Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram sednicu Sedmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2010. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuju 123 narodna poslanika, a da bismo tačno utvrdili broj prisutnih u sali, molim poslanike da stave kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem, na osnovu elektronskog sistema za glasanje, da su u ovom momentu u sali 103 narodna poslanika, pa ima uslova za dalji rad. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 286. Poslovnika? (Da.) Gospodin Dragan Todorović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, nemam novo pitanje, ali nemam ni odgovore na stara pitanja kada je u pitanju privatizacija kompanije "Novosti" i ''Luke Beograd''. Još uvek nisam dobio odgovore ko je vlasnik tri firme koje su osnovane u Holandiji, a koje su privatizovale kompaniju "Novosti". Još uvek nisam dobio odgovor ni od Narodne banke ni od MUP o tome da li je tačno da je na računima ''Luke Beograd'' bilo 42 miliona i 300 hiljada evra. Ima još dosta pitanja na koja odgovori nisu stigli. Očigledno je da vi nemate nameru da se ni na koji način borite protiv kriminala i korupcije, jer nemoguće je boriti se protiv samoga sebe. To je valjda svakome jasno. Nije ostala ni jedna druga mogućnost nego da se podnesu krivične prijave protiv lica za koja smatramo da su najodgovornija za pljačku i kriminal koji se desio prilikom privatizacije kompanije ''Novosti'' i ''Luke Beograd''. Nismo samo mi podneli krivične prijave kada su u pitanju ove dve privatizacije. Krivične prijave su do sada podnosili mali akcionari, podneo je Savet za borbu protiv korupcije i, evo, do dana današnjeg ništa se ne dešava. Ono što je interesantno u oba ova slučaja, o čemu javnost treba da zna, to je veliki broj državnih funkcionera koji su umešani u ovu pljačku, u ovaj kriminal, od Ministarstva pa redom skoro svih agencija koje ste vi osnovali navodno da biste štitili interese države i građana ove države, a baš te agencije su učinile sve kako bi se izvršila jedna od neviđenih pljački kada je u pitanju imovina građana Srbije. Kolike su razmere te pljačke, teško je i zamisliti. Za ovih 10 godina privatizovana je imovina koja otprilike vredi nešto između 30 i 40 milijardi evra. Država je od toga dobila svega, po vašim navodima, oko dve milijarde i 700 hiljada evra, znači ni 10%. Sve ostalo je opljačkano. Razmere ovakvih pljački mogu se desiti samo u nekim izuzetno vanrednim situacijama, kao što su rat i revolucija. Vi tvrdite da je 5. oktobra izvršena revolucija i verovatno ste zbog toga mislili da vam je sve dozvoljeno i krenuli ste u pljačku imovine države Srbije. Jedna slična pljačka desila se u Srbiji 1945. godine, ali tada je to bilo u drugom smeru. Tada je oduzimano od pojedinaca i pretvarano u državno vlasništvo, a sada je obrnut proces. Sada se pljačka od države i pretvara u privatno vlasništvo, a vi apsolutno ne želite da preduzmete ništa. Jer, kad pogledate ko je sve umešan u to, to je potpuno jasno, umešani ste vi. Ali bar nemojte da obmanjujete građane Srbije kako ćete se boriti protiv korupcije i kriminala, jer to je prosto nezamislivo za vas. Na svakom koraku, gde god možete i kad god možete, vi varate građane Srbije, jer vi nemate drugih mogućnosti da na bilo koji način bilo šta drugo predstavite sem prevare koja se zasniva na lažnim obećanjima da ćete učiniti ovo ili ono. Povremeno izdvojite neki dinar za milion građana Srbije koji se nalaze na samoj ivici ili ispod granice siromaštva, milion je nezaposlenih, opšta katastrofa u koju ste doveli ovu državu i ove građane, i jedino što ostaje je nada da će doći oni koji su u stanju da se s ovima izbore, a da ćete vi otići tamo gde zaslužujete, a jedino mesto za vas je zatvor.
Reč ima narodni poslanik Miloš Aligrudić. Izvolite.
Meni je baš drago da se svi opet ovde vidimo posle 26. jula i, pravo da vam kažem, ja uvažavam, naravno, sva pitanja koja se ovde postavljaju i mislim da sva imaju nekog rezona, ali je za mene najinteresantnije pitanje svih pitanja – kako to izgleda kada se vidimo posle 26. jula. Ova skupština je 26. jula donela odluku kojom je praktično ovlastila Vladu Srbije da ide s jednom rezolucijom pred Generalnu skupštinu UN. Predstavnici Vlade i sam predsednik Republike su došli ovde, podneli nam jedan dokument o kome su čak i eksperti govorili u Narodnoj skupštini, sećamo se Dušana Batakovića. Nakon toga je, kao što smo i pretpostavili, barem mi iz DSS, izvršen pritisak na Borisa Tadića i Vladu Srbije da se ne tekst koji je nama predočen, obrisi tog teksta, nego suština onoga s čim se izašlo pred Narodnu skupštinu promeni i da se izađe s jednim tzv. kompromisnim tekstom pred UN, koji je aklamacijom usvojen i kojim se, zapravo, definitivno i konačno Srbija odrekla Kosova i Metohije. Dakle, ovde, u ovoj skupštini, predsednik države i Vlada su se obavezali da će nadalje štititi teritorijalni integritet, podneli su tekst koji, po našem mišljenju, nije bio dovoljan za zaštitu tog integriteta, a onda nisu ispoštovali ni minimum onoga s čime su se pred ovom skupštinom obavezali. Od onih koji su glasali za taj tekst, neki su bili prevareni, a neki su unapred znali da glasaju za nešto što je propala stvar u startu. Tako se Vlada igra sa sopstvenom skupštinom, Skupštinom koja je birala tu vladu. Predsednik Srbije se igra s drugim institucijama ove države. I sve to, dame i gospodo iz vladajuće koalicije, vama ništa ne smeta. Vi smatrate da je to u redu. U dokumentu koji je 26. jula usvojila ova skupština nigde ne stoji da se može učiniti ono što se učinilo u Generalnoj skupštini UN. Nigde ne stoji ni da je mogao da se pravi bilo kakav kompromisni predlog sa EU, nigde ne stoji da je Predlog rezolucije Ujedinjenim nacijama trebalo da piše EU, da nam ona dostavi tekst na koji mi pristajemo, nego piše sasvim drugačije, da taj tekst treba da piše Vlada Srbije. Dakle, tekst koji je podnet Generalnoj skupštini UN bio je tekst s kojim je upoznata javnost i taj tekst je predat, a zatim je menjan. To je ono što se desilo i to je ono o čemu mi hoćemo danas da govorimo. I u popodnevnom delu ćemo o tome pričati, zato što je prosto neverovatno da ovakvu vrstu dezavuisanja ovaj parlament doživi od onih predstavnika koje je birao. Naravno, Borisa Tadića ovaj parlament nije birao, ali je sramno da predsednik države izabran od strane građana to radi jednom drugom telu koje je takođe posledica slobodnih demokratskih izbora. Dakle, to je nešto što ne može da se prihvati. Moje pitanje je vrlo konkretno i želim da bude upućeno na dve adrese. Prvo je za Vladu Srbije – da li predsednik Vlade i ministar spoljnih poslova osećaju bilo kakvu odgovornost zbog ovoga što se desilo? I, po meni jedino logično pitanje, uz, naravno, konstataciju da bi morali da osećaju odgovornost – kada će podneti ostavke, kada će obavestiti poslanike i javnost da odlaze sa svojih funkcija? Drugo pitanje, za predsednika Republike, potpuno je isto – da li čovek može da nam se obrati nekim pismom i da kaže da li oseća ili ne oseća odgovornost; ako oseća odgovornost, kada će da ode? To je jedino što nas zanima. Sve druge priče vezane za ovo su deplasirane. Od odlaska ovih ljudi zavisi dobrobit ovog društva. Što pre odu, biće nama svima bolje. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Miroslav Markićević. Izvolite.
Poštovana potpredsednice, poštovani građani Srbije, svi koji gledate ovaj direktan prenos, imam pitanje u ime poslaničke grupe NS. Zapravo, u tom pitanju biće sadržano i neko obaveštenje koje lično tražim od vas, gospođo potpredsednice. Voleo bih da je tu predsednica, ali nije. Postavio sam jedno pitanje u ime poslaničke grupe NS pre više od dva i po meseca i nisam dobio nikakav odgovor, tako da mi, poslanici, možemo da sumnjamo u celishodnost ovih pitanja, ali dok ima prenosa, mi ćemo pitanja postavljati i tvrdo insistirati na odgovorima. Pitanje je bilo za ministra inostranih poslova Vuka Jeremića, koji je ovih dana, kako vidimo, odnosno ne vidimo, na službenom putu, ali ne na službenom putu po stranim zemljama gde bi predstavljao našu zemlju, nego na onom ''službenom putu'' iz filma Emira Kusturice. Prilikom postavljanja tog pitanja pre dva i po meseca rekao sam da je ministar inostranih poslova nepravedno zapostavljen ovde u Narodnoj skupštini i da bi poslanici, a to je moja malenkost uradila, trebalo da mu postave neka pitanja, tako da i on dobije šansu da odgovara na pitanja poslanika. Naime, šta sam pitao? Pitao sam – gde su naši novci? U sredstvima informisanja je bilo, jer samo tako i mi poslanici možemo da se informišemo, pa me je interesovalo koliki su troškovi naših diplomatskih predstavništava u svetu, i naveo sam i neke konkretne primere i pitao da li je to istina. Recimo, konkretno me interesuju troškovi koje su napravili zaposleni u našoj ambasadi u Norveškoj u vreme kada je ambasadorka naše zemlje u Norveškoj bila gospođa Vida Ognjenović. Dakle, postavio sam pitanje – koliko ljudi je zaposleno u ambasadi, kolike su njihove plate i koje su oni troškove napravili, a posebno koliko su platili građani Srbije za nepravilno parkiranje automobila? Prema informacijama koje imam, a tražim da dobijem odgovor na pitanje da li je to istina, ti troškovi su bili enormni. Čak su dnevni listovi u Norveškoj o tome izveštavali. Dalje, svedoci smo nekih afera koje su stavljene pod tepih, kao sa zakupom nekih stanova u Parizu, u Ukrajini… Sve sam to naveo, nisam izmislio, dnevne novine su pisale o tome, predsednik države se izjašnjavao da će neko biti smenjen, da ne sme za zakup da se daje sedam hiljada evra, da ne smemo da imamo u jednoj državi, praktično, dva ambasadora, kao što je do pre nekog vremena bio ambasador i u Parizu i pri Unesku i nikom ništa. Postavljam pitanje konkretno za ove tri zemlje, za naša diplomatska predstavništva u Norveškoj, Francuskoj i Ukrajini – koliko je ljudi zaposleno u tim ambasadama, kolike oni imaju plate i koje sve troškove građani Srbije moraju da snose, odnosno da narod plaća, jer i oni se finansiraju iz budžeta? Još jednom oštro protestujem zbog ovakve ignorancije, da se dva i po meseca narodnom poslaniku ne dostavi bilo kakav odgovor na pitanje koje je postavio. Prema tome, da mi ovde razbijemo neke fame o superherojima, o najvećim branicima otadžbine i KiM, to neka im ostane za istoriju pošto su se sad sakrili u mišiju rupu i nema ih nigde, nego da oni lepo narodu odgovore kolika je bila cena poseta dve godine vođenja jedne neuspešne i pogrešne politike, pošto je sada druga politika prema KiM, da se odgovori kroz cifre, kako narod najbolje razume. Kad budem dobio odgovore na pitanja vezana za ove tri ambasade, pitaću za još 13 ambasada i na kraju će biti pitanje za samog ministra, da odgovori koliko je koštalo građane Srbije sve to što je rađeno dve godine, on i njegova putovanja koja su, otprilike, bila uzalud i na pogrešne destinacije, pošto je sve to plaćeno sredstvima iz budžeta u koji svi građani uplaćuju, a svi vidimo da se približava zima i kako građani žive. Hvala.
Reč ima poslanik Zoran Ostojić.
Potpredsednice, koleginice i kolege, i moje pitanje će se odnositi na suštinu politike, a to su pare građana. Ovih dana smo svedoci relativno perfidne pripreme javnosti za nova poskupljenja, prvenstveno mislim na gas i električnu energiju. Normalno, različita je ta priprema javnosti. Kad je u pitanju električna energija, prvi čovek EPS-a se ne pojavljuje da objašnjava da struja treba da poskupi, dok je, kad je u pitanju gas, ovaj direktor sam rešio da ubedi narod kako treba da plaća skuplji gas. Verovatno je razlika u mnogo čemu između ta dva čoveka, pa, na kraju krajeva, i u intelektualnom nivou. Ovih dana, takođe, mi iz LDP-a, tražeći reviziju energetskog sporazuma sa Rusijom, dokazujemo da poskupljenja potiču od monopolskog položaja te grane i tražimo da Vlada jasno kaže po kojoj ceni mi uvozimo gas. Jer, ovih dana se pojavljuju i plaćeni lobistički tekstovi gde pokušavaju da nam objasne da mi, otprilike, plaćamo najjeftiniji gas ili skoro najjeftiniji gas u Evropi. Tražim od Vlade i nadležnog ministarstva da jasno kaže po kojoj ceni Srbija uvozi gas iz Rusije; da kaže kolika je cena na tržištu i da da uporedne podatke nekoliko nedelja unazad, da bismo mi videli da li se cena ruskog gasa, za koju mi tvrdimo da je veća od trenutne tržišne, zaista prelama preko džepova građana. S druge strane, upozoravajući da cene i one životne stvari, kojih ovde tako malo ima u Skupštini, mnogo više zanimaju građane nego neke teme koje kolege forsiraju, predložili smo i kako da se reši ovaj problem s mlekom. Sećate se da smo predložili da se ograniče trgovinske marže na sedam odsto, da se država odrekne osnovnog PDV-a na hranu i mleko, i da se tako dobijena razlika podeli između proizvođača i prerađivača. Tada bi se obnovio i stočni fond i tako, svakako, u 21. veku ne bismo imali problem nestašica, koje strašno podsećaju na neko vreme koje svi želimo da zaboravimo. Ovih dana svi čitamo kako nadležni ministar ima neku ingenioznu ideju da reši taj problem. Mi pitamo Ministarstvo poljoprivrede da li su ozbiljno razmatrali naš predlog, šta o njemu misle, zbog čega je neprihvatljiv ako je neprihvatljiv, zbog čega predlažu nešto što ne znamo šta će predložiti i želimo, u principu, da vratimo neke teme koje se tiču novca i standarda građana u ovu skupštinu. Ovo oko gasa i struje zaista jednom treba da raščistimo, da se ne bi stalno vodila nekakva politika da neko lobira za neke, drugi za druge itd. Setite se kad smo vas upozoravali da taj energetski sporazum neće valjati. Govorili ste da ćemo imati povlašćen položaj i da ćemo najjeftinije uvoziti gas, a sad se odjedanput pominje čak 25% poskupljenja. Zato želimo da tu raščistimo stvari, da ne bismo mi s našim podacima izlazili u javnost, a onda drugi odgovarali nekakvim podacima kroz plaćene tekstove. Neka Vlada i nadležni ministar jasno kažu koliko košta gas, šta je sa Banatskim Dvorom, gde mi skladištimo gas, da li i dalje u Mađarskoj, koliko košta transport tog gasa, da bi građani shvatili zašto će morati da plaćaju taj skuplji gas. Ovde ne ulazim u monopolski položaj ''Srbijagasa'', ne ulazim u činjenicu da ta firma trguje žitom, kupuje firme i bavi se svim drugim poslovima koji nemaju nikakve veze sa gasom. O tome, o monopolima i potrošačima biće prilike za mnogo više reči kada dođe na dnevni red tačka o zaštiti potrošača. U svakom slučaju, ova situacija pred grejnu sezonu, kada se kroz medije šire alarmantne vesti da toplane duguju, da neće biti grejanja, da nam ide teška zima, da ćemo se smrzavati itd., kad imamo takav ''povoljan'' sporazum s najvećim evropskim proizvođačem gasa Rusijom, zaista je nedopustiva. Ovaj rašomon oko toga već jednom treba da prestane i da Vlada jasno odgovori – koliko mi plaćamo ruski gas, koliko tečni gas košta na tržištu, koliko druge zemlje u okruženju plaćaju i da se zna da mi plaćamo, u stvari, nečiju nesposobnost, a, na kraju krajeva, i taj katastrofalni energetski…
Pet minuta. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Jovan Damjanović. Narodni poslaniče Damjanoviću, bili ste prijavljeni. Da li želite da koristite svoje pravo iz člana 286. stav 2? (Da.)
Dame i gospodo narodni poslanici, unazad nekoliko dana svi smo upoznati s tim da je izvršena deportacija Roma Rumunije i Bugarske na neprimeren način. Demokratska levica Roma osuđuje grubo kršenje Evropske konvencije o ljudskim pravima i inkluzije Roma u Savetu Evrope i Evropske zajednice. Stav Evropske komisije je da se osuđuju svi progoni Roma i traženo je da se stopira deportacija Roma. Na Samitu u Kordobi 2008/2009. godine, gde su i naši predstavnici Ministarstva prisustvovali, doneta je odluka o politici koja cilja inkluziju romskog naroda, poštuje i shvata ključne vrednosti Evropske unije o ljudskim pravima i dostojanstvu, nediskriminaciji, jednakosti, kao i mogućnosti ekonomskog razvoja. Inkluzivna politika Roma ignorisana je posebno na poljima obrazovanja, zapošljavanja, socijalne problematike, stanovanja, zdravstvene zaštite i bezbednosti. Cilj ove politike je da se obezbedi Romima efektivan pristup i jednaka mogućnost u državama članicama Saveta Evrope i EU. Sigurno se očekuje uskoro i proterivanje iz Nemačke i Italije Roma iz Srbije i sa Kosova. Apelujem na Evropsku zajednicu, jer i mi sprovodimo evropske vrednosti u ovom parlamentu, da radi na tome da se obezbedi i obešteti i Romima i Srbima upravo njihova imovina, njihove kuće, njihova imanja koja su zapaljena i, jednostavno, poravnata sa zemljom. Gde da se vrate ti građani i romske i neromske nacionalnosti? Naša država je u takvoj ekonomskoj situaciji da ne možemo da prihvatimo više te građane, jer nemamo ih gde. Zato apelujemo na EU da omogući dalji opstanak svim građanima, Romima i neromima, koji se nalaze u evropskim državama, da im omogući sve standarde i život dok se ne reše pitanja kako bi neometano i slobodno mogli da se vrate u svoju matičnu državu. Hvala.
Da li još neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da iskoristi svoje pravo, u skladu sa članom 286. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, da zatraži obaveštenje ili objašnjenje? (Ne.) Ako ne, nastavljamo sednicu obaveštenjem o odsutnosti narodnih poslanika. Obaveštavam vas da je sprečen da sednici prisustvuje narodni poslanik Vladimir Milentijević. Obrazloženje razloga za sazivanje sednice u kraćem roku od roka utvrđenog u članu 86. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine. Saglasno članu 86. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da je predsednica Narodne skupštine gospođa Slavica Đukić-Dejanović ovu sednicu sazvala u roku kraćem od roka utvrđenom u članu 86. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine zbog potrebe da Narodna skupština što pre razmotri predlog akata iz dnevnog redakoji je određen u zahtevu 123. narodna poslanika za održavanje vanrednog zasedanja. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, uz saziv Sedmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2010. godini, koje je sazvano na zahtev 123 narodna poslanika, saglasno članu 106. stav 3. Ustava Republike Srbije i članu 248. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, dostavljen vam je zahtev za održavanje Sedmog vanrednog zasedanja, sa određenim dnevnim redom sadržanim u tom zahtevu. Kao što ste mogli da vidite, za Sedmo vanredno zasedanje Narodne skupštine Republike Srbije u 2010. godini, određen je sledeći D n e v n ir e d: 1. Predlog odluke o dopuni Odluke o izboru članova Odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela predsednica Narodne skupštine (aktom 02-2373/10 od 28. septembra 2010. godine). Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda - PREDLOG ODLUKE O DOPUNI ODLUKE O IZBORU ČLANOVA ODBORA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE Primili ste Predlog odluke koji je podnela gospođa Slavica Đukić-Dejanović, predsednica Narodne skupštine. Pre otvaranja pretresa, podsećam vas da, prema članu 192, a shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Pošto ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, konstatujem da je vreme rasprave po poslaničkim grupama sledeće: Poslanička grupa ''Za evropsku Srbiju'' - jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; Poslanička grupa SRS - jedan sat, sedam minuta i 12 sekundi; Poslanička grupa G17 plus - 28 minuta i 48 sekundi; Poslanička grupa "Napred, Srbijo" - 25 minuta i 12 sekundi; Poslanička grupa DSS – Vojislav Koštunica - 24 minuta; Poslanička grupa SPS-JS - 18 minuta; Poslanička grupa LDP - 14 minuta i 24 sekunde; Poslanička grupa ''Nova Srbija'' - 10 minuta i 48 sekundi;Poslanička grupa manjina - osam minuta i 24 sekunde i Poslanička grupa PUPS - šest minuta. Saglasno članu 96. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, narodni poslanici koji nisu članovi nijedne poslaničke grupe imaju pravo da govore svako po jednom do pet minuta. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmahpodnesu prijave za reč, a sa redosledom narodnih poslanika. Ujedno podsećam sve poslaničke grupe da su na snazi odredbe usvojenog novog poslovnika Narodne skupštine i da smo u obavezi da pri predavanju liste govornika naglasimo da li je za ili protiv, jer ukoliko se to ne učini, govornici sa liste koji nisu označeni da li su za ili protiv govoriće na kraju liste govornika po redosledu, a po odredbama Poslovnika Narodne skupštine. Saglasno članu 192. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Predlagač Odluke predsednica Skupštine Slavica Đukić-Dejanović ne želi reč. Da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa? (Da.) Narodni poslanik Čedomir Jovanović želi da govori o povredi Poslovnika. Izvolite.
Gospođo potpredsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, s obzirom na to da predlagač nije ovde i da se očigledno oni u čije ime predlagač pokreće ovu inicijativu ne osećaju dužnim da nam bilo šta kažu, zatražio bih objašnjenje, samo mislim da morate da date neku pauzu. Ne znam ko može da nam pruži to objašnjenje. Naime, govorim o Administrativnom odboru. Apsolutno poštujemo zakonsku obavezu Parlamenta, koja nalaže usaglašavanje broja članova Odbora sa novim normama i opoziciju praktično marginalizuje, ali nas interesuje odnos vlasti i opozicije u Administrativnom odboru. Po članu 28. Zakona o Narodnoj Skupštini definisana je obaveza Skupštine da izabere članove odbora i zamenike članova odbora na predlog poslaničkih grupa, srazmerno broju narodnih poslanika poslaničke grupe u odnosu na ukupan broj narodnih poslanika u Narodnoj skupštini. Mi smo veoma zainteresovani za situaciju u Administrativnom odboru, pre svega zbog činjenice da je i do sada vladajuća većina, parlamentarna većina, imala većinu u Administrativnom odboru. Administrativni odbor je imao 15 članova, osam članova je praktično predstavljalo one stranke koje su podržale formiranje Vlade. Izborom dva nova člana Administrativnog odbora koji se vrši u skladu sa Zakonom o Skupštini i novim poslovnikom, biraju se dodatna dva predstavnika vladajuće većine, pa se uspostavlja novi odnos u Administrativnom odboru – 10:7. Taj odnos 10:7 je u suprotnosti sa članom 28. Zakona o Narodnoj skupštini, koji nalaže (Predsedavajuća: Dva minuta.) Narodnoj skupštini da članove izamenike članova odbora izabere srazmerno odnosu u Parlamentu i na takav način formira i odnos u Administrativnom odboru. To se čini zbog jednog mandata. Mi mislimo da je tako nešto neprihvatljivo i da Skupština mora da usaglasi svoje odluke sa Zakonom o Narodnoj skupštini.
Nije učinjena povreda Poslovnika. Sadržaj vaše primedbe predstavlja temu za raspravu. Objašnjenje je da je određivanje proporcija u sastavu odbora učinjeno i na osnovu odredaba Poslovnika Narodne skupštine i na osnovu Zakona o Narodnoj skupštini. Da li neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika želi reč? (Da.) Narodni poslanik Čedomir Jovanović ima reč.
Nisam zadovoljan, gospođo Čomić, vašim odgovorom. Znači, vi možete da dozvolite takvo ponašanje prema vama, ali dok je ovo Skupština Srbije i dok se ja osećam njenim poslanikom, smatram vas obaveznim da me poštujete, ne kao Čedomira Jovanovića, nego kao predstavnika građana koji su za mene glasali. Da li vi slušate svoje obrazloženje? To što ste vi meni odgovorili je direktna uvreda. Opominjem vas da mi ne možemo da počnemo raspravu suprotno zakonu, a vi hoćete da mi kažete da je sve u ovoj skupštini moguće. Onda ovo nije Skupština. Onda će ovo biti replika jedne vlade. Onda dovedite društvo iz ćoška i neka ono vodi Skupštinu, neka se ono izjašnjava o predloženom dnevnom redu. Na šta to liči? Birate 17 članova Administrativnog odbora. Deset predstavljaju vladajuću koaliciju…
Narodni poslaniče, ne možete ponavljati primedbu koju ste izneli u prethodna dva minuta.
Mogu da ponavljam, nisam zadovoljan vašim odgovorom. Neka se pojavi predlagač ovoga i neka odgovori na pitanje koje sam postavio. Kako može Skupština da raspravlja o nečemu što je suprotno zakonu?
Narodni poslaniče, ne možete ponavljati primedbu koju ste izneli u prethodna dva minuta.
Šta mogu da radim?
Možete da iznosite svoje primedbe u skladu sa Poslovnikom, a što ne činite. Zahvaljujem. Da li još neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi reč? Narodni poslanik Ivan Andrić je prijavljen. Da li želite da govorite o povredi Poslovnika? (Da.) Izvolite.
Povreda Poslovnika. Nažalost, nemam ga kod sebe, ali sam siguran da je reč o članu 27. i nekadašnjem članu 104.
Narodni poslaniče, novi poslovnik je usvojen i molim vas da uvažavate Narodnu skupštinu i citirate članove kako oni ..
Član 104. Molim vas da mi vratite vreme na početak. Mi smo i onda upozoravali da je osnovna ideja vašeg usvajanja novog poslovnika da onemogućite poslanike da govore o onom o čemu žele. Ne može ideja Poslovnika da bude da vi vaše marifetluke možete da krijete od nas i još da nam ne date da o njima govorimo.
Narodni poslaniče, član 104. Poslovnika Narodne skupštine definiše pravo na repliku. Stvarno vas molim da ozbiljno shvatimo akta na koja se pozivamo.
Gospođo Čomić, vi i ja se dugo poznajemo i vi znate da se ova skupština vodila na različite načine. Ako je vaša ideja da me time što nemam ispred sebe Poslovnik onemogućite, kao i šefa naše poslaničke grupe, da govorimo o mnogo dubljoj zloupotrebi, kako mislite da će se ta rasprava završiti?
Mislim da će se rasprava voditi u skladu sa Poslovnikom.
Je l' vi mislite da ćemo mi da odustanemo sada? Da ćemo da kažemo - e, pa, dobro, pošto ne znamo, onda idemo, a neka Administrativni odbor ima deset članova?
Zahvaljujem.
Član 107.
Zahvaljujem, narodni poslaniče. Rasprava će se voditi u skladu sa Poslovnikom. Poslovnik podrazumeva da, ako želite da govorite o povredi Poslovnika, morate da navedete član Poslovnika koji je povređen, da ga obrazložite i da, u slučaju da niste zadovoljni objašnjenjem, zahtevate da se o tome izjašnjava Skupština.
Član 107.
Narodni poslanik Ivan Andrić. Želite ponovo da govorite o povredi Poslovnika? (Da.) I narodni poslanik Čedomir Jovanović želi reč. Kojim ćete redosledom? Prvo predsednik poslaničke grupe. Izvolite.
Hvala, gospođo potpredsednice. Član 107, koji vas obavezuje na poštovanje dostojanstva Skupštine. Mislim da u ovoj zemlji tog dostojanstva nema. Jedan od razloga što ga nema je ta bahatost, oholost i arogancija koja svoje uporište nema ovde u Parlamentu, ali se najčešće manifestuje kroz postupke vladajuće većine u Parlamentu. Upozorio sam vas da svojim predlogom predlagač krši član 28. Zakona o Skupštini i zatražio od vas da, u skladu sa svojim poslovničkim ovlašćenjima, date pauzu, kako bi se ispravile greške. Vi o tome treba da se izjasnite, a ne da mi ponudite ponižavajući odgovor, očekujući od mene da se ja s tim saglasim. Ako se pre deset godina, koje simbolično sad obeležavamo, nismo složili s idejom da zbog toga što je neko vlast ima pravo da vas pravi ludim, onda ne mislim ni danas da s tim treba da se pomirimo. Ako je ovih deset godina iza nas uglavnom izgubljeno, ne mislim da narednih deset godina treba da bude isto tako. A jedan od načina da se to promeni je pritisak na vlast koja to treba da shvati i sama počne da se menja. Dakle, uspostavite u Administrativnom odboru proporciju koja postoji ovde u Skupštini. Kad vladajuća većina bude imala 60% Skupštine, neka ima 60% Administrativnog odbora. Sve suprotno je kršenje Zakona o Skupštini, koji ste sami doneli.
Nije prekršen član 107. Niti sam vam se obraćala direktno, niti sam vam se obraćala uvredljivo, niti sam koristila podatke o činjenicama iz života drugih lica. Dala sam obaveštenje o tome na koji način je sastavljen predlog za dopune u sastavima odbora Narodne skupštine, u skladu sa Poslovnikom i u skladu sa Zakonom o Narodnoj skupštini. Vaše je pravo da se o tome Skupština izjasni. Narodni poslanik Ivan Andrić želi da govori o povredi Poslovnika. Izvolite.
Član 107. Vaše ponašanje je uvredljivo i narušava dostojanstvo Skupštine, zato što u odgovoru zanemarujete suštinu, a mi mislimo da je jako važno da svaki poslanik koji sedi ovde shvati u čemu je suština. Ovo naše pitanje je mnogo dublje od pitanja grube proporcije o kojoj govorimo, mada je i ono dovoljno važno. Pitanje je oko toga kako će se oduzimati i deliti mandati u ovoj skupštini. Vladajuća većina, od kada je konstituisana, krši Ustav. Kad je reč o poslanicima iz vladajuće većine, njima se oduzimaju mandati, a kad je reč o poslanicima iz opozicije koji prelaze i svojim kasnijim ponašanjem podržavaju vladajuću većinu, ti mandati se ne oduzimaju. Kada je prvi put u Administrativnom odboru došlo do toga, do jasne ideje da se mora uspostaviti jedno pravilo, koje će važiti za sve, kakvo god ono bilo, ili ih oduzimate ili ih ne oduzimate, vi sad, grubo kršeći Ustav i Zakon o Narodnoj skupštini na jedan, moram reći kaubojski način, zanemarujući čak i ovo na šta vas mi upozoravamo, menjate proporciju u Administrativnom odboru da bi taj odbor mogao da nastavi da se igra s mandatima. To naše upozorenje je dovoljno važno da je u najmanju ruku predstavnik predlagača morao da dođe i objasni svoj postupak, a ne da nam vi oduzimate reč zato što ne znamo da li je član 107. ili 104. Mi upozoravamo na mnogo veće kršenje i zakona i Ustava, i to ne sme proći bez odgovora, kako se u ovoj skupštini naviklo. Dakle, direktno se krši zakon. Ovim se omogućava vladajućoj koaliciji da manipuliše mandatima na način kako nije manipulisao ni SPS u '90-im godinama. Mi tražimo da se uspostave jasna pravila. Ako vi meni kažete da ja moram da znam koji je broj člana, vi ste dužni, kao predsedavajući, da kažete onima koji prave predlog da i oni moraju da poštuju član zakona koji kaže – proporcionalno sastavu Skupštine, Administrativni odbor će imati sastav...
Zahvaljujem, narodni poslaniče, dva minuta je prošlo. I prekršili ste član 103. Dužni ste da navedete koji član Poslovnika je povređen. Uz puno razumevanje… Molim vas da ne dobacujete. Uvidom u stenogram videćete da je narodni poslanik rekao: ''Vi se uvredljivo obraćate narodnim poslanicima''. Član Poslovnika naveo nije. (Glasovi iz sale: Jeste.) Nije. (Glasovi iz sale: Jeste.) Nije. Molim da izvod iz stenograma sa sadržajem izlaganja narodnog poslanika Ivana Andrića odmah bude izrađen i dostavljen. Očekujem izvinjenje narodnog poslanika Ivana Andrića zbog tvrdnje da je rekao da je naveo član 107. (Glasovi iz sale: Jeste, rekao je.) Rekao je da se ja obraćam uvredljivo. U poslednjoj rečenici svog izlaganja narodni poslanik je rekao da ne može od njega da se očekuje da zna da li je član 104. ili član 107, pa vas molim da uvidom u stenogram vidite da li sam u pravu kada molim narodne poslanike da imaju u vidu da su u obavezi da striktno poštuju član 103. Molim vas da, zajedničkim naporom, sve što je tema, očigledno otvorena u ovoj raspravi, ostavimo za raspravu kada budu učestvovali narodni poslanici i predsednici, odnosno ovlašćeni predstavnici poslaničkih grupa. Narodni poslanik Čedomir Jovanović želi da govori o povredi Poslovnika. Izvolite.
Gospođo potpredsednice Čomić, reklamiram povredu člana 23. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije. Povređen je prvi stav tog člana, koji vrlo precizno ukazuje, i molim vas da mi ovo vreme ne računate pošto ću citirati...
Narodni poslaniče, postoji odredba u Poslovniku koja podrazumeva da vam se ne računa vreme za čitanje i citiranje.
Dobro, ja sam vas zamolio, znači možete to da mi oduzmete, ali se podrazumeva da, ako mi se obraćate, ja vaše obraćanje doživljavam kao obraćanje vas meni, pošto ste prethodno meni zamerili kako niste povredili Poslovnik jer se vi meni ne obraćate lično. Ne znam kako mi se obraćate. Znači, stav 1. člana 23. Poslovnika kaže da poslaničke grupe predlažu kandidate za članove i zamenike članova odbora srazmerno broju narodnih poslanika poslaničke grupe, u odnosu na ukupan broj narodnih poslanika. Kako je moguće da očekujete od nas da uđemo u raspravu o predlogu koji se nalazi na dnevnom redu, a taj predlog krši i Zakon o Skupštini i Poslovnik Skupštine? Vladajuća većina nema 60% poslanika u ovoj skupštini, a imaće 60% u Administrativnom odboru zbog toga što ne možete da se dogovorite sa G17. Oni imaju dva predstavnika u Administrativnom odboru, a vi birate nova dva koji treba da urade posao koji oni ne žele da urade. E, pa, ne mogu institucije da funkcionišu od danas do sutra. Ne mogu, gospođo Čomić. Ne možete jednom poslaniku da ostavljate mandat, a drugom poslaniku da oduzmete mandat i bez sednice Odbora. I unapred vam najavljujem, tražićemo vraćanje poslaničkog mandata poslaniku kojem je oduzet mandat u novembru 2008. godine jer je danas član LDP-a, a oduzet mu je mandat mimo sednice Administrativnog odbora i bez ikakvog znanja njegovog ili onih sa kojima je sarađivao.
Član 23, koji ste citirali, prvi stav, nije prekršen s obzirom na to da sam u prvom objašnjenju kazala da je sastav Odbora sačinjen u skladu s odredbama Poslovnika i u skladu s odredbama Zakona o Narodnoj skupštini, i to sa drugim stavom istog člana 23, koji nije citiran, a daje objašnjenje za vaše dileme oko toga da li je materijal za sednicu koja je u toku pripremljen u skladu sa Poslovnikom ili ne. Član 23. stav 2. glasi: "U sastavu odbora prilikom utvrđivanja srazmernog učešća poslaničkih grupa u ukupnom broju članova i zamenika članova odbora, obezbeđuje se većina onih stranaka koje čine parlamentarnu većinu". Stav 3. takođe nije prekršen, kao ni stav 4. Ako niste zadovoljni odgovorom, o vašoj primedbi će se izjašnjavati Skupština. Narodni poslanik Miloš Aligrudić želi da govori o povredi Poslovnika. Izvinite, kao predsednik poslaničke grupe. Ne želite? (Ne.) Da li od prijavljenih narodnih poslanika još neko želi da govori o povredi Poslovnika? (Da.) Narodni poslanik Čedomir Jovanić. Izvolite.
Gospođo Čomić, da ne bi bilo nikakve dileme i da ne bismo ostavljali vama da procenjujete da li sam ja zadovoljan vašim odgovorom ili ne, apsolutno nisam zadovoljan vašim odgovorom i tražim od ove skupštine da u Danu za glasanje glasa da je Zemlja ploča, a ne da je okrugla, jer je to jedino što može uslediti nakon odgovora koji ste mi dali.
Narodni poslaniče, ne možete davati predlog za glasanje u Danu za glasanje, možete samo tražiti da se Skupština izjasni o tome da li je Poslovnik prekršen ili ne, a za davanje novih predloga za glasanje postoji drugačija procedura. Da li neko o predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi reč? (Da.) Narodni poslanik Slobodan Maraš. Želite da govorite o povredi Poslovnika? (Da.) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 107. Gospođo Čomić, uvredili ste dostojanstvo ove skupštine nakon obraćanja gospodina Andrića. Svi u sali su čuli, a to će i stenogram potvrditi, da je gospodin Andrić rekao da se poziva na član 107. Ono što ste nakon toga izazvali svojom reakcijom, dobacivanjem ''jeste-nije'' sa poslanicima, u isto vreme opominjući poslanike da ne dobacuju, samo govori u prilog svega onoga što od početka govori predsednik naše poslaničke grupe. Zbog nečega vi ne želite ovom temom da se bavite na pravi način. Nema predlagača. Kršite zakon. Nije ovo prvi put da će Skupština kršiti zakon, ali strašno je da ovde ne dođe ko treba da dođe kao predlagač i strašno je da Skupština bude ta koja će predložiti ovakvo kršenje zakona. Zbog toga molim, u skladu sa članom 101. ovog poslovnika, da date pauzu. Ovo ne može na ovakav način da se završi. Ne znam zašto prelazite preko dobronamernog, ozbiljnog upozorenja poslaničkog kluba LDP da na ovaj način kršite zakon. Ako ne želite time da se bavite, kažite, ali nemojte nas stalno praviti ludim i govoriti i odgovarati i objašnjavati nešto što se ne da objasniti. Molim vas, dajte pauzu i neka dođe predlagač da nam objasni u čemu je suština ovoga. Hvala.
Nema razloga za pauzu pošto je materijal pripremljen u skladu sa Poslovnikom. Zahvaljujem na dobronamernim sugestijama. Moje intervencije su se odnosile na situacije kada narodni poslanici, razumljivo, zaborave da poštuju odredbe Poslovnika, što je potpuno prirodno da se dešava. Svaka moja utvrđena greška biće razlog da se sasvim iskreno izvinim svakom narodnom poslaniku prema kojem je greška učinjena (ako je bude, naravno). Da li još neko želi da govori o povredi Poslovnika? (Da.) Narodni poslanik Zoran Ostojić. Izvolite.
Reklamiram povredu člana 107. zato što vi non-stop kršite taj član 107. odbijajući da prihvatite našu dobronamernu sugestiju. Gospođo Čomić, došlo je do greške. Uzmimo da je došlo do greške. Nije dobro određena proporcija u Administrativnom odboru. To je kršenje zakona. Poslanici kažu...
Narodni poslaniče, ne možete ponavljati odredbu koja je već istaknuta kao da je prekršen Poslovnik.
Imate priliku da ispravite kršenje zakona. Dovedite predlagača. Kako je dobro izračunao za druge odbore… PREDSEDAVAJUĆA: Narodni poslaniče, ne možete isticati odredbu koja je već istaknuta kao da je došlo do povrede Poslovnika. Zaista vas molim da sve svoje primedbe ovakve vrste, argumentovane, ostavimo za raspravu u jedinstvenom pretresu, čemu rasprava i služi. Narodni poslanik Ivan Andrić želi da govori o povredi Poslovnika. Izvolite.
Član 107: ''Govornik na sednici Narodne skupštine je dužan da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine…'' Siguran sam da se ovaj član, pored toga što se odnosi na to da niko u ovoj sali ne sme da psuje ili vređa druge poslanike, isto tako odnosi na vređanje inteligencije. Ako šef poslaničke grupe opozicione stranke zatraži objašnjenje od predlagača za potez za koji svi, bar iz opozicije, jako dobro znaju čemu služi, a vi uporno taj predlog ignorišete, zamarajući sve ovde trivijalnostima…
Narodni poslaniče, ponavljate primedbu o prekršaju.
Nemate pravo da me prekidate. Izvinite, to piše u vašem poslovniku.
Narodni poslaniče, u obavezi sam da vas prekidam ako činite prekršaj Poslovnika.
Ne, niste u obavezi. I ko ceni to, izvinite?
Član 103. definiše vaša prava i obaveze i moja prava i obaveze kada je u pitanju pravo na reč, a da se govori o povredi Poslovnika. Zahvaljujem. Da li još neko želi da govori o povredi Poslovnika? (Da.) Izvolite. Narodni poslanik Ivan Andrić.
Član 107. Znate šta, ja nemam nameru da ulazim s vama u polemiku, ali verujte da vi nemate pravo da cenite da li je povređeno dostojanstvo Skupštine ili ne. Verujte da nemate, ni manje ni više nego bilo ko od nas ovde.
Narodni poslaniče, ne radi se o tome da li je povređeno dostojanstvo, nego o mojoj obavezi da vas upozorim da nemate pravo da dobijete reč da govorite dva puta o istoj povredi. Zahvaljujem. Da li još neko želi da govori o povredi Poslovnika? (Ne.) Da li žele reč predstavnici, odnosno predsednici poslaničkih grupa? (Da.) Narodna poslanica Jorgovanka Tabaković. Izvolite.
Zahvaljujem. Ukazala bih na besmislenost člana 23. Poslovnika po kojem radimo i nemogućnost realizacije stava 1. ovog člana, s obzirom na amandman gospođe Nade Kolundžije koji je, bez izvinjenja na izrazu, podmetnut poslanicima ove skupštine zbog načina na koji se o Poslovniku kao svojevrsnoj odluci raspravljalo, kojim je srazmerna zastupljenost potpuno obesmišljena. Odlično znate da se u toku rasprave o Poslovniku razgovaralo samo u načelu. Mnogi od nas su govorili o pojedinačnim rešenjima, a neki su vešto i pametno čekali da se ta rasprava privede kraju i da gotovo nevidljivo ili bez dovoljnog uvida i dizanja glasa opozicije protiv toga podnese amandman kojim se srazmernost poništava i usvaja se amandman na član 23. stavom 2, kojim se vladajućoj parlamentarnoj većini obezbeđuje u broju 17 za svaki odbor preovlađujuća većina od devet. Stavom 3. se dozvoljava formiranje odbora sa tih devet, bez obzira na to da li uglavnom opozicija podnese svoje predloge ili ne. Pitam vrle pravnike – da li je dovoljno imati vlast i dovoljno drskosti pa obesmisliti uopšte postojanje odbora, rad u odborima i prisustvo opozicije u odborima? I, da li je taj neki prepametni, ne matematičar, nego numerolog, proračunao sinergetski efekat brojeva tako da se ta srazmernost tretira ne po svakom odboru, nego na ukupan broj poslanika i članova jedne poslaničke grupe? Zaista je krajnje drsko i govori o krajnjim namerama vladajuće većine, o njenoj uplašenosti od onoga što sledi, kad na ovakav način, stavom 2, koji govori da mora imati većinu u svakom odboru, poništava srazmerno učešće iz stava 1. člana 23. Poslaničkoj grupi SNS ste ponudili da dopuni članstvo do broja 17 u odborima (gde ćete u svakom slučaju obezbediti većinu) sporta i omladine, brige o porodici i saobraćaja i veza. Uz dužno poštovanje nadležnosti tih odbora, problema koji se rešavaju, ko je to procenio da mi treba da dopunimo članstvo baš u ovim odborima, a ne npr. u nekom drugom odboru? Odakle pravo bilo kome, pa i prvoj među jednakima, predsednici Skupštine npr., da ona kaže da mi u Odboru za poljoprivredu možemo da imamo tri člana, a u nekom drugom odboru nijednog člana? I sad mi samo recite da poštujete Poslovnik. U Poslovniku srazmernost podrazumeva srazmerno učešće članova određene poslaničke grupe u odnosu na ukupan broj, ali po odboru, a ne na zbir ili apsolutni broj. Kao što ste uspeli matematikom koja to nije, nego numerološkim veštinama da sastavite većinu, kao što mislite da uspešno pokušavate da držite ovaj narod u mraku i uveravate ih da žive bolje, nas nećete uveriti da je ovo demokratija, da je ovo parlamentarizam i da je ovo želja da funkcioniše najviše zakonodavno telo u ovoj državi. Predloge nismo dali. Vi izvolite, silom koju ozakonjujete u jednoj ovakvoj odluci koja se zove Poslovnik, nastavite. Dokle će vas to odvesti, videćemo svi. Zahvaljujem na pažnji.
Iskorišćeno je četiri minuta i 30 sekundi od vremena zamenice predsednika poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Miloš Aligrudić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo što mi danas imamo pred sobom je neviđen skandal. Prvo, skandal je bio kada je donet Poslovnik na način na koji je donet. To je posebna tema, to je iza nas, o tome nećemo govoriti, ali ću to pomenuti samo u kontekstu diskusije o današnjem predlogu. Dakle, način na koji je Poslovnik donet je takođe bez presedana u demokratskom svetu. Ti akti se donose konsenzusom, dogovorom ogromne većine narodnih poslanika, upravo da bi se izbegle ovakve nevolje s kojima se danas Parlament Srbije susreće. Dobro sam rekao - nevolje s kojima se Parlament susreće, a ne vladajuća većina ili neko od nas. Naime, vladajuća većina nema nikakvu nevolju. Ona će sprovesti svoju samovolju, pa će na osnovu toga da uradi ono što joj se sviđa. Ni mi drugi nemamo neke naročite nevolje, jer će građani da vide šta radite, pa ćete vi biti oni koji niste simpatični. Opozicija će da bude simpatična ljudima, zato što su povređeni, pre svega, interesi građana koji su glasali za opozicione stranke, pa će i oni koji su ranije glasali za vladajuću koaliciju verovatno uvideti da su to neki ljudi kojima ne treba pokloniti poverenje, koji na ovaj način gaze parlamentarizam u Srbiji. Da idemo na konkretne stvari. Kada smo videli kako su poslovi odbora sažeti u jedan manji broj odbora u Poslovniku Narodne skupštine i kako je određen broj članova tih odbora, možda se nekome nije upalila sijalica o čemu je reč u to vreme kada smo o tome raspravljali, koliko se to danas jasno vidi šta je bila namera. Sem jednog odbora, koji ima devet članova po novom Poslovniku, i drugog, koji ima tačno pobrojane članove po funkciji, ostali odbori su sastavljeni od 17 članova. To bi značilo da u perspektivi broj članova nekih odbora mora biti smanjen, a u ovom trenutku se vladajuća većina opredelila za to da se odbori koji su brojali 15 članova, sada uvećavaju na 17, tj. dopune sa po dva člana. Kako je išla ta procedura? Tako što je poslanička grupa, valjda svaka (mi smo ovo dobili, pa pretpostavljam da su i drugi dobili to isto), dobila pismo predsednice Narodne skupštine, u kome stoji sledeće. Da ne citiram sve, da ne bih zamarao sve vas koji imate to ispred sebe, a i one koji gledaju prenos, jer to njima mnogo ne znači, navode se članovi po kojima ona postupa, pa je predviđeno da se u odborima koji imaju manje od 17 članova, a sada su povećani na 17, po novom Poslovniku, izvrši popuna izborom novih članova, tako što se u sastav odbora prilikom utvrđivanja srazmernog učešća poslaničkih grupa u ukupnom broju članova (pa se ne zna ni iz Poslovnika ni iz ovog dopisa da li je to u odnosu na ukupan broj članova svih odbora ili tog odbora; to niko ne zna ovde, to je pitanje koje lebdi u vazduhu, oko koga možemo da se sporimo letnji dan do podne), i onda se vrši popuna u toj srazmeri tako da se obezbeđuje većina stranaka koje čine parlamentarnu većinu, što je inače u demokratskom svetu nečuven presedan. ''Saglasno tome, neophodno je da vašaposlanička grupa predloži određeni broj kandidata za članove sledećih odbora'', pa nam žena šalje dopis u kome nam objašnjava na koje odbore mi imamo pravo u odnosu na srazmeru. Pazite, u odnosu na srazmeru, na ukupan broj zastupljenosti članova odbora u Skupštini Srbije. Znači, neko nama kao poslaničkoj grupi određuje u kojim odborima mi imamo pravo da imamo dopunske članove, u odnosu na sve odbore Narodne skupštine, i neko se setio umesto Demokratske stranke Srbije, da nas niko ništa ne pita, verovatno je tako bilo i sa drugim grupama, da mi imamo pravo da dopunimo člana u Odboru za saobraćaj i veze, u Odboru za zdravlje i porodicu, u Odboru za omladinu i sport. Zamislite, niko nas nije pozvao da pita – izvinite, da li vi hoćete da dopunite članove Odbora za omladinu i sport ili biste možda hteli u nekom drugom odboru umesto u ovom, jer se očigledno gleda srazmera, u odnosu na ukupan broj članova odbora. A vi znate da je ukupan broj članova odbora veći od broja narodnih poslanika, jer jedan narodni poslanik, član nekog odbora, može biti član još nekog odbora. Znači, vi ste ovde napravili jedan matematički rusvaj, koji ima jedan jedinicilj. Prvo, 90% poslanika ne razume šta ovde piše, pa neće razumeti ni oni koji prate prenos, ali suština je u sledećem – da ste jednom matematičkom zavrzlamom napravili ne samo da vladajuća većina ima većinu u odborima, jer to definiše stav 2. člana 23, koji je takođe bez presedana u demokratskom svetu, nego ste napravili da vi štelujete u pojedinim odborima tačno onakav odnos snaga kakav vam je za pojedini odbor potreban. Znači, bez ikakvih principa, radi se kauzalno, od slučaja do slučaja. Zato je s pravom LDP danas, kroz povrede Poslovnika, to je bila forma, politička borba, iznela tačno onu primedbu oko koje ćemo se i mi prilično zadržati danas. To je pitanje odnosa tzv. snaga u Administrativnom odboru. Zašto? Cela ova zavrzlama (zato sam i rekao na početku – vi ste ovo sve radili zbog jedne stvari koja se nije videla pre nekoliko meseci, a sada se vidi) i sve ove promene su rađene upravo zbog sastava u Administrativnom odboru. Jer, administrativni odbor donosi određene odluke, zbog čega je bitno da postoji stabilna i čista većina po svakom pitanju. Ako se vidi da ta većina po određenim pitanjima ne postoji, onda je bilo neophodno promeniti faktičku situaciju u Administrativnom odboru. Da se ljudi ne bi dosetili na vreme o čemu je reč, onda ste rešili da malo menjate i po drugim odborima i da to uđe tako u jednu ukupnost promena koju vi pravite u Narodnoj skupštini, i kao nećemo se setiti. Pa, kako se nećemo setiti kada, po vama, da biste vi prevazišli problem sa G17 plus, koji neće da glasa za jednu odluku kako vi hoćete u Administrativnom odboru, a reč je, pre svega, o pitanju mandata DSS-a, vi hoćete sada da prevaziđete taj problem sa dva člana G17 plus tako što ćete uvećati ukupan broj članova vladajuće koalicije u tom odboru, tako da odnos prema opoziciji bude 10:7, ne bi li ishodili odluku kakvu vi hoćete. To se iz aviona vidi šta vi radite. Znači, potpuno je jasno šta vi pokušavate da uradite. E, sad slušajte, mogu da razumem da će verovatno u odgovoru, mada nema ko da mi odgovori jer predstavnik predlagača nije tu… Gde je? (A, tu ste. Odgovorićete vi meni posle, pa ćemo se fino izraspravljati. Ima i drugih poslanika koji će pričati na ovu temu, pa ćemo da vidimo.) Znači, ne postoji nikakva matrica, ne postoji nikakav sistem pomoću koga ćete vi meni objasniti da ste u pravu što ste ovo uradili. Daću vam objašnjenje, vrlo je prosto. Ako se proporcija u članovima odbora gleda na svaki odbor pojedinačno, recimo na Administrativni, te proporcije tamo nema. Pojedinačno među grupama nema takođe, jer se i to da izračunati. Možemo da stavimo na papir matematiku i da vidimo koliko pripada SRS, a koliko pripada drugim strankama. Sem ukoliko nezavisne poslanike negde niste računali u proporciju, što nije moguće ni po ovom poslovniku, jer se samo grupe pominju. Znači, oni moraju biti isključeni iz obračuna proporcije. Znači, vi to niste uradili. Odnos 10:7 govori sam za sebe. Ako je to tačno, da se to radi na taj način, tu niste u pravu. Ako ćete sada da se izvučete, pa da kažete da se proporcija računala u odnosu na ukupan broj članova Parlamenta, odnosno ukupan broj učešća u odborima, pa će sad negde biti manje, a negde više, ne možemo idealno da napravimo, može to biti druga teza. Jer, postoji ova prava i postoji ova druga, trećeg objašnjenja nema. Treće objašnjenje je krađa i šikana. Ovo su jedina dva racionalna matematička objašnjenja, ova koja vam objašnjavam. Znači, drugo objašnjenje bi bilo da ste vi to gledali na ukupan broj pa se negde, u nekom odboru, zalomilo manje, a negde više. Primera radi, u Odboru za poljoprivredu odnos vlasti i opozicije je 11:6. Sad vi možete da kažete – u Odboru za poljoprivredu ta proporcija nije utvrđena dobro, to je 11:6, ali u odnosu na ukupan broj je sve u redu. I, tu postoje dva pitanja. Prvo, da li je to tačno? A nije, sada ću da dokažem da nije. Pod dva, čak i da je tačno, ko vama daje za pravo da nama određujete koje će proporcije kako izgledati u kom odboru, da nam to dostavite kao gotov dokument, kao gotov dopis, na koji bismo mi kao studenti pačije škole vama odgovorili sa da ili ne, hoćemo ili nećemo poslanika u Odboru za saobraćaj i veze, zdravlja i porodicu, za omladinu i sport? Ko vam daje pravo da vi sudite o tome da li su to ta tri odbora u kojima mi želimo da imamo dopunu? Gde su bile konsultacije pre toga? Jesmo li razgovarali u demokratskom duhu o tome kako ćemo izvršiti tu raspodelu? Ne, nikada. Ne postoji svedok ovde u Skupštini Srbije koji može to da potvrdi. Znači, to niste uradili. A sada ću vam dokazati da ni ukupna proporcija nije dobra. Ukupna proporcija, prema ovome kako se to računa i kada bi se poštovao član 23, i stav 1. i stav 2, bila bi da od ukupnog učešća u odborima, ne govorim od ukupnog broja poslanika, nego ukupnog učešća poslanika u odborima, znači svaki mandat u odboru računam kao jedan mandat, bez obzira što jedan poslanik može imati na dva mesta članstvo, znači računam svako članstvo, trebalo bi da bude odnos 168:158 na, recimo, pretpostavljenu proporciju 129:121 u Narodnoj skupštini. Čak i da je drugačije, da je 130:120, čak i da je 137:119, neće bitno menjati kada čujete šta zapravo imate, kada uzmete papir i olovku i izračunate, koji odnos. Odnos je 194:158. Gde ste vi našli tih tridesetak razlike, to meni nije jasno. Odnos je 194:158. Gde ste vi to pronašli? Kojom matematikom ste vi došli do toga da je to nešto što poštuje član 23? Dakle, da skratim priču. Ne valja vam nijedna matematika. Ni ako uzmete da ste proporcije pravili u odnosu na svaki odbor pojedinačno, ni ukoliko se pravdate da ste to činili u odnosu na ukupnu proporciju, ne valja vam matematika. Nijedna. Koja je treća matematika? Iznesite mi tu treću matematiku, a da se ne zove šikana manjine od strane vladajuće većine u Narodnoj skupštini. Iznesite tu matematiku. Koja vam je to matematika? Ajde, recite nam, pa da svi ovde padnemo u nesvest od smeha. Dakle, da budemo opet krajnje jasni i otvoreni, sve ovo radite, ovako nespretno, netačno, naopako, samo iz jednog jedinog razloga. Jedna poslanička grupa (i ranije smo imali, naravno, problema, ali govorim o ovom aktuelnom) izbacila je iz svojih redova jednog poslanika, obavestila vas o tome da on više nije poslanik, zatražila promenu mandata u skladu sa zakonom i Ustavom ove države, a onda je DS odlučio da pritisne svoje koalicione partnere da, iz nekog njima znanog razloga (to se verovatno isto zove politička borba, je l' tako?), ne dozvoli jednoj poslaničkoj grupi da izvrši nadopunu svog mandata. Za takvu odluku vi niste imali većinu u Administrativnom odboru jer niste imali jedinstven stav u okviru vladajuće koalicije. Naime, politička stranka G17 plus je smatrala da to nije ni pravično ni ustavno ni zakonito. Ljudi u Administrativnom odboru su (uz sve naše nesuglasice s njima u političkoj ili drugoj sferi, u ovoj sferi se slažemo) jednostavno hteli da obezbede poštovanje ustavnosti i zakonitosti. Vi to niste hteli. Odnos snaga prema tom konkretnom pitanju u Administrativnom odboru bio je u korist onih koji su smatrali da treba poštovati Ustav i pravo poslaničkih grupa i političkih stranaka da zadrže sopstveni mandat, prema onim pravilima koje je Ustav predvideo. Kada ste videli da to ne može, onda ste krenuli da odlažete sednice Administrativnog odbora, pa da ih zakazujete u vreme kada pojedini članovi tog istog Administrativnog odbora neće biti u zemlji jer su na putu, angažovani od strane iste ove Narodne skupštine u parlamentarnim organizacijama, pa su pojedini poslanici morali da se vraćaju, da ne odlaze na put u te parlamentarne organizacije da ih vi ne biste zeznuli i preglasali u Administrativnom odboru. Pazite kakvu ste igru vi igrali sve vreme s nama. Onda, kada je konačno bila potvrđena većina na jednoj od tih sednica Administrativnog odbora da se donese valjana odluka, jedan član tog odbora je tražio da se sednica odloži jer on, naime, ne može da bude prisutan a jako ga zanima to pitanje, a išao je na neki privatni put umesto na službeni na koji ga je ova skupština poslala, pa je onda to bio razlog da se ne donese odluka iako je bila očigledna većina prisutna na Administrativnom odboru. Evo, ja sam član tog odbora u ime DSS-a, naravno da sam bio zainteresovan za ishod glasanja i još uvek sam. Ranije je upućen poziv za Parlamentarnu skupštinu Saveta Evrope sledeće nedelje i kladim se, bez obzira da li će se usvojiti ovo ili nešto što je ovde predloženo, da će predsednik Administrativnog odbora namerno zakazati sednicu s tom tačkom dnevnog reda kada ja budem bio na putu, iako je moja skupštinska obaveza, ove Narodne skupštine, u Strazburu, zakazana mnogo ranije. Dakle, to je manir kojim vi to radite sve vreme. Pet meseci se igramo mačke i miša oko toga. I, pošto vam je dosadilo, pa hoćete ovu stvar da presečete, onda ste rešili da uradite ovo što ste uradili. Rešili ste da izmenite sastav Administrativnog odbora kako vama odgovara, da se preskoči G17 plus u Administrativnom odboru i da stvar završite. Bio ja u Strazburu ili ne bio, bio neko u Hilandaru ili ne bio, šta god da se dešava, vi ćete uraditi ono što želite. I najverovatnije će predsednik Administrativnog odbora zakazati sednicu za utorak ili sredu sledeće nedelje, završiti ovu priču jednom za svagda i to je to. Eto, to je prava istina o svemu ovome. Nema tu nikakve naročite tajne, jer ne postoji nikakva druga filozofijada kojom se da objasniti racionalnost u postupanju, i prilikom izrade Poslovnika, kada je reč o broju odbora, broju njihovih članova i ovoga što je usledilo nakon toga. Eto, to ste vi uradili. Nema matematike, gospođo Slavice Đukić Dejanović. Ne postoji ta matematika. Vi ste nama na naš dopis, koji smo vam mi poslali… Mi smo vam poslali dva puta dopis. Prvo, kada smo dobili ovaj vaš dopis kojim ste nam rekli na koje odbore mi, kao, imamo pravo, što ste verovatno vi sami odlučili ili vas je savetovao neko iz DS-a, onda smo vas pitali vrlo prostu stvar. Napisali smo vam ovako (evo, da javnost zna): Poslanička grupa DSS pozdravlja spremnost da se u što skorijem roku ispoštuju odredbe Poslovnika o radu Narodne skupštine. U skladu s dobrom praksom (takva je bila ranije, sad očigledno više nije i s tim ste se pozdravili), molimo da nam dostavite tabelu u kojoj je spisak odbora i broja članova odbora po strankama zastupljenih u Narodnoj skupštini, da bismo nakon toga u najskorijem vremenu dostavili naše predloge za dopunu skupštinskih odbora. Vi nama na to dostavite tabelu sastava odbora u postojećem stanju, koja potpuno nema veze sa izmenjenim Poslovnikom. Kada smo vam tražili sastav odbora, pa ne treba da vam crtamo, tražili smo da nam dostavite sastav odbora i proporciju kakva treba da bude u smislu stranačke zastupljenosti prema ovom Poslovniku, ne prema prethodnom, ne prema zatečenom stanju. Što bismo vam to tražili? Pa to mi znamo, to imamo kod sebe, nema potrebe da nam to dostavljate. E, onda ste se vi, kao, ispravili, a u svakom dopisu nas upozoravate da nam ističe rok da dostavimo naš predlog za dopunu ovih odbora. Nismo dostavili predlog. Nećemo da dostavimo predlog. Šta kažete, baš vas briga? Ma, baš vas briga za sve. Od početka vas baš briga. Za ovu državu vas baš briga. Baš vas briga šta narod jede. Baš vas briga čime će da se ljude bave, od čega će da žive. Baš vas briga za integritet države. Baš vas briga za ovaj dom kome predsedavate. Evo, to dokazuje to. Baš vas briga. Vrlo važno, nismo dostavili tri člana koja ste nam vi odredili da mi dostavimo i šta vas briga. Bahatost, ništa drugo. Dalje, kada ste dostavili ovaj predlog Narodnoj skupštini (evo ga ovde), pobrojali ste imena ljudi i odbore u kojima oni treba da budu članovi. Super je što se iz ovog predloga (mogu novinari da ga uzmu ispred) ne vidi ko je član koje političke stranke, ko je član kog poslaničkog kluba, kako se ovim poštuje proporcija. Naravno da se ne vidi, jer vam nije u interesu da bilo ko to sračuna. Pa, nekog nije mrzelo da sračuna. Znate, nekog očigledno nije mrzelo da sračuna i tu nastaje problem. Hoćete li vi imati problem oko ovoga? Nećete. Šta vas briga, istrpećete da vam se danas nametnu dve-tri diskusije, saslušaćete to, neko će da se javi da odgovori u dobrom starom stilu zamene teza ili ispriča priču o nečem drugom u odnosu na ono što je suština spora i idemo dalje. Eto, to je to. Nećemo mi moći ništa naročito ovde da uradimo, to je svima jasno i to treba građani koji gledaju ovaj prenos da znaju. Možemo da se bunimo. Mi ćemo nešto moći da uradimo samo onog dana kada građani ove države zaključe, a to će izgleda biti uskoro, da vi ne valjate ništa i da treba da odete, i da oni koji treba većinu, ovu kakvu vi imate,da zamene, zamene s ponosom za ovu državu i da naprave dokumenta kakva dolikuju ovoj Narodnoj skupštini i državi i građanima ove države u kojoj oni žive.
Reč ima predlagač, predsednica Narodne skupštine Slavica Đukić-Dejanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, jasno je da je primena Zakona o Skupštini i aktuelnog Poslovnika naša obaveza. U skladu sa Poslovnikom, članom 23. stav 2. i članom 296. stav 2, konsultovala sam, naravno, stručne službe i dobila jasnu proporciju o tome koliko zapravo treba poslanika pridodati pojedinim odborima koji nemaju do 17 članova, kako bismo mogli da radimo u skladu sa Poslovnikom. Za sve one kojima nijedna matematika ne valja, da smo na bilo koji način ovaj posao učinili i predložili, verovatno ne bi bilo ni dovoljno dobro, ni dovoljno kvalitetno. Istina je da smo juče na Kolegijumu vrlo detaljno razgovarali o ovoj temi, da jeste bilo izraženih skepsi u vezi sa poštenjem u samom postupku rada, da jeste bilo razgovora o tome da može biti da je i tendenciozno napravljena ovakva struktura, no, moram vam reći da pozicija nijednog poslanika u ovom parlamentu nije značajnija od poštovanja Poslovnika i Zakona o Skupštini. Istina je da sam ono što je bila moja obaveza i učinila, a to je da vam predložim na koji način ćemo ovu dopunu do 17 članova odbora uraditi. Drugih predloga zaista nije bilo kroz kompletnu proceduru, koja je do ovog momenta davala mogućnost i vaših konkretnih sugestija. U Parlamentu se može, naravno, i političkim žarom bojiti sadržaj rada, no to je stvar izbora pojedinaca. Jedino su argumenti ti na osnovu čega sam se vodila kada sam dala ovakav predlog, uverena da današnja rasprava može eventualno nešto i popraviti. Zahvaljujem na pažnji.
Pravo na repliku ima narodni poslanik Miloš Aligrudić.
Šta reći? Znate, proporcija 13:12 je proporcija sastava ovog doma. Nula koma nešto više ili manje, zavisno od toga koga kad treba kupiti i kako je ko raspoložen kod glasanja. Ali, u proseku je 13:12. Vidite ovako, moja diskusija jeste bila malo duža, ali oni koji mogu da se skoncentrišu, mogu da uhvate šta sam hteo reći. Sad, pošto je replika, imam malo vremena, pa će to biti ubitačnije. Ako je proporcija 13:12, a jeste, kako može biti u jednom odboru proporcija 10:7? To je moje pitanje. Vi na to pitanje ne odgovarate. Kažete – dostavili… Vi možete imati samo dva odgovora. To sam vam rekao, a vi ignorišete šta vam pričam. Jedan odgovor je da nisam u pravu, jer se proporcija ne računa u odnosu na svaki odbor posebno, nego u odnosu na ukupnost. To je vaša izlazna strategija, ja vam je nudim, evo, ja vam dajem savet kako da me zeznete. Ali ne možete da me zeznete, jer je ukupan broj članstva u odborima 194:158, a treba da bude 170:158 da bi bilo 13:12. Znači, niste ni tu u pravu. Imate Odbor za poljoprivredu i odnos 11:6. Kakva je to proporcija? Ja vas to pitam, pitao sam vas u mojoj diskusiji, i na to pitanje mi niste odgovorili. Odgovorili ste ovo što ste rekli maločas – da smo u obavezi da donesemo, da smo u obavezi da uradimo, da ste vi dostavili predlog… Niko to nije sporio. U obavezi smo da uradimo, u obavezi ste da dostavite neki predlog, u obavezi ste moralnoj, a to niste uradili, da se konsultujete pre dostavljanja bilo kakvog predloga. To, bogami, niste učinili. Ono što je juče bilo, to nisu te konsultacije, jer ste vi prvo dostavili vaše predloge, pa ste onda ljude zvali, pa mi, prirodno, nismo hteli da dođemo.
Reč ima narodni poslanik Željko Tomić. Da li želite da govorite o povredi Poslovnika? (Da.) Izvolite.
Naravno, član 7. stav 101. i povreda dostojanstva Narodne skupštine Republike Srbije od strane narodnog poslanika gospođe Slavice Đukić Dejanović, kao predlagača svega ovoga o čemu se priča. Ponoviću još jednom što su mnogi prethodnici rekli. Ovo se sve radi zbog jednog mandata DSS-a, odnosno zbog mandata narodnog poslanika Dragana Šormaza, i to je činjenica. Vi nemate većinu u Administrativnom odboru, izgubili ste je i sada obmanjujete javnost, svesno ili nesvesno, mene to ne zanima. Kao što ste, moram da se poslužim jednom digresijom, obmanuli javnost kada ste kao predsednik Narodne skupštine Republike Srbije rekli da će deklaracija o zločinima nad Srbima biti tokom leta. Prođe leto odavno, već je jesen uveliko, Deklaracija o Srebrenici je tu gde jeste, ali deklaracija o zločinima nad Srbima ne postoji. I tada ste obmanuli javnost i sada ste obmanuli javnost. To je vaš manir. Mi samo želimo da ukazujemo na to i da građanima predstavimo šta vi u stvari radite oko situacije u skupštinskim odborima, oko situacije sa srpskim žrtvama u poslednjim ratovima i oko svega drugog. Oko same države, na kraju krajeva. Hvala.
Narodni poslaniče, moraćemo konsultovati stenogram, pošto sam ja razumela da ste rekli član 7. stav 1, nadam se da ste rekli član 107. Nema povrede Poslovnika, niti je sadržaj vašeg izlaganja imao ikakve veze sa obrazlaganjem povrede člana 107. stav 1, a tek ne član 7, koji govori o tome da nakon potvrđivanja mandata narodni poslanici polažu zakletvu. Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović. Izvolite.
Dobro, gospođo Čomić, ako sam vas, ne lično, nego u onom odnosu koji je meni mnogo važniji od ovog političkog, na bilo kakav način povredio, molim vas da mi to oprostite. Ali ne kao potpredsednica Skupštine, nego kao drugarica, pre svega. Ovo je najmanje priča o Draganu Šormazu. Imao je Milošević pre deset godina 160 ''šormaza'', pa je, onog trenutka kada je vreme zgazilo parlamentarnu većinu koja je bila spremna slepo da sluša, on izgubio vlast. Sada je, za stranku koju mi ovde predstavljamo u Skupštini, veoma važno pitanje budućnosti ove zemlje. Postoje neke situacije u kojima se obično od nas, hteli mi to ili ne, traži neka rekapitulacija i makar nekoliko rečenica o viziji te Srbije, za koju, valjda, svi radimo. Ja nemam sumnje da i većina, koja stoji iza ovog predloga, to pokušava da uradi. Ali, kakva je to Srbija koju na ovim osnovama mi stvaramo, gospođo Čomić? Je l' ona demokratska? Ja ne znam ko u ovoj skupštini, prvo, ima pravo da vama drži lekcije zbog ovog postupka. Jer, ako je neko to zaslužio, to je zaslužio DSS, koji je zajedno sa nama 2000. godine najmanje pobedio na izborima, a mnogo više dobio priliku da nešto u zemlji promeni, pa je, po mom mišljenju, učinio sve kako bi ispravio svoju petooktobarsku grešku i Srbiju vratio u fazu u kojoj je bila pre Petog oktobra. Vrednosno, ne mislim personalno. Ovih deset godina demokratije, koju mi pokušavamo da stvorimo, simbolizuju dva čoveka – Koštunica i Boris Tadić. Zoran Đinđić simbolizuje nešto sasvim drugo. Za tih deset izgubljenih godina, jer ovo u čemu danas živimo nije demokratija, odgovorni su njih dvojica, i to treba Parlament da kaže. Nama je Kosovo održalo lekciju iz demokratije. Ono Kosovo koje mi ne priznajemo kao državu, ono Kosovo gde žive Albanci koje naši intelektualci ne žele čak ni da porede sa narodom. Isti ljudi koji su Miloševiću pisali ustave, danas neubedljivo brane tu demokratsku nemoć našeg društva ispunjenu kroz činjenicu da je naš predsednik istovremeno i predsednik jedne stranke. Pa tako Miloševićev pisac amandmana na Ustav Republike Srbije kojima su zbrisani i Vojvodina i Kosovo, a svako u ovoj sali zna koliko je to bilo loše, pa zahvaljujući tome i pisac demokratskog ustava pre demokratskih izbora, a svi znamo danas koliko je to bilo loše, uverava javnost da nije naš predsednik izuzetak, da je, recimo, i predsednik Francuske istovremeno i predsednik francuske partije. Jedina smo zemlja i demokratija u Evropi u kojoj je predsednik države i predsednik stranke, a ta demokratija nas jako interesuje. Kakav sistem gradimo? Demokratija počiva na razumu. Ovo nisu razumni postupci. Razum nam nalaže druge debate u ovom trenutku. Postoje krizne teme, o kojima treba ozbiljno da razgovaramo. Ne da bismo optuživali jedni druge, nego da bismo ih, valjda, rešili. Da li je ovo najvažnije pitanje, jedan mandat? Jesmo li malo puta rekli da nećemo dozvoliti da padne Vlada? Ne zbog toga što smo zadovoljni svakim njenim postupkom, ne zbog toga što mislimo da ona u ovom trenutku zna šta treba da radi, ne zbog toga što je uopšte vlada, nego zbog toga što ne vidimo nikakav interes u ''Černobilu'' koji bi se posle toga stvorio, što svoj interes vidimo jedino u razumnoj raspravi, u dijalogu sa onim građanima koji su zatrovani ili nesposobni, zbog nemoći koja proizlazi iz bede kojoj su izloženi, da bilo što razumeju i shvate. Šta se dešava s našim narodom na Kosovu danas? Šta se dešava s našim građanima u Sandžaku? Kakva je ekonomska situacija u zemlji? Kakav je odnos između stranaka? Kakav politički sistem gradimo? Ko o tome odlučuje? Skupština, parlamentarne stranke, naši odbori ili neke radne grupe u kojima sede rentirani kvaziintelektualci koji svake godine imaju drugi politički stav? To je pitanje na koje mi danas treba da odgovorimo, a ne pitanje jednog mandata. Ta Srbija koju simbolizuje Koštunica je 2005. godine oduzimala mandate svojim poslanicima kada odluče da podržavaju nekog drugog, a branila mandate poslanicima koji napuste opoziciju pa pređu na vladajuće strane. Uopšte ne želimo da arbitriramo o pojedincu, nego o principu. Jedina smo stranka koja ovde nije kovertirala ostavke i ne mislim da ste vi učinili nešto loše kada ste svoje ostavkekovertirali, jer vas je iskustvo na tako nešto obavezalo, ali koji princip danas važi u skupštini? Šta utvrđuje red među nama? Ako nema principa, kako možemo za sebe da kažemo da živimo u demokratskom društvu, koje naređuje principe koji ne poštuju razum? Kakvo je ovo društvo? Da li mi imamo cara, koji o svemu odlučuje? Izaći ćemo sutra pred građane i tražiti podršku. Za šta? Za 250 kegli ili 250 ljudi sa karakterom, autoritetom, onih koji prvo brane sebe, svoje radno mesto, instituciju i tako iskazuju sposobnost i spremnost da štite i zemlju? Ponižena nam je Skupština. Našu predsednicu svakoga dana vuku za rukav i povlače po medijima zbog nekih dugova koje je Skupština napravila. Kakvi su to dugovi? Je l' treba da plaćamo da bi građani mogli da čuju šta je ono što mislimo? Ko utvrđuje tu tarifu? I, ako postoji neki račun, kako to da Skupština nije u stanju da ga plati, nego moramo da prosimo za 13 minuta dnevno na programu nečega što se zove Javni servis?Da dovedemo neku veselu družinu sa ovih nacionalnih frekvencija na kojima nas zabavljaju u dvadeset četvoročasovnim emisijama da bismo i mi tim putem stigli do televizije? Neki od nas su probali i ne čini mi se da je to bilo dovoljno efikasno. Ovo je pitanje poretka. Kako će nas ljudi poštovati sutra kada im kažemo da penzije više ne mogu da počivaju na dosadašnjim pravima nego utvrđujemo nova? Kako će nas poštovati oni kojima ćemo uskratiti sredstva rebalansom budžeta o kom ćemo raspravljati za nedelju ili dve, ako mi sami ne poštujemo sebe? Gde se vodi politika o Kosovu? Ovde smo razgovarali krajem jula, u teškoj atmosferi, ali predsednik Tadić je bio u pravu kada je rekao da je to ipak bila jedna drugačija sednica. Ko je napisao kosovsku rezoluciju? Ko je iza leđa Vlade podneo tu rezoluciju UN? Kada se o tome bilo gde razgovaralo? Gde je inicijativa nakon dogovora sa Briselom? Gde je reakcija na ono što se dešava na Kosovu? Cela zemlja se juče smejala kada sam odgovorio na novinarsko pitanje ko treba da pregovara sa kosovskim Albancima – pa, naša vlada. Je l' nam Hašim Tači kriv što sami ne verujemo u svoju vladu? Ko treba da rešava pitanje telekomunikacija? Pa, ministarka telekomunikacija. Ko je odgovoran za to što mi sami ne verujemo u sposobnost da ona to uradi, što ne verujemo u sposobnost Vlade da tu politiku vodi? Ako je to bila nužda predsednika Republike, koji je na sebe preuzeo i funkciju predsednika Republike i predsednika Vlade i ministra i sudije i tužioca, onda mi, evo, iskazujemo želju da pomognemo. Ali da o tome ovde razgovaramo. Ne da guramo prst u oko tako što ćemo reći – mi smo vam pre pet godina rekli šta će biti na Kosovu, mi smo vam pre dve godine rekli šta će biti sa penzijama, mi smo vam u julu rekli da se dogovorite sa Evropom, nego tako što ćemo o tome razgovarati, saslušati i druge argumente, pa onda zajedno nešto odlučiti. Ovaj poslovnik je akt nemoći i slabosti vladajuće koalicije i zato je tako malo uverenja i uverljivosti među predlagačima. Prepun je faulova i besmislica, jer se ono što pokušavate da odbranite ne može odbraniti kroz procedure i ovakve postupke, jer problemi koje pokušavate da rešite Poslovnikom nisu problemi koji su proistekli iz lošeg poslovnika. I to je, jednostavno, činjenica. Isključili smo 2002. godine celu jednu poslaničku grupu iz Skupštine Srbije, DSS. I danas mislim da smo na to imali pravo, jer je zakon tako nešto dopuštao. Da li je bilo fer, to već nije proceduralno pitanje. S druge strane, mislim da nije bilo fer da moji koalicioni partneri počnu u našoj koaliciji da rade ono što nisu bili u stanju da rade oni koje je naša koalicija pobedila. Ali kada je sud odlučio da se mandati vrate, mi smo tako nešto poslušali. Sud je u tom trenutku imao dve odluke, jer ga je vodio isti onaj čovek koji je danas tako nevešto pokušao da odbrani predsednika Republike Srbije poredeći ga sa predsednikom Republike Francuske. Nije tačno, gospodine Vučetiću, da je Sarkozi predsednik Unije, predsednik je Ksavije Bertran, što je najmanje važno. Nešto drugo je suština problema o kome mi sada ovde razgovaramo. Da li ovo znači da ne postoji mogućnost međusobne saradnje? Mi to tako razumemo. Administrativni odbor se mesecima nije sastao. Sledio je logiku intriga, spletki, jeftinih podvala, da se ne bi sastao. Jedan poslanik je baš morao da krene u pola sastanka, drugi put nije bilo potrebne većine itd., a svi vrlo dobro znamo da je isključiva posledica izbegavanja sazivanja sednice Administrativnog odbora manjina koja je stala iza jednog poslanika koji je odlučio da napusti svoju stranku. Mi hoćemo da dobijemo odgovor na pitanje koji se princip poštuje u ovoj zemlji. Da li mi poštujemo svoj ustav ili ne? Ako ga poštujemo, onda to treba da bude manifestovano kroz primenu ustavnih odredbi. Ako ga ne poštujemo, onda o tome ovde treba otvoreno da govorimo, jer je tako nešto loše. Juče smo na Kolegijumu o tome razgovarali. Nema ovde proporcije, ali onda to treba da se kaže. Pročitajte Blerovu knjigu, nadam se da će se pojaviti kod nas. On otvoreno o tome govori. To nije našminkana autobiografija. On kaže – ja sam bio za bombardovanje Srbije. Ne kaže – neki savetnik mi je sugerisao. Neka neko izađe i kaže da u opoziciji nema kvaliteta i sposobnosti za onu politiku koju vlast želi da sprovede i da će se vlast postarati da u okviru institucija, bez obzira na formalne prepreke, svoju politiku sprovede. Samo, te politike nema. Zbog toga mi danas govorimo o Administrativnom odboru, a ne o Kosovu, ne o brljotinamau Sandžaku, zbog toga predsednica Skupštine ne zna šta da kaže kada je pitaju šta će biti sa deklaracijom o srpskim žrtvama. Ta deklaracija o srpskim žrtvama je bila lajtmotiv da bi se glasalo o žrtvama u Srebrenici. Pa, niko više od nas samih ne vređa svoju prošlost i stradanje svog narod. I nije to hir predsednice Skupštine, nego one vladajuće većine koja je odlučila da govori o Srebrenici zato što je to u tom trenutku valjda bilo potrebno, pa na pola daha da ostane. Danas nas čeka Mladić, a Mladića ne možemo da nađemo i ako ga tražimo. A pored toga što nema Mladića, nema ni naših partnera koji nas razumeju, onih koji će nam poslati topove kao Francuzi 1915. godine i brodove na albansku obalu i onih koji će nam dati kredite kao što su nam dali 2000. godine da obnovimo zemlju. Zato što nam više niko ne veruje.A kako da nam neko drugi veruje kad mi sami sebi ne verujemo? Pozivam vas da se vratite izgradnji demokratije, vladavini prava, poštovanju nekog reda, kakvog-takvog, ali poštovanju nekog reda. Ovu zgradu je Dragoljub Mićunović obnavljao ne zato što je to bila njegova lična opsesija, nego zato što je shvatao značaj institucije Parlamenta u jednom društvu. Mi ne stavljamo taj dekor na Skupštinu zato što je mračno po ulicama, nego što i na takav način želimo da istaknemo njenu specifičnost i značaj, pažnju koju poklanjamo. Nemojte da bude sjaj oko nje i ispred nje, a da unutra bude mrak. Ispravite greške koje ste napravili. Dogovorite se unutar vladajuće koalicije ili promenite Poslovnik pa recite – vladajuća većina odlučuje o tome ko će biti u odboru a ko ne. To smo mi uradili 2001. godine, to radikali znaju. To je bio princip na kome smo mi radili i za koji preuzimamo odgovornost. Sve što se dešavalo u Srbiji od 2001. do 2003. godine dešavalo se uz naše učešće i preuzimamo odgovornost za nešto tako. Ali neka se pojavi onaj ko će preuzeti odgovornost za ovo i neka kaže u ime čega se to radi. To svakako niste vi, jer ovo nije vaša inicijativa. Ne možemo da glasamo za ovaj predlog, gospođo Čomić. Ono što još jedanput želim da ponovim, to je nekoliko jednostavnih istina. Prekršen je čitav niz odredbi samog Poslovnika, prekršen je Zakon o Skupštini. U Administrativnog odboru, zbog koga se sve ovo radi, vladajuća koalicija ima 60% mandata, opozicija ima 40%. To nije slika odnosa u samom parlamentu. A unutar te vladajuće koalicije je posebno izražen paradoks, recimo u činjenici da partija penzionera ima četiri puta više prostora od DSS ili tri puta više od LDP. Previše košta ovo društvo ta stranka, a ako ta stranka preuzima teret u ime neke druge, onda neka to sama kaže. Vaše me godine, gospodine, obavezuju da vas poštujem, ali poštujte i vi sebe onoliko koliko vas poštujem ja, pa zahvalite onima koji su vas kandidovali da biste bili lutka u tom odboru i recite njima da oni sami preuzmu posledice za takav postupak, a ne da se kriju iza vaših leđa kandidujući vas mimo svake procedure i reda u ovaj skupštinski odbor. Socijalisti su jednom takvu politiku platili i mislim da na njihovom primeru vidite kako danas vi treba da se ponašate. Pozivam vas da podnesete ostavku ukoliko vas izabere Skupština na mesto u Administrativnom odboru, jer vam to mesto ne pripada, a neka neko drugi preuzme odgovornost za to. Hvala vam.
Pravo na repliku ima narodni poslanik Dragan Šormaz, pa narodni poslanik Miloš Aligrudić.
Biću kratak. Pošto vidim da se pominje moje ime u celoj ovoj priči, čak ću i izaći, neću više ni prisustvovati sednici, pošto znam da s ovim nemam ništa, ali jednu stvar je izrekao gospodin Jovanović. Rekao je – imao je Milošević 160 ''šormaza'', pa na to reagujem. Podsetiću gospodina Jovanovića da je on imao Baneta Ivkovića, na primer, svojevremeno, kada je bio predsednik poslaničke grupe, ali to, opet kažem, nema nikakve veze sa mnom. Jasno sam rekao, a ponavljam i sada, u ovoj raspravi, pošto pričate o motivu – nisam do sada nijedne sekunde podržao ovu vladu Republike Srbije, ne podržavam je ni sada i neću je podržavati ni ubuduće, dok god bude radila ovako kako radi, a radi veoma loše. Za razliku od vas, a to ste i malopre potvrdili, ja svakog dana, gde god mogu govorim kao pravi opozicionar ovoj vlasti da su potrebni vanredni parlamentarni izbori odmah. Vi kažete da nisu, jer bi posle toga bio ''černobil''. Pa, sad, ko je ovde opozicija, a ko ne, dobro se vidi čak i u funkcionisanju ''Beograd puta'', i u radu, da li ste tamo opozicija ili ne, ali dobro. U svakom slučaju, ponavljam još jednom, javnosti radi – dok sam poslanik ovde i dok ova vlada ovako loše radi, sigurno neću dati svoj glas njima i uvek ću biti protiv i zalagaću se za vanredne parlamentarne izbore, koji odmah treba da se održe. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Miloš Aligrudić, pravo na repliku.
To je replika na ono što je gospodin Jovanović govorio. Bez najmanje žuči, samo da razjasnimo nekoliko stvari koje su ovde iznete, a koje, prosto, nisu tačne. Dakle, prvo, mnogo više volim da govorim protiv vlasti nego protiv drugih opozicionih stranaka. Neko ima neki drugi manir, njegova stvar. Drugo, kada se već vraćamo u prošlost i govorimo principijelno o mandatima, principijelno sagledavamo događaje iz prošlosti, onda treba govoriti nešto što je tačno. Tačno je da je DSS svojevremeno (mada, koga se to više danas tiče uopšte) izašao iz DOS-a. Mi smo imali neke svoje razloge, iznosili smo ih tada. Oni koji su se tome protivili smatrali su da mi time pravimo neki problem u toj tadašnjoj vladajućoj koaliciji, iznosili su neke druge teze. Naša teza je bila i tada i ostaje i dan-danas da smo to uradili zbog toga što nam se činilo da je tadašnja vladajuća većina, kojoj smo mi pripadali sa onih 46 poslanika koje ste vi izbacili iz Parlamenta, u dobrom svom delu kršila postojeće zakone države u kojoj je delovala, da je, umesto da menja sistem, pa da se taj sistem i sistemski propisi poštuju, išla logikom da je revolucionarna pravda i revolucionarno pravo bez faktičke izmene sistema dovoljno i da je svako protivljenje tome nešto što je opstrukcija. Mi to nismo mogli da izdržimo i mi smo izašli. To su bili tada naši razlozi, koje smo javno iznosili. Drugi, koji su ostali u toj vladajućoj većini, smatrali su da je time narušen dogovor DOS-a sa strane DSS-a i to su cenili na različite načine, kako to i LDP danas često iznosi. Opet ponavljam, više se bavim vlašću nego drugim opozicionim strankama, ali, u svakom slučaju, spor oko tadašnjih mandata nije bio jednostavna priča i to u javnosti i dan-danas, kad se to pitanje pomene, izaziva određene nedoumice jer se pogrešno iznose stvari. Znači, prosto nije tačno, DSS-u mandati nisu oduzeti zbog toga što je DSS napustio jedan poslanik koji je izašao iz političke stranke, nego je u pitanju čitava politička grupacija, koja je bila u toj većoj grupi na osnovu konsenzusa i samo tako je mogla biti uklonjena.
Gospodine poslaniče, vreme za repliku je isteklo. Narodni poslanik Momo Čolaković ima pravo na repliku, pa narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Poštovana potpredsednice, ja sam zaprepašćen. Već koji put gospodin Jovanović na ovakav način proziva jednu parlamentarnu stranku koja je na isti način, po istim principima, po istom zakonu ušla u Parlament kao i drugi. Drugo, samo očekujemo da nam se, u onoj meri koliko poslanička grupa PUPS ceni i uvažava druge političke partije, toliko i na taj način uzvrati. Gospodine Jovanoviću, molim vas da to vi činite, a ne da meni kažete da ja uvažavam. Mi cenimo svačije mišljenje, saslušamo, prisutni smo stalno ovde u Parlamentu, dajemo svoj doprinos u meri koja je moguća i koja se od nas očekuje. Treće, mislim da je veoma neprincipijelno i nekorektno da se sada, u vezi s ovom tačkom dnevnog reda, uvode i druga pitanja, kao što to vi radite, o penzijama itd. O tome ćemo razgovarati verovatno na sledećem zasedanju i imaćemo priliku da kažemo i izrazimo svoje stavove. Što se tiče Administrativnog odbora, mi nismo tražili da u Administrativnom odboru bude neko iz naše partije. Mi smo, na osnovu onoga što nam je dostavljeno, predložili kandidata i samo je to naša greška, ako se može govoriti o grešci, o čemu vi pričate. Molim vas da uvažavate ovo što mi kažemo i cenimo. U vezi s ovim vašim osporavanjem, ja ću sam proceniti kako ću i na koji način raditi. Nemate pravo da vi sada kažete kako će se predstavnik PUPS-a ponašati u Administrativnom odboru u narednom periodu. Možda ćemo biti kritičniji i drugačiji nego što vi to sada mislite i iznosite. U tom pogledu nemojte praviti pretpostavke na naš račun. Zahvaljujem na pažnji.
Pravo na repliku ima narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Mislim da me niko od diskutanata zaista nije razumeo. Naravno da Milošević nije imao 160 poslanika od dva metra iz Smedereva, ali je imao 160 figura, a on ih je takvima napravio u Skupštini. I to što ste vi danas ovde u Skupštini, samo je dokaz da ste deo tog postupka u kome će od vas napraviti figuru. A kada figura govori o svom vajaru kritikujući ga, time i dalje ne menja položaj u kojem se nalazi. Jer, moći ćete da, kao figura, kritikujete DS ili vlast sve dok oni ne odluče da vam tom svojom većinom, koja je potpuno suprotna Poslovniku i zakonu, ne uzmu mandat. Kao što su uzeli mandat Ferzi Ćeloviću. Došao je na vrata Parlamenta i shvatio da više nije poslanik. Bez sednice Administrativnog odbora, bez bilo kakve rasprave. Dakle, o tome se samo radi, gospodine Šormaze. Naravno, što se tiče DSS-a, dugo je tumačenje njihovog legalizma ili legijalizma. Mislim da to više nije tema svega ovoga danas. Govorio sam o toj partiji, o sebi i o drugim strankama navodeći situacije u kojima smo se rukovodili nekim partijskim interesima, uvereni da je to korisno za čitavo društvo. Tada smo različito postupali u odnosu na same zakone. Nama je zakon dopuštao da kao koalicija oduzmemo mandate poslanicima stranke koja napušta koalicionu politiku i to smo učinili. Danas nema uporišta u zakonu i u Poslovniku. Gospodine Čolakoviću, predlažem vam da podnesete ostavku i na ovakav način zaštitite dignitet svoje stranke. To je ono o čemu sam govorio kada sam vam se obratio. Ja to ne mogu da vam naložim i to mi ne pada na pamet. Ono što je očigledno, zapravo je toliko poražavajuće da sam uveren da to ne može jedna opoziciona stranka da reši, a to je pitanje karaktera naše skupštine, položaj u kome se nalazi svaki poslanik, diktata koji nas obavezuje na besmislene situacije, kao što je ova u kojoj se nalazimo danas. (Predsedavajuća: Dva minuta.) Zašto ne razgovaramo o ključnim problemima zemlje, nego o Administrativnom odboru? To je volja onih koji u mraku formulišu politiku, a nama fakturišu svoju propast.
U elektronskom sistemu prijavljeni su ponovo narodni poslanici Miloš Aligrudić i Dragan Šormaz. (Miloš Aligrudić: Slučajno sam se prijavio.) Zahvaljujem. Pravo na repliku ima narodni poslanik Dragan Šormaz.
Eto, ne da mi gospodin Jovanović da izađem iz sale. Figura ili ne? Nemam dva metra, imam metar i 93 cm. Jesam iz Smedereva, hvala bogu, ali se zna i šta sam deset godina pre Petog oktobra radio u Smederevu i u Srbiji. Takođe sam se borio za nešto o čemu gospodin Jovanović priča da se za to borio. To sam šta sam danas i imam šta imam danas. S druge strane, i gospodin Jovanović bi, kada drugima postavlja pitanje, trebalo da odgovori šta je on imao i ko je on bio pre Petog oktobra i šta ima, šta poseduje, čime raspolaže i čija je on figura na osnovu toga danas ovde. Da li je on možda nečija figura, s obzirom na to šta je postigao posle tog 5. oktobra? Tvrdim da je on profitirao najviše od svih, u svakom smislu, od 5. oktobra, s obzirom na poziciju gde je bio. Ne bih toliko da branim, kako ste rekli, legaliste. To je njihova stvar. Nemam polemiku ni s jednim od ovih ljudi, samo s predsednikom stranke Vojislavom Koštunicom, ali, koliko znam, on se nije družio sa Šiptarom i Kumom i nije poznat po tome. Vas su povezivali i s posetama u zatvoru i s druženjem i sa Šilerovom, koja je naglo srušena preko jedne noći itd. Njegovo ime nije povezivano s tim. Možda s nečim drugim, ali, opet kažem, s tim nemam ništa.
Niko više ne traži pravo na repliku. Narodni poslanik Željko Tomić želi da govori o povredi Poslovnika. U tom slučaju narodni poslanici koji su trenutno prijavljeni - Velimir Ilić, Dragan Todorović, Nada Kolundžija i Momo Čolaković - imaće signalizaciju da nisu više u spisku pošto moram da obrišem spisak da bi mogao da se prijavi narodni poslanik Željko Tomić.
Ponovo član 107, koji govori o obaveznom poštovanju dostojanstva Narodne skupštine Republike Srbije. Mislim da je predsedavajuća morala da reaguje kada je gospodin Jovanović izjavio da je DSS poznat po ''svom legalizmu i legijalizmu''. To je uvreda, to je više nego uvreda, a gospodina Jovanovića bih podsetio na legalizam njegov i Vlade od 2001. i 2002. godine, kada je, recimo, ima mnogo primera, ali jedan je ono čuveno hapšenje Slobodana Miloševića, kada je on kao predsednik poslaničke grupe DOS tamo vodio glavnu reč, a iza njega su nastupali momci sa čarapama preko glava, a posle smo saznali da je tu bilo i Spasojevića, i Lukovića, a možda i samog Ulemeka itd. Tako da o legijalizmu i legalizmu on nema pravo da priča. Danas ne mogu da zamislim, recimo, Branka Ružića, Suzanu Grubješić ili Nadu Kolundžiju kako tumaraju svetom s nekim momcima sa čarapama preko glava i traže, recimo, Darka Šarića. Čedomir Jovanović je to radio i on danas priča o legalizmu, a nije bio legalista, i priča o legijalizmu, a jeste bio legijalista. Hvala.
Nema povrede člana 107. i molim narodne poslanike da pažljivije slušaju jedni druge. Svaki prostor za kreativno izražavanje slobode imaju jednako svi narodni poslanici. Ono što važi za jednog, važi i za druge. Narodni poslanik Čedomir Jovanović nije prekršio član 107. Da li još neko želi pravo na repliku? (Da.) Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Hvala, gospođo potpredsednice. Ima ovde tema za koje baš nemam sagovornike. Ovi nevešti pokušaji odbrane jednog čoveka koji je izuzetno odgovoran za prethodnih deset godina samo me uveravaju u to koliko sam bio u pravu, jer je on toliko siguran u svojih prethodnih deset godina da ne izlazi iz podruma u kom je bio 5. oktobra 2000. godine. Ali, da se vratimo na temu. Postavljena su mi neka pitanja o mojim profitima. Ako je pojam profita u razumevanju pojedinaca ovde u sali nešto pejorativno i diskvalifikujuće, za mene nije. Moji profiti u prethodnih deset godina su meni posebno važni. Najmanje su materijalni, ali ima i njih. Ono što sam bio pre deset godina, nisam danas, i upravo zbog toga imam pravo da kažem ono što sam rekao, recimo, u ovoj raspravi. Da li sam bogat i šta sam izgubio? Puno toga sam izgubio i mislim da je ono što imam vredno cene koju sam platio i obavezuje me da je plaćam i ubuduće. I predlažem vam da mi svi zajedno pomognete u tome da ovo bude skupština u kojoj sede ljudi koji odlučuju i ljudi čije se odluke poštuju. A da li je to tako bilo u prošlosti ili ne, mislim da je svakome od vas u dovoljnoj meri jasno da na tako nešto ne treba da odgovaram ako sam već tu dilemu otvorio.
Narodni poslanik Momo Čolaković želi pravo na repliku. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, uvaženi narodni poslanici, samo par rečenica. Ja bih, gospodine Jovanoviću, zahvalio na brizi za Partiju ujedinjenih penzionera Srbije i ponudi koju ste ovde dali, ali mi ćemo o tome odlučiti. Mi samostalno odlučujemo i ne ugledamo se na druge političke partije, koje imaju svoje sponzore. Drugo, otkud vama pravo da osporavate jednoj poslaničkoj grupi da ima predstavnika u jednom od odbora, što sve poslaničke grupe u Parlamentu imaju? Zbog toga vas molim da ne iznosite takve stvari i nudite ono što vama ne pripada i na šta nemate pravo.
Narodni poslanik Miloš Aligrudić želi da govori o povredi Poslovnika. Izvolite.
Zaista, taj član 107… Ja se neću više javljati šta god ko da kaže. Koliko god bude potrebe za javljanjem po tom članu, ja se više neću javljati. Evo, sada se javljam poslednji put, ali moram. Gospodin Čolaković radi jednu neverovatnu stvar. U cilju diskusije, pa makar to bilo i po replici, ne mogu se koristiti argumenti, što je već ovde bilo rečeno od nekih poslanika, koji direktno vređaju inteligenciju prisutnih. Ko ikada ovde u ovoj skupštini osporava pravo poslanicima i poslaničkim grupama da budu zastupljeni na odborima? Niko. Ovde se osporava tiranija onih koji nameću drugim poslaničkim grupama jedinu mogućnost ili šablon po kome mogu da se ponašaju, da budu član jednog ili drugog odbora, bez ikakvih konsultacija. Mi osporavamo mogućnost da jedan odbor bude, potpuno suprotno članu 28. Zakona o Narodnoj skupštini i članu 23. Poslovnika, reprezentovan mimo svakih proporcija, kao što je slučaj s Administrativnim odborom. Da li je taj koji čini suvišak u proporciji 10:7 neko iz PUPS ili iz DS, nama je savršeno svejedno. Da smo govorili o članu iz DS, onda bi oni mogli da imaju isti taj argument (je l' tako?), pa da kažu – izvinite, mi imamo pravo da budemo zastupljeni u svakom odboru. Ne možete. S vašim brojem poslanika na broj od 250, vi, prosto, ne možete biti zastupljeni u svakom odboru. Ali, zato služe dogovori, prvo između vas koji činite vladajuću koaliciju, a onda između svih nas. Između vas da ih ima, to vidimo, a između svih nas nema tih dogovora. To je suština cele priče. I nemojte da dozvolite da ljudi koji prate ovaj prenos i mi koji ovde sedimo, to je pre svega predsednici Narodne skupštine upućeno, čuju argumente koji nisu argumenti nego zamajavanje i iznošenje grubih neistina koje vređaju prisutne.
Dva minuta. Narodni poslanik Momo Čolaković želi pravo na repliku. Izvolite. Ovim zatvaramo krug replika.
Ako neko urušava dostojanstvo ove skupštine, mi sigurno to nismo. Vama nisam replicirao, a gospodin Jovanović nam je direktno osporio pravo da budemo u Odboru. Zbog toga vas molim da ne reagujete na ono na šta nemate pravo. Hvala lepo.
Narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Dužan sam da se opet obratim gospodinu Čolakoviću. Zaista poštujem i vaše godine i vašu stranku i vašu koaliciju, pre svega vas poštujem kao poslanika ove skupštine, i zaista niti mi je namera, niti mislim da imam pravo da određujem gde vam je mesto, a gde vam nije mesto. Samo sam predložio da podnesete ostavku i da se tako suprotstavite onima koji su odlučili da to rade. Ono za šta optužujete mene, uradili su oni koji su vas predložili, gospodine Čolakoviću, za člana Administrativnog odbora, kao predstavnika stranke koja to ne može da bude ukoliko se poštuju Poslovnik i Zakon o Narodnoj skupštini. Samo je to u pitanju. Što se mene lično tiče, budite u svakom odboru. Želim vam sve najbolje, i vama i vašoj stranci. Neka vam bude onako kako radite. Ali, ako postoji neki red ovde među nama, onda taj red sve nas obavezuje ili ga nema. Taj red je obavezao LDP na određeni broj odborničkih mesta. Taj red obavezuje i vladajuću većinu. U Administrativnom odboru, zbog podele unutar vladajuće koalicije, nije moguće doneti one odluke koje su važne za vladajuću koaliciju ukoliko se red poštuje, pa se red krši da bi se dobila većina koja inače ne proizlazi iz odnosa koji su karakteristični za odnos vlasti i opozicije u svim drugim situacijama. To je tema o kojoj sam razgovarao i zaista predlažem da više ne prolongiramo početak diskusije. Ništa lično nemam ni protiv vas ni protiv vaše stranke i ne pada mi na pamet da govorim gde vam je mesto.
Narodni poslanik Momo Čolaković.
Poštovana predsedavajuća, nemojte da se čudite zašto se javljamo za reč. Pa, moramo da kažemo, kada se iznose stvari koje nisu tačne. Mene niko nije predložio osim moje partije. Poslanička grupa PUPS je mene predložila za člana. Mogao je to da bude i neko drugi, pa bi bila ista situacija. Ne shvatam to lično protiv mene. Ali, vi nemate pravo da osporavate, ako svaka poslanička grupa u Parlamentu ima svoga člana, da to ima i naša poslanička grupa. I nemojte prejudicirati stvari da ćemo mi sada, kao poslanička grupa, glasati za nešto što je protivzakonito ili protiv Poslovnika. Nemate vi na to pravo i nemate pravo da sumnjate u nas. Ako se neko u ovom parlamentu ponaša onako kako treba, i po zakonu i po Poslovniku, onda smo to mi. Hvala vam.
Narodni poslanik Ivan Andrić želi da govori o povredi Poslovnika. Izvolite.
Pozivam se na član 106. stav 2, a to je da za vreme govora narodnih poslanika niko nema pravo da ih ometa ili im bilo kojim postupkom ugrožava slobodu govora. Pred sobom imam transkripte, koje niste stigli da obezbedite u proteklih sat i po, ali sam ja uspeo za 10 minuta preko svoje poslaničke grupe, u kojima je jasno da sam se pozvao na član 107, i zahtevam izvinjenje, kao što ste vi tražili moje. To je prva stvar. Druga stvar, koja je mnogo važnija, jeste to što, ne slušajući nas (ne vi, pričam o vladajućoj većini) i nastavkom ponašanja koji se u narodu zove bahatost, a koji je ovde tako primetan, a to je da i ne slušajući šta govorite, slepo idete ka ostvarenju nekakvog cilja, za koji mi kao opozicija samo želimo da vam kažemo da nije dobar, a vi nas i u tome sprečavate. Vi nas onemogućavate da kažemo jednu suštinsku poruku danas ovde, a ona je vrlo jednostavna – većina se dobija na izborima, a ne u Administrativnom odboru. Svako ko je čuva Administrativnim odborom, prolazi kao neko ko krši izbornu volju. To vam mi govorimo. Suština je vrlo jednostavna. Ovo ne može nikakvom matematikom biti demokratski potez. Ovo je potez protiv demokratije, protiv Evrope i potez protiv izborne volje građana. Da li će Šormaz biti ili ne, nije ni važno, mi vam govorimo od 2005. godine – uvedite jedno pravilo o poslaničkom mandatu. Jedno. Mi mislimo da je najbolje da je poslanik vlasnik svog mandata, zato i nemamo ostavke, ali vi uvedite jedno, koje će važiti za sve, a ne za svakog drugačije. Samo je to suština. Meni je važno da vi, predsedavajuća, priznate vašu grešku samo zato što je to za nas dokaz da vas i ne zanima šta mi govorimo.
Dva minuta. Zahvaljujem. Nema povrede člana 106. stav 2. jer član 106. stav 2. glasi: "Niko ne može da prekida govornika niti da ga opominje, osim predsednika Narodne skupštine, u slučajevima predviđenim ovim poslovnikom". Član 106. stav 3: "Za vreme govora narodnih poslanika ili drugih učesnika u pretresu, nije dozvoljeno dobacivanje, odnosno ometanje govornika na drugi način, kao i svaki drugi postupak koji ugrožava slobodu govora." U slučajevima kada podsećam narodne poslanike na obavezu poštovanja Poslovnika, postupam po članu 106. stav 2. i tada prekidam narodne poslanike u izlaganju. Vama izvinjenje ako su vam u toku i pre otvaranja jedinstvenog pretresa, pre početka rasprave, moji postupci naneli bilo kakvu uvredu, štetu ili vas onemogućili da iskažete svoj stav obrazlaganjem povreda Poslovnika. Lično izvinjenje. Narodni poslanik Ivan Andrić želi da govori o povredi Poslovnika. Izvolite.
Član 107. Ja ne zahtevam vaše lično izvinjenje. Iako sam po godinama mlad, što mi je drago, nisam malo dete. Nisam lično uvređen pa da zahtevam vaše lično izvinjenje, nije u tome stvar. Tražim izvinjenje upravo zbog člana 106, zadnje rečenice u tom stavu. Vi ste svojim postupkom ometali moje pravo da slobodno govorim u Skupštini. Ja zahtevam političko izvinjenje. A zašto ste to radili? Zato što želite da nas sprečite da vas upozorimo na to da će ovo što radite, a to je protivzakonito i protivustavno, povećavanje broja članova Administrativnog odbora ima za cilj da se manipuliše mandatima najmanje kao do sada, a verovatno i više. I to je pitanje veće od toga ko je poimence tu i ko je predložen. Ne može vlast dobiti još dva mandata u Administrativnom odboru, zato što je i do sada tu većinu zloupotrebljavala. Ovo će samo pogoršati stvari. Kriviće izbornu volju građana. Nije Dragan Šormaz bio nezavisni opozicionar kada se kandidovao na izborima. A ako je on bio nezavisni opozicionar i ima pravo na svoj mandat, onda ima pravo i gospodin koga ste vi isterali 2008. godine. Među njima nema razlike. Mi vam kažemo – jedno pravilo za sve. Mi vam kažemo koje mislimo da treba da bude, ali ne može za jednog biti jedno, za drugog drugo. A onemogućavanje nama da kažemo da je ovo što vi radite protiv toga je kršenje Ustava i kršenje moje slobode govora. Nisam ja lično uvređen, gospođo Čomić, i žao mi je što ste takav utisak stekli.
Narodni poslaniče, ne mogu drugo da vam odgovorim osim da ne umem da razumem kako može izvinjenje da bude tretirano da je uvreda. Ja sam vam uputila izvinjenje, vi kažete da sam time prekršila član 107. stav 1, odnosno nisam poštovala dostojanstvo Narodne skupštine. Ne umem da objasnim kako je izvinjenje nepoštovanje Narodne skupštine, tako da mislim da treba Narodna skupština o tome da se izjasni u Danu za glasanje. Narodni poslanik Velimir Ilić ima reč, kao predsednik poslaničke grupe. Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, gospodo i dame narodni poslanici, zamolio bih vas da u ime ''Nove Srbije'' povučemo dva naša kandidata koji su dati za dopunu – Mladena Grujića iz Odbora za evropske integracije i Srđana Spasojevića iz Odbora za trgovinu. Povlačimo naše kandidate iz razloga koje smo slušali u ovoj raspravi, kada smo videli šta je cilj svega ovoga, kada se ovakvim postupcima i ovakvim dopunama omalovažava Parlament, kada nemate dobre namere da ovaj parlament bolje radi, da ima bolje odbore, da ti odbori rade u interesu građana Srbije, već želite da dobijete apsolutnu većinu u pojedinim odborima gde je vama neophodno i da na taj način ponizite i načisto srozate ugled ovog parlamenta. To se događalo i sa Poslovnikom koji je usvojen, a isto takvo, jedno prosto siledžijstvo događa se i u ovom parlamentu kada vi želite u određenim odborima da dobijete većinu da biste mogli da radite neke radnje koje su vam neophodne da bi ova oblast opstala. Vas očekuju veliki problemi u narednom periodu. Očekuje vas budžet. Nemate većinu. Nemate apsolutnu većinu da možete da donosite odluke, već želite na ovakav način i na načine kako se to radi na lokalnim nivoima širom Srbije… Evo, nedavni slučaj u Kraljevu, kada su oteti mandati odbornicima, kada odbornike dovodi policija na sednicu, kada policija dežura ispred vrata, kada u kordonu sprovodi odbornike opozicije, iz sale izbacuje itd. Takvo siledžijstvo ne vodi ka demokratiji, ne vodi ka onome što smo želeli, ne vodi ka EU, to je sigurno, i zato sam ubeđen da ova vlada i ova skupštinska većina nikada ne mogu Srbiju uvesti u EU, jer smo svaki dan sve dalje od demokratije, a to činite iz prostog razloga da biste bar koji dan produžili vlast. Zbog toga ne želimo u svemu ovome da učestvujemo i zbog toga povlačimo naše kandidate, jer ne želimo da budemo za potkusur u vašim namerama koje ste iskazali. Vladajuća koalicija nema stabilnu većinu i skuplja poslanike s konca i konopca da bi pojedine odluke donela. To je više neodrživo i nemoguće da se održi. Evo, vidite, nismo zasedali dugo, a u Srbiji su se događale izuzetno krupne stvari. Sećate se one sednice u Skupštini UN, kada je naša odluka, naša rezolucija iz ovog parlamenta, bačena u korpu za smeće, kada niko o njoj nije razgovarao, već su se smejali i dali su novu odluku u ime ovog parlamenta, koja je iskorišćena na Skupštini UN. Valjda smo bili dužni kao narodni poslanici, valjda ste vi koji vodite ovaj parlament bili dužni da nas bar pismeno obavestite koje su to promene i o čemu se zapravo radi. Poniženi smo bezbroj puta. Poniženi smo pred našim građanima kada smo ovde insistirali da se usvoji jedna rezolucija o Srebrenici, Bratuncu i svim zločinima na prostorima bivše Jugoslavije. Rečeno je i vladajuća većina je prosto siledžijski donela odluku da se usvoji samo za Srebrenicu, uz obećanje da će u roku od 30 dana biti usvojena i druga rezolucija, koja ni do danas nije usvojena, ni usaglašena, niti je iko pominje. Tim vašim odlukama Srbija je ponižena, svi mi ovde smo poniženi, poniženi smo pred građanima koji su nas birali jer se tako krupne odluke donose u ovom parlamentu bez našeg znanja i kome god padne na pamet… Dođe jedan ambasador i promeni odluku Parlamenta, javi se Španija i kaže – ta rezolucija ne valja, mi imamo drugu rezoluciju koja će proći. Predsednik se pojavi i razgovara sa EU i kaže – usaglasili smo novu rezoluciju. A šta smo mi u ovom parlamentu? Šta je srpski parlament? Šta mi predstavljamo? Koje mi odluke donosimo? Sećate se koliko se opozicija borila da se Zakon o informisanju ne usvoji, koliko je bilo rasprava da je on protivustavan. Vi ste uporno tvrdili, ubeđivali da je to sve u redu i uradili ste to što ste uradili, da bi nešto kasnije Ustavni sud to stavio van snage i rekao da je protivustavno. Sećate se koliko je bilo vaših intervjua, iz vladajuće koalicije, vaših diskusija da Evropa traži da se donese jedan antikorupcijski zakon koji će ovu Srbiju odvesti u EU i da bez toga ne možemo ući i približiti se EU. Kada smo ga doneli, vi ste ga jednostavno vratili, poništili, odložili, šta ste već uradili, da biste sačuvali neke ljude kojima taj zakon nije odgovarao, a da biste podstakli korupciju, a ne suzbili je. To je dokaz da vi iz vladajuće koalicije radite samo da ostanete još koji dan, još koji mesec, da preživite do kraja godine, od budžeta do budžeta. Nije bitno, možda izgurate i ceo mandat. Evo, tri građevinske sezone su prošle, vi ništa ozbiljno niste uradili. Idućeg proleća vam dolazi četvrta. I samo priče i samo prazne priče. Zato bih vas zamolio da učinite sve, jer to vam je i dužnost, da ovaj parlament više ne potcenjujemo, da nas ne ponižavate, da nas ne dovodite u neugodnu situaciju da donesemo određene odluke koje neko tamo baci u korpu za smeće i kaže da to ništa ne vredi. Slušao sam predsednika Srbije koji je predlagao. Zašto se nije pre toga konsultovao sa EU, zašto nije usaglasio predlog? Zašto ste došli u Skupštinu i tražili podršku opozicije? Većina opozicije vam je i dala podršku, jer ste rekli da su, ako je dobijete, ako bude preko 200 poslanika, velike šanse da u UN nešto učinite. Da bi vas Brisel, da bi vas vaši prijatelji iz EU tako išikanirali, tako to odbacili, stavili van snage, da je za nas bilo ponižavajuće da to gledamo. U tom periodu Parlament nije zasedao. Niste nas udostojili da donesete tu novu rezoluciju i da je pročitate, da vidimo šta je to usvojeno i na koji način, da li je prekršen Ustav ili nije. Da li neko ima pravo da ovde ove odluke Parlamenta tek tako odbaci? Sećate se da je neki savet za infrastrukturu odbacio koncesiju koju je usvojio ovaj parlament, i to ogromnom većinom, da biste posle pričali… Neki savet na čijem je čelu predsednik države. Hajde da ga krunišemo, pa neka bude kralj, neka bude car, neka odlučuje sam. Ako to već radi, hajde da to i ozvaničimo. Hajde da Ustav stavimo van snage, da donesemo odluku – ne treba nam Ustav ako ga niko ne poštuje. Ustav se krši na svakom koraku. Zamrzli ste plate, a neki veoma ključni ljudi vladajuće koalicije podižu plate. Podižu ih koliko hoće, rade šta hoće. Bukvalno rade šta hoće. Neki sad ovde hoće da prave neke nove regione, ne odgovaraju im oni. Neke političke. Čega se sve mi nismonaslušali ovih letnjih dana od ministra Dinkića. Gde god ode, on drži neka predavanja. Niti koga on pita, niti njega interesuje Parlament, ni šta kaže vlast, ni opozicija, ni Vlada, ni premijer, ni predsednik, niko. Čovek ode, on je neki solo igrač, koji ima svoju ulogu koju obavlja i niko ništa ne sme ni da mu kaže. Prema tome, mi smo smešni ovde, kao narodni poslanici koji, jednostavno, radimo svoj posao onako kako treba da radimo, ali vi to sve prekršite, promenite i radite bukvalno šta hoćete. Zato nije ni čudo što sa nama mešetare. Rade šta hoće. Ovih dana treba da se ustoliči patrijarh. Zar nije sramota za ovaj parlament da niko iz Parlamenta ne može da prisustvuje tom svečanom činu, koji se događa možda jednom ili dvaput u životu nekog čoveka, političara, da predsednik Parlamenta ne može tome da prisustvuje, da šefovi poslaničkih grupa, da narodni poslanici ne mogu tome da prisustvuju, već da sve može da predstavlja samo predsednik države? Prema tome, mi ne znamo ni ko smo, ni šta smo, ni šta radimo u ovoj Srbiji, u kojoj se bukvalno radi šta se hoće i kako se hoće, gde ovaj narod ne vidi izlaz iz ove teške situacije, posebno ekonomske, u kojoj se nalazi, gde ovaj parlament dozvoljava da ministri ne podnose izveštaje Parlamentu, da Vlada ne podnosi izveštaj, da ona pitanja koja mi postavljamo, a koja ćemo i danas postavljati, postavljamo bezbroj puta, a niko na njih ne daje odgovore... Niko na njih još nije dao odgovore. Premijeru sam postavio direktno pitanje zašto ne zaustave radove ''Nuba investa'' i zašto se to radi tako kako se radi. Evo, došli su do Niša. Ko je to omogućio ministru Duliću da radi takve kriminalne radnje? Kako može autoput da se daje bez tendera, slobodnom pogodbom? Kako može da se radi bukvalno šta se hoće u ovoj državi, da se menja prostorni plan Srbije itd.? To nikog ne interesuje. Prema tome, dalje je i suvišno postavljati pitanja nekome ko ne daje odgovore, ko ne želi da odgovori ni na jedno pitanje, već ima samo jedan jedini cilj - da preživite do Nove godine pa posle videćemo, da progurate taj budžet kako-tako pa ćemo videti šta će biti. Zbog toga imamo tešku situaciju. Imamo najskuplje energente u Evropi, najskuplju naftu u Evropi, najjeftinije proizvode u Evropi, najmanje plate (sada smo ispod Makedonije, Kosova, Albanije). Prema tome, ova Srbija dolazi u jednu tešku situaciju i zato smo i predlagali izbore, koji su jedini način da se nešto učini. Zato apelujem na opoziciju, da shvatite ovu tešku situaciju i da nema ovde, kao što je sada bilo, prepucavanja između opozicionih stranaka i replika, da shvatimo da imamo jednu bahatu vlast, glomaznu vlast, skupu vlast, koja bukvalno radi šta hoće i koja se ne obazire na opoziciju, na narod koji je u velikom problemu, u velikim mukama, koju ne interesuje srpsko selo, koju ne interesuje ništa što se događa trenutno u Srbiji, već je samo interesuje da što duže traje i da održava vlast kako-tako, pa, bez obzira, posle toga nek propadne Srbija. Zato vas molim da ove predloge, koje ste dali, povučete. Jer, ovo je sramota, da u jednom odboru, koji je ključni za ovaj parlament, imate odnos 10:7, a u Parlamentu nije taj odnos, odnos vlasti i opozicije nije takav, i to nije ispoštovano i to je kršenje i Poslovnika i svega. Ne možete vi dopunjavati kako vam padne na pamet i kako hoćete. Nečije mesto mora ostati prazno ako treba, al' ne možete ga vi dopuniti na ovakav način i stvoriti jednu apsolutnu većinu, a nemate prava na to. To vam narod nije dao na izborima. Građani nisu glasali za takav odnos. Ne možete kupovati poslanike, ne možete uzimati, privoditi, držati ih tamo, obećavati itd. Evo, videli ste Dinkića kada je u Boru obećao kule i gradove. I pobedio je i hvalio se time. Ceo Bor je na nogama, što sad ne ode da im kaže nešto? Sad nema vremena. Sad ima drugi grad da prevari, drugu regiju da prevari. On sad ima svoje ekonomske ambasade, putuje po svetu i sklapa ugovore. Što ne da našim privrednicima po 10.000 evra ako zaposle jednog radnika? Što ne da našima bar po pet hiljada evra, nego im isisa sve ono što zarade i što imaju i dovodi ih u tešku situaciju? Strancima daje po 10.000 evra po glavi zaposlenog, a stranac kada dođe, mi mu platimo da napravi firmu i još mu ostane pride, i da najjeftinije plate koje su trenutno u Evropi, 12-13 hiljada. Na šta to liči, čemu to vodi? Šta je sa "Jurom", koja je došla u Raču? Tamo ste oduzeli vlast da biste doveli fabriku. I, šta ste uradili? Ništa niste uradili. Obmanuli ste narod i sad iz Kragujevca voze ljude da bi ispunjavali neke radne obaveze. Prema tome, mislim da i najmanje dete u Srbiji vidi velike prevare u ovom momentu. Sad se pojavljuje nestašica mleka. Pedeset puta sam govorio u ovom parlamentu o tome da će biti nestašica mleka jer ste dozvolili da se uveze mleko u prahu i da potpuno uništi proizvodnju u Srbiji. Samo se vi smeškajte, gospođo Čomić. Samo vi kršite i Ustav i zakon i Poslovnik i sve ono što treba da poštujete i što treba da vam bude svetinja. Samo vi pravite odbore kakve hoćete, da donose odluke i da, kao i Parlament, posle nekom većinom to izglasavate, a to ovu Srbiju vodi u velike probleme, koji su iz dana u dan sve veći. Poštujte zakon na celoj teritoriji Srbije. Ovde jednog navijača prebijete za sitnicu, a pogledajte šta vam na pojedinim delovima teritorije rade pojedinci, a ne smete da se javite da ste živi. Zato se trudite, organizujte Paradu ponosa. Mi vam želimo uspeh. To mnogo košta Srbiju, milione evra, što ćete tamo dovesti hiljade policajaca i žandarmerije, da se šepurite da ste uspeli da napravite Paradu ponosa. Ali, vi ste naša bruka, a oni su vaš ponos. A oni koji su vaš ponos, mi se stidimo i njih i vas što je to tako. Ali ne možemo da promenimo do izbora, a nadamo se da će veoma brzo biti izbori. Onda ćemo na izborima videti šta narod hoće. To što narod hoće – ispoštovaće. Vi sad pričate o nekim promenama, demokratizaciji Srbije, o Petom oktobru. Kako vas nije sramota da pominjete taj Peti oktobar? Iskoristili ste taj nesrećni i izmučeni narod da bi došli neki momci koji sad vladaju, koji nisu bili ni u prvih 10.000 u petooktobarskim promenama. Imate samo Mićuna kao ikonu ovde, vodite ga kao masku, sve ovo drugo je prošlo. Prema tome, videćemo šta će biti, a vas molim, povucite ovo, jer ovo je najveća bruka za Srbiju, da posle nekih demokratskih promena pravimo ovakve odbore na silu, nešto što ne liči... Počeli ste da razgovarate s opozicijom preko video-linka u emisijama kao što je "Upitnik". Vaši ministri ne smeju da se sučeljavaju s opozicijom, ne smeju u oči da ih pogledaju, već voditeljka preko video-linka kaže – dosta, pa isključi. E, pa, ne može tako. To ni Sloba nije radio kada je bio najveći diktator... (Predsedavajuća: Dvadeset minuta.) … a, verujete, vi sada to radite. Nedavno sam gledao i stvarno je to bruka za Srbiju. Vi ćete, još malo, s nama ovde da razgovarate kroz neke...
Narodni poslaniče, dvadeset minuta. Iskorišćeno je vreme koje vam je na raspolaganju. Zahvaljujem. Na osnovu člana 90. stav 2. i na osnovu člana 87. st. 1. i 4, obaveštavam Narodnu skupštinu da će u toku današnjeg dana pauza biti određena u 15.00 časova i da će, prema odredbama Poslovnika, od 16.00 do 19.00 časova biti postavljanje poslaničkih pitanja Vladi Republike Srbije, a ova sednica će biti nastavljena nakon 19.00 časova ukoliko bude bilo potrebe za radom posle 15.00 časova. Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, nisam verovao da će ona krilatica Josipa Broza Tita - "Nemojte se držati zakona kao pijan plota" - biti prevaziđena. Ovim predlogom i načinom kako ste to uradili, vi ste to prevazišli. Josip Broz je mislio na zakon koji je već donet, koji važi, pa da ga ne treba baš u svim slučajevima primenjivati, da treba voditi računa, kako je nekada govoreno, da štitimo kadrove, ali ovo što ste vi danas uradili, predložili na ovakav način, prosto je neverovatno. Iskreno rečeno, čudim se gospođi Slavici Đukić Dejanović da je stavila potpis ispod ovakvog akta. Pozivati se na Zakon o Skupštini Republike Srbije, pozivati se na Poslovnik i kršiti ga, vrhunac je licemerja. Prosto ne mogu vas lično da razumem da ste pristali da potpišete nešto ovako kao što ste potpisali. Kažete da ste tražili mišljenje stručnih službi, da ste se oslonili na to mišljenje. Mogu da verujem ili ne, evo, verujem, ali valjda ste imali do sada prilike da čujete na šta se svodi ovaj današnji predlog – na čistu manipulaciju i zloupotrebu. Nema ničeg drugog iza ovoga. Ja ću vam reći, gospođo Dejanović, kakav je odnos vladajuće većine i njenog prava u odborima kada je u pitanju Skupština Republike Srbije. Vladajuća većina ima pravo na 51,2%. Ovim predlogom vladajuća većina je sebi obezbedila 57,6%. Odakle vam ovih 6%? Na osnovu kog prava vi sebi uzimate tih 6%? Ne kradete vi od SRS. Vi direktno kradete od građana Srbije, to su njihovi glasovi. Tako ćete krasti i na izborima. Zato mi i nemamo jedinstveni birački spisak. Zato ništa niste uradili da obezbedite elementarnu ravnopravnost na izborima, jer vama vlast obezbeđuje prednost, obezbeđuje vam da milione evra ulažete u izborne kampanje kako biste kupili građane da daju glas vama. Ali, to je krađa. Kada će se to definitivno vama obiti o glavu, ja ne znam, ali siguran sam da će vam se obiti o glavu. Jedino što me u ovome raduje, to je činjenica da kada god vlast poseže za ovakvom uzurpacijom, ovako brutalnim kršenjem zakona, znam da se približava kraj. Znate, kada je 2000. godine predložen zakon o borbi protiv terorizma, to je bila crvena nit koju SRS, bez obzira što je bila u koaliciji u vlasti, nije htela da pređe. Mi smo hteli da obezbedimo instrument za obračun s političkim protivnicima, a vi to upravo radite. Vi ste tu crvenu nit prešli 2008. godine, tako što ste omogućili krađu mandata, krađu glasova građana Srbije u Skupštini Republike Srbije. Ukrali ste SRS-u mandate zato što to tako vama odgovara. Ono što je evidentno, vi se tako ponašate, voluntaristički. Ono što mi odgovara, to je dobro. Da li je to po zakonu, da li je po Ustavu, vas apsolutno ništa ne interesuje. Ali, koliko ste vi licemerni, najbolji primer je sadašnja situacija vezana za Ministarstvo za ljudska prava i ministra Čiplića. Vidite kako vas život dovodi u situacije da sami sebe demantujete i sami sebi skačete u usta. Trebalo je da se formira jedno nacionalno veće, međutim, prilikom formiranja tog nacionalnog veća dvojica izabranih su prešli na jednu drugu stranu. Slušam ministra Čiplića kako objašnjava da je to nelegitimno, nelegalno, jer su izabrani na jednoj listi, a sada su otišli kod drugih, i ne priznaje to nacionalno veće. Pa, kako tu ne priznajete i primenjujete ono što ste primenili u Skupštini Republike Srbije? Jednostavno, ništa vas nije sramota. Ne interesuje vas. Vas interesuje ne da stvorite nešto, nego da produžite vlast za sat vremena, dva sata, jedan dan, dva dana. To je ono što je jedini vaš cilj. Jer, da je drugačije, ne biste pogazili sve ono što je, u krajnjoj liniji, uspela ova skupština da ostvari i da dođe do nekih granica, do nekih demokratskih procesa koji su koliko-toliko obezbeđivali neku vrstu normalnog funkcionisanja i ono što je mnogo važnije od toga, da polako smanjuje međustranačke tenzije, da se manje-više okrenemo svi, bez obzira da li smo u vlasti ili opoziciji, rešavanju problema koji imaju naša država i naši građani. Međutim, vi ste za ove dve godine sve pogazili. Jedan dobar princip, da opozicione stranke imaju predsednička mesta u odborima koji su po nadležnosti značajni, vi ste brutalno eliminisali i oteli, zato što vam to ne odgovara. A šta vam ne odgovara? Da se čuje istina. Ne odgovara vam zato što bi ta krađa, koju ste izvršili, bila sprečena ili bi se bar javno žigosala. Ponašate se kao onaj car u priči "Carevo novo odelo". Nije problem u tome što je on go, nego je problem svako ko na to ukaže. Tako i kod vas, nije problem što ste ogrezli u kriminalu, nije problem što ste doveli državu na ivicu egzistencije, problem je u onima koji na to ukazuju. A vaša politika, po rezultatima, ovu državu praktično vodi do samog uništenja. Možda to za vas nije, jer vi nemate alternativu. Vaš put u Evropu podrazumeva da morate da ispunite sve naloge koje od vas Zapad traži i tu nema nikakve dileme. Zapad traži da se Srbija svede na beogradski pašaluk i to će se desiti. Vi ćete odbraniti. Kako? Uz pomoć Turske, koja je ovde preuzela vladajuću ulogu. Ona je ta koja vam određuje i kakve će deklaracije usvajati ova skupština. I vi to prihvatate. Danas od vas Evropa traži da se odreknete saradnje sa Rusijom i Kinom. I to ćete prihvatiti. Evo, već se čuje Đilas kako stavlja određene primedbe na izgradnju mosta Zemun-Borča. Ništa nije slučajno. Iza tih njegovih najava možemo očekivati da ćete odustati od onoga što je slavodobitno najavljivano i što je dobro za ovu državu i da ćete ono malo prijatelja koje imamo, jednostavno, rasterati. Jer, vi nemate alternativu. Nažalost, taj put bez alternative doveo nas je u situaciju da danas u Srbiji imate milion građana koji su ispod granice siromaštva ili su na samoj granici siromaštva, blizu milion nezaposlenih, potpuno uništenu proizvodnju. Imate državu u kojoj se ništa ne proizvodi. Vašu egzistenciju i opstanak vezujete samo za pomoć koju dobijate i na otimanje, bukvalno otimanje od onih koji koliko-toliko nešto rade, i tim otimačinama ih dovodite u situaciju da će vrlo brzo prestati da rade, jer je nemoguće. A vi se tako ponašate zato što oni koji o tome odlučuju, u najvećoj meri, u životu nikada ništa nisu radili. Došli su ovde posle Petog oktobra sa mašnom i tašnom, dali ste im moć da opljačkaju sve što mogu da opljačkaju i da oni predlažu šta treba raditi. Pogledajte samo kolike su kazne za preduzeća, za banalne prekršaje. Da li je neko od ovih ko je odlučivao o tome nekada nešto kupio možda, jedan proizvod, pa ga preprodao, a da nije izgubio, ne mora da je zaradio? Da li je stvorio nešto? Da li je otvorio negde jedno jedino radno mesto? Nije, jer ih ne interesuje. Oni imaju svoje akcije u bankama, koje se mere milionima evra, i zašto bi ih to interesovalo. Zašto bi Božidara Đelića interesovalo kako žive građani Srbije? On se obezbedio. Kada se završi ovo ovde, kao što se završilo u Rusiji i Poljskoj, gde je savetovao, on će da pokupi pinkle i ode iz ove države, kao što će mnogi otići. Hvalite se Petim oktobrom. Gde su vam ti koji su bili Petog oktobra? Gde vam je ministar za energetiku? Evo, jedan se hvali da je tu, a bio je Petog oktobra, ali neka kaže koliko mu vredi sat na ruci. Neka podigne ruku, pokaže taj sat i kaže koliko vredi taj sat. Ali nemoj da obmanjuje građane da je to lažnjak. On kao advokat mora da zna da ne sme da nosi lažne proizvode. (U sali je, zna on o kome govorim.) Prema tome, o tome morate da vodite računa. Najbolji primer da nemate više na koga da ukažete govori o tome šta ste vi uradili sa ovom državom i gde su ti od Petog oktobra. Oni koji su ostali, žare i pale. Oni su svoje kadrove rasporedili i, praktično, upravljaju i ministarstvima i Skupštinom Republike Srbije i apsolutno nemaju nikakve dileme da li nešto treba uraditi ili ne. Ako misle da to njima odgovara i ako dobiju nalog, nema dileme, oni će to uraditi. Da li će to nekome naneti štetu i da li je to nepravda, šta njih briga. Zašto bi se oni brinuli za to? A da ne bi bilo priče radi priče, daću vam konkretne primere kada su u pitanju skupštinski odbori, kako stvari stoje po strankama: ZES ima šest članova Odbora više nego što mu procentualno pripada, SPS dva, LDP dva, partija manjinskih stranaka dva i PUPS jednog više. To je ukupno 14. A znate li kome je oteto ovih 14 mandata? SRS-u. Oteli ste nam mandate, a sad nam otimate i pravo da u odborima imamo svoje predstavnike. Evo, gospođo Dejanović, molio bih vas da nam pomognete, da objasnite kako vi tumačite Zakon o Narodnoj skupštini Republike Srbije, član 28, gde se kaže da Narodna skupština bira članove odbora i zamenike članova odbora na predlog poslaničkih grupa srazmerno broju narodnih poslanika poslaničke grupe u odnosu na ukupan broj narodnih poslanika u Narodnoj skupštini. Identičan je i član Poslovnika, koji to takođe kaže. Sad vi objasnite građanima Srbije kako je moguće da se poštuje ovaj član zakona, da se poštuju član 23. i član 24. Poslovnika, a da SRS ima 14 poslanika manje u odborima. Kako je to moguće? Kako vi pristajete na to? Pa, vi ste predsednik Skupštine, vi ste prvi pozvani da štitite zakon i Poslovnik, a potpisujete ovakav predlog. Kako je to moguće? Koji su vaši motivi da pristajete da vaše ime stoji ispod ovakvog akta? Gospođo Dejanović, kada biste ovako nešto uradili u vašoj struci, imali biste ozbiljne probleme. U vašoj struci imate određena pravila koja moraju, pretpostavljam, u određenim slučajevima da se primenjuju, i vi primenite nešto potpuno drugačije, iako vam piše izričito, znate da biste zbog toga mogli da odgovarate, i verovatno biste odgovarali, a ovde o tome ne vodite računa. Ali, ovo je mnogo ozbiljnije. Ovo je Skupština Republike Srbije i ne smete ovo da dozvolite. Vi ovo ne smete da dozvolite zbog vas, jer time dolazite u poziciju da, ako neko nekada ove iste metode primeni prema vama, nećete imati čak ni moralno pravo da se protiv toga bunite. Jednostavno, ne možete, nemate elementarno moralno pravo da na bilo koji način protestujete, jer ste se tako ponašali dok ste na vlasti. Imate prilike da čujete da oni koji su se nekada na isti način ponašali sada nemaju baš puno prava da o tome govore i da drugome spočitavaju, posebno vodeći računa o tome da vi od ovoga i nemate neke velike koristi, nego oni koji vladaju u vaše ime, kradu u vaše ime, uništavaju ovu državu u vaše ime, a vi im to ovde legalizujete, vi im to ovde aminujete. Zašto? Da biste dobili jednog člana jednog odbora više. Zbog čega? Zato što je ta vaša koalicija trula. Trula je jer je nemoguće da neko pristaje na nešto, a druga strana ne pristaje. To govori i o vama i o njima, jer u drugim slučajevima pristaju na neke druge stvari, ali im trenutno ne odgovaraju. Vi zbog toga pribegavate ovakvom brutalnom činu pljačkanja glasova građana Srbije i oduzimanju prava poslaničkim grupama koja imaju na osnovu Zakona o Narodnoj skupštini i na osnovu Poslovnika. Kako vi onda možete da objasnite bilo kome da treba da odgovara za bilo šta? Kako možete da tražite od bilo koga da se drži zakona i da poštuje nešto kad vi to ne radite? S kojim pravom treba saobraćajac da zaustavi građanina i da mu naplati kaznu ako Skupština Srbije ne poštuje zakon? Dobro, formalno ne možete da platite kaznu, ali zašto bi bilo koji građanin to morao da radi? Umesto da dajete primer poštovanja Ustava i zakona, vi dajete primer brutalnog kršenja i Ustava i zakona. Koji je razlog? Jednostavan – zato što vam je to u ovom momentu korisno. Koliko je to štetno po državu, vas to nikada nije interesovalo, niti će vas interesovati. Jedan od učesnika nekadašnjih razgovora, posebno kada su u pitanju problemi vezani za Kosovo i Metohiju, iz vaših bivših redova, lepo je rekao – vi jedno govorite kad razgovarate sa strancima, onda vam Kosovo nije važno, nego je važno da umirite građane Srbije. (Predsedavajuća: Dvadeset minuta.) To je najveći problem. Borite se samo za formu, a suština je stravična…
Zahvaljujem. Reč ima predlagač, predsednica Narodne skupštine Slavica Đukić-Dejanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, istine radi htela bih da citiram naš poslovnik, član 23. stav 2. i član 296. stav 2, koji kažu da je predviđeno da se u odborima koji imaju manje od 17 članova izvrši popuna izborom novih članova tako što se u sastavu odbora prilikom utvrđivanja srazmernog učešća poslaničkih grupa u ukupnom broju članova obezbeđuje većina onih stranaka koje čine parlamentarnu većinu. Molim vas da javnost informišemo o tekstu Poslovnika onako kako u Poslovniku i stoji i kako smo mi ovde u Parlamentu izglasali, s jedne strane. S druge strane, moj predlog je, naravno, vrlo podložan svim korekcijama i Skupština će odlučiti o mom predlogu. (Dragan Todorović: Replika.)
Nemate pravo na repliku. Narodna poslanica Slavica Đukić-Dejanović ničim nije izazvala repliku, niti je ostavila bilo kakvo nejasno stanje. Ne možete imati repliku na čitanje odredbi Poslovnika. Narodna poslanica je pročitala odredbe Poslovnika. Reč ima narodna poslanica Nada Kolundžija.
Poštovana predsedavajuća, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa ZES glasaće za ovaj predlog odluke i želim da kažem da je ova odluka nastala kao rezultat primene novog poslovnika koji smo usvojili, na osnovu članova 23. i 296, koji obavezuju Skupštinu da se u odborima koji broje manje od 17 članova popuna izvrši i pre isteka ovog mandata. Možda je to nekima promaklo u vreme kada smo usvajali Poslovnik, a sada su nezadovoljni zbog toga, ali postoji objašnjenje za rešenja koja smo tada predložili i usvojili. Naime, šta je interes, hoću duboko da verujem - svih poslanika ove skupštine, bili oni vlast ili opozicija? Interes je da Parlament može da radi. Dakle, da ne postoje prepreke zbog kojih Parlament ili njegovi odbori ne mogu da rade. Ono što je takođe bila intencija Zakona o Narodnoj skupštini i Poslovnika Narodne skupštine jeste da se težište rada Parlamenta prenese na odbore. To je podrazumevalo stvaranje adekvatnih uslova u kojima će odbori moći da rade. A zašto odbori do sada nisu mogli da rade? Želim da podsetim da je u dogovaranju sastava odbora parlamentarna većina pokazala maksimum korektnosti u samom startu, pružajući tako mogućnost ne samo srazmerne zastupljenosti svih poslaničkih grupa, već i mogućnost da opozicija u nekim odborima ima većinu. Šta je posledica takve spremnosti parlamentarne većine? Posledica je da se neki odbori nikada nisu sastali. Zašto? Zbog toga što poslanici opozicije ne žele da učestvuju u kvorumu za rad. Ako opozicija ima većinu, onda je logično da taj odbor nikada ne može da počne da radi. Pred nama je bila dilema da li ćemo preduzeti mere kojima ćemo omogućiti da odbori nesmetano rade, poštujući, pre svega, obavezu prema građanima Srbije koji su nas ovde poslali, da bi odbori, kao i ova skupština radili posao zbog kojeg su nas građani birali. Intencija novog poslovnika je bila da se omogući nesmetan rad odbora. Želim takođe da podsetim, i one koji su protiv ulaska Srbije u EU i one koji se načelno ili i dosledno zalažu za evropske integracije Srbije, da je ogroman posao pred Skupštinom Srbije ukoliko želimo da ostvarimo taj cilj. Da bismo mogli da ostvarimo taj cilj, između ostalog, moramo omogućiti nesmetan rad skupštinskim odborima. Zato je odluka koja je danas pred nama usklađivanje sa Poslovnikom koji smo doneli i kojim smo jedino želeli da omogućimo da svi odbori u ovom parlamentu nesmetano rade. Želim da podsetim, takođe, da je i po starom poslovniku, ali i po novom poslovniku, obaveza svakog poslanika da učestvuje i u kvorumu, da postoje čak i sankcije za one koji to ne žele da rade. Mi nismo želeli da primenjujemo sankcije za one poslanike koji su se ponekad, moram reći, gurali u neke odbore, a kasnije nisu pokazivali nikakvu želju da učestvuju u njihovom radu. Tragajući za načinom koji će omogućiti ovoj skupštini da nesmetano radi i koji će omogućiti da svi skupštinski odbori rade u meri u kojoj je neophodno kako bismo ostvarili zadatke koji su pred nama, mi smo se opredelili da, pre svega, povećamo broj članova odbora kako bismo omogućili da sve poslaničke grupe imaju svoje predstavnike u svakom odboru, s jedne strane, i, s druge strane, kako bismo omogućili da, bez obzira na opstrukciju opozicionih članova odbora, odbori mogu da zasedaju, raspravljaju i donose odluke. Sve ovo što se danas ovde prigovara možda bi imalo smisla kada ne bismo imali nedvosmislenu statistiku. Bezmalo nijedan opozicioni član odbora nikada nije hteo da učestvuje u kvorumu za rad odbora. Bezmalo nijedan. Vrlo su retki izuzeci kada jesu. To je samo značilo potpunu blokadu rada nekih odbora. I to ne jednog odbora, nego velikog broja odbora. Donoseći ovu odluku, mi ćemo preuzeti punu odgovornostpred građanima Srbije i reći - ovu odluku smo doneli zbog toga što hoćemo da omogućimo da skupštinski odbori rade svoj posao, da Skupština uradi onaj posao zbog kojeg su nas građani izabrali. Za sve druge teme koje su sada ovde otvarane mislim da su teme koje možete iskoristiti u četiri sata, kada dođe Vlada, pa postavite pitanja Vladi, a možete ih iskoristiti i kada budu neke druge tačke na dnevnom redu. One samo pokazuju, po meni, zaista duboko odsustvo odgovornosti i za sopstvenu ulogu u radu ovog parlamenta, jer ako neki opozicioni poslanici misle da je njihova uloga ovde da spreče većinu, koju su građani ovlastili, da uradi posao zbog kog smo ovde, onda moraju da razumeju da parlamentarna većina, poštujući demokratske principe, mora i ima odgovornost da nađe rešenja kojim će takav postupak onemogućiti i pokazati odgovornost da se posao zbog kog smo ovde uradi ne samo u kratkom roku, što je neophodno, već i na najbolji mogući način. Hvala vam.
Iskorišćeno je sedam minuta i trideset sekundi od vremena predsednice poslaničke grupe. Narodni poslanik Zoran Nikolić želi da govori o povredi Poslovnika. Izvolite.
Pozivam se na član 108. i na član 23. Član 108 – nije direktno vaša krivica, ali ovo se već par puta dešava, da poslanička jedinica elektronskog sistema za glasanje, koja inače služi i za javljanje poslanika, ne radi. Javio sam se pre gospođe Nade Kolundžije, ali vidim da ova moja poslanička jedinica ne funkcioniše. Vi ste me na to upozorili i ja sam pronašao alternativno rešenje. Kao što vidite, i kada vam na ovaj način oduzimaju reč, moguće je pronaći alternativu. Pozivam se i na član 23, zbog onoga što je citirala predsednica Skupštine, u ovom slučaju ovlašćeni predlagač. Dakle, vi ste u prvom odgovoru gospodinu Milošu Aligrudiću zvučali baš kao premijer Cvetković, nemušto, ali ste sada, kada ste citirali Poslovnik, uradili nešto što čak i gospodin Cvetković, premijer, ne radi, a to je – grubo obmanuli srpsku javnost. On i kad to radi, radi nemušto, a vi ste ovde pokušali i uspeli nakratko da predstavite kako po Poslovniku vi imate pravo na većinu. To niko vama i ne spori, ali se ovde otvara pitanje, i zaista je hrabrost da bilo ko iz vladajuće koalicije brani ovakav stav, odnosa te većine i manjine. Još je Slobodan Jovanović (ovo vam sad dajem preporuku da pročitate, pošto ste predsednik Parlamenta) parlament uporedio s geografskom kartom. Dakle, u parlament se preslikavaju odnosi koji su realni u prirodi. Na geografsku kartu se sve prenosi baš kao što je u prirodi. Ako je nešto određene dužine, to se u adekvatnoj srazmeri prenese i na mapu. To je i srpski parlament, pa i svaki parlament u Evropi i svetu. Ako je odnos 8:7, ako je odnos 9:8, on ne može biti 10:7, a naročito ne može biti u Administrativnom odboru. Vi ste u tom smislu grubo obmanuli javnost i prestanite to da činite.
Zahvaljujem. Izvinjavam se narodnom poslaniku Zoranu Nikoliću zbog nefunkcionisanja poslaničke jedinice. Svakog predsedavajućeg član 27. obavezuje da se stara o primeni Poslovnika, s tim što imam obavezu da vam kažem da zaista nema nikakve zle namere u tome koja jedinica će biti ispravna ili ne, ali je nedopustivo da bude neispravno u slučaju kada želite da se javite za reč. Izvinjavam se. Član 23. nije prekršen ni u jednoj svojoj odredbi. Narodni poslanik Dragan Todorović želi da govori o povredi Poslovnika. (Dragan Todorović: Replika.) Nemate prava na repliku. Želite povredu Poslovnika? (Da.) Izvolite.
Član 107: ''Govornik na sednici Narodne skupštine je dužan da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine''. Mislim da ovaj prvi stav obavezuje pre svega predsednika Skupštine da ne vređa elementarnu inteligenciju građana Republike Srbije i poslanika Republike Srbije. Kažete da ste imali pravo na osnovu Poslovnika da vladajuća većina da predloge za članove Odbora. Zašto ste onda tražili od opozicionih stanaka da takođe daju svoj predlog? To je prva stvar. Druga stvar, što ne objasnite odakle vam pravo da uzmete 6% više nego što imate zastupljenost u Skupštini Republike Srbije? Odakle vam to pravo? To je krađa. Pravo imate na 51,2%, a uzeli ste 57%. Na to nemate pravo. Kad je u pitanju opstrukcija Skupštine, vidite kakvi su tu dvostruki aršini. Jedna stranka, koja je sad vodeća ovde, DS, u jednom periodu je predložila 2.000 amandmana i niko nije rekao da nemaju na to pravo. Da je opstrukcija - jeste, ali to je njihovo pravo. Pravo je da opstruišu, jer to je njihov politički stav. Ali, šta je problem? Kada neko drugi to uradi, na to nema prava. Setite se da je ista ta stranka, DS, godinu dana odsustvovala iz rada Skupštine Republike Srbije. Svi su uredno primali plate, svi do jednoga. Uzeli su pedeset i nešto miliona na kasi Narodne skupštine Republike Srbije. Imaju to pravo. Zašto? Zato što je to tada njima odgovaralo. Danas niko to pravo nema, to je opstrukcija. I, obmanjujete građane Srbije da je ovo razlog da bi radila Skupština. Nije tačno. Devedeset posto odbora ne radi zato što nema članova iz vladajuće većine. Kada je trebalo da budžet bude usvojen, to zna gospođa Slavica Đukić-Dejanović, od osam odbora sedam nije održalo sednicu zato što nisu prisustvovali članovi iz vladajuće većine. I vi pričate o opstrukciji, o radu i o tome da želite da radite! Obmanjujete građane Srbije. Ne želite da radite, želite da obmanjujete građane Srbije.
Nema povrede člana 107. Narodna poslanica, predsednica Narodne skupštine, Slavica Đukić-Dejanović je citirala odredbe Poslovnika. Teško da čitanjem odredbi Poslovnika može biti ugroženo dostojanstvo Narodne skupštine. Narodna poslanica Vesna Pešić želi da govori o povredi Poslovnika. Izvolite.
Ne, javila sam se za reč misleći da ćete stići…, pošto sam ja prva na redu po redosledu.
Zahvaljujem. Nismo još stigli, prijavićete se ponovo. Još smo u delu sednice kada imaju pravo da se jave za reč predstavnici, odnosno ovlašćeni predstavnici poslaničkih grupa. Narodna poslanica Nada Kolundžija ima reč.
Pravo na repliku. Pozivam se na članove 103. i 107. Povređen je Poslovnik zato što je prethodni govornik vređao poslaničku grupu. Obraćam se vama, predsedavajuća, i molim vas da u vođenju daljeg toka sednice ne dopustite da se ovde izriču uvrede na račun poslaničkih grupa ili na račun pojedinaca, kao što je, na primer, bila izrečena gruba uvreda na račun poslanice Slavice Đukić Dejanović. Dakle, javljam se po povredi Poslovnika jer je nedopustivo da se u međusobnoj komunikaciji koriste uvrede.
Nema povrede Poslovnika. Koliko god bilo u stavovima i izjavama raznih poslanika oštrine govora u pokušaju da se argumentuje, još jednom vas sve molim da vodimo računa o jeziku koji upotrebljavamo i da ne vređamo jedni druge. Narodni poslanik Dragan Todorović želi da govori o povredi Poslovnika. Izvolite.
Član 27, drugi stav: ''Predsednik Narodne skupštine stara se o primeni ovog poslovnika''. Molim vas da objasnite građanima Srbije koji poslovnik vi primenjujete. Jer, ovde je očigledno da ste prethodnom govorniku dali reč a da uopšte nije istakao po kom osnovu se javlja. Pa je prvo bila replika u pitanju (pribaviću ja i stenogram), pa je onda kršenje Poslovnika. Gospođo Čomić, zbog vas, ne zbog SRS i zbog mene… Meni je drago da vi građanima Srbije pokazujete ovako očigledne zloupotrebe i dvostruke aršine. Predstavniku SRS ne dajete pravo na repliku, u prepodnevnom zasedanju ste jednim te istim poslanicima dali… (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, pravo na repliku nije predmet povrede Poslovnika. Molim vas da vodite računa o članu 103. i vašim obavezama.) Govorim o članu 27. stav 2. Ako treba da vam ga ponovim, da biste našli vezu, kaže: ''Predsednik Narodne skupštine" (vi niste predsednik, pa možda mislite da se ne odnosi na vas, ali se analogno primenjuje i na vas) "stara se o primeni ovog poslovnika." (Predsedavajuća: Staram se.) Gospođo Čomić, ja želim da vam pomognem. Možda vi ne želite moju pomoć, ali, znate, i lekari se u praksi susreću s takvim problemima. Jednostavno, neko ne želi njegovu pomoć. Ali, ja moram da pokušam da vam pomognem. Da li ću uspeti ili ne, ne znam, možda će to bolje poći za rukom gospođi Dejanović. Vi morate da se starate, da primenjujete iste aršine za sve poslanike. To bi bilo nešto što je civilizacijsko dostignuće, elementarno pravo ljudi koji su ušli u ovu skupštinu, a vi brutalno to gazite. I to je problem s kojim se mi susrećemo.
Dva minuta. Zahvaljujem. Nema prekršaja člana 27. stav 2. zbog toga što su narodni poslanici koristili svoje pravo da govore o povredi Poslovnika. I u stenogramu se vidi da je i narodnoj poslanici Nadi Kolundžiji, predsednici poslaničke grupe Za evropsku Srbiju, odgovoreno da povrede Poslovnika nije bilo. Narodna poslanica Vesna Pešić želi da govori o povredi Poslovnika? (Ne.) Još uvek smo u toku sednice kada imam obavezu da, nakon što svi koji smatraju da je do povrede Poslovnika došlo ili traže repliku, završe sa svojim zahtevima. Dakle, da li žele reč predsednici ili ovlašćeni predstavnici poslaničkih grupa? (Ne.) Obaveštavam vas da su, shodno članu 96. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja pretresa prijave za reč u pisanom obliku, a sa redosledom narodnih poslanika, podnele sledeće poslaničke grupe: poslanička grupa LDP, poslanička grupa DSS, poslanička grupa SRS. Od ukupno desetoro prijavljenih za reč, prva po redosledu je narodna poslanica Vesna Pešić, a posle nje narodni poslanik Zoran Šami. Izvolite.
Hvala vam na tome što ste mi dali reč i što smo morali da izdržavamo ove rasprave, koje nisu imale mnogo veze sa Poslovnikom. Kad je reč o ovom problemu, mislim da su stvari kristalno jasne i da su se sve vreme vodile rasprave koje uopšte nemaju nikakve veze. Znači, u principu, nisam čula ovde da je neko osporavao da vladajuća većina u svim odborima dobije većinu. Mada, moram da kažem, to nekad nije bilo uobičajeno i naravno da je to ponižavanje opozicije da nigde, ni u jednom odboru ne može imati većinu, nego uvek to mora biti vladajuća većina. Čak i u ovoj skupštini to nije bio običaj, ali sad ste uveli takav običaj da svuda morate imati većinu. Znači, ako to niko nije dovodio u pitanje, a ovde je reč o jednom odboru, da specijalno taj odbor, Administrativni odbor, krši član 23. Poslovnika, a zatim i član 28. Zakona o Narodnoj skupštini, gde se govori o proporcionalnosti predstavljanja, i reč je samo o tome, nisam čula gospođu Kolundžiju kako je objasnila zašto se ta proporcionalnost krši kad je reč o Administrativnom odboru. Odbijam da ponižavam ovu skupštinu i da pričam o ovom ili onom poslaniku, o nekim pojedincima, jer čim pričamo o pojedincima, to znači da više nismo Skupština Srbije, to nema nikakve veze s Parlamentom. Prema tome, niste odgovorili kako je to moguće. Ako napravimo jednostavnu računicu, kad se 250 poslanika podeli sa 129, što predstavlja vašu većinu, to je jednako 17, i dobija se da, kad je reč o ovom odboru, koji ima 17 poslanika, vladajućoj većini pripada 8,8, a to znači devet poslanika. Odnos u tom odboru bi trebalo da bude 9:8. Zašto je taj odnos 10:7 – mi ovde nismo uspeli da dobijemo odgovor. Znači, to je suština naše rasprave. Moram da kažem da nema drugog objašnjenja sem da vladajuća većina hoće da zadrži diskreciono pravo da se ne pridržava ni Ustava ni zakona ni pravila koje sama donosi, nego da, kad je reč o mandatima poslanika, ona, jednostavno, prekraja volju građana kako njoj padne na pamet. Drugog objašnjenja, po meni, nema. Upozoravam vas da deset godina posle Petog oktobra kršite pravilo reprezentativnosti, što je osnovni princip demokratije, i to je upravo ovo što se danas dešava, i zaista možemo da kažemo da Srbija, kad se hvalite da ste demokratska država, demokratska država odavno više nije. Princip reprezentativnosti je ovde pogažen da biste krojili većinu kako vama odgovara i da biste zaista uveli totalni voluntarizam kad je reč o mandatima. Podsećam vas da je LDP, i ja sam lično u mnogim svojim tekstovima kritikovala potpisivanje blanko ostavki, jer nema većeg poniženja za poslanika nego da potpisuje unapred blanko ostavku. Međutim, čemu vama služe te blanko ostavke? Neki put se blanko ostavka prihvati, pa se taj čovek izbaci, sačeka ga na vratima i bude izbačen, a drugi put, kad se ta blanko ostavka podnese regularno na šalter Skupštine, onda se, jednostavno, pređe preko toga kao da se to uopšte nije dogodilo.Da li znate da postoji i član 102. Ustava, koji kaže da je poslanik slobodan da svoj mandat kojim raspolaže vrati poslaničkoj grupi, odnosno stranci od koje je taj mandat dobio? Međutim, sva ta pravila su ovde prekršena, zbog toga što treba da se dešava od slučaja do slučaja, da pokušavate da održite ovu većinu i da manipulišete glasovima naroda. Zašto više uopšte da imamo izbore? Najbolje proglasite da imate većinu jedanput zauvek, jer ćete te većine moći da konstruišete prema slobodnoj volji i prema voluntarizmu, kako vama odgovara. Znači, o tome je reč. Mi nismo dobili odgovor zašto je u Administrativnom odboru napravljena ovakva greška. Pri tom se ne upuštam u odnose u samoj vladajućoj većini, uopšte me ne znanima koga ćete vi da stavljate, ali ova proporcionalnost ne odgovara reprezentativnosti i prekršili ste dva člana koja sam navela.
Iskorišćeno je pet minuta vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Zoran Šami, a posle njega narodna poslanica Vjerica Radeta.
Zahvaljujem, gospođo predsedavajuća. Dame i gospodo narodni poslanici, da se nalazimo u Parlamentu koji radi u skladu sa zakonom, Poslovnikom ili, ako hoćete, nekim osnovnim elementarnim ljudskim načinom poslovanja, ova tačka bi trajala, po mojoj proceni, otprilike tri minuta, odnosno taman onoliko koliko je potrebno predsedavajućem da pročita njen naslov. Onda bismo mi klimnuli glavom i aklamacijom izglasali članove Odbora, jer nikoga realno ne interesuje koga u koji odbor neka stranka s nekim rezonom predlaže. Nažalost, mi ne radimo u normalnom parlamentu i dozvolite da to obrazložim. Malopre nisam razumeo gospođu Slavicu Đukić Dejanović, koja nas je ubeđivala u to, otprilike kada se prevede ono što je ona rekla, da je zemlja okrugla. Dakle, pročitala nam je ono što piše u Zakonu i Poslovniku, i to je tačno, to ovde niko sporio nije. Niko ovde nije sporio da u Poslovniku piše da u svakom odboru vladajuća većina treba da ima većinu i da ukupan broj poslanika mora proporcionalno da odgovara sastavu te većine, odnosno manjine. Ovde je pominjana matematika. Da se oni koji nas gledaju ne bi uplašili, ta ''velika'' matematika obuhvata prvih pet razreda osnovne škole. Koliko znam, decimalni brojevi se uče u petom razredu, to smo valjda svi završili, pretpostavljam, tako da je ta matematika krajnje elementarna. Odnos većine i manjine ovde u Parlamentu je 13:12. To podeljeno je manje nego devet podeljeno sa osam, ali drukčije ne može. O odredbama Poslovnika da u svakom odboru vladajuća većina treba da ima većinu, sada neću da diskutujem. Mogu samo da napravim jednu zagradu, pa da kažem da u mnogim evropskim zemljama, i onima koje su u EU, to nije tako. Šta više, propisano je da u nekim važnim odborima većinu mora da ima opozicija, npr. u Odboru za kontrolu bezbednosti ili u Odboru za finansije. No, nama Evropa služi samo kao mantra, da je pominjemo 150 puta dnevno, a što se pravila igre tiče, onda mi imamo naša pravila, koja mnogo više odgovaraju onim turskim vremenima, pa će biti onako kako sultan kaže. Međutim, Turska carevina je bila ozbiljna država, pa su i u njoj neka rešenja bila civilizacijski veoma napredna, ali to se, nažalost, ne dešava trenutno u zemlji Srbiji. Šta je zaključak? Zaključak je da mora u svakom odboru da bude 9:8. Ta proporcija će biti veća u korist vladajuće većine nego što je 13:12, ali drukčije ne može. Tako piše u našem zakonu i našem poslovniku. Ali, onda ne može ni u jednom odboru da bude drugačija nego 9:8. Ne može 11:6, kao što je u Odboru za poljoprivredu, i ne može 10:7, kao što je u Administrativnom odboru. I, odmah da kažem, ja i ne znam, jer je materijal koji smo dobili napravljen tako da imate samo spisak imena, tako da uopšte ne možete da ih detektujete. Ne moram ja da znam niti bilo ko ovde, i sumnjam da iko zna u glavu 250 poslanika ko kojoj partiji pripada. Možda ih zna po liku, ali ne zna imenom i prezimenom. Pogledajte šta smo dobili, pogledajte materijal. Dakle, čak i ne znamo na koliko mesta je prekršeno ovo pravilo 9:8, koje, ponavljam, u skladu sa Zakonom i Poslovnikom ne može biti drugačije. Ne sme biti drugačije. Ako je već reč o Administrativnom odboru, to je prilično specifičan odbor. Naime, svi ostali odbori se manje-više bave raspravom o nekim zakonima. To Administrativni odbor, po pravilu, ne radi. Prilično je logično, priznaćete, da će vladajuća većina podržavati zakonske predloge i druge predloge Vlade, a opozicija neće, u načelu. Nekad i hoće, ali po pravilu neće. Ali, u Administrativnom odboru se, ako on radi u skladu sa propisima i u skladu sa zdravom pameću, odluke donose, maltene, jednoglasno. U nekadašnjem saveznom parlamentu, odnosno parlamentu Državne zajednice, u vreme dok sam bio predsednik tog parlamenta (ovde imam svedoke, evo, pitajte gospodina Mićunovića, gospodina Bajatovića, gospodina Ružića, gospodina Todorovića, gospodina Tomislava Nikolića) 99% odluka Administrativnog odbora je doneseno jednoglasno. Nikome nije padalo na pamet da se preglasava oko nekih notornih stvari ako Administrativni odbor donosi neke normalne odluke. Dozvolite još samo nešto da kažem. Neistina je, najblaže rečeno, da se odbori u kojima vlast nema većinu ne sastaju uopšte ili nisu održali nijednu sednicu. Ja sedim u dva odbora, u Odboru za prosvetu, koji sam vodim, i u Odboru za nauku. U Odboru za prosvetu je stanje 7:7 plus jedan neutralan. Odbor je održao 25 sednica i nisam primetio daneko nije želeo da da kvorum. Kolega Živanović, koji vodi Odbor za nauku, održao je 29 sednica i nikad nije imao problema s kvorumom. I oni iz opozicije su takođe davali kvorum, s gospodinom Živanovićem na čelu. Prema tome, to je potpuno dezinformisanje javnosti. Da ne bi sve ostalo na priči, moram još nešto da kažem. Na stranu situacija u koju nas je aktuelna vlast dovela, situacija vezana i za teritorijalni integritet zemlje i za užasno ekonomsko stanje, ali ima još jedan strateški, za mene gori i veći problem. O tome sam već govorio i vreme me, nažalost, nije demantovalo. U Srbiji su ozbiljno ugrožene, deset godina posle 2000. godine, demokratske tekovine. Ponovo se nalazimo na tački da moramo da se borimo za elementarna demokratska prava i voleo bih da me budućnost demantuje. A po ovom pitanju najlakši način da me demantujete, i to je moj savet predlagaču, predsednici Skupštine gospođi Slavici Đukić Dejanović, jeste da ovaj predlog povuče iz procedure, da momentalno sastavi komisiju od predstavnika svih stranaka, koja, koliko sutra, u skladu sa Zakonom, Poslovnikom i zdravim razumom, može da predloži jedno rešenje i da na prvoj sednici, tj. na sednici koja počinje u ponedeljak, proširimo dnevni red jednom tačkom i ovo bez diskusije izglasamo. Sve drugo možete, gospodo, da citiram jednog poslanika DS-a, to mu je svojevremeno bila omiljena izreka – može se vlast osvajati i držati mačevima, ali se na njima ne može sedeti. Hvala.
Iskorišćeno je devet minuta i 40 sekundi vremena poslaničke grupe. Narodna poslanica Vjerica Radeta ima reč, a posle nje narodni poslanik Nebojša Ranđelović.
Dame i gospodo narodni poslanici, jutros smo dobili ove šarene knjižice na kojima piše "Zbirka propisa". Nažalost, ovo što bi zaista trebalo da bude zbirka propisa i da se pridržavamo onoga što ovde piše, već danas ste pokazali da to nije tako i očigledno ste džabe davali pare da ovo ukoričite. Ni Zakon o Narodnoj skupštini, ni Poslovnik, koji ste sa 126 dugmića usvojili, od današnjeg dana, a danas je prvi dan primene ovog poslovnika, ne primenjujete. Čuli ste od kolega koji su pre govorili, od predsednika poslaničke grupe SRS, sve detalje vezane za primenu člana 23. Poslovnika Narodne skupštine, ali je gospođa Đukić Dejanović, koja bi trebalo da je sad ovde a nije, primetila sam, pažljivo sam slušala kolegu Todorovića, razgovarala je nešto sa poslanikom pored sebe i moguće je da nije čula ono na šta joj je on skrenuo pažnju. A to je da, opet ponavljamo, kada je u pitanju broj članova odbora, ne sporimo mi, srpski radikali, činjenicu da onaj ko ima većinu u Skupštini treba da je ima i u odborima. Ali ste na osnovu te, takve precizne računice, SRS-u ukrali 11 mesta u odborima, a vi u ZES imate šest mesta u odborima više. Dakle, ne radi se o tome da mi hoćemo da imamo veći procenat nego što nam pripada na osnovu broja mandata. Ne, suprotno od toga. Recimo da je u pitanju najobičnija greška u računanju i zato vas otpočetka ubeđujemo, to bar nije problem, da proverite. Evo, imamo papir, potpuno precizan, po svakom odboru, proverite da li je ova matematika tačna. Mi tvrdimo da jeste. Ništa više od toga, što se tiče ovog dela. Gospođo Kolundžija, pričali ste kako odbori ne funkcionišu zato što poslanici opozicije ne učestvuju u radu odbora itd. Nije sporno, što se tiče SRS, da mi nikada nismo i nikada nećemo davati kvorum ni na plenumu ni u odborima. To je naše legitimno pravo. Zapravo, to je posao opozicije. Ali, evo, blic pitanje za vas (pitala bih gospođu predsednika Parlamenta, ali nije ovde) – zašto nikada nije organizovala sastanak Odbora za privredne reforme? Nikada. Imate većinu. Odbor nema predsednika. Nikada za dve godine, a imamo odbor, on nije sazvan. Dakle, ne radi se o tome da opozicija nešto neće ili hoće, već o tome da vi radite potpuno proizvoljno, samovoljno, da vas ne zanimaju propisi, da propise štimate prema vašoj trenutnoj situaciji. Pošto sam u timu za odbranu Vojislava Šešelja pa sam odlično upoznata s radom Haškog tribunala, s ovim vašim ad hok promenama me mnogo podsećate na promene Pravilnika o postupku i dokazima u Haškom tribunalu. Verovatno ovde danas niste očekivali ovakvu raspravu, očekivali ste - tačka dnevnog reda i popuna u odborima do određenog broja članova odbora, ali danas je ova rasprava pokazala mnogo tragova. Moram da kažem da smo mi, srpski radikali, danas izuzetno ponosni. Pokazali smo javnosti Srbije da smo jedina politička partija u Srbiji koja je dosledna i principijelna, koja principe na isti način brani i kada je vlast i kada je opozicija, koja principe na isti način brani i kada su ukorist i kada su na štetu SRS-a. Nažalost, ovde danas niko drugi ne može time da se pohvali. Mnogo se govorilo o Administrativnom odboru. Da je bilo pre dve godine stavova o Administrativnom odboru onakvih kakvi su se danas ovde čuli, onda bi SRS imao 78 poslanika, koliko nam zaista pripada, koliko smo osvojili na izborima 11. maja 2008. godine na osnovu propagiranja političkog programa SRS-a. Ali, ne, tada nije bilo takvog razmišljanja, ne samo u vladajućoj koaliciji, nego i u delu opozicionih partija, i na osnovu toga su SRS-u ukradeni mandati. Mi se danas principijelno zalažemo da se jednoj stranci vrati mandat koji pripada toj stranci upravo zato što ta stranka nije dala kvorum kada je na Administrativnom odboru SRS ostao bez 22 narodna poslanika. Naravno, ne pričamo u šiframa, radi se o DSS-u. Dakle, mi, srpski radikali se principijelno borimo i za primenu Poslovnika i za primenu Zakona i Ustava i za primenu principa savremene demokratije, za koju smo se izborili u ovom parlamentu, a koju vi, gospodo iz vladajuće većine, na najgrublji mogući način kršite. Prekršili ste, kada ste oteli nama, kao najvećoj opozicionoj partiji, pravo na predsednika Administrativnog odbora, pa kada ste nam oteli pravo na predsednika Odbora za odbranu i bezbednost. Zašto ste to radili? Zato što niste bili spremni da čujete ono što hoćemo da vam kažemo. Sad okrećete priču da ćete usmeriti rad ovog parlamenta na rad odbora i zato vam je bilo bitno da se baš danas ovo stavi na dnevni red. Znamo da postoji obaveza da se popune ovi odbori i, naravno, nismo imali ništa protiv toga. Vi ste doneli Poslovnik i Zakon, a mi smo imali mnogo primedbi i na jedno i na drugo. Ali, dok je neki akt na snazi, mi smo istinski legalisti i znamo da taj akt mora da se primenjuje, bez obzira šta mi o njemu mislimo, a govorili smo šta smo mislili o njemu u toku rasprave kada su se donosili ovi akti. Danas je, na početku ove rasprave, gospođa Čomić skrenula pažnju da, u skladu sa novim poslovnikom, sve poslaničke grupe moraju da napišu da li su za ili protiv nekog predloga o kome se raspravlja i, evo, danas se pokazala sva besmislenost takve odredbe. Ko je mogao da se opredeli da li je za ili protiv na početku ove rasprave, ako raspravljamo o tome već četiri sata i ako čujemo mnoge nove činjenice? Pa, ova raspravabi trebalo da rezultira opredeljenjem nekih da li će glasati za ovo ili za ono. Baš danas, prvi dan primene ovog poslovnika, toliko apsurdnih situacija samo potvrđuje sve ono što smo govorili kada smo raspravljali o ovom poslovniku. Moguće je da postoje i neki drugi razlozi zašto se danas raspravlja o odborima. Obavestiću vas da je poslanička grupa SRS juče podnela Odboru za zdravlje i porodicu jedan predlog. U tom predlogu tražimo, na osnovu određenog člana Poslovnika, da Odbor za zdravlje i porodicu zauzme stav povodom neprofesionalnog i neetičkog ponašanja načelnika VMA Miodraga Jeftića u onemogućavanju da se prof. dr Vojislavu Šešelju pruži stručna medicinska pomoć. Naravno, u obrazloženju ovog predloga smo detaljno opisali kako je taj gospodin Jeftić pokazao svoju neetičnost, kako nije dozvolio kolegi sa VMA da da nalaz i mišljenje vezano za ono što se dešava sa zdravstvenim stanjem Vojislava Šešelja danas u Haškom tribunalu. Onda se u jednoj agenciji pojavila vest, lažna, Ministarstva za odbranu, koje može slobodno da se nazove ''ministarstvo laži'', kako SRS nije postupio u skladu s nekom njihovom obavezom, pa se obratio u pisanom obliku, kao što smo to navodno radili pre godinu ili dve dana, što je apsolutna laž, jer se SRS i Vojislav Šešelj nikada nisu obraćali, niti će, ovakvoj vlasti i državnim organima kakvi su danas na vlasti. Ali zato hoćemo da Odbor raspravlja o ovome i da vidimo kakva će biti reakcija članova Odbora koji nisu članovi SRS. Namerno sam ovo pomenula, da skrenem pažnju kolegama poslanicima koji su članovi ovog odbora, da se ne desi ponovo ''slučaj Administrativni odbor''. Dakle, gledajte da, kada o ovome budete raspravljali, budete principijelni i da ne morate da saginjete glavu i izlazite iz sale kao danas, kad vas podsećamo da niste pre dve godine bili principijelni, kada je u pitanju rad Administrativnog odbora i otimanje mandata SRS-u. Hvala lepo.
Iskorišćeno je 11 minuta vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Nebojša Ranđelović, na raspolaganju mu je devet minuta i 25 sekundi, a posle njega narodni poslanik Zoran Nikolić.
Poštovana predsedavajuća, uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, mi smo danas istrošili skoro čitavo prepodne pokušavajući da ukažemo na flagrantno kršenje Poslovnika, na teror vladajuće većine i na njen flagrantni bezobrazluk. Sve to može da se svede u jednu rečenicu, a to je – izbegavanje predlagača ovog o čemu danas raspravljamo da prizna da je car go. Nas su ovde ubeđivali da član 23. Poslovnika nije prekršen, da član 28. Zakona o Narodnoj skupštini nije prekršen, da je opozicija svesno opstruirala rad odbora, a sve su to notorne neistine i voleo bih da me neko ubedi da nisam u pravu. Problem je u proporciji 9:8, odnosno 10:7. Vladajućoj većini proporcija koja zadovoljava član 23. ne odgovara. Njima odgovara odnos 10:7. Zbog toga je ovakva rasprava u Skupštini i ovako gubljenje vremena. Umesto da se usredsredimo na prave teme i prave stvari koje opterećuju ovu državu, bavimo se nečim što je kršenje Poslovnika, nečim što se zove Administrativni odbor, a sve zbog toga što vladajuća koalicija ne može unutar svojih redova da se dogovori i nađe adekvatno rešenje. Naravno da je kršen član 23. i naravno da proporcija 9:8 zadovoljava i prvi i drugi stav ovog člana. Jer, drugi stav zahteva većinu u odborima koju ima skupštinska većina u samom parlamentu, a prvi član traži adekvatnu proporciju shodno zastupljenosti stranaka u Parlamentu. Proporcija 9:8 te uslove zadovoljava. To ne odgovara vladajućoj većini. Vladajuća većina zbog toga pribegava teroru, svesno kršeći Poslovnik. To je jedna od neistina koje su danas iznete. Neistina je i da je opozicija svesno opstruirala skupštinske odbore. Naravno da to nije tačno. Samo Zakonodavni odbor je imao niz sednica (ja sam član tog odbora) zato što je LDP, kao partija opozicije, davao kvorum. To što ste vi, kolege iz vladajuće koalicije, nesposobni da u odborima u kojima imate većinu obezbedite kvorum, ne opravdava ovakve postupke s kakvim smo se danas susreli. Možete pogledati stenograme sa Zakonodavnog odbora, koji idu u prilog onome što sam rekao, odnosno opravdavaju činjenicu da sam sa svojim tvrdnjama apsolutno u pravu. Iz svega ovoga što smo danas čuli mogao bih da dam jedan kraći rezime, koji se tiče mnogih poteza vlasti u našoj državi. Za to je blaga reč ''skrajnuta'', prava reč je ''ponižena''. Dakle, mnogim potezima vlasti u našoj državi ponižena je Narodna skupština. Da li mislite da je smisao parlamentarizma teror većine nad manjinom i prenebregavanje svih odlika parlamentarne tradicije, koju ova država i te kako ima? Mogu da razumem bezobrazluk vladajuće većine u službi interesa. Nije moralno, ali je korisno. Ali zaista ne mogu da razumem poteze koji prkose logici. Danas smo se susreli sa takvim potezima. Hvala na pažnji.
Iskorišćeno je četiri minuta i 30 sekundi vremena poslaničke grupe. Narodna poslanica Nada Kolundžija, pravo na repliku. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, pošto sam i direktno prozivana i kao predstavnik najveće poslaničke grupe parlamentarne većine optuživana vrlo ružno, u osnovi vrlo neargumentovano, želim samo da kažem sledeće. Ne stoji činjenica da poslanička grupa ZES u dosadašnjem sastavu Odbora ima više no što joj pripada. Prema procentu zastupljenosti, poslanička grupa bi trebalo da ima 150 mesta u odborima, a ima 145. Istina je, takođe, da neke opozicione partije imaju više nego što je njihova procentualna zastupljenost u Parlamentu, pa tako LDP ima dva više. Želim takođe da podsetim da smo na samom početku ovog mandata uvek izlazili u susret potrebi neke poslaničke grupe da u nekom odboru, za koji su smatrali da je važno da u njemu budu zastupljene iako po proporcijama nisu mogle da dobiju svog predstavnika, i omogućavali poslaničkim grupama koje su zainteresovane za rad nekih odbora da imaju svog predstavnika bez obzira na stroge proporcije. Tako da danas pozivati na poštovanje isključivo strogih proporcija znači prenebregnuti ono što smo imali kao princip na samom početku. Zašto je Administrativni odbor sastavljen na ovaj način? Zbog proste činjenice da jedna jedina poslanička grupa nema svog predstavnika u Administrativnom odboru. Administrativni odbor raspravlja o stvarima koje se tiču svih poslaničkih grupa i svih poslanika i postoji logika da sve poslaničke grupe imaju svog predstavnika. Kada se kasnije pošlo od toga ko koliko ima predstavnika i ko koliko još treba da da predstavnika u Administrativni odbor, imali smo situaciju u kojoj ZES ima 5,09, a ima četiri predstavnika, prvi sledeći je SRS sa 3,47, i zato je to podeljeno na ovaj način. Dakle, prosto se gledalo po redosledu koja poslanička grupa, prema zastupljenosti u Parlamentu, daje kandidata.
Dva minuta. Zahvaljujem. Vreme za repliku je iskorišćeno. Narodni poslanik Nebojša Ranđelović, pravo na repliku.
Želim da iskoristim pravo na repliku, jer ove teze, koje su sada iznete, ne stoje. Jednostavno, pozvaću se ponovo na svoje prethodno izlaganje – prkose logici. U ovom izlaganju nismo dobili odgovor zašto se šest meseci nije sastajao Administrativni odbor i još na mnoga pitanja. Dodao bih i to da član 23. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije sadrži imperativnu normu. Imperativna norma mora da se poštuje, inače se, u suprotnom, svesno krši Poslovnik. Tu se ne radi o mandatima i o broju mesta LDP-a u odborima, to nije tema. Tema je što zakulisnim radnjama vladajuća koalicija pokušava da nametne svoje interese. Ponavljam još jednom, član 23. sadrži imperativnu pravnu normu. Ako se ona ne poštuje, to jeste flagrantno kršenje Poslovnika, to jeste flagrantno kršenje Zakona o Narodnoj skupštini. I, molim vas, nemojte se pravničkim neznanjem služiti da biste iskoristili mogućnosti koje vam pruža činjenica da ste vladajuća većina. Nemojte pravničko neznanje koristiti u političke svrhe.
Narodna poslanica Nada Kolundžija ima pravo na repliku.
Isto bih tako mogla pozvati vas da vaše pravničko znanje ne zloupotrebljavate. Jer, kad smo nekada tu imperativnu normu kršili tako što smo omogućili da LDP ima više predstavnika u odborima za koje je bila zainteresovana, tada niste bili tako čvrsto za poštovanje imperativne pravne norme i tada ste smatrali da to jeste deo političkog života koji čini ovaj rad Parlamenta normalnim. Ja takođe mislim da to čini rad ovog parlamenta normalnim, ali bih volela, ako je samo imperativna pravna norma merilo, da onda to važi i za vas.
Narodni poslanik Nebojša Ranđelović ima reč. Izvolite.
Naravno da imperativne pravne norme treba da važe za sve, pa i za LDP. Mi se za to zalažemo i na tome insistiramo. Normu ovakvog sadržaja prethodni poslovnik nije sadržao. Ponavljam, insistiramo na tome da se imperativne pravne norme primenjuju kako je to predvideo Poslovnik. Sve ostalo je kršenje zakona.
Narodna poslanica Nada Kolundžija.
Želim samo da podsetim da je i prethodni poslovnik takođe imao istu pravnu normu, da se članstvo u odborima određuje srazmerno zastupljenosti političkih stranaka.
Reč ima narodni poslanik Zoran Nikolić. Na raspolaganju poslaničkoj grupi je 14 minuta i 20 sekundi. Posle njega reč ima narodna poslanica Gordana Pop Lazić.
Prolećno zasedanje Parlament je završio jednom sednicom i jednom rezolucijom koja je u svojoj suštini, po svom sadržaju i po svojim posledicama duboko ponizila ovaj parlament. Jesenje zasedanje počinjemo, faktički, s predlogom ovog zakona i kao posledicu ovog predloga imamo još jedno dodatno poniženje Parlamenta. Iza toga, sasvim očigledno, stoji volja DS-a. Gospodo i gospođe iz DS-a, vi ste upisani u registar političkih stranaka i to vam u formalno-pravnom smislu niko ne može osporiti, ali se u političkom i demokratskom smislu vi ispisujete iz redova demokratskih stranaka. Ali ne samo demokratskih stranaka, već i državotvornih stranaka, što ste dokazali u ova protekla dva meseca, kada ovaj parlament, nažalost, nije zasedao. Vi ste, kao šef poslaničke grupe, gospođo Kolundžija, izneli ovde kao argument da na ovaj način prekrojite skupštinske odbore činjenicu da opozicioni članovi različitih odbora opstruiraju rad odbora tako što na sednice nisu dolazili. Niste rekli nijedan primer. Verujem profesoru Šamiju da Odbor za prosvetu nije u svojih 25 sednica imao nikakvih problema i nikakvu opstrukciju. Takođe verujem i kolegi iz LDP-a koji kaže da u odboru u kome je on član, to je Zakonodavni odbor, takođe nije bilo opstrukcije. Odbor za nauku, koji je ovde takođe naveden, nije imao nikakvih problema sa opstrukcijom. Koji je to onda odbor imao problem da je opozicija opstruirala njegov rad? Inače, čak i da je to opozicija činila, to je legitiman način borbe opozicije u odnosu na vlast. Dakle, ta teza, koju ste izneli kao argument, na najbolji mogući način je opovrgnuta od strane opozicionih poslanika u naknadnoj diskusiji. Ali nisu oni apsolutno u pravu. Postoji jedan izuzetak, i to vama daje za pravo da govorite o opstrukciji odbora, a to je Odbor za Kosovo i Metohiju, čiji rad, gle čuda, više od godinu dana opstruira vladajuća koalicija. Ovaj parlament je doživeo tu sramotu da se dve godine o Kosovu i Metohiji u Parlamentu nije raspravljalo. Kako se raspravljalo u julu i u kakvoj atmosferi i kakvi su zaključci doneti, bolje da ni tad nismo raspravljali. A sve vreme poslanici DS-a i vladajuće koalicije nisu dolazili na sednice Odbora za KiM upravo znajući, jer im je takav signal dat, kakva se prevara našim građanima i našoj državi sprema od vladajuće koalicije, odnosno od DS-a, odnosno od predsednika Republike gospodina Tadića, koji je očigledno i predsednik Republike i predsednik vaše ''nedemokratske stranke'' i predsednik Parlamenta i predsednik Vlade. Iskreno sam zabrinut, s obzirom da on jedini ide u Peć, da možda ne poželi još jedno zvanje, umesto patrijarha Irineja. Sve je moguće, jer glad za vlašću je očigledna. Kada je glad toliko velika, onda oči oslepe nad činjenicama koje se vama ovde iznose. Vi ne možete da opovrgnete ovde iznete činjenice da odnos u odborima, koji broje 17 članova, treba da bude 9:8. Zbog čega u Administrativnom odboru mora biti 10:7? Pa, zbog mandata, odnosno procedure koja je pokrenuta da se jednom poslaniku uzme mandat i zato što dva predstavnika stranke G17 žele da, u skladu sa zakonom, glasaju za uzimanje tog mandata. I, ko je opstruirao rad Administrativnog odbora poslednjih šest meseci? Nisu predstavnici opozicije, već predstavnici vlasti. Vaši poslanici, poslanici DS-a, koji su pronalazili različite izgovore kako ne bi na sednice dolazili, i nije se dozvoljavalo da se to stavi na dnevni red. To je činjenica i to ne možete opovrgnuti nikakvim argumentima. Sve ovo se radi da biste u Administrativni odbor dodali još dva člana vladajuće koalicije, jednog iz vaše stranke i, kao kolateralnu štetu, predstavnika PUPS-a. Na taj način želite da se steknu uslovi u Administrativnom odboru da donesete odluku do koje vam je očigledno jako stalo, a to je da se tom poslaniku mandat ne uzme. Ali znate li šta to ima za posledicu? To i nije tako bitno (mada je, naravno, bitno), bitno je ono što iza toga sledi, što vi kao većina preuzimate ulogu da na osnovu puke većine i zloupotrebe te većine i brojnog stanja u Administrativnom odboru budete vlasnici svih mandata u ovom parlamentu. Kad se to dogodi, onda od parlamentarizma nema ništa. Onda se takva parlamentarna demokratija ne može nazvati parlamentarnom demokratijom, već se ovaj sistem može nazvati diktaturom i terorom većine, koji mi u ovom parlamentu doživljavamo. Još jedna vam je vrlo ozbiljna namera i ovde to želim da saopštim zbog građana Srbije. Ovu većinu u Administrativnom odboru u odnosu 10:7 uspostavljate zbog jedne druge stvari, a to je vaša namera da posle 20 godina direktnih prenosa sednica Narodne skupštine odlukom Administrativnog odbora u bliskoj budućnosti ukinete prenose Narodne skupštine. Živi bili, pa videli. To je još jedan doprinos DS-a razvoju demokratije u Srbiji. Ovo je ravno onom pokušaju iz 2003. godine, kada ste oduzeli 43 mandata poslanicima DSS-a. Bahatost koju ste tada demonstrirali, kada vam se činilo da sa većinom možete da uradite šta god vam padne na pamet, kada je ovaj parlament imao 304 poslanika na platnom spisku (što je verovatno jedinstven slučaj da Parlament koji broji 250 poslanika u određenom vremenskom periodu isplaćuje 304 osobe kao narodne poslanike), grešku koju ste tada učinili, platili ste na izborima i izgubili vlast. Tada nastupa period kada DSS preuzima odgovornost za skupštinsku većinu i za rad Parlamenta. Tada se uspostavlja princip da u bitnim odborima predsedavaju poslanici iz opozicionih stranaka, kao što je Odbor za bezbednost, kao što je Odbor za finansije. Takođe je u par slučajeva većinu u odborima čak imala opozicija. I tada je to profunkcionisalo na način kako i treba da funkcioniše u instituciji koji se zove Narodna skupština Republike Srbije. Vratili ste se na vlast 2008. godine obećavajući građanima sve i svašta. Obećavajući im 400.000 radnih mesta, obećavajući brz ulazak u Evropu, obećavajući da ćete sačuvati Kosovo i Metohiju. Znali smo da lažete i znali smo da govorite neistinu i znamo da i dan-danas obmanjujete narod. Zato se sad nalazimo u situaciji da više nemamo informativne programe na TV, već imamo puku propagandu iza koje stoji vaša stranaka, koja zaluđuje ovaj narod, koja obmanjuje ovaj narod, koja predstavlja da razgovori sa KiM ne znače priznavanje KiM. Pitajte svakog diplomatu i svakog prijatelja koji će navodno posredovati u tim razgovorima da li je status sporan. Nije. Srbija prihvata razgovore tako što prihvata nezavisnost KiM i to je posledica tog poniženja Skupštine koje smo imali u julu. I dalje se spremate da dodatno ponižavate Srbiju, pa nam zamerate što kažemo da Evropa ima alternativu. Pa, da li su ovo evropske vrednosti? Da li je uspostavljanje terora, tiranije i diktature u ovom parlamentu evropska vrednost? Nije i nikada neće biti. Alternativa jeste da se vratimo politici koja je postojala pre 2008. godine i atmosferi koju smo tada imali u Parlamentu. Ali se vrlo čudna stvar događa, da su upravo one stranke koje su učestvovale u izgradnji te atmosfere, svakako pozitivne i pozitivnije nego što je danas, perjanice razgradnje takve atmosfere. E, to govori o održanim obećanjima koje ste 2008. dali građanima. Ako ste građanima dali obećanje da ćete ovaj parlament do te mere poniziti da se postavlja i elementarno pitanje njegovog funkcionisanja, jer mi imamo jednog čoveka koji odlučuje apsolutno o svemu, onda mislim da vam građani ne bi dali toliko poverenja, ali sam siguran da na sledećim izborima, za koje apelujem da se raspišu što pre, u interesu građana i države, vi tu podršku sasvim sigurno dobiti nećete. Dakle, potrebno je vratiti se na period kada smo se dogovarali oko funkcionisanja ovog parlamenta, jer je sam vaš predlog, gospođo predsednice Parlamenta, osporen neučešćem opozicije u tom vašem predlogu. Opozicione stranke nisu dale predstavnike za dopunu ovih tela. Vidimo da je ''Nova Srbija'' u toku rasprave povukla predlog za imenovanje dodatnih članova. Zbog čega onda to radite? Zbog sebe samih? Onda vam čestitam na tome, onda vama opozicija zaista ne treba. Onda vladajte na način na koji želite da vladate. Zadnji sud o vašoj vladavini će reći građani na izborima, koji će biti kad-tad, ako ne ubrzo, sasvim sigurno za godinu i nešto dana. I uveren sam da će posle tih izbora, iako vi mislite drugačije, narod progovoriti, baš kao što je progovorio i 2000. godine, i otresti sve one koji na ovaj način, unižavajući Parlament, unižavaju i sopstvene građane, ponižavaju ih, svest građana izobličuju, a u poslednja dva meseca otkako ste ušli u tu opaku igru oko priznavanja nezavisnosti Kosova i Metohije, na delu je i kupovina savesti građana. Zato vas pozivam da povučete ovaj predlog. Nemojte se igrati s Parlamentom i nemojte nositi za sva buduća vremena žig da ste kao niko do sada u poslednjih deset godina ovako grubo prekrojili volju građana i uništili parlamentarnu demokratiju u Srbiji.
Reč ima predlagač, predsednica Narodne skupštine Slavica Đukić-Dejanović, pa Nada Kolundžija, pravo na repliku.
Dame i gospodo narodni poslanici, dobro su vam poznati instrumenti koji se mogu koristiti i primenjivati u Parlamentu na sve predloge, pa i na ovaj moj predlog. Bilo je sasvim moguće parlamentarno odgovoriti amandmanima. Nažalost, nije bilo amandmana. Juče je na dogovoru sa šefovima poslaničkih grupa i ostalim članovima Kolegijuma bilo određenih dilema i rezervi, ali očigledno da emotivni naboj sadržajima današnjih govornika nije nedostajao i da on ne leži u suštini kritike da je prekrojena bilo kakva volja, već u tendenciji da se pošalju određene poruke nezadovoljstva. To sasvim razumem, poslanici na to imaju pravo, ali građani moraju znati da se nije koristio onaj instrument koji apsolutno svim poslanicima stoji na raspolaganju, a to su amandmani, o kojima se Skupština može izjašnjavati. Zahvaljujem
Reč ima narodna poslanica Nada Kolundžija, pravo na repliku.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, o tim teorijama zavere i o tome šta je ko imao kao mračnu ideju zaista ne želim da govorim, to je specijalnost nekih drugih. Naša namera, kada budemo glasali za ovu odluku, jeste zaista da, glasajući za popunu članova odbora poštujemo Poslovnik koji smo usvojili, s jedne strane, a s druge strane, da omogućimo da odbori rade efikasno. I to je sve što smo hteli. Činjenica je da je u ukupnom broju članova odbora u odnosu na parlamentarne grupe poštovan princip zastupljenosti. Možda neko može da kaže da ima jedan više, dva više ili jedan manje, ali je poštovana srazmerna zastupljenost i to zaista niko ne može da ospori. Dakle, pričati o tome da je na ovaj način izvršeno bilo kakvo nasilje, zaista je nedostatak argumenata, pozivajući se na ono što papiri i dokazi jesu. Konkretno, DSS ima jednog člana više nego što bi mu po nekakvim proporcijama pripadalo i to nije apsolutno bilo sporno, niti je to bila ikada za nas tema. Mislim da to ne može biti tema. Ako neko misli da se može besprekorno utvrditi procentualna zastupljenost i da je to najvažnije u radu Parlamenta, onda se ne razumemo dovoljno dobro. Dakle, svaka poslanička grupa je zastupljena u svim odborima i u tim odborima može u punoj meri da iskaže svoje i stavove svoje političke grupacije, da se zalaže za njih i da se bori za njih.
Narodni poslanici Zoran Šami i Aleksandar Martinović su prijavljeni. Povreda Poslovnika? [[Zoran Šami: Imam pravo na repliku.]] Nemate prava na repliku [[Zoran Šami: Imam pravo na repliku jer...]] Samo momenat. Tražite repliku na izlaganje narodne poslanice Nade Kolundžije? (Da.) U redu. Prvo Aleksandar Martinović, povreda Poslovnika, pa ćete vi onda dobiti pravo na repliku.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođo Đukić Dejanović, pošto se već nekoliko sati vodi žučna rasprava o tome da li je ovaj predlog odluke u skladu sa Poslovnikom ili ne, a vi ste rekli maločas da je opozicija mogla da podnese amandman na ovaj predlog odluke, moram da vam kažem da niste u pravu i da Poslovnik, koji ste vi usvojili krajem jula, onemogućava da se na ovakav predlog akta podnese amandman. Da je to tako, vidi se iz člana 161: "Amandman je predlog za izmenu i dopunu predloga zakona". Ovo nije zakon. I sad se postavlja pitanje kako opozicija koja je nezadovoljna može da interveniše da se predlog odluke dovede u sklad sa Poslovnikom Narodne skupštine. Ovo je jedna intervencija koja samo govori o tome do koje mere je rasprava, u kojoj učestvuju predstavnici vladajuće koalicije, u velikoj meri obesmišljena samom činjenicom da je predlog odluke suprotan Poslovniku. Onda vi iz jedne povrede Poslovnika uskačete u drugu i onda ulazite u jedan lanac povrede Poslovnika i onda se postavlja pitanje kakav je smisao ovoga što Parlament danas radi. Smisla nema nikakvog, sem da se verovatno ''spinuje'' javno mnjenje Srbije, da se potpuno skrene pažnja sa zaista ogromnih problema koje država Srbija ima, i onda, evo, neka narod ceo dan gleda da li je u pravu vlast ili opozicija kad je u pitanju članstvo u odborima. Nije problem ni Kosovo i Metohija, ni nezaposlenost, ni socijalna beda, ni to što se zvecka oružjem u Raškoj oblasti. Ništa to nije problem, problem je da li je do kraja sprovedena proporcija u odborima. Nije, i vi znate da nije, ali mi onda nije jasno zbog čega vodite ovu raspravu. Onda ćutite, pustite neka opozicija kaže to što ima i danas ćete verovatno to izglasati.
Dva minuta. Zahvaljujem. Nema kršenja nijedne odredbe Poslovnika i upućujem vas na čitanje člana 193. Poslovnika Narodne skupštine, potpuno ubeđena da znate da taj član postoji: "Na postupak za donošenje poslovnika i drugih opštih akata shodno se primenjuju odredbe ovog poslovnika o postupku za donošenje zakona, ako ovim poslovnikom nije drukčije određeno." Dakle, primedba i činjenica da su amandmani mogli biti podneti ali nisu, u skladu je sa Poslovnikom i tačna je. Narodni poslanik Zoran Šami, pravo na repliku.
Nije stvar u tome da li su mogli ili nisu mogli, gospođo Đukić Dejanović, da budu podneseni, samo mi morate objasniti šta ja to treba da podnesem. Vi ste nam dali odluku u kojoj je spisak imena i sad ja treba, recimo, da kažem - meni se ne sviđa da gospodin Milorad Buha bude u Odboru za finansije, nego mislim da to treba da bude gospodin Martinović. Na tu vrstu amandmana mislite? Ne vidim kojim amandmanom mogu da promenim suštinu ove odluke. Nijednim. To je jedno. Drugo, izašla je gospođa Kolundžija, nažalost, jeste potrebno pet razreda osnovne škole, ali molim da se ovde daju precizne informacije. Demokratska stranka Srbije trenutno ima 41 poslanika u odborima, nakon svih ovih izmena treba da ima 45, a dobila je tri, to znači 44. Dakle, jednog manje, a ne jednog više, kao što gospođa Kolundžija kaže. Nije to suština, nije bitno da li je jedan manje ili jedan više, bitno je da ni u jednom odboru ne sme da bude odnos drugačiji nego 9:8, jer se krši odgovarajući član Poslovnika, odnosno Zakon o Narodnoj skupštini. O tome sam već pričao. I nemojte kao mačak oko vruće kaše da zaobilazite i da stalno poturate neke dezinformacije. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Gordana Pop Lazić, a posle nje narodni poslanik Zoran Ostojić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, očigledno danas prisustvujemo veoma žučnoj raspravi na naizgled benignu temu, ali to je samo dokaz da mi, kao predstavnici naroda, osećamo svu žuč koja postoji u našem narodu i, naravno, prenosimo je i ovde u Parlament. Mislim da su danas svi očekivali da, nakon letnje pauze, govorimo o mnogo značajnijim temama, koje, kolokvijalno rečeno, žuljaju naše građane, ali se Parlament, eto poštujući izmenu Poslovnika, bavi i popunjavanjem broja članova u nadležnim odborima. Naravno, način na koji je to urađeno je dokaz da se i ovom prilikom suspenduje demokratija. Trebalo bi da znamo, barem mi koji se bavimo, da tako kažem, i profesionalno politikom, da je vlast veliko iskušenje, da samo izuzetni ljudi odolevaju iskušenju vlasti, i da i najbolje ideje, ako se fanatično slede, kao što ih poslanička većina sledi govoreći da EU nema alternativu, i mnoge druge, mogu na kraju da postanu, možda ću upotrebiti i tešku reč, ali zločinačke. To govori politička teorija. Ovo nije moja misao, nego misao onih koji se bave političkim sistemom, a vi znate da je najveći stručnjak po pitanju političkog sistema Vojislav Šešelj, koji je i predavao taj predmet na Pravnom fakultetu u Beogradu. Kako opozicija postoji u svakom višepartijskom sistemu, normalno je i očekivano da se uspostavi dijalog između poslaničke većine i opozicije. Ukoliko poslanička većina to nije u stanju da uradi, onda demokratija srlja u autokratiju. Kako je demokratija oblik političkog režima, kako smo se opredelili za tu demokratiju, kako svi učestvujemo na tim višepartijskim parlamentarnim izborima, i ovde treba da predstavljamo volju naroda, naravno da smo zainteresovani i da kroz radna tela damo svoj doprinos da se čuje glas naroda. Ovde se princip krši. Sećam se 2000. godine, kada sam otišla u osinje gnezdo DOS-a da se dogovaramo oko toga koliko SRS-u tada pripada mesta u raznim radnim telima, naš zahtev tada nije bio prihvaćen i mi smo rekli – dobro, ne možete da poštujete princip, mi se zalažemo samo za princip (nas je tada bilo 23), nećemo ni da učestvujemo u tim radnim telima. Sada, 10 godina nakon toga, nakon što smo više puta menjali poslovnik, sve uz obrazloženje da bi Parlament bio efikasan, da bismo što brže donosili te evropske zakone, usklađivali naše sa evropskim, mi imamo sve manje mogućnosti da izrazimo volju građana i da učestvujemo u radu Parlamenta i ovo ne da nije pričaonica, što bi trebalo da bude, nego je učionica. Mi smo ozbiljno povređeni zbog toga, a verujte, i građani Srbije. I nije dobro što je ovolika žuč danas bila ovde u Parlamentu, jer ne zaboravite, ta žuč može da se prelije i van ove zgrade, a to ne bi valjalo. Što nas više budete stezali, ponižavali i ugrožavali, to će nezadovoljstvo i nas, predstavnika naroda, i samog naroda biti veća i u jednom momentu će eskalirati. A možda to neko i želi. Mi, kao opozicija, opet ću da kažem - opozicija kojoj vlast ne bi trebalo da bude jedini cilj samo radi vlasti, već da bi nešto promenila nabolje (dakle, normalno je da se borimo za vlast, ali ne vlast radi vlasti), moraćemo na taj način da iskažemo svoje negodovanje i, naravno, mobilišemo snage koje to moraju da promene. Umesto da idemo napred, mi idemo nazad. Evo, koliko vidim i koliko čitam, vama je sada još jedan od uslova za ulazak u EU - gej parada, ispred koje morate da koračate. I dokle će to da ide? Zainteresovani smo za rad ovih odbora evo zbog čega. Tu hoću da oponiram gospođi Nadi Kolundžiji, koja zaista javnost hoće da dovede u zabludu. I do sada su u svim odborima većinu predstavljali poslanici poslaničke većine. Nije bilo nijednog odbora gde opozicija ima većinu. Uvek su odbori mogli da rade vrlo efikasno ukoliko su savesni poslanici poslaničke većine. Mi, koji smo u opoziciji, možemo da uzmemo učešće u radu, možemo i da ne uzmemo. Uglavnom smo uzimali, ali nećemo da vam mi činimo kvorum. Naše je da vas ometemo da donosite pogrešne odluke, jer smatramo da ono što radite uglavnom radite pogrešno. Zainteresovani smo za rad više odbora, pogotovu onih koji su u ovom trenutku, čini nam se, najznačajniji. Dve godine niste uspeli da konstituišete Odbor za Kosovo i Metohiju. Održana je samo jedna, konstitutivna sednica i posle toga nijedna. Izvinjavam se, to je Odbor za predstavke i žalbe. A Odbor za KiM bi sada trebalo šta da radi? Da vidi da li Boris Tadić čuva Ustav kao što vi koji predsedavate Narodnom skupštinom čuvate ovaj poslovnik. Vama je uvek procedura najvažnija, suština je negde po strani. Dakle, ko prvi treba da se pozabavi svim onim što je urađeno u Generalnoj skupštini UN, pogrešnoj spoljnoj politici, ko je slao SMS poruku da treba da se pristane na onako ponižavajući stav Srbije u UN? Boris Tadić. Da li je on ovlašćen od bilo koga, od Ustava, da se tako ponaša? Naravno da nije. A ne fali mu dlaka s glave. I šta to pokazuje? Ovo što su već neki poslanici rekli – ajde da ga krunišemo, da znamo da imamo cara i da se mi ništa ne pitamo, da ne glumimo ovde demokratiju. Pazite, poslanik ode u Ministarstvo odbrane (to je organ uprave, je l' tako?) da podnese jedan akt na pisarnicu. Moglo je na tom aktu da piše i ''Šutanovac izdajnik'', onaj mora da udari zavodni pečat i da to primi. Kažu – dobili nalog da ne smeju da prime nikakav akt. Šta bi bilo da je neki građanin otišao u Ministarstvo odbrane ili došao ovde u Narodnu skupštinu i hoće na pisarnici da preda neki akt? Eno gomila akata za Odbor za predstavke i žalbe, šta vas briga šta narod misli. Ovaj akt koji smo mi hteli da predamo ministru odbrane je veoma važan i odnosi se na direktora VMA, na generala Jeftića, koji je, po našem mišljenju, a Odbor za zdravlje će, pretpostavljam, u njegovom prisustvu odlučivati o tome da li je dostojan da obavlja takvu funkciju i da li je, kao lekar, prekršio zakletvu koju je dao, da mora svakome da pruži pomoć. Vojislav Šešelj nikada nije tražio da gospodin Zoran Mijailović, doktor koji radi na VMA, ode i izvrši pregled, ali je to tražio Haški tribunal, i on je kao kardiolog tamo otišao. Kada je zatraženo od njega da se izjasni po pitanju njegovog lečenja, dijagnoze i pravilnog lečenja, njemu je to zabranjeno. Zašto gospodin Šutanovac to nije smeo da primi kad je on taj koji predlaže Vrhovnom savetu odbrane ko će biti direktor VMA? Gospodin Tadić je primio. Eto, u Sekretarijatu Predsedništva je to primljeno. Videćemo šta će biti. Videćemo šta će da kaže naš Odbor za zdravlje. Ali Šutanovac ne, u Vojsci ne može. Kako onda da ne budemo zainteresovani za rad takvih odbora? Veoma smo zainteresovani i hoćemo da to bude onako kako bog zapoveda i kako, na kraju krajeva, demokratski principi zapovedaju, da budemo zastupljeni samo onoliko koliko nas ovde ima. Naravno da ta naša očekivanja nisu ispunjena, jer smo ovde bili svedoci svega i svačega. Oduzimanje mandata godinama unazad, pa oduzimanje mandata SRS-u, pa učestvovanje jedne političke partije u parlamentarnom životu Srbije, pa još kažu najjače opozicione političke partije, koja na izbore nije ni izašla. Koje je to ''spinovanje'' informacija? Vi mislite da je narod lud, da ne zna ništa. Narod se ništa ne pita. Vi hoćete da narod misli da na izborima ne može ništa da promeni, da će sve biti po volji "velikog brata", da će vaša matematika promenom izbornog sistema, ovako, onako, podmićivanjem, zastrašivanjem… To smo imali prilike da vidimo, pazite. Sećamo se šta je bilo u Vranju, kako se to dešavalo nekada na izborima, šta se radi sa građanima, pogotovo ovako osiromašenim. Možete da manipulišete kako hoćete. Medija više nema uopšte, potpuno su nezainteresovani za politička zbivanja osim RTS-ovog Dnevnika, koji, naravno, po nalogu najjače političke partije koja je u vlasti, informiše građane onako kako njima odgovara. E, to ne može da izađe na dobro, da vam kažem. Ne može, zaista, jer građani ipak nisu slepi, oni na svojoj koži osećaju teret. Njima nije svejedno u kojoj i kolikoj državi žive. Njima je i te kako važno gde su im granice. Ne može narod bez države, ne može država bez naroda. Nije im svejedno šta se dešava u Beogradu, ali nije im svejedno ni šta se dešava u Novom Pazaru. Hoće da vide šta mislimo o tome, jesmo li kadri da nešto promenimo. Šta smo kadri da promenimo ako se glas naroda ne čuje? A to je glas opozicije, i to je deo naroda… I to je mala razlika između vas i nas. Na klackalici ste bili dok niste oteli ove mandate. Sad se lomi to u Administrativnom odboru, navodno zbog jednog mandata. Ma, nije zbog jednog, nego se ceo Zapad i razne strane obaveštajne službe u saradnji sa ovima ovde u zemlji koji su na vlasti bio ustremio na SRS, jer, navodno, samo od SRS preti opasnost. Ako slučajno SRS dalje nastavi da jača, doći će do potopa. Dokle ćete vi tako narod da lažete? Pa, narod više nije lud. Sve ono što smo vam govorili - ''nemojte tako da radite'', ispalo je da smo bili u pravu. Kamo lepe sreće da ste nas saslušali. Uopšte nismo srećni što smo bili u pravu, ali morali smo da vas upozoravamo. I sad smo vas upozoravali da vam je Rezolucija o Srebrenici uvod za gubitak Kosova, jer narod koji sam sebe proglasi genocidnim, ne može ništa da očekuje od UN. I tako je i bilo. Ne želim da oduzimam više vreme mojim kolegama niti da držim bilo kakvo predavanje, ali ovo jeste bio povod da progovorimo o onom osnovom, a to je izgradnja demokratskog društva u kome treba da se čuje glas naroda i on mora da bude projektovan kroz sve institucije. Zahvaljujem.
Iskorišćeno je 14 minuta i 30 sekundi vremena poslaničke grupe. Određujem pauzu. Rad nastavljamo u 16.00 časova, pitanjima Vladi Republike Srbije. Taj tok sednice će biti od 16.00 do 19.00 časova, a nakon poslaničkih pitanja nastavljamo rad raspravom u jedinstvenom pretresu i reč će imati narodni poslanik Zoran Ostojić, a posle njega Aleksandar Martinović. Nakon završetka rasprave u jedinstvenom pretresu biće određen Dan za glasanje. Hvala vam.
Poštovani narodni poslanici, s obzirom da je danas poslednji četvrtak u mesecu, u skladu sa članom 205. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, pristupamo postavljanju poslaničkih pitanja u vremenu od 16.00 do 19.00 časova. Pre nego što pređemo na postavljanje poslaničkih pitanja, dozvolite mi da vas podsetim na odredbe Poslovnika Narodne skupštine koje se odnose na način postavljanja poslaničkih pitanja. Narodni poslanik ima pravo da postavi poslaničko pitanje pojedinom ministru ili Vladi iz njihove nadležnosti, što je u skladu sa članom 204. stav 1. Poslovnika. Poslaničko pitanje mora biti jasno formulisano, u skladu sa istim članom, a izlaganje narodnog poslanika koji postavlja pitanje ne može da traje duže od triminuta. Dakle, ovo je izmenjeno u odnosu na prethodni poslovnik, izlaganje ne može da traje duže od tri minuta. Predsednik Narodne skupštine upozoriće narodnog poslanika koji postavlja poslaničko pitanje ako pitanje nije postavljeno u skladu sa odredbama Poslovnika, odnosno ako nije upućeno nadležnom organu. To je u skladu sa članom 204. stav 6. Poslovnika. Na usmeno postavljeno poslaničko pitanje Vlada, odnosno ministar moraju odmah usmeno odgovoriti. Ako je za davanje odgovora potrebna određena priprema, oni to moraju odmah obrazložiti, a odgovor narodnom poslaniku dostaviti u pisanom obliku u roku od osam dana od dana kada je pitanje postavljeno. Ovo je regulisano članom 206. stav 1. Takođe, prema članu 207. Poslovnika, posle datog odgovora na poslaničko pitanje narodni poslanik koji je postavio pitanje ima pravo da, u trajanju od najviše tri minuta, komentariše odgovor na svoje pitanje ili da postavi dopunsko pitanje. Po dobijanju odgovora na dopunsko pitanje narodni poslanik ima pravo da se izjasni o odgovoru u trajanju od najviše dva minuta. U toku trajanja postavljanja pitanja i davanja odgovora shodno se primenjuju odredbe Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, s tim što nisu dozvoljene replike i ukazivanje na povredu Poslovnika, što je predviđeno članom 216. Poslovnika. U skladu s tim, molim narodne poslanike koji nisu podneli prijave za postavljanje pitanja da to učine. Istovremeno vas podsećam da će redosled postavljanja pitanja biti utvrđen prema dosadašnjoj praksi, tako što će naizmenično najpre reč dobijati narodni poslanici koji ne pripadaju nijednoj poslaničkoj grupi, zatim narodni poslanici od najmanje prema najvećoj poslaničkoj grupi. Prelazimo na POSTAVLjANjE POSLANIČKIH PITANjA Reč ima narodni poslanik… Po Poslovniku? Gospodine Andriću, upravo sam pročitala da nije dozvoljeno ukazivanje na povredu Poslovnika niti ima replika u ovom delu. Ali, kao što znate, mi današnju sednicu nismo završili, nastavićemo je posle 19.00 časova, i onda ću vam dati reč. (Ivan Andrić: Povređena je procedura. Prekršili ste proceduru. Da li je sve ispunjeno iz člana 205? Da li se Vlada smanjila?) Procedura? Ne možemo u ovom delu. Ne, ne, molim vas, u ovom delu nema mogućnosti da se ukaže na povredu Poslovnika niti ima mogućnosti replika. Reč ima narodni poslanik Riza Halimi.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani članovi Vlade, postavio bih pitanje predsedniku Vlade, pošto dosad nisam dobio odgovor – kada će u Preševu da se otvori jedan od tri granična prelaza, utvrđena i odobrena odlukom vlade Državne zajednice aprila 2005. godine? Bila su predviđena tri granična prelaza na teritoriji opštine Preševo i jedan na teritoriji opštine Trgovište. U Trgovištu je već otvoren granični prelaz. U Preševu imamo najprometniju relaciju, gde je put rekonstruisan uz pomoć Američke agencije za razvoj i Koordinacionog tela, a povezuje sva najveća naselja Preševa i Bujanovca sa susednim Kumanovom i Lipkovom. Sela do pet hiljada stanovnika, udaljena na dva kilometra s jedne i druge granice, sasečena su više od dve decenije i neophodnost otvaranja tog graničnog prelaza je očigledna. Postavljam pitanje – koji su razlozi koji sprečavaju Vladu da i nakon šest godina ne ostvaruje svoje odluke? Pitao bih i ministra Mrkonjića – kad će konačno auto-put Preševo-Levosoje da se završi i da mi imamo normalnu situaciju u komuniciranju? Ipak je to Koridor 10, a situacija na terenu u tom delu, na toj deonici, apsolutno nije normalna. Već treći put u godini postavljam pitanje. Bilo je obećanje da će to biti u toku jula, pa je potpredsednik Vlade odložio rok do avgusta, sad je septembar, a ne vidim da smo blizu realizacije cilja koji je postavljen još pre dve decenije. Tri puta je započeta, a kao što vidite, nikako da se dovrši ta deonica, veoma važna za razvoj ne samo opština Preševo i Bujanovac, već i šire za to područje. Hvala vam.
Reč ima ministar Milutin Mrkonjić.
Zahvaljujem gospodinu Rizi Halimiju. On je potpuno u pravu. Prvog januara biće završen auto-put od Preševa do Levosoja, tih 20 kilometara. Već su počeli radovi (on je to verovatno danas video, ja sam sada došao odozdo) na zaustavnoj traci desne kolovozne trake iz pravca Vranja prema Preševu. Problem je bio eksproprijacija i delom su problemi vezani za eksproprijaciju pumpe koja se nalazi kod Preševa, za koju još uvek sa NIS-om nismo postigli konačan dogovor, ali dajem reč da će 1. januara tih 20 kilometara biti gotovo. Hvala.
Zahvaljujem. Da li želite da komentarišete gospodine Halimi? (Da.)
Nadam se da će se to konačno ostvariti, a i dalje insistiram na pitanju graničnog prelaza, jednog od tri, koji je najprioritetniji i koji je apsolutno životno važan za ovu opštinu i za susedne opštine, kao i za sva naselja i opštine s druge strane granice. Mislim da se neopravdano ne realizuje odluka iz 2005. godine. Imali smo veoma teške, tragične situacije, kada su ljudi gubili živote na tim deonicama zbog nesređenih stvari. Zato insistiram da, ako ne sad, usmeno, onda bar ubrzo pismeno dobijemo odgovor koja je sudbina bar jednog od ta tri granična prelaza i kada će to da se ostvari. Hvala.
Gospodine Mrkonjiću, imate reč. Izvolite.
Opet je gospodin Halimi u pravu i zahvaljujem mu. Poznato je da je najzad formirana ekipa ljudi koja se bavi samo graničnim prelazima Republike Srbije. Jedan od prvih zadataka te komisije jeste da upravo jedan od ta tri prelaza dole otvori. Zbog toga smo i radili ovaj put o kojem je sada Riza govorio. Ubeđen sam da će i to biti gotovo do kraja ove godine. Nije moj resor, ali sam u toku ovoga o čemu gospodin Halimi govori i mi ćemo to i u pismenoj formi da mu dostavimo. Hvala.
Narodni poslanik Miroslav Markićević ima reč. Izvolite.
Poštovana predsednice, poštovani građani Srbije koji gledate ovaj prenos, u ime poslaničkog kluba NS, a verujem i mnogo građana Srbije, imam jedno pitanje za gospodina Mirka Cvetkovića, predsednika Vlade. Izvinjavam se, gospodine predsedniče, što ću morati da citiram član 123. Ustava Republike Srbije. Radi se o nadležnosti Vlade Republike Srbije i pod jedan stoji: "Vlada utvrđuje i vodi politiku". Pozivajući se na ovaj član Ustava, gospodine predsedniče, verujem da možete u jednom kratkom izlaganju da izložite dosadašnje rezultate spoljne politike koju ste vi vodili po Ustavu Republike Srbije i kažete koji su strateški spoljnopolitički pravci koje vi i vaši ministri nameravate da vodite u narednom periodu, a koji se tiču najtananijih, najosetljivijih interesa građana Srbije. Drugo, želeo bih da objasnite (verujem da je to više za medije) kako izgleda telefonska sednica Vlade na kojoj se odlučuje o tako krupnom i istorijskom dokumentu kao što je rezolucija koju je država Srbija podnela Generalnoj skupštini UN. Gde su se ministri nalazili, kako su vam odgovarali, da li im je cela ta rezolucija citirana, izgovorena na telefon pre nego što su se oni saglasili s tom rezolucijom? Kažem to kao narodni poslanik koji je učestvovao 26. jula iskreno i pošteno ovde u diskusiji o ovoj temi i podržao Vladu i predsednika ne gledajući stranačke interese, nego gledajući prave interese građana Srbije. Zauzvrat građani Srbije i narodni poslanici imaju vest da je Vlada na telefonskoj sednici prihvatila izmenjeni tekst rezolucije koju je naša država podnela Generalnoj skupštini UN. Dakle, želeo bih da objasnite kako je izgledala ta telefonska sednica i da li ste vi, izvinjavam se što ću to da vam kažem, bili svesni istorijskog trenutka da se takva jedna odluka donosi na telefonskoj sednici? Hvala lepo.
Gospodin Mirko Cvetković, premijer, ima reč. Izvolite.
Poštovani narodni poslanici, prvo bih želeo da vas sve pozdravim i poželim vam uspešan rad u novoj sezoni. Nadam se da smo svi došli s jednom novom energijom. Sada bih se obratio narodnom poslaniku vezano konkretno za pitanja koja su ovde bila data. Prvo pitanje je vezano za osnove spoljne politike Vlade Republike Srbije. Kao što vam je poznato, spoljna politika Vlade Republike Srbije prevashodno je usmerena ka evropskim integracijama i želji da ova država ide u pravcu ulaska u EU. U okviru toga učinjeni su ogromni napori, s jedne strane, a i ostvareni uspesi, s druge strane. Ujedno koristim priliku da se i vama lično a i Skupštini u celini zahvalim jer nam je ona tu bila od velike pomoći. Mi smo prošlu kalendarsku godinu završili s odličnim rezultatima i dobili smo jedan izveštaj koji je najpozitivniji od kada je uopšte formirana bilo koja vlada Srbije. U tom kontekstu i kao rezultat toga, između ostalog, dobili smo i liberalizaciju viznog režima, podneli smo kandidaturu, ratifikovali smo Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju i ove godine nastavljamo da vodimo tu politiku. Naravno, to je osnova naše spoljne politike. Pored toga, naša spoljna politika ne zanemaruje ni druge značajne partnere sa kojima želimo da budemo i u dobrim, pa i u partnerskim odnosima. Tu bih pomenuo ove najznačajnije zemlje, pre svega Rusku Federaciju, SAD, Kinu itd. Vlada je na tom planu imala veoma intenzivne aktivnosti. I lično sam posetio Kinu i moj zamenik gospodin Dinkić se u ovom trenutku nalazi u Kini. Takođe, imamo intenzivne odnose sa Ruskom Federacijom, SAD itd. Pored ovih zemalja, u okviru spoljne politike ne želimo da zanemarimo ni pitanje ''trećega sveta'', dakle zemalja koje su nekada pripadale nesvrstanima. U tom kontekstu ostvarujemo jako dobre odnose, koji su u usponu. Naročito razgovaramo o ekonomiji i ono što nam dolazi kao informacija jeste da su tu tržišta daleko ispod toga da su iskorišćena. Imamo još uvek veliki ugled koji nosimo iz bivše SFRJ. To su ukratko elementi naše spoljne politike. Što se tiče telefonske sednice Vlade, postoji Poslovnik Vlade koji jasno definiše proceduru kako se održavaju telefonske sednice. Mogao bih ukratko da vam kažem par rečenica o tome. Naravno, ako želite, možemo vam dostaviti i Poslovnik, pa ćete iz njega videti na koji način se odvijaju ne samo telefonske, već i druge aktivnosti Vlade. Dakle, telefonske sednice se odvijaju na taj način što se pripremljeni materijali o tačkama o kojima se glasa distribuiraju svima koji treba da glasaju. Nije to prosto pozivanje telefonom nekoga ko se ne nalazi ovde, već je svako od njih prethodno dobio materijal, imao pravo i mogućnost da ga pročita i da na njega da određene komentare, reakcije itd., a zatim se pristupa glasanju i prebrojavaju se glasovi. Telefonske sednice se vrlo često kod nas održavaju za neke stvari koje su hitne pa nije moguće sazvati redovnu sednicu. Postoje nekad i situacije kada se određene tačke sa redovnih sednica skinu zbog toga što nisu bile usaglašene. U međuvremenu dođe do usaglašavanja i na osnovu toga se telefonskom sednicom pusti da se ne bi čekala sledeća nedelja.
Zahvaljujem. Gospodine Markićeviću, imate reč.
Gospodine predsedniče, molim vas da ovo što sledeće budem rekao shvatite da nije ništa lično. Izvinjavam se što ću reći jednu ličnu opservaciju. Vi meni delujete kao veoma korektan i pristojan čovek, ali mi se učinilo da ne smete da pomenete reč Kosovo, da ne kažem Metohiju. O tome sam vas pitao, gospodine predsedniče. Da li je moguće da se rezolucija o Kosovu donosi kao izmenjen tekst, o kom javnost nije znala, verujem da i sada mnogi ne znaju šta tamo piše, telefonskom sednicom? Ako je to način da se donosi, zašto je uopšte potrebno da Vlada zaseda, koliko mi se čini, četvrtkom u 13.00 časova (makar je tako bilo u prethodnoj vladi)? Onda da uštedimo dnevnice, a možda bi neki ministri bili korisniji negde na terenu. Zaista to mislim iskreno. Pa da ne dolaze onda u Beograd iz belog sveta ili iz Srbije. Recimo, da je gospodin Mrkonjić ostao tamo, možda bi čovek još nešto uradio… Zaista tako mislim, ako je to način da se tako rešavaju krupne odluke. Drugo hoću da vas pitam, pošto ste možda slučajno ili namerno izbegli reči Kosovo i Metohija, a mislim da je većina građana razumela zbog čega pitam za ovu telefonsku sednicu. Kada za neki dan dođe državna sekretarka SAD Hilari Klinton, da li ćete joj vi, kao predsednik Vlade Republike Srbije, reći – KiM je Srbija, to je sastavni deo Srbije, nikada nećemo prestati da razgovaramo o statusu? Da to znamo, evo, obećajte pred građanima Srbije i biću vam zahvalan za to. Hvala lepo.
Reč ima premijer. Izvolite, gospodine Cvetkoviću.
Hvala vam, gospodine poslaniče. Upravo sam precizno odgovarao na vaše pitanje. Ja ne smatram da je KiM stvar spoljne politike i zbog toga ga nisam ni pomenuo u objašnjavanju koji su osnovni principi spoljne politike. Ukoliko vi smatrate da je KiM neka teritorija koja je nezavisna i čiju smo nezavisnost priznali, onda bi bilo osnova da razgovaramo i o tome. Što se tiče transparenata ''Kosovo je Srbija'', ''Kosovo je srce Srbije'' itd., oni se nose na ulicama, a ono čime će se baviti ova vlada jeste da postigne ciljeve oko toga da budemo aktivni igrač vezano za KiM i pronađemo rešenje koje će biti prihvatljivo za sve strane.
Gospodine Markićeviću, imate pravo na još dva minuta za komentar.
Gospodine predsedniče, da li iz ovog drugog dela vašeg odgovora građani Srbije treba da shvate da vi sa državnom sekretarkom, vi ili ministar spoljnih poslova ili predsednik Republike, nećete razgovarati o KiM? Da li to treba da shvatimo? Mislim da sam vrlo jasan. Znači, iz ovoga što proizlazi, pošto to nije spoljnopolitička tema, pošto je to samo naša tema i samo mi možemo o tome, a očigledno da nije, jer ceo svet se bavi, pa i najjače sile, Kosovom i Metohijom, smatram da ćete Hilari Klinton da kažete – gospođo, ako ste došli da pričate o KiM, to nije spoljnopolitička tema, pa ćemo o njoj pričati kada budemo u Generalnoj skupštini ili na nekom drugom mestu, a ovde u Srbiji to nećemo moći. Naravno da ćete pričati, i treba da razgovarate sa svima koji se pitaju u svetu i nažalost drmaju svetom (to je moje lično mišljenje), a ne da nam tako kažete. Ispada da vi sada nećete sa Hilari Klinton da razgovarate o KiM. Pa, oni se pitaju sada, to zna i najneobavešteniji građanin. Da li se to nama sviđa ili ne, to je druga priča. U tom kontekstu sam vas pitao da li ćete joj reći – da, za nas status KiM nikad nije rešen? Nisam mislio na transparente. Ne želim vama da pričam, oni koji me bolje poznaju znaju šta za mene u srcu i duši znači KiM. Nisam mislio na transparente, nego sam iz najbolje namere, kao što sam došao i 26. jula, gospodine predsedniče, i ovde glasao ne za stranačke interese nego za podršku vama i Vladi i predsedniku ako može nešto da se uradi za taj najsvetiji deo naše teritorije, za koji svi, verujem, osećamo i mislimo da je tako. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Gospodin Cvetković, premijer, ima reč.
Vrlo ću kratko. Nisam rekao da nećemo razgovarati. Naprotiv, verujem da će to biti jedna od tema razgovora i mi ćemo se u tom razgovoru boriti, u najboljem interesu Srbije, za naše stavove koji su poznati. Hvala vam. (Glasovi iz sale: Premijer nije imao pravo na reč.)
Izvinjavam se, pogrešila sam. Zaista se izvinjavam. Članovi Vlade, ministri, mogu dati odgovor, ali posle izjašnjenja poslanika, koje traje dva minuta, o tome da li je zadovoljan odgovorom, ministar nema više pravo na reč. Moja je greška. Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Cvetkoviću, kada se pojavite ovde u Skupštini, onda to postane deo neke kolektivne terapije. Vi sednete na vaše mesto, a mi onda sa ove strane treba da ispoljimo i potrošimo svu onu negativnu energiju, isfrustrirani zbog činjenice da inače ne postoji prilika da s vama ozbiljno razgovaramo. Objašnjavajući, recimo, motive da napiše knjigu, Toni Bler je rekao da je dugo po odlasku s mesta predsednika vlade imao aritmiju ili tahikardiju svake srede u vreme kada su mu godinama poslanici postavljali pitanja u parlamentu. Rekao je da je za njega bilo frustrirajuće ne to što je morao da odlazi u parlament, nego to što tamo nije bilo prostora za dijalog. Pitam vas, gospodine Cvetkoviću, da li ćete vi i dalje biti jedini predsednik vlade u normalnom svetu koji ne želi u društvu koje je opterećeno i unutrašnjom i spoljašnom krizom da pokrene dijalog koji bi nas doveo do odgovora na jednostavno pitanje – šta je interes ove zemlje i kako se on ostvaruje, bez obzira da li pričamo o Sandžaku, Kosovu, ekonomiji, penzijama, Parlamentu, Vladi, ili ćemo i dalje nastaviti svi da se guramo iza leđa Borisa Tadića, i oni koji to žele i oni koji ne žele? Mi nemamo parlament, to smo danas videli. Nemamo vladu, to već dugo vremena znamo. Imamo predsednika, koji je i poslanik i premijer. Ako je to nužda, zato što je neko procenio da nema potencijala za neke drugačije odnose, garantujem vam da taj neko greši. Ukoliko je to cilj, onda one koji su postavili takve ciljeve treba da upoznamo s jednostavnom istinom da u 21. veku niko ne može da monopolizuje pravo društva da razgovara i donosi odluke koje presudno utiču na njegovu budućnost. Kada će se Vlada pojaviti u Parlamentu i početi da razgovara s onima koji predstavljaju građane o pitanjima koja su frustrirajuća za društvo i koji od Vlade i od nas traže efikasne odgovore? Koliko još može da trpi situacija u Sandžaku i da li je neko u Vladi svestan da ono što je uradio ministar policije, zajedno sa mnom, pre mesec dana, više neće moći da uradi ni on, ni ja, ni bilo ko drugi sutra? Da li ova vlada razume da je ona ta koja treba da ima inicijativu na prostoru Kosova i da ste vi, kao predsednik, taj koji treba da bude sagovornik kosovskih Albanaca, da je ministarka telekomunikacija ta koja treba da rešava, zajedno s direktorom "Telekoma", problem "Telekoma", da se politika ne vodi tako što se sve prepusti društvu iz ćoška? Dakle, jednostavno pitanje – kada ćete doći ovde da to nije kauč na koji ste seli, a da mi nismo u poziciji onih koji sada treba da troše negativnu energiju tako što će se pokazati frustriranim?
Premijer ima reč. Izvolite.
Vrlo ću kratko. Vlada dolazi u Parlament u skladu sa poslovnikom Parlamenta. Kao što Vlada ima svoj poslovnik, tako ga ima i Parlament. Koliko je meni poznato, mi dolazimo ovde da dajemo odgovore na pitanja, za to je predviđen današnji dan i svaki poslednji četvrtak u mesecu, ali postoje i tzv. tematske sednice, pri čemu su sami narodni poslanici u mogućnosti da biraju teme i sagovornike. U tom smislu, ne vidim koji je problem da vi izaberete temu za koju smatrate da je potrebna. Mi smo uvek do sada dolazili. Da vas podsetim, to su novine u Poslovniku. Setite se prethodnih vlada, koliko su one dolazile, u kom sastavu i koliko su svog vremena davale Parlamentu, pa ćete videti da je to ipak jedan korak napred. Ne kažem da smo mi postigli ideal demokratije, niti sam zadovoljan ovim. Naravno, svakog dana će biti sve bolje i bolje, ali svakako mislim da postoji dovoljno mogućnosti da se pokrene bilo koja tema i da se o njoj razgovara. Ako, pak, govorite o dijalogu an ženeral, mogu da kažem da Vlada vodi u kontinuitetu dijaloge s raznim institucijama i grupacijama vezano za probleme koji postoje i iz tih dijaloga se pronalaze određena rešenja i preduzimaju određene aktivnosti. Tako da imamo dve vrste dijaloga. Jedan, koji je nezavisan od Parlamenta, i taj deo dijaloga se, praktično, sprovodi na principima odnosa između zainteresovanih strana u samoj vladi i, naravno, dijalog u Parlamentu. Mislim da ste zapravo na to mislili. Evo, predlažem vam da za sledeći mesec delegirate temu koju smatrate da vam je najznačajnija i Vlada će sa velikim zadovoljstvom doći i otvoriti raspravu o tom pitanju.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Jovanović.
Gospodine Cvetkoviću, a ja vama predlažem da vi podnesete ostavku i da vaša vladajuća većina izabere mene za predsednika Vlade, pa će onda Parlament dobiti vladu koja vodi zemlju. Jer, u normalnim demokratijama vlada vodi zemlju, a od parlamenta traži podršku za nešto. Nemojte da nam predlažete da vas mi pozovemo da dođete za mesec dana ovde i da vam mi predložimo o čemu ćemo da razgovaramo. To je vaša obaveza, gospodine Cvetkoviću. Ova zemlja tumara od danas do sutra u svakom segmentu svog života. Naša ekonomija je opterećena problemima, naši društveni odnosi su užasno opterećeni međusobnim nerazumevanjem. Imamo strašan problem, kao narod, gospodine Cvetkoviću. Niko nas ne razume, nemamo partnere, brljamo i pravimo nepotrebne greške. Tu mislim na vašeg ministra Čiplića. Nemojte da vam mi pišemo pismo da vi dolazite jednom mesečno u Skupštinu. Obama je održao 3.000 susreta, on i njegova administracija, pre nego što je potpisao program oporavka Amerike. Angela Merkel je, kao kancelarka, imala deset sednica na kojima se isključivo bavila vladinim programom prevazilaženja krize. Je l' Vlada tim ili nije tim? Mi želimo da vam pomognemo. Ne vidimo interes u stvaranju još većeg haosa. Ali mislimo da je fer da nam se odgovori – ne znamo šta ćemo da radimo, ne znamo kako da rešimo neke probleme, tražimo od građana da podrže onu politiku koja nudi rešenje za te probleme. Kada će se Vlada pojaviti s kosovskom platformom? Izgubili smo mesec dana. Nismo mi pobedili u Briselu, mi smo poraženi u Briselu, ali smo preživeli taj poraz i to je ono što je dobro. Ne koristimo svoju šansu u potpunosti, već relativizujemo ono što se desilo u avgustu. Kada je Vlada odlučila da podnese Rezoluciju? Ko je u Vladi doneo tu odluku? Ko je snosio odgovornost za pogrešnu procenu? Sa kakvom platformom idemo pred kosovske Albance? Kada ćemo rešiti problem Sandžaka? Kada će Ministarstvo za ljudska prava ispraviti svoju grešku? Kada će Vlada shvatiti da je ona ta koja treba da diktira tempo, da ne sme da zavisi od volje jednog muftije ili bilo kog pojedinca, nego da Vlada mora da stavi probleme na sto i da ponudi adekvatna rešenja za njih? Ako govorimo o ekonomiji, kakvi su efekti sporazuma skojim je Vlada došla ovde u Parlament tražeći podršku? Mislimo na sporazum sa Rusijom. Plaćamo najskuplji gas. Zadužili smo zemlju 350 miliona evra početkom godine za kredit koji se troši na energetsku infrastrukturu koja je u vlasništvu ruske države. Vladajuća većina je donela odluku da Srbija nije u stanju da se stara o svojim energetskim interesima bolje nego što je to u stanju Rusija. Zato danas imamo najnekvalitetnije gorivo i najskuplji gas u regionu. Dokle će to biti tako? Ko preuzima odgovornost za to? Kućni budžeti će biti probijeni za preko hiljadu evra. Ako nešto košta, to mora da se plati. Ako puno košta a nemamo novca, moramo više da radimo. Hajde te karte da stavimo na sto. Juče smo čuli ministarku za Nacionalni investicioni plan, koja kaže – nema novca; imamo ideje, ali nemamo novca. Kako ćemo dalje? Hoćemo li ignorisati to? Nemojte očekivati od nas da vas mi zovemo jednom mesečno.
Vreme. Izvolite, gospodine Cvetkoviću.
Mislim da ste bili potpuno iskreni kad ste kandidovali za predsednika Vlade. U tom kontekstu, verujem, mladi ste i jednog trenutka ćete možda i doći na to mesto. Mislim da je dobro da se jasno izraze ambicije. Što se tiče ovog niza pitanja koji ste postavili, ne znam na koje od njih da vam odgovorim, jer bi se odgovaranje pretvorilo u monolog. Ali ajde da se, recimo, zadržim na ovom poslednjem, pošto je dato u nekom negativnom kontekstu vezano za ruski aranžman. Pre svega, želim da kažem da je ruski aranžman urađen na osnovu međudržavnog sporazuma koji je potvrdila Narodna skupština i da je Vlada njega realizovala u svemu, kao što je to utvrđeno u Skupštini. S druge strane, naravno, tu postoje različite percepcije o tome da li je nešto skupo, jeftino itd. Što se samog gasa tiče, moram da kažem da mi plaćamo svetsku cenu gasa, to je cena koju plaćaju svi, i plus plaćamo transport, za koji imam informaciju da je nešto skuplji. Možda bi ministar energetike o tome mogao da kaže nešto više i detaljnije. Ono što jeste suština to je da sadašnje snabdevanje gasom nije u funkciji aranžmana o kome govorimo i što će eventualno to vezivanje za gas koji će biti posledica tog aranžmana nastati tek nakon realizacije Južnog toka i onda ćemo moći da govorimo o tome da li imamo adekvatnu cenu gasa ili ne. Zemlje u okruženju nemaju nižu cenu gasa, kao što se to često govori. Imaju neke, ali uglavnom te koje imaju nižu cenu imaju i sopstvenu proizvodnju. Hrvatska, recimo, proizvodi 60-ak posto gasa iz sopstvenih izvora i onda je, naravno, ona u mogućnosti da iskoristi taj resurs. Slično je sa Rumunijom, koja takođe ima značajnu proizvodnju. Kada se radi o Srbiji, proizvodnja našeg lokalnog gasa je ispod 10%. Njegov kvalitet je loš i on se ne može koristiti bez mešanja sa ruskim gasom i, kao posledica toga, imamo cenu gasa takvu kakva jeste. Ona jeste berzanska. Naravno, razgovaramo i tražimo mogućnost da ona bude niža. U svakom slučaju, njeno vezivanje sa aranžmanom oko prodaje NIS-a i oko izgradnje Južnog toga i skladišta gasa nije ispravno jer je čitav aranžman oko snabdevanja gasom već prethodno bio postignut. Pošto ste postavili čitav niz pitanja, nadam se da će se neko od poslanika vratiti na neka od njih, pa ću onda davati odgovore i na ta.
Zahvaljujem. Izvolite, imate još dva minuta.
Gospodine Cvetkoviću, ne bih želeo da čekam da neko drugi postavi pitanje koje sam već postavio. Mislim da je to izgubljeno vreme. Imate punu slobodu da odgovorite na svako pitanje koje sam postavio. Ništa vam tu ne stoji kao prepreka na tom putu izjašnjavanja, apsolutno. I kada govorimo o Kosovu, i vladinoj politici prema Kosovu, i odgovornosti koju neko treba da preuzme za bespotrebnu konfrontaciju, o jadnom srpskom narodu koji ponovo strada dole na Kosovu zbog naše nesposobnosti, o 160 Tačijevih stanova i dva stana naše vlade koji su napravljeni u prethodne dve godine. Možemo da razgovaramo o bilo čemu, ali ste vi ti koji treba da imaju inicijativu. Ono što mislim da svi zajedno treba da uradimo je nešto više od međusobnog prepucavanja. To je jasan plan, a vi nam taj plan ne nudite. Govorili smo o energetici, to je jedan problem. Uputili smo vam inicijativu za vanrednu sednicu i kada je bio problem sa kosovskom rezolucijom i kada smo imali problem u Sandžaku i kada se pojavio problem s energijom. O svemu tome postoje materijali ovde u Parlamentu, a Vlada je ostala nema na takve zahteve. Samo vam sugerišem da je svaka politika koja je ignorisala život, svesno ili nesvesno, na kraju samu sebe osudila na propast više nego što je bilo ko drugi to uradio. U ovom trenutku mislim da je jako važno reći ljudima kako će izgledati budućnost ove zemlje i kakva je slika nas kao političara. Kakav je stav ove institucije o svemu tome? Gde ona vidi svoje mesto? Gde Vlada vidi svoje mesto? Nemojte da čekate da drugi postavljaju ta pitanja, onda to sve nema smisla. Vi o tome treba da pričate i bez pitanja. Nisu sve vlade bile takve. Bilo je i vlada čiji je predsednik, kada dođe ovde i govori, onda nekome kaže – idi pa spavaj ako ne možeš da slušaš, a ja ću svoj posao završiti. Vi vrlo dobro znate na koga mislim. Preuzmite odgovornost koja prati vaš položaj. I svakog vašeg ministra ta odgovornost prati. To što oni toga nisu svesni ili ne žele toga da budu svesni, ne oslobađa ih odgovornosti. Ovu zemlju treba da vodi…
Vreme. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Miletić Mihajlović.
Poštovana predsednice, gospodine predsedniče Vlade, gospodo ministri i narodni poslanici, moje pitanje se odnosi na Ministarstvo za socijalna pitanja, na gospodina Ljajića, koji nije ovde. Svejedno, postaviću pitanje, pa će on prvom prilikom ili već na drugi način da odgovori na moje pitanje. Želim da postavim pitanje u ime roditelja i udruženja koja su suočena s pitanjem nege dece sa posebnim potrebama. Zapravo, reč je o paraleli u onome što je pomoć za decu sa posebnim potrebama koja su u hraniteljskim porodicama u odnosu na pomoć deci koja je dobijaju po osnovu tuđe nege, zapravo pomoć roditeljima koji su biološki i koji se staraju o svojoj deci sa posebnim potrebama. Moram priznati da se nisam detaljnije bavio propisima, odnosima i ovim kategorijama i razlikama u pomoći od strane države jednima i drugima, ali ću govoriti jezikom i logikom zainteresovanih roditelja i udruženja. Jedno udruženje je iz Loznice i Banje Koviljače, zove se "Vera". U njihovom pitanju stoji konstatacija da hraniteljske porodice dobijaju veća sredstva po ovom osnovu vođenja računa o deci sa posebnim potrebama u odnosu na roditelje koji vode računa o svojoj deci. Poznato je da je intencija društva i savremenog trenutka inkluzija i uključivanje ove dece u što prirodniji socijalni ambijent, a to je, svakako i pre svega, pod broj jedan, porodica sa biološkim roditeljima. Valja to pitanje proučiti ili objasniti i onda izneti otkud ta razlika postoji i da li stoji potreba za nekim izjednačavanjem u onome što je pomoć države po ovim pitanjima. Zahvaljujem.
Izvolite, gospodine predsedniče.
Zahvaljujem na pitanju, ali zaista ne znam odgovor. On je vrlo specifičan i resorni, tako da će ovo pitanje biti preneto resornom ministru. Verujem da će on razumeti o čemu se radi, da li je to politika, greška ili već šta, tako da ćemo u skladu s tim preduzeti odgovarajuće aktivnosti.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Željko Tomić ima reč. Nije tu. Narodni poslanik Zoran Mašić. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, poštovani predsedniče Vlade i gospodo ministri, dame i gospodo narodni poslanici, imao sam nameru da postavim pitanje ministru finansija i ministru poljoprivrede, ali pošto njih nema, onda molim gospodina Cvetkovića, predsednika Vlade, kao ipak najodgovornijeg čoveka u Vladi, da, ako je ikako moguće, da odgovor. Moja pitanja se odnose, pre svega, na izveštaj koji smo dobili od Vlade tokom ovog leta, a odnosio se na trošenje sredstava budžeta za 2010. godinu, i to dela koji se odnosi na subvencije. Prema tom izveštaju ukupno trošenje subvencija je bilo na nivou nekih 52%, s tim da su neka ministarstva trošila iznad toga. Tako je, recimo, Ministarstvo ekonomije imalo prosečno trošenje sredstava subvencija na nivou 54%, Ministarstvo za omladinu i sport 49%, ali je Ministarstvo poljoprivrede imalo trošenje subvencija na nivou 41%, gotovo 11% manje nego što je prosečno trošenje budžetskih sredstava u poziciji koja se odnosi na subvencije. Znamo dobro, a naročito poljoprivredni proizvođači, da u velikom delu uticaj na tu proizvodnju ima i subvencioniranje i pogotovo u odnosu na ukupnu tešku ekonomsku situaciju koja je prisutna u zemlji svakako su očekivanja poljoprivrednih proizvođača bila, a i nas narodnih poslanika koji smo usvojili taj budžet, da poljoprivreda, kao jedna od značajnih i strateških grana u našoj zemlji, dobije ili troši subvencije barem u nivou i proseku nekih drugih ministarstava. Moje pitanje za vas, gospodine Cvetkoviću, jeste – zašto je poljoprivreda u ovih proteklih pola godine po osnovu subvencioniranja dobila svega 41% iz budžeta i kako objašnjavate da su ovi neki drugi resori i ministarstva dobili ove iznose koje sam rekao? U nadi da ćete dati odgovor, posle ću postaviti još dodatna pitanja. Zahvaljujem.
Izvolite, gospodine Cvetkoviću.
Hvala. Poštovani narodni poslaniče, u odgovoru bih dao informaciju o principima budžetiranja i trošenja budžetskih sredstava, naročito kada se radi o pozicijama subvencija. Budžet koji se usvaja u Narodnoj skupštini sadrži cifru koja je predviđena da bude potrošena u toku jedne godine. Ta se cifra, naravno, razbija na kvote. To su mesečne kvote, koje svaki korisnik budžeta na čijem se razdelu nalazi ova cifra, može da povlači i troši. Te kvote ne moraju biti idealno jedna dvanaestina mesečno, pogotovo ne u granama koje imaju sezonske oscilacije za potrebama sredstava. Na resornom je ministru, u ovom slučaju konkretno ministru poljoprivrede, da on proceni da li su, recimo, potrebne subvencije u prvom polugođu ili prvom kvartalu jedne godine jedna polovina ili manje ili više od jedne polovine nego u drugom kvartalu. Zaista se ne razumem u poljoprivredu, ali je ta ukupna cifra onda podeljena za različite namene, nešto od toga je za ratarstvo, za voćarstvo, povrtarstvo, stočarstvo, mlekarstvo itd., i čvrsto sam ubeđen da ministar zna kakve su sad tu godišnje potrebe i da vodi o tome računa i da on nije te pare manje trošio u prvom polugođu zato što je želeo da da manje subvencija, već zato što su mu ostala sredstva predviđena za druge namene, za koje su potrebna veća sredstva u drugom polugođu. Dakle, to je odgovor, jer ne verujem da će on na kraju godine izaći sa uštedom na poziciji subvencija. Ne znam koliko često se do sada događalo da subvencije ostanu nepotrošene.
Zahvaljujem. Pošto smo, u skladu sa članom 215, u obavezi da obezbedimo direktan televizijski prenos, a isključeni smo iz prenosa, moraćemo da prekinemo sednicu. Zahvaljujem. U 19.00 časova nastavljamo rad. Sednicu sa poslaničkim pitanjima i odgovorima prisutnih članova Vlade ne možemo imati ako nema direktnog prenosa. To je predviđeno članom 215. našeg poslovnika. [[Sednica je prekinuta u 16.55 časova.]]
Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice nakon pauze. Rasprava teče redosledom narodnih poslanika, a prema prijavama za reč u jedinstvenom pretresu o Predlogu odluke o dopuni Odluke o izboru članova odbora Narodne skupštine. Pre nego što dam reč narodnom poslaniku Zoranu Ostojiću, koji je na redu, a posle njega narodni poslanik Aleksandar Martinović, narodni poslanik Ivan Andrić želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč. Izvolite.
Hvala. Ja sam se javio pre nego što je počela sednica s članovima Vlade, želeći da upozorim vladajuću većinu da RTS planira da prenosi odbojkašku utakmicu i želeći da vas pitam šta se u vezi s tim dešava, ali i želeći da upozorim da je i ta sednica, iako je prva po ovom poslovniku, učinjena uz čitav niz poslovničkih prekršaja. Na primer, po članu 205. Vlada pisanim putem obaveštava Narodnu skupštinu o tome koji članovi Vlade ne mogu da prisustvuju sednici Narodne skupštine. Pa je moje pitanje bilo usmereno na to da li je možda DS izašao iz Vlade, osim premijera Cvetkovića, ali naša poslanička grupa nije dobila nijedan dopis o tome ko od ministara neće biti tu. Mi smo videli samo da Vladu čine predstavnici SPS i G17 plus. E sada, međutim, kao što uvek u Srbiji i bude, s obzirom da mi niste tada dali reč, ali ja bih želeo da čujem odgovore na ta pitanja, naravno, desio se veći skandal, kome smo svi prisustvovali, pa bih voleo da pitam kako je moguće da jedan čovek u Srbiji, koji je izabran prvi put na mesto na kome se i dan-danas nalazi, protivzakonito, pričam o Aleksandru Tijaniću, svojom samovoljom prekine prenos sednice na kojoj se nalaze predstavnici Vlade, premijer i cela Skupština, da bi na jednom kanalu te televizije bila odbojkaška utakmica, a na drugom kanalu repriza reprize serije od prošle godine "Selo gori, a baba se češlja". Kada mi upozorimo na to, on kaže da neko iz ove sale njemu duguje tri i po miliona evra. Ja vas molim stvarno da nas, kao narodne poslanike, upoznate s tim kakva je struktura tog duga, pošto ona meni nije jasna. Kao i gospodin Mićunović, i ja sam član Programskog saveta RTS, ali ne razumem. Skupština treba da plaća Javnom servisu da bi sednica bila prenošena? Znate šta, to ispada kao da mi isterujemo nekakav svoj hir želeći da ljudi gledaju ovo. Kao da je snimak iz ove sale nešto najlepše što na svetu može da se desi, pa svako od nas ima nekakvu korist. (Predsedavajuća: Dva minuta.) Znam da je dva minuta, ali je mnogo pitanja, pa možete da mi tolerišete 30 sekundi. Mislim da je jako važno…
Ne mogu da tolerišem, narodni poslaniče, pošto se i vi zalažete za primenu Poslovnika. Ja sam u obavezi da vas obavestim da imate dva minuta na raspolaganju. Ne možemo da biramo kada ćemo da primenjujemo Poslovnik, a kada ćemo da smatramo nešto tako važnim da ne treba primenjivati Poslovnik. Zahvaljujem. Nema povrede Poslovnika. U delu sednice od 16.00 do 19.00 časova članom 216. je definisano da nema prava dobijanja reči za povredu Poslovnika, kao ni replika. Za sve ostalo što se tiče strukture saradnje između Narodne skupštine i RTS-a, vaše obrazloženje i vaš stav je unet i ja nalažem službi i sekretaru da organizuje sastanak. Postoji nadležno telo, postoje i narodni poslanici i službe koje su zadužene za saradnju i za dogovore sa RTS-om i neka vaša diskusija bude prilog za takve buduće razgovore kada god oni budu organizovani, a pretpostavljam da se vi i ja slažemo da će to biti skoro. Što se tiče vaše primedbe da član 205. stav 2. nije poštovan, da niste bili pismeno obavešteni o tome koji članovi Vlade neće prisustvovati, Vlada je u obavezi i nalažem generalnom sekretaru da zajedno sa tekstom vaše primedbe uputi Vladi Republike Srbije ozbiljno upozorenje da, kao što je danas predsednica Narodne skupštine prekinula sednicu za koju je, po članu 215. Poslovnika, RTS obavezan da ima direktan prenos, tako isto da upozorimo i Vladu da je obavezna da poštuje član 205. stav 2, što je u današnjem slučaju izostalo kao obaveštenje. Reč ima narodni poslanik Zoran Ostojić, a posle njega narodna poslanica Nataša Jovanović.
Koleginice i kolege, kad se siledžija postavi na odgovornu funkciju, a to je vaša odgovornost, nemojte se čuditi siledžijskim postupcima. To je još jedno poniženje ovog parlamenta danas. Prvo je bilo jutros, kada ste nas naterali da pričamo o odborima kršeći ovaj poslovnik, a onda posle, kada je "Selo gori, a baba se češlja" važnije nego Vlada, ili krnja vlada koju ste uspeli jedva da dovedete u Parlament. I, ako niste svesni da rušite instituciju, ako niste svesni da to nije evropsko ponašanje, mi ćemo nastaviti da vas na to upozoravamo. Gospođo predsednice, vi ste predlagač ovog zakona. Ovaj vaš poslovnik daje vama pravo da se starate o zakonitosti u ovoj skupštini, pa čitam član 153: "Ako predlog zakona nije pripremljen u skladu s ovim poslovnikom, predsednik Narodne skupštine zatražiće od predlagača da ga uskladi s odredbama ovog poslovnika, pri čemu će precizno navesti u čemu se sastoji ta neusklađenost". Ovo što je na dnevnom redu nije zakon nego odluka, ali ako vas obavezuje da zakon bude u skladu s Poslovnikom, valjda i vaše odluke moraju da budu u skladu s Poslovnikom. A nisu, zbog toga što u Administrativnom odboru nisu zastupljeni srazmerno vlast i opozicija. Odnos 10:7 nije odnos vlasti i opozicije, nego je to 9:8, i vi to vrlo dobro znate. Al' šta da radimo kad ste vi predlagač, a vi treba da upozorite da to nije u skladu sa Poslovnikom? Kako ćemo to da rešimo? Preuzeli ste na sebe ulogu koja, u principu, ruši ugled Parlamenta, a tužno je što to radi predsednik Parlamenta. To je tužnije. U javnim izjavama priznajete dug Parlamenta Javnom servisu, a ne bi trebalo da priznate jer bi trebalo da vam bude jasno da taj javni servis, time što dobija pretplatu i što smo doneli takav zakon, ima obavezu da prenosi sednice. Kako ste mogli da napišete u Poslovniku da mora da prenosi sednice poslednjeg četvrtka, kad dođe Vlada? Namećete mu obavezu. Pa, možete u Poslovniku da napišete da mora da prenosi sve sednice, to je analogija. Ali to niste napisali, nego priznajete nekakva fantomska tri miliona, s nekom satnicom koja je besmislena, koju vam ispostavlja taj vaš ''buzdovan'' i time polako dovodite u situaciju da eto ne bude prenosa, a da on bude kriv. Jeste li ga zato izabrali po drugi ili treći put? Znači, prekršili ste Poslovnik donošenjem ove odluke da u Administrativnom odboru bude 10:7. Priznajete dug. Pitajte Cvetkovića koliko taj čovek traži novca iz budžeta za opremu, koliko je dobio - pretplata, marketing, budžet - i na sve to još i Skupština da mu plaća. Ako vam je cilj da ukinete prenose, dobro, vi možete sve, kao što možete da napravite proporciju 60:40% iako je odnos opozicije i vlasti 52:48%, a to je 9:8. Ali time uništavate ovu instituciju, i to, u krajnjem slučaju, radite na sopstvenu štetu i štetu zemlje. Zaista ne znam šta vam još treba. Je l' vam treba nacrtati? Mi kažemo – nije 10:7 u redu, povucite to, a onda izađe predsednik Administrativnog odbora, koji nije zakazivao mesecima sednice i kaže – vi ste protiv PUPS. Šta nas briga ko je u vladajućoj većini, da li je Moma Čolaković, samo treba da vas bude 9 u tom odboru. Pa neka podnese ovaj dodatni član iz DS gospođa Vučković ostavku. Nemojte zamenjivati teze i nemojte rušiti krhku instituciju parlamentarizma u Srbiji. Koljete vola za kilo mesa. Treba vam Šormaz. Ili šta, kada oni budu imali jednog poslanika manje, hoće li se pojaviti mleko u prodavnicama, hoće li cene hrane da padnu? Šta će vam to? Zašto to radite? Kao da ste, kako da kažem, onako… ušla vam voda u uši, pa mislite da možete sve. I na kraju će biti ''jao'' kad dođu izbori.
Poslanička grupa LDP iskoristila je ukupno vreme koje je na raspolaganju poslaničkoj grupi. Reč ima narodna poslanica Nataša Jovanović, posle nje je narodni poslanik Dragan Stevanović.
Hvala. Gospođo Čomić, dame i gospodo narodni poslanici, zbog građana Srbije, pošto sada jesmo u direktnom prenosu, moram da kažem da smo mi počeli zasedanje sa Zbirkom propisa u izdanju "Službenog glasnika". Ovde su Ustav, Ustavni zakon, Zakon o Narodnoj skupštini, Poslovnik i Jedinstvena metodološka pravila za izradu propisa. Svako od nas, koga je narod birao na izborima, na listama naših stranaka, ovoga mora da se drži i da poštuje, pre svega Ustav, zatim Ustavni zakon i Poslovnik, jer to je način na koji mi uređujemo rad najvišeg zakonodavnog tela. Mislim, a koliko me služi moje dugogodišnje višestranačko parlamentarno iskustvo, da je u proteklih deset godina, a evo vidim sada se spremate da obeležavate deset godina od petooktobarskog puča koji ste sproveli uz pomoć Amerike i zapadnih sila, kada je zapaljena ova skupština (nažalost, sačuvana je), Poslovnik menjan šest puta. Ispraviće me gospođa Čomić ako grešim, ali tu su izmene i dopune, pa ste nekada radili u onom jedinstvenom DOS-u kao navodno odgovorni ljudi, vajne demokrate, pa je bila revolucija, doneli ste promene i tada ste krenuli sa unazađivanjem demokratskih procesa u našem društvu. Realno je bilo, pošto ste vašim biračima obećali tu demokratiju na dlanu, a kasnije su mnogobrojni (to je sada već novija istorija) analitičari i ljudi koji su svedoci tih događaja rekli da je sve to bilo u rukama Amerike, pre svega CIA i ostalih koji su instrumentalizovali pojedine organizacije ovde da vam pomognu u tome, naravno uz svesrdnu pomoć američke administracije s ogromnom količinom novca, i normalno je bilo da mi danas, 30. septembra 2010. godine, uopšte ne dođemo u ovu situaciju, da dođe Vlada, a da mi nemamo sednicu koju moramo da imamo po članu 215. Poslovnika u direktnom prenosu, već da ste postigli takav stepen demokratije koji ste obećavali kada ste sprovodili taj puč i kada je zapaljena ova skupština, da danas imamo ne samo direktan prenos skupštinskih zasedanja, vanrednih i redovnih, nego i prenos sednica skupštinskih odbora. Valjda je to unapređenje stepena demokratije, a ne da mi danas, deset godina posle svih tih laži, obmana, vaših zaklinjanja u demokratske postulate, koje kršite i koje ste najflagrantnije prekršili pre dve godine kada ste ukrali mandate SRS-u i time prekrojili izbornu volju građana, vi to nastavljate da činite. Ne da niste svesni toga, vi vrlo dobro znate šta radite, pa čak nas mnogi građani pozivaju u ova dva sata, koliko je bila pauza, i kažu da je sve to bilo namešteno, da ste vi zapravo hteli da se to desi jer premijer Cvetković nije bio spreman da odgovara na sva ta pitanja koja se tiču pre svega Tadićeve kapitulacije i redefinisanja Rezolucije u UN bez odluke Skupštine, objašnjavao je telefonske sednice Vlade… Ne znam da li je tada isključen prenos zasedanja kada je premijer objašnjavao kako zbog hitnosti moraju i tako da se sastanu i da donose važne odluke. Gde je u svemu tome Narodna skupština kao naviše zakonodavno telo? Na najgorem mogućem nivou (to vam odgovorno tvrdim) od obnavljanja višestranačja, od devedesete godine. Možete vi da pričate šta god hoćete, ali sećam se da su 1994. godine poslanici DS-a podneli preko 3.000 amandmana (što je vaše demokratsko pravo, vi to ''demokratsko'' imate i u nazivu svoje stranke, tako se i zovete) na tadašnji predlog zakona o lokalnoj samoupravi. Sećam se, bio je neki poslanik iz Kragujevca, vaš, jedan od osnivača u mom rodnom gradu, Borivoje Radić, koji se sam hvalio da je podneo preko 700 amandmana. Pa šta, to je njegovo demokratsko pravo i mi to nikada nikome nismo ni osporavali, ali vi nastojite sada da apsolutno ugušite glas naroda i onemogućite parlamentarnu opoziciju i nas koji smo jedini istinski zastupnici interesa ojađenih, opljačkanih i nacionalno poniženih građana. Zašto kažem da smo jedini takvi? Zato što i vi to znate. Pokušali ste puč, pokušali ste time, pomažući onima koji su izdali i ideologiju kojoj zapravo i očigledno nikada nisu ni pripadali, već pripadaju tajkunskoj mafiji i zapadnim silama, da uništite SRS. U tome niste uspeli, ali ste zato, stvarajući takvu atmosferu u Skupštini, malo-pomalo doveli do ovoga da mi danas moramo da se borimo za valjda osnovno demokratsko načelo u jednom društvu, da preko nacionalnog servisa imamo javni uvid u ono što mi ovde radimo. Ne samo da to nemamo, nego nemamo mogućnost, a ja sam danas pažljivo slušala sve vas koji ste predstavnici vlasti, da izrazimo svoj stav i svoje mišljenje ni u tim odborima kao predstavnici opozicije. Vi kažete – mi smo bili prinuđeni na ovo zbog toga što opozicija pravi opstrukciju u radu odbora. A setite se kako je sve to počelo – prvom sednicom Odbora za poljoprivredu, kojom je predsedavao neki N.N., ne znam više ni kako se zove, koji je otpadnik SRS-a, koji i dalje nelegitimno drži mandat i koji sedi ovde u klupama i koji je onda, na krilima toga što ste im vi dali na poklon mandate koji su pripali našoj stranci glasovima birača a glasali su za listu ''SRS – prof. dr Vojislav Šešelj'', dakle ti birači su glasali 11. maja za tu listu, za Šešeljeve radikale, sve je počelo tako što ste na toj sednici Odbora stali u zaštitu nekog tamo duha, fantoma, ne znam kako da ga nazovem, koji je rekao – ja sam ovde predsednik, ne možete vi tako. A mi smo sve vreme govorili da su naši mandati ukradeni i da ulazimo u jedan veoma delikatan proces, a tiče se urušavanja demokratskog sistema, ako hoćete - čitavog političkog sistema u našem društvu. Kasnije se samo to, po sistemu novog kruga i točka koji se sve više vrteo, vrtelo i na drugim odborima, na Odboru za zdravstvo…Bez obzira na to što je legitimno sazvan Odbor, koji saziva naš doktor Paja Momčilov, pojavljuje se ministar koji viče na poslanike, pa se onda drzne to da uradi i državni sekretar. Evo, videćemo u ponedeljak, gospođo Kolundžija, gospođo Čomić, doktor Paja Momčilov je, kao predsednik Odbora, sazvao Odbor za zdravlje i porodicu da razgovara sa članovima Odbora o aferi tzv. generala Jevtića, načelnika VMA, koji je zabranio lekaru Zdravku Mijailoviću da da svoje mišljenje za izuzetno pogoršano stanje našeg predsednika dr Vojislava Šešelja u tamnici haškog kazamata. Dakle, da vidimo kakav je to čovek koji je načelnik VMA, koji lekaru koga nije pozvao ni SRS, odnosno tim za odbranu, niti dr Vojislav Šešelj lično, već ga je sud pozvao pre godinu i više dana da da svoje mišljenje i ekspertizu, što je on uradio na preko 60 stranica, o veoma teškom zdravstvenom stanju našeg predsednika, koje je, nažalost, sve gore i gore, a načelnik VMA Jevtić mu je to zabranio. Mi sada hoćemo, i podneli smo predlog za smenu načelnika VMA Jevtića, da čitavoj javnosti ukažemo na to kako se preko institucija koje su pod patronatom države, u ovom slučaju Ministarstva odbrane, opstruiše lečenje čoveka koji je istinski borac za pravdu i demokratiju, i to sa najvišim poštovanjem demokratskih vrednosti, da vi nikada o tome ne možete ni da sanjate. Uostalom, da ste ga pratili, a mnogi od vas jesu, pouzdano znam jer razgovaram s vama van ovih zvaničnih plenuma o tome kakav je pre svega intelektualac i kakav snažan borac naš predsednik dr Vojislav Šešelj, da ste svesni toga da sve ono čemu nas je on učio i za šta se mi borimo jesu prave demokratske vrednosti. Ali vi se ne borite za to. Kako biste to i radili kada je Narodna skupština Republike Srbije u rukama briselske kancelarije? Juče smo na sednici Kolegijuma Narodne skupštine dobili predlog šta Skupština treba da uradi da bi se takmičila s Vladom Srbije oko donošenja zakona koji vode Srbiju ka evropskim integracijama. Da je sreće, mnoge od tih zakona ne bismo nikada ni doneli. Da smo mi na vlasti, morali bismo koliko toga odmah da stavimo van snage. I to ćemo i da uradimo onog dana kada nam građani ukažu poverenje, jer ti zakoni dozvoljavaju tajkunima i mafiji da dalje pljačkaju Srbiju. Sve je počelo Zakonom o privatizaciji, prvim zakonom iz 2001. godine, pa setom Đelićevih ekonomskih zakona, poreskih itd. To se tako produkovalo vremenom i danas imamo situaciju da imamo preko 300.000 gladne dece, 800.000 ljudi koji su ispod donje granice siromaštva, preko milion nezaposlenih, penzionere koji čekaju neku bednu jednokratnu pomoć od 5.000 dinara, i to oni koji se nalaze na lestvici koju je MMF odredio a ne gospoda Krkobabić i Čolaković, jer MMF upravlja finansijama ove zemlje. Zapadne sile upravljaju radom Skupštine Srbije, a ne mi. I onda nemojte da govorite kako naša pobuna zbog ovoga što ste ukrali, kroz 6% pogrešno izračunatih (da to tako nazovemo, ali to je krađa) onoga šta pripada opoziciji po skupštinskim odborima… Vi, zapravo, kradete od građana Srbije, prekrajate i dalje njihovu izbornu volju. Šta se dešava svakoga dana ovde? Nemam sada taj dokument ispred sebe, ali evo ga gore, stigao mi je poziv u poslaničku grupu. Verujte, građani Srbije, da mi više ne znamo ko se ovde pojavljuje, koja agentura, koje su to organizacije koje organizuju razne skupove i seminare. Danas je u Maloj sali Doma Narodne skupštine bila tema, tek toliko da građani znaju, bili smo pozvani i mi koji smo članovi Odbora za odbranu i bezbednost, učešće žena u sektoru bezbednosti u našoj zemlji. Pozdravljam sve te hrabre dame, pre svega žene koje imaju činove i koje su opstale u ovakvoj vojsci u kojoj Šutanovac štiti Jevtića koji van etičkih i svih ovlašćenja zabranjuje lekaru da da mišljenje o zdravlju našeg predsednika, pa čak ide dotle (o tome je govorila danas i gospođa Pop Lazić, ali nisu svi građani to čuli) da ne želi Ministarstvo odbrane da primi dopis SRS-a kojim traži smenu Jevtića. Neće da stave pečat. U Predsedništvu Srbije, gde smo to predali, to su uradili, ali ovi odbijaju to da urade. Onda mogu da zamislim kako se osećaju te žene koje se bore za svoj status u Vojsci. Ima i žena koje su u policiji, ali, molim vas, zar ne treba mi o tome da razgovaramo ovde, kao predstavnici naroda, i sa ministrom Dačićem, koji je takođe bio pozvan, i sa predsednicom Skupštine, koja je otvorila danas taj seminar? Ne, nego mora da se pojavi Sonja Liht. Znači, Soroš, Amerikanci, zapadne sile koje su vas dovele na vlast su duboko infiltrirane u rad svih odbora u Skupštini Srbije i oni rukovode time kako će koji zakon da se pravi. Juče smo imali čak Čedomira Jovanovića… Zamislite, on je došao u tu situaciju da na sednici Kolegijuma vama spočitava kako se jedna nevladina organizacija, da je tako nazovemo, meša u pravljenje novog zakona o finansiranju političkih stranaka. Zašto je to nama potrebno? Zar vi niste dovoljno odgovorni ljudi, kakvima se predstavljate, pa da mi sednemo o tome da razgovaramo? Zašto ste smenili predsednika Odbora za odbranu i bezbednost Dragana Todorovića, koji je dobio to mesto kao predstavnik najveće opozicione stranke? Zbog toga što smo pokrenuli ta pitanja - ko koga plaća u Srbiji, ko je s kim u vezi i ko koga finansira? Stvorili ste, ne bih da citiram jednog od lidera tog vašeg bloka opozicije, ali to je čovek koji se na svoj metaforički književnički način izražava u pojedinim prilikama, i kako je on rekao, stvorili ste Frankenštajna ili monstruma u političkom smislu, pa vi sad treba sami sa njim da se obračunate, jer je počeo i vas da jede i da vas ždere. Ali to nije naš problem, jer građani su prepoznali, isti ste i vi i oni. I vi i taj koji je do juče govorio o liniji Karlobag-Ogulin-Karlovac-Virovitica, za koju ćemo mi uvek da se borimo i što je nama u srcu, danas govori vama, lupa packe i cinkari vas po svim ambasadama, da ne trčite dovoljno brzo u NATO i u Brisel. Dokle ste vi došli, dame i gospodo, to je stvarno neverovatno. Zašto ste onda izvršili takvu smenu u Odboru za bezbednost? Zato što smo tamo pokrenuli takva pitanja. Svedoci su mi, evo da se malo pomerim da me bolje vide, gospodin Vlajko Senić i gospodin Željko Ivanji. Oni su, doduše, ćutali. Možda su prećutno i hteli za tako nešto da glasaju, ali ne da im većina iz koalicije. A šta smo mi pitali? Pitali smo ko finansira tu fantomsku političku organizaciju koja je ukrala mandate uz vašu pomoć od srpskih radikala i liste dr Vojislava Šešelja. Upravo mafija u našoj zemlji. Kada smo došli do toga da treba da dobijemo izveštaj od Saveta za borbu protiv korupcije, od gospođe Verice Barać, koja je doduše samo jednom prisustvovala sednici i koja je pre dva dana u jednoj televizijskoj emisiji sportskog kanala, da ne pominjem kojeg, na direktno pitanje gledaoca kako tumači to što je dr Vojislav Šešelj osam godina u tamnici Haškog tribunala odgovorila – nikako osim silom na kojoj počiva taj politički sud, čega verovatno i vi treba da postanete svesni. Mnogi od vas već jesu, a mnogi nikada neće biti. Pozvali smo i nju da dođe, pozivali smo bezbroj puta i Zagorku Dolovac i Miljka Radisavljevića itd., međutim, sve se završilo na tome da ste vi odlučili da smenite predsednika Odbora koji je srpski radikal, a da zamenik predsednika, koji je iz dosta manje poslaničke grupe, i dalje predsedava Odborom, i mi još uvek nemamo predsednika Odbora za odbranu i bezbednost. Imamo veoma čudnu situaciju, pa pošto je sada gospodin Mićunović ovde, da iskoristim priliku da pokrenem pitanje dešavanja sa Odborom za inostrane poslove. Naime, nas čeka mnogo odluka, čak nekoliko ambasadora da dođe na brifing pred članove Odbora za inostrane poslove, a imamo slučaj da se u tom odboru vrše najgore moguće zloupotrebe od strane upravo predsedavajućeg, na šta sam ja ukazivala i gospođi Kolundžiji i gospođi predsedniku Skupštine. I gospođa Pop Lazić je to pokušala da učini. Gospođa Gordana Pop Lazić je jedan od članova Stalne delegacije pri OEBS. Njoj je pre nekoliko meseci bilo onemogućeno, voljom većine iz Odbora za inostrane poslove, da učestvuje u redovnom zasedanju Parlamentarne skupštine OEBS u Beču. Zašto? Pa, nije podobna. Srpski radikal je, šta će ona tamo? Zašto da priča protiv NATO i EU (protiv kojih smo mi izričito i to je naša politička platforma za delovanje i da građani znaju da to vodi Srbiju u propast)? Bolje je ovako, sve u rukavicama, fino. A onda još najbolje da se neko ponaša, po vama, naravno, ne po građanima, jer oni su duboko poniženi ovom kapitulacijom u UN, da se desi ono što se desilo 7. septembra u Beču, kada je profesor Mićunović, kao predsednik naše delegacije pri Savetu Evrope, prisustvovao Birou komiteta Parlamentarne skupštine Saveta Evrope. Šta se tamo dešavalo, ne znam. Morala sam da se raspitujem. Znam, zapravo, ali nemam zvaničnu informaciju. I sada očekujem da bude sednica Odbora za inostrane poslove (vi tamo imate većinu, imate kvorum i bez opozicije) i da nas profesor Mićunović obavesti da li je tačno da je on kao predsednik delegacije Srbije pri Savetu Evrope, čije redovno jesenje zasedanje počinje u ponedeljak, prihvatio u Rimu tzv. memorandum o učešću na poziv generalnog sekretara i predsednika Parlamentarne skupštine Saveta Evrope, predstavnika Šiptara iz tzv. kosovske skupštine. Da li je to tačno ili nije? Meni su rekli da jeste. Nisam dobila stenogram, ali znate odakle je to proizašlo? Proizašlo je iz činjenice da su svi poslanici srpske delegacije osim moje malenkosti i gospodina Todorovića u junu glasali u Savetu Evrope za tu rezoluciju o stanju ljudskih prava na KiM u kojoj je predviđena takva mogućnost. Šta će sada nama da kaže profesor Dragoljub Mićunović – da, to sam uradio na osnovu rezolucije koja je usvojena u Savetu Evrope? Pa, što niste tamo digli svoj glas? Kako je moguće da mi kao država dozvolimo kroz memorandum koji je usvojen u Rimu da se sada pojavljuju u bilo kojoj formi neki predstavnici Šiptara sa KiM? U ovakvoj situaciji, kada oni imaju podršku gotovo svih zemalja, 22 zemlje EU i Amerike, još čekate da dođe Hilari Klinton da vas postrojava ovde i da vam dalje daje uputstva šta treba da radite i kako da rasparčavate Srbiju, da kao član srpske delegacije ne znam šta radi predsednik delegacije, da druga koleginica koja je član Parlamentarne skupštine OEBS ne može da učestvuje u radu, pa izvinite, molim vas, kome vi onda pričate ceo dan ovde od jutros da mi ne poštujemo neka pravila i da mi rušimo demokratske procese time što pravimo opstrukciju? Pa, vi opstruišete državu i srpski narod, uništavate sve što je sveto i za šta su se Srbi borili vekovima, počev od naše slavne srpske vojske preko svih onih koji su dali svoje živote i žrtve da odbrane ono što je naša najveća svetinja. S obzirom na to da će sada, u ostatku vremena, gospodin Dragan Stevanović, moj kolega, da govori u ime naše poslaničke grupe, želim ovom prilikom, pre svega vas, gospođo Slavice Đukić Dejanović, kao predsednika Skupštine, da pozovem da ipak svojim autoritetom pokušate da utičete na ove koje je navodna demokratija, a u stvari to polako uvodi u autokratski način delovanja, dovela u situaciju da nama drže pridike. Ništa se oni nisu promenili od onog trenutka kada su i vas i nas zajedno smenjivali s vlasti 5. oktobra. To što su govorili da su za promene, da narod živi bolje, nema od toga ništa. Verujte, onda kada smo u teškim uslovima, pod sankcijama i kada smo bili sa svih strana onemogućeni da živimo kao normalan svet, kao država i narod, znali i sa time izlazili u javnost kao vlast do 2000. godine, narod je to dostojanstvenije podnosio. Ovako, sada pod prividom demokratije i da je sve lepo i šareno i samo što nismo ušli u EU, u koju, inače, nikada nećemo ući, znate već kakav je stav pre svega Nemačke, a i mi govorimo da nikada tamo i ne treba da idemo i da nam tamo nije mesto, mi smo došli u situaciju da je Skupština, opet odgovorno tvrdim, na najnižim mogućim granama od 1990. godine, kada je posle gotovo 50 godina obnovljeno višestranačje u Srbiji. Hvala vam na pažnji.
Iskorišćeno je 22 minuta i 30 sekundi vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Dragan Stevanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, dobio sam obavezu da rezimiram, da zaokružim priču SRS-a kada je ova tačka dnevnog reda u pitanju. Pre nego što se osvrnem na sve ono što su predstavnici većine ili onih koji su ovlašćeni predlagači ovoga danas govorili, morao bih da se složim s onim što je gospodin Ostojić rekao na kraju. Zaista je ova rasprava danas i uopšte ovaj dokument iniciran pričom oko Dragana Šormaza, a to je epilog priče koja je urađena pre dve godine. Nije problem jedan poslanik, jedan mandat, problem je onih 21 koji ste, onako kako jeste, oduzeli SRS-u. Obrisali biste Dragana Šormaza, nije vam on problem, ali ne znate šta ćete s nasleđem iz 2008. godine. Danas ste ceo dan mahali ovom knjigom i sreća je što je ova rasprava posle one ''cirkusijade'' koju ste napravili sa sopstvenom vladom. Pozivali ste se na knjigu koju ste napisali, da ćete u skladu s Poslovnikom obezbediti direktan prenos bar kada oni budu tu. I to niste bili u stanju da ispoštujete. Šta vas onda obavezuje? Ceo dan nas uveravate da je ovo Sveto pismo. Za kakvim ste rečima posegli? Strogi principi, ovlašćenja građana itd. A niste bili u stanju da obezbedite televizijski prenos sednice, na šta vas obavezuje Poslovnik, na kojoj je trebalo da Vlada odgovora na pitanja poslanicima, i to vrlo važna i bitna pitanja. Da nema potrebe, tako nešto ne biste ni izmislili. Ali je mnogo interesantnije pratiti radničke sportske igre u Krnjevu, nego pričati o KiM i o gomili drugih problema koji su zaista problem svakom građaninu ove države. Danas ste ovde govorili u ime nekih strogih proporcija, pa ste govorili čak i da su vas građani ovlastili da ovakve odluke donosite. Mi smatramo da vas građani za ovako nešto nisu ovlastili. Postavlja se pitanje da li su građani 2008. godine uopšte glasali za ovakvu vladu. Podsetiću vas da je deo ove vlade i ove skupštine većine 2008. godine potpuno drugačije ideje i političke stavove promovisao, pa kada ste posle dva meseca shvatili da Vladu nećete napraviti, onda ste posegli za određenim mehanizmima, onim mehanizmima koji i danas upravljaju vama. Principi na kojima je sazdana ova vlada danas su, u suštini, samo dobili svoj kontinuitet. U međuvremenu je bila krađa mandata, donošeni su i menjani zakoni koji se nisu primenjivali itd., i to danas samo dobija svoj kontinuitet. Ništa se od vas drugačije nije ni očekivalo niti će se do kraja mandata, dok traje ovaj skupštinski saziv, očekivati da se donose drugačije, racionalnije i ozbiljnije odluke. Kažete da vam je interes da Parlament i odbori mogu da rade. Ko vam je to dosad branio? Kolege poslanici su vrlo korektno i konkretno pomenuli odbore kojima ste vi bili problem i opstrukcija da rade. Tu su kolege sa KiM, pitajte, gospođo Kolundžija, vi i gospođa Slavica Đukić-Dejanović, koliko je sednica Odbora za KiM održano u poslednjih šest meseci i zbog čega nisu održane. Ako vam je tu problem bila opozicija (a nije bila problem) i predsednik Odbora za KiM, predsednik Skupštine je, u skladu sa Poslovnikom, mogao da ga saziva, pa nije. Zato što niste imali politički interes da se Odbor sastaje, jer je politika koju vodite u Nemanjinoj dijametralno suprotstavljena onoj koja bi ovde možda i mogla da se nadglasa, bar u Odboru za KiM, recimo. Ko vam je branio da privedete kraju sednicu Administrativnog odbora kada ste raspravljali o amandmanu? Oterali ste svoje poslanike da ostanete bez kvoruma, zato što ishod glasanja nije mogao da bude onakav kakav ste vi očekivali da će biti. I ova skupština i ovaj narod u Srbiji žrtve su vaših internih političkih obračuna, nerazumevanja i sukoba. I danas ćete ne znam ni ja za čim sve da posegnete da nas ubedite da radite ispravnu i dobru stvar. Nije tačno. I danas ste pokazali da ste suštinski spremni samo na političku brutalnost i političku silu. Ceo dan branite nešto što vam ne osporavam. Kada se naprave odnosi, to je 13:12. Odnosno, kada se naprave odnosi srazmerno plenumu, to je 9:8. Vi nas ubeđujete da mora da bude 10:7. Argumenti koje je gospođa Dejanović iznela za proporciju koju ste napravili mogu da se iskoriste i za 15:2. I to ste slobodno mogli da uradite, apsolutno nikakve razlike nema. Imali ste većinu i sa devet, ali nemate većinu za pojedine odluke ni u okviru tih devet. To je suštinski problem i to vas je nagnalo da radite ovo što ceo dan danas radite i vi, a nažalost i mi sa svima vama zajedno. Napisali ste ovde u obrazloženju - da odbori kao stalna radna tela Skupštine mogu u punom kapacitetu da funkcionišu i obavljaju svoje poslove. Ponovo vas pitam ko vam je branio dosad to da radite. Danas ste, gospođo Kolundžija, rekli - odgovornost, odnosno učešće opozicije u radu odbora. Slažemo se, ali mi nismo dužni niti smo obavezni da vam pravimo kvorum, možemo da dođemo da raspravljamo. Vi sebi pripisujete to pravo kroz ovu knjigu, ili kroz ovaj dokument, kako god hoćete. E, pa, ako ga za sebe prisvajate kroz dokumente, onda ćete morati i praktično u kancelarijama ovog zdanja da ih poštujete, a ne ovako kako to radite. Danas vam je jasno ovde rečeno - ukrali ste šest procenata nečega što vam ne pripada. S kojim ćete pravom vi, kao najviše zakonodavno telo, da postavljate pitanja onima koji sprovode tendere i javne nabavke u vaše ime zašto se ugrađuju sa po 6%? Kako u Srbiji u javnom sektoru da nema krađe kad se krade u Parlamentu? Ko je obavezan na odgovornost? Nije niko. Pa zašto bi bio? Kako ćete postaviti pitanje direktorima javnih preduzeća što su napravili dugove Republici Srbiji u vrednosti od preko stotinu milijardi dinara, možda čak i dvesta? S kojim pravom? Pa kad vi u Parlamentu kradete, krašćemo i mi u firmama. Imate li vi posle ovakvih stvari argument ili legitimitet da postavite bilo kome bilo kakvo pitanje? Pre dva meseca ste nas otrovali pričom o afirmaciji odgovornosti, odnosno kontrolnoj funkciji Narodne skupštine. Doneli smo novi zakon o Narodnoj skupštini. I danas govorite, hoćete da prebacite rad u odbore i tamo ga fokusirate. Kontrolna funkcija Parlamenta? Danas Vladu ovde ne možemo da sačuvamo jer ste vi nesposobni da to uradite. Znate li kakav ste nam zakon poslali u proceduru? U ponedeljak će se ovde raspravljati o izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu. Znate li šta nam Vlada predlaže u članu 27g? U poslednjem stavu stoji ovako – ukoliko Vlada na predlog ministra odluči da prihvati sugestije Narodne skupštine. I vi hoćete da vas neko doživi i shvati ozbiljno? Šta Vladu u odnosu na nas obavezuje? Ne obavezuje je ništa i radiće, naravno, ono što hoće. Ovo što danas radite jeste sila. Vi, gospođo Kolundžija, još niste imali vremena da naučite, gospođa Đukić Dejanović jeste. Vreme je trebalo da je nauči da batina ima dva kraja. Ovo, naravno, govorim u političkom smislu. Ko zna šta nam vreme donosi danas ili sutra. Ono što je trebalo da naučite jeste da se u politici ne ponašate onako kako ne biste voleli da sutra vlast ima odnos prema vama. To ne treba da radite. Vi ste ovo danas pokušali da svedete na puku priču o matematici. Znate, neko može da ima ili nema smisao za matematiku, da ima ili nema talenta, da je razume ili ne razume, ali ovo nije puka matematička priča. Svi vi koji ćete danas podići ruku za ovako nešto, morali ste da pokažete bar elementarni smisao za parlamentarne principe, principe demokratičnosti, poštovanja i političkog uvažavanja i razumevanja. To su osnove na kojima ste jedino mogli da gradite dobre parlamentarne odnose među svima nama koji sedimo ovde u ovom parlamentu. Za tako nešto nemate sluha. Za tako nešto vi, od svog konstituisanja, niste pokazali ni volju ni opredeljenje. Na kraju bih poslao poruku svima vama koji ćete glasati za ovo. Bilo bi dobro da pamtite sve ono što smo danas u ime SRS rekli, jer će se u sećanju na ovo, u vremenu koje je vrlo blizu, a pred vama je, naći odgovori na sve ono što će se tad pred vas postavljati kao pitanje. Radite nešto što nije dobro, što politički nije korisno, i nemojte da se čudite ako vas to isto sutra snađe, a onako kako vodite ovu državu i kako njome upravljate, SRS je ubeđen da ćete to da radite još jako kratko. Ovo je suprotno zakonu, suprotno Poslovniku, elementarnim demokratskim principima, parlamentarnim principima i SRS dr Vojislava Šešelja za ovo neće glasati. Hvala vam.
Jedanaest minuta i 30 sekundi je iskorišćeno vremena poslaničke grupe. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja pretresa pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika Narodne skupštine. (Da.) Narodna poslanica Nada Kolundžija. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, uvaženi narodni poslanici, možda vi imate pravo da, kao opozicija, smatrate da ne treba da učestvujete u kvorumu kada su u pitanju odbori. Vi kažete da je to legitimno pravo opozicije, ja to poštujem, ali onda se postavlja sledeće pitanje – kako je moguće obezbediti kvorum za rad Odbora za industriju, gde opozicija ima osam, a pozicija sedam; Odbora za urbanizam i građevinarstvo, gde opozicija ima šest, a pozicija pet; Odbora za trgovinu i turizam, gde opozicija ima šest, a pozicija pet itd.? Ukoliko je smisao formiranja parlamentarne većine u tome da se na taj način omogući rad Parlamenta i donošenje odluke kvalifikovanom većinom koja je utvrđena Ustavom i zakonom, onda je logično tražiti da odbori, koji su najvažniji deo parlamentarnog rada i koji treba da budu samo sedište parlamentarne rasprave i prethodnog donošenja odluke o zakonima (želim samo da vas podsetim da neki od odbora, prema zakonima, jesu i ovlašćeni predlagači određenih nezavisnih institucija i tela), mi imamo problem i potpuno je pogrešno celu ovu priču prevoditi na jednog, bilo kog, poslanika i njegov mandat. Dakle, radi se samo o tome da je neophodno obezbediti da parlamentarni odbori rade. Ako opozicija smatra da je njeno legitimno pravo da ne učestvuje u kvorumu, mi kažemo - u redu je, ne morate učestvovati u kvorumu, ali onda je neophodno obezbediti da parlamentarna većina, koja je preuzela odgovornost pred građanima Srbije za donošenje odluka, ima većinu u tim odborima i na taj način omogući da odbori nesmetano rade. Ako neko zaista misli da je nasilje kada stranke koje su dobile većinu na izborima treba u Parlamentu i kroz odbore da iskažu tu većinu, onda mislim da neko ne razume šta je demokratija. Hvala vam.
U elektronskom sistemu je prijavljeno dvoje narodnih poslanika. Želite li da govorite o povredi Poslovnika? (Ne.) Replika? (Da.) Nemate pravo na repliku, ni narodna poslanica Nataša Jovanović, ni narodni poslanik Dragan Stevanović. (Dragan Stevanović: Šta reći na ovo? Nisam imao nameru ni da vas napadam, ni da vas kudim.) Narodni poslaniče, molim vas da se pri zahtevu za davanje prava na repliku podsetimo Poslovnika, istog onog kog svi tražimo da se striktno pridržavamo. Propisi obavezuju predsedavajućeg i na to da odlučuje, na osnovu rečenog, da li postoji ili ne postoji pravo na repliku. Nigde u Poslovniku ne postoji način da se vama da za pravo da dobijete repliku svaki put kad god zatražite. Postoji duboko nerazumevanje, koje proističe ili iz toga što nismo čitali Poslovnik, ili iz toga što ne razumemo šta znače odredbe Poslovnika o pravu na repliku. Upućujem vas na odredbu Poslovnika koja definiše moje obaveze, kao predsedavajućeg, kad je davanje prava na repliku u pitanju. Zaključujem jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Pošto smo obavili jedinstveni pretres, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu odluke. Pošto je Narodna skupština završila raspravu o jedinoj tački dnevnog reda ove sednice, saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, određujem danas, 30. septembar 2010. godine, sa početkom u 20.00 časova, kao Dan za glasanje o tački dnevnog reda sednice Sedmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2010. godini. Zahvaljujem svima na saradnji i molim sve poslanike da tačno u 20.00 časova budu u sali, kako bismo mogli da utvrdimo kvorum i glasamo o tački dnevnog reda o kojoj je danas tekla rasprava. Hvala vam. [[Posle pauze – 20.10]] Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što pređemo na odlučivanje, potrebno je da utvrdimo kvorum. Saglasno članu 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, kvorum za rad Narodne skupštine u Danu za glasanje postoji ako je na sednici prisutno više od 126 narodnih poslanika, odnosno većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Molim vas da svoje kartice stavite u poslaničke jedinice sistema za glasanje da bismo utvrdili da li je u sali prisutno 126 narodnih poslanika. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 128 narodnih poslanika, odnosno da postoji prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da postoje uslovi za odlučivanje. Prelazimo na odlučivanje. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda – PREDLOG ODLUKE O DOPUNI ODLUKE O IZBORU ČLANOVA ODBORA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE Pošto je Narodna skupština obavila pretres, a pre prelaska na odlučivanje, podsećam vas da, prema članu 105. stav 2. Ustava Republike Srbije, Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika odlučuje o izboru članova odbora Narodne skupštine. Stavljam na glasanje Predlog odluke o dopuni Odluke o izboru članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije i molim vas da se izjasnite. Od 128 narodnih poslanika, 128 je glasalo za. Narodna skupština je usvojila Predlog odluke. Prelazimo na odlučivanje o POVREDAMA POSLOVNIKA na koje su u toku sednice ukazali narodni poslanici. Povodom ukazivanja narodnih poslanika na povrede Poslovnika Narodne skupštine, podsećam vas na odredbe člana 103. stav 6. i stav 10. Poslovnika, prema kojima narodni poslanik, ako i posle objašnjenja predsednika Narodne skupštine, odnosno predsedavajućeg, smatra da je povreda učinjena, može zahtevati, bez prava na obrazlaganje, da se Narodna skupština, bez pretresa, o tome izjasni u Danu za glasanje. Saglasno navedenim odredbama Poslovnika, prelazimo na odlučivanje. Poslanik Čedomir Jovanović je na sednici 30. septembra 2010. godine u 11.25 časova ukazao na povredu člana 23. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Od 128 narodnih poslanika, niko nije glasao za. Narodna skupština je odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika Narodne skupštine. Narodni poslanik Ivan Andrić je na sednici 30. septembra 2010. godine u 12.50 časova ukazao na povredu člana 107. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Od 128 poslanika, niko nije glasao za, a jedan je protiv. Narodna skupština je odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje jedine tačke dnevnog reda ove sednice i odlučivanje o njoj, saglasno članu 102. Poslovnika Narodne skupštine, zaključujem sednicu Sedmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2010. godini. Hvala vam.