Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram Sedmu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2014. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 116 narodnih poslanika. Podsećam vas da je članom 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine predviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine prilikom utvrđivanja dnevnog reda postoji, ako je na sednici prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 146 narodnih poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine, u smislu člana 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Momo Čolaković, Konstantin Arsenović i Miletić Mihajlović. Saglasno članu 86. stav 2. i članu 87. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine obaveštavam vas da sam ovu sednicu sazvala u roku kraćem od roka utvrđenog u članu 86. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, izuzetno za ponedeljak, dakle, mimo dana utvrđenih u članu 87. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, zbog potrebe da Skupština što pre razmotri predloge akata iz predloženog dnevnog reda sednice. Uz saziv ove sednice koji vam je dostavljen sadržan je predlog dnevnog reda sednice. Pre utvrđivanja dnevnog reda, saglasno članu 92. stav 2. i članu 93. Poslovnika Narodne skupštine, potrebno je da Skupština odluči o predlozima za stavljanje na dnevni red akata po hitnom postupku, predlogu za dopunu predloženog dnevnog reda, predlogu za spajanje rasprave i o predlogu za vođenje pretresa u pojedinostima, odmah po završetku načelnog pretresa Predloga zakona. Vlada je predložila da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama Zakona o zdravstvenom osiguranju, koji je podnela Narodnoj skupštini 27. oktobra 2014. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za je glasalo – 139 narodnih poslanika, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 26 poslanika od ukupno prisutnih 165 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova, prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o potvrđivanju drugog amandmana na Ugovor o saradnji između Vlade Republike Srbije i Evropske organizacije za eksploataciju meteoroloških satelita(EUMETSAT), koji je podnela Narodnoj skupštini 27. oktobra 2014. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Izvinite, nešto nije u redu sa sistemom. Molim vas da izvučete kartice ponovo, Meho Omerović, svi mi pokazuju. Moramo da ponovimo glasanje, greška. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za je glasalo – 57 narodnih poslanika, protiv – niko, uzdržanih – jedan, nije glasalo 106 poslanika od ukupno prisutnih 164 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Gordana Čomić predložila je da se po hitnom postupku stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama Zakona o finansiranju političkih aktivnosti, koji je podnela Narodnoj skupštini 28. oktobra 2014. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za je glasalo – 16 narodnih poslanika, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 150 poslanika od ukupno prisutnih 166 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Poslanička grupa DS predložila je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog odluke o izmeni Odluke i izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podnela Narodnoj skupštini 29. oktobra 2014. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 164, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasalačetiri od ukupno prisutnih 168 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o ograničavanju raspolaganja imovinom u cilju sprečavanja terorizma, koje je podnela Narodnoj skupštini 31. oktobra 2014. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – devet, protiv – niko, uzdržan – jedan, nije glasalo 158 od ukupno 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom beležništvu, koji je podnela Narodnoj skupštini 31. oktobra 2014. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 150, protiv – 11, uzdržanih – nema, nije glasalo sedam od ukupno prisutnih 168 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila ovaj predlog. Vlada je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o prometu nepokretnosti, koji je podnela Narodnoj skupštini 31. oktobra 2014. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 145, protiv – osam, uzdržanih – nema, nije glasalo 16 od ukupno prisutnih 169 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila ovaj predlog. Predsednik Narodne skupštine Maja Gojković predložila je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog odluke o imenovanju predsednika i potpredsednika parlamentarnog Odbora za stabilizaciju i pridruživanje, koji je podnela Narodnoj skupštini 31. oktobra 2014. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molimo da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 160, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo devet od prisutnih 169 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila ovaj predlog. Grupa od 128 narodnih poslanika predložila je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o finansiranju političkih aktivnosti, koji je podnela Narodnoj skupštini 31. oktobra 2014. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molimo da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 150, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 19 od prisutnih 169 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević, na osnovu član 92. stav 2. i 4. Poslovnika Narodne skupštine, predložili su da se predloženi dnevni red sednice dopuni tačkom Predlog zakona o dopunama Zakona o visokom obrazovanju, koji su podneli Narodnoj skupštini 26. septembra 2014. godine. Da li narodni poslanici Zoran Živković ili Vladimir Pavićević žele reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Narodne skupštine, Zoran Živković i ja predlažemo da se u dnevni red Sedme sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine uvrsti i … (Prekinut govor narodnog poslanika Vladimira Pavićevića zbog nestanka struje.) Nestalo nam je struje u Skupštini. Ne znam šta da radim? Poštovana predsednice Narodne skupštine, budući da ne vidimo vreme, molim vas da mi kažete da li mogu da govorim duže od tri minuta sada?
Sedite poslaniče, nešto ne radi sistem. Probajte sada da se prijavite za reč. Možete da nastavite. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Narodne skupštine, Zoran Živković i ja smo predložili da se u dnevni red Sedme sednice Drugog redovnog zasedanja naše Narodne skupštine uvrsti i Predlog zakona o dopunama Zakona o visokom obrazovanju, koji smo mi podneli još u septembru mesecu. Podsećam narodne poslanike da tim predlogom zakona o dopunama Zakona o visokom obrazovanju mi želimo da se akademska čestitost uvrsti u Zakon o visokom obrazovanju u članu 4. tog zakona, kao jedan od principa na kojima se temelji sistem visokog obrazovanja u Srbiji. To nam je jedna vrsta izmene Zakona o visokom obrazovanju. U drugoj tački predlažemo da se i objasni u tom zakonu na čemu se temelji taj princip akademske čestitosti. Podsećam sve narodne poslanike ovde da je povod za ovaj naš predlog da se danas u dnevni red uvrsti i rasprava o akademskoj čestitosti bila jedna ozbiljna sumnja u to da je ministar unutrašnjih poslova dr Nebojša Stefanović plagirao delove svoje doktorske disertacije, o čemu su pisali više puta naši mladi naučnici i istraživači koji su priznati u svetu i ne samo da su oni pisali o tome da je postojala i da i dalje postoji ozbiljna sumnja, nego smo mi ovde u ovoj Skupštini na Odboru za prosvetu ustanovili da komisija koja je ocenjivala taj doktorat nije bila kvalifikovana da oceni doktorsku disertaciju gospodina Stefanovića.
Poslaniče, vi zloupotrebljavate instituciju obrazloženja.
Poštovana predsednice Skupštine, samo da vam kažem, ja govorim o povodu za našu inicijativu.
Obrazložite zakon. Nije to inicijativa, nego Predlog zakona.
Da, ali u Predlogu zakona šta želimo? Da akademska čestitost postane jedan od osnovnih principa našeg sistema visokog obrazovanja. Povod za to je bila situacija gde su neki visoki funkcioneri kršili princip akademske čestitosti.
Zahvaljujem. Počeli smo od dve minute, sada je pet minuta i osam sekundi.
Počeli smo od tri, poštovana predsednice.
Dve smo prošli, sada je pet minuta i 15 sekundi. Nisam vas zakinula. Hvala. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Ne radi sistem. Određujem pauzu od 10 minuta. [[Posle pauze.]] Radimo uz pomoć agregata, ali može ponovo da dođe do prekida. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – tri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 57 narodnih poslanika od ukupno prisutnih 60 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. (Marko Đurišić, sa mesta: Nema kvoruma za glasanje.) Molim poslanike da uđu u salu i da krenemo sa radom. Molim da utvrdimo kvorum. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 128 narodnih poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da postoje uslovi za dalji rad Narodne skupštine. Vraćamo se na glasanje povodom predloga poslanika Zorana Živković i Vladimir Pavićevića. Stavljam na glasanje Predlog zakona o dopunama Zakona o visokom obrazovanju. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 13, protiv – tri, uzdržanih – nema, nije glasalo – 126 narodnih poslanika od ukupno prisutna 142 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik dr Aleksandra Tomić, na osnovu člana 92. stav 2, člana 157. stav 2. i čl. 192. i 193. Poslovnika Narodne skupštine, predložila je da se obavi zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom beležništvu i Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o prometu nepokretnosti; Predlogu zakona o izmenama Zakona o zdravstvenom osiguranju i Predlogu zakona o zdravstvenoj dokumentaciji i evidencijama u oblasti zdravstva; Predlogu odluke o izmeni Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije i Predlogu odluke o imenovanju predsednika i potpredsednika Parlamentarnog odbora za stabilizaciju i pridruživanje. Da li narodni poslanik dr Aleksandra Tomić želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 133, protiv – 11, uzdržan – jedan, nisu glasala – četiri narodna poslanika od ukupno prisutnih 149 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik dr Aleksandra Tomić, na osnovu člana 92. stav 2, a u skladu sa članom 157. stav 7. Poslovnika Narodne skupštine, predložila je da se pretres u pojedinostima o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom beležništvu i Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o prometu nepokretnosti obavi odmah po završetku načelnog pretresa tih predloga zakona. Da li narodni poslanik dr Aleksandra Tomić želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 129, protiv – devet, uzdržanih – nema, nije glasao – 13 narodnih poslanika od ukupno prisutnog 151 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Pošto smo se izjasnili o predlozima za stavljanje na dnevni red sednice akata po hitnom postupku, predlogu za dopunu predloženog dnevnog reda, predlogu za spajanje rasprave o predlogu za vođenje pretresa u pojedinostima odmah po završetku načelnog pretresa predloga zakona, na osnovu člana 93. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, stavljam na glasanje predlog dnevnog reda u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 139, protiv – devet, uzdržanih – nema, nije glasalo – sedam narodnih poslanika od ukupno prisutnih 155 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština utvrdila dnevni red Sedme sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2014. godini, u celini. Molim službu Narodne skupštine da sačini prečišćeni tekst dnevnog reda sednice i dostavi ga narodnim poslanicima. D n e v n i r e d: 1. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom beležništvu; 2. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o prometu nepokretnosti; 3. Predlog zakona o izmenama Zakona o zdravstvenom osiguranju; 4. Predlog zakona o zdravstvenoj dokumentaciji i evidencijama u oblasti zdravstva; 5. Predlog odluke o izmeni Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije; 6. Predlog odluke o imenovanju predsednika i potpredsednika Parlamentarnog odbora za stabilizaciju i pridruživanje; i 7. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o finansiranju političkih aktivnosti. Prelazimo na rad po utvrđenom dnevnom redu sednice. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić, po Poslovniku. Izvolite.
Poštovana predsednice, član 86. stav 4. govori da predsednik Narodne skupštine može da odloži čas, odnosno dan početka sednice Narodne skupštine. Ne znajući za ove probleme koje smo imali danas na početku rada, naša poslanička grupa je uputila vama molbu, pošto to jedino možemo, da u skladu sa ovim članom Poslovnika odložite današnji početak rada Narodne skupštine, odnosno raspravu o 1. i 2. tački dnevnog reda, s obzirom da se raspravlja o rešenju koje je proizvelo štrajk advokata u Srbiji koji traje već skoro dva meseca. U trenutku dok se razgovori između ministra i advokata vode mi treba da raspravljamo o jednom problemu, o rešavanju problema koji nije plod dogovora dve strane i smatramo da je besmisleno danas raspravljati o nečemu što neće dovesti do rešenja, da ćemo za nekoliko dana ili nedelja ponovo morati da sednemo ovde i raspravljamo o istim zakonima. Ne vidimo svrhu da vodimo danas raspravu o ove dve tačke i molimo vas još jednom da odložite početak rasprave o ove dve tačke dnevnog reda kako bi se napravio dogovor i onda taj dogovor ovde kroz izmene zakone sproveli i rešili jedan veliki problem koji je danas blokirao pravosuđe u Srbiji. Hvala.
Zahvaljujem poslaniče. Da, sednica je sazvana pre nekoliko dana, ali sada je Skupština, dakle svojim glasanjem, većinom glasova potvrdila dnevni red koji je predložen, naravno i dodate su još neke tačke dnevnog reda, te time i dala potvrdu da je hitnost postupka neophodna u ovim tačkama dnevnog reda prilikom usvajanja. Drugi razlog je, uzela sam u obzir da je vaša poslanička grupa, odnosno vi 7. oktobra podnela skoro istovetni tekst Predloga zakona o izmenama Zakona o javnom beležništvu i Predlog zakona o izmenama Zakona o prometu nepokretnosti kojim su, ako poredite sa Predlogom zakona, Vlada Republike Srbije inkorporirana upravo ova rešenja koja ste vi predložili, te time ne vidim razlog zašto ne bi raspravljali danas i usvojili Predlog zakona u kome su inkorporirana i vaša rešenja. Zahvaljujem. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine obaveštavam vas da sam pored predstavnika predlagača Nikole Selakovića ministra pravde, pozvala da današnjoj sednici prisustvuju i Biljana Pavlović državni sekretar u Ministarstvu pravde, Nela Kuburović pomoćnik ministra pravde, Jovan Ćosić šef odseka u Ministarstvu pravde i Zlatko Petrović viši savetnik u Ministarstvu pravde. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički načelni pretres o predlozima zakona iz 1. i 2. tačke dnevnog reda, a pre otvaranja zajedničkog načelnog pretresa podsećam vas da shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinili da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine otvaram zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom beležništvu i Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o prometu nepokretnosti. Da li predstavnik predlagača Nikola Selaković ministar pravde želi reč? (Da.) Izvolite ministre.
Zahvaljujem, poštovana gospođo predsednice Narodne skupštine, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, želim na početku današnje objedinjene načelne rasprave da vam prestavim najvažnija rešenja koja sadrži Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o prometu nepokretnosti kao i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom beležništvu koje je predložila Vlada Republike Srbije, a pripremilo Ministarstvo pravde. Kao što vam je poznato, novi Zakon o prometu nepokretnosti usvojen je u Narodnoj skupštini krajem avgusta meseca ove 2014. godine. Razlog za donošenje ovog zakona bio je isključivo njegovo usklađivanje sa odredbama Zakona o javnom beležništvu koji je donet 2011. godine, a izmenjen i dopunjen 2013. godine, a koji je posle odlaganja početka primene u dva navrata otpočeo sa primenom 1. septembra ove, 2014. godine. Izmenama Zakona o javnom beležništvu iz 2013. godine, predviđeno je da se ugovori o raspolaganju nepokretnostima sačinjavaju isključivo u obliku javno beležničkog zapisa, za čije sastavljanje je nadležan javni beležnik. Shodno tome, takvo rešenje sadržano je i u novom Zakonu o prometu nepokretnosti. Razlog za donošenje takvog rešenja sadržan je u potrebi da se u izuzetno važnoj oblasti, kako za građane, tako i za privredu, kakva je oblast prometa nepokretnosti poveća pravna sigurnost. Naime, prema ranije važećem Zakonu o prometu nepokretnosti, ugovor kojim se prenosi pravo svojine na nepokretnosti mogao je da sačini bilo ko. S tim što je bilo obavezno da se potpisi ugovornika overe kod suda. Dakle, da se potpisi ugovornika overe kod suda. Pri tome, sud nije imao obavezu da se upušta u sadržinu ugovora, već je samo proveravao u posebnoj evidenciji da li ranije već overio potpise na ugovoru koji se odnosi na istu nepokretnost, a da je prodavac isto lice. Ovakvo rešenje bilo je manjkavo sa stanovišta pravne sigurnosti i često se u praksi dešavalo da ugovori o prometu nepokretnosti budu predmet sporova pred sudovima, kao i da strane ugovornice najčešće kupci nepokretnosti budu oštećeni. Stoga je Zakonom o prometu nepokretnosti uvedena obaveznost forme javno beležničkog zapisa za ugovore o prometu nepokretnosti. Pri sačinjavanju ovog ugovora javni beležnik je dužan da ispita i proveri sva dokumenta i činjenice koje se odnose na predmetnu nepokretnost, budući da javno beležnički zapis predstavlja javnu ispravu, kao i zbog činjenice da javni beležnik odgovara za štetu koju pričini strankama u vršenju svoje delatnosti. Posebno bih istakao da uvođenje posebne forme za ugovore o prometu nepokretnosti ne predstavlja ograničenje slobode ugovaranja, kako se u jednom delu javnosti težilo da predstavlja. To je iz razloga što javni beležnik, shodno odredbi člana 71. Zakona o javnom beležništvu dužan da u ispravi koju sačinjava verno zapiše sadržinu izjava koje su pred njim date. Dakle, javni beležnik je dužan po Zakonu o javnom beležništvu da verno zapiše sadržinu izjava koju su ugovornici pred njim dali, što apsolutno garantuje slobodu ugovaranja strana ugovornica. Pored toga, u našem pravu postoje ugovori za koje je propisano da budu sačinjeni u posebnoj formi da bi bili punovažni. Primer za to je svakako Ugovor o doživotnom izdržavanju, koji prema članu 195. Zakona o nasleđivanju mora biti sačinjen u pismenom obliku i overen od sudije koji je dužan da ga pre overe pročita strankama i primaoca izdržavanja naročito upozori da imovina koja je predmet izdržavanja ne ulazi u njegovu zaostavštinu i da se njome ne mogu namiriti nužni naslednici, kao i da ako se ne ispoštuje forma zaključivanja tog ugovora, takav ugovor se smatra ništavnim. Analizirajući dosadašnju primenu novog Zakona o prometu nepokretnosti i zahteve prakse, zaključeno je da treba pristupiti izmenama i dopunama tog zakona, na način koji je sadržan u predlogu Zakona o izmenama i dopunama Zakona o prometu nepokretnosti. Članom 1. Predloga zakona izmenjen je član 4. Zakona o prometu nepokretnosti tako što je predviđeno da pored javno beležničkog zapisa koji sačinjava javni beležnik, Ugovor o prometu nepokretnosti može biti sačinjen i od drugih lica, bilo da su to advokati ili same stranke, s tim da mora da bude overen od strane javnog beležnika u postupku solemnizacije, kako bi stekao od svojstva privatne svojstvo javne isprave. Postupak solemnizacije propisan je članom 93. Zakona o javnom beležništvu. U skladu sa odredbama navedenog člana Zakona o javnom beležništvu, javni beležnik overom daje nejavnoj ispravi pravnu snagu javne isprave, čime potvrđuje da sadržina isprave odgovara volji stranaka i da su je stranke svojeručno potpisale. Javni beležnik neće overiti ispravu ako je sadržina isprave nedopuštena po zakonu, ako sumnja da je njena sadržina prividna, da se preduzima radi izbegavanja zakonskih obaveza ili protivpravnog oštećenja trećih lica. Takođe, ako javni beležnik smatra da stranka nema pravo da zaključi pravni posao iz nejavne isprave koja se podnosi na overu, dužan je da na to upozori stranke i to upozorenje unese pored overene isprave. Naglasio bih i da prema odredbama javnobeležničke tarife nagrada javnog beležnika za solemnizaciju ne iznosi pun iznos tarife, već iznosi 60% od nagrade za sačinjavanje javnobeležničkog zapisa, čime će se smanjiti troškovi za stranke koje same sastavljaju ugovor o prometu nepokretnosti, a advokatu koji sastavlja ugovor otvoriti mogućnost da pristojno naplati svoj rad za sastavljanje tog ugovor o prometu nepokretnosti. Dakle, još jednom da bi bilo jasnije, ukoliko javni beležnik samostalno sastavlja ugovor o prometu nepokretnosti, on naplaćuje pun iznos javnobeležničke tarife. Ako ugovor o prometu nepokretnosti sastavlja sam građanin ili advokat, javni beležnik u postupku overe kroz solemnizaciju ne naplaćuje pun iznos javnobeležničke tarife, već svega 60% tog iznosa. U poređenju sa rešenjima u zemljama okruženja, u zemljama regiona, to je najniži iznos za solemnizaciju. Uglavnom se solemnizacija naplaćuje u iznosu od 80% javnobeležničke tarife za sastavljanje ugovora, što je u Srbiji znatno niže, odnosno 60%. Ostali članovi Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o prometu nepokretnosti predstavljaju usklađivanje sa izmenom sadržanom u članu 1. ovog zakona. U pogledu Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom beležništvu, istakao bih da su u ovom Predlogu zakona uglavnom sadržane izmene i dopune koje se odnose na usaglašavanje sa Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o prometu nepokretnosti. U članu 3. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom beležništvu vraćeno je rešenje iz osnovnog teksta člana 82. stav 1. tačka 5) iz 2011. godine prema kome se u obliku javnobeležničkog zapisa isključivo sačinjavaju pored drugih pravnih poslova i ugovori o prometu, odnosno o raspolaganju nepokretnostima, ali samo kada su u pitanju lica koja su poslovno nesposobna. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom beležništvu donosi i neke značajne novine. Odredbama člana 1. i 2. Predloga zakona menjaju se odredbe članova 16. i 28. Zakona o javnom beležništvu, tako što se daje mogućnost kandidatima za javne beležnike da konkurišu bez obzira na svoje prebivalište u momentu raspisivanja konkursa, s tim da su dužni da u slučaju imenovanja promene svoje prebivalište do dana polaganja zakletve u mesta za koja su imenovani. To konkretno znači da jedan kandidat koji ispunjava uslove da bude imenovan za javnog beležnika, a recimo živi u Novom Sadu, pored raspisanog konkursa za javnobeležničko mesto u Novom Sadu, on može da konkuriše i za raspisani konkurs u Subotici, Somboru, Vršcu, Rumi, Šapcu ili Valjevu, a da bude izabran tamo gde zaista bude najkonkurentniji. Ovo je rešenje koje će pomoći da zaista mnoge opštine i gradovi u Srbiji dobiju svog javnog beležnika i da taj posao koji privremeno obavljaju sudovi preuzmu da rade javni beležnici. Članom 5. Predloga zakona dopunjuje se član 134. Zakona o javnom beležništvu tako što se predviđa da su javni beležnici dužni da iznos od 30% od naplaćene nagrade bez PDV uplate na račun budžeta RS, a da se ta sredstva koriste za finansiranje rada sudova, što je u skladu sa uporedno-pravnim rešenjima iz zemalja u kojima postoji javno beležnička delatnost. Naglašavam da ovakvo rešenje, kojim se deo nagrade javnog beležnika opredeljuje za rad sudova, odnosno odlazi direktno u budžet Srbije nije bilo sadržano u dosadašnjim rešenjima Zakona o javnom beležništvu. U uporednom pravu možemo videti da je taj procenat koji beležnik od svog prihoda uplaćuje direktno u budžet različit. Razlikuje se od delokruga nadležnost javnog beležnika. Ako gledamo recimo jedno od maksimalističkih rešenja, koje je prisutno u francuskom pravu, gde javni beležnik 80% nagrade uplaćuje u budžet države, 10% u budžet komore, a svega 10% zadržava za sebe, doći ćemo do zaključka da je to rešenje koje nije primereno našim nadležnostima javnog beležnika iz jednostavnog razloga što je u toj istoj državi, sa kojom sam uporedio ovu situaciju, javni beležnik istovremeno i matičar, venčava, razvodi, upisuje i ispisuje iz knjiga rođenih, umrlih, venčanih, da je on istovremeno i svojevrsna kancelarija za brze odgovore, jer kada hoćete da steknete građevinsku dozvolu, upotrebnu dozvolu za neki objekat obraćate se javnom beležniku, i kao vrhunac tog sistema u toj zemlji, javni beležnik je u toj zemlji, u tom pravnom sistemu, između ostalog, i poreznik. Prema tome, njegov delokrug nadležnosti izuzetno je širok, prihodi koje ostvaruje izuzetno su visoki pa prema tome može da se opredeli 80% koji ide u budžet. U skladu sa nadležnostima naših javnih beležnika visina izuzimanja prihoda koji idu direktno u koristi države od 30% smatra se primerenom. Na kraju želim da vam se zahvalim na pažnji i izrazim nadu da se posle rasprave u načelu i pojedinostima Predloga zakona o izmeni i dopuni Zakona o prometu nepokretnosti i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom beležništvu biti usvojeni. Želim na kraju da se osvrnem i na još nešto što je u fokusu pažnje građana Srbije, celokupne javnosti Srbije. Ovakva rešenja zaista predstavljaju maksimalna racionalna rešenja za zahteve koje su u toku svog pedesetodnevnog i više nego pedesetodnevnog štrajka i obustave rada u Srbiji istakli advokati. Da li su ovo rešenja koje su vrhovi advokatskih komora tražili? Ne. Vrhovi advokatskih komora su tražili izmene koje gotovo u potpunosti obesmišljavaju koncept zakona iz 2011. godine i iskoristiću priliku da i u raspravi i u načelu i pojedinostima se osvrnem na detalje toga. Ovo su rešenja koja pružaju priliku advokatima koji su se bavili isključivo ugovornim pravom. Ako i nisu u međuvremenu postali javni beležnici, da i dalje nastave da se bave ovom svojom delatnošću, da ostvaruju prihod od koga mogu da žive, a da uz sadejstvo sa javnim beležnikom građaninu pružaju mnogo viši stepen pravne izvesnosti i pravne sigurnosti. Advokati i javni beležnici nisu, ne mogu i ne smeju da budu suprotstavljene strane. I jedni i drugi su potrebni građanima Srbije, i jedni i drugi su potrebni pravnom sistemu koji teži jednom boljem, savršenijem i stabilnijem funkcionisanju. U ime toga, pozivam vas da nakon dobre i plodne rasprave, kao što je to bilo i svakog puta do sada, podržite izglasavanje ovih zakona. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović. Izvolite.
Zahvaljujem se, predsednice. Poštovani ministre, članovi i predstavnici Ministarstva, kolege narodni poslanici, učešćem u raspravi o predlozima o izmenama i dopunama Zakona o javnom beležništvu i Zakona o prometu nepokretnosti poslanička grupa Socijalističke partije Srbije daje snažnu podršku Vladi Republike Srbije i premijeru Vučiću u pokušaju da se konačno definiše zakonski okvir upravo onoga što je u fokusu opšte javnosti i pažnje opšte javnosti već duže vreme, a to je promet nepokretnosti. Premijer Aleksandar Vučić je nedavno izneo stav da su zahtevi advokature delimično osnovani. To je bio jasan znak da se mora konačno pristupiti izradi zakonskog okvira, kako će se promet nepokretnosti obavljati na efikasan način u skladu sa zakonom i, što je najvažnije, u skladu sa Ustavom. Ono što poslanička grupa SPS na ovoj sednici afirmiše, a istovremeno i traži od svih narodnih poslanika, bez obzira kojoj političkoj orijentaciji pripadaju, pozicionoj ili opozicionoj, jeste da se ono o čemu mi raspravljamo posmatra isključivo kroz prizmu zaštite interesa građana Republike Srbije, uspostavljanja pravne sigurnosti za građane Republike Srbije, ali ne samo za građane Republike Srbije, već i za sve potencijalne investitore koji žele da ulažu u Republiku Srbiju i pri tome da se svi zakoni koje mi donosimo moraju usaglasiti pre svega sa odredbama Ustava, da se moraju usaglasiti sa odredbama Zakona o obligacionim odnosima i, naravno, sa odredbama Zakona o advokaturi. Ono na čemu treba posebno insistirati, jeste da je Vlada Republike Srbije, i u tom pravcu se daje Vladi podrška, prepoznala nešto što je logično i što je državi Srbiji, pa i svakoj uređenoj državi neophodno potrebno, a to je da su u jednom od stubova vlasti, konkretno sudstvo, neophodno potrebni i advokatura, koja je uzgred rečeno ustavna kategorija, i javno beležništvo koje kao institucija nije obuhvaćeno Ustavom. Advokatura predstavlja ne samo esnaf, već predstavlja instituciju kojoj je Ustav garantovao legitimaciju pružaoca pravne pomoći. Javni beležnici tu legitimaciju na osnovu Ustava nemaju i Ustavom nisu obuhvaćeni, ali je nesumnjivo da su na osnovu Zakona o javnom beležništvu neophodno potrebni u pravnom sistemu Republike Srbije, naročito imajući u vidu činjenicu da je kompletna vanparnična materija, naročito vanparnični postupak, na osnovu tog zakona i sudova preneta na javne beležnike. Zbog toga poslanička grupa SPS nikada neće podržati rivalitet između advokature sa jedne strane i javnih beležnika sa druge strane, jer takav rivalitet u ovom procesu nije prihvatljiv. Bolje rečeno, on je nedopustiv. Ono što poslanička grupa SPS smatra kao osnovni cilj našeg današnjeg rada i kao jednu od najvažnijih političkih poruka, koja građanima Republike Srbije treba da bude upućena sa ove sednice, jeste da se moramo izboriti za vladavinu prava i za pravnu sigurnost građanima Republike Srbije koji su potencijalni učesnici u prometu nepokretnosti, odnosno potencijalni učesnici u pravnim poslovima koji za predmet imaju raspolaganje nepokretnostima. U tom pravcu, poslanička grupa SPS će danas preko mene kao ovlašćenog predstavnika, a kasnije i u raspravi u pojedinostima, izneti predloge, za koje smatram da po kvalitetu mogu doprineti da se upravo ovaj Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom beležništvu, kao i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o prometu nepokretnosti, podigne na još veći nivo kvaliteta. U tom smislu je poslanička grupa SPS podnela amandmane, za koje verujem, poštovani ministre, da će sa vaše strane biti pažljivo analizirani i da će ovi amandmani biti uvaženi jer su u duhu onoga što, ponovo ću istaći, poslanička grupa SPS smatra da je krucijalni cilj, a to je postizanje pravne sigurnosti i obezbeđenje vladavine prava. Polazimo od toga, kada već govorimo o građanima, jer sve što radimo ovde moramo raditi u interesu građana, šta je to elementarno pravo građana kada su u pitanju zakoni o kojima danas raspravljamo. Elementarno pravo građana je da na osnovu svoje slobodno izražene volje ili, kao to mi pravnici kažemo, autonomije volje mogu zaključivati ugovore o prometu nepokretnosti, a to su u praksi u najvećem broju slučajeva ugovori o kupoprodaji i eventualno ugovori o poklonu. Iz ovog prava kao elementarnog prava građani kao učesnici u prometu nepokretnosti izvode i druga prava koja nesumnjivo građanima ne smeju biti uskraćena. Jedno od tih prava je da ugovor o prometu nepokretnosti sačine u pismenoj formi, a drugo je pravo potpuno slobodno opredeljenje ili slobodan izbor građana kome će poveriti sačinjavanje ugovora o prometu nepokretnosti, da li će ga poveriti javnom beležniku, advokatu, medijatoru, službi pravne pomoći, pravnoj klinici ili bilo kom drugom obliku koji podrazumeva instituciju pružaoca pravne pomoći. Zato mi u poslaničkoj grupi SPS smatramo krajnje pozitivnu težnju da se u celosti, ponoviću, u celosti eliminiše ekskluzivitet javnog beležnika da sačinjava ugovore, a naročito kada su u pitanju ugovori o prometu nepokretnosti. Zarad građana, poštovani ministre, izneću jedan primer, ilustracije radi. Te primere sam uzeo iz dva grada, Užica i Smedereva. To su gradovi koji imaju otprilike oko 100.000 stanovnika i godišnje se overi do 20.000 ugovora o prometu nepokretnosti. Možemo zamisliti koliki je onda taj broj ugovora koji se overavao u sudovima, a kada govorim o overama, govorim upravo o sudskim overama ugovora, koliki je taj broj bio u Novom Sadu, u Nišu, u Kragujevcu, u Beogradu sa blizu dva miliona stanovnika. Nesumnjivo veći, i to mnogo veći, imajući u vidu činjenicu da je sigurno 100% takvih ugovora overeno kroz legalizaciju ugovora, odnosno legalizaciju potpisa ugovarača. Upravo zbog toga je bilo apsolutno neshvatljivo da se u praksi pojavi zakon koji oduzima pravo drugim pružaocima pravne pomoći, neću stalno apostrofirati advokate jer to nije cilj moje poslaničke grupe, već svih vidova pružalaca pravne pomoći, pa i samih građana koji samostalno i samoinicijativno mogu sačinjavati takve ugovore. Međutim, ova prava nisu jedina prava koja moraju biti garantovana građanima Republike Srbije kao potencijalnim učesnicima prometa nepokretnosti, već postoje i druga prava koja takođe moraju biti apsolutno zajamčena, odnosno apsolutno garantovana, a dva takva prava, koja mogu da se kumuliraju u jednom, jesu isključivo slobodan izbor, isključivo slobodno opredeljenje svakog građanina da se opredeli da li će ugovor o prometu nepokretnosti, koji je sačinio u pisanoj formi, overiti ili potvrditi. Radi se o dva potpuno različita pravna instituta. Radi se i u pravnoj teoriji, a i u pravnoj praksi, naročito sudskoj praksi, o dve potpuno različite kategorije. Overa ugovora podrazumeva prostu i jednostavnu overu potpisa ugovarača na ugovor. Ona se zove legalizacija. Za veliki broj ugovarača, nesumnjivo najveći broj ugovarača overa potpisa na ugovoru je sasvim dovoljna u smislu legalizacije, kao oblika ili forme, ne samo ugovora, već stupanja ugovora u pravni saobraćaj, da na osnovu legalizacije, potpisa na ugovoru stranka ostvaruje druge prava. Jedno od tih prava je upis svojine u evidenciju Službe za katastar nepokretnosti. Podsetiću da Zakon o državnom premeru i katastru ne traži potvrđivanje ugovora, već je dovoljna samo overa potpisa ugovarača na ugovoru kako bi titular prava svojine na osnovu ugovora upisao to pravo svojine u Službi za katastar nepokretnosti. Ono što su sudovi do sada radili, u toliko velikom broju slučajeva, koje sam napomenuo, ubuduće će, uvereni smo, raditi javni beležnici. Mišljenja sam da se u javnosti stvorila jedna pogrešna, iskrivljena slika ili nerazumevanje o tome šta je solemnizacija, odnosno potvrđivanje ugovora i to je ono sa čim se i ja, i moja poslanička grupa SPS slaže u vašem uvodnom izlaganju, da solemnizovani mogu biti oni ugovori koji podrazumevaju poseban postupak potvrđivanja, koji podrazumevaju posebnu kontrolu ugovora i koji podrazumevaju predočavanje na posledice takvog ugovora. Do sada su sudovi potvrđivali ili solemnizovali ne samo, kako ste to vi naveli ugovor o doživotnom izdržavanju, gde je autonomija volje zastupljena na taj način što primalac izdržavanja ističe želju da davaocu izdržavanja na ime pružene nege, pomoći, brige i ostalog, nakon njegove smrti ostavi u svojinu kompletnu ili deo imovine sa kojom je raspolagao kao vlasnik. Tada je zaista sud zakazivao ročišta, pozivao stranke, predočavao stranke šta je posledica jednog takvog ugovora, naravno prethodno čitao ugovor. Ukoliko postoje određeni propusti upućivao na otklanjanje tih propusta i na kraju potvrđivao odnosno solemnizovao ugovor o doživotnom izdržavanju. Ali, to nije jedini ugovor, solemnizovani su, recimo i ugovor o raspodeli imovine za života ostavioca. Svako od nas ima pravo na to da za svog života odluči da raspodeli svoju imovinu svojim naslednicima, svojim potomcima i taj ugovor se takođe potvrđuje na isti način i po istom principu. Međutim, mi u poslaničkoj grupi SPS smatramo da oba ova prava i pravo na legalizaciju, kao overu potpisa i pravo na solemnizaciju, moraju biti garantovana građanima Republike Srbije i da u tom pravcu ne sme biti diskriminacije jer Ustav Republike Srbije propisuje kao garanciju zabranu diskriminacije. Imajući u vidu, da je veliki broj građana, kao potencijalnih učesnika u prometu nepokretnosti opredeljen za legalizaciju odnosno overu potpisa, onda je to neko pravo koje i zakon treba jasno da precizira i jasno da definiše. Postavlja se pitanje šta ukoliko se u situaciji kada se građanin obraća advokatu, ili drugom pružaocu pravne pomoći, kome nadoknađuje svoju uslugu, shodno tarifi koja je propisana zakonom, nakon toga vrši solemnizaciju plaćajući ponovo tu istu naknadu. Mi smatramo da to opterećenje građana ne treba da postoji i smatramo da u toj situaciji tarifa javnog beležnika za overu potpisa mora biti primerena i mora biti nastavljena kroz praksu koju su ranije činili sudovi. Na kraju krajeva, postoji veliki broj investitora koji angažuju svoje advokatske kancelarije ili advokatske kancelarije u Srbiji, kao što je to u većem broju slučajeva bilo u Beogradu, gde se traži isključivo legalizacija, odnosno overa potpisa ugovora, ali ne i solemnizacija. Ova dva oblika ugovora, ove dve forme ugovora, moraju biti ravnopravno i ravnomerno omogućene građanima Republike Srbije, bez bilo kakvog favorizovanja kako u korist legalizacije, tako i u korist solemnizacije, već isključivo na osnovu slobodnog izbora, slobodne volje ugovarača. Nadamo se da ovakvi predlozi imaju i te kako smisla, jer bi se u suprotnom na neki način pomalo i obesmislio cilj zakona. Postoji opasnost vraćanja ekskluziviteta javnog beležnika ili javnom beležniku i zbog toga poslanička grupa SPS podržava da se na osnovu upravo ova dva prava, prava na izbor građanina, da li će da traže overu potpisa ili će da traže potvrdu ugovora, taj izbor izbor odnosno to prihvati, garantuje i realizuje. Zarad informisanja građana, solemnizacija jeste neophodno potrebna u određenim situacijama kada je neophodno potrebna intervencija državnog organa, recimo suda, bilo ko od potencijalnih učesnika u prometu nepokretnosti koji ima za to pravni interes može da traži potvrđivanje odnosno solemnizaciju i u tom pravcu javni beležnik mora da preduzme sve ono što je zakonom propisano da se takav pravni posao, odnosno ugovor solemnizuje. Kao što je slučaj kod određenih situacija gde su u pitanju stambeni krediti ili ugovora o kojima smo razgovarali. Nešto što ne smemo zaboraviti jeste odgovornost i advokata i javnih beležnika. Javni beležnici odgovaraju strankama, celokupnom svojom imovinom za štetne posledice koje bi se strankama mogle, njegovim nesavesnim radom pričiniti. Istini na volju, mi nemamo imovinsku kartu javnih beležnika, ne znamo sa kojom imovinom raspolažu. S druge strane, advokati odgovaraju za štetne posledice koje bi eventualno pričinili građanima na osnovu osiguranja i to obaveznog osiguranja za sve štete koje se u takvim situacijama pričine. Dakle, odgovornost i jednog i drugog vida pružaoca pravne pomoći ne sumnjivo postoji, ali postoji i drugi kontrolni mehanizmi ovakvih ugovora. Poreska uprava kontroliše ugovore o prometu nepokretnosti samo u pogledu onog dela obaveznog elementa ugovora, shodno odredbama Zakona o obligacionim odnosima, koji ukazuje na kupoprodajnu cenu. Tako da se ugovarači mogu sporazumevati i dogovarati za bilo koju cenu, pa i najmanju, poreska uprava će intervenisati i utvrditi poresku obavezu na osnovu stvarne tržišne vrednosti nepokretnosti koja je predmet tog ugovora. Ono što nam se čini jeste činjenica da stoji opravdanost da se moraju preduzeti sve mere sprečavanje zloupotrebe u pogledu višestrukog zaključivanja ugovora, jer smo nedavno bili svedoci da jedan prodavac prodavao istu nepokretnost nekoliko puta, da je nepokretnost preprodavana i da je na taj način činjena šteta građanima. Moram podsetiti da je od 2010. godine u sudovima uveden sistem i to centralizovan sistem, centralizovana baza podataka koju je Libra uvela gde se od 2010. godine više ne može desiti da se jedna ista nepokretnost preprodaje, odnosno da se vrši kontrola. To je u uvodnom izlaganju argumentovano i činjenično, tačno, odnosno ono što stoji u praksi. Na kraju ono što smatram da je neizostavno potrebno pomenuti jeste činjenica da Vlada Republike Srbije nesubjektivizuje i ne ispoljava subjektivitet prema bilo kome, ni prema advokatima, ni prema javnim beležnicima. To ne čini ni moja poslanička grupa SPS. Ono što sam rekao da rivalitet između advokata i javnih beležnika ne sme da postoji, to je činjenica i ne sme da postoji. Sa druge strane, ono što je jako važno, važno je da građani znaju da Vlada Republike Srbije ne želi ukidanje advokature, kao što ni advokatura ne želi da destabilizuje državne temelje, odnosno pravno ustrojstvo Republike Srbije. I advokatura i javno beležništvo i ostali pružaoci pravne pomoći imaju samo jedan cilj i u tom cilju moraju da rade, a to je pravna sigurnost i ponovo vladavina prava. Zbog toga smatram da su razlozi koje sam izneo dovoljni da amandmane koje smo predložili, kao i predloge i sugestije, kao krajnje dobronamerne, koje smo izneli, prihvatite sa uvažavanjem i razumevanjem. Isto tako, poslanička grupa SPS smatra da se ne može dovoditi u situaciju da državni aparat ne funkcioniše toliko dugo, da se ne možemo ni u kom slučaju dovesti u situaciju paralizovanja sistema vlasti, u ovom slučaju, jednog od stubova vlasti, a to je sudstvo, i da država u tom pravcu mora da reaguje, jedna od pravih reakcija jeste upravo podrška zakonima …
Zahvaljujem. Vreme.
Završavam, podrška zakonima koje mi podržavamo u sklopu ove diskusije…
Hvala poslaniče.
i u sklopu onoga što je predloženo. Hvala vam.
Reč ima ministar Selaković.
Hvala uvažena gospođo predsednice. Dame i gospodo narodni poslanici, zaista sam pažljivo i pomno pratio izlaganje svog uvaženog kolege, narodnog poslanika Neđe Jovanovića i želeo bih da ukažem na nekoliko momenata koji su ipak javno izgovorena reč, pa se treba osvrnuti na njih. U vrlo sadržajnom izlaganju, kolega Jovanović je dao podatak vezan za gradove Užice i Smederevo koji imaju negde do 100.000 stanovnika. Oba grada su gradovi u kojima još uvek nemamo javnog beležnika, ali je dao podatak da se, recimo u Užicu, godišnje overava 20.000 ugovora o prometu nepokretnosti. Podatak je ne za malo, nego izuzetno netačan. Ja verujem da niste tu grešku učinili namerno. Evo reći ću vam kako i zašto. Za Užice nemam konkretan podatak, ali imam recimo za gradsku opštinu Zemun. Gradska opština Zemun ima oko 162.000 birača i negde se procenjuje oko 200.000 stanovnika. U gradskoj opštini Zemun ja imam podatak iz Trećeg osnovnog suda za 2014. godinu, za dva meseca, iz različitog perioda godine. Jedan je mart mesec 2014. godine, drugi je jun mesec 2014. godine. U martu mesecu na području Trećeg osnovnog suda za opštinu Zemun, ukupno overenih potpisa na ugovorima o prometu nepokretnosti ima 155, aonda za mesec jun, ta brojka je 226. Kada to pogledate na godišnjem nivou za opštinu sa 200.000 stanovnika, doći ćete do podatka da je to otprilike negde oko 2.000 ugovora o prometu nepokretnosti. Pretpostavljam da se vaša brojka ticala ukupnog broja overa koje su sudske overe, a ne samo overe ugovora o prometu nepokretnosti. Međutim, ono što ovde zabrinjava, ja ću to vezati za drugi deo vaše diskusije, evo recimo, za taj mesec mart i mesec jun na području Trećeg osnovnog suda Opština Zemun, od 155 ugovora overenih u martu, samo 15 ugovora ima pečat advokata. Od 155 samo 15 na sebi nosi pečat advokata koji je ugovor sastavio. U junu mesecu od 226 ugovora, samo 19 ugovora nosi pečat advokata koji je sastavio ugovor. Neću da ulazim u raspravu oko toga, vi ste dobar advokat, dobar pravnik, odličan pravnik, i jasno vam je šta sam time želeo da poručim. Kada je reč o drugim delovima koje ste istakli u vašem obraćanju, nije tačno da kroz solemnizaciju, i ja sam to dobro objasnio u uvodnoj reči, da građanin opet plaća istu taksu. Hajde da ponovim još jednom. Dakle, on plaća jedan iznos kada sastavlja ugovor za njega javni beležnik. Ajde simbolično da se izjasnimo, ako je taj iznos 1.000 dinara, i ugovor sastavlja samo javni beležnik, građanin njemu plaća 1.200 dinara, to je nagrada beležniku, plus PDV. Ako odlazi kod advokata, pa onda advokat sastavi ugovor, a sa tim ugovorom ugovornici ili advokat odlaze kod javnog beležnika, on ne plaća tih 1.000 beležniku, on beležniku plaća 600 dinara. Sada da građanima razjasnimo jednu pravnu radnju koja njima zvuči potpuno strano. Šta to znači solemnizacija? Šta je to pretvaranje privatne isprave u javnu ispravu? Evo jednog konkretnog primera. Recimo gospodin Jovanović i ja trgujemo jednim stanom u Beogradu, i to činimo pre pet meseci. Tada nema javnih beležnika u Srbiji. Nas dvojica odlazimo kod našeg prijatelja advokata u koga imamo obojica poverenja, on sastavi ugovor, mi sa tim ugovorom odlazimo u sud, sud utvrdi da je to Neđo Jovanović, sa jedne strane, kao recimo kupac, da je to Nikola Selaković sa druge strane, kao prodavac, utvrdi naš identitet na osnovu ličnih isprava i overi naše potpise. Recimo, gospodin Jovanović hoće da uđe u stan koji sam mu ja prodao, posle pet dana, nakon ulaska u posed, on odlazi u Užice da donese svoje lične stvari da se preseli, vraća se posle pet dana i u tom stanu zatiče nekog Miku Mikića. Šta njemu stoji na raspolaganju pre pet meseci kada nema javnog beležnika? On odlazi u sud, podnosi tužbu, pokreće parnicu, čeka izricanje privremen mere i čeka u skladu sa srpskom praskom, 12, 24, 36 meseci ili više da dođe u stan koji je kupio. Pet meseci nakon toga imate u Srbiji javnog beležnika. Mi možemo da odemo opet kod advokata posle usvajanja ovih izmena, ako bude ovako izmenjen zakon. Advokat može da sastavi ugovor, javni beležnik ga solemnizuje. Stvara od privatne isprave javnu ispravu. Javno-beležnički zapis nije samo javna, on je i izvršna isprava. Ako se kolega Jovanović nađe u istoj situaciji da se u njegov stan u međuvremenu neko uselio, da li on ide pred sud, podnosi tužbu, da li čeka sa 30, 50 ili 12 meseci završetak parnice? Ne. On ima javnu ispravu koja je izvršna, sa njom može da ode u policiju, policija da dođe do tog stana. Tom licu koje je ušlo u stan bespravno naredi iseljenje i on u roku najkraćem mogućem može da uđe u svoj stan. To je, dame i gospodo, javna izvršna isprava. Ako neko može da mi kaže da je bolje overiti dva potpisa, a posle toga u slučaju spora ući u parnicu i tu parnicu voditi mesecima ili godinama, nego imati javnu izvršnu ispravu po kojoj može da se postupi u roku od jedan, dva ili tri dana, to bi bilo isto kao kada bi me neko ubeđivao da treba od Beograda do Novog Sada da upregnem čeze pa idem na njima nego da sednem u automobil i stignem na željeno mesto u roku od 60 minuta. Ovde je reč zaista o tektonskoj promeni u funkcionisanju pravnog sistema jedne zemlje. To znači solemnizacija. Zakon o premeru i katastru, on kaže da zahteva formu koja je propisana drugim zakonom, pa ako je Zakonom o prometu nepokretnosti propisano da ugovor o prometu nepokretnosti koji sastavlja advokat, a overava javni beležnik kroz solemnizaciju ili ga isključivo sastavlja javni beležnik, ali on ima snagu javne isprave, ako to propisuje Zakon o prometu nepokretnosti, Zakon o premeru i katastru poziva se na taj zakon. Još nešto što moram da primetim. Javni beležnik ne sme da prima gotov novac. Javni beležnik može novac za uslugu koju pruži da primi samo na dva načina. Jedan je uplatom na račun, o čemu dostavlja uplatnicu kao dokaz da je izvršio tu uplatu. Drugo je elektronskim putem preko elektronskog terminala koji se nalazi u njegovoj javno-beležničkoj kancelariji. Gotov novac – ne. Mi imamo, nakon dva meseca funkcionisanja javnog beležnika, jednim pritiskom na dugme u poreskoj upravi izvod svih prihoda javnih beležnika i poreza koji plaćaju. To je sistem koji po svom stepenu uređenosti garantuje zakonitost pravnog prometa i platnog prometa kod javnih beležnika. Zašto ovo napominjem? Zato što želim jednoga dana da na takav način u Srbiji funkcionišu sve, pa i pravosudne profesije. Čega nema kod javnog beležnika i zašto se buni? Znate, ja imam dosta prijatelja advokata. Pretpostavljam da imate i vi, i sami ste advokat. Jedna od stvari koju su mi ti moji prijatelji advokati, a i advokati sa kojima sam vodio razgovore oko prevazilaženja problema nastalih obustavom rada, je bila – ja neću da bilo ko ulazi u ugovor koji sam ja sastavio. Čekajte, ako je to javna isprava, a zašto niko ne sme da uđe u taj ugovor? Šta se to krije u tom ugovoru? Da li se možda krije, recimo, vrednost pravnog posla? Mi smo imali u našim sudovima jedan veliki problem dok je u njima postojala isključivo legalizacija, odnosno overa identiteta. Taj problem se sastojao u sledećem.Sudski overitelj stavlja pečat na ugovor, uopšte ne ulazi u kupoprodajnu cenu i sadržinu ugovora, a cena sudske takse za overu se određivala prema ceni pravnog posla navedenog u ugovoru. Mi smo mogli da odemo, recimo, tada u sud, zaključimo ugovor o kupoprodaji stana na Vračaru, stan od 50 kvadrata po ceni od 25.000 evra. Ne znam da li postoji iko u ovoj sali da može da veruje da na Vračaru možete da kupite stan po ceni 500 evra po kvadratu? Na Vračaru gotovo da nemate zonu u kojoj je cena stana po kvadratu ispod 1.200, 1.300 evra, u dinarskoj protivvrednosti. Da li je sudskioveritelj proveravao tu cenu? Naravno da nije. Ta cena je, ako je u dobroj zoni na Vračaru, ne 25.000 evra, već 250.000 evra. Zašto to nije radio sudski overitelj? Zato što sudski overitelj ima srednju ili osnovnu stručnu spremu, zato što njegova dužnost nije bila to da radi. U takvom sistemu vi ste mogli da dovedete do toga da takav način zaključenja ugovora bude jedna od najboljih i najefikasnijih mašina za pranje novca, bez ikakvih problema, sa sve pečatom države na potpise saugovornika. Jedna bitna stvar koju želim još jednom da pomenem - Zakon o javnom beležništvu iz 2011. godine ni na kakav način nije definisao prihod države od delatnosti javnog beležnika. Ove izmene i dopune Zakona o javnom beležništvu to uvode i država će prvi put bez snošenja odgovornosti, bez svoje neposredne delatnosti u ovoj oblasti, ubirati prihod od delatnosti javnog beležnika. To je velika stvar i taj prihod ide direktno sudovima, odnosno pravosuđu i mislim da je to dobro. Kada saberete 20% PDV, 30% neoporezovanog dela nagrade, doći ćete do rezultata da je, u odnosu na ono što seplati javnom beležniku, to 41,6%.Toliko ide državi. To je velika stvar. Država to dobija, odgovornost snosi javni beležnik. Javnobeležnička komora je zaključila ugovor o osiguranju. To možete uvek da proverite. Minimalni iznos je bio po beležniku 80.000 evra, sa namerom da se povećava i mislim da je to sistem koji u svojoj osnovi ima dobro polazište da uspe. Da li će on uspeti, to je pod znakom pitanja i zavisi od naše aktivnosti kao države. Samo još jednom da ponovim, ono što ste rekli vi, što sam rekao i ja, javni beležnik i advokat nisu suprotstavljene strane. Osamdeset posto javnih beležnika, prvoimenovanih, su ljudi koji su do pre dva meseca bili advokati. To su ljudi koji su do juče bili u istom bratstvu sa advokatima. Miimamo jedan drugi problem i ja sam uveren da ćemo u nekoj budućoj, mnogo studioznijoj i boljoj, u smislu sadržajnijoj, izmeni Zakona o javnom beležništvu razgovarati o sledećem. Dva su problema. Javnih beležnika ima izuzetno malo. Čak i kada se popuni broj koji je predviđen privremenim Pravilnikom od 371, i tad ih je malo, zato što je zakonodavac izuzetno visoko postavio tu granicu da jedan beležnik dolazi na 25.000 stanovnika. Moje mišljenje je da je realan odnos jedan beležnik na 15.000 stanovnika. Dajte prvo da popunimo ovaj broj. S jedne strane problem je, beležnika je malo. S druge strane, problem je to što advokata imamo izuzetno mnogo, zato što je advokatura, nažalost, poslednjih 25 godina bila socijalni ventil za propala društvena preduzeća,odakle su pravnici odlazili iz pravnih službi u advokaturu. Svako ko je nesrećnim sticajem ratnih okolnosti pobegao iz Krajine, iz Bosne i Hercegovine, sa Kosova i Metohije, imao položen pravosudni ispit, gde je otišao? Otišao je u advokaturu. Gospodin Jovanović verovatno zna podatak koji ću sada izreći. Evo, pričali smo o Gradu Užicu. Grad Užice je 1991. godine imao 19 advokata. Danas Grad Užice ima 86 advokata. Pogledajte Beograd. Devedesete godine Grad Beograd je imao negde do 500 advokata. Danas ima preko 4.000 advokata. Njihov kolač se smanjio, ali je broj usta koji ga jedu porastao. Nećemo mi beležnike uvoziti. To su ljudi koji su pravnici, žive u Republici Srbiji, koji su danas u advokaturu, u sudu, u tužilaštvu, koji će, stičući uslove da budu imenovani za beležnike, prelaziti u beležnike. Na poslednjem ispitnom roku koji je sproveden u oktobru mesecu, kada se prijavilo najviše od 2012. godine, najviše je bilo advokata. Verujte da je čak bilo i predsednika advokatskih komora koji su polagali javnobeležnički ispit. Zaključujem. Jesam dao sebi malo duže prilike da govorio da bih i govorio manje u narednom toku sednice, ali ono što sam rekao na početku, kažem opet. Beležnik i advokat nisu suprotstavljene strane. Beležnik i advokat moraju da sarađuju, a Srbiji je potreban sistem javnog beležništva. Navešću jedan apsurd. Ako privremene institucije samouprave na Kosovu i Metohiji imaju organizovanu javnobeležničku službu i ako je Srbija jedina teritorija koja do pre dva meseca nije imala javno beležništvo na celom području Balkana, onda je to dovoljno alarmantna činjenica da ukaže na to koliko je i ta pravosudna profesija Srbiji, građanima Srbije u uspostavljanju pravne sigurnosti u Srbiji potrebna. Hvala vam.
Zahvaljujem ministru Selakoviću. Gospodine Jovanoviću, po kom osnovu da vam dam reč? (Neđo Jovanović, s mesta: Nije replika. Javljam se zbog jedne činjenice koja je izneta u smislu podatka.) Gospodine Jovanoviću, ne mogu da vam dam reč.
Onda se pozivam na repliku, samo kratko da objasnim zbog građana. Dakle, ako je podatak koji sam izneo netačan, ja ću se onda javno izvinuti zbog toga što sam taj podatak dobio od overitelja iz sudova. Ako je taj podatak netačan, on nije bio produkt bilo čega što podrazumeva nameru da ga koristim kao netačan, već isključivo jedna dobra namera da se ukaže na faktičko stanje. Ako ja faktičko stanje da je to 18.000 potpisa, onda je to 18.000 potpisa. Ja nemam ništa protiv da je to tačno i verovatno jeste tačno. Isto je tako nesumnjivo tačno da postoji veliki broj ugovora koji su se zaključivali nesumnjivo do 2010. godine u velikom obimu, a od 2010. godine nešto manje, jer je došlo do pada prometa nepokretnosti. Poslednje što želim da isteknem, pošto se u većem delu možemo složiti, solemnizacija, kao forma ugovora, je neophodno potrebna. Ja sam govorio samo o legalizaciji, kao formi ugovora koja je zakonom definisana i koja kao takva treba da bude prisutna, ništa više. U ostalom delu bi mogli da raspravljamo u pojedinostima, a ja se zahvaljujem u svakom slučaju.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik prof. dr Vladimir Pavićević, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, gospodine Bečiću, poštovani ministre Selakoviću, poštovana gošćo iz Ministarstva pravde, smatram da je malopre povređen član 108. Poslovnika, gospodine Bečiću, u kojem u stavu 1. piše - o redu na sednici Narodne skupštine stara se predsednik Narodne skupštine, odnosno predsedavajući, to ste sada vi. Ja mislim da su dve stvari sada ovde bile problematične. Prvo, ministar kada se javi da odgovori na pitanje poslanika, on govori po 20 minuta. Po kom osnovu ministri iz ove Vlade mogu da govore toliko vremena, poštovani predsedavajući? Druga stvar, gospodin Jovanović se sada javio da replicira gospodinu ministru Selakoviću. Ja sam se do sada u okviru različitih tačaka dnevnog reda više puta po istom osnovu javljao i vi ste meni uvek govorili da nemam pravo na repliku. Poštovani gospodine predsedavajući, molim vas da ako jedan kriterijum primenjujete za poslanike opozicije, a to znači da nemaju pravo na repliku nakon što ministar u Vladi odgovori nekom poslaniku na neko pitanje, da onda isti taj kriterijum primenjujete i na narodne poslanike koji su poslanici vladajuće koalicije, u ovom slučaju imamo primer gospodina Jovanovića. Ako, poštovani gospodine Bečiću, vi primenjujete različite kriterijume na poslanike koji dolaze iz vladajuće koalicije i na opozicione poslanike, onda to znači, poštovani gospodine Bečiću, da vi kršite Poslovnik Narodne skupštine, što doprinosi degradaciji i unižavanju dostojanstva, ne samo narodnih poslanika u Narodnoj skupštini, nego Narodne skupštine kao centralne institucije u našem ustavnom sistemu. Poštovani gospodine Bečiću, molim vas da to ubuduće ne radite.
Zahvaljujem, gospodine Pavićeviću. Da ste pažljivo pročitali Poslovnik, videli biste da član Vlade nema ograničeno vreme da govori u Narodnoj skupštini, osim po pojedinostima. Što se tiče gospodina Jovanovića, dvoumio sam se da dam pravo na repliku, ali zbog jednog kratkog pojašnjenja od minute, procenio sam da je važno za ovu raspravu da gospodin Jovanović odgovori ono zbog čega je ministar video i primetio da su netačne informacije koje je on izneo u svom govoru. Zahvaljujem. (Vladimir Pavićević, s mesta: Želim da se o ovome izjasni Skupština.) Dobro. Reč ima narodni poslanik Petar Petrović. Izvolite.
Gospođo predsednice, uvaženo predsedništvo, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa Jedinstvene Srbije podržaće izmene i dopune … (Zoran Babić, s mesta: Kome gospodin Živković govori: „Šta je, majmune?“ Nekome ko je stariji od njega. Šta je ovo?)
Molim vas, poslaniče. (Zoran Babić, s mesta: Ja se izvinjavam, kome poslanik u ostavci govori: „Šta je, majmune?“) Molim službe da mi daju odmah stenografske beleške, da vidimo ko je kome šta izgovorio u sali, pošto se sve beleži. Ne ide samo ono u mikrofon. Molim poslanika Vučetu Toškovića da se vrati na svoje mesto. Poslaniče Toškoviću, sada ćemo mi proceduralno reagovati kada utvrdimo. Vraćam vreme poslaniku Petroviću. Izvinjavam se još jednom.
Gospođo predsednice, uvaženo predsedništvo, gospodine ministre, pomoćnice ministra, dame i gospodo narodni poslanici, na početku želim da kažem da će poslanička grupa JS podržati obe izmene i dopune zakona, kako o javnom beležništvu, tako i o prometu nepokretnosti iz razloga što smatramo da će ovim izmenama biti popravljeno stanje, odnosno popravljeni ovi zakoni koji su sada na snazi, a istovremeno će se prevazići određeni problemi koji postoje zbog obustave rada ili štrajka jedne esnafske organizacije u Republici Srbiji. Ovde je bilo reči i od strane ministra i od strane učesnika u raspravi o nekim stvarima zbog kojih se menjaju ovi zakoni, ali odmah na početku želim da u ime JS postavim jedno pitanje i da otklonimo jednu dilemu. Da li mi iz poslaničke većine i iz opozicije želimo da Srbija upodobi svoje propise propisima EU i da ih primenjuje posle toga, ako želimo da jednog dana iz statusa kandidata za ulazak u EU uđemo i budemo punopravni član evropske zajednice naroda? Ako Zakon o javnom beležništvu ima većina zemalja koje su članice EU, kao i neke zemlje iz okruženja Republike Srbije koje nisu članovi, ali su takođe kandidati za ulazak u EU, zašto mi sada pravimo problem oko primene određenog zakona koji se u tim zemljama primenjuje sa skoro istim ili sličnim odredbama? Danas sam dobio jedan dopis, pretpostavljam da su dobile i sve poslaničke grupe od strane Advokatske komore Srbije i zbog javnosti, moraću da pročitam šta oni traže. Kažu u jednom od pasusa – ne postoji nijedan pravni razlog da se ugovori o raspolaganju nepokretnostima solemnizuju; za njihovu punovažnost oduvek su bili dovoljni pismeni oblik i sudska overa potpisa. Prevedeno, to znači da treba da se vratimo na staro, da ne menjamo ništa, da ostane isto. U ime poslaničkog kluba JS, pitam – da li je to staro bilo uvek dobro? Šta su overavali sudski overitelji, overivači u osnovnim sudovima, odnosno bivšim opštinskim sudovima? Oni su overavali samo potpise, odnosno proveravali su identitet potpisnika na ugovore o prometu nepokretnosti i ništa drugo. O tome je gospodin ministar pričao. Sada se od solemnizacije pravi javno-beležnička isprava, koja ima snagu izvršne sudske isprave. Postavlja se pitanje sada – ako je ono ranije bilo dobro, kako se dešavalo da naročito u Beogradu, a i u drugim gradovima Srbije, jedan stan ili jedna nepokretnost se proda više puta, a oni koji su drugi, treći, četvrti ili peti kupac u sudskim postupcima koji se vode po više godina nikada ne ostvare svoje pravo? Sada sam siguran, kada se pravi javno-beležnička isprava i kada se solemnizuju, ukoliko usvojimo ove izmene, a nadam se da ćemo usvojiti izmene Zakona o prometu nepokretnosti i Zakona o javnom beležništvu, neće biti i neće dolaziti do takvih stvari. S druge strane, u tom dopisu koji smo dobili opet se traži, kaže – zbog toga Advokatska komora Srbije ponovo podseća da je zahtev protesta da se ukine ekskluzivitet notara kod sačinjavanja ugovora, da građani i advokati mogu slobodno da sastavljaju ugovore koje notar samo overava itd. Vidim da u ovom dopisu koji smo dobili mi iz poslaničke grupe nema pitanja poreza. Da li to znači da su se saglasili da su poreska rešenja bila dobra? Ja znam da je jedan od uzroka protesta bilo i tzv. povećanje poreza, enormno povećanje poreza itd. Da li su odustali i ostali samo na ovi zahtevima? Ako su ostali na ovim zahtevima, usvajanjem ovih izmena svi zahtevi će biti prihvaćeni. Još nešto što je vrlo interesantno, govorim i zbog vas, uvažene koleginice i kolege poslanici, a i zbog javnosti, juče sam gledao jednu emisiju na televiziji, mislim da je Prva, bio je i gospodin ministar učesnik u toj emisiji, ali bio i jedan od predstavnika Advokatske komore i, između ostalog, čuo sam jedan izraz da je postojećim važećim zakonima o javnom beležništvu i o prometu nepokretnosti ukinuto neko pravo advokatima, odnosno da su lišeni poslovne sposobnosti. Kao diplomiranom pravniku, sa preko 30 godina radnog iskustva, od toga preko 20 godina na zastupanjima u firmama gde sam radio, i meni je ukinuta poslovna sposobnost. Ako to prihvatimo ovim zakonom, jer do izmena kad usvojimo ove zakone, nisam mogao i ne mogu da sačinjavam Ugovor o prometu nepokretnosti, nego sam morao da idem kod javnog beležnika ili notara. U čemu je razlika, između mene i nekog kome je to profesija, da je on sada postao poslovno nesposoban, a ja sam poslovno sposoban. Znači, oboje smo poslovno nesposobni, ako upotrebimo taj izraz. Prema tome, to ne stoji. S druge strane, šta ćemo reći o profesorima obligacionog prava ili građansko-procesnog prava na pravnim fakultetima? Da li su i oni bili lišeni poslovne sposobnosti, pošto su primenom ovog važećeg zakona morali da idu kod notara da prave ugovore o prometu nepokretnosti. Ovim izmenama daje se to pravo samo što će ti ugovori morati ipak da budu solemnizovani kod notara, odnosno da se napravi javno-beležnička isprava. To je dobro. Omogućiće se mnogima da prave ugovore o prometu nepokretnosti, ali da neće biti samo da se overava identitet onih potpisnika na ugovorima, nego će morati javni beležnik da napravi javno-beležničku ispravu koja će garantovati i prodavcu i kupcu da je ugovor valjan i da sutradan neće proizvoditi neke pravne posledice, loše po jednu ili drugu stranu. Takođe je govoreno i mnogo smo pričali o pravu građana na pravnu zaštitu itd. Sad ja pitam određene nosioce javnih funkcija - da li su oštećeni unazad dva meseca mnogi građani u Republici Srbiji, time što ne ostvaruju svoje pravo na suđenje u razumnom roku, ne ostvaruju svoje pravo na ostvarivanje određene pravde pred nadležnim sudskim organima, zarad zadovoljavanja nečijih ličnih interesa? To moram javno da kažem. Mi moramo, kao narodni poslanici, da se borimo da svi građani budu ravnopravni pred zakonima i pred svim državnim organima u primeni i u zaštiti određenih svojih prava. Zato, uvažene dame i gospodo narodni poslanici, mislim da je Ministarstvo pravde i Vlada Republike Srbije, na čelu sa premijerom Vučićem, prepoznalo problem, koji možda i ne bi bio toliko veliki problem da se nije digao na neki visoki tron, da kažem tako, malo iz političkih ili nekih drugih razloga, ali u ovoj svojoj diskusiji ne bih ulazio u te razloge, i da ovim izmenama i dopunama Zakona o javnom beležništvu i o Zakona o prometu nepokretnosti želi da se izađe u susret zahtevima mnogih građana da mogu na lakši i jednostavniji, pravičniji način i jeftiniji, ja bih rekao, to treba posebno naglasiti, dođu i da ostvare neka svoja prava i da zaštite neka svoja prava. Iz tog razloga, još jednom ponavljam, poslanička grupa JS će u danu za glasanje podržati oba predloga zakona.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, po Poslovniku.
Zahvaljujem se, gospođo predsednice. Poštujem činjenicu da vi ne možete da pratite šta 249 narodnih poslanika u sali radi, da ste koncentrisani na govornika. Međutim, da ne bi neke stvari ostale nedorečene, pre izlaganja, odnosno na samom početku izlaganja gospodina Petrovića, je narodni poslanik u ostavci, gospodin Živković, čiju ostavku očekujemo već nedeljama, kolegu koji je stariji po vremenu provedenom u Narodnoj skupštini, dugovečniji u Narodnoj skupštini, nazvao imenima koja su više pominjana u Darvinoj teoriji. Ne želim da ih pominjem, ali su bila omalovažavajuća i za kolegu Toškovića, ali i za ovu Narodnu skupštinu. Time pokazuje da se on sam nije pomakao ni korak dalje od Darvinove teorije. Po svim pravilima, pisanim i nepisanim, ljudskim i božijim, se kaže – poštuj bližnjeg svoga, a ako razmišljamo na različite načine, politički, onda bar sedimo u ovoj prostoriji i zajedno smo narodni poslanici, pa je valjda neophodno poštovati jedni druge, da poštujemo godine, da poštujem mlađe i starije od mene. To je valjda deo kućnog vaspitanja. Molim vas, na neki način, da upozorimo javnost da neko zaista nije dostojan zbog laži koje iznosi, zbog stvari i načina ponašanja, koji nije primeren ni za srpsku kafanu, a kamoli za najviše zakonodavno telo, kao što je Narodna skupština Republike Srbije. Zbog toga mislim da vi, kao predsednica Narodne skupštine, zaista date jedan trajan nalog pisarnici da radi danju i noću u iščekivanju ostavke čoveka koji zagađuje ovaj prostor.
Poštovani poslaniče, nije povređen Poslovnik u tom smislu što je stenografkinja, koja je u tom momentu hvatala beleške, još u sali. Stoji moja ozbiljna namera da pregledam šta je zabeleženo u stenogramu i da nakon toga odlučimo o eventualnim sankcijama. Da li želite da glasamo o povredi? (Ne) Reč ima narodni poslanik Zoran Živković, po Poslovniku.
Član 103. i 104. Ne možete da date reč, predsedavajuća, nekome ko se javlja po povredi Poslovnika, osim nakon neposredno učinjene povrede Poslovnika. Ako se desilo to što je rekao prethodnik, koji istražuje svoje poreklo kod Darvina, onda je trebalo da mu date pre 15 minuta ili kada se on javio za reč. Naravno da ništa nije tačno od ovoga što je izrečeno, a uvrede koje su izrečene meni, direktno, zagađenje, nije ni za kafanu, isto ste preko toga prešli vrlo lako. To je povreda ova dva člana Poslovnika. Tražim da se Skupština o tome izjasni. Naravno da nisam rekao bilo kom kolegi. Dobacivanje, poslanici Nove stranke, je deo folklora, a izgleda i deo Poslovnika o radu da li te poslaničke grupe ili cele vladajuće većine. Za kolegu da se kaže da je lažov, to je po Poslovniku uvreda. Naravno da primerci Darvinove teorije o evoluciji ne mogu da me uvrede, niti su to ikada mogli.
Znači, nije potrebno moje obrazloženje. (Zoran Živković, s mesta: Uvek je potrebno.) Nije uvek potrebno ako vi iskažete da se glasa. Znači, nije potrebno obrazloženje, ali nisam želela da po drugi put prekinem poslanika Petrovića koji je ustao i počeo da govori, radi poštovanja poslanika koji žele da diskutuju o temi dnevnog reda. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 107. i član 109. Član 107. stav 1. kaže dostojanstvo Skupštine, koje je povređeno posle dobacivanja sa mesta gospodina Živkovića. Član 109. kaže – opomena se izriče narodnom poslaniku ako prekida govornika u izlaganju ili dobacuje, odnosno ometa govornika, to je bio gospodin Petrović, ili na drugi način ugrožava slobodu govora. Takođe, stoji - ako upotrebljava psovke i uvredljive izraze. S obzirom da je on sve to učinio, očekujem da posle provere u stenogramu, kada se uverite da je do te povrede došlo, posegnete za članom 109. i izreknete opomenu. Nisam za to da se opomene izriču poslaniku opozicije, s obzirom na to da smo svi nekada bili opozicija, ali pošto se radi o teškoj povredi, obzirom da se radi o uvredi, obzirom da je uvreda izrečena osobi koja je starija nekoliko decenija od njega, obzirom da je uvreda upućena narodnom poslaniku, koji je narodni poslanik od 1998. godine, ipak vam preporučujem da to vaše pravo iskoristite, ali se neću ljutiti, nemam ništa protiv da ga ne iskoristite i da još jednom pokažete visoku toleranciju prema opoziciji koja želi sebe da prikaže u ovoj Skupštini kao tešku političku žrtvu. Dakle, mislim da je to sve za opomenu, kad se uverite u ovo što mi govorimo, ali se neću ljutiti ako preskočite to vaše pravo, s obzirom da neko želi da isprovocira i da sebe prikaže kao tešku političku žrtvu, mada se ne radi o političkoj žrtvi. Hvala.
Zahvaljujem, poslaniče. Onda ćemo glasanje ostaviti nakon odluke. Zahvaljujem. Da li se još neko javlja da diskutuje povodom teme od ovlašćenih ili predsednika poslaničkih grupa? Nema nikoga. (Borislav Stefanović, s mesta: Da, nema mi kartice.) Zato što po Poslovniku treba da nosite sa sobom kartice. Imate kartice, samo što ih niko ne nosi sa sobom, pa primenjujemo mere da se oduzimaju iz poslaničkih jedinica, zato što ne želimo afere „Bodrum“ ili nešto slično da se desi u ovom sazivu. Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović.
Hvala, gospođo predsednice. Gospodine ministre, poštovane kolege narodni poslanici, imamo izmene i dopune dva zakona koji su jako važni za funkcionisanje našeg pravnog saobraćaja i pravosudnog sistema, koji se donose u situaciji skoro apsolutne blokade našeg pravosuđa, koja traje već skoro dva meseca. Ministre, mi smo vama o tome govorili i prethodni put kad ste bili ovde u Skupštini i vi ste nama apsolutno, skoro u identičnoj rečenici, rekli stvari koje ste nam rekli i danas – da su ovo izmene koje će doprineti razvoju našeg pravosuđa, ubrzavanju procesa zaštite prava građana, efikasnost postupka, u skladu su sa evropskim tekovinama, mi idemo u korak sa savremenim svetom, itd. Dakle, niz drugih stvari koje ste rekli tada, ponovili ste i danas. Razlike su značajne između vašeg prethodnog dolaska u Skupštinu i današnjeg. Prvo, i tada smo vam rekli da će ovako nešto da se dogodi. I tada smo vas molili da ne uvodite ove stvari na ovaj način, da ne uvodite javno beležništvo kao ekskluzivitet i monopolistu, da to uradite postepeno, da napravite ipak kakav-takav dogovor sa nosiocima, jednim od nosioca pravnog poretka, što jeste advokatura, da sa tim ljudima napravite dogovor da ta stvar ne ide ovako brzo i preko kolena, da se poštuju stvari koje se traže od vas. Vi ste na sve to odgovorili dosta, moram da primetim, negativno, i moram da primetim, često i sa stvarima kojima mesto nije u jednoj pravničkoj konverzaciji, pa čak i ako je to politički motivisano. Mislim na vas, naravno, ne na advokate. Naime, mi nismo čuli nijedan dokaz za brojne optužbe na račun advokatske komore i advokata, da oni rade kao politički eksponenti DS, da su u službi DS, u službi tajkuna Miroslava Miškovića i sve ono što ste izneli prethodnih dana. Ne postoji nijedan dokaz za to, zato što je to proizvod vašeg političkog stava a ne nekih konkretnih dokaza. Svi su vas već demantovali, ali vi nastavljate i dalje. Zašto? Ne znam, ali mi se čini da to ima i te kako veze sa nemogućnošću zaista sistemskog dogovora. Ili, ako bi se taj dogovor dogodio, što ja priželjkujem, on je mogao mnogo ranije da se postigne, bez ovoliko energije koja je potrošena, bez ovoliko besa, teških reči i optužbi, i s jedne i s druge strane. Ili u jednom ili u drugom slučaju, vi ste ili bili nepripremljeni za javno beležništvo kao deo našeg pravosudnog sistema, ili ste bili potpuno nespremni na bilo kakav dogovor, već je tu postojao interes. I jedno i drugo pokazuje vašu nekompetentnost i nespremnost za dogovor i za razgovor. Moram da pohvalim činjenicu da ste se odazvali kad god su vas zvali, ili u većini slučajeva. Čini mi se da ste i juče imali jedan duži razgovor u advokatskoj komori, to se u medijima pojavilo kao informacija. Ne sporim vašu spremnost da razgovarate, ali sporim vašu spremnost da se dogovorite. Zato što hoćete po svaku cenu da ovu stvar isterate onako kako ste vi zamislili, ili neki ljudi oko vas koji vas savetuju da to tako uradite. Sećate se da smo pričali o javnim beležnicima i prethodni put i tamo smo izneli niz stvari koje se tiču procesa izbora javnih beležnika. Vi ste i tada rekli da su to neistine i da od toga nema ništa, da su to neki frivolentni podaci koje iznose nezadovoljni ljudi. Ja vam kažem da je ovaj zakon propisao, i vi ste to potvrdili u nebrojeno emisija, da mora biti 100 beležnika. Ispod zakonskog minimuma je 94. Oni su nezakonito formirali komoru i prekršili su zakon na taj način. Vaš odgovor na to je – šta sam ja kriv što ljudi neće da se prijave? Imate ljude koji su polagali 2012. godine, retko ko od njih je prošao za beležnike, retko ko od njih danas vodi javno-beležničku komoru. To su uglavnom ljudi iz 2014. godine i to su uglavnom ljudi koji su jako, jako bliski gospodinu Dejanu Đurđeviću. Da bi građani znali kako je ovo sve rađeno i zašto je rađeno, doneti su propisi za dan, setite se, zato što je primena bila od 1. septembra. Bilo je nepripremljeno. Javni beležnici nisu imali pripremljene kancelarije, nisu bili umreženi, nisu bili u mogućnosti da razmenjuju podatke, nije ih bilo dovoljno u Srbiji – 94 beležnika na sedam i po miliona stanovnika. Apsolutno nedovoljno. Ipak ste insistirali da se to desi, sa ljudima koji su vrlo, vrlo bliski i vama i gospodinu Đurđeviću i vladajućoj stranci. To je činjenica i to danas svi u Srbiji znaju. Apsolutno svi. Ovde čak imam spisak ljudi koji, kada bih čitao, izazvao bih nepotrebnu političku polemiku, što zaista ne želim. Samo hoću da razumem zašto je bilo potrebno ovako raditi, zašto ste odlučili, prosto ste odlučili, da oni imaju ekskluzivitet i monopol, da samo oni prave javnu ispravu, da samo oni procenjuju da li je sadržaj u skladu sa pravom ili nije sa pravom i na osnovu toga se ponašaju tako što primenjuju prosto ono što mogu da primenjuju, u ovom slučaju zakon koji ste vi doneli, i zarađuju desetine hiljada evra mesečno. Prirodno je da se sada advokati bune, jer su deo jedne stare profesije i rade to već preko 150 godina. Moje pitanje je – zašto nije bilo moguće, što smo vam i mi predlagali, da se javno beležništvo svakako uvede, niko nije protiv toga, ali da javni beležnik ima jednu od funkcija u okviru overe ugovora? Dakle, da advokat ili građani mogu da sastave ugovor, što vi ovim izmenama doduše predviđate, ali da i dalje mogu da ga overe u sudu. Zašto bi to bio problem? Na koji način bi to usporilo postupak? Na koji način bi to zatrpalo sudove, kako ste rekli? Na koji način sada javni beležnici nisu zatrpani? Da li znate na koliko meseci se zakazuju sastanci? Da li znate koliko ima gradova i opština u Srbiji u kojima nema javnih beležnika, sada, ovog trenutka? Da li znate koliko para ti ljudi zarađuju? Trideset posto koje treba da vrate u pravosudni budžet je nedovoljno. To bi trebalo da bude minimum 50%. I to će biti jedan od naših predloga. Kada ste rekli da je ovaj štrajk advokata ispolitizovan, ja vas pitam da li je bila obustava rada advokata u maju 2011. godine ispolitizovana? Vrlo je jednostavno i konkretno pitanje. Ako je i tada bila ispolitizovana, onda je i ovaj štrajk ispolitizovan. Ako tada nije bila ispolitizovana, onda nije ni ovaj štrajk ispolitizovan. Moram da vas podsetim da je tada, kada se menjao Zakon o advokaturi, na zahtev kolege Šoškića, potpisali su poslanici SNS taj zahtev, njih 22, i poslanici NS, njih troje, što je ukupno 25 poslanika koji su potpisali taj zahtev u maju 2011. godine, kako bi se pred Ustavnim sudom sprovela hitna procedura. Prvi potpisnik je bio gospodin Tomislav Nikolić. Jel tada to bilo politički motivisano ili nije? Vrlo je jednostavno pitanje. Evo, ja kažem da nije bilo politički motivisano. Prosto su poslanici tada opozicionih stranaka podržali jedan protest. Zašto je onda danas politički motivisano? Zato što govorite neprekidno nešto što ne postoji, a to je i advokat Sikimić savetnik Bojana Pajtića. To je neistina. Više puta je javno demantovano. Vi se ne obazirete na to, pričate i dalje. Objasnite vi nama vezu između toga što su stotine ljudi u istoj poziciji u krivično-pravnim postupcima zbog štrajka advokata sa ekskluzivitetom Miroslava Miškovića, koga stalno spominjete. Kako je moguće da možete ceo jedan stručni, da kažem, intelektualni, deo inteligencije ovog naroda, jedan segment društva da optužite da rade za tajkune? Razumem da ste navikli opozicione partije da optužujete, ali zašto to radite vašim kolegama? Koliko njih, i sami ste rekli, ima da su članovi vladajuće stranke među tim advokatima. Kako vam nije žao tih ljudi koji su vam partijske kolege, da ih sve stavljate u isti koš? Da li je tačno, ministre, da kroz ovakav nedostatak dijaloga i rezultata dijaloga, uz ovakve minimalne ustupke koje ste napravili, vi u stvari hoćete na neki način da napravite paraadvokatsku službu u Srbiji, jednu novu kastu, novu klasu ljudi koja će biti bliska vlasti? To ni Josip Broz Tito nije radio i vi to znate. Da li sutra može da se dogodi, dragi prijatelji i gospodo, da mi imamo novu advokatsku komoru, „napredna komora Srbije“, gde će biti advokati koji su vama bliski i notari kao okosnica budućeg reformskog pravosuđa Srbije? To je ono što mislim da brine građane Srbije. Brine ih sporost. Brine ih to što su iznosi višestruko veći koje plaćaju notarima. Brine ih i činjenica da uvođenjem ovih izmena zakona, poštovani ministre, vi sada ubijate advokaturu u Srbiji, barem u segmentu izrade ugovora o nepokretnosti. Zašto? Zato što sada niko neće otići kod advokata da izradi ugovor, svi će ići kod notara, svi. Zašto bi išli kod advokata? Idemo kod notara, on će i da mi overi i da mi potvrdi ispravnost ugovora, sadržine. Mi smatramo da bi bilo mnogo bolje da notar samo overava ugovor, a ne da on bude taj koji će da potvrđuje ispravnost ili neispravnost. Ili prihvatite naš predlog da to bude tako, ili uvedite ponovo sud kao opciju gde će građani moći sa advokatom da odu da overe svoje ugovore. Zašto to smeta? Zbog čega? Zašto ste to menjali? To smo vas pitali i prethodni put. Zašto je to neophodno? Nemate jasan odgovor. Zašto i vama nije čudno, ministre, da ste stvorili grupu ljudi koja enormno zarađuje i kojih je za sada samo 93 ili 94 u Srbiji? Onaj u Čačku je 30.000 evra zaradio mesečno. Ovaj na Starom Gradu ili na Novom Beogradu, to su enormne sume. Da li je tačno da je gospodin Đurđević kroz svoje mišljenje dao mogućnost da se radi sa bankarskim garancijama? Znate li vi koliko stotina hiljada evra ti ljudi sada uzimaju? I oni će da vraćaju 30%? Neka vrate 50%. Hajde, neka vrate 50%. Šta je tu problem, kada ste im već dali i nož i pogaču da o svemu odlučuju? O njima bi se imalo svašta i reći, i o njihovom izboru, i o načinu koji su to bitni kandidati, i kome su bliski, ali ja neću u to da ulazim. Rekao sam vam kroz jednu generičku rečenicu koju ćete vi negirati, ali ja tvrdim, ministre, kao i prethodni put, to su ljudi koji su vama bliski, jako bliski, ljudi koji su bliski vlasti. Ovaj Sibinović koga vodite, doduše, taj je bio blizak Miri Marković, a sada je blizak vama. Nije vam to za ponos, poštovani prijatelji i kolege. Treba ovu stvar drugačije uraditi. Mi smo podneli amandmane i pokušamo da izmenimo strukturu ovog predloga. Nadamo se da ćete to prihvatiti, ili bar deo toga, zato što je očigledno, ministre, da ova stvar ne funkcioniše. Ili ćete se dogovoriti sa Advokatskom komorom, ili ćete to ignorisati, pa praviti neku svoju komoru. U svakom slučaju nastaje haos. I sada građani imaju ogromne probleme na terenu. Evo, pitajte u vašim opštinama kako se overavaju ugovori, koliko to traje i kada se zakazuje. Koliko ti ljudi zarađuju? Zašto? Zašto je to urađeno na ovaj način? Zašto je protivzakonito? Ko je taj ko uzurpira Ustavni sud i Ustav ove zemlje, do sada ste to vi bili, ministre, pa kaže – nisi ti u stanju da praviš ugovor, ne, nemaš ti pojma, nego moraš kod notara, on će da ti izradi ugovor? I sami ste shvatili da to ne može da prođe. Prošli put smo vam o tome pričali - uzurpacija, kršenje Ustava Srbije, kršenje Zakona o obligacionim odnosima. I tada smo vam to rekli, a i tada niste marili za to što smo vam rekli. Zašto? Sada ste shvatili, pa sada se nama vraćate u Skupštinu. Znate da moramo da vam kažemo – ministre, bili smo u pravu. Ja bih voleo da vi kažete – jeste, bili ste u pravu. Ne možete dati jednoj grupi ljudi, bliskoj vlasti, da ona određuje ko će da piše ugovore i na koji način. Na šta to liči? Svaki pravnik ili nepravnik, po našem zakonu i Ustavu, ima pravo da napiše ugovor. Sada ste i vi to shvatili, pa to stavljate u ovu izmenu zakona i mi to pozdravljamo, ali smatramo da to nije dovoljno. Solemnizacija. Oni će sada da potvrde ispravnost ugovora, pa da ga overe. Opet isti ljudi. Pa, što bi iko pravio ugovor kada to mora da dođe kod notara koji će to debelo da naplati i da da samo 30% u budžet? Namerno kažem samo, zato što treba 50%. Znate vi, ministre, možda poslanici ne znaju koliko ti ljudi zarađuju mesečno, 30% je za njih kikiriki. Hajde da budemo ozbiljni. Koji su to ljudi? Da li vi znate šta se tu dešava, ministre, po Srbiji? Ovo šta su meni ljudi dostavili, ne samo iz Komore, nego sa raznih mesta, advokati koji su se direktno obratili našem poslaničkom klubu, ali i drugim poslaničkim klubovima, da budem ispravan, svima su se obratili, a i SNS, oni iznos primere koji su stvarno da se čovek zabezekne. Vi znate da se to dešava, i nepotizam, i bliskost sa ljudima oko vas, i bliskost sa vašom strankom, i bliskost sa gospodinom Đurđevićem, naročito sa gospodinom Đurđevićem. Dakle, to je jedna nova struktura, klasa koja se napravila. Uzimaju pare i oni drže nož i pogaču, a vi sada kažite – ne mora više samo on da piše, on sad samo treba da overi i da potvrdi pravnu ispravnost posle. Znači, sada može svako da piše od nas, drage kolege, ali morate da odete kod ovog Đurđevićevog …
Molim vas da obratite pažnju na to šta izgovarate i kako vređate ljude koji obavljaju jednu profesiju.
Nisam uvredio sa time što sam rekao da čovek stoji iza toga, to svi znaju. Ako sam uvredio time, izvinjavam se.
To su neke vaše insinuacije.
Znate kakva je tek meni insinuacija da mi svi radimo za Miškovića. Zamislite koja je to meni tek uvreda, da se mi sastajemo u nečijem hotelu, a premijer sedi u hotelu koji je on napravio.
Hoćete biti ljubazni da govorite o materiji?
Hoću. U svakom slučaju, ja vas pitam ova pitanja, ministre, postavljam ih zaista sa dobrom namerom i željom da pokušate da napravite iskorak koji neće vratiti stvari pre 2011. godine. Ne tražimo mi to od vas. Mi samo tražimo da se prošire ovlašćenja. Tražimo da omogućite svima da pronađu svoj put ka pravnom poslu koji će stranke da zadovolje, a ne notare, ne Advokatsku komoru. Dakle, da ljudi mogu da imaju alternativno rešenje koje je povoljnije za njih, materijalno, vremenski i u smislu energije. Ako ne mogu da dođu do notara, tj. do javnog beležnika na vreme, ako se dugo čeka na overu ugovora, ako su sudovi sada oslobođeni tog tereta, što znamo da jesu, zašto ne bismo omogućili građanima da obavljaju taj posao sa advokatom u sudu kao i do sada, a da javni beležnik postoji kao opcija? Zašto to ne bismo uradili? Evo, recimo, zaista mi se ovo čini kao konstruktivno pitanje. Samo mi to recite, zašto to i kome smeta? To je prva stvar. Druga stvar, ne možete vi dati samo jednoj grupi ljudi, i time završavam, to je moje mišljenje, dakle, ja mislim da ne možete dati jednoj grupi ljudi da ona procenjuje šta je pravni posao, da ona govori o sadržini, pa tek onda overava, a imate puno slučajeva da su se o to oglušili. Šta ćemo sada da radimo? Da li da insistiramo na tome, ministre, da ti ljudi i dalje zadrže taj ekskluzivitet i taj monopol, ili ćete prihvatiti našu dobronamernu sugestiju da se to ovlašćenje proširi? Na vama je odluka. Time biste ne samo prekinuli štrajk advokata, već bi se po meni ubrzali procesi u našem pravosuđu, ljudi bi lakše dolazili do javne isprave i mogli bi lakše da obavljaju pravne poslove od interesa za građane Srbije. Na vama je ta odluka. Nekako mi se čini da vaš osmeh govori da vi našu ponudu nećete prihvatiti. Ali, da vam kažem, slušajući vas prethodnih dana, zaista to i ne očekujemo. Hvala.
Zahvaljujem uvažena gospođo predsednice. Ako se nekada i izmami moj osmeh na lice, onda je to od silnih dobronamernih sugestija koje mogu da čujem. Zaista oduševljen sam kada tolika količina dobronamernih sugestija, pogotovo od mog jednog uvaženog kolege, dolazi i isijava iz njega. Uvažene dame i gospodo narodni poslanici, želim da se osvrnem na nekoliko potpuno netačnih informacija koje su iznete u prethodnom izlaganju. Prva stvar, jeste da se ovde potpuno gubi iz vida Zakon o javnom beležništvu iz 2011. godine. Zakon o javnom beležništvu iz 2011. godine koji je donet gotovo pre tri i po godine, koji je donet istog dana kada i Zakon o advokaturi. Zakon o javnom beležništvu o kojem se u tom trenutku kada je donet, u potpunosti ćutalo. Organizovana reakcija advokatskih komora prilikom donošenja toga zakona je apsolutno izostala. Taj zakon iz 2011. godine dao je ekskluzivitet javnim beležnicima za sačinjavanje osam vrsta ugovora, odnosno devet ugovor o prometu nepokretnosti bio je vezan, odnosno raspolaganju nepokretnostima, bio je vezan za lica koja su poslovno nesposobna. Ovim predloženim izmenama u toj jednoj tački, vraća se rešenje iz 2011. godine. Kada sam rekao da sam, i kao ministar, i kao Vlada, da smo napravili iskorak u smeru zahteva javnih beležnika, pa upravo smo to učinili. Predsednik Advokatske komore je na skupu, Advokatske komore Srbije je na organizovanom skupu, protestnom skupu advokata rekao – vratite nam rešenje iz 2011. godine. I, evo ga. Onda se postavlja pitanje, da li je to rešenje dovoljno? Dolazimo do sledećeg odgovora advokatskih komora gde kažu - nije. U jednom vrlo otvorenom i konstruktivnom razgovoru sa predsednicima advokatskih komora Srbije, Vojvodine i Beograda razgovarao sam o tome i na kraju kada smo sumirali rezultate toga razgovora, moje pitanje je glasilo –gospodo, vi, dakle, tražite da se ukinu rešenja zakona iz 2011. godine? Oni su rekli – da. Mogu da vam ovde i dokumentujem koji su njihovi predlozi. Njihovi predlog je da se briše član 82. Zakona o javnom beležništvu, a to je član koji propisuje ugovore koji se naročito zaključuju u obliku javnobeležničkog zapisa. Njihov predlog je da se potpuno briše član 83. koji navodi ugovore koji mogu da se sačinjavaju u obliku javnobeležničkog zapisa. Njihov predlog je da se briše član 84. koji definiše sadržinu javnobeležničkog zapisa. Njihov predlog je da se briše član 85. kojim se definiše izvršnost javnobeležničkog zapisa kao javne isprave. Njihov je, dakle, predlog da se izbrišu četiri člana koji definišu institut akta javnobeležničkog zapisa. Ukidanjem toga akta javni beležnik se svodi na ulogu sudskog zapisničara i sudskog overitelja. Dakle, zapisničar na skupštinama akcionarskih društava koja imaju više od 100 članova i sudskog overitelja koji će svoj pečat stavljati na svaki akt koji mu stranke podnesu i pukom overom potvrđivati njegovu ispravnost. Dozvolite, ali to ne postoji, na takav način, ni u jednoj pravno uređenoj evropskoj državi.To je predlog kojim se institut javnog beležništva u svojoj suštini, u svojoj biti ukida. Zakon iz 2011. godine to nije predvideo. Uvaženi kolega je pomenuo nekoliko stvari. Nijednom jedinom prilikom ja nisam pomenuo DS kao stranku koja stoji iza ovoga štrajka, a to odgovorno tvrdim. Možda je to pokušaj da se izazove vaša replika, nemam ništa ni protiv toga. Nijednom jedinom rečenicom nisam rekao da iza ovoga stoji DS. Vi ste ozbiljan čovek, ja bih vas molio da to uzmete u razmatranje, da proverite, pa ćete videti da to nisam rekao. Da li sam pominjao Miroslava Miškovića? Da, jesam i nemam problem sa tim da ga pomenem, apsolutno nemam problem. Zašto ga pominjem? Sutra kada bi se desilo da se donese oslobađajuća presuda Miroslavu Miškoviću, cela Srbija bi skočila na ministra pravde da mu kaže da je kriv za to. Pa, ako se tada oglasim da kaže – sad si našao da se javiš, a ako se oglasim u toku trajanja sudskog postupka za stvari koje su u isključivoj nadležnosti ministra pravde, a to je praćenje sprovođenja sudskog Poslovnika koji po zakonu donosi ministar pravde, a sudskim Poslovnikom se definiše i reguliše kako se i kada zakazuju ročišta za glavni pretres, onda imam puni zakonski osnov da se oglasim tim povodom. Ako imamo zakazivanja pretresa koja nekada čekaju i po više od 60 dana, a u drugim predmetima imamo zakazivanja ročišta za glavni pretres koja idu dan za danom, po pet dana u nedelji. Ako jedna nama susedna država mogla bivšeg visokog državnog funkcionera pravosnažno da osudi za godinu i po dana, a mi nismo u jednom, kako ga novinari zovu „procesu veka“, u stanju da posle više od jedne godine započnemo na glavnom pretresu sa izvođenjem dokaza. Onda to svedoči o nečijoj lošoj nameri u jednom krivičnom postupku. Ako pre štrajka imamo situaciju da se pretresi zakazuju na 40 dana, na 50 dana, na 60 dana, samo jedan dan. Nijednom jedinom rečenicom ja nisam, niti pomislio, niti govorio – advokati stoje uz Miškovića. Ne, ja sam govorio o pojedincima. Potpuno je suludo govoriti da osam i po hiljada ljudi neko može da stavi u svoju službu i da li su advokati na početku štrajka bili motivisani razlozima struke, da li je njihov zahtev tada bio – nećemo da notari imaju ekskluzivitet kod sačinjavanja ugovora o prometu nepokretnosti. Jeste, i upravo u tom delu mi izlazimo u susret. Kome su bliski imenovani javni beležnici? Ja znam da meni nisu. Znate, vrlo je neozbiljno paušalno reagovati na takav način, jer uvek znate da može da dođe moja reakcija kome su bliske sudije koje su jednom potpuno ne transparentnom procedurom 2009. godine na 2010. godinu izbačene iz pravosuđa, a kome su bliske one koje su ušle u pravosuđe? Pa, mi smo imali sudije apelacionih sudova koji nikada u životu nisu bili sudije, a tada su izabrani za sudije. Sudije apelacionih sudova, sudova koji su nasledili nadležnosti Vrhovnog suda. Neću uopšte da ulazim u tu raspravu, ali paušalno tvrditi stvari poput toga, ili recimo, 94 javna beležnika na sedam i po miliona građana. To je apsolutno netačno. Pa, mi imamo 33 suda za čije područje nisu imenovani javni beležnici. U tim sudovima ne postoji nadležni javni beležnik nego posao koji tamo gde postoji javni beležnik u takvim mestima obavlja sud. Ko zarađuje desetine hiljada evra? Ako postoji pojedinac to će mu ovim biti odredbama koje smo predložili, onemogućeno. A ja postavljam jedno pitanje, reče moj uvaženi prethodnik, kaže – ne 30%, 50%. Pa kada je zakon donesen stavili ste nula posto državi. Nula postodržavi je stavljeno u zakon koji je 2011. godine usvojen, nijedan jedini dinar. Mi sada predlažemo 30%,a vi kažete – ne, 30%, 50%. Pa, gde ste bili 2011. godine kada je predlagan zakona da onda kažete da treba državi nešto dati. Tada se nije čulo ništa od toga. Da li znam koliko se meseci čeka? Još jedan od pokušaja podmetačina. Najduže se čeka od 10 do 14 dana za sastavljanje ugovora i to imate u slučaju svega dve javnobeležničke kancelarije od ukupno 93. U proseku se čeka od dva do tri dana, što je potpuno normalno, zabrinuo bih se da se čeka manje, što bi značilo da ljudi stavljaju pečate ne čitajući i ne proveravajući sadržinu izjava stranaka. Ko kome ograničava slobodu ugovaranja? Sloboda ugovaranja ograničena je prinudnim propisima, to kaže Zakon o obligacionim odnosima. Niko nikome ne ograničava slobodu ugovaranja. Da li recimo ja mogu svom uvaženom kolegi da odem i napišemo nas dvojica ugovor da mu prodajem spomenik „Pobednik“ na Kalemegdanu? Možemo mi to da napišemo. Može to sudski overitelj i da stavi potpis na to, notar na to neće staviti potpis, ni potpis ni pečat. Ali, zato se ono što notar sastavi, u svojoj biti, u svojoj suštini razlikuje od onoga što se donese sudskom overitelju na overu. Kako mi nije žao advokata koji su moji partijski prijatelji, drugovi, kolege? Žao mi je. Žao mi je zato što se takvi ljudi protivzakonito i protivustavno suspenduju, zato što se takvi ljudi, zato što hoće da rade, zato što hoće svoje pravo na rad, zato što hoće da zarade hleb od koga će da izdržavaju svoju porodicu, bore za pravo da rade, a neko im to pravo oduzima. U Sremskoj Mitrovici, pre nekoliko dana, postoje slučajevi višestrukog silovanja maloletnice. Nijedan advokat nije smeo da dođe na saslušanje okrivljenog, nijedan. Kada sam ja pozvao svoje partijske prijatelje, kako rekoste, u Sremskoj Mitrovici i pitao ih, rekli su mi- ne smemo. Ne smemo zato što će da nas suspenduju. Da li je to normalno, da li je to zakonito, da li je to ustavno. Pravo na štrajk je izjednačeno sa pravom na odbijanje štrajka u svim međunarodnim aktima, u aktima međunarodne organizacije rada, u našim važećim propisima. Ko je pokušao da stavi advokaturu pod svoju kontrolu? Pokušao je onaj koji je donosio zakon iz 2011. godine. Upravo ono što nije pošlo ni Brozu za rukom, pošlo je onome ko je doneo Zakon o advokaturi 2011. godine. Tom Zakonu o advokaturi koji je ukinuo samostalnost i nezavisnost regionalnih advokatskih komora, tom Zakonu o advokaturi u kojem su donete neustavne odredbe kojim je Komora Srbije mogla da oduzima javna ovlašćenja regionalnim komorama. Kako može da oduzme neko nekome ono što mu nije ni dao? Ne daje Komora javna ovlašćenja. Javna ovlašćenja jedino može da poveri država. Samo država. Podsećanja radi, pošto je pomenut taj štrajk iz 2011. godine, šta je tada omogućeno Zakonom o advokaturi? Toga se sećaju dobro svi, naročito beogradski advokati. Tada je Advokatska komora Srbije, jednim potezom pera zbrisala legalno izabrano rukovodstvo Advokatske komore Beograda, organizovala skupštinu sa 300 ljudi, izabrala neko svoje rukovodstvo, tada legalno i legitimno izabranog predsednika Advokatske komore Beograda Slobodana Šoškića izbacila na ulicu, a Ministarstvo pravde, tadašnje, šta je radilo? Ono je ćutalo. Ministarstvo pravde koje treba da nadzire sprovođenje javnih ovlašćenja je ćutalo. Ustavni sud je kasnije ocenjivao te odredbe Zakona o advokaturi, oglasio ih za neustavne i stavio van snage. Dakle, neko je tada napao na izbornu volju advokata. Neko je tada advokatima koji su na do tada najbrojnijoj izbornoj skupštini Advokatske komore Beograda na kojoj je bilo gotovo 1100 advokata, nikada se ranije nije to dogodilo, napao izbornu volju advokata, prekrojio je i doveo potpuno drugo rukovodstvo Advokatske komore Beograda. Nadležno ministarstvo je ćutalo. Nećete da kažete protiv čega su se u Zakonu u advokaturi bunili advokati 2011. godine. Bunili su se zbog pokušaja uvođenja fiskalnih kasa. Da li su bili u pravu ili ne, uopšte ne ulazim u to, ali se sećam jedne stvari, nisu se bunili protiv Zakona o javnom beležništvu, a na istoj sednici 5. maja 2011. godine, taj zakon je donet zajedno sa Zakonom o advokaturi, Zakon o advokaturi koji je za razliku od prethodnih zakona, gle čuda, izbrisao ministarstvo nadležno za poslove pravosuđa, neposredno izričito navođeno u svakom prethodnom Zakonu o advokaturi. Taj Zakon o advokaturi izbrisao je ministarstvo nadležno za poslove pravosuđa, kao ministarstvo koje vrši nadzor nad sprovođenjem javnih ovlašćenja. Ustavni sud je lepo rekao – Zakonom o državnoj upravi, predviđena je nadležnost ministarstva nadležnog za poslove pravosuđa. Kada se Vlada Republike Srbije septembra meseca pozvala na taj zakon rukovodstva Advokatske komore, pokušavalo je da ismeva i mene lično i Vladu, govoreći da Zakon o državnoj upravi ne može da se primenjuje. Ko to priča, taj nije pročitao zakon. Imalac javnih ovlašćenja kome su poverena javna ovlašćenja tretira se kao državni organ. Prema tome, javno ovlašćenje koje je zakonom povereno, između ostalog i Advokatskoj komori je javno ovlašćenje čiju primenu mora da kontroliše država. Što sam vam ovo rekao? Jedno od poverenih javnih ovlašćenja jeste i sprovođenje disciplinskih postupaka. Jedno od poverenih javnih ovlašćenja jeste i privremena zabrana bavljenja advokatskom delatnošću. Čovek je u Novom Sadu otišao kao branilac po službenoj dužnosti na poziv policije i tužilaštva na saslušanje lica koje je izvršilo krivično delo – ubistva. Nakon toga je suspendovan kao advokat, a Zakon o advokaturi izričito kaže – advokat ne može da odbije odbranu lica koje mu naloži sud, drugi državni organ ili advokatska komora, ukoliko nije drugačije propisano zakonom, odnosno iz razloga iz kojih može da odbije to, a koji su predviđeni zakonom. Koji su to razlozi predviđeni zakonom? Oni koji se tiču izuzeća advokata ukoliko je u sukobu interesa, kao što imate razloge za izuzeće sudija, kao što imate razloge za izuzeće tužioca ili zamenika tužioca, apsolutno iste, ne apsolutno, ali gotovo iste, iste prirode. Dakle, ovde imamo ljude koji rade potpuno mimo ustava, postupno mimo zakona, koji drugima oduzimaju pravo na rad. Podsetiću vas na još jednu stvar, uvažene dame i gospodo narodni poslanici, pravo na pravnu pomoć nije ekonomsko pravo. Pravo na pravnu pomoć je ljudsko pravo. Nikome ne možete da uskraćujete njegova ljudska prava kojoj god profesiji da pripadate. Danas se bunimo iz određenih krugova i glasova protiv ekskluziviteta notara, a neko je pre toga godinama u procesnim zakonima davao ekskluzivitet advokatima, pa je kroz čitav niz izmena i dopuna donošenja novih zakona monopol davan advokatu. Sada jadikujemo što ne može ugovor da sastavi sudija, profesor prava, pravno pismeno lice. A da li znate da reviziju ne može da napiše niko drugi nego advokat? A zašto? A što ne može da ga napiše profesor Pravnog fakulteta? A što ne može da ga napiše naš, vaš, moj prijatelj koji je pravnik u banci, koji je pravnik u opštini, koji je pravnik u sistemu državne uprave? Branilac u krivičnom postupku može biti ko? Samo advokat. Dakle, advokat je dobio monoplistički položaj u pravnom sistemu. Uopšte ne kažem da je to loše, ali je vrlo loše kada neko svoj monopolistički položaj koristi da bi drugoga ucenjivao,da bi sistem blokirao, kada je svestan da funkcionisanje sistema u dobrom delu zavisi od njega lično i onda se ponaša na ovakav način. Moram da pomenem jednu stvar koja je potpuno izostala. Kada država nekoga zadrži u pritvoru pola sata duže, jedni za drugim ustaju predstavnici nevladinih organizacija i različitih državnih institucija da napadnu državu i kažu da neosnovano lišava slobode neko lice pola sata. To nije sporno. Apsolutno su u pravu. Svaki put treba da ustanu. Da li znate da u beogradskom Okružnom zatvoru imate lice koje 54 dana čeka izricanje svoje oslobađajuće presude? Zbog čega? Pedeset četiri dana je duže u pritvoru. Zbog čega? Zato što neko neće da se pojavi pred sudom i omogući tom licu izricanje oslobađajuće presude i da izađe. Da li se podigla jedna jedina nevladina organizacija da kaže – neko zloupotrebljava svoj monopolistički položaj i narušava drugome njegovo ljudsko pravo? Ja nisam čuo. Čuo sam poslednjih dana da ljudi govore o tome. Odmah da znate, po praksi Evropskog suda za ljudska prava u Strazburu za takvo neosnovano lišenje slobode koje nije izazvano razlozima države nije odgovorna država, već je odgovoran onaj ko mu je onemogućio da ranije izađe na slobodu. Žao mi je mojih partijskih kolega koji su žrtvama onih koji, kršeći Ustav, ih suspenduju i ne daju im da rade i te kako mi ih je žao. Žao mi je svakoga kome u državi, koja je, hvala Bogu, počela da smanjuje armiju nezaposlenih, neko onemogućava da radi. Ne vodim ja nikoga sa sobom, pa makar se taj neko zvao i dr Đorđe Sibinović. Većina ljudi koje ste pomenuli po imence su ljudi od integriteta. Ako imate nešto lično protiv njih, obratite se njima. Ja ovde nisam ničiji branilac, a da li nešto zavisi od mene ili ne, u Narodnoj skupštini to ne zavisi od ministra, već zavisi od volje građana pretočeno u volju i glasove narodnih poslanika. Nije se retko dešavalo da zakoni, sa čijim predlogom izmena i dopuna dođemo ovde u Narodnu skupštinu, dožive svoje izmene amandmanima poslanika, pa čak i amandmanima opozicionih poslanika i svaki put sam to pozdravio, samo što je sećanje nekad kratko, pa ako smo nešto dobro uradili, to nećemo da pominjemo. U Srbiji mnogo bolje prolazi ružna vest, loša vest, vest u kojoj ima neistina, vest u kojoj ima ličnih diskvalifikacija, ličnih blaćenja, a ja mislim da smo dobro radi. Evo, dr Milosavljević je bio do malopre ovde. To je čovek sa kojim smo napravili jedno mnogo dobro zakonsko rešenje zato što smo prihvatili njegov amandman i ja sam ponosan na to. Žao mi je što to nisu uradili prethodni sazivi Skupštine. Žao mi je što neka prethodna vlast, kada sam ja bio u opoziciji, nije imala moć i snage da prihvata amandmane opozicije, jer sam uveren da bi onda zakoni bili mnogo bolji. Mislim da vlast kojoj pripadam pokazuje svoju veličinu upravo time što slušajući opoziciju, konstruktivno razmatrajući njene predloge, prihvata amandmane koji jesu u skladu sa svrhom zakonodavca, odnosno zakonopisca. Kada se nešto kategorično tvrdi, onda to treba zasnivati na jasnim, tačnim i proverljivim činjenicama, a slušajući neka izlaganja ovde, ja takve činjenice nisam čuo. To ne znači da neko od mojih uvaženih prethodnika u nekim stvarima nije bio u pravu, ali ne postoji opasnija stvar od poluistine. Kažete nešto što jeste, a onda tri stvari vezano za to koje nisu i onda ono što jeste u potpunosti izvrnete na tumbe, što bi rekao naš narod. Advokati čiji je motiv bio isključivo profesionalne prirode u ovom štrajku imaju prilike da kroz ove predložene izmene i dopune zakona vide da je i dalje predloženo rešenje nešto u čemu i oni imaju korist. Pominjana je nekoliko puta legalizacija. Legalizacija je i dalje moguća. Imate je u Zakonu o overi potpisa, rukopisa i prepisa. U istovetnom tekstu je prešla iz Zakona o javnom beležništvu, u taj zakon koji je donet krajem avgusta meseca ove godine. Ko želi da kupi automobil, i dalje može na isti takav način da uradi tako nešto. Da li to može da uradi za kuću, za stan, za njivu, za šumu, za plac? Ne može i mislim da je dobro što ne može, jer je upravo overavanje ugovora o prometu nepokretnosti po sistemu overe potpisa sa ugovarača legalizacijom dovelo naš pravni saobraćaj u veliki problem. Upravo na ovaj način to se onemogućava. Onaj ko misli da to nije dobro, neka i dalje to slobodno misli. Ovo je zemlja u kojoj se slobodno misli, ali po svim relevantnim međunarodnim aktima i Saveta Evrope i Evropskog parlamenta, a Srbija teži uspostavljanju vladavine prava po evropskom uzoru. Država ima ekskluzivno pravo da reguliše oblast prometa nepokretnostima zato što se na takav način smanjuje mogućnost pranja novca, zato što se na takav način građanima daje mnogo viši stepen pravne sigurnosti, zato što je građanin tada mnogo sigurniji da ako je kupio stan zna da ga je kupio on i da nije isti vlasnik koji ga prodao njemu taj isti stan prodao nekolicini drugih lica. Da li postoji čarobni štapić koji apsolutno onemogućava tako nešto? Ne postoji ni u jednoj državi. Da li je javno beležništvo nešto što mogućnosti malverzacija svodi na minimum? Jeste. Da nije tako, ne bi ga uvodile druge države u Evropi i uređenom svetu, a Srbija je jedna od poslednjih u Evropi koja to čini. Zahvaljujem.
Zahvaljujem ministru Selakoviću. Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović, pravo na repliku. Izvolite.
Hvala, ministre, na ovom iscrpnom odgovoru. Žao mi je što nekih stvari niste uspeli da se dotaknete u vašem izlaganju od 30 minuta, ali vas molim nekoliko stvari da dopunim, eventualno da pojasnim ono što sam vam rekao. Dakle, kažete da advokati oduzimaju drugim ljudima pravo na rad, tj. odluke komore. Ja vas pitam – kako vi primenjujte štrajk na advokaturu, ko je njima poslodavac? Da li ste vi njima poslodavac ili su oni slobodna profesija, uvek bili, od kada je sveta i veka? Da li vi to najavljujete stvaranje paradržavne, pararežimske advokatske komore u Srbiji, koja će biti pod kontrolom Ministarstva pravde? Da li vi znate da štrajk ne može biti ako nemate poslodavca, jer protiv koga štrajkujete? Oni nisu vaši potčinjeni i vi niste njihov poslodavac i ne možete da kažete - oni nemaju pravo na štrajk. Oni obustavljaju rad zato što ne mogu sa vama da se dogovore. Sve što ste izneli, ministre, taj dug spisak nerazumevanja, grešaka, propusta, sve se, na žalost ili na sreću, zapisuje vama. Vi ste ministar koji ne može da se dogovori sa advokatima. Vi ste ministar koji insistira da se javno beležništvo po svaku cenu, preko kolena uvede u naš pravosudni sistem. Apsolutno sutradan ima sve da počne da funkcioniše kao ekskluzivno pravo na javni interes. Vi ste taj koji ste pokazali još jednom i danas da ne možete da se dogovorite sa njima. Šta je zaključak? Ko će da popusti? Vi, očigledno, nećete. Oni neće da popuste. Znači, ili ćete praviti neku svoju komoru, što je devastirajuće za našu zemlju i našu pravnu sigurnost i pravni sistem i šta god hoćete. Prema tome, meni se nameće zaključak da onda vi morate podneti ostavku. Pridružite se premijeru Vučiću. Moram da kažem na kraju, da vas pitam da li su javni beležnici umreženi i zašto nisu? Da li su osigurani i da li im je traženo i uverenje o imovnom stanju? Nije. Zašto vi lično niste tražili 30% kada ste bili ovde u avgustu, septembru mesecu, a sada kažete kako mi nismo ni to imali? Pa, vi to niste tražili. Vi ste imali predlog nula procenata.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Nikola Selaković. Izvolite.
Nisam od onih koji lično traže ni jedan posto, a kamoli 30%, a ko kaže - zašto vi lično niste tražili 30%, verovatno ima u glavi neke sasvim druge motive. Mi nismo menjali Zakon o javnom beležništvu u avgustu ove godine. Izmene Zakona o javnom beležništvu i pored ove naše današnje sednice su svakako u planu, jer taj zakon sadrži niz rešenja koja mogu da budu znatno bolja nego što su rešenja usvojena 2011. godine. Da li je ovo veliki pomak što tražimo da deo prihoda javnih beležnika ide direktno u budžet, u trenutku kada znate, a sada ću vam reći da država dobija više? To sam već objasnio, ali neko me nije slušao. Dakle, kada se sabere iznos PDV-a i tih 30% neoporezovanog dela nagrade javnih beležnika od ukupno plaćene cene javnom beležniku, 41,66% ide državi, sa PDV-om. Mislim da je to sasvim u redu. Niko neće da pita jednu od stvari. Prvo, vrlo kratko – da li su javni beležnici umreženi? Jesu javni beležnici umreženi. Da li im je uzimana imovinska karta kada su se osiguravali? Svakako da im je uzimana imovinska karta. Šta mislite da će osiguravajuća društva, koja su u ubedljivoj većini u Republici Srbiji u privatnom vlasništvu, da će nekome na lepe oči, poput, recimo, vađenja kredita, odnosno dobijanja kredita u nekoj razvojnoj banci na ličnu kartu i bez ikakve garancije dobiti stotine hiljada evra kredita? Da li mislite da to rade privatna osiguravajuća društva u Srbiji? Pa, naravno da ne rade. Nigde na lepe oči ne možete to da dobijete, nigde. Nemojte, molim vas, da se dezinformacijama širi strah u otvaranje nekih, kako ste rekli, paradržavnih komora. Dve godine i dva meseca advokatske komore mene pokušavaju da uvedu u sukobe koje imaju jedne među drugima, dve godine i dva meseca. Ne pada mi napamet da ulazim u njihove interne sukobe. Ne pada mi napamet. Probleme koje ima sama advokatura mora ona sama da rešava. U mnogim stvarima, a naročito u tome, ne pada mi napamet da sledim primere svojih prethodnika, ne pada mi napamet. Šta je omogućio zakon iz 2011. godine? Upravo taj zakon je omogućio stvaranje režimske advokature. Upravo je taj zakon dao jednoj komori pravo da kontroliše sve druge, jednoj jedinoj. Onda ste imali Komoru Beograda, koja tada nije htela da sluša režim i onda su ljudi koji su je vodili na silu isterani na ulicu. O tome se ćuti, o tome se ne govori. Ako nije tako, pitajte onda gospodina Šoškića gde je on bio oko godinu i po dana, da li je možda bio u svojoj kancelariji, u svom kabinetu predsednika Advokatske komore Beograda? Nije. Da li su mu oduzeta sva ovlašćenja koja je imao kao legalno i legitimno izabran predsednik Advokatske komore Beograda? Jesu. Morao je sud da ga vraća svojom presudom na to mesto. I tada su pokušavali da me uvuku u svoje interne sukobe kao arbitra, nije mi padalo na pamet. Prema tome, ako mislite da je pravo rešenje moja ostavka, pa vi se organizujte u Skupštini, ubedite poslanike većine, ubedite Vladu Republike Srbije, ubedite predsednika Vlade koji me je predložio za ovo mesto, pa glasajte o tome. Nemam ništa protiv toga. Vi znate koliko je vama bilo lakše kada ste napustili neku drugu državnu funkciju i seli u poslaničku klupu. Ako mislite da je to pravo rešenje – izvolite, ja ga apsolutno prihvatam, ako ubedite ljude koji su me izabrali da ne treba da budem na ovom mestu, ja ću vrlo rado otići sa tog mesta. Meni ne pada na pamet da kao što neki sa 6% glasova na izborima drže milion i po ljudi taocima svoje umišljenosti u veličinu, ne razmišljajući o ličnom činu ostavke, da posle izbora, gde u mnogim opštinama na području autonomne pokrajine ni nisu prešli cenzus, recimo u Inđiji, recimo u Bačkoj Palanci, u mnogim drugim opštinama. Prošlo je vreme uzurpatora u Srbiji. Nadam se da će tako biti i na pojedinim delovima teritorije Republike Srbije gde još uvek takvi egzistiraju i dive se svojoj političkoj i ne znam kojoj veličini. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik prof. dr Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodin Stefanović je rekao da mu je žao što mu ministar Selaković nije objasnio baš sve što je on hteo da mu objasni. Nama nije objasnio već više od mesec i po dana zašto je pobegao sa lica mesta prilikom jednog saobraćajnog udesa koji je izazvao zato što nije mogao da prepešači 812 metara, nego je morao da koristi službeni automobil Narodne skupštine Republike Srbije, pa bi bilo dobro da narodni poslanici dobiju odgovor na to pitanje. Poslanička grupa SNS će u danu za glasanje podržati oba predložena zakona, i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom beležništvu i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o prometu nepokretnosti iz svih onih razloga koje je vrlo detaljno, vrlo argumentovano, vrlo profesionalno, vrlo studiozno i stručno objasnio ministar Selaković. Nema nikakve sumnje da se Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom beležništvu i izmenama i dopunama Zakona o prometu nepokretnosti izlazi u susret svim razumnim staleškim i profesionalnim zahtevima advokata. Ono što je na delu u Republici Srbiji jeste, sa jedne strasne, kršenje Zakona o advokaturi, a sa druge strane, uprezanje svih advokata u RS protiv Vlade RS. Malom detetu je jasno da je tzv. štrajk advokata, za kogasmo sada čuli od uvaženog gospodina Stefanovića da to u stvari nije štrajk, nego kako se govorilo u komunizmu, obustava rada usmeren apsolutno i samo protiv ministra pravde Nikole Selakovića i naravno protiv predsednika Vlade RS Aleksandra Vučića, i dokaza za to ima bezbroj. Prva Vlada u Srbiji koja je smogla snage da povede borbu protiv organizovanog kriminala i korupcije u Srbiji je Vlada Aleksandra Vučića. Prva Vlada koja je smogla snage da pravosudni sistem ove države, pokrene postupak protiv Miroslava Miškovića i čitavog niza drugih, koji su osumnjičeni da su opljačkali ovu državu, jeste Vlada Aleksandra Vučića. Neko taj postupak, neko taj proces hoće da zaustavi. Neko hoće da Srbiju vrati u onu baru, u žabokrečinu, u blato u kome je bila do 2012. godine, odnosno do 2014. godine, da tajkuni, da mafijaši, da korumpirani ljudi upravljaju sudbinama nas i naše dece.Poslanička grupa SNS, Vlada RS to neće dozvoliti. Što se tiče tzv. štrajka advokata, za koji smo čuli da u stvari i nije štrajk, nego je to neka legitimna obustava rada, to se tako zvalo, ako me pamćenje ne vara, gospodine Atlagiću, u vreme Kardelja, jel tako? U vreme komunizma nije bio dozvoljen štrajk, pa kad se desio štrajk u nekoj fabrici, e onda komunistički rukovodioci ne bi li održali iluziju o raju u kome živi radnička klasa rekli su – pa nije to štrajk, to je obustava rada. E, ovi sad novi komunisti kažu da i ovo što se sada dešava u Srbiji,nije u stvari štrajk advokata, nego je to obustava rada. Evo o čemu se radi. Zakon o advokaturi je donet 2011. godine. Dakle, sa ovim Zakonom o advokaturi, ni gospodin Selaković, ni gospodin Babić, ni ja, ni gospodin Vučić, ni SNS nemaju apsolutno nikakve veze. Ovo je zakon koji je donela DS. Šta piše u Zakonu o advokaturi koji je donela DS? Piše mnogo toga što ne ide u prilog onima koji danas vode Advokatsku komoru Srbije i da ne bi bilo nikakve zabune, SNS, poslanička grupa SNS, nije ni u kakvom sukobu ni političkom ni verbalnom sa advokatima u Srbiji. Mi samo pokušavamo da ukažemo na činjenicu da oni koji vode danas, dakle nekolicina ljudi, Advokatsku komoru Srbije, po mom mišljenju, i te kako zloupotrebljavaju Zakon o advokaturi koji je donet 2011. godine. O tom zakonu u članu 9. advokatska zakletva glasi – zaklinjem se da ću dužnost advokata obavljati savesno, da ću se u svom radu pridržavati Ustava, zakona i drugih propisa, statuta Advokatske komore i Kodeksa profesionalne etike advokata i da ću svojim postupcima i ponašanjem čuvati ugled advokature. Šta se onda desi? Desi se da, pre nekih 20 dana u Šapcu, suprug nožem izbode svoju suprugu, policija ga uhapsi, privede ga nadležnom sudu u Šapcu, treba da se odredi pritvor, u pitanju je teško krivično delo ubistva, ne može da se odredi pritvor zato što okrivljeni, tj. osumnjičeni nema advokata. Niko nije hteo da se prihvati dužnosti da zastupa osumnjičenog za jedno teško krivično delo, za krivično delo ubistva. Kažite mi da li je to u skladu sa članom 9. koji sadrži tekst advokatske zakletve? Nije. Dalje,u članu 15. Zakona o advokaturi, koji nije donela SNS, piše – advokat je dužan da se stvarno i stalno bavi advokaturom, dakle stvarno i stalno bavi advokaturom, da pravnu pomoć pruža stručno i savesno u skladu sa Zakonom, statutom Advokatske komore i kodeksom, da čuva advokatsku tajnu, da u profesionalnom radu i u privatnom životu koji je dostupan javnosti čuva ugled advokature. Šta imamo u praksi? Imamo u praksi da su pojedinci, koji vode Advokatsku komoru Srbije, sebi dali za pravo da traže ostavku ministra pravde Selakovića. To je par ekselans političko pitanje. Advokatska komora nije pozvana da traži ostavku bilo kog državnog funkcionera. Nema na to pravo. I onda nam vi kažete – pa da, advokati su samostalni i nezavisni, to oni rade nevezano za bilo koju političku stranku bivšeg režima. Ma naravno da su svi na istom zadatku, i stranke bivšeg režima i tajkuni i pojedinci koji vode Advokatsku komoru Srbije. Treba srušiti, treba destabilizovati Vladu RS, treba Srbiju vratiti u žabokrečinu, pa da vladaju tajkuni i mafijaši. Treba zaustaviti SNS. Treba zaustaviti Aleksandra Vučića u pokušaju da Srbija bude jedna bolja, pristojnija zemlja u kojoj će naša deca živeti sigurnije, bolje, nego što živimo mi danas, koji živimo teško, ne zato što je Vlada RS odlučila tako iz nekog hira da preduzima teške mere, nego zbog toga što oni koji su vladali Srbijom 12 godina i sada vladaju Vojvodinom 14 godina, a imaju 6% podrške, upropastili živote mnogih generacija u Republici Srbiji. Ovde je bilo reči o tome da su se neki javni beležnici obogatili zahvaljujući ministru Selakoviću i zahvaljujući gospodinu Dejanu Đurđeviću, direktoru Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo. Sada ću vam pročitati uporedni pregled advokatske i javno-beležničke tarife. Kod ugovora čija je vrednost 450.000 dinara, advokatska tarifa 11.200 dinara, a javno-beležnička tarifa 9.000 dinara. Kod ugovora čija je vrednost 750.000 dinara, advokatska tarifa 15.720 dinara, a javno-beležnička tarifa 15.000 dinara. Kod ugovora čija je vrednost 1,5 miliona dinara, advokatska tarifa 27.670 dinara, a javno-beležnička tarifa 15.000 dinara. Kod ugovora čija je vrednost, zamislite, 48 miliona dinara i više, advokatska tarifa 84.000 dinara, a javno-beležnička tarifa nešto više 93.000 dinara. Kako stvari stoje kod pravnih poslova gde se ne može utvrditi vrednost pravnog posla: kod predugovora – advokatska tarifa, tj. advokatska nagrada 24.470 dinara, kod javnog beležnika 15.000 dinara; kod zaveštanja, odnosno testamenta – advokatska nagrada 21.470 dinara, nagrada javnog beležnika 15.000 dinara; i kod svih ostalih vrsta ugovora gde se ne može utvrditi vrednost pravnog posla – advokatska nagrada 21.470 dinara, nagrada javnog beležnika 15.000 dinara. Za razliku od poslanika bivšeg režima, koji vole da pričaju paušalno, neki javni beležnici su se obogatili, neki držani sekretari, neki ministri, neki funkcioneri rade ovo ili ono, mi iz SNS govorimo jezikom činjenica, što bi rekao narod – popu pop, a bobu bob. Evo, gospodine ministre, pominjali smo trgovinu nekretninama i pominjali smo jedan deo teritorije Republike Srbije, tu Adu Kale, na kojoj vlada još uvek DS sa 6% podrške i najveći grad u toj demokratskoj Adi Kale, Novi Sad. Evo šta se tu desilo, sad ću da vam kažem potpuno precizno, 2007. godine, pa ako imate samo koji minut vremena da me saslušate. Dakle, u pitanju je trgovina stanom, trgovina nekretninama. Evo šta se desilo. Tadašnji predsednik, tj. direktor Fonda za kapitalna ulaganja Vojvodine, Momčilo Milović, kasnije generalni konzul Republike Srbije, ako se ne varam, u Trstu, za vreme bivšeg režima, kupio je od Privrednog društva „Gardi“ d.o.o. iz Novog Sada, stan površine 78 kvadrata, u Ulici bulevar oslobođenja broj 82. (Borislav Stefanović, s mesta: Jel to tema?) Sve ovo je tema, da bi građanima Srbije objasnio kako se trgovalo…
Gospodine Stefanoviću, molim vas nemojte dobacivati sa mesta. (Borislav Stefanović, s mesta: Iznosi gde ko stanuje.) Nažalost, ja ne mogu da ulazim u govor govornika ako govori o temi, a ovde su primeri koji govore da li je neki zakon dobar ili loš.
Gospodine predsedavajući, ovde su iznete veoma teške optužbe, paušalne i nedokazane na račun ministra Selakovića, na račun direktora Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo, da su kriminalnim radnjama nekome omogućili da steknu stotine hiljada evra. Ja nisam čuo ni jedno jedino ime. Ja ću vam sada pročitati imena, podatke, datume i cifre, da vidite kako je DS pljačkala i kako nažalost još uvek pljačka građane Vojvodine. Evo o čemu se radi. Dakle, direktor Fonda za kapitalna ulaganja, možete da mašete rukama, ja se vas ne plašim, tako da slobodno nastavite da to radite. (Borislav Stefanović, s mesta: A mi se vas plašimo.)
Gospodine Stefanoviću, molim vas.
Tadašnji direktor Fonda … Pitajte ga što je pobegao sa lica mesta kada je razbio službeni auto? Dakle, Momčilo Milović je 2007. godine i to 3. septembra 2007. godine po ceni od 16.550.000 dinara od ove firme kupio stan, a rok za isplatu kupoprodajne cene bio je 31. decembar 2007. godine. Po knjigovodstvenom stanju, na dan 31. jula 2013. godine, kada je vršeno zadnje knjiženje, na kartici kupaca fizičkih lica PR „Gardi“ d.o.o. iz Novog Sada, na kontu 2021, komitent Momčilo Milović duguje 2.175.847 dinara, ili u evrima 27.500. Šta se dešava, gospodine ministre? Sa plaćanjem kupoprodajne vrednosti stana, Momčilo Milović prestaje u vreme kada počinje angažovanje firme „Gardi“ d.o.o. iz Novog Sada na poslovima izvođenja radova, koje finansira Fond za kapitalna ulaganja AP Vojvodine. Šta hoću da vam kažem? Stanove su kupovali na račun građana Vojvodine Stanove su kupovali tako što su fingirali ugovore koje je finansirao Fond za kapitalna ulaganja Vojvodine i to rade i dan danas. Zato se u Vojvodini, zato se u Novom Sadu svakog dana održavaju politički performansi oko rekonstrukcije Pokrajinske vlade. Zato stranke bivšeg režima isključuju danas jedni, sutra druge iz svojih stranaka zato što su podržali aktuelnog pokrajinskog premijera. Zašto je njima stalo da održe pokrajinsku vlast? Da bi se sakrio kriminal kojim su se bavili od 2000. godine. To je suština njihove vlasti. Baš njih briga za građane Vojvodine. Baš njih briga za evropske tekovine. Baš njih briga za činjenicu da su ti notari upravo najveće uporište u srpskoj istoriji imali upravo na teritoriji Vojvodine. Kada u Srbiji, u onom turskom delu Srbije, nije bilo pomena o javnim beležnicima, postojali su javni beležnici u Sremu, Banatu, Bačkoj, itd. Danas drvlje i kamenje na institut javnog beležnika od onih koji se predstavljaju kao veliki evropejci, kao veliki Vojvođani, kao zagovornici evropskih vrednosti. Pošto ću o staviti nekoliko minuta za kraj, evo, neću čitati imena, neću reći gospodine ministre ni naziv suda, ali evo šta rade neki advokati. Neki advokati, ne svi. Ima tu časnih i poštenih ljudi. Ali, šta rade neki advokati? Navodno, su u štrajku ili su u ovoj komunističkoj obustavi rada. Šta rade? Evo, prijemni pečat suda, 14. oktobar 2014. godine. Jel štrajk advokata? Jeste. Ovde imate pečat advokatske kancelarije, nije bitno koja je.Imate tužbu i šta su se dosetili? Tužbu je sastavio advokat, naplatio je, pita Boga po kojoj ceni. Verovatno u gotovom novcu, što javni beležnik po zakonu ne sme da radi. Šta se dosetio genijalac? Tužilac, taj i taj, fizičko lice, njegov potpis, a tužbu sastavio advokat i naplatio je, a kažu – u štrajku smo, tražimo smenu ministra Selakovića, ne valja nam Vlade Republike Srbije. Ali, vole pare ljudi, naročito keš, naročito gotovinu. I ćuti Dragoljub Đorđević, branilac Predraga Filipovića. Kaže – nema veze sa Miškovićem. Predsednik Advokatske komore Srbije, ispravite me gospodine Selakoviću, jel brani Predraga Filipovića, četvrto optuženog u postupku protiv Miroslava Miškovića, bivšeg direktora firme „Delta broker“? Sada je to slučajno? Slučajno je kada Nikola Sandulović, bivši član glavnog odbora DS upadne na predavanje Aleksandra Vučića? Slučajno je kada žandarmerija brutalno pretuče brata Aleksandra Vučića? Slučajno je kada ovde počinje hajka da Andrej Vučić ima privatnu firmu? Imam ovde dokaze, verovatno će neko od bivšeg režima da se javi, pa ću imati vremena da i o tome nešto kažem. Dakle, sve ovo je i te kako upereno i protiv vas gospodine ministre, upereno je i protiv Vlade Republike Srbije, ali pre svega je upereno protiv predsednika Aleksandra Vučića, da se zaustave reforme u Srbiji, da Srbija bude onakva kakva je bila 2012. godine. Da u Srbiji vladaju kriminalci, tajkuni, da vlada bezakonje, da naša deca žive u strahu, da moramo da ih šaljemo u inostranstvo, da je bolje da žive u Kanadi, Australiji, ko zna gde, samo da ne ostanu u Srbiji. Mi takvu Srbiju ne želimo. Mi smo u takvoj Srbiji živeli. Građani su rekli da takvu Srbiju ne žele. Takvu Srbiju žele oni koji imaju 6% glasova i koji se bore da očuvaju vlast u Vojvodini, ne bi li ovakvi manifetluci ugledali svetlost dana. Gospodine, ministre imaćete svu našu podršku u danu za glasanje.
Reč ima šef poslaničke grupe DS, Borislav Stefanović.
Vidite, gospodine predsedavajući, čuli smo niz uvreda, neistina, laži, koje je izneo kolega Petko, poznat po tome što ima pet plata i pet naučnih radova za redom falsifikovao, samo menjajući nazive. Međutim, pošto ovo ne vredi, imamo štrajk. Znate, kontaktirao sam mog advokata da tužim kolegu, pošto neprekidno iznosi neistinu da sam slupao auto i pebegao. Jednako koliko je premijer Vučić slupao i pobegao. Jednako koliko je predsednik Nikolić i jednako koliko supruga Ivice Dačića se slupala u službenom autu. Koliko su oni krivi toliko sam i ja. To je prva stvar. Druga stvar, gospodin Petko zna da šteta na tom slupanom autu je manja od njegove jedne plate. Ali reći ću vam jednu drugu stvar. Dozvolili ste da se ovde čita optužnica i delovi iz istrage koje je njemu dao ministar, neposredno pre ovog događaja. Time su potpuno, još jednom derogirali srpsko pravosuđe. Vi znate da to ne sme da se radi. Oni sada o ovom čoveku čita optužnicu po ko zna koji put. Imamo i tužilaštvo i sud i policiju, to je tako neselektivno. Niko od vas ne reaguje. Ne pada vam na pamet da reagujete na ovakve stvari. Na gospodina Petka, pet plata, pet naučnih radova falsifikovao, čita čovek, baš ga briga. Hoćete da napustimo sednicu, to je suština. Hoćete ovakvim uvredama Ada Kale. Znate li šta se desilo na Adi Kale, gospodine predsedavajući? Vidim da niste reagovali, možda niste znali ili niste čuli, ne znam. Na Adi Kale su dahije ubili srpski ustanici. Na najbrutalniji način u blatu obale su ih isekli sabljama. Pošto smo mi dahije na Ade Kale, da vam objasnim, znači, to treba nama da se desi. Zašto sad nešto sprečava nekog člana SNS koji recimo nije na spisku za posao, nije dobio odmah od stranke, da uzme lepo motku i uhvati nas ovde ispred i završi sa nama kao sa dahijama? Da li iko o tome razmišlja ovde?
Vreme.
Molim? Dakle, meni je žao, završavam rečenicu, što zbog ovakve nepristojnosti i primitivizma, ja ne mogu ministru sada da postavim dodatna pitanja. Da li vidite? Eto, vidite šta ste omogućili i zašto dozvoljavate čoveku da pravi incidente nekome.
Zahvaljujem gospodine Stefanoviću. Vi ne biste u ovom trenutku mogli da postavljate ministru pitanje, a drugo, optužbe u vašem govoru i u govoru prethodnog govornika, kako vi kažete, mi ne možemo da tumačimo kao predsedavajući. Vi iznosite vaše viđenje Predloga zakona na jedan način, kao i neko drugi s druge strane i mi ne možemo da ulazimo u način vašeg govora i izražavanja ako govorite o temi, a prethodni govornik je govorio o temi na svoj sopstven način iznosio neke detalje za koje misli da mogu da pomognu da ovaj zakon bude podržan od strane poslanika. (Narodni poslanik Borislav Stefanović, s mesta: Da nas treba pobiti. Znate li šta to znači?) Nemojte, molim vas dobacivati s mesta. Ja kažem ono što ste me pitali. Ono što ne znam ne mogu ni da u ovom trenutku… Nisam na takav način to čuo, da sam čuo reagovao bih. Zahvaljujem. Reč ima prof. dr Aleksandar Martinović, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo ja se potpuno slažem da je gospodin Stefanović pametniji od mene. To se dokazuje i time što je završio Pravni fakultet u vreme kada sam ja bio magistar pravnih nauka. Nije tačno da je premijer Aleksandar Vučić pobegao sa lica mesta, kao što je on uradio. Dakle, Aleksandar Vučić je sačekao da dođe policija i da se izvrši uviđaj. Gospodin Stefanović to nije učinio. Ja ne znam što gospodinu Stefanoviću smeta kad se ovde iznose činjenice. Kaže - ministar unutrašnjih poslova mi je dao podatke. Pa, nije tačno. Dali su mi ljudi, koji rade u Fondu za kapitalna ulaganja, koji svojim očima od 2006. godine, do dan danas gledaju bezočnu pljačku građana Vojvodine i koji to više jednostavno ne mogu da trpe. Mogu da vam nabrajam hiljade ovakvih stvari. Nema opštine u Vojvodini koju niste ojadili fingirajući ugovore, naduvavajući cene, uzimajući provizije, itd. Što se tiče Ade Kale, taj termin sam upotrebio metaforično. Kada su srpski ustanici osvojili Beograd, dahije, četiri dahije su pobegle na Adu Kale. Niko ovde ne poziva ni na kakva ubistva, ali hoću da vam kažem da oni koji su od 2000. do 2012. godine vladali Srbijom upropastili nas da ne može gore, upropastili živote naše dece, sada su kao dahije pobegli na tu svoju Adu Kale. Danas te dahije, u političkom smislu, pozivaju Selakovića da podnesu ostavku. Srpska napredna stranka poziva predsednika Vlade AP Vojvodine, šta li je više, pitaj Boga, da podnese ostavku zato što ga građani Vojvodine neće.
Vreme.
Zamislite, gospodine Bečiću, kakvo je to farisejstvo, kakvo je to licemerstvo pozivati na ostavku čoveka u Vladi koji je dobio skoro referendumsku, natprosečnu podršku građana Srbije na poslednjim izborima, onih koji su jedva prešli cenzus sa sve Živkovićima, Pavićevićima, pitaj Boga sa kakvim sve ljudima koji su zajedno sa njima upropaštavali Srbiju.
Reč ima šef poslaničke grupe DS Borislav Stefanović, replika. Ovim zatvaramo krug replika.
Dakle, zaista je ispod svakog nivoa, ali moram da kažem da će gospodin Petko to morati na sudu da objasni da sam ja slupao službeni auto i pobegao. Pošto je doktor prava navodno ili jeste, moći će to da objasni. Inače sam diplomirao u 25 godini. Prema tome, toliko o lažima. Ali, Ada Kale, molim vas, još jednom je rečeno i vi ne reagujete, ministar sa simpatijom gleda pozivanje na linč opozicije. Ministre ispravite me. Kažite nam da li vama odgovara ovakav bezobrazluk koji ste čuli i da li vi odobravate da neko ko je politički protivnik, ne neprijatelj, može ovoliko da se mrzi, da se kalja i da se laže o ljudima? Znate šta su naši preci srpski oslobodioci u Prvom srpskom ustanku radili sa dahijama na Adi Kale? Da li su ih pobili? Valjda ćemo svi da se složimo. Znači, mi smo dahije na Adi Kale za gospodina Petka. Pitam vas – da li ste vi obarali reformu pravosuđa iz 2010. i 2011. godine? Jeste. Pa kako su onda bolja rešenja iz 2011. godine, ministre? To vi meni recite. Da li su umreženi javni beležnici sa sudovima i katastrom, ne međusobno? To mi recite. Dakle, to su pitanja. To je ono o čemu smo danas razgovarali dok nije došao ovaj mali incident, moralno mali incident. Zašto to moramo da slušamo? Ne znam. Zato što je to stara škola ljudi koji su danas, čuli ste poštovani poslanici, čitali zakletvu srpskih advokata, nisu ljudi koji treba uopšte da pričaju o zakletvama jer su jedali Šešelju u crkvi, pa su je pogazili. To je malo nezgodna stvar da vi o zakletvama pričate.
Vreme. Zahvaljujem gospodine Stefanoviću. Gospodine Martinoviću, nemate pravo na repliku. (Narodni poslanik Zoran Živković, s mesta: Replika na lično pominjanje.) Izvolite. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Jasno je da je replika izazvana jednim besmislenim pominjanjem od strane prethodnika koji u svom besmislenom logoreičnom govoru ponovio sve ono što je u stvari obeležje jedne bedne, loše strane naše stvarnosti u poslednjih dvadeset i nešto godina. To što mislite da ćete te tekstove koje naučite sami ili vam neko doda kao ceduljicu kao ministru malopre, ako mislite da je stvar u tome da pričate po pola sata, da izmišljate iz trenutka u trenutak novu laž, ako mislite da je to rešenje za problem u Srbiji, imate veliki problem. Meni je žao samo što zbog vašeg problema taj veliki problem će biti problem najvećeg broja građana Srbije, to potezanje neistina, poluistina, laži, izmišljotina. Vi ste bivši režim. Bivši režim je bivša Vlada. Vi ste bili bivša Vlada. Ne znam da li je prisutni ministar bio u toj Vladi. Ne sećam se, ali vi ste bivša Vlada. To da je bilo loših rešenja u prethodnom periodu, naravno bilo ih je i naravno da je tada trebalo reagovati na njih i naravno da su ozbiljni ljudi u Srbiji to i radili, uključujući i mene, a vi ste tada poštovali svog osnivača, koji nije vaš član, ali vas je osnovao i njegov režim ste trpeli dok niste ojačali. Meni je stvarno žao što u parlamentu Srbije imamo i izmišljanja kao što je kolega pored vas rekao malopre da je neko dobacivao nešto nekome iz Darvinove teorije o evoluciji. Evo ga stenogram gde naravno nema ničega o tome.
Vreme.
Molim vas predsednice da zaštitite čast parlamenta.
Hoću, kako da ne. Brinem o tome, nije nikakav problem. Zbog javnosti samo da kažem da su navodi potparola Advokatske komore Srbije potpuno neistiniti, pošto su se obratili javnosti i rekli da im je zabranjeno da prisustvuju ovoj raspravi, što je apsolutna neistina. Pretpostavljam da prate ovu sednicu medijski, ne znam kako drugačije da im se obratim, nema razloga da neko ne prisustvuje sednici, ali mora da ispuni sva pravila procedure ovog uvaženog doma parlamenta. Znači, znaju vrlo dobro da je potrebno zahtev dostaviti i spisak advokata, odnosno lica koja žele da prisustvuju sednici, da bi ušli u ovu salu. To važi za sve profesije, tako važi i za uvažene kolege advokate. Pošto su se obraćali ranije mejlom pojedinim poslaničkim grupama, mislim da su poslanici bili dužni da ih upute u proceduru kako se ulazi u ovu salu,tako da ne bi bilo potrebe da dezinformišu javnost da je nešto zabranjeno i da daju karakter odmah u saopštenju vlasti, pošto se prelazi njihov razlog zašto bi ovde prisustvovali strukovni, žele da prate raspravu, a ovde su dali strogo političke ocene. Gledam slučajno u vašem pravcu, jer najviše volim da gledam u pravcu opozicije. Tako da, molim predstavnike Advokatske komore Srbije da ispoštuju proceduru ovog uvaženog doma i da ne dezinformišu javnost, jer to uopšte nije nikom potrebno, radi se o ozbiljnoj temi o kojoj na ozbiljan način i raspravljamo. Ministar ima prednost. Izvolite.
Hvala, uvažena gospođo predsedniče. Da, gospođo predsedniče može da se kaže i tako je jezički vrlo ispravno. Dame i gospodo narodni poslanici, postavljeno mi je jedno pitanje na koje moram da odgovorim - da li sam video nekada da se ovako neko politički mrzi? Poznajem dugo kolegu Martinovića i ne da mu je poslednja misao bila da poziva na nečiji linč, nego čovek nema ni trunčicu takve pojave u svome ponašanju. Poznat je kao jedan od najboljih govornika u ovoj Skupštini. Ali, moram da kažem nešto drugo na osnovu onoga što se dešavalo prethodnih meseci, kada su veliki zaštitnici ljudskih prava ćutali kada gledaju da se namešta incident sina predsednika Vlade na nekom splavu u Beogradu, pa se ne javljaju. Odjednom tada niko da zakritikuje policiju. Pa kad je cela Srbija sa užasavanjem gledala kako se njegov rođeni brat mučki prebija i nad njim vrši tortura i o tome ćuti. Ne, to nije nikakva politička mržnja. Ne, samo nije isto kada dobije batine moj brat i kada dobije batine brat nekog političkog neistomišljenika i kada to radi policija, Žandarmerija ili ko već. Ne, to su, znate, državni funkcioneri, to nisu ljudi koji imaju ljudska prava. Ne, to su ljudi po kojima možete i da udarate i da pljujete i da napadate i da radite šta hoćete, pa kad mu onda još pošaljete i organizujete, ne vi, nego neko to učini, vesnika smrti pokojnom predsedniku Vlade Zoranu Đinđiću, a Nikola Sandulović je bio vesnik smrti pokojnom Zoranu Đinđiću…
Ministre, dobili ste repliku dve minute i 14 sekundi.
… onda to može. E, pa ne može. Završavam. Ako ste mislili da ćemo mi skrštenih ruku gledati kako nam prebijate članove porodica, kako nam šaljete vesnike smrti onih koji su to učinili, ako su to mislili, pa neka im ne pada na pamet da nas gledaju da ustuknemo pred njima i da se ne upustimo u borbu.
Zahvaljujem. Repliku ima dr Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, neću tužiti gospodina Stefanovića, jer ja nemam taj običaj, ja političke borbe vodim političkim sredstvima, iako sve ono što je rekao na moj račun nije tačno. Ali, ja se čudim gospodinu Živkoviću što do sada nije podneo ostavku. Evo ga rešenje Privrednog suda u Beogradu – obustavlja se privredno kazneni postupak protiv okrivljenih „Asumakum d.o.o.“ iz Beograda, ulica Studentska br. 15, kao pravnog lica i Vučić Andreja iz Beograda, ulica Krunska br. 47, kao odgovornost lica, zbog privrednih prestupa iz člana 68. stav 1. tačka 12) i 1) iz stava 2. Zakona o računovodstvu i reviziji. Što, gospodine Živkoviću, ne podnesete ostavku, a obećali ste? Vi ste moralan čovek. Evo vam službena beleška – Ministarstvo finansija, poreska uprava, 9. februar 2011. godine, bivši režim na vlasti. Šta piše u službenoj belešci? Daljom proverom izvršeno je upoređivanje fotokopija lične karte Andreja Vučića koja je dobijena od „Findomestik banke“ sa ličnom kartom koju je Andrej Vučić stavio na uvid inspektoru poreske policije i utvrđeno je 2011. godine, za vreme bivšeg režima, da fotografija lica sa fotokopije lične karte ne odgovara liku Andreja Vučića, da je u fotokopiji lične karte kao serijski broj naveden SR16252141, a datum izdavanja je 15. februar 2007. godine, dok je Andrej Vučić stavio na uvid inspektoru poreske policije ličnu kartu sa serijskim brojem potpuno drugačijim i datumom izdavanja iste 7. mart 2007. godine, da u fotokopiji lične karte nije upisana promena prebivališta, dok je u ličnoj karti Andreja Vučića upisana promena prebivališta na adresu Novi Beograd, Antifašističke borbe br. 17/34. Što ne podnesete ostavku, gospodine Živkoviću? Poreska uprava bivšeg režima je dokazala da niste u pravu. Ovde ste javno pozvali predsednika Vlade da podnese ostavku, ili on ili vi, ako se dokaže da niste u pravu. Što ne podnesete ostavku? Evo vam dokaz.
Vreme. Zahvaljujem. Zoran Živković želi da odgovori na pitanje ili…? (Zoran Živković, s mesta: Replika.) Vama je odgovoreno na vašu repliku. (Zoran Živković, s mesta: Nećete da mi date? To je nastavak…) Da, diktatorskog režima. Baš mi se sviđa taj diktatorski [[Zoran Živković, s mesta: Ja tražim pravo na repliku.]] I mora da vam se da, inače ćete me išamarati, ili šta? (Zoran Živković, s mesta: Kao i obično.) Kao i obično? Evo, izvolite. Hoću da pokažem kako izgleda na delu nasilje nad predsedavajućem. Izvolite.
Vaš posao je da vodite sednicu Skupštine, a ne da dokazujete bilo šta. Ja vas nikad nisam ni na koji način ni povredio, niti uvredio, ugrozio…
Nemojte meni replicirati, hteli ste da odgovorite prethodnom govorniku.
…, a vi ste meni replicirali.
Ja ne repliciram, nego odlučujem o tome da li ću dati ili neću dati repliku.
Prethodnom govorniku da pročitam - APR Republika Srbija, Agencija za privredne registre, pretraga privrednih društava, društvo se zove „Asumakum d.o.o.“ Novi Beograd, dan danas, znači, to je aktuelni podatak, ime i prezime Andrej Vučić, lični broj taj i taj, poklapa se sa datumom rođenja. Ne bi ja da mudre pravnike edukujem, ali da li je nešto falsifikat ili nije, to ne utvrđuje ni poreska uprava, ni policija, ni tužilaštvo, to odlučuje sud, pa biste vi kao Petko ili kako već se zove, ne znam kako je rekao gospodin Stefanović, mogli to da znate. To znaju deca u zabavištu za pravnike. Prema tome, ja očekujem da vi to znate. Ne znam zašto je to bila tema svega ovoga. Ja nikome nisam nudio opkladu u ovom parlamentu, zato što te kafanske manire prepuštam onima koji su ih i doneli u ovaj parlament.
Nemojte parlament da zovete kafanom, molim vas.
Ja nisam to rekao i vas molim da me dobro slušate. Znači, oni koji su kafanske manire doneli u ovaj sveti dom koji se zove parlament. Da li treba da ponovim još jednom?
Ponovite, molim vas.
Znači, to što je ovde radikalština ponovo počela da zagađuje, to što ovde imamo ljude koji svojim prisustvom krše član 107. Poslovnika Skupštine, to nema veze sa mnom, niti sa firmom bilo čijeg brata, a opklade ostavite napolju, ovde se bavite činjenicama.
Zahvaljujem na vremenu koje ste mi posvetili. Reč ima Balša Božović.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Želeo bih da reklamiram povredu Poslovnika, član 107, a u pitanju je dostojanstvo, zato što niste na vreme upozorili, dok ste bili u sali, gospodina ministra Selakovića, a pre nego što ste došli u salu gospodina Martinovića u onom delu kada je govorio o izvesnom…
Budite ljubazni, samo po neposredno počinjenoj povredi Poslovnika. Znači, dok ste bili u sali pre 45 minuta. Znači, ne može. Idemo dalje.
Kako ne može?
Ne možete, mora po neposredno počinjenoj povredi Poslovnika.
Evo, do pre nekoliko minuta ste bili u sali, gospodin Selaković…
Rekli ste onda kad ste bili.
Da li možete da mi vratite vreme, pošto ovo stvarno nije u redu?
Ne mogu vreme da vam vrati. Izvolite.
Nemam dovoljno vremena za jedan minut da obrazložim povedu Poslovnika.
Pretpostavljam. Izvolite.
Gospodin ministar je zajedno sa gospodinom Martinovićem u nekoliko navrata pominjao izvesnog Sandulovića koji je nekada bio član glavnog odbora DS. Znam da je to potpuna neistina, pod broj jedan. Pod broj dva, nije ni prvi ni poslednji put da se predstavnici ovog režima iz onih dana i danas na ovaj način obračunavaju i dalje sa politikom Zorana Đinđića i pokušajem kriminalizacije te politike i…
Molim vas da Zorana Đinđića ne spominjemo ovde.
Molim ja vas, da upozorite vaše kolege da to ne rade.
Molim sve poslanike da ne spominjemo ubijenog premijera. Ja vas molim, u moje ime i u ime porodice, s kojom sam vrlo bliska. Prema tome, ja vas lično molim, ne kao predsednik.
Onda reagujte na vreme.
Nadam se da će moja molba biti ispunjena, i mnogih ljudi van ove zgrade. Po Poslovniku, reč ima Borislav Stefanović. Izvolite.
Predsednice, javljam se već duže vreme. Čl. 106. i 107.
Ne može, sada se kolega pozvao na član 107.
Mislim da može. Samo da objasnim, neposredno je ministar to učinio. Samo hoću ministra da zamolim…
Ne može. Molim vas, nađite neki član koji još nismo povredili. Ima ih puno.
Rekao sam – član 106.
Član 106. može, član 107. ne može.
Dakle, ministar je potpuno van teme sada rekao nešto što ne samo da je van teme i nema nikakve veze sa ovim što danas pričamo, i mislim da ste morali reagovati, bili ste u sali. Ministre, ništa mi ne smeta što ste rekli, apsolutno ništa, samo jedna rečenica za koju vas molim da se javno izvinite. Rekli ste – nećemo vam dozvoliti da bijete našu rodbinu, prijatelje i braću. I to ste gledali u nas i rekli ste – nećemo vam dozvoliti da nas bijete i napadate na ulici. A dobro znate da smo osudili napad i na premijerovog brata, kao što smo osudili svaki akt nasilja i upotrebu prekomerne sile koja se jasno desila. Zašto ste to sada rekli? I zašto vi nama kažete da nam nećete dozvoliti? Mi vas da napadamo po ulici? Da li ste svesni šta ste rekli? Ko da vas napada? Mala opozicija? Vas, koji imate sve poluge vlasti u rukama? Mi vas da napadamo? Samo mi je to zasmetalo. Svi su to čuli. Ili precizirajte šta ste rekli ili se izvinite. Jer, to je jako teška optužba. Znači, mi smo napadali brata premijera? Molim vas, nemojte takve stvari. Jer, neko može da pomisli…
Vi sada replicirate, a pozvali ste se na povredu Poslovnika. (Borko Stefanović, s mesta: Rekao sam vam šta mi je bilo bitno.) Znam, oduzimam vam dve minute zbog toga jer ste sami priznali, rekli ste – rekao sam ono što mi je bila namera. Dve minute manje grupi. (Borko Stefanović, s mesta: Rekao sam vam šta mi je bilo bitno u vezi sa povredom Poslovnika.) Završena stvar. Član 106. da li želite da se izjasnimo po povredi? Ne. Gospodine Stefanoviću, vama je pisala Advokatska komora. Nije korektno što niste zaštitili parlament i što im niste dali uputstvo kako se ulazi u parlament. (Borislav Stefanović, s mesta: Ko kaže da nisam? Zašto se meni direktno obraćate na taj način? I drugi su dobili pismo. Otkud vi znate da im nisam dao pravu informaciju? Kako vi znate? Ili možda sumnjate u mene? Sad kažete gospodine Stefanoviću, sad se čudite što vam ne odgovara… Recite sad do kraja. Ja sam im dao uputstva…) Javite se za reč da bih mogla da vam repliciram. (Borislav Stefanović, s mesta: U redu je, ali niko nije čuo šta sam rekao.) Mislim da će se uskoro steći uslovi da repliciram o diktatorskom režimu u parlamentu i da vam odgovorim na povredu člana 106, koga nije bilo. Ono što sigurno nikada ovaj predsedavajući neće uraditi, to je ono što su moji prethodnici uradili, odnosno jedna prethodnica, koja je isključila poslanike koji nisu prisustvovali na skupštinskom zasedanju i zabranila im 40 dana da učestvuju u raspravi. Toliko o demokratskom režimu pre ovog režima. Ako želite da glasamo o povredi člana 106, glasaćemo. A ovo vam garantujem da nikada predsedavajući neće isključiti poslaničku grupu koja nije prisutna u parlamentu za vreme zasedanja. (Borislav Stefanović, s mesta: Da li znate da to zvuči kao pretnja?) Ne, to zvuči kao odgovor na povredu Poslovnika iz vaše poslaničke grupe, tri ili četiri već povrede Poslovnika, a vi pretite predsedavajućem, a ne predsedavajući u kontra smeru. Reč ima ministar Nikola Selaković, replika.
Uvažena predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, ne pada mi na pamet da se izvinjavam za nešto što nisam rekao, a pogotovo kada se deo moje rečenice istrgne iz konteksta. Pogledajte me kao što ste me pogledali malo pre kada sam rekao – ne obraćam se vama lično, već onome ko iza toga stoji. I to možete uvidom u stenografske beleške da vidite. Ja ću, kao odgovoran ministar u svojoj Vladi, svaki put da reagujem kada predsedniku moje Vlade i Vlade moje države neko pošalje u stranu zemlju vesnika smrti ubijenog predsednika Vlade Srbije. A ja sam Sandulovića pomenuo u tom smislu. Nikola Sandulović je četiri-pet dana pre ubistva predsednika Vlade 2003. godine najavljivao smrt predsedniku Vlade Srbije. I toga čoveka je neko organizovano poslao u London, da pravi skandal, da vređa državu Srbiju, da vređa njenog predsednika Vlade. Ko je to uradio, ja pozivam organe reda da to utvrde i da kažu. To pozivam. Ali, nemojte meni da inputirate ovde da sam ja vas optužio za tako nešto. Vi ste kao stranka prošli kroz nešto što ne želim nijednoj stranci u Srbiji da prođe, a to je da joj je predsednik stranke i čovek koji je bio predsednik Vlade, šta god ko politički o njemu mislio, to je bio predsednik Vlade, moje, vaše, naše države. To je užas, kada neko predsednika Vlade jedne države ubije. Dame i gospodo, mi živimo u zemlji u kojoj je neko to uradio pre jedne decenije. Ja ne želim da Srbija bude zemlja u kojoj će to ikada više da se dogodi. Ali sam lično, kao ministar u ovoj Vladi, kao čovek, kao član SNS, zabrinut za bezbednost mog predsednika Vlade i zato moram da reagujem kada pričate o linču, jer se on nad nečijim članovima porodice sprovodi.
Vreme. Zahvaljujem. Reč ima dr Aleksandar Martinović, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja prihvatam sve što je Zoran Živković rekao za mene – i da sam radikal, i da sam ratni zločinac, i da mi je osnivač partije ko zna ko, ništa ga nisam razumeo, ali nema veze. Ali, šta je netačno u sledećem? „Rešenje Privrednog suda u Beogradu – obustavlja se privredno-kazneni postupak protiv Andreja Vučića“? Izvolite. Dalje, šta je radikalština, šta su kafanski maniri, to je službena beleška Ministarstva finansija, poreska uprava, gde se kaže, pored navoda kako je sve falsifikovana lična karta Andreja Vučića: „Na osnovu napred navedenog, utvrđeno je da je registracija preduzeća „Asumakum d.o.“ iz Beograda, kao i otvaranje tekućeg računa ovog preduzeća kod „Findomestik banke“ izvršeno na osnovu falsifikovanih ličnih karata Andreja Vučića i Ivana Božinovskog“. To se kaže na strani 3. Na strani 4. se kaže: „Proverom nije utvrđeno ko je falsifikovao lične karte Andreja Vučića i Ivana Božinovskog, čije su fotografije na falsifikovanim ličnim kartama, a ni ko je stvarno obavljao poslovanje preduzeća „Asumakum d.o“ iz Beograda“. Ključna rečenica: „Na osnovu napred iznetih činjenica, postoji osnovana sumnja da se preduzeće „Asumakum d.o“ iz Beograda može svrstati u grupu tzv. fantom preduzeća odnosno preduzeća koja u znatnom obimu izbegavaju plaćanje poreza“. Kad čovek ovde pročita zvanične akte, zvanične papire države Srbije, doduše pod bivšim režimom, ne pod režimom, kako vi kažete, Aleksandra Vučića, onda sam ja ovde radikal, ratni zločinac, pitaj Boga šta sam, a vi kao moralan čovek treba lepo da kažete – gospodine Vučiću, bili ste u pravu, lagao sam i podnosim ostavku.
Replika je istekla, dve minute. Zahvaljujem vam. Na repliku čeka narodni poslanik Zoran Babić.
Zahvaljujem se, gospođo predsedavajuća. Čuli smo ovde različite izgovore. Pre nekoliko nedelja, ono što je uputio kao odgovor predsednik Vlade, gospodin Vučić, gospodinu Živkoviću, nije bila opklada. Opklada je kada kažete – ovo mogu bolje, hajde da se kladimo da ovo mogu bolje, ili da mogu brže. Ali, reći – to nije istina, jer ako je istina, spreman sam da se povučem, a ako ste vi izrekli nešto što je neistina, povucite se vi, je pitanje časti. I onaj ko to diskvalifikuje nekim terminima, kafanskim, kojim je baš o n zagadio ovu Skupštinu preteći gospodinu Šormazu da će ga na banderu, govoreći gospodinu Vučeti Toškoviću maločas, da je pripadnik jedne životinjske vrste, ne želim ni da pominjem, i naravno da toga nema u stenogramu, zato što u stenogramu ima onoga ko je u tom trenutku govorio, a to je gospodin Petar Petrović. Voleo bih da gospodin koji se tako poziva često na akademsku čast potvrdi da gospodin Živković tako nešto nije izgovorio. Ali šta očekivati od onih koji pitanje časti, pitanje odgovornosti koju je ovde pred svih 249 poslanika izneo gospodin Vučić, pred srpskom javnošću, koju je izneo gospodin Vučić, spremnost da istinu brani i svojom karijerom i položajem. Ne, sa druge strane imamo onoga ko će preko te čestitosti pogaziti zato što je nema, samo zarad ostajanja u prilici da može nanova i iznova laži, izmišljanja, podmetanja, samo da bi urušio jedan sistem, koji od ove države, od pre dve godine počeo da pravi pristojnu i normalnu državu. Hvala.
Hvala. Replika, Zoran Živković.
Dobilo smo jedno interesantno, čini mi se vrlo ekspertsko objašnjenje šta je to opklada, šta nije, šta je pozivanje na jedno i na drugo i ne čudi me, jer smo stvarno imali eksperta u toj oblasti, tako da šibicarenje je jedan ozbiljan deo delovanja u Srbiji.
Možemo li malo da upristojimo rečnik danas.
To sam hteo da vam kažem sledeće. Inače, u stenogramu piše – šta je majmune. Piše na dva mesta. Piše šta je majmune i piše šta je majmune. Ovde piše da ste to vi izgovorili uvaženi kolega, ekspertu za opklade. Ne vidim nikakvog razloga da to što ste vi izrekli, a piše ovde, da to govorite meni. Pročitajte vi. Ja sam čitao. Što se tiče prethodnog govornika koji sedi pored vas, možete vi to da ponavljate sto puta. To sam rekao prošli put, ponoviću vam još jednom. Šta je falsifikat, a šta nije, gospodine uvaženi pravniče, pod nadimkom koji vam je dao uvaženi kolega Stefanović? Za to je nadležan sud da utvrdi šta je falsifikat, a šta ne. Uz sve uvažavanje i zamenika direktora poreske uprave, koji se ističe time da sedi za kafanskim stolom u jednoj emisiji jutarnjeg programa, kod jednog vašeg kolege.
Poslaniče, pa nećemo valjda sada pričati još u medijima.
Ne ne pričamo o medijima, jer mislim da vi nemate koncentraciju danas …
Imam, ne bih da karakterišemo medije. Vi ste pobornik toga da preskočimo medije.
Ako vi želite da ja danas ne govorim, kažite mi.
Ali to je već viđeno. To kalimero sindrom, mislim da javnost više ne reaguje na to. Nemojte molim vas.
Teško da vam ja ličim na kalimera.
Vi imate toliko prava, koliko su vam građani Srbije dozvolili. Nisam ja ništa ovde.
Imate celu farmu pilića tu blizu sebe.
Zahvaljujem. Javnost će suditi kako ja vodim, a kako se vi izražavate. Pauza od 14,00 časova do 15,00 časova, redovna. Po Poslovniku, u skladu sa članom 87. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, određujem redovnu pauzu u trajanju od jednog časa. [[Posle pauze.]] Nastavljamo sa radom. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. stavovi 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi posle 18 časova zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese zakone i druga akta iz dnevnog reda ove sednice. Da li se još neko od ovlašćenih predstavnika ili predsednika poslaničkih grupa javlja za reč? (Ne.) Prelazimo na listu prijavljenih narodnih poslanika. Reč ima narodni poslanik Milanka Jevtović Vukojičić. Izvolite.
Poštovana predsednice Skupštine, uvaženi predstavnici Ministarstva pravde, poštovane kolege i koleginice narodni poslanici i poslanice, poštovani građani Srbije, pred nama su dva zakona i to Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom beležništvu i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o prometu nepokretnosti. Moram da istaknem da se u avgustu mesecu pred Narodnom skupštinom nalazio zakon o izmenama i dopunama Zakona o javnom beležništvu, kao i Zakon o prometu nepokretnosti, da su javni beležnici stupili sa radom 1. septembra na teritoriji Republike Srbije i da to zbilja jeste mali ali istorijski korak u pravnoj sigurnosti kako građana Srbije, tako i potencijalnih investitora, tako i uopšte same države Srbije. Donošenje ovih zakona značajno je sa aspekta pravne sigurnosti, ali značajno je i sa aspekta ekonomske sigurnosti, sa aspekta onih koji žele da investiraju i onih koji žele da imaju jasnu pravnu regulativu u tom smislu. Takođe želim da istaknem ono što do sada niko još nije istakao. Posle 84 godine ova Vlada i ovo Ministarstvo pravde prvi put uvode profesiju notara kao visoko profesionalnu pravničku profesiju koja, naravno, ima javna ovlašćenja. Prema tome, to svakako jeste korak napred, ali velika pohvala za ovu Vladu i za nadležno ministarstvo, jer u razvijenim zapadno-evropskim zemljama ovi poslovi notara obavljaju se više vekova. Da se ne dotičemo samo uređenih zapadno-evropskih zemalja, kojima, naravno, SNS, ova Vlada i ovaj ministar teže, da se okrenemo malo oko sebe i oko svojih komšija. Sve zemlje u regionu imaju javne beležnike, odnosno notare. Moram da napomenem da Makedonija, kao jedna od bivših država članica nekadašnje SFRJ, ovu pravosudnu kategoriju ima već dugih 10 godina. Takođe i Republika Crna Gora, Republika Hrvatska, Bosna i Hercegovina, Republika Srpska, Slovenija imaju u svojoj pravnoj regulativi i zanimanje notara. Kako je i sam ministar u svom uvodnom izlaganju već napomenuo, i tzv. republika Kosovo je uspela da u svoj pravosudni sistem uvede ovu vrlo važnu profesiju, a to je profesija notara. Naravno da je u vremenu od 1930. pa do 1944. godine na području naše zemlje postojala ova profesija, ali, nažalost, od tada pa do 1. septembra ova profesija nije bila poznata. Više puta sam govorila da je nadležnost ministra pravde izuzetno odgovorna, izuzetno velika, jer u jednom narušenom pravosudnom sistemu kakav je bio, kakav su ostavili iza sebe predstavnici prethodnog režima, svakako da nije bilo lako i da ne može se brzim koracima ići napred. Urušavanjem pravnog sistema stvara se značajan prostor za koruptivna delovanja, za kriminal i korupciju. Ovo ministarstvo koje vodi ministar Selaković je usvojilo i strateški dokument koji se tiče suzbijanja kriminala i korupcije. Upravo u suzbijanju kriminala i korupcije i te kako je značajna pravna sigurnost kako građana, tako i uređen pravni poredak jedne zemlje. Ono što je danas nama na dnevnom redu to je da se članom 1. menja član 4. zakona o izmenama i dopunama Zakona o prometu nepokretnosti, a suštinska dopuna u stvari odnosi se na to da u prometu nepokretnosti koji može biti sastavljen kao javnobeležnički zapis može biti sastavljen i u pisanom obliku, s tim što je građanin dužan da nakon toga taj ugovor u pisanom obliku odnese kod javnog beležnika radi solemnizacije, odnosno radi prevođenja te nejavne u javnu ispravu. Moram da napomenem da je za overu kako javnobeležničkih zapisa, tako i za overu pisanih ugovora isključiva nadležnost javnog beležnika i to na onojteritoriji gde se nepokretnost nalazi. Mislim da svako od nas ima poduže pamćenje i svako od nas, a ja lično znam više od petoro ljudi koji su u prethodnom režimu, sklapajući ugovore, ostajali bez svojih nepokretnosti, odnosno ostajali bez kupljenih stanova upravo iz razloga što se vršila samo overa potpisa bez suštinskog ulaska u karakter samog ugovora, pa je na jedan isti stan imalo po više vlasnika. Ko je prvi ušao u taj stan, taj je izgleda i ostajao u tom stanu. Svi drugi vlasnici morali su da potežu tužbu kako bi došli do svoje imovine koju su navodno pravno regulisali sklopljenim ugovorom. Ono što pre svega želim da naglasim to je da se ovi izmenama i dopunama zakona i dalje na prvom mestu na najbolji način štite interesi građana. Iz kog razloga se štite interesi građana? Prvi razlog i prvi cilj overavanja i ovih pisanih ugovora kod javnih beležnika je cilj autentičnosti. Šta znači taj cilj autentičnosti? To znači da gotovo da nije moguće falsifikovanje. Drugi cilj koji se želi postići, to je preciznost i tačnost. Šta to znači? Javni beležnici su u skladu sa članom 71. u zakonskoj obavezi da detaljno i precizno u svojoj izjavi uzmu slobodno izraženu volju i takvu volju navedu, ugovornih strana, odnosno strana koje žele da sačine ugovor. Šta je još vrlo značajno što se želi postići? Punovažnost. Šta znači punovažnost? Punovažnost znači potpuna usaglašenost sa zakonom i sa zakonskom regulativom. Ono što, takođe, želim da istaknem to je da, što se tiče izmena i dopuna Zakona o javnom beležništvu, da su izvršene još neke izmene, a te izmene odnose se na deo koji se odnosi na sedište i tablu javnog beležnika, odnosno da javni beležnik može promeniti prebivalište ukoliko bude na konkursu izabran za javnog beležnika do momenta polaganja zakletve u sedištu za koje je određen. Takođe se i menja član zakona koji se odnosi na konkurisanje zainteresovanih za obavljanje poslova javnih beležnika, a to je da se konkurs objavljuje za potrebe jedne opštine, ali naravno, može i za više jedinica lokalne samouprave, pa se taj član zakona menja u smislu da kandidat može konkurisati ne za sve i pojedine, nego za sve jedinice lokalne samouprave za koje se konkursom traži. Naravno da će SNS u danu za glasanje podržati ove izmene zakona, pre svega, zato što one doprinose vladavini prava i pravnoj sigurnosti građana. Na kraju, da ne zaboravim, Srpskoj naprednoj stranci, ovoj Vladi, a i svima nama na prvom mestu bi trebalo da budu interesi i potrebe građana. Ne bih volela da se desi da u zaštiti onih najranjivijih , a to su maloletna lica, kao što se skoro desio slučaj u Sremskoj Mitrovici, nema adekvatnu advokatsku zaštitu maloletno lice koje je bilo žrtva silovanja. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Još jedan primer da jedna loša vlast i jedna loša Vlada može da uništi nešto što je po samoj svojoj suštini dobra stvar i dobra namera, a to je u ovom slučaju situacija sa javnim beležnicima. Od toga da li postoji ustavni osnov za formiranje jedne ovakve javne funkcije, jer kažu neki koji pravo znaju mnogo bolje od mene, da član 67. stav 2 ne daje tu ustavnu mogućnost, do toga da je ceo proces utemeljenja ove funkcije kompromitovan, demonizovan, kriminalizovan, i to sve sa pozicije vlasti. Početak svih tih loših stvari je u prethodnoj vlasti, onoj pre 2012. godine, ali najgore stvari oko toga su učinili upravo ovi koji danas drže vlast, tj. aktuelna Vlada u ostavci, kojoj pripada i prisutni ministar. Šta se desilo? Desilo se, između ostalog, da u zadnjih 30 i nešto dana od istog ministra iz istog Ministarstva iz iste Vlade dobijamo dve verzije istog zakona. Pre 30 i nešto dana Zakon o prometu nekretnina je predstavljen kao genijalština, kao najviši nivo pravne srpske teorije i prakse, a danas imamo još bolje rešenje, navodno. U ovoj situaciji, Nova Stranka se neće postaviti kao sudija između ambicioznog Ministarstva, ministra i Vlade, advokata i notara, nego je naš posao to da se brinemo o interesima građana. Za interese građana Srbije je da jedna važna funkcija, koja se ovim zakonima prenosi na notare, da se prenese u atmosferi koja će garantovati pravnu sigurnost građana Srbije. To danas nije slučaj. Naprotiv, nikad nije bila više ugrožena pravna sigurnost građana nego danas. Pričaju se veličanstvene priče o tome da će notari da reše sve probleme, da će promet nekretnina biti savršen, da će zapis javnog beležnika da otkloni sve potencijalne probleme nekoga ko prodaje ili kupuje neku nekretninu, što je potpuna neistina. Nikakav notarski zapis ne može da da bilo kakvu garanciju. To što su se u skoroj i daljoj prošlosti dešavale situacije da ljudi kupe stan, pa ne mogu da uđu u njega, to je isto pitanje za državu, to nije pitanje ni za advokate ni za opoziciju. Trideset posto od honorara notara, ekskluzivnih, najposebnijih ljudi u Srbiji, kojih ima samo 94, 95, ovim predlogom 30% toga ide u budžet, odnosno u pravosudni budžet. A šta je do sada bilo? Gde je sad išao taj novac? Javna je tajna da notari u zadnjih mesec dana od kad mogu da rade svoj posao u Beogradu zarađuju po podacima iz beogradske poreske uprave između 50 do ekstremnih 180.000 evra u jednom slučaju i da je podela takva da njima ostane 20%, a da 80% ide onima koji su ih postavili na te funkcije. Sada se ti koji su ih postavili na te funkcije, kroz kriminalni pristup njihovog izbora, ispita i svega onoga što je prethodilo njihovom postavljanju, da se sada odriču 30% velikodušno. Time se baca ljaga i na poštene notare, kojih naravno ima. I tamo ima časnih ljudi. Ako je to stvarno najvažniji posao u državi, kako nam se predstavlja, pa što to ne nastavi da radi država, kao što je radila u ovih 30, 40 godina? Predlog Nove stranke je da se stavi van funkcije, odnosno da se ukine Zakon o notarima, da se u narednih šest meseci pristupi stvaranju novog zakona, naravno, sa novom Vladom, pošto je ova podnela ostavku i da u toj situaciji dobijemo jedan zdrav početak za jednu važnu funkciju. Konačno, ministar je malopre pominjao izvesnog Sandulovića, kao čoveka koji je najavljivao ubistvo Zorana Đinđića. Ubistvo Zorana Đinđića su najavljivali Vojislav Šešelj, Tomislav Nikolić i… [[Isključen mikrofon.]]
Poslaniče, molim vas… (Zoran Živković, s mesta: Ja mogu da vam dam i dokaze, pa možete da gasite 100 puta struju…) Gasiću kako bude neko pričao o ubistvu premijera. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, po Poslovniku.
Gospođo predsednice, ponovo u sličnom maniru u zadnjoj reči, zadnjoj rečenici, kada realno ne možete da odreagujete, iznose se ponovo neistine, a to je da je Vlada u ostavci. Svakome odgovaram – hvala na pitanju, dobro smo, na vašu žalost, ali na radost građana Srbije. Ova Vlada radi pod vodstvom gospodina Aleksandra Vučića, zato što je to želja ne onih promila građana koji su glasali za prethodnog govornika, ne one najuže rodbine koja je glasala za njih, već više od 50% građana Srbije koji su izašli na martovske izbore, dajući i legalitet i legitimitet i Aleksandru Vučiću i ovoj Vladi Republike Srbije. Ovu Vladu ne može da sruši čovek čija se ostavka očekuje i u javnosti, da ima političke i poslaničke čestitosti i na pisarnici, ali je očekuje i 249 narodnih poslanika. Prema tome, odgovor na izrečenu laž nije ni prvi, a siguran sam ni poslednji put. Vlada radi na reformama, Vlada radi na promeni naše države, na promeni na bolje, na jasnom evropskom putu, a jedina ostavka koja se očekuje, da je političke čestitosti, bila bi od prethodnog govornika.
Zahvaljujem. Smatram da nisam povredila Poslovnik zato što je nemoguće znati šta će govornici unapred da izgovore, ali to se toliko puta već ponavlja da zaista ne bih da komentarišem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, neka se pripremi narodni poslanik Vesna Martinović.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, nadam se da ste i vi svi čuli da je moj kolega poljoprivrednik, u vinogradarsko-kalemarskom maniru, optužio nosioce vlasti da sa javnim beležnicima dele novac od javno-beležničke nagrade u iznosu od 80% onima koji su ih postavili, a 20% notarima. Dakle, ukoliko ne govorim istinu, svakako treba proveriti stenogram i mislim da je moj kolega prethodni upravo upotrebio taj izraz i te rečenice da notari prihod dele sa onima koji su ih postavili, odnosno 80 prema 20%, a 80% za one koji su ih postavili. Dakle, to je krivično delo korupcije. U saznanju da je izvršeno krivično delo, moj kolega je trebao da podnese krivične prijave protiv svih onih koji su učestvovali u toj koruptivnoj radnji. Ukoliko to krivično delo ne postoji, onda postoji krivično delo koje se zove krivično delo lažnog prijavljivanja krivičnog dela. Molim gospodina Martinovića da ovo uzme k znanju i da kao pravnik sastavi krivičnu prijavu u vezi krivičnog dela lažnog prijavljivanja krivičnog dela, ukoliko moj kolega prethodnik nije prijavio krivično delo za koje je optužio noseće vlasti da dele sa javnim beležnicima prihode od javno-beležničke nagrade. Što se tiče Predloga zakona, to ću svakako podržati, mada sam najčešće diskutovao o ovim izmenama i dopunama zakona, koji je donet još 2011. godine, čak je usvojen jedan moj amandman koji je prolongirao primenu zakona za šest meseci u odnosu na ono što je Vlada predložila, jer sam onda znao i pretpostavljao da će sprovođenje nečeg novog u Srbiji, kao što se pokazalo, ići veoma teško, da će to naići na mnoge otpore, ali nisam verovao da će toliki otpori biti, posebno ne kod advokata koji su imali određene primedbe. Pozdravljam to što je u dobroj meri ministar pravde našao zajednički jezik sa advokatima. Podržavam čak i neke zahteve advokata, koji su umereni, a u korist građana. Podržavam mišljenje Zaštitnika građana, nadam se da ste svi dobili i pročitali, koji je o Zakonu o javnim beležnicima i u situaciji koja je nastala dao svoje mišljenje 31. oktobra, ali me čudi da su te primedbe, koje se odnose na zakon i na javne beležnike uopšte, usledile sa predlozima koje je Vlada usvojila dan ranije. Znači, 30-og je Vlada ispravila to na šta je Zaštitnik građana na Zakon o javnom beležništvu skrenuo pažnju 31. oktobra svojim mišljenjem. Imam primedbe i voleo bih da ministar pravde ispita visinu tarife, posebno za poljoprivrednike. Pravo je čudo da moj prethodni kolega o tome nije diskutovao, posebno o davanju hipoteke zato što to poljoprivrednici rade svake godine, kako bi zanovili poljoprivrednu proizvodnju, nabavili repromaterijal, obnovili mehanizaciju. Oni svake godine zalažu svoju imovinu, kako bi mogli da obnove setvenu godinu. S tim u vezi, to nije klasična hipoteka koju daš jednom u 10 godina. Oni je daju svake godine. Imao sam amandmane te vrste i u takvim slučajevima treba razmisliti i da se u tim situacijama, koje nastaju zbog obnove poljoprivredne proizvodnje, gde se često daju hipoteke, a nekada i više puta u toku godine, izađe u susret poljoprivrednim proizvođačima, da te izjave koje overavaju, da tarifa bude niže nego za građane koji to rade za kredite, rade jednom u pet godina zato što je poljoprivredna profesija posebna, zato što se teško dolazi do novca, zato što se novac obrne jednom u toku godine, a nekad u toku više godina, zato što svake godine morate da sejete i sadite, dok za tu svrhu nemate dovoljno novca, vi za taj repromaterijal morate da založite deo imovine svake godine. Dakle, za njih je na određen način to preskupo i treba razmisliti da se u takvim situacijama ta javno-beležnička tarifa, u svim drugim opravdanim situacijama, smanji. Što se tiče mišljenja Zaštitnika građana, delimično ga uvažavam. Drago mi je što ga je uvažilo i Ministarstvo, s tim što je Ministarstvo to uradilo dan ranije, pre nego što je Zaštitnik građana skupio hrabrost da to objavi. Pozdravljam to što su se na određenim pozicijama našli Zaštitnik građana i Ministarstvo pravde. Od onih sam koji za razliku od vas, dame i gospodo narodni poslanici, nije imao samo reči pohvale za Zaštitnika građana, jer je on u svom mišljenju zaboravio građane. Dakle, on je stao na stranu advokata, i to pozdravljam. Advokati su deo građanskog društva. Sa punim pravom on ima pravo da zaštiti određene građane, ali je pri tome u svom mišljenju zaboravio da je vrlo selektivno ocenio prava građana. Šta je sa pravima građana, sa žrtvama, sa pravima građana koji su oštećeni prilikom vršenja krivičnih dela od određenih lica, koji su zbog štrajka advokata pušteni na slobodu? Dakle, takvo delo prema istim ili drugim građanima mogu da ponove. Voleo bih da je Zaštitnik građana, pored ovog mišljenja, koje se uglavnom odnosilo na Ministarstvo pravde, našao za shodno da u svom mišljenju pribeleži i to da je ugroženo pravo građana da se određeno delo kazni pritvorom, jer počinilac može da počini novo krivično delo nad njim ili nad nekim drugim. Dakle, pravo žrtve i pravo oštećenih je ovim ugroženo i Zaštitnik građana se morao njima baviti. Pitam – šta je sa teškom povredom ljudskih prava, pravo na život, pravo na slobodu, pravo na sigurnost? Pravo na slobodu, gospodine ministre, je jedno od osnovnih prava i najveće pravo jednog čoveka, jedne individue. Dakle, nijednog trenutka, Zaštitnik građana se nije pitao šta je sa pravima pritvorenika, kojima pritvor traje i 50 dana duže od predviđenog zato što nemaju advokata koji treba da bude prisutan, kako bi se ukinula mera pritvora. Pravo na slobodu je jedno od osnovnih prava i Zaštitnik građana, koji se trebao dići da je taj pritvor potrajao pet minuta duže od predviđenog, je trebao da digne i sebe i svoje pomoćnike, tim pre, što i on i pomoćnici imaju platu od 310 do preko 350 hiljada dinara mesečno. Sloboda bilo kog građanina i pritvorenika, koji još uvek nije kriv, to je faza istrage, trebala je da bude svetinja za Zaštitnika građana i za onoga čija je sloboda ugrožena, odnosno ukinuta. Očigledno da je Zaštitnik građana, čije je mišljenje ovde pred nama, selektivan. On je ovde u sred Skupštine izjavio da ga moja prava ne interesuju, da bi ja bio poslednji čija bi on prava štitio. Zahvalio sam mu se tom prilikom i rekao – kada me on bude štitio, onda sam sigurno gotovo. Sem svoje neke visoke plate i političkih izjava koje daje, ne verujem i ne vidim da Zaštitnik građana na isti način tretira sve građane i advokate, a među advokatima, moram da kažem, ima preko 50% onih koji bi radili i njihovo pravo na rad je takođe ugroženo. Dakle, kao građani, kao advokati, kao neko ko ima pravo na rad, njegova prava su takođe ugrožena, a time se vrli Zaštitnik građana nije bavio i bojim se da se on bavi zaštitom svojih ne malih prava i svoje velike plate, na koju su, gospodine ministre, Zaštitnik građana i još neki predstavnici regulatornih tela, uzeli 600 funti mesečno da bi napisali, od međunarodne donacije, Nacrt zakona o uzbunjivačima. Osamnaest meseci su uzimali novac da bi napisali jedan veoma loš nacrt i to je dodatak na platu od 310 do 350 hiljada dinara. Takav Zaštitnik građana treba da se za toliku platu dobro oznoji i da se stara o pravima građana. Što se tiče ovih zakona, ja ću svakako podržati, bez obzira što se zakon po ne znam koji put menja. Dakle, Vlada naroda iz naroda za narod, treba da vlada u ime naroda a ne samo da vlada nad narodom. Ja ću da podržim ovo. Što se tiče mog kolege prethodnika, molim ministra pravde, s obzirom da je ovde govoreno mnogo o određenom ubistvu, molim da proveri ove fotografije. Radi se o priredbi koju je moj prethodnik zajedno sa republičkim ministrom unutrašnjih poslova, priredio u korist Jedinice za specijalne operacije krajem 2002. godine, a kao što znate, u toku je istraga i Zaštitnik građana treba o tome da se pozabavi i vi gospodine ministre, s obzirom da je u toku istraga o političkoj pozadini ubistva. Dakle, ja vas molim kad se već o tome razgovaralo, predaću vam ove fotografije…
Poslaniče, molim vas da se vratite na zakon.
Vraćam se na temu, dakle samo podržavam ovaj zakon, a fotografije ću predati ministru pravde pa neka on pogleda da li su autentične. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Samo da potrošim još malo svog vremena i vremena nesretnih građana Srbije pod ovakvom vlašću i da demantujem ono što je svima jasno, a to je da je „to“ ponovo iznelo neistinu. To je bio koncert, ako se dobro sećam…
Poslaniče, nisam razumela sad ovo?
… da je to koncert koji je održan 2002. godine u organizaciji Ministarstva unutrašnjih poslova Srbije za građane Kule. Nema nikakve veze sa Jedinicom za specijalne operacije, koja tada jeste bila deo MUP Srbije, ali to povezivanje je samo jedan nastavak nečega što bi… Kako da vam kažem, ako bih objašnjavao šta je prethodnik izrekao, morao bih da upotrebim mnoge gadne, odvratne izraze koji bi sigurno poremetili miran san građana Srbije, što nije moj cilj. Dovoljno je građanima Srbije što imaju ovakvu Vladu, u ostavci.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja ništa nisam tvrdio. S obzirom da su mi dostavljene određene fotografije, moja je obaveza bila da to proverim tako što sam ministru pravde predao te fotografije i nisam tvrdio da su one autentične. Moj prethodnik je najverovatnije svojim govorom potvrdio autentičnost fotografija koje su nastale, po onome što sam ja dobio krajem 2002. godine, nekoliko meseci pre ubistva premijera u Kuli, gde je…
Poslaniče, molim vas.
Izvinite, ja samo kažem…
Nastavite, molim vas samo da obratite pažnju.
Gospođo predsedavajuća, vi imate te fotografije, ja sam ih dobio. Moja je obaveza bila da ih predam ministru pravde, jer se krajem 2002. godine navodno održala, uz organizaciju vlasti, republički savez, uz prisustvo saveznog i republičkog ministra unutrašnjih poslova i budućih potpredsednika Vlade, se održala zabava u korist Jedinice za specijalne operacije, koja je kasnije osumnjičena i određeni pripadnici osuđeni za ubistvo premijera za koga sam ja glasao. S tim u vezi, ja nikakve insinuacije nisam imao, samo sam fotografije prosledio ministru pravde na dalje postupanje, da on oceni da li se radi o originalnim fotografijama ili se radi o foto montaži. Moj prethodnik je izgleda potvrdio sve navode koje sam dobio uz te fotografije i još nešto na kraju da kažem, on mene može da pokuša da vređa koliko god hoće. Mene da uvredi može samo bolji od mene, gori nikad. Hvala.
Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević, po Poslovniku
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Narodne skupštine, gospođo Gojković, poštovani ministre Vlade u ostavci, koliko ja znam, gospodine Selakoviću, poštovani gosti…
Poslaniče, neću više dozvoljavati da izgovarate da je neko u ostavci ako nije. Mi se stalno obraćamo javnosti, 24 sata i odgovorno stojimo iza reči koje izgovaramo, ali vi izgovarate neistinu. Ja sam tolerisala punih sedam dana od kako je to počelo.
Dakle, smatram da je povređen član 106. Poslovnika Narodne skupštine u kojem u stavu 1. piše da govornik može da govori samo o tački dnevnog reda o kojoj se vodi pretres. Ja vas molim, gospodin Ristićević, koji je malopre govorio a i pre toga je govorio, on dva puta u toku svog govora nije govorio o onome što je tačka dnevnog reda i veći deo vremena u svom govoru posvetio je nečemu što nema veze sa našom raspravom o javnom beležništvu i o prometu nepokrenosti i ovim predlozima zakona. Prvo je govorio o Zaštitniku građana, koji jeste dao svoje mišljenje, ali je on koristio vreme da kritikuje Zaštitnika građana što nije bila tema, a potom se ovde pojavio sa nekim fotografijama za koje smo zaključili takođe da se ne tiču našeg dnevnog reda, dakle rasprave o izmenama Zakona o javnom beležništvu i izmenama Zakona o prometu nepokretnosti. Postoje druga mesta, poštovana predsednice Narodne skupštine, gde svaki narodni poslanik može da prikaže, predstavi ili pokaže bilo kakve fotografije, pa da se onda govori o tim fotografijama, ali naša skupštinska sala ovde treba da služi za jednu, kao što je i ministar rekao, primerenu, preciznu, jasnu i proverljivu raspravu o našim predlozima zakona, poštovana predsednice Narodne skupštine.
Hvala. Član 106. nije povređen jer u ovom drugom delu je u pitanju bila replika, koliko ja znam, a fotografije su predate. Neću reći šta ima na fotografijama i sa kog je to sajta skinuto, da ne bi prejudicirala istragu. Molim da usvojite sugestiju prethodnog govornika, poslaniče Rističević, pa sutra ponovite to i pitanje uputite nekom nadležnom ministarstvu. Ministru pravde vraćam fotografije. Hoćete da glasate za povredu Poslovnika? (Vladimir Pavićević, s mesta: Da.) Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, po Poslovniku.
Prekršen je Poslovnik gospođo predsednice, član 107. i to u dva navrata. Jednom kada je kolega Živković nazvao gospodina Marijana Rističevića dva puta kolegu, kolegu kao poslanika i kolegu kao zemljoradnika, poljoprivrednika sa rečju – to. Na taj način se omalovažava i narodni poslanik gospodin Rističević, omalovažava se i Narodna skupština. Molio bih da taj deo stenograma se podeli svim narodnim poslanicima i svim ljudima, novinarima u holu Narodne skupštine da vide sa čime se mi ovde suočavamo i sa kakvom vrstom uličarskog žargona. Sa druge strane, ovaj Poslovnik se zloupotrebljava. Kada je gospodin Marijan Rističević govorio i kada je držao ove slike koje je doneo i uputio ministru pravde, gospodinu Selakoviću, naravno da to ima veze sa ovim zakonom. On je uputio ove slike i fotografije predstavnicima Vlade na solemnizaciju da se utvrdi činjenično stanje. Vidite da su nam potrebni notari, vidite da nam je potrebno utvrđivanje istine, vidite da je potrebna solemnizacija, vidite da je potrebno da se utvrdi zašto su deca korišćena na tim slikama u političke svrhe i ko se pojavio iz bivše JSO i šta su radili ministri, ne u Kuli, što nisu došli u Inđiju? Nisu došli u Inđiju zato što u Inđiji nije bio JSO, ali nemojte da nešto što je gospodin Rističević dao, izneo i upotrebio za solemnizaciju, za utvrđivanje svih činjenica, da se o tome govori kao o kršenju poslovnika, jer gospodin Rističević se ponaša i radi u skladu sa Poslovnikom o radu.
Zahvaljujem. Molim službe da prihvate sugestiju, da se podeli svim poslanicima, svih 250 poslanika, deo stenograma u kome se poslanik Živković obraća Marijanu Rističeviću dok je predavao izvesne fotografije ministru pravde. Da li želite da glasamo o povredi Poslovnika? (Ne.) Zahvaljujem. Vraćamo se na temu. Reč ima narodna poslanica Vesna Martinović. Neka se pripremi narodni poslanik Marko Atlagić.
Zahvaljujem. Poštovana predsednice, uvaženi ministre, kolege i koleginice narodni poslanici, za mene je današnji dnevni red najpre bio dobra vest zbog toga što je očigledno da je predloženim izmenama Zakona o javnom beležništvu i Zakona o prometu nepokretnosti Vlada RS priznala grešku koju je napravila krajem avgusta ove godine i predložila ispravku te svoje greške, što je svakako dobra stvar, pogotovu kada bez velikog pritiska se ta greška i ispravi. Međutim, loša vest koja prati ovu dobru vest je upravo to da priznanje Vlade RS o učinjenoj greški nije kompletno. Nije potpuno. Reč je o jednoj deklarativnoj izmeni koja ponovo u prvi plan stavlja zaštitu interesa javnih beležnika i to pre svega finansijskih interesa javnih beležnika, a mnogo manje njihovih profesionalnih interesa i ponovo se nije mnogo vodilo računa o tome da li su predlozi u skladu sa Ustavom i pravnim poretkom i ponovo se nije vodilo računa o zaštiti interesa građana, niti o zaštiti interesa advokata i sudova. Ja ću krenuti redom. Od 1. septembra ove godine počela je sa radom javnobeležnička služba sa ekskluzivnim pravom javnih beležnika da samo oni i niko drugi, ni sami građani, ni sudovi, ni advokati mogu u formi javnobeležničkog zapisa da izrađuju ugovor o prometu nepokretnosti. Uzalud su najstručniji ljudi u ovoj zemlji, vrhunski pravnici, kao što je prof. Vesna Rakić Vodinelić, bivši sudija Vrhovnog suda Zoran Ivošević i mnogi drugi, zatim Društvo sudija Srbije, zatim sve advokatske komore upozoravale da je u suprotnosti sa Ustavom i pravnim poretkom, da samo javni beležnici mogu izrađivati i overavati ugovor o prometu nepokretnosti. Vlada RS i vladajuća poslanička većina u ovoj skupštini su izglasale takav predloženi tekst zakona koji daje ekskluzivno pravo javnim beležnicima da izrađuju i overavaju ugovore o prometu nepokretnosti. To je dovelo do potpunog kolapsa u pravnom sistemu države, a ja ću se osvrnuti na ono što se i mene kao advokata lično tiče i sa čime sam direktno upoznata. Dakle, svi advokati su u znak protesta zbog donošenja takvih propisa obustavili rad i ministar pravde umesto da odmah započne razgovore sa ovlašćenim predstavnicima advokatskih komora, on je najpre pokušao da na sednici Vlade donese odluku kojom se stavlja van snage uputstvo koje Vlada nije ni donela, pa nije ni mogla staviti van snage. Da ne polemišem o javnim ovlašćenjima koja u tom segmentu uopšte nisu preneta na advokatsku komoru, te Vlada RS uopšte nema ni pravog nadzora nad tim delom rada komore. Onda kada to nije dalo očekivani rezultat. Bile su u medijima prisutne pretnje krivičnim gonjenjem zbog nečega što je kvalifikovano kao ometanje pravde. Bilo je pokušaja lične diskreditacije mnogih kolega advokata i pokušalo se na sve načine narušiti jedinstvo koje je postignuto u advokatskoj komori. Zaista moram da odam priznanje da ste uspeli nešto što ni Broz kao što ste se u prethodnom delu rasprave pozvali na njega. Dakle, to ni Broz nije uspeo, da okupite i jednom jedinstvu i advokate koji su krivičari i advokate koji su parničari i advokate koji imaju višedecenijsko radno iskustvo i one koji su početnici i advokate iz svih mogućih stranaka i nestranačke ličnosti. Dakle, u tome ste zaista uspeli. Advokati žive od advokature. Kada advokati obustave svoj rad, znači ne rade. Kada ne rade oni ne zarađuju, i velika muka ih je naterala da obustave svoj rad. Niko bez velikog i krupnog razloga neće obustaviti svoj rad i sam sebe lišiti mogućnosti da zaradi. Složićemo se da su razlozi za tako nešto krupni i ozbiljni i upravo to se desilo. Jako poštujem to što ste u prethodnim danima učinili napor da sa predstavnicima advokatske komore pronađete neko opšte prihvatljivo rešenje, ali mi se čini da smo izgubili dragoceno vreme. Čini mi se da je do toga trebalo da dođe odmah i čini mi se ipak, kada sam videla predložene izmene da je to zapravo učinjeno stvaranje pokrića radi za ovakve izmene zakona. Dakle, predloženim izmenama se potpuno zanemaruje pravo građana da u sferi privatnog prava samostalno odlučuju, kao i da odlučuju o tome da li će i od koga tražiti pravnu pomoć. Ne poštuje se predloženim izmenama ni advokatura kao samostalna i nezavisna služba, koja po važećem Ustavu pruža pravnu pomoć, a to pružanje pravne pomoći između svega ostalog obuhvata i pravo sastavljanja, odnosno izrade pravnih poslova. Ono što mene posebno zabrinjava ovde jeste da se ne poštuje ni Ustavom propisano načelo nezavisnosti sudske vlasti i to naročito u odnosu na izvršnu vlast, jer sada izvršna vlast razvlašćuje sudsku i svo svoje poverenje poklanja javnoj beležničkoj službi koja je u povoju, koja je počela sa radom tek 1. septembra ove godine. Nije još dovoljno porasla, niti se osamostalila, i ne sad samo da se u pogledu nadležnosti sudova sudovi razvlašćuju, nego ono što može da bude još mnogo značajnije, a to je da se razvlašćuju u finansijskom smislu. To što je sada predloženo da 30% od ukupno naplaćenih prihoda beležnici su dužni da uplate na račun javnih prihoda, ja prvo ne znam odakle procenat od 30%, zašto ne 50, zašto ne 45, zašto ne 20? Druga stvar koja meni izaziva dilemu, koja je vrsta nameta sada za javne beležnike ovih 30%? Da li je to neki novi porez? Da li je to neka nova taksa? Šta zapravo za javne beležnike predstavlja ovih 30%? Ja ni u jednoj knjizi, a imam ih zaista dosta koje se tiču stručne literature, pa čak ni u Priručniku za polaganje pravosudnog ispita koji imam, nisam uspela da pronađem, gledajući kroz istorijski aspekt, ni kroz uporedno pravni, šta je interes države da se meša u privatne poslove koji spadaju u domen obligacionog prava, dakle, u privatno pravo, i zbog čega insistiranje na javnim ispravama. Uzgred, kada većgovorim o javnim ispravama moram da ispravim neke kolege koji očigledno mešaju javnu ispravu sa javnom izvršnom ispravom, jer svaka javna isprava ne mora da bude automatski i izvršna, a drugo, kada imate izvršnu ispravu, ministre, onda ne idete u policiju sa izvršnom ispravom, nego se obraćate sudu radi pokretanja postupka prinudnog izvršenja ili se obraćate izvršitelju, ali policiji svakako ne. Dakle, mislim da je potpuno nepotrebno mešanje države u ono što se zove privatno pravo građana. Javnim beležnicima se daju neke super moći da procenjuju šta je u interesu vlasnika nepokretnosti, šta je njegova prava volja, da li je cena koju je ostvario realna tržišna ili nije, itd. i ja zaista nerazumem šta je u tome javni interes. Vi ste rekli da je javni interes, evo, ja sam zapisala, to što je u nekom prethodnom periodu u porastu višestruka prodaja iste nepokretnosti. Dakle, situacija kada isti prodavac istu nepokretnost prodaje različitim licima. Ali, molim vas, pa to nije problem izrade i overe ugovora, nego problem evidencije ugovora. Time što ćete uvesti javnobeležničku overu nećete povećati stepen pravne sigurnosti. Naročito vam to kažem zbog toga što, sticajem okolnosti, imam ovde kod sebe jedan primerak javnobeležničkog zapisa, ali su masovno svi zapisi sa istovetnom sadržinom, gde javni beležnik kaže da stranke koje su učesnici postupka odgovaraju, dakle, ne javni beležnik, nego učesnici postupka odgovaraju za tačnost dostavljene dokumentacije, bez obaveze javnog beležnika da lično provera dostavljene priloge. Sada mi kažite da ovo garantuje pravnu sigurnost. Ne, ovo samo garantuje da će javni beležnik papreno naplatiti svoju uslugu izrade zapisa, odnosno overe ugovora, a da pri tom neće učiniti ni minimum napora da dokumentaciju, koju su mu stranke dostavile, zaista i proveri u katastrima. Što se mene tiče, kao nekoga ko je poslanik iz opozicije, vi ste za mene odličan ministar, jer ovim što radite praktično mislim da potcenjujete nivo pravne pismenosti i građana i struke, a struka i građani to dobro pamte. Kao što su zapamtili o slučaju reizbora sudija, bojim se da će dobro zapamtiti i kod izbora javnih beležnika. Ali, kao koleginica vaša, ja vas zaista pozivam i apelujem da učinite još jedan napor i da zajedno sa, ne samo advokatima, nego ljudima koji su čitav život posvećeni materiji koja je predmet ovih predloženih izmena, da pronađete rešenje koje će zaista doprineti onome što svi želimo, a to jeste pravna sigurnost i pojednostavljeni pravni promet, pre svega nepokretnosti. Zbog toga predlažem da se ugovori o prometu nepokretnosti zaključuju kao i do sada, dakle u pisanoj formi, koje će javni beležnici ili samo legalizovati ili solemnizovati. Dakle, ili će overavati samo potpise, ili će, ukoliko stranke-učesnici postupka imaju neki interes da tu privatnu ispravu učine javnom, i solemnizovati, proveriti njihovu sadržinu, da ne uslovljavate zaključivanje ugovora o prometu nepokretnosti izradom javnobeležničkih zapisa, da se prilikom solemnizacije ne prekucava tekst koji su stranke donele javnom beležniku na overu, već da se uz taj tekst priloži i poseban javnobeležnički akt koji bi bio sastavni deo tog pravnog posla i tako biste zaista onda suštinski omogućili i građanima i advokatima da sami izrađuju ugovore. Ovako ostajemo na nivou pukih deklaracija koje u praksi neće imati nikakvu primenu. Takođe, smatram i opet apelujem na vas da amandmane koje smo predali pažljivo razmotrite i da izađete maksimalno u susret građanima, a ne malom broju ljudi, toliko malom da čak ni svoju komoru nisu bili u stanju da osnuju u skladu sa zakonom koji je ova Skupština donela. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić, a neka se pripremi Vladimir Pavićević.
Poštovana predsednice, poštovani gospodine ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama su veoma bitna dva predloga zakona. Da je notarska služba veoma važna za pravni poredak zemlje i građana Republike Srbije govori i podatak da se ona upotrebljavala na ovim našim prostorima još u 12. veku. U Dubrovniku već u 12. veku postoji notarska služba, a Srpska notarska kancelarija formirana je u 13. veku u Dubrovniku, koja je izdavala i pisala dokumente sa ćirilskim pismom na srpskom, odnosno staroslovenskom jeziku. Spomenuću samo jednu povelju od 1254. godine, pisanu ćirilskim slovima, kojom se dubrovačka vlastela, dubrovački knez i čitava komuna zaklinju na mir i prijateljstvo sa srpskim kraljem Stefanom Urošem. Isto tako, dame i gospodo narodni poslanici, u Kotoru u 15. veku spominje se Srpska kancelarija, koja je izdavala povelje sa ćirilskim pismom. Ovo je dokaz da je notarska služba starija od 80 godina, kako su prethodnici iznosili, a srpski notari u Raškoj u srpskim poveljama datiraju još iz 14. veka kao javni notarijat. Poštovane dame i gospodo, gospodine ministre, dobro je, da ne kažem odlično je, što je zaživeo institut javnog beležnika iliti notara, koji je trebao zaživeti u prethodnom periodu bivšeg režima, a nije. Odlično je što je preko 90 advokata položilo javnobeležnički ispit, iako je to trebalo za vreme bivšeg režima, a nije. Dobro je, gospodine ministre, što je formirana Javnobeležnička komora, iako je to trebalo za vreme bivšeg režima, a nije. Odlično je što se uvođenjem notara osigurava pravna sigurnost u prometu nepokretnosti za građane Republike Srbije, i to je ono što je najvažnije. To će građani Srbije i te kako pozdraviti. Proces uvođenja javnih beležnika iliti notara u srpsko pravosuđe pokrenut je sa ciljem rasterećivanja rada sudova koji će posle uvođenja ove profesije moći da se fokusiraju na suđenje, što je već i u toku. Notarijat ima za cilj da uspostavi pravnu sigurnost za građane, posebno u prometu nekretnina, da skrati trajanje postupaka koji su sada u nadležnosti suda i da državi olakša naplatu poreza, što se i čini. Inače, Republika Srbija kasni za Evropom i uvođenjem notara, ali i za okruženjem, jer sve okolne zemlje već duži niz godina imaju notarski sistem koji besprekorno funkcioniše, a prethodni režim ga zaista nije uveo, što im služi na čast. Proces uspostavljanja notarske službe usporen je 2012. godine, kada je na prvom javnobeležničkom ispitu od 303 kandidata prošlo svega 23. Situacija je donekle poboljšana u naredna dva roka, kada je položilo još 69 notara, što ukupno iznosi 92, što se približilo cifri od 100 potrebnih za formiranje komore koja je u međuvremenu i formirana zahvaljujući vama, gospodine ministre. Gledano u celini, notari će povećati efikasnost pravosuđa, a pravna sigurnost stranaka će se podići na viši nivo. Oni će svojom imovinom garantovati sadržaj dokumenta, a kod zaključivanja pravnog čina notar zastupa sve stranke, a ne kao advokati do sada samo jednu, i biće nepristrasni poverenik, staraće se da sve strane budu zadovoljne. Poštovane dame i gospodo, za građane Republike Srbije notari znače da će se skratiti rokovi za rešavanje mnogih pitanja koji se sada rešavaju isključivo u sudovima, poput ostavinskih rasprava, ali i veća pravna sigurnost kada je reč o prodaji nekretnina itd. Notarijat donosi i veliku pogodnost građanima time što će sami sačinjavati ugovore poput punomoćja, ugovore o izdavanju i prodaji stanova, uz obavezu da upozore bilo koju stranu u slučaju da postoji opasnost da će biti oštećeni. Notari će imati odgovornost i za sadržaj ugovora, a ne samo za formalnu stranu ugovora. Uspostavljanje notarskog sistema je proces reforme pravosudnog sistema koji je jedan od temeljnih stubova sprovođenja reforme srpskog društva, što ide u prilog modernizaciji Srbije, za koju se zalaže Vlada Republike Srbije, na čelu sa našim predsednikom Aleksandrom Vučićem, potpomognuti od predsednika države Tomislava Nikolića, a za to su se opredelili i građani Republike Srbije. Poštovane dame i gospodo, smatram da štrajk advokata zbog paušalnog oporezivanja i tobože oduzimanja posla koji se daje notarima, nije pravi razlog. To je moje lično mišljenje. Pravi razlog je sprega pojedinih tajkuna i pojedinih politikanata, a među njima ima čak i bivših predsednika vlada, da blokiraju pravosuđe, jer je nekome cilj da se pojedini tajkuni ne osude i da se destabilizuje čitava država. Ko vodi Advokatsku komoru Srbije? Čovek koji je 1999. godine hapšen zbog primanja mita, a danas je jedan od branilaca u procesu Mišković, itd. Verovatno štrajk advokata po meni finansiraju i pojedine osobe koje se vezuju…
Poslaniče, molim vas o zakonu.
Dabome, govorim o štrajku advokatu koji je neposredni povod, o Zakonu o notarima.
Nemojte molim vas, ako možemo o materiji, a da ne pričamo o advokatima. Molim vas.
Dozvolite na kraju da kažem, nered u državi neće proći. Reforme i uvođenje reda u državi ne može niko sprečiti, jer zato su se odlučili Vlada Republike Srbije i građani Republike Srbije. Poštovani gospodine ministre, ovo je vaš četrdeseti dolazak u zadnje dve godine u ovu Skupštinu, više nego polovina bivše Vlade. Vi ste odličan ministar. To ne mislim samo ja, to ne misli samo većina poslanika Srpske napredne stranke sa koalicionim partnerima, to misle i opozicioni poslanici koji ovde sede, a ne smeju to da kažu zbog stranačke discipline. To misli većina građana Srbije. Hvala.
Zahvaljujem poslaniče. Reč ima Vladimir Pavićević, neka se pripremi Dragan Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Narodne skupštine gospođo Gojković, poštovana gospodo iz ministarstva pravde, gospodine Selakoviću, ja sam jedan od opozicionih poslanika koji smatra da ministar Selaković nije radio dobro i da naša današnja rasprava, ja mislim jeste i jedan znak toga da gospodin Selaković nije radio dobro. Mi poslanici Nove stranke glasaćemo protiv predloženih izmena o dopunama i izmenama Zakona o javnom beležništvu i ovog Zakona o prometu nepokretnosti. Poštovani gospodine Selakoviću, pokušaću veoma jasno, precizno i proverljivo da kažem, da vam saopštim ovako dve grupe argumenata zbog kojih smatram da ne treba da se prihvate ove izmene koje vi danas u ime Vlade branite. Evo da krenemo redom. Prvi argument – krajem avgusta i ovde smo svi svedoci tome, raspravljali smo ovde u ovoj Skupštini o izmenama Zakona o prometu nepokretnosti. Tada je bilo jasno da je sadržina tog predloga zakona, vi ste to govorili, ja sam to pominjao, svi smo to govorili, da je sadržina tog predloga zakona u direktnoj vezi sa Zakonom o javnom beležništvu, gospodine Selakoviću. Tada smo vam poručili, ako se sećate raspravljali smo ovde dva dana, 29. avgusta, pa 31. avgusta, da je preuranjeno usvajanje tog zakona, da postoje ozbiljne sumnje u kršenju nekih procedura povodom Zakona o javnom beležništvu, na primer formiranje komore, a pretpostavka za formiranje komore beležnika je bilo da ih ima sto, bilo ih je 94. To je sve značilo jedno kršenje vladavine prave i vaše učešće gospodine Selakoviću u skupštinskoj raspravi danas je po mom sudu dokaz da smo mi opozicioni poslanici tada, krajem avgusta bili u pravu. Evo dve stvari na osnovu kojih ja vidim da smo mi bili u pravu. Jedna stvar, danas treba koliko razumem, evo vi mi kažite da li sam ja to dobro razumeo, danas treba da se menja ono što smo usvojili pre dva meseca. Gospodo, dakle, u pravu smo bili kada smo tvrdili u avgustu da je bilo preuranjeno usvajanje onog predloga zakona. Pa nije ja mislim prirodna situacija da se na dva meseca sadržinski menja neki zakon koji se usvoji u ovoj skupštini. Druga stvar, povod za ovaj skoro dvomesečni sada štrajk advokata jeste i vaše delanje gospodine Selakoviću povodom usvajanja ovih zakona. Onda zaključujem sledeće, pazite, mi kažemo – etika odgovornosti mora da bude jedan od principa u politici u našoj državi. To gospodine Selakoviću znači, da ako je prošlo neko vreme da ste vi imali neke rezultate i neko delanje. Ako se vidi u tom vremenu da ste grešili, onda moramo na neki način da ocenimo to vaše delanje, a ako ste grešili, to znači da moraju da postoje neke posledice. Dakle, etika odgovornosti kao deo savremene politike u ovom slučaju znači to i to je prvi argument. Drugi argument gospodo, evo sada sam se malo informisao za ovu raspravu, u sudovima u Beogradu, na primer, čujem i od sudija, često nema dovoljno papira. Nekada u nekim sudovima nema tonera. Kompjuteri loši, kažu – zabaguje, to se sada tako kaže. Kaže se da nema osnovnih uslova za rad, a notari, javni beležnici, poštovana gospodo, imaju neprimereno visoke prihode. Evo primer, gospodin Živković je to pomenuo malopre, podatak Poreske uprave Beograd jeste da je prihod, na primer, evo jednog notara od ovih 94, da je prihod tog čoveka u septembru za jedan mesec bio 180.000 evra. Gospodo, ovde se 1.000, 1.500, 2.000 ili nekoliko hiljada dinara smanjuju penzije, a notar na primer prema podatku Poreske uprave Beograd, jedan, ne kažem svi, ovaj je rekorder, prvi na listi, ima 180.000 evra. Gospodin ministar Selaković kaže ovde da jednim pritiskom na dugme u Poreskoj upravi imamo pregled svih prihoda notara. Onda se pitam, gospodine ministre, šta se čeka da se pritiske to dugme? Da se vidi koliki je to prihod. Evo, sada ja ovde saopštavam koliki je prihod jednoga. Građani, dakle sumnjaju da je upravo taj ogromni novac, gospodine Selakoviću, razlog zbog kojeg se insistira na ovom zakonu i njegovoj sadržini. Mislim da se grešite i o pravdi i o pravičnosti i o vladavini prava i zato nećemo glasati za ovo.
Hvala vam. Potrošili ste vaše vreme. Reč ima ministar Selaković. Izvolite.
Molim uvaženog prethodnika, uvažene gospodo predsednici, dame i gospodo narodni poslanici, pošto iznosi, kako reče zvanične podatke da pročita ime tog javnog beležnika i kaže gde on ima svoje sedište. Dakle, odmah to da uradite, a onda u skladu sa etikom odgovornosti koja treba da postoji na političkoj sceni Republike Srbije da bude spreman i da snosi odgovarajuću odgovornost za to. Naravno, imajući u vidu da narodni poslanik ima, treba da uživa imunitet i da svaka slobodno izgovorena reč u ovoj Narodnoj skupštini treba to i da ostane. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Narodne skupštine gospođo Gojković, poštovani gospodine Selakoviću i gosti iz Ministarstva, postoji čovek za koga sam ja utvrdio prema podacima Poreske uprave Beograd da je u septembru njegov prihod po notarskim poslovima bio 180.000 evra. Gospodine Selakoviću, vi ste danas ovde rekli da jednim pritiskom na dugme u Poreskoj upravi imamo evidentirane sve prihode svakog notara pojedinačno. Molim ja vas gospodine Selakoviću, da pritisnete to dugme gospodine ministre, da proverite koji su to prihodi tih notara i da objavite gospodine Selakoviću prihode svih notara prema podacima Poreske uprave, pa da vidimo da li je istina, poštovana gospodo, ne samo da jedan od ovih 94 ima prihod u septembru od 180.000 evra, nego da li je tačno da se raspon prihoda dominantno među notarima u septembru kreće od 50.000 do 180.000 evra, poštovana gospodo. Molim takođe gospodina Selakovića da odgovori i na još po neko postavljeno pitanje ovde i da se ponaša kao jedan odgovoran ministar kako se očekuje od ministara u Vladi Republike Srbije. Dakle, ovde sam ja pomenuo i neko merenje vašeg rada u prethodna dva meseca. Da li prihvatate da ste grešili gospodine Selakoviću, da ova naša rasprava danas pokazuje da smo mi bili u pravu kada smo u avgustu tvrdili da je bilo preuranjeno usvajanje ovog zakona, da sada moramo ponovo da sedimo ovde, da ponovo dolazite sa nečim što nije dogovoreno, ni sa advokatima i da je moguće ponovo, na primer da vas ovde ugostimo za dva meseca? Gospodine Selakoviću, to su sve pitanja za vas, vi ste izvršna vlast.
Hvala. Reč ima Zoran Babić, povreda Poslovnika.
Član 107. gospođo predsednice. Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, mislim da se ovde dodatno naružava ugled Narodne skupštine i krši Poslovnik o radu tako što se ministrima koje smo izabrali u ovoj Narodnoj skupštini govori da trebaju da pritiskaju dugmiće. Ministri daju predloge zakona. Za te predloge zakona dolaze ovde u parlament i dobijaju podršku, traže i dobiju podršku Narodne skupštine, prave podzakonska akta, prate tok tih zakona, a ne pritiskaju dugmiće. Za one koji pritiskaju te dugmiće, pa su došli od 50 do 180 hiljada evra, vidite, ja bih kao građanin Republike Srbije bio srećan. Znate zašto? Ako je jedan notar napravio promet za 180 hiljada evra, četrdeset i nepunih dva posto, čini mi se gospodine ministre da shodno onih 30% što ide direktno u budžet plus onaj deo koji ide PDV, 42% ide u budžet Republike Srbije. Recite mi jednog advokata koji će u jednom mesecu da uplati u budžet Republike Srbije 70 hiljada. Recite mi. Da li vi branite na taj način, da se tih 70 hiljada nestaje negde u nekim fondovima druge prirode, da se hrani masna guska, kako kažu građani Srbije, iako ja na želim da se prepirem sa advokaturom zato što tamo ima zaista puno, većinski čestitih, korektnih ljudi, koje su silom prilika i pogrešnih privatizacija i loših poteza u pravosuđu bivšeg režima naterali da se late tog posla koji je težak i odgovoran i ne možemo da generalizujemo tu struku na osnovu nekoliko pojedinaca koji su imali takvu nameru, ali mi recite jednog advokata koji je u jednom mesecu platio 70 hiljada evra u budžet Republike Srbije.
Hvala. Reč ima ministar Selaković. (Vladimir Pavićević, s mesta: Poslovnik predsednice.) Kako da ne. Reč ima ministar Selaković, vi ćete dobiti posle toga.
Ja sam bio vrlo jasan i nisam morao da budem glasan više od ovog tona kojim sam govorio, a obično i u besedništvu kažu – ko insistira na jačini svoga glasa taj nema nekog utemeljenja u činjenicama. Ja sam vrlo jasno gospodina Pavićevića pitao, dakle gospodina Pavićevića sam pitao da mi kaže ime i prezime javnog beležnika za koga kako reče je on utvrdio da je zaradio 180 hiljada evra. Mislim da će gospodin Pavićević u skladu sa svojom etikom odgovornosti biti u prilici da nam odgovori koje je ime javnog beležnika koji je zaradio toliki novac? Zahvaljujem.
Vladimir Pavićević, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Narodne skupštine gospođo Gojković, poštovana gošća iz ministarstva, poštovani Selakoviću i moram da kažem i poštovanom gospodinu Babiću, pa nisam ja, poštovana gospodo, ovde prvi pominjao dugmiće. Ministar Selaković, ako sam ja to dobro razumeo, a mislim gospodine Selakoviću da dobro razumem i podatke poreske uprave, dakle, nisu to moji podaci, nego podaci poreske uprave. Ministar Selaković, je rekao da jednim pritiskom na dugme, i gospođo Gojković ovo da čuje gospodin Babić.
Recite mi ime, molim vas nemojte me držati u neizvesnosti. Kako se zove čovek koji je zaradio 180 hiljada evra?
Gospodin Selaković, je rekao da jednim pritiskom na dugme u poreskoj upravi imamo sve prihode notara. Gospodin Babić, meni kaže, pa kako on pominje neke dugmiće, nije to ozbiljno. Ministar Selaković je pominjao da postoji jedno dugme, i evo ja sada sam zaključio sledeće, da gospodin Babić očigledno zna ime tog jednog notara koji je prema podacima Poreske uprave Beograd u septembru ostvario prihod od 180 hiljada evra, a meni se čini poštovani gospodine Selakoviću, evo, i mirnim tonom da vam kažem, pošto vi koliko sam razumeo očekujete takav ton u jednoj pristojnoj primerenoj besedi, da vi preko tog jednog dugmeta imate dakle, šansu gospodine Selakoviću ovog momenta svim građanima Srbije, građankama Srbije i predsednici Narodne skupštine gospođi Gojković, da kažete koji su prihodi svih notara i da li je tačno da se ti prihodi kreću, gospodine Selakoviću, od 50 hiljada do 180 hiljada evra, poštovana gospodo, dok se penzije smanjuju, po hiljadu dinara, dve hiljade dinara jer to znači našim penzionerima. Hvala.
Zahvaljujem. Takav promet nepokretnosti u Srbiji je neverovatan, to što ste vi izneli. Reč ima Zoran Babić, replika.
Šta reći a ne pokvariti? Sve sem odgovornosti, sem časti, sem ozbiljnosti… (Marko Atlagić, s mesta: I čestitosti.) Sem čestitosti. Hvala vam gospodine Atlagiću. Od gospodina Pavićevića smo čuli jednu bačenu dimnu bombu ovde, da zamagli realnost, da se sada svi nešto štrecnemo, kako je neko eto zaradio 180 hiljada evra, kako on ima saznanja, kako ono - kada stignem, svašta ću ti uraditi. Mislim, to je stvarno neozbiljno za jednu ozbiljnu raspravu u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Mene to gospodine Selakoviću, ništa ne čudi, jer to je deo folklora, svašta su iznosili i prethodnici gospodina Pavićevića i njegovih stranačkih kolega, nema ih mnogo istina, da su govorili na taj način i o gospodinu Vučiću i o razno -raznim drugim stvarima, ali to oružje nije čak ni izglancano, ali definitivno da je prazno. Definitivno da nema ni ko da drži, jer drži samo onaj koji ima obraza i časti, čestitosti, pa kada nešto kaže onda stane iza toga i to potvrdi, a evo ja još jednom pozivam gospodina Pavićevića u ime svih nas koji smo i u ovoj sali, ali i ispred koji gledamo ovu raspravu, recite jednom ili se izvinite i gospodinu Selakoviću i srpskoj javnosti zato što mora da trpi takve tirade i takve neistine ili se pridružite vašem kolegi lideru, pa na pisarnicu obojica, zato što koristite iste načine koji su neprimereni za Narodnu skupštinu.
Ministar Selaković, replika.
Uvažena gospođo Gojković, dame i gospodo narodni poslanici, pred šezdesetak narodnih poslanika pozvan je na etičku odgovornost onaj ko ne kaže istinit podatak. Prema tome, u skladu sa principom etičke odgovornosti ja zaista još jednom apelujem da čujem koje je to ime čoveka koji je zaradio za mesec dana 180 hiljada evra? Dakle, koje je to ime čoveka, jer ovde se građanima plasira informacija za koju odgovorno tvrdim, a u skladu sa principom etičke odgovornosti kako smo ga postavili i ustanovili, da takve osobe među javnim beležnicima u Srbiji nema. (Marijan Rističević, s mesta: Možda u Crnoj Gori.) Dakle, možda ima u Crnoj Gori. Svakako. Možda gospodin Pavićević to može i da kaže, ali ovde je reč o nečemu što pokušava polako da se razvodnjava. Prvo je kategorički rečeno – jedna osoba je zaradila 180 hiljada evra, imam podatak za to iz poreske uprave. Onda je rečeno – osoba za koju sam ja utvrdio da je zaradila 180 hiljada evra, pa onda ide treći put – između 50 i 180 hiljada evra. Šta je sledeće? Ja vas molim, recite, pred javnošću Srbije, ko je od javnih beležnika za mesec dana zaradio 180 hiljada evra? Ako to nije tačno, a ja tvrdim da to nije tačno, da je to notorna neistina, a ja se ne bojim da govorim istinu i poštujem apsolutno princip etičke odgovornosti, onda takođe pozivam da taj princip etičke odgovornosti poštuje i onaj koji se pozvao na ovako nešto. Zahvaljujem. (Vladimir Pavićević, s mesta: Replika.)
Nemate pravo na repliku. Ne može replika na repliku kad nećete da izgovorite ime. Reč ima narodni poslanik Dragan Nikolić. Neka se pripremi Ivan Jovanović. (Zoran Živković, s mesta: Replika.) Replike više nema. (Borislav Stefanović, s mesta: Povreda Poslovnika.) Po Poslovniku, Borislav Stefanović, na ovu temu.
Gospođo predsednice, ne bih reagovao, zaista, ali mislim da je prekršen član 107, zato što u jednom momentu ove inače zanimljive rasprave je upotrebljen argument, u nedostatku drugih, koji ukazuje na nečije poreklo.
Nije istina. Ja bih reagovala. Nemojte, poslaniče, niste bili u sali. Ne znate o čemu se radi.
Nije tačno. Iznosi se prezime na neodgovarajući način i od strane ministra…
Poslanik je insistirao da se pravilno izgovara njegovo prezime.
Ali, spominjana je i Crna Gora. Mislim da to ne treba da se radi.
Nije u negativnom smislu spomenuta Crna Gora. Nemojte, molim vas.
Ne govorim ja da li je negativno Crna Gora spomenuta…
Ne sme ni pozitivno da se spomene?
Ja uopšte nemam nikakav stav prema tome. Samo imam stav prema tome da se naglašava, i to napadno, od strane i lidera većine i ministra, ovako nešto, kad ne može da se razgovara normalno, onda se poteže takav argument. Meni je to zasmetalo i molim da se to ne radi. Znači, uopšte ne ulazim u ostatak rasprave, samo ukazujem da tako nešto nije u redu. Ništa više.
Zahvaljujem. Nije povređen Poslovnik, uopšte niko pežorativno nije spominjao poreklo nekog poslanika, niti neku susednu državu, a molim da reagujete jednako kada se pogrešno izgovara prezime ministra Selakovića. Nadam se da će vam to zasmetati. Reč ima narodni poslanik Dragan Nikolić. Neću nikome dati reč dok vi ne izgovorite vaše.
Gospođo predsednice, poštovani ministre, gospodine Selakoviću, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, gospodine Pavićeviću, ostali ste dužni gospodinu Selakoviću odgovor, ostali ste dužni gospodinu Babiću odgovor, a sada ste i meni dužni odgovor – ko je taj volšebni notar iz Beograda koji je samo u septembru mesecu inkasirao 180 hiljada evra? Ako je to tako, ja ću odmah da idem da polažem notarski ispit i odmah prelazim iz advokature u notare, samo mi kažite koja je njegova adresa. Možda bi bilo dobro da se uortačimo, pa ćemo deliti po 90 hiljada evra mesečno. To je prihod kakav se ne ostvaruje ni u Americi, ja mislim da je čak i u Njujorku nemoguće napraviti toliki promet nepokretnosti i overiti toliko dokumenata, što je osnovni posao notara, i zaraditi toliki novac. Neki dan sam razgovarao sa članom upravnog odbora naše komore, advokatske, i on mi je rekao da je neki advokat u Šapcu zaradio 80 hiljada, pa su mi onda rekli da je neko zaradio 50 hiljada evra. Kada sam mu malo pre poslao poruku da mi da imena, da mi pošalje iznose, nije se javio. Prestao je da se javlja, zato što treba samo zamagliti čitavu situaciju, otići predaleko, da onda ne bi mogli da se vratimo unazad. Samo hoću da krenem od onoga što je početak i što je ishodovalo da mi danas raspravljamo o ovim izmenama i dopunama Zakona o javnom beležništvu i Zakona o prometu nepokretnosti. Proletos smo mi advokati štrajkovali, odnosno obustavili smo rad. To je možda i posprdan izraz, ali je to tako, obustavili smo rad zato što su nam porezi bili obračunati usred fiskalne godine, sa novim rešenjem, išlo se sa povećanjem od 100, 200 i 300%. Tada sam ja tadašnjeg ministra finansija i sadašnjeg ministra pravde, gospodina Selakovića, zamolio da na sastanku sa advokatima što pre to razreše, da mi nastavimo da radimo, zato što jedan od stubova društva u toj podeli vlasti, a to je pravosuđe, mora da funkcioniše. Sa tim se krenulo, ušlo se u razgovore i došlo se do određenih pomaka, do kontura nekog dogovora, da bismo mi odjednom dobili zahteve, rekao bih čak ničim izazvane, opet je broj jedan bio porez i odjednom se pojavljuje Zakon o notarima ili javnim beležnicima i kao treći zahtev ostavka ili smena ministra pravde. To mi, advokati, tražimo. Ja, kao advokat, naravno da ću glasati u svojoj komori, u svojoj zajednici, za ove zahteve zato što je onaj prvi najvažniji za mene. Ako ne glasam za taj prvi, onda ni onaj drugi, ni treći, neće biti usvojen i nećemo ući u rešavanje tog pitanja koje je goruće i bolno za mene, kao i za sve ostale advokate u Srbiji. Otkud se tu odjednom sada pojavio taj zahtev za ostavku ili za smenu ministra pravde? Kakve veze naš esnaf ima sa ministrom pravde? Šta je to što je uradio ministar pravde a što nas ne zadovoljava i mi tražimo njegovu ostavku? Zakon o notarima. Taj zakon je donet 2011. godine, 5. maja, u isto vreme kada je donet i Zakon o advokaturi. I tada smo mi advokati štrajkovali ili obustavili rad, ne zbog poreza, nego zbog pokušaja da nam se uvedu fiskalne kase. I danas sam ja protiv toga i biću uvek, ali smo tada štrajkovali zbog toga. Nismo štrajkovali zbog Zakona o notarima. Jer, tada smo svi pričali da smo za Evropu. I sada su oni koji ističu da žele evropske vrednosti, da hoće da idemo u Evropu, protiv notarskog sistema. Podsetiću da smo mi poslednja zemlja u ovom delu Evrope, dakle, u čitavoj Evropi postoje notari ili javni beležnici, koja je uvela javnog beležnika u pravni sistem. To smo odlagali u dva ili tri navrata, zbog raznoraznih razloga – zbog toga što mnogi nisu položili taj notarski ispit koji, podsetiću, nije lak, koji je komplikovan i potrebno je da postignete određene uslove, da završite mnogo škole, da imate iskustva, položeni pravosudni ispit da biste mogli da, nakon toga, kada se dokažete, postanete i notara. Sada neko uporno pokušava da ovde sukobi nas advokate sa notarima, nas advokate sa ministrom pravde sve sa jednim ciljem – da kaša bude što gušća, da se što više ovde stvari destabilizuju, da dva meseca, odnosno danas je 55. dan kakomoja kancelarija ne radi i sve zato što notari imaju ekskluzivno pravo da overavaju ugovore o prometu nepokretnosti. Tražili smo ovim zahtevom koji je bio pre mesec i po dana da se to ekskluzivno pravo ukine, odnosno da se da svima, i nama advokatima i građanima koje su stranke u postupku da sami sastave ugovor o kupoprodaji. Sada, kada ministar sa tim predlogom ode kod Vlade, Vlada prihvati i izglasa ovaj predlog, da ga nama poslanicima, opet to nekom ne valja. Sada, kada ste ispunili onaj zahtev koji smo mi postavili, sada je opet to malo. Možda će se tražiti i izmena Zakona o javnim nabavkama. Znate, kada date jedan prst, posle toga traži i ruku, tražiće vam još i više. U poslovanju moje kancelarije, a i u poslovanju kancelarija mnogih advokata u Srbiji sastavljanje ugovora o prometu nepokretnosti je možda desetak posto. U mojoj kancelariji mislim da je 0,01%. Ne sećam se kada sam sastavio ugovor o kupoprodaji zato što ljudi to sami čine, uzmu pa prepišu od komšije kako to izgleda, ko je kupac, ko je prodavac, odnesu do suda i onda nastanu problemi. Da bismo napravili jednu pravnu sigurnost bilo je potrebno uvesti notarski sistem. Kada smo pričali o izmeni Zakona o prometu nepokretnosti, ja sam tada apsolutno objašnjavao da notari imaju i materijalnu i profesionalnu odgovornost i obavezu da ono što sastave bude istinito, na zakonu zasnovano i, ono što ste vi čitav dan isticali, gospodine ministre, da takav javnobeležnički zapis ima izvršni naslov. Zbog javnosti Srbije i zbog toga što je koleginica Martinović pokušala da to objasni, hoću da kažem da kada kupite kuću, kada kupite stan ili bilo koju drugu nepokretnost, to javni beležnik zabeleži kroz svoj zapis i nema potrebe da podnosite tužbu, dobili ste tog momenta izvršni naslov, dobili ste izvršnu presudu. Prevedeno na srpski, ko god da vam ospori pravo, vi imate mogućnost da ga izbacite iz tog stana ili iz te kuće. Naravno, to ide preko izvršnog radnika suda ili ide preko privatnog izvršitelja, ali to pokazuje koliko je snažno to što sastavlja notar. Ovim predlogom koji ste dali odstupate sada od toga, dajete mogućnost i nama advokatima, spuštate cenu sastavljanja tog ugovora za 40% i na taj način ostavljate i nama mogućnost da se ugradimo u tih 40%, jer nemoguće je ispuniti sve ove tarife koje je danas gospodin Martinović čitao. Sastavljanje ugovora u Srbiji je 50 ili 100 evra, 200 evra je neki maksimum, to znaju sve kolege koje znaju taj posao, a ovde hoće da predstave da mogu da naplate 700 evra, odnosno 70.000, 80.000. To je potpuni nonsens, to je nemoguće u zemlji Srbiji, niti će ikada da se desi. Dakle, dali ste nam mogućnost i dali ste mogućnost i samoj stranci da to uradi i pružili ste ruku svima nama. Sada je na nama da li ćemo mi to da prihvatimo ili nećemo. Sada pričam kao advokat. Morate da me shvatite, gospodine ministre, teško je biti u mojoj poziciji i pričati, jer su mnogi advokati ovde i poslanici, ali ih sada nema u sali, mnogi su mogli da se jave da govore, pa se nisu javili, a sve mi se čini iz nekog straha da nešto ne kažu što misle, pa da posle toga imaju neke posledice, da ih prozivaju kao što su mene prozvali da sam ja navodno rekao kada smo pričali o notarima da su advokati secikese. To se plasiralo po nekim zajednicama advokata. Ušao sam u Osnovni sud u Vranju kao narodni poslanik kod predsednika suda, da bismo se dogovorili oko rekonstrukcije, vi znate, ministre, o čemu se radi, i oko nameštaja koji je preko potreban, jer tamo ne može da se radi. Prijavljen sam i umalo nisam dobio suspenziju, jer je neko video narodnog poslanika i advokata Dragana Nikolića, ušao je u osnovni sud. Pa, da li ja imam slobodu kretanja? Da li ja mogu da se krećem i da ulazim u institucije Republike Srbije ili ne smem? Ko je to sada izmislio? Otkud i čemu to? Takođe, novost koju ste uveli, a to je da od nagrade notara 30% ide u budžet, od onog čistog dela, neoporezovanog. To sa PDV koji je 20% iznosi 41,66%. To je prvi put sada da je nekome palo na pamet da se brine za budžet Srbije, palo da je potrebno od toga što se naplati od građana, ne ide sve u džep u onih 180.000 koje je izmislio gospodin Pavićević, nego ide u budžet Republike Srbije. To je ono na čemu treba insistirati. To je ono što treba reći i što treba građani Srbije da znaju. Od tih para će ići i za penzije, ići će i za plate u javnom sektoru i na taj način ćemo stvoriti sigurnost i siguran izvor prihoda, a nećemo radi kao što je prethodna vlast to činila, tako što smo uzimali kredite, trošili ih, a onda opet uzimali kredite da bi ih opet potrošili. Još nešto. Ubeđen sam da ste sa ovim predlozima koje ste dali pružili ruku nama advokatima. Mislim da hladne glave u ova dva dana treba razmisliti o nekoliko amandmana koji su dati i koji su po meni suvisli, koji možda mogu poboljšati, a ja sam siguran da će poboljšati ovaj tekst zakona. Morate o tome dobro da razmislite, da prihvatite, jer ste pokazali veličinu, pokazali ste da niste osioni ministar, pokazali ste da niste bahati ministar. Ovim što ste dali nama ovaj predlog pokazujete da shvatite životnu situaciju, shvatate da je đavo odneo šalu, da je postalo veoma ozbiljno, čak se i gospodin Borko Stefanović slaže sa mnom, što je meni posebno drago, imajući u vidu da ga cenim, da 55 dana jedna branša ne radi, da to urušava jedan sistem, neću da pričam i o pritvorenicima i o teškim krivičnim delima koja se čine. Život ne može da stoji dok advokati štrajkuju. Biće mnogo teško za sve te ljude koji su u pritvoru i za one kojima ne može da se izrekne presuda zato što nema advokata koji sme da prisustvuje. Danas me je zvao klijent da odem u Apelacioni sud u Nišu. Ne mogu da odem, ne smem da odem. Možda ću sada posle ovog govora da budem suspendovan, pa neka. Ja sam 25 godina u advokaturi. Izgleda da su neki ljudi koji su se juče upisali u advokaturu, ne zbog toga što je vole, nego zato što hoće da imaju interes od nje, oni hoće da vode glavnu reč, da talasaju, da brane najgore i one koji hoće da destabilizuju Srbiju i ništa nije slučajno, gospodine ministre, i gospodin Sandulović i vraćanje pasoša. Dugo ja radim ovaj posao i veoma dugo radim krivicu i znam da to ništa nije slučajno. Sve je to povezano na jedan vrlo fini, gospodski način. Sada nam smeta ministar Selaković. Vi ste ovde možda trideseti put, za one dve godine u prethodnom mandatu. Ja sam vam predvideo da ćete i u sledećem biti ministar. Kako ste počeli, bićete vi i sledeći put ministar. Ja sam ubeđen da to Srbija vidi. Znam da su ljudi kada su glasali na martovskim izborima za SNS i dali 50% glasova glasali za ministra Nikolu Selakovića, ministra pravde, da opet bude ministar pravde. Pošto idem na Hilandar sada za vikend, moliću Boga tamo za sve nas da se pomirimo, da budemo hladni i da budemo normalni, da volimo Srbiju i da prekinemo ovu agoniju i ovaj štrajk, a znam da ćete vi doprineti tome i hvala vam na tome.
Hvala. (Vladimir Pavićević, s mesta: Replika. Pomenuo je moje prezime.) Pomenuo je vaše prezime bez ikakvog negativnog konteksta. (Vladimir Pavićević, s mesta: Pogrešno me je protumačio.) Nije vas pogrešno protumačio, samo traži ime čoveka. Vi odbijate da kažete ime, nastavićemo sutra kada budete došli do imena. Reč ima narodni poslanik Ivan Jovanović.
Poštovani ministre, poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, kad god neki reformski zakon stupi na snagu i počne njegova primena, ono što je zadatak svih nas političara, naročito vas iz Vlade, gospodine ministre, je da primena tog zakona bude u korist građana, da građani osete konkretni benefit od te reforme, tog reformskog zakona i njegove primene. Nažalost, u poslednje dve godine građani ne osećaju puno koristi od reformi koje im pruža Vlada Srbije. Niste vi usamljen slučaj. To se dešava od finansija do legalizacije. Desi se požar, sukobi Vlade sa određenom društvenom grupom i onda ide izmena i dopuna zakona i to na svakih šest meseci. Ono što je meni posebno zanimljivo u ovoj izmeni i dopuni zakona je član 5. i način na koji je Vlada došla do, ili vi došli do 30% nagrade koja ide državi, odnosno sudovima. Na osnovu kojih podataka ste došli do tih 30%? Imate li evidenciju o prihodima javnih beležnika? Podneo sam amandman gde kažem da ovaj iznos treba da bude 50%. Možda ja nisam u pravu, ali vi trebalo kao vlast da nas razuverite, da se prekine diskusija sa opozicionim poslanicima i da se od njih traži da kažu koliki su ti iznosi. Ne morate da kažete jednog notara, kažite koliki je to iznos za sve notare u Srbiji, za 92 notara recite koliki su prihodi, pa da onda možemo da procenimo prosečno da li je prikladno da oni imaju takve prihode u danima kada se smanjuju plate, u danima kada se oduzimaju stečena prava penzionera, jer građani Srbije svakog dana mogu da dođu do različitih podataka, koji ne moraju biti tačni, o tome koliki su prihodi notara. Hajde da nam vi, kao predstavnik Vlade, a kažete da Vlada drži konce u svojim rukama, kažete koliki su ti prihodi i da prekinemo raspravu koja nikuda ne vodi. Pomenuli ste primer Francuske i da je tamo 90% nagrade prihod države, 80%, izvinjavam se. Rekli ste da postoje mnoga javna ovlašćenja notara u Francuskoj i javnih beležnika koja nisu ovlašćenja javnih beležnika u Srbiji. Samo niste pomenuli da u Francuskoj ima preko osam hiljada notara, a u Srbiji ih ima 92. Mislim da je bliže Srbiji, približnije, da se uporedimo sa Hrvatskom. U Hrvatskoj je prilikom prometa nepokretnosti dovoljno da se overi potpis kod javnog beležnika. Nije potreban javno-beležnički zapis. To iznosi sedam evra. Kakav je život i standard u Hrvatskoj, a kakav je u Francuskoj i kakav je u Srbiji? Mislim da prema tome treba da se vodi Vlada, kada predlaže ovakva rešenja. Trebalo je, gospodine ministre, kada ste krenuli u primenu ovog zakona da obezbedite veći broj javnih beležnika. Danas u Srbiji i građani i investitori čekaju po nekoliko meseci da bi dobili uslugu koja im je potrebna kako bi prodali ili kupili određenu nekretninu. Dolazim iz Raškog okruga. U Vrnjačkoj Banji se čeka četiri meseca, na primer, a znate da je turističko mesto i da postoji potreba investitora da to bude što pre. To svakog dana mi narodni poslanici dobijamo od građana. To nije podatak koji dolazi iz bilo kakvih medija, koji su negativno nastrojeni prema Vladi. Ovakvom primenom zakona, gospodine ministre, građanima se stvaraju samo novi problemi. Nema novog benefita za građane, nema boljeg standarda, nema bolje administracije koja će da olakša život građanima Srbije. To je zadatak svih nas u parlamentu, vas u Vladi naročito. Vlada zbog toga trpi ozbiljne kritike koje su, naravno, argumentovane, jer ne dajete nijedan podatak koji bi takve kritike pobio. Hvala.
Reč ima ministar Selaković. Izvolite.
Meni je žao što uvaženi kolega Jovanović nije bio u sali kada sam ja davao konkretne podatke, ali ja nemam zaista problem da ih ponovim. Ne postoji javno-beležnička kancelarija u Srbiji, među te 93, u kojoj se za sačinjavanje ugovora, u formi javno-beležničkog zapisa, čeka duže od 15 dana, pa bila to i Vrnjačka Banja koja se nalazi na području osnovnog suda u Kraljevu, a u Kraljevu postoji jedan imenovani javni beležnik, za koga znam da je član izvršnog Odbora javno-beležničke komore i koji čovek svoj posao radi dobro. Pričati o četiri meseca, moram da vam kažem da, pre nego što sam to čuo prvi put, ne od vas, već od drugih vaših uvaženih kolega, za podatak, jedino sam čuo od predsednika jedne advokatske komore. Kada sam, kao gospodina Pavićevića, pitao – ko je taj čovek kod koga se čeka, prvo je rečeno do Nove godine, pa onda do 1. maja, nisam dobio odgovor sa imenom i prezimenom ko je taj čovek. Dakle, koji je to javni beležnik kod koga se čeka četiri meseca na sačinjavanje ugovora? To bih voleo da mi kažete i vi. Ja znam da postoji samo jedan javni beležnik na području osnovnog suda u Kraljevu i kod njega se ne čeka četiri meseca. U to sam apsolutno siguran. Ima li podataka koliki su prihodi javnih beležnika? Hvala Bogu da ima. To jeste odlična stvar ovog sistema. Uz svo poštovanje prema mojim prijateljima advokatima, ni vi, ni ja, niti bilo ko u ovoj sali, ne može da nam kaže koliki su bili prihodi advokata. Ne može da nam kaže. Kao što rekoh, imam dosta prijatelja advokata, sa mnogima od njih sam studirao, sa mnogima od njih se intenzivno družim kada god imam vremena, nemamo taj podatak. Imamo kod onih advokata koji o svojim poslovnim aktivnostima vode knjige, koji su u sistemu PDV i oni to mogu da vam kažu. Kod najvećeg broja advokata, negde ih je otprilike oko 7.150, 7.160, koji su u sistemu paušalnog plaćanja poreza i doprinosa, taj podatak ne možete da dobijete. To je ono što je loše. Kod javnih beležnika možete. Koliko znam, oni koji baratuju određenim podacima, taj podatak su dobili od Poreske uprave. Obratite se sa zahtevom za pristup informacijama od javnog značaja i taj podatak dobijete. I dalje odgovorno tvrdim da onaj ko iznosi podatak da je jedan javni beležnik u jednom mesecu zaradio 180 hiljada evra, ne govori istinu. Pozivam na etičku odgovornost onoga ko je tako nešto rekao. Da li sam ja neko ko je nadležan da za svakog od 93 beležnika, a uveren sam od sledeće godine i više u našem pravnom sistemu, vodim evidenciju koliko ko zarađuje? Apsolutno ne. To nije nadležnost ministra pravde, niti Ministarstva pravde. Za to postoje nadležne institucije, kojima kada se obratite, taj podatak možete da dobijete. Zašto mislim da je dobro da taj podatak možete da dobijete? Već sam govorio o tome u prepodnevnom delu sednice. Zato što ste u situaciji da znate da javni beležnik ne može da primi gotov novac. Javni beležnik može da primi uplatu putem računa ili elektronskim putem, dakle karticom, na licu mesta. Kada mu platite uslugu, on vam izda fiskalni račun, bez ikakvih problema. O čemu mi ovde govorimo? To je ovo što ste vi rekli. Kako se došlo do 30%? Došlo se prateći neka uporedna rešenja. Uz svo uvažavanje naših suseda i zemalja u regionu sa kojima imamo, hvala Bogu, dobre odnose, naš sistem nije uporediv sa hrvatskim sistemom. Hrvatski sistem se razlikuje. Čak i po zakonu iz 2011. godine, naš sistem je drugačiji od hrvatskog sistema. Ponosan sam što je on napredniji od hrvatskog sistema. Bolji je, i to nam kažu kolege iz Hrvatske. To ne moram da govorim ja. Postoje različiti modeli, postoje različiti koncepti delokruga nadležnosti javnih beležnika, Srbija se opredelila za ovaj koncept. Da li je on dobar, loš, najlošiji ili najbolji, to će svakako pokazati vreme. Na nama kao državi je da damo maksimum naših napora da ovaj sistem funkcioniše što je moguće bolje. Mislim da imamo šansu da ga na zdravim osnovama gradimo dobro, a na dobro svih građana i cele naše države. Dobro je kada vodimo rasprave o nekim stvarima koje su od suštinske važnosti za funkcionisanje ovog sistema. Još jednom tvrdim, vi ste ozbiljan čovek, vrlo dobro sarađujemo, od kada ste vi poslani, a ja ministar, da mi kažete gde se to čeka četiri meseca? Odgovorno vam tvrdim da to nije tako. Javnog beležnika iz Kraljeva sam prvi put upoznao, sreo kada je polagao zakletvu. Reč je o čoveku koji je iz Beograda otišao da bude javni beležnik u Kraljevu. Zbog toga je jedna od predloženih izmena u ovom predlogu zakona i ta da ljudi iz Beograda, ako to žele i ako su spremni, mogu sutra da konkurišu i za javno-beležničko mesto, ne samo u Beogradu, već i u vašoj Vrnjačkoj Banji. Da tamo dođu zato što im nije stalo samo do toga da žive u Beogradu, a ovde dobijaju priliku da nešto za svoju poslovnu karijeru, ali i za društvenu zajednicu u kojoj žive, dobro urade. Mislim da je to dobro. Svako mesto u Srbiji, bez obzira na svoju veličinu, mora da ima makar jednog javnog beležnika. Mi ćemo se potruditi da to bude u što skorijem roku, a do tada će značajne delove tih poslova obavljati nadležni sudovi u tim mestima, a dolaskom notara i građani će shvatiti koliko im se pravda, odnosno dostupnost pravdi, kako se to stručno govori, približila. Prema tome, još jednom kažem, voleo bih da čujem koje je to ime čoveka kod koga se čeka četiri meseca? Koliko mi je poznato, a ja sam tražio podatke od javno beležničke komore, za sva 93 javna beležnika, koliko se kod koga čeka, odnosno kada je najdalje zakazani termin za sastavljanje ugovora o prometu nepokretnosti. Verujte mi, nigde taj rok nije bio duži od 15 dana, uključujući i područje Osnovnog suda u Kraljevu. Izuzetno kompleksno područje, s obzirom da je Kraljevo grad, nekada opština sa najvećim područjem u Srbiji, dakle sa najvećom teritorijom je Kraljevo, ako se ne varam, tu ima i poslanika koji su iz tog kraja, dakle iz Raškog okruga. Imajući u vidu da onaj ko sedi u Kraljevu je nadležan i za Ušće, ali u ovom trenutku i za Vrnjačku Banju, govori dovoljno o tome koliko je to široko i veliko područje. To je područje na kome živi preko 180.000 ljudi,kada se saberu i Kraljevo i Vrnjačka Banja. Odgovorno tvrdim da se za sačinjavanje ugovora u formi javno beležničkog zapisa nigde ne čeka četiri meseca. Ne čeka se ni četiri nedelje. Još jednom, zaistabih voleo da čujem ko je taj koji je zaradio za mesec dana 180.000 evra? Ono što je mnogo bitna stvar, i time zaključujem, izvinite ako sam suviše dugo odgovarao, ali mislim da je vredno reći, kada se uzme taj prihod i sabere, i kada se od njega oduzme koliko je plaćen porez na dodatu vrednost, samo u jednom mesecu, a meseci je 12, pa kada se od ovoga meseca, ako Narodna skupština prihvati predlog Vlade, uračuna i onih 30% neoporezovanog dela nagrade, videćete koliko je tu država zaradila, a da je u međuvremenu, a izaći ćemo i sa tim podatkom, koliko je radnika sudske overe iz sudova, dalo svojevoljno otkaz u sudovima, prešlo da radi kod javnih beležnika, i time rasteretilo budžet Republike Srbije. Podatak koliko je ljudi koji nisu imali posao, bili su na birou, diplomirani su pravnici među visokoobrazovnim kadrovima, jedni od najbrojnijih na birou Nacionalne službe za zapošljavanje. Pozivam vas, doći ću u Vrnjačku Banju da odemo zajedno u Kraljevo, da odemo kod javnog beležnika u Kraljevo, i da ga pitamo na koliko se zakazuje zaključivanje ugovora. Vi ste ozbiljan čovek, ja takođe, da odemo tamo, da vidimo, garantujem da priča od četiri meseca, 120 dana,da je to minimum devet puta duži period od perioda na koji se zakazuje zaključivanje ugovora. Zahvaljujem.
Zahvaljujem gospodine ministre. Reč ima narodni poslanik Ivan Jovanović, replika.
Zahvaljujem na odgovorima, ali mislim da nisu bili potpuni. Ja ću vama uputiti dopis koji sam imao od investitora, odnosno ono što sam od njega dobio. Ne znam zaista ko je notar, i ne ulazim u to, govorim vam o tome kakve probleme građani imaju. On kaže da je ranije završavao za 15 minuta, a sada mu se zakazuje za daleko veći neki period, zakazuje mu se da prosto završi tu uslugu. O tome govorim, da to treba da bude vreme koje frontno, kao što je bilo u sudu, a ne da se toliko čeka, jer prosto mislim da svako čekanje na neki način građane dovodi u sumnju. Nisam iz Vrnjačke Banje, ja sam iz Kraljeva, ali je to taj isti region. Zaista ne znam ni ko je notar, niti o tome govorim, govorim o tome šta su problemi građana na terenu. Kažete da možemo da dobijemo na osnovu Zakona o dostupnosti informacija o tome koliki su prihodi. To su javna ovlašćenja, kao i u slučaju advokata, s tim, što sada imamo situaciju i sami ste to rekli, da jedan notar odnosno javni beležnik je zadužen za područje koje pokriva preko 150.000 građana. To je problem. Zato što mali broj javnih beležnika treba na neki način da opsluži veliki broj zainteresovanih građana. To je problem koji postoji i to je nešto što mora da se rešava. Ne može onda ta situacija da se izjednači. Kažem da bi kao odgovorna vlast trebali da imate te podatke. To ne treba da bude nikakva tajna, kao što nije tajna ni koliki su prihodi bili sudova za te iste usluge. Sada bi trebalo da imamo neku informaciju, barem okvirnu koliki su prihodi notara i da onda možemo da uporedimo i da znamo koliki deo nagrade treba da ide državi i sudovima. To je ono što je potrebno da se uradi i to je bilo potrebno da se konačno utvrdi kako ne bi nailazili na ovakve situacije, da ide rasprava sa poslanicama opozicije koji tvrde jedno i imaju jedne informacije, kao i građani, a da vi tvrdite drugo, a pri tom da nemamo prave informacije. Trebalo je kao predstavnik Vlade da imate tu informaciju i mislim da bi na taj način prevazišli probleme. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Selaković.
Trudiću se da sada dam potpun odgovor, ali nisam imao potpuno pitanje. Ako kažete da je neki investitor vraćen, odgovorno vam tvrdim da je to zbog toga što nije imao potpuno dokumentaciju. Upravo to jeste benefit javno beležničkog sistema, što se sankcioniše gradnja bez sve potrebne dokumentacije. Dakle, najverovatnije da je reč upravo o tome. Nije imao sve neophodne dozvole, došao je kod javnog beležnika, a javni beležnik na osnovu zakona ne sme da prihvati sastavljanje javno beležničkog zapisa pod tim uslovima. Ako hoćete da prodate objekat za koji nemate građevinsku dozvolu onda sami snosite odgovornost tog pravnog posla. Najverovatnije da je upravo to uradio. Ne znam šta je uradio u konkretnom slučaju, ali vam odgovorno tvrdim, najveći procenat verovatnoće jeste upravo to. Onaj ko se pojavio kod javnog beležnika, kome je rečeno – dođi za četiri meseca, verovatno je rečeno - i u ta četiri meseca pokušaj da obezbediš sve neophodne papire, svu zakonom predviđenu dokumentaciju da bi taj objekat mogao da bude na legalnom tržištu prometa nekretnina. To je ono što je važno. Inače u suprotnom, da to ne radi javni beležnik, sa takvim objektom gde nema dozvola džaba nam javno beležnički sistem, imali bismo bujanje nelegalne gradnje koliko god hoćete. Nije tajna koliki su prihodi kao što sam rekao, ali na moju veliku žalost i na žalost svih građana Srbije i vas, narodnih poslanika, mi ne možemo da dobijemo tačan iznos prihoda po osnovu sudskih taksi, jer se nigde u sistemu trezora nije vodila razlika između toga koje su takse uplaćivane za obične overe potpisa, koje samo za overe potpisa na ugovore o prometu nepokretnosti, a koje su pak takse plaćane za preduzimanje određenih procesnih radnji, recimo, taksa koja ide na tužbu, taksa koja ide na žalbu, za izvršenje itd. Jednostavno to nemamo u sistemu trezora i ne možemo da izađemo sa tim podatkom. Mi kao država i pravosuđe imamo jedan drugi problem i uveren sam da ćemo relativno skoro izađi sa predlogom rešenja pred narodne poslanike. Naš veliki problem je što nama godinama naplata sudske takse ne prelazi 30%. U Srbiji godišnje se ne naplati 70% sudskih taksi. To je ono što je veliki problem. Nemamo uvid u to. Da imamo potpunu naplatu sudskih taksi, naš pravosudni budžet i budžet Srbije, početak rada javnih beležnika ne bi ni osetio, ali nažalost nemamo. Susedna Makedonija ima jedno dobro rešenje, doneli su ga pre dve godine. Po tom rešenju podigli su naplatu sudskih taksi na preko 92, 93%. Normalno da nećemo ići ništa na prečac. Studiozno ćemo analizirati kako su to uradili, koji su bili neophodni koraci i mere da bi se to preduzelo. Ovo proverite još jednom, ako je investitor došao sa svim papirima nema šanse da ga je vratio da dođe za četiri meseca. Hvala.
Zahvaljujem ministru Selakoviću. Reč ima narodna poslanica Adriana Anastasov. Izvolite.
Hvala. Poštovani predsedavajući, uvaženi ministri, dame i gospodo poslanici, novi Zakon o prometu nepokretnosti, koji je stupio na snagu 1. septembra 2014. godine, predvideo je da se ugovori o prometu nepokretnosti zaključuju isključivo u obliku javnobeležničkog zapisa za čije su sastavljanje nadležni isključivo javni beležnici. Na osnovu analize dosadašnje primene ovog zakona, zaključeno je da je neophodno izvršiti izmene Zakona o prometu nepokretnosti u smislu da se omogući da se pored javnobeležničkog zapisa ugovori o prometu nepokretnosti mogu sačinjavati i u pismenom obliku, s tim da je neophodno da takvi ugovori prođu postupak solemnizacije javnog beležnika, čime bi stekli svojstvo javne isprave. Predloženim izmenama neće se narušiti stepen pravne sigurnosti u oblasti prometa nepokretnosti. U vezi sa tim neophodno je izvršiti izmene i dopune Zakona o javnom beležništvu u cilju saglašavanja ovog zakona sa predloženim izmenama Zakona o prometu nepokretnosti. Nezadovoljni određenim zakonskim odredbama advokati su stupili u obustavu rada do ispunjenja svojih zahteva. Uputstvom za postupanja advokata tokom protesta upozorenja sa obustavom rada koje je donela Advokatska komora Srbije direktno su prekršena neka od Ustavnih načela Ustava Republike Srbije. Prekršen je član 60. kojim se garantuje pravo na rad, član 46.- sloboda mišljenja i izražavanja, član 39. - sloboda kretanja, član 31. – trajanje pritvora koje se svodi na najkraće vreme. Advokati po ovom uputstvu moraju pod pretnjom i prinudom da obustave rad. Neki advokati u Nišu su zbog svog iznetog mišljenja tj. verbalnog delikta dobili privremenu zabranu bavljenja advokaturom i procesuirani su u disciplinskom postupku. Verbalnim deliktom se ovde smatra iznošenje mišljenja advokata koji su izjavili da je potreban dijalog između advokatske komore i Ministarstva pravde kako bi se našlo kompromisno rešenje i kako država ne bi bila blokirana, a građani oštećeni. U današnje vreme najveći broj advokata, barem u Nišu je na bolovanju iz straha da rade i da bi imali opravdanje pred sudovima. Ovde je spomenuto da Vlada nije donela rešenje o obustavi od izvršenja uputstva advokatske komore. Zapravo, Vlada Republike Srbije je kao regulatorno telo, koje vrši nadzor nad imaocima javnih ovlašćenja, donela rešenje koje je izašlo u „Službenom glasniku“ 25. septembra 2014. godine. Dakle, po stavu Niške komore teža povreda dužnosti advokata je izgovorena reč, a govori se o samostalnosti i nezavisnosti advokature. Da li tako komore pomažu mladim advokatima? Upis u komoru novih advokata je četiri hiljade evra. Članarina je povećana mesečna na 1.300 dinara, a sada pod prinudom advokati ne rade već 55 dana. Čak, advokatima koji su doneli rešenje o privremenoj zabrani bavljenja advokaturom, ta rešenja nisu ni dostavljena kako bi imali priliku da se žale na ista. Da li se tako borimo za poštovanje pravnog sistema, kao i Ustavom zagarantovanog prava na odbranu? To je ta nezavisnost i samostalnost. U slučaju advokata iz Niša samo je traženo da se do rešenja dođe dijalogom i da niko nikome ne sme nikakvom odlukom da zabrani pravo da može da radi. Ko hoće da nastavi da štrajkuje može dobrovoljno, a ko želi da radi Ustav mu to pravno garantuje. Svakako da do rešenja mora doći dijalogom i kompromisom između advokata preko svojih advokatskih komora u saradnji sa Ministarstvom pravde, a rešenje vidimo i danas u Skupštini Srbije. Pozivam sve poslanike da glasaju za ove izmene zakona, a ja ću svakako kao poslanik SNS to učiniti u Danu za glasanje. Hvala.
Zahvaljujem se. Reč ima narodna poslanica Jasmina Obradović.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, kolege poslanici, cenjeni građani, donošenjem Zakona o javnom beležništvu, kao i Zakona o prometu nepokretnosti, tačnije usklađivanjem naših propisa sa propisima EU potvrđena je jasna opredeljenost da se uvodi i uvešće se red u sve oblasti našeg društva. Danas su pred nama predlozi zakona o izmenama i dopunama ova dva zakona. brzo su stigli, ali ima i za to opravdanja. Neću govoriti o detaljima ovih izmena. Dovoljno je već rečeno. Ali, zarad građana moram da naglasim da su predložene izmene potvrda, odnosno jasno govore koliko ova Vlada, resorni ministri, u ovom slučaju ministar pravde, gospodin Nikola Selaković odgovorno postupaju. Gospodo, ne mogu se oteti utisku da se iza svega onoga što se dešavalo, a vezano za ova dva zakona, krije, a krije se nešto što sigurno nije opšti interes. Kada nije opšti, on je lični. U ovom slučaju imamo lični iznad javnog interesa. Činjenice govore da je velika većina sada imenovanih notara potekla iz advokature, odnosno da su se do sada bavili advokaturom. U čemu je onda problem? Ko se to oseća obespravljeno, advokati koji u svom radu do sada nisu imali, odnosno imali su mali broj zastupanja pred sudovima, jer im je pretežni posao bio mahom ono što je javnobeležnički posao? Šta sada imao? Na jednoj stani imao nedovoljan broj notara, javnih beležnika, a na drugoj strani imamo nezadovoljne ili prividno nezadovoljstvo advokata. Evo prilike da se stanje uravnoteži. Advokati čija je pretežna delatnost javnobeležnički posao, a ispunjavaju zakonom predviđene uslove, polože stručni ispit i rade kao notari i svi zadovoljno. Međutim, ako ne do danas, danas se sigurno otvorilo još jedno pitanje, odnosno još jedna dilema – da li je problem i u činjenici da se jednom izbegnuta obaveza uvođenja fiskalnih kasa i time na neki način uvođenja reda i kontrole u poslovanju advokata i time ukine paušalno oporezivanje ponovo nadvilo nad ovaj esnaf? Biće da je to golem problem. Čudom, kod notara taj problem nemamo. Notari su prihvatili i primenjuju način plaćanja svojih usluga i tu nije ništa sporno. Ono što nije sporno sada postaje senzacija, a ono što smo čuli danas u Skupštini zaista može se svrstati u red senzacionalne vesti. Vest da jedan notar zaradi 170 hiljada evra mislim da će biti velika navala, ministre, u narednom krugu kod izbora notara, ako ništa drugo, ako ne struka, ovaj iznos koji su danas mnogi poslanici iz opozicije pomenuli biće motiv više da ljudi požele da budu notari. Zar danas nije tokom čitavog izlaganja opozicije konstantno pominjano čak, kako rekoh malopre, do senzacionalne vesti koliko to zarađuju notari? Vidim ja da će mnogi u notare, jer ako je tako, zašto i ne bi. Poštovani građani, pre svega, oni koji ozbiljno trpite, odnosno uskraćena su vam mnoga ljudska prava, kao što su pravo na slobodu, odbranu i neka druga prava, čega ili čiste vi to taoci? Biće da ste taoci, slobodno mogu reći, Advokatske komore Srbije, tačnije onih koji su na njenom čelu, ljudi koji već 55 dana brane interes svojih članova, advokata, pri tom, vrlo ružno, a to sam čula od prijatelja advokata, uhodeći ih ispred sudova, podsećajući ih na šta su se obavezali ulaskom u advokatsku komoru i šta su konsekvence ako se toga ne pridržavaju. Kako god, zbog čestog pominjanja koliko zarađuju notari, sve je jasno. Novac je kod nekih najjače pokretačko sredstvo i otuda imamo ovu pod navodima obustavu rada advokata pod upravom Advokatske komore Srbije. Poštovani ministre, podrška ovog parlamenta, koja je i podrška građana, jer oni su nas birali i delegirali da danas sedimo ovde, neka bude vama motiv više da nastavite sa započetim reformama u pravosuđu, a otpora će sigurno biti, ne odustajte.
Zahvaljujem, gospođo Obradović. Reč ima šef poslaničke grupe SNS, narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite, gospodine Babiću.
Zahvaljujem se, gospodine predsedavajući. Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, podsetiću vas, ali i više puta tokom svog obraćanja da mi još uvek od gospodina Pavićevića nismo čuli ime notara iz Beograda koji je ostvario promet od 180.000 evra, ali nismo čuli ni izvinjenje zbog laži izrečenih za govornicom Narodne skupštine. Verujem da ovo crvenilo u licu govori u prilog mojim rečima, jer čovek kada izrekne nešto što nije utemeljeno u istini, onda ima neku posebnu gestikulaciju i posebno crvenilo u licu. Pažljivo sam slušao današnju raspravu. Očekivao sam i dužu i dublju i ozbiljniju. Ono što je probano da se imputira vama, gospodine Selakoviću, je nespremnost za razgovore i kompromis. Vi ste jedan od ljudi koji zbog posla koji obavljate, posla ministra pravde, neko ko je najčešći gost u Narodnoj skupštini Republike Srbije. I u prošlom i u ovom sazivu najviše predloga zakona je dolazilo iz vašeg ministarstva. U ovom trenutku nemam tačan broj amandmana koji su podneti na te zakone, ali je veliki broj amandmana, baš zato što ste spremni na razgovor i na kompromise, taj veliki broj amandmana svih poslaničkih grupa na te predloge zakona koje ste uputili u Narodnu skupštinu Republike Srbije je usvojen. Džabe lepe teatralnosti i krupnih reči ovde, kada su činjenice skroz na drugoj strani, a to je da ste i kada su predlozi zakona koje ste uputili u Narodnu skupštinu u pitanju i kada su druge teme u pitanju spremni i na razgovor, ali i na kompromis. Nejasna mi je nedoslednost, nedoslednost kada bivši režim u jednom trenutku pošalje poruku da niste spremni na razgovor, a sa druge strane isti ti pripadnici tog bivšeg režima, naravno, kršeći Poslovnik o radu Narodne skupštine, kažu – a zašto govorite tako dugo? Stanite, dogovorite se jednom, da li hoćete komunikaciju sa ministrom, da li hoćete razgovor, da li hoćete dogovor ili hoćete ministra koji neće doći ili će doći i ćutati u Narodnoj skupštini? Tako da, to je moj skroman odgovor na tu vrstu kritike, neutemeljene u istini i u realnosti. Nejasno je ostalo takođe da li su se pripadnici i narodni poslanici bivšeg režima više brinuli za rukovodstva advokatskih komora ili za gospodina Miškovića, tvrdeći kako smo neozbiljni, tvrdeći da te veze i da te relacije ima. Da li se na taj način brane, ako imaju od čega da se brane advokatske komore, odnosno vrhovi advokatskih komora, ili se brani gospodin Miroslav Mišković, ili je to pokušaj vraćanja atmosfere kada su se imena optuženih u pravosudnom sistemu Srbije, sada optuženih, nekada izgovarala sa velikim poštovanjem, šapatom, uz gotovo snishodljivu komunikaciju biranja reči, ali i pitanja kakvi zakoni odgovaraju za te i takve ljude? Pre nekoliko dana sam izrekao, a i danas ću ponoviti - snažno verujem da je za gospodina Miškovića, koji je jedan dobar trgovac, sigurno mnogo povoljnije i lepše da stane iza blokade pravosudnog sistema Srbije, nego što će plaćati skupe advokate koji su ga do sada branili u postupku koji država Srbija ima prema Miroslavu Miškoviću. Ja sam vam zahvalan i na odgovorima koje ste dali, gospodine Selakoviću, kada je na neki način i mesto u kojem sam se rodio i u kojem živim, a to je Vrnjačka Banja, i notar iz Kraljeva, kojeg lično ne poznajem i nemam te informacije kako može u periodu kada je notarski sistem zaživeo, a to je dva meseca, da se već čeka četiri meseca. Ja tu matematiku nisam učio. Ta matematika nema utemeljenje u logici da za dva meseca primene notarskog sistema već neko čeka četiri meseca. Za četiri meseca, dva, u redu, ali obrnuto, to ne može zaista niko da mi objasni, ali mi ima određenu primesu da to čekanje od četiri meseca ima veze sa jednim investitorom u ulici Kneza Miloša, u kojoj nikako da završe te rogove i te stubove na jednom objektu koji nije legalan i ne može da se legalizuje, pa verovatno po navici da se sve to overi za 15 minuta i da niko više nema nikakvu odgovornost, a da će samo onaj ko kupi takav objekat sutra imati problema i da se češe po glavi. Naravno da je investitoru bilo mnogo lakše da to uradi za 15 minuta, nego sada što će doći kod javnog beležnika koji će utvrditi činjenično stanje i pokazati da od tog objekta gde već godinama, a kada budete obilazili i Osnovni sud u Kraljevu i sudsku jedinicu u Vrnjačkoj Banji pokazaću vam koliko ste u pravu i koliko to grdilo na ulazu u Vrnjačku Banju u ulici Kneza Miloša stoji. Naravno da ne može da se overi. Naravno da ne može nešto što je nelegalno da uđe u legalne i normalne tokove. Ne želim, poštujući načelo privatne svojine, da govorim o vlasnicima, odnosno o tim investitorima i o njihovim funkcijama u bivšem vođenju Vrnjačke Banje ili u sadašnjem vođenju pojedinih političkih stranaka. U ovoj današnjoj raspravi sam zaista pažljivo slušao i, naravno, osim vašeg izlaganja i osim izlaganja mog uvaženog kolege gospodina Martinovića i mojih kolega iz poslaničke grupe SNS, sve ostalo je bio pokušaj glumljenja advokata advokatima.Mislim da advokati advokatima nisu potrebni, ne zato što su oni advokati, već zato što se nikakav postupak ne vodi protiv advokata, a mnogo mojih prijatelja, stranačkih kolega, a i privatnih prijatelja i poznanika su advokati. Ne mislim ni da su njihova prava ugrožena na ovaj način i ovim predlozima zakona. Imaće prostor, imaće mogućnost da se bore na tom tržištu, da sačinjavaju ugovore i da u onih 40%, jer 60% od nadoknade za sačinjavanje javnobeležničkog zapisa je za solemnizaciju, iako je to u zemljama u okruženju, a ja sam siguran da gospodin Pavićević, koji nam još uvek nije dao odgovor koji je to javni beležnik koji je napravio promet od 180.000 evra, zna da je, recimo, u Crnoj Gori za solemnizaciju 80%, a da samo 20% ostaje za advokate, odnosno za one ljude koji sačinjavaju ugovor. Džabe gospodin Pavićević prstom pokazuje na gospodina Selakovića. Da, gospodin Selaković je odgovoran zašto je to 60%, zašto je to više advokatima nego, recimo, u Crnoj Gori, sa kojom Srbija ima u protekle dve godine odlične odnose, odnose dve suverene države, susedne države, zemlje koje se poštuju i cene međusobno. Podsetiću sve građane Republike Srbije, podsetiću i vas da je u ovoj Narodnoj skupštini bio i gospodin Ranko Krivokapić, predsednik Skupštine Crne Gore, da je u poseti Srbiji bio i gospodin Milo Đukanović, a ne sećam se kada je koji zvaničnik Crne Gore bio u poseti Beogradu, u poseti zvaničnom Beogradu. Ovde se govori i mnogi su pokušali da budu advokati advokatima, iako mislim da advokati advokatima nisu potrebni, ali šta je sa interesima građana Srbije? Šta je sa interesima države Srbije? Zašto mi danas ovde i zašto se u srpskoj javnosti samo govori o interesima jedne male grupe građana, koju ja izuzetno poštujem, jer poštujem njihov rad? Ali, šta ćemo sa građanima Srbije? Šta ćemo sa njihovim interesima? Šta ćemo sa interesom države Srbije? Hajde da krenemo od građana Srbije. Brine me što je samo 93 notara u Srbiji trenutno. Čini mi se da je 250 neki plan i želja da bi se pokrilo, na 25.000 stanovnika jedan notar. Drago mi je, gospodine Selakoviću, što ste najavili izmene zakona, kvalitetne izmene zakona, gde će se taj broj stanovnika smanjivati na jednog notara, ne samo na 20, već i neki plan od 15.000 stanovnika na jednog notara, pri čemu će i na taj način, dostupnost samih notara, sama blizina zbog podele, pretpostavljam podele teritorije, biti znatno bolja i znatno kvalitetnija. Ono što građani Republike Srbije dobijaju je sačinjeno u jednoj anegdoti. Ispričaću vam tu anegdotu, da su postojali u jednoj porodici otac i sin advokati. Čestita porodica u jednom malom mestu kao što je Vojina i moja Vrnjačka banja, iako se anegdota ne odnosi na Vrnjačku banju, naravno. Otac i sin su bili advokati. Otac se nešto naprasno razboleo, morao je na operaciju, ne toliko strašnu, postoperativni ciklus, uglavnom, vratio se u kancelariju posle nekoliko nedelja ili nekoliko meseci.Sin mlad, neiskusan, izlazi pred oca i kaže, da bi se pohvalio, kaže – oče, sve predmete sam rešio, ništa više nemam od nerešenih predmeta. Otac mu je na to odgovorio – nije tvoje da rešavaš, tvoje je da produžavaš te predmete. To je poenta. Posao advokata je, nažalost, neretko, ne da rešavaju već da produžavaju te predmete, pa silne žalbe, pa silne presude, pa silni nedolasci, pa sve. O čijem trošku? O čijem trošku? O trošku građana Republike Srbije. Koliko njih je zbog vođenja sudskih sporova moralo da proda njivu, moralo da proda plac, moralo da se zaduži da bi vodilo sudske sporove koji su često bili trivijalni, zato što se sudio sa bratom ili sestrom, ili onim što ja zaista ne mogu da razumem i ne podržavam. Na ovaj način kada je javnobeležnički zapis postaje javna izvršna isprava. Nema žalbi. Nema mogućnosti za neke manipulacije, nema nastavka procesa. Tto je divno objasnio gospodin Selaković na primeru oko kupoprodaje jednog stana. Da li naši građani imaju i materijalne kapacitete, da li imaju volje, da li imaju vremena za predugačke sudske sporove i parnice koje su se vodile na taj način. Da li imamo vremena za tog investitora kojeg je pomenuo cenjeni kolega, prethodni govornik koji je navikao da završava posao za 15 minuta. U sudu i na pisarnici koja nije u obavezi da proverava da li je istina ono što piše u tom ugovoru. Koji nije u obavezi da proverava da li je taj objekat legalan ili nije. Da li je opterećen nekim dugovima za komunalne uslugeili nije. Da li nije već nekome prodat, jeste ili nije. Sada ćemo mi zbog određenih interesa, određene grupe ljudi da kažemo – ma nije nas briga za građane, neka oni i dalje pate, neka imaju parnice, neka prodaju imanje da bi plaćali advokate i da bi plaćali predugačke sudske sporove. Ne, na ovaj način država Srbija radi u interesu građana Republike Srbije. Na ovaj način i ovim izmenama zakona se nalazi onaj zajednički imenitelj – interesa i advokata i građana, ali i države Srbije. Zašto kažem države Srbije? Koliko puta je neko od nas ili neko koga poznajete otišao i sačinio kod advokata ugovor u kojem se cena nekretnine kaže – e, daj da ne plaćamo državi toliku taksu, ma daj da stavimo manji iznos. Koliko puta? To je realnost. Evo nažalost, moj kolega advokat gospodin Nikolić, braneći svoju profesiju i struku naravno da pokušava to da opovrgne, ali je i on svestan toga da je toga u Srbiji bilo. Ko nije imao prihode na taj način? Država Srbija. Zbog toga je ovo što je rekao gospodin Selaković, da je 30% samo od naplaćene sudske takse se naplati i bude u korist države Srbije. Hoćemo li da puštamo takav sistem, da stavljamo glavu u pesak i da puštamo da ti prihodi odlaze na neku drugu stranu? Hoćemo li dozvoljavati da i dalje cena nekretnina ili cena koja u ugovoru piše odokativno i bude na nekom minimumu ili ispod minimuma, pa kao što je rekao gospodin Selaković, da stan na Vračaru u ugovoru piše da je prodat za 500 evra. Na pisarnici suda nisu u obavezi da tako nešto proveravaju. Javni beležnik je u obavezi zato što je i materijalno i krivično odgovoran za ono što solemnizuje, ako pre toga nije napisao i sačinio takav ugovor. Zanimljiva je činjenica, odnosi prometa nekretnina i protoka novca u septembru i oktobru mesecu 2013. i 2014. godine. Promet nekretnina 2013. godine je bio veći nego što je promet nekretnina za ta dva meseca 2014. godine. Naravno, kada je promet nekretnina veći, očekujete da i promet novca 2013. godine bude veći. Dame i gospodo narodni poslanici - nije. Promet nekretnina u septembru i oktobru mesecu 2014. godine manji, ali je promet novca veći. Šta to znači? Da kada se sačini ugovor kod notara, neophodno je da se sačini po pravim cenama i da se na prave cene i na pravu vrednost ugovora plati i ono što je obaveza jedne od ugovorenih strana, ili obe ugovorene strane za taksu prema državi Srbiji. Pa dokle ćemo da zatvaramo oči na takve stvari? I hoćemo li i dalje po predlogu, a evo ga predlog Advokatske komore Srbije, a to je suštinski da se javno beležništvo u Srbiji ukine. Da se javno beležništvo u Srbiji, a ovaj predmet sam dobio danas, u pola deset, i onda oni koji kažu da nema politizacije ovog slučaja - da, ima. Zato što su opozicione poslaničke grupe ovo dobile pre 15 dana, ja sam dobio danas. I mogao sam da vidim da brisanjem člana 82, 83. čini mi se, gospodine Selakoviću, da u stvari ono što jeste poenta, što imaju sve zemlje u okruženju i Albanija i Crna Gora i Bosna, godinama unazad se ukine a da se notari svedu na overivače. Na udarače pečata, ali sve samo da se ne solemnizuje. Iako sam od kolega pravnika i advokata cenjenih tražio da mi kažu odakle potiče ta reč. Znate, malo ljudi u Srbiji zna šta znači solemnizacija. Gospodine ministre, mene je prvo šta me je podstaklo i šta mi je prvo palo na pamet kada je reč o solemnizaciji, podsetilo me na sunce, na solej, na sunce. Hoćemo istinu, hoćemo da ti ugovori koji se sačine budu istiniti, budu pravni, budu ispravni, da građani Republike Srbije ne moraju da drhte da će posle ugovora nekih drugih da odu na neke parnice. Da država Srbija naplaćuje svoje ono što jeste prihod budžeta, da i investitori ali i građani i svi oni kojima su potrebne usluge javnih beležnika znaju po kojoj ceni to rade. Ovde je jasan cenovnik javnobeležničke tarife, da 30% onoga nagrade javnom beležniku ide direktno u budžet Republike Srbije, a da 20% PDV naravno preko toga ide u budžet Republike Srbije. Pa recimo, za predugovor za koji se izdvajalo za budžet Republike Srbije na ime taksi 1.900 dinara, sada, dame i gospodo narodni poslanici, sa ovakvim Zakonom o javnom beležništvu u budžet Republike Srbije ide 7.500 dinara. Zaveštanje 1.900 dinara, i za zaveštanje 7.500 dinara. Za generalni ugovor, i za ostale ugovore i mogao bih jako dugo da govorim o onome što je korist, ne samo bezbednost već i korist budžeta Republike Srbije nego ono što je bilo do sada. Prema tome na ovaj način i ovim zakonima dovodite mnogo više svetlosti u taj sistem. Kao što reče uvaženi kolega sa Fakulteta političkih nauka, gospodin Zoran Stojiljković, koji često koristi da je svetlost najbolje dezinfekciono svetlo. Mislim da ste na ovaj način uveli svetlost u nešto što je bilo u popriličnoj tami, da je na taj način i država Srbija bezbednija, da su bezbedniji građani Republike Srbije, a da advokatima zaista nisu potrebni advokati, već će moći na tržištu u Srbiji da se bore za svoje mesto pod suncem i za svoje prihode, a gospodin Pavićević ode iz ove sale, ali nam nije rekao koji je to javni beležnik napravio prihod od 180.000 evra za mesec dana?
Zahvaljujem gospodine Babiću. Gospodine Jovanoviću, prijavili ste se u sistem, možda ste se vi prepoznali u rečenici gospodina Babića, da onaj koji je navikao da sve završava za 15 minuta, ali ja na osnovu toga ne mogu da vam dam repliku. (Ivan Jovanović, s mesta: Poslovnik.) Po Poslovniku, ali rizikujete sada da zloupotrebite prijavu po Poslovniku i onda mogu oduzeti dva minuta koja su ostala vašoj poslaničkoj grupi. (Ivan Jovanović, s mesta: Član 104.) Izvolite. (Ivan Jovanović, s mesta : Poslovnik, član 104. Pogrešno sam protumačen. Rečeno je… ) Ali, kako sam ja u tome prekršio Poslovnik, što vi mislite da ste pogrešno protumačeni? (Ivan Jovanović, s mesta : Pogrešno sam protumačen zato što je uvaženi kolega pominjao prethodna izlaganja…) Gospodine Jovanoviću, kada govore ovde 20 - 30 poslanika, normalno je da oni moraju kada govore o nekom zakonu, da pominju iste stvari, ili slične stvari. (Ivan Jovanović, s mesta : Ne rekao je moj prethodnik…) Niste vi govorili pre pomenutog gospodina. Govorila je narodna poslanica Jasmina Obradović, pre toga druga narodna poslanica. Molim vas, nemojte. Zahvaljujem. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog načelnog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa, ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? Reč ima šef poslaničke grupe DS, narodniposlanik Borislav Stefanović. Izvolite, dva minuta vam je ostalo.
Hvala gospodine predsedavajući. Zemljišne knjige nisu isto što i objekti, tj. zgrade. Mene zanima samo kako će notar u našim zemljišnim knjigama u katastru, kada nije u skladu sa realnim stanjem, utvrditi realno stanje? To je prvo pitanje. Da li vi ministre znate da je pre dva dana Direkcija za imovinu Republike Srbije pustila samo za jedan ugovor, u pitanju je Institut „Lola“ i objekat tamo, 760.000 dinara izvesnom Srbi Cvejiću, koji je bio pomoćnik ministra odbrane, a sada je notar za Stari grad i Savski venac? To je samo jedan ugovor, a gde su drugi, desetine, stotine ugovora koji se svaki dan, dobro ne svaki dan ali, evo da kažem nedeljno, sprovode? To je ta realnost što građani znaju šta se dešava, a ovde neko maltene hoće da prikaže kako to nije tačno. Evo, nemamo pristup Poreskoj upravi, ali imamo pristup ovom podatku. Uvodi se ekskluzivitet i monopol za grupu ljudi koji na ovaj način apsolutno samostalno odlučuju o pravnim poslovima iz ovog domena. Apsolutno. To je neodrživo, ministre i vi znate da je neodrživo. Zašto notari ne rade anekse? Evo, pitam vas? Danas u Srbiji odete kod notara da uradite aneks kupoprodajnog ugovora o prometu nepokretnosti, on kaže – neću to da radim. A zašto? Zato što je 50% jeftiniji, neće da rade to, neće ljudi. Da li znate da za dvoje dece izjava da napuste zemlju, ono da idu na putovanje, košta 19 hiljada dinara. (Marijan Rističević, s mesta: Ti nije tačno.) Kako nije tačno? Za dvoje, što je višestruko skuplje nego što je bilo kod suda. Moje pitanje na kraju, ministre, po vašim saznanjima, to sam vas pitao prethodni put, molim vas da mi kažete ako znate, koja notarska kancelarija tj. javni beležnik će dobiti da radi promet nepokretnosti za projekat „Beograd na vodi“? Možete teritorijalno, možete po osnovu neke druge nadležnosti da nam kažete, ko je taj čovek i sa kim je blizak, koji će da radi „Beograd na vodi“? Hvala.
Reč ima ministar u Vladi, gospodin Nikola Selaković. Izvolite.
Hvala uvaženi predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, ja sam apsolutno uveren da među onima koji su na istoj listi izabrani, važe isti principi, pa tako važi i princip etike odgovornosti, kao što je važio malo pre kada je gospodin Pavićević o ovome govorio. Dakle, ja pozivam svog uvaženog prethodnika da dokaže ono što je prvo rekao da je izvesni Srba Cvejić, javni beležnik, uzeo 760 hiljada dinara za jedan ugovor. Dakle, evo ovde je čitava javnost Srbije, ovde su narodni poslanici Narodne skupštine, ovde su kamere koje prate uživo prenos zasedanja Narodne skupštine, molim da moj uvaženi prethodnik iznese dokaz crno na belo na osnovu čega to tvrdi. Kao što takođe tvrdim da nije tačno kada se kaže da javni beležnici ne rade anekse ugovora, da opet to i dokaže. Ako je danas brojka javnih beležnika 93, oni imaju svoja imena i prezimena, oni ne kriju pečate i potpise, oni ih stavljaju na isprave koje sačine. Molim vas dokažite da ne sačinjavaju anekse. Ne paušalno, ne usput, ne -pa eto, kao malo pre što je jedan narodni poslanik od tvrdog kategoričnog stava gde je tvrdio da je nešto urađeno, da je neko uzeo 180 hiljada evra a otišao iz Narodne skupštine a da nam nije do kraja otkrio ko je to za mesec dana zaradio 180 hiljada evra, ne imao promet 180 hiljada evra, nego prihod 180 hiljada evra, kao što tada nismo čuli,t ako nismo čuli ni ovo. Hajde da vidimo koji to javni beležnik imenom i prezimenom ne želi, odbija da sačini aneks ugovora? Da čujemo ko? Kao što je rečeno da potvrda, odnosno saglasnost roditelja da deca mogu da odu na put, recimo na ekskurziju đačku, jer kažete da saglasnost daju oba roditelja, to je u tom slučaju, ne kada putuju u inostranstvo sa jednim roditeljem, košta 720 dinara, a vi ste rekli ako se ne varam preko 19.000 dinara. Izvinjavam se, ako je 18 i nešto hiljada, 19, ne znam koliko ste rekli. Vi ste ozbiljan čovek, morate da imate i ozbiljnije izvore. Dakle, ja vam prvo kažem, samo nam pokažite crno na belo taj ugovor na osnovu koga je izvesni Srba Cvejić, javni beležnik, uzeo kao što rekoste 760.000 dinara… (Borislav Stefanović, s mesta: Sedamsto dvadeset.) Sedamsto dvadeset, u redu. Samo pokažite to. Opet kažem, i te kako sumnjam da je to tačno. (Borislav Stefanović, s mesta: U Direkciji za imovinu.) Odlično, u Direkciji za imovinu. Hajde, evo možete i vi, možemo i zajedno da odemo da se obratimo Direkciji za imovinu da vidimo da li je to tako. (Borislav Stefanović, s mesta: Jeste li sigurni?) Apsolutno siguran, ali ja vas pozivam, izađite sutra, papir na kome piše Srba Cvejić – 720 hiljada. Vi ste ozbiljan čovek, ja verujem da ćete vi to da uradite, kao što ćete pokazati ko je to odbio da napiše aneks, hajde i to da vidimo, samo donesite dokaz i recite – evo ga dokaz za ovo što sam rekao, taj i taj beležnik je odbio da sačini aneks. Dolazimo do onog pitanja na koje sam ja vama dao odgovor, ali kada se odgovor ne dopadne, onda se pravimo kao da ga nismo čuli. Pitanje je bilo koji će javni beležnik biti nadležan, citiram, za izradu projekta „Beograd na vodi“. Javni beležnici ne sačinjavaju projekti, javni beležnici sačinjavaju ugovore o prometu nepokretnosti. Kao što vam je dobro poznato, projekat „Beograd na vodi“ treba da se realizuje na jednom širokom prostoru koje obuhvata, ako se ne varam, teritoriju opštine Stari grad, teritoriju opštine Novi Beograd i teritoriju opštine Savski venac. Tu smo došli, uvaženi kolega Stefanoviću, do jedne vrlo bitne tačke. Zakonom o izmenama i dopunama Zakona o javnom beležništvu, koji je usvojila ova Narodna skupština, a na predlog Vlade Srbije, pripremljene od strane Ministarstva pravde, pre nego što je zakon počeo da se primenjuje, mi smo, težeći pravičnosti i znajući da će i „Beograd na vodi“ jednog dana da se gradi, ukinuli nadležnost beležnika za nepokretnosti samo ako je beležnik na Savskom vencu da samo on može nekretnine na Savskom vencu da za njih sačinjava ugovore o prometu nepokretnosti. Dakle, kada je prethodna ona skupštinska većina od 2008. do 2012. godine, usvojila Zakon o prometu nepokretnosti 2011. godine, oni su, uvaženi predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, doneli odredbu da je za promet nepokretnosti nadležan samo javni beležnik imenovan za opštinu, a mi smo to promenili da je nadležan javni beležnik za područje osnovnog suda, a na području osnovnog suda, odnosno u ovom slučaju, ako pričamo o „Beogradu na vodi“, za područje Prvog osnovnog suda, ako se ne varam, mi treba da trenutno imamo više od deset imenovanih javnih beležnika, pa ako uključimo i Treći osnovni sud koji pokriva, između ostalog, i područje Novog Beograda, onda ćemo doći do cifre da je preko 20 javnih beležnika ili 19, nemojte me držati do kraja tu za reč, hajde da kažemo tu 19, nadležno za područje ta dva osnovna suda. Da smo ostali pri starom rešenju koje je usvojeno 2011. godine, vi ste u pravu, tu bi mogao da radi samo jedan beležnik, eventualno dva, Stari grad, Savski venac, jer na Savskom vencu imamo jednog, ali ste izgleda zaboravili da je zakon tu u međuvremenu promenjen i da nema jednog monopoliste, već da je njih preko deset i da će investitori, odnosno onaj ko bude želeo da kupi stan u nekom od rezidencionih objekata „Beograda na vodi“, moći da se obrati javnom beležniku sa područja Prvog osnovnog suda za koga smatra da će najbolje i najkorektnije da uradi taj posao. Samo još jednom da sumiram. Očekujem da vi, rukovođeni principom etike odgovornosti, izađete i pokažete taj javnobeležnički zapis gde piše da je izvesni Srba Cvejić zaradio novac od jednog posla 720.000 dinara i pozivam vas da nas obavestite o tome i kao što ste lepo izašli i to ovde tvrdili da to i dokažete. To je prva stvar. Druga stvar, dokažite da notari ne žele da sačinjavaju anekse ugovora. Treća stvar, priznajte i izvinite se što ste rekli da se 18 i kusur hiljada dinara naplaćuje za saglasnost koju roditelji daju za odlazak deteta na put bez roditelja. Četvrto, podsetite se da sam na ovo pitanje oko „Beograda na vodi“ odgovorio još u avgustu mesecu i da je moj odgovor bio identičan u svojoj suštini ovom odgovoru koji sam vam dao danas. Ja sa tim, kao što vidite, nemam nikakvih problema. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Zaključujem zajednički načelni pretres. Nastavljamo sutra u 10,00 časova.