikasan rad, ne samo Agencije za borbu protiv korupcije već i drugih tela iz ove oblasti od izuzetnog značaja je Zakon o zaštiti uzbunjivača o kome su kolege više govorile, koji predviđa potpunu zaštitu osoba koje prijavljuju korupciju, ohrabruju svakog pojedinca da prijavi zloupotrebe a da pri tom ne snosi posledice zbog svojih postupaka. Svi mi koji se bavimo javnim poslom u obavezi smo da Agencija borbe protiv korupcije, naravno predajemo izveštaj o svojim prihodima, o svom imovinskom stanju. Agencija kontroliše i finansiranje političkih aktivnosti i transparentnost u radu je osnov za sprečavanje korupcije. Korupcija, kao što sam rekla, javlja se u svim zemljama na svetu, javlja se u mnogim oblastima. Na nama je da zajedno radimo na uspostavljanju jednog efikasnog sistema kontrole ali i sankcionisanja. Mi smo doneli dobre zakonske okvire i imamo institucije koje se na profesionalan način bave ovim problemom. Reakcija države nije izostala kada je u pitanju sankcionisanje brojnih primera korupcije i to smo mogli da vidimo, zaista, poslednjih nekoliko godina. Na kraju smatram da je ovaj izveštaj, precizan i jasan, da su obuhvaćene sve oblasti, veoma detaljno, kojima se bavi Agencija i da ga naravno treba usvojiti.
Zahvaljujem. Reč ima koleginica Dubravka Filipovski. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. U finišu smo ove današnje rasprave, uvaženi članovi Agencije za borbu protiv korupcije, poštovane kolege i koleginice narodni poslanici, borba protiv korupcije predstavlja jedan od prioriteta u procesu reforme Srbije o njenoj važnosti, za svaku zemlju ne treba posebno govoriti, ali ona ne može da bude uspešna bez koordinacije i saradnje sa svim relevantnim akterima i institucijama u ovoj oblasti. Zbog toga je mnogo važno da država na svim nivoima obezbedi konkurentnost, važna je transparentnost, prevencija, ali i povećanje ukupne efikasnosti Agencije za borbu protiv korupcije. Parlamenti treba da budu na prvoj liniji u borbi protiv korupcije, kroz donošenje adekvatnih zakona i njihov nadzor. Mi već nekoliko godina imamo odličnu saradnju sa Agencijom za borbu protiv korupcije kroz resorne odbore, ali i kroz nacionalni ogranak GOPAK, koji smo formirali pre nekoliko godina i koji je jedan od 56 ogranaka formiranih u svetu, jer smatramo da parlament treba da bude na prvoj liniji u borbi protiv korupcije i javnost u radu, nadzor nad javnim finansijama i borba protiv korupcije su glavni naši prioriteti. Smatram veoma važnom činjenicu da 14. avgusta treba da počne primena Zakona o lobiranju, novim Zakonom o agenciji proširena je nadležnost vaše institucije, jača se vaša nezavisnost kao i finansijska samostalnost. U izveštajima o kojem danas raspravljamo, izneli ste da je izvršena provera za 275 funkcionera u 2018. godini, da se još uvek razmatraju izveštaji za 186 funkcionera sa republičkog nivoa, a da je na lokalnom nivou u postupku 116 funkcionera. Zbog javnosti i zbog građana Srbije, želim da kažem i da su u pitanju ministri, i poslanici, i državni sekretari, i gradonačelnici, i članovi veća, dakle, ovo je nesumnjiv dokaz da nema zaštićenih u borbi protiv korupcije, nema prakse iz prethodnih godina kada se čekalo da zastari sudski proces, pa da se tek onda krene u njegovo rešavanje, svaki slučaj se procesuira, nema zaštićenih partijskom knjižicom, društvenim statusom ili bogatstvom, nema više ni čekanja da neko postane bivši rukovodilac, pa da bi se protiv njega pokrenula istraga. Država je u poslednjih nekoliko godina prepoznala potrebu da se sistemski bori protiv korupcije, posvećena je u toj borbi i u prilog tome govori i činjenica, da je primenom Zakona organizaciji i nadležnosti državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala, terorizma i korupcije, za samo godinu dana doneto 444 osuđujuće presude. Dobri rezultati se ostvaruju i kada je reč o pranju novca i u drugim oblastima. Međutim, ozbiljan problem vidim u tome što je na delu negiranje svega što se u Srbiji radi i to od dela opozicije koja nije ovde u parlamentu i koja na ulici nasiljem pokušava da preuzme vlast, ali nikako da objasne kako su se obogatili i kako je samo jedan čovek, Dragan Đilas, zaradio 500 miliona evra, dok je stotine i stotine hiljada građana Srbije u periodu od 2008. do 2012. godine, ostalo bez posla. Nema ni objašnjenja ko je Patrik Ho i odakle da računu Vuka Jeremića novac od čoveka koje je osuđen za proneveru, samo najava pokretanja istrage protiv Dragana Đilasa je pokrenula hajku na ministra Nebojšu Stefanovića, koji je unapredio u svakom smislu reči, rad MUP i koji redovno ispunjava svoje zakonske obaveze i kao ministar šalje izveštaje resornom Odboru za odbranu i unutrašnje poslove, čija sam ja članica izveštaja o svom radu. U narednom periodu, želim vam, da se hrabro i u skladu sa svojim nadležnostima borite sa svim izazovima, da preporuke koje ste dali budu ispunjene, da nastavite vašu međunarodnu aktivnost, jer korupcija je kao korov ako se sistematski ne borimo protiv nje, nezaustavljivo se širi. Zahvaljujem.
Hvala, koleginice Filipovski. Reč ima doktor Branimir Rančić. Imate malo vremena, pa pokušajte da diskusiju … Dva minuta, čisto da vas upozorim da možete da uklopite vaš govor doktore. Izvolite.
Ovo kratko vreme da se zahvalim gostima, gospodinu Sikimiću i njegovim gostima, i poštovane gospodi narodnim poslanicima. Šta reći u dva minuta? Pa, obrnuću se samo na oblasti iz ovog vašeg obimnog izveštaja, a to je na oblast zdravstva. Zbog lakšeg poređenja, postupanja organa javne vlasti, koja dovede do korupcije, predstavke su klasifikovane po oblastima ključnim za izgradnju sistemski antikorupcijinih mehanizama kako ih je prepoznala Nacionalna strategija za borbu protiv korupcije za period 2013. - 2018. godine. Po tom kriterijumu i izveštajnom periodu evidentirano je 52 predstavke iz oblasti zdravstva, kao što je prikazano na tabeli na stranici 22 ovog Izveštaja. U okviru oblasti strategije zdravstva, zdravstvo je formulisano sa tri cilja. S obzirom na vreme koje mi je preostalo, ja bih se samo osvrnuo na rad Lekarske komore Srbije. Članovi Upravnog odbora Lekarske komore Srbije za prvih pet meseci 2016. godine, uzeli su iz kase Komore šest miliona dinara samo za putne troškove, a u 2015. godini, skoro 14.000.000 dinara. Sedamnaest članova Upravnog odbora uzimali su novac za prevoz kao da idu na sastanak sa sopstvenim vozilom, a dolazili su grupno sanitetom. Za svaki dolazak, praktično su iz kase Komore uzimali oko 20.000 dinara, iako ih put nije koštao ništa. Tadašnja direktorka Vesna Jovanović, zatekla je ovakvu praksu i htela je da je prekine, predložila je da se dnevnice smanjuju sa 2.300 dinara, na 150 dinara, koliko je u Vladi, ali je naišla na otpor. Tako je, na primer, predsednik Upravnog odbora, dr Milan Simić, zapošljen u Kliničkom centru u Nišu, uzeo je skoro 8.000.000 dinara za deset godina, na razno razne nadoknade. Samo u prvih pet meseci 2016. godine, na ime troškova je inkasirao 800.000 dinara. I, na kraju, evo, završiću za nekoliko sekundi, na račun Lekarske komore se tada nalazilo 5,5 miliona evra. Lekarska komora godišnje zaradi oko 220 miliona dinara samo od članarina 30.000 lekara, koji 0,8% od plate svakog meseca uplaćuju na račun, a 70% tih para se potroši na putne troškove mnogih lekara. Takođe, usvojen je i novi pravilnik za kupovinu zgrade oko 2 miliona evra, a u odabiru nekretnina, pazite ovo, neće učestvovati komisija, već organi Lekarske komore. Zato, u anketi koja je urađena na pitanje - da li nam ovakva Komora treba, 95,27% lekara je odgovorio sa "Ne". Zahvaljujem.
Hvala vama, dr Rančiću. Ako se slažete, ja dalje ne bih čitao imena kolega, pošto je istrošeno vreme. Pošto na listi poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja jedinstvenog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika Narodne skupštine? (Da.) Reč ima kolega, Aleksandar Šešelj. Izvolite, gospodine Šešelj.
Hvala vam, gospodine Marinkoviću. Nadam se da ćete i vi pokazati isto tako jedan demokratski potencijal za diskusiju u Parlamentu, kao što je malopre vaš kolega Arsić šokirao celu salu kako je dobro vodio sednicu Skupštine. Što se tiče današnjeg dnevnog reda, tj. teme o kojoj govorimo, mi smo kao društvo i kao država doživeli u proteklih 19 godina jednu ozbiljnu pošast, jednu veoma veliku i tragičnu nesreću, koja se zove G17 plus, tj. grupa, formirana kao neka grupa ekonomskih eksperata podržanih iz inostranstva od strane institucija, tzv. Vašingtonskog konsenzusa, koja je trebala da dovede Srbiju u red da srpska privreda stane na noge, da konačno rešimo višegodišnje probleme koje smo imali u ekonomiji i da prebrodimo, tzv. tranziciju. Od 2000. do 2014. godine zvanično i institucionalno je ta grupacija hohštaplera i prevaranata učestvovala u sprovođenju politike sa pozicije vlasti u Srbiji i Miroljub Labus, i Mlađan Dinkić i svi ostali, i na lokalnom, i na pokrajinskom i na republičkom nivou. Korupcija je u Srbiji od tada bila na neki način legitimisana. Bila je ozakonjena. Korupcija je u Srbiji postala pravilo, a ne izuzetak, a od 2014. godine isti ljudi u drugim strankama, na drugim pozicijama rade to isto što su radili i pre 2014. godine. Vidite samo Mlađana Dinkića. Koliko sam ja obavešten, i dalje je jedan od savetnika predsednika Republike za ekonomska pitanja, čovek koji je ojadio i unazadio srpsku privredu, koji je sinonim za kriminal i korupciju u Srbiji, ali protiv njega nema nikakve optužnice, nema nikakvog procesa, ništa. Kao jedan od predstavnika Vlade koji se veoma često pojavljuje u javnosti, koja je u više navrata osramotila našu zemlju, narušila odnose sa prijateljskim državama, kao što su Narodna Republika Kina i Ruska Federacija, vređa Srpsku pravoslavnu crkvu, danas je ta osoba Zorana Mihajlović, jedini poznati recidiv u Vladi Republike Srbije G17 plus. Ona je nekad bila u kabinetu Miroljuba Labusa. I danas isto to radi kao što je i radila u vreme dok je G17 plus harao Srbijom. Protekle nedelje smo pričali, to jest diskusija je bila o tome da se utvrđuje nacionalni, to jest javni interes za izgradnju tzv. Moravskog koridora ili autoputa Preljina-Pojate, koji treba da spoji dva koridora, a iz javnosti, to jest iz sredstava masovnog informisanja mogli smo da saznamo da je već potpisan protokol između Vlade i američke firme „Behtel“ koji treba da bude izvođač tih radova, a podizvođač turske kompanije koji su podizvođači „Behtelu“, za cenu od oko 800 miliona evra. Dakle, bez tendera, bez konkursa, bez ikakve mogućnosti da mi imamo neke druge kompanije koje su možda jeftinije, povoljnije, sa povoljnijim kreditima, sa mogućnošću da naše firme budu podizvođači, ako već ne možemo da sami to uradimo, ne, nego dekretom „Behtel“ i mora da bude „Behtel“, američka firma, iako smo možda imali azerbejdžanske, kinenske i neke druge koje su mogle da budu i mnogo jeftinije, čak možda i 50% jeftinije. Eto, dakle, to je slika i prilika stanja u našem društvu, da mi to shvatamo ne samo kao Narodna skupština, nego uopšte, kao i cela informisana javnost, kao da je to nešto što je sasvim normalno. Dakle, normalno je da se zaobiđu sve zakonske procedure i da se jedan tako veliki posao poveri, voljom ministra, nekoj tamo firmi, u ovom slučaju američkoj, bez tendera, bez ičega i za mnogo veće pare nego što to realno vredi i što bi moglo da se potroši, tj. da se plati manje. Eto, to je sad stanje na polju borbe protiv korupcije. Šta više od toga? To je sve dovoljno. Dok imamo takvo ponašanje u vrhu izvršne vlasti, o čemu mi pričamo? To što su u Požegi uhapšeni, između ostalih, i predsednik opštine i ne znam ko tačno od funkcionera, ne može sa tim da se pravda borba protiv korupcije. Ako imamo ministra u Vladi koji je 300 miliona evra državnog novca, novca poreskih obveznika, poklanja američkoj firmi i sve to aminuje američki ambasador, to je činjenica, kako mi onda možemo da pričamo o napretku, o pohvalama iz EU, Saveta Evrope, OEBS-a, GREKO, FATF ili ovaj, ili onaj ili bilo ko? Ne treba uopšte da pričamo o tome. Ako tako jedan identifikovani problem nismo u stanju da rešimo, o kakvoj borbi protiv korupcije mi pričamo? Druge sfere su isto tako tu kritične, to jest alarmantne – zdravstvo. Predsednik Republike je pre nekoliko godina kritikovao stanje u zdravstvu, pre godinu i po dana, čini mi se, zato što je za KC u Nišu potrošeno skoro milion evra više nego što je bilo planirano i odvojeno i, po njegovim rečima, niko ne zna gde su te pare otišlo i zašto se toliko produžilo i sad predsednik Republike tako nešto izjavi, a ministar na to nema odgovor, nikom ništa, Zlatibor Lončar i dalje ministar, niko ga ništa ne pita. Gde je milion evra nestalo, nema veze. Nedavno je predsednik Republike Aleksandar Vučić isto tako rekao na televiziji jednoj, čini mi se prilikom konferencije za štampu, od svih opredeljenih sredstava za zdravstvo, 20% mi nismo u stanju da utvrdimo gde ide i njegove reči su – ako mene pitate, ja stvarno nemam poima. Tu niko ne vidi problem i Zlatibor Lončar je i dalje ministar i to uspešan ministar? Kako to? Kako se mi borimo protiv korupcije? Meni se čini da, kao što je situacija sa postojanjem nekih drugih institucija i tela koje je formirala Republika Srbija, kao što je Fiskalni savet, kao što je Komisija za zaštitu konkurencije, nama je ovde dovoljno samo da ispunimo formu. Postoji agencija, postoji savet, postoji komisija, a to da li se nešto konkretno menja na tom planu, nema nikakve veze. Dakle, nemamo nikakav sadržaj, ali imamo oblik, to jest formu. Tako je isto i sa Agencijom za borbu protiv korupcije. Gospođa Kuburović je ovde prilikom diskusije o tzv. Tijaninom zakonu više puta navela, pošto je bilo spajanja tačaka dnevnog reda, a gde je jedna od izmena bila vezana za krivično delo neprijavljivanja imovine, kako je to dobar korak ka sprečavanju korupcije u Srbiji, neprijavljivanje imovine koje se kažnjava do pet godina zatvora. Da li to ima smisla? To za odraslu osobu nema smisla. Neprijavljivanje imovine je borba protiv korupcije? To su nebuloze. Moram da kažem da ne pričamo mi o „Behtelu“ i o ovoj celoj aferi i Zorani Mihajlović zato što mi nju mrzimo. Mi nju ne mrzimo, ne želimo da imamo ništa sa njom, ali ukazujemo na sve što ona radi. Osim svega ovoga, ona je više puta u javnosti vređala naše tradicionalne i iskrene prijatelje, naše saveznike u našoj borbi za očuvanje Kosova i Metohije u sastavu Srbije, a to su firme iz Kine koje su učestvovale na velikim infrastrukturnim projektima u Srbiji i to su firme iz Rusije koje učestvuju na izgradnji pruga, prvenstveno pruge Beograd – Budimpešta. Sve je tako u javnosti, a onda imamo s druge strane da vidimo da na njenu slavu dolaze američki ambasadori, da ona stoji pored američkog ambasadora kada on na konferenciji za štampu kaže da je Kosovo nezavisna država, a ministar u Vladi, koja valjda treba, bar načelno, a to je tako, da se bori za očuvanje Kosova i Metohije u granicama Srbije, stoji i to mirno posmatra, bez ikakvog komentara, neslaganja, bilo čega drugog. Meni to ne može ništa drugo da govori osim da se ta gospođa slaže sa tom izjavom. I ne možemo mi da budemo, kao što su malopređašnji govornici u prethodnoj raspravi govorili… To zato što smo protiv Zorane Mihajlović, protiv izgradnje Moravskog koridora, ne, to je potreba, pogotovo za stanovnike iz tih mesta u Srbiji kroz koje će taj autoput da prolazi, i to bi bilo izvanredno i odlično, ali ne možemo valjda da budemo u kriminalu da bismo taj put izgradili. To je problematično, kao i Beograd na vodi. Beograd na vodi nije loša ideja i loš projekat sam po sebi i slažem se da to treba da bude tamo na tom mestu, na Savi i treba, mnogo izgleda bolje nego što je izgledalo ranije i nisam protiv toga i nikad se nisam zalagao, niti govorio da bi to mi rušili ukoliko bi bili u mogućnosti, to su sve gluposti, ali ne transparentnost postupka izbora investitora je problematična. Isto tako je mogao da se objavi i tender. Nemaju samo stručnjake za projekte iz UAE kompanije ili u ovom slučaju iz Amerike. Ne znaju samo Amerikanci da prave puteve. Dvadeset prvi vek je. Mi danas imamo situaciju da je 80% najbogatijih i najuspešnijih kompanija na planeti sa spiska tzv. „Fortune 500“ od 500 najmoćnijih registrovano u Šangaju u Kini. To je ekonomski centar sveta, to je ekonomski centar svog biznisa na svetu. Ne može to da bude nešto što je nazadno ako se mi za to zalažemo, za što dublju i što češću saradnju sa tim zemljama. Ovde je bilo isto tako dileme vezano za neke koalicije na lokalnom nivou. Ja moram da kažem da se slažem sa gospodinom Janjuševićem iz SNS koji je rekao kako treba Srbi sa svojim komšijama da žive u miru u svojim mestima gde postoji većinsko muslimansko stanovništvo i to je tačno. U Prijepolju i u Priboju i u svakom od tih mesta trebaju da žive sa svojim komšijama u bratskoj slozi i miru i ljubavi itd, i to je ono čemu treba da težimo, ali ne može da bude jedan aršin za koalicije sa SDA koji otvoreno pozivaju na separaciju Sandžaka, nazivaju Srbiju fašističkom državom, a ne smeta im da učestvuju u institucijama te iste države za novac, koji govore da je Stefan Nemanja ratni zločinac, da su Srbi počinili genocid u Sandžaku i plus na sve to daju imena ulica u Novom Pazaru po Aliji Izetbegoviću, Aćif-efendiji i kome sve ne. Valjda je isti aršin za sve. Ne može da bude neko ko pravi političke performanse na Trgu Republike gori od nekoga ko poziva na separatizam. Mi nikada, još samo hoću da kažem, nismo rekli da su Srbi najmoćniji, da ćemo mi da razvalimo EU i NATO, to su sve gluposti. Nikada nismo to pričali. Mi samo realno sagledavamo stanje na terenu, a stanje je takvo da u pregovorima sa EU Srbija može samo da izgubi, može samo da se dodatno ponizi, da doživi dodatni ekonomski kolaps do dana za koji niko ne zna kad bi to moglo da se desi i plus nam otvoreno govore i da se EU neće širiti i da treba da priznamo nezavisnost Kosova da bismo bili članovi. Mi se zalažemo za integraciju sa Rusijom, ali ne da proglasimo Srbiju federalnom jedinicom u okviru Ruske Federacije, nego da doživimo stepen, tj. da napravimo takav stepen integracije kroz Evroazijsku uniju, kroz uniju i partnerstvo sa zemljama BRIKS, sa zemljama Šangajske organizacije za saradnju, gde možemo da sarađujemo sa trenutno nekim od najmoćnijih zemalja sveta na ravnopravnim osnovama bez ikakvog političkog uslovljavanja. To je smisao naše politike, za to se mi zalažemo. To nije znak da mi ne pokazujemo brigu za srpski narod koji živi u Republici Srpskoj, Crnoj Gori i današnjoj Hrvatskoj i bilo gde. Ne. Mi smo pokazali brigu za taj narod u vreme naše lokalne vlasti u opštini Zemun 1996. godine kada smo pomogli svim tim Srbima koji su prognani iz Republike Srpske Krajine da se skuće i da nastave svoj život na teritoriji opštine Zemun. Celo jedno naselje Busije, Plavi Horizonti, Altina, Ugrinovci, Batajnica, tadašnji Surčin, koji je ceo bio opština Zemun, a danas je posebna opština. Šta smo mogli da uradimo za te ljude, pomogli smo im, pokazali smo na delu šta treba i kako pomaže našim sunarodnicima. Mi nismo rekli da mi hoćemo da brojimo mrtve glave. Nikada to nismo rekli. Mi nismo rekli da, ako dođemo na vlast ili doživimo neki veći uspeh na izborima, ćemo da upalimo tenkove i krenemo u Knin ili u Prištinu. Nikada to nismo rekli, ali nismo rekli ni da Knin, ni Priština nisu srpski. I Knin, i Priština, i Cetinje, i Dubrovnik, i Sarajevo mislimo da je srpsko, ali ne mislimo da idemo u rat sa celim svetom, nego mislimo da održimo to u svesti i duhu našeg naroda kada se geopolitičke i istorijske okolnosti, kada budu takve, da Srbi ponovo povrate svoje teritorije, da li će to biti u ovom veku, sledećem, za 200 ili 300 godina, ne treba toga da se odreknemo, kao i Kosova i Metohije. Niko ne poziva na rat. Izvinite, gospodine Marinkoviću, to sam odgovarao na pređašnju raspravu. Aleksandar Vučić je išao u Srebrenicu. Slažem se da svaka nevina žrtva zaslužuje da se oda poštovanje, ali ne da se učestvuje u nekrofiličnom političkom performansu kakav je svakog 11. jula u Srebrenici. I ako se odaje počast žrtvama u Srebrenici, muslimanskim, ne treba da se zaboravi Bratunac i Zalazje, gde se odaje počast tragično nastradalim Srbima iz Podrinjskog kraja. Ako Aleksandar Vučić kao predsednik Republike ide u Srebrenicu, onda mora da ide i u Bratunac. Nije ni jedna žrtva važnija od druge, a to što neće biti neke političke koristi sa zapada, ako ne donosi pojavljivanje u Bratuncu ili Zalazju, to je druga stvar. Valjda mi treba, pre svega, da mislimo na nas i na svoje i da se sećamo i nikad ne zaboravimo naše žrtve, žrtve našeg naroda koji je jedan od najstradalnijih naroda u 20. veku posle Rusa i Jevreja. Mi se za to zalažemo. Mi ne udaramo u ratne bubnjeve i nikada nismo to radili. Hvala.
Hvala, gospodine Šešelj. Reč ima dr Aleksandra Tomić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, poštovani gospodine Sikimiću sa svojim saradnicima, uvaženi narodni poslanici, danas, na kraju ove rasprave, treba da donesemo određene zaključke kada je u pitanju uopšte izveštaj, rada same Agencije za 2018. godine, ali treba da odgovorimo na neka pitanja koja su možda otvorena ovda, a koja uopšte nisu u nadležnosti rada Agencije za borbu protiv korupcije. Pokušaj je ovde da se određeni strateški državni projekti svedu na nivo borbe protiv korupcije, a u stvari je to borba za nova radna mesta i politika Vlade Republike Srbije i predsednika države i svih onih institucija koje žele dobro ovoj zemlji, svom narodu zbog toga što jedino ekonomski rast i razvoj obezbeđuju nova radna mesta, obezbeđuju budućnost rada i budućnost života u Srbiji, kako mladih ljudi, tako i onih koji su završili svoj radni vek. I zašto ovo govorim? Zato što stalno slušamo priče o tome da li će neka firma Behtel uzeti posao određenoj infrastrukturi. Treba postaviti pitanje kako su određene i Kineske i Ruske firme uzele svoj deo poslovanja u Republici Srbiji, pa to je u stvari odraz odgovorne politike, spoljnje i unutrašnje politike koja je vodila SNS od 2012. godine na čelu sa svojim predsednikom stranke Aleksandrom Vučićem i kao premijerom, i danas kao predsednikom Države. To je odgovor na to kada govorimo odgovornost jednog političara i političke stranke koja ima platformu, a to je da sve institucije zaista treba da rade svoj posao, i politička volja je bila upravo gospodina Vučića da je i Agencija za borbu protiv korupcije treba da radi svoj posao u punom svom kapacitetu. To do 2012. godine, ne samo vaša Agencija, nego mnoge institucije nezavisne nisu mogle da rade. Danas mi govorimo, posle sedam godina, od 2012. godine o unapređenju kapaciteta, sve većem broju zaposlenih, o većem budžetu, o saradnji sa međunarodnim akterima koji su voljni ovde da dođu da određene svoje projekte zajedno rade sa Agencijom za borbu protiv korupcije i danas imaju podršku svih relevantnih subjekata u društvu za to. Za to je bila potrebna i politička hrabrost, ali i politička snaga, da jednostavno kao neko ko vodi politiku jedne države zaista otvori Srbiju za ovakav način i razmišljanja i funkcionisanja. Prema tome, zbog toga treba zaista odati počast gospodinu Vučiću zbog toga što je otvorio mogućnost da ovako funkcionišu određene institucije, i da na kraju krajeva vi dođete ovde sa izveštajima protiv koliko funkcionera su podignute određeni postupci, određene tužbe, jednostavno da i onih 36 narodnih poslanika koji su pokrenuti postupci ovde nemaju problem sa tim. Nemaju problem sa tim što institucija koja se zove Agencija za borbu protiv korupcije radi. Ali, ono što smo mi danas imali prilike da čujemo, a to je da se ne prijavljivanje imovine ne smatra borbom protiv korupcije, izvinite, mi ovde koji jednostavno smo glasali novo zakonsko rešenje koje Agencija treba da radi smatramo da je to jedan način sakrivanja svoje imovine sakrivanja onoga zbog čega Agencija treba da radi svoj posao. Prema tome, ovde smo mi imali danas i neku zamenu teza da je izbor strateškog partnera Vlada Republike Srbije u određenim poslova predstavlja jedan vid korupcije. Unapred je pokušaj da se određene firme osude za nešto što bi trebalo da rade ovde u Srbiji. Izvinite molim vas, ali to nije viđene ni ove skupštinske većine, a mislim i vas kao Agencije koja treba da radi određeni posao, jer vi niste nadležni da jednostavno korupciju ispitujete u tom delu kada su u pitanju određeni strateški partneri države Srbije. Za to postoje određene druge institucije, ukoliko se dokaže, znači dokaže da postoje pojedinci koji vrše određene funkcije da su zaista stupili u određeni odnos zbog koga možemo da kažemo da su učestvovali u određenom procesu korupcije. Za to postoji sud, za to postoji presuda i to je nešto na osnovu čega vi onda pokrećete određene postupke. Prema tome, očito je ono što ste vi naveli u svojim izveštajima i zaključcima da je potrebna saradnja sa drugim institucijama, da se razgraniče nadležnosti određenih institucija, a da mora da postoji koordinacija tih institucija i da jednostavno nadležni odbori, da mesto gde to treba kroz određene izveštaje, uz veću transparentnost našeg rada i vašeg rada i učešće javnosti, da pokaže da je to u stvari pravilan put za pokušaj da se borba protiv korupcije smanji. Rezultati pokazuju da sve većom transparentnošću rada rezultati pokazuju da se smanjuje ta korupcija, jer vi na kraju krajeva ocenjujete indikatore koji su vam dati, na osnovu kojih vi trebate da kažete da li je borba protiv korupcije uvećana, da li je korupcija u određenim delovima, kada su u pitanju javne nabavke, vršenje funkcija određenih funkcionera na nivou Republike i lokalne samouprave veća ili manja. I to ste vi u svom izveštaju kroz prošlu godinu dali. Mi smo videli na osnovu tih izveštaja o sprovođenju i realizaciji tih indikatora da je nama dug put u stvari za borbu protiv korupcije, da mnogo toga treba da menjamo, kao što smo promenili zakon, da sada ide sprovođenje tog zakona, da postoje određeni pravilnici, da nije samo Zakon o Agenciji za borbu protiv korupcije, nego i Zakon o lobiranju. Zatim imamo određene zakone koji treba da se usklade sa direktivama EU i mi to radimo. Mislim da vi tu čujete ono što ste imali prilike danas u raspravi da čujete koliko smo spremni zaista da sarađujemo konstruktivno sa vama, ali i treba da čujete to da mi želimo da znamo kako se troši, jednostavno budžet građana Srbije. Ko su ljudi koji su nosioci važnih funkcija koji troše budžet građana Srbije na određeni način, da uz pomoć državne revizorske institucije te funkcionere moramo da upozorimo da želimo da imamo sliku kako troše budžet građana Republike Srbije, ali kakva je njihova imovina. Mi imamo iskustvo iz prošlosti koje kaže da su određeni ljudi koji su bili na visokim državnim funkcijama, kao što je Vuk Jeremić, na mestu ministra spoljnih poslova, kao što je gospodin Đilas koji je bio gradonačelnik grada Beograda, neadekvatno trošio budžet građana Srbije u svoju korist, na kontu svoje imovine koju danas prijavljuje Agenciji, a na štetu građana koji su morali ukupno u budžet da se zadužuje, recimo na nivou grada Beograda 1,2 milijarde dinara je napravio dug koji su morali svi građani Beograda da otplaćuju, i dan danas, kao što su otplaćivali i tada kada je on bio gradonačelnik. Prema tome, ono što je nama zaista važno, to je da saradnja postoji između institucija i narodnih poslanika i nadležnih odbora, da integracija koja se odnosi na evropske integracije po različitim poglavljima, a vezana je za borbu protiv korupcije postoji, da vaša saradnja što se tiče naših učešća različite vrste delegacija koje traže upravo jedan je od važnih segmenata borbe protiv korupcije, kao što je delegacija i učešće naše u Skupštini Saveta Evrope. Ima podršku vašu, jer vi direktno učestvujete u radu radne grupe GREKO koja je jako važna, ne samo za nas, nego za svih 47 država članica Saveta Evrope. Srbija je jedna od tih članica. Ona pokazuje tu veliki napredak u radu. Znači, pokazuje da ima aktivan odnos prema ovoj temi i zaista kada odlazimo i u MMF, kada imamo izveštavanje, oni pokazuju da je taj nivo korupcije smanjen u odnosu na 2012. godinu i da zahvaljujući tome u stvari su ekonomske reforme i fiskalna konsolidacija sprovedena u Srbiji. Znači, da je neko morao zaista ozbiljno da radi i da razmišlja o tome kako će da smanji stepen korupcije od 2012. godine do danas, da bi jednostavno moglo da sprovede mnoge promene u društvu. Promene u društvu su sprovedene i na osnovu toga što postoji konkurencija i ruskih i američkih kompanija i azerbejdžanskih i kineskih i zemalja EU. Znači, time smo suštinski pokazali da borba protiv korupcije daje svoje rezultate. I to je ono zbog čega mislim da je vaš sadržaj koji ste dali za izveštaj za prošlu godinu, naišao zaista na podršku sva tri odbora koja su nadležna za vaš rad i mislim da u danu za glasanje je opravdano da će ovaj vaš izveštaj biti izglasan, a nadamo se da će u sledećoj godini on dati i bolje rezultate. Hvala.
Hvala dr Tomić. Reč ima Neđo Jovanović. Izvolite.
Zahvaljujem se. Ovih preostalih nekoliko minuta kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS, želim da iskoristim da još jednom podržim izveštaj predstavnika Agencije za sprečavanje korupcije i da ukažem na nešto što građani i te kako dobro znaju, a to je da je Vlada Republike Srbije do sada učinila mnogo kada je u pitanju sprečavanje koruptivnog delovanja s jedne strane, s druge strane preveniranje takve negativne društvene pojave. Radi se konkretno o pravosuđu. Imajući u vidu da ni pravosuđe nije imuno na koruptivna delovanja, ja moram samo da skrenem pažnju na jednu činjenicu koja je javnosti poznata, a to je da je nedavno veliki broj sudija uhapšen i procesuiran zbog koruptivnog delovanja. Tako je sudija u Lazarevcu, koja je za dve hiljade evra napravila procesnu grešku kako bi učinilac krivičnog dela bio oslobođen, dakle, klasičan vid korupcije, lišena slobode. Prekršajni sudija u Čačku, takođe zbog primanja mita. Sudija Vrhovnog kasacionog suda, zbog primanja mita. Sudija u Šapcu, i to predsednik suda, podstrekan od predsednika suda u Loznici, takođe čini koruptivno krivično delo tako što prihvata nezakonit i neosnovan zahtev za vraćanje u pređašnje stanje. Zašto ovo govorim? Govorim zbog jednog političkog pamlfleta na koji se nedavno sa potpunim pravom pozvao moj uvaženi kolega Martinović, kada se u dnevno-političke svrhe napada, marketinški isključivo, vlast, Srpska napredna stranka i Socijalistička partija Srbije, upravo od onih kojih ovde nema, nema ih već duže vreme, iako im je mesto isključivo ovde a ne u holu ili na ulici, pa kažu - da, to je politički uticaj na pravosuđe. Navodno, mi utičemo na pravosuđe, mi utičemo na sudije. Upravo ovi primeri koje sam ja naveo su suštinski dokaz da apsolutno nikakav politički uticaj na pravosudni sistem ne postoji, jer su ovde u pitanju koruptivna dela gde su sudije podlegle novcu koji su dali razni tajkuni, razni finansijski lobi, razni, neću ih nazvati jer ću upotrebiti nekakav fulgaran i ružan termin, ali ljudi sa dna društvene lestvice, odnosno iz taloga. O čemu se ovde radi? Jel to politički uticaj? Pa, da je u pitanju politički uticaj, pitanje je kakva bi presuda bila sa Kosmajcem. Nisu Kosmajca oslobodili ni Aleksandar Vučić ni Ivica Dačić, nego sud. Pa, da li je onda u tom smislu politički uticaj prisutan na pravosuđe? Sve ove pojave koje sam naveo na nedvosmisleno jasan način ukazuju da se Vlada Republike Srbije posvećeno bori protiv korupcije i svih vidova koruptivnog delovanja i da to nije politički pamflet, kako nas optužuju, odnosno kako nas oni koji to ničim ne zaslužuju, kako nas etiketiraju. Pa kažu - da, vi ste krenuli u izbornu kampanju sa parolama borbe protiv korupcije, a onda ogrezli u koruptivnom delovanju. Upravo ovi primeri na koje sam ja ukazao su suštinski dokaz da je Vlada Republike Srbije apsolutno posvećena borbi protiv korupcije, da su rezultati borbe protiv korupcije očigledni, da će se ta borba protiv korupcije nastaviti, jer sam i danas u uvodnom delu istakao da imunitet na korupciju i koruptivno delovanje teško se može u celini uspostaviti, odnosno realizovati. Ali, zato tolerancija na korupciju i sve koruptivne pojave mora da bude nulta i to su moje uvažene kolege danas istakle više puta. Ja sam siguran da je ta nulta tolerancija na korupciju i koruptivno delovanje jedna od osnovnih premisa u postupanju i delovanju Vlade Republike Srbije. I zbog toga smo ponosni što smo deo vlasti u kojoj je imperativ borba protiv ovakve anomalije koja može da predstavlja karcinom koji kada metastazira upropaštava odnosno ruinira društvo. Tu ste, uvaženi gospodine Sikimiću, prepoznali na pravilan način određene probleme i kako na te probleme treba reagovati. Ja to danas nisam istakao, pa sam dužan da to sada istaknem, kada je u pitanju pravosuđe. Ukazali ste na ulogu Pravosudne akademije, ukazali ste na ono što podrazumeva edukativni proces svih onih koji se kroz edukacije, kako kroz projekte Pravosudne akademije tako i u onom drugom delu, mogu osposobiti kako bi s jedne strane prepoznali korupciju, a s druge strane na nju adekvatno reagovali. I u tom smislu i taj deo Izveštaja je prihvatljiv. Ne samo prihvatljiv, nego apsolutno tačan. Mi ćemo nastaviti da se borimo protiv svega ovoga na šta smo danas ukazivali i sigurni smo da ćemo na tom putu ostvariti rezultate. Vama se još jednom zahvaljujem i vaš Izveštaj nesumnjivo zaslužuje podršku. Hvala.
Hvala, kolega Jovanoviću. Da li se još neko javlja za reč? (Ne) Na osnovu člana 98. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, zaključujem jedinstveni pretres. Saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, određujem ponedeljak, 15. jul 2019. godine, sa početkom u 9.45 časova, kao dan za glasanje o tačkama dnevnog reda Dvadeset pete posebne sednice Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu. Zahvaljujem se svim narodnim poslanicima, gospodinu Sikimiću i njegovim saradnicima. Svima želim lep vikend i dobru pripremu za narednu nedelju. Hvala i prijatno.