Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Šeste sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2019. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 73 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 88 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika Narodne skupštine. (Da.) Reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj. Izvolite.
Upućujem pitanje Aleksandru Vučiću, predsedniku Republike i Ani Brnabić, premijeru Srbije – Zašto su naši organi izvršne vlasti redom neadekvatno reagovali na ovu tzv. špijunsku aferu u koju je, navodno, umešana ruska vojna obaveštajna služba? Da je zaista reč o aferi način je neprimeren. Prvo, videli su snimak. Ako ih neko pita, treba da kažu – naložili smo nadležnim organima da sve istrže, čim istraga bude završena obavestićemo javnost i gotovo. Mi čujemo juče Anu Brnabić kako kaže – situacija je vrlo ozbiljna. Šta je ozbiljno? Preti li rat? Preti li bombardovanje? Koju je to tajnu, eventualno, neki naš oficir mogao ruskoj obaveštajnoj službi da otkrije? Ima li neka tajna za koju ne znaju Rusi i Amerikanci? Nema. Šta je onda, čemu uzbuna? Čemu onda hitni sastanci najviših državnih organa bezbednosti? Time se samo potpaljuje afera u javnosti i kao da idemo na ruku pre više meseci nagoveštenoj američkoj špijunskoj operaciji da se krene na suzbijanje ruskog uticaja na Balkanu. To su nas Amerikanci, čak, obavestili preko medija, nagovestili. Mi bez ruske podrške i pomoći ne možemo ništa. Možda jeste špijun nešto hteo, ali šta? I ako je bilo nešto osetljivo za nas, to se završi službenim demanšom naše Vlade ruskoj Vladi za koju javnost ne mora ni znati. Koja to velika sila nema svoju špijunažu na prostoru Srbije? Ajde, to mi samo kažite. Ima li jedna? Koja to susedna država nema svoju špijunažu? Imamo i mi svoju, nije dorasla ovim drugim, ali čak i u Rusiji imamo svoju. Svuda imamo i to je normalno. Jedna ozbiljna država, jedna velika sila špijunira i prijatelje i neprijatelje, mora imati što više informacija. Na kraju, znate, ako krene hajka protiv Rusije, mene to podseća na 1948. godinu, hoće li opet hajka na infobirovce? Hoće li opet Goli otok neki da se otvara? Ako do toga dođe, evo, ja se prijavljujem. Između Tita i Staljina ja bih se uvek opredelio za Staljina i ako slučajno dođe do izolacije infobirovaca, evo, ja sam prvi, dobrovoljno se javljam. Neću se pozivati na imunitet. Nemojte da se igramo sa tim, to su vrlo ozbiljne stvari. Dok imamo službenu kancelariju NATO pakta u Generalštabu srpske vojske i dva velika špijuna u Vladi, Zoranu Mihajlović i Rasima Ljajića. Zorana radi za Amerikance, Rasim za Engleze. To svi znaju. To ministri u Vladi mnogo bolje od mene znaju. Kad Vučić hoće nešto poverljivo da se dogovara sa ministrima nikad njih dvoje ne zove. Ima još nekoliko koje ne zove, to i vi znate, bolje od mene. Nemojte, ljudi. Da to malo smirimo. Ne može nam doneti dobro ako to udaramo na sav glas, ako pravimo halabuku. Možda je čovek hteo da kupi vagon mekinja, da mu krave ne krepaju ove zime, očekuje se sibirska zima u Rusiji. Ovo je bila sitna neka lova. Ako su ono evri, onda sam pretpostavio da je po 100 evra, tako izgleda. To je ukupno negde oko 1.000 evra. Ljudi, šta je toliko vredno 1.000 evra? Možda je licencu za proizvodnju bureka prodao neko. Još se ne zna koji je to Srbin, ako je uopšte Srbin, sa kojim je kontaktirao. Dajte da naše službe sve to na miru otkriju, ispitaju, osumnjičenog privedu, podnesu izveštaj nadležnim organima, pa da se onda i javnosti da određena informacija koja ne mora biti sveobuhvatna, da se daju konture šta je u pitanju i to je dovoljno. Naši prijateljski odnosi sa Rusijom moraju se nastaviti kao da ništa nije bilo. Zamislite da nam se Amerikanci vrate u situaciju iz devedesetih, da raskinemo sa Rusijom i da nas onda pritisnu. U vreme Jeljcinja Rusija je bila na kolenima i kad je želela nije mogla da pomogne. Nemojte sada da kažu – dosta nam je više toga, ne dajete ni našim savetnicima u Nišu diplomatski status, pravite afere, dosta nam je više, malo se sami borite. Ne valja to, nemojte da to dozvolimo.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Bukvić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, uvažene kolege i koleginice narodni poslanici, želela bih ovom prilikom da vas podsetim na jučerašnji dan, 20. novembar – Svetski dan dece. Naime, Generalna skupština UN je 20. novembra 1989. godine, usvojila Konvenciju o pravu deteta, prvi međunarodni dokument koji se na sveobuhvatan način bavi pravima deteta. Konvencija predstavlja okvir za unapređenje i ostvarivanje prava dece i zasniva se na četiri osnovna principa: pravo na život, opstanak i razvoj. Najbolji interes deteta je pravo na participaciju i pravo na nediskriminaciju. Republika Srbija je kao jedna od prvih potpisnica Konvencije o pravima uložila velike napore u usklađivanju nacionalnog zakonodavstva sa Konvencijom sa ciljem ostvarivanja prava deteta u oblasti socijalne zaštite, obrazovanja, zdravstvene zaštite, sprečavanju diskriminacije, socijalne inkluzije. U Strategiji prevencije i zaštite od diskriminacije, koju je Vlada Republike Srbije usvojila do 2018. godine, deca su prepoznata kao društvena grupa koja se nalazi u povećanom riziku od diskriminacije, a posebno deca koja su izložena siromaštvu, deca koja žive i rade na ulici, deca koja su žrtve nasilja i eksploatacije, deca određenog zdravstvenog stanja, sa smetnjama u razvoju i deca sa invaliditetom. Iako je Srbija poznata kao jedna od zemalja u kojoj je ostvaren značajan napredak u oblasti zaštiti prava dece, još uvek se susrećemo sa velikim problemima u oblasti zaštite dece. Najveći od svih problema iz kog proizilaze i drugi jeste siromaštvo dece, posebno dece romskog porekla. Pored siromaštva, veliki problem dece je i nedovoljna zdravstvena zaštita, nedovoljna uključenost u obrazovni proces i socijalizacija. Takođe, nasilje među decom je u porastu. Poslednjih dana često slušamo o ozbiljnom problemu vršnjačkog nasilja, naročito među decom osnovnih i srednjih škola. Nažalost, često su izložena porodičnom nasilju kao i nasilnim metodama vaspitanja, što utiče na celokupni razvoj deteta. Deca predstavljaju najugroženiji deo populacije i kao takva ne smeju biti samo briga porodice, već briga društva, državnih organa i institucija. Jedna poslovica kaže – dečiji život je komad papira na kome svako ostavlja belešku. Zato je neophodno da svi zajedno, i porodica i društvo i državne institucije, aktivno radimo na unapređenju prava dece, da deci omogućimo lakši način da ih ostvare, ali i da ih zaštitimo od onih koji ih krše. Znamo da je u postupku izrade zakon o pravima deteta i zaštitniku prava deteta kao dokument koji bi se na sveobuhvatan način bavi zaštitom prava dece. S tim u vezi želela bih da postavim pitanje ministru za rad i zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja kada možemo očekivati da se u skupštinskoj proceduri nađe Predlog zakona o pravima deteta i zaštitniku prava deteta? Hvala.
Da li još neko od predsednika, odnosno predstavnika ovlašćenih poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje? (Da.) Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, pre prelaska na poslaničko pitanje, želim da obavestim javnost da je danas 325. dan kako poslanici dela opozicije ne dolaze na posao, za koji uredno primaju platu. Velika većina među njima je na stalnom radu u Narodnoj skupštini i na taj način pokazuju svoj odnos prema funkciji koju obavljaju prema Narodnoj skupštini, ali i prema građanima Srbije. Moje pitanje je upućeno MUP, ali i Tužilaštvu, a povodom pretnji direktoru Sportskog centra „25. maj - Milan Gale Muškatirović“ Jovanu Kneževiću. Da podsetim javnost, Grad Beograd je tokom jula ove godine preuzeo nadležnost nad ovom ustanovom i tom prilikom imenovao novo rukovodstvo. Do tada generalni direktor, odnosno Sportski centar „Milan Gale Muškatirović“ je bio, da kažem, pod kontrolom GO Stari grad, a na čijem čelu je Marko Bastać, koga građani zovu „kesa“. Nadimak je dobio zato što voli da prebija i maltretira ljude tako što ih vezuje i stavlja im kesu na glavu. Međutim, šta je ovde naročito simptomatično? To je što su pretnje novom direktoru stigle dan pre zakazane konferencije za štampu, a na kojoj su objavljeni stravični, da kažem, dokazi o malverzacijama Marka Bastaća i njegovih saradnika u vreme dok su kontrolisali rad SC „Milan Gale Muškatirović“, ali i GO Stari grad. Budžetska inspekcija Grada Beograda je napravila izvešta na 274 strane o nedomaćinskom i štetočinskom odnosu prema SC „Milan Gale Muškatirović“ i sve je to rezultiralo dugovima, minusima i gubicima od skoro dva miliona evra. Zamislite da jedna sportska ustanova za par godina napravi gubitak od skoro dva miliona evra? Zamislite tu količinu nezakonitosti i nepravilnosti u radu, lopovluka jednom rečju, kada su stručnjaci uspeli da naprave gubitak od skoro dva miliona evra? Ja ću spomenuti samo neke od nepravilnosti. Gradska opština Stari grad je isplatila na račun sportskog centra 2,96 miliona dinara za pokriće troškova osiguranja imovine kojom upravlja sportski centar, a pre usvajanja posebnog programa korišćenja opštinske pomoći. Dakle, da pojednostavim. Na lepe oči su im pare uplaćeno. Dakle, uplatim ti pare i verujem ti na reči da ćeš ti namenski da potrošiš taj novac. Zatim, sportski centar je dao 543 hiljade dinara dobavljaču "PROFI TEAM PLUS", iako dobavljač nije pružio nikakav dokaz da je izvršio tu uslugu. Idemo dalje. Račune vredne 4,74 dinara nije potpisalo odgovorno lice čime bi se potvrdila verodostojnost. Zatim, za celu 2018. godinu sportski centar je potrošio na ime prevoza za dolazak i povratak s posla angažovanih osoba, iako one nisu imale zaključen ugovor sa sportskim centrom. Idemo dalje. Omladinskoj zadruzi "Dis Milenijum" plaćeno je 440 hiljada dinara za angažovanje osoba za koje ne može da se utvrdi na kojim poslovima su radile, a istoj zadruzi je plaćeno 890 hiljada dinara za angažovanje radnika bez javne nabavke. Dakle, ovo su samo neki od primera i onda nakon ovoga imamo pretnje smrću. Dakle, otvorene pretnje smrću i to tako što su zvali suprugu direktora i pretili i njemu i njegovoj deci. Ja osnovano sumnjam da je motiv ovih pretnji upravo iznošenje podataka o malverzacijama i lopovluku Marka Bastaća i njegovih saradnika u sportskom centru, ali i u opštini Stari grad, jer oni jedino što znaju to je da prete i pozivaju na progon i linč svih onih koji ne misle kao on. Pogledajte samo monstruoznosti koje su pisali i objavljivali svih ovih dana kada je objavljeno da je predsednik Republike Aleksandar Vučić zbog zdravstvenih tegoba završio na VMA. Prosto su se takmičili u monstruoznosti i vulgarnosti. Prosto su priželjkivali čak i smrt predsednika Republike. Pitam koliko bolestan moraš da budeš, pa da pozivaš na nečiju smrt i da priželjkuješ nečiju smrt zato što se politički ne slažeš sa njim? Evo kako to izgleda, predsedavajući. Onaj Jakšić Marko iz Severne Mitrovice kaže - umro je drug Vučić. To tvituje na svom zvaničnom tviter nalogu. Imamo i onog komičara u pokušaju Ivana Ivanovića koji je takođe tvitovao jedan sramni tvit. Ne znam da li kamera može ovo da zumira? Verovatno je nervozan zbog pada gledanosti. Pa imamo i Sergeja Trifunovića, isto jedan sraman tvit. Sve je to kulminiralo izvesnom Vladlanom Slavkovićem, taj odbornik u Skupštini grada Kraljeva, koji kaže - možda je politički korektnije da mu saspemo pet metaka u leđa i da se napijemo posle atentata. Onda je bio na saslušanju pa se vadi i kaže da se samo šalio, a N1 izveštava o tome sa saslušanja i kaže - saslušan je zbog tvita u kome se, između ostalog, pominju i meci. Pa nije to tvit u kome se pominju meci, ovo je otvorena pretnja. Kaže čovek - možda je politički korektnije da mu saspemo pet metaka u leđa. Kakav je to tvit u kome se pominju meci, to je direktna pretnja, ali šta očekivati od Televizije N1 kada smo čuli koliko je šiptarskih para završilo na računima Jugoslava Ćosića? Zahvaljujem.
Zahvaljujem, kolega Markoviću. Reč ima narodni poslanik Đorđe Vukadinović. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Moje prvo pitanje ide vanredno na adresu predsednika Republike i predsednika Vlade Srbije i tiče se ove afere sa ili bez navodnika, koja prisustvuje poslednjih dana u medijima u vezi sa navodnom delatnošću ruskih špijuna, kako je to senzacionalistički objavljeno. Naravno, podržavam svaku akciju koja ide u pravcu utvrđivanja činjenica i zaštite državnog i ustavnog poretka, ali skrenuo bih pažnju da smo pre par meseci u javnosti, ovde u Srbiji, i ja sam u svom jednom pitanju to postavio, imali sličnu, mada sa druge strane intoniranu aferu, tzv. akciji „Omča“, koja je lansirana takođe preko jednog dela srpskih medija o tajnom planu prozapadnih snaga za destabilizaciju države, uključujući i najviše ugrožavanje bezbednosti najviših državnih funkcionera. S tim u vezi postavio sam poslaničko pitanje ovde i posle dosta vremena, nedavno, bukvalno pre nekoliko dana sam dobio odgovor od BIA u kojem stoji da oni nemaju nikakvih saznanja o toj akciji „Omča,“ iako se danima o tome brujalo u našoj javnosti. Dakle, jedno je istraga, preuzimanje neophodnih mera na očuvanju ustavnog poretka, a nešto drugo je podilaženje najnižim strastima javnosti i senzacionalizma. Mediji to mogu da čine i da snose ili ne snose konsekvence u skladu sa zakonom, državni organi pak ne smeju. Ja nisam slučajno podsetio na ovo od pre par meseci sa tom aferom „Omča“, koja se srećom ispostavila kao jedna petarda, da li medijska, da li propagandna i bez osnova. Sada, međutim, koliko se sećam, tada nisu najviši državni funkcioneri na neki način dolivali ulje na vatru, kao što su sada dolivali, mislim da su izjave ministra odbrane i predsednika Vlade i najave ove vanredne sednice Komiteta za nacionalnu bezbednost, odnosno Saveta za nacionalnu bezbednost, predstavljaju svojevrsno dolivanje ulja na vatru. Kažu: „Uz svu podršku da se stvari isteraju na čistac“, mislim da to nije način na koji se to radi. Pomalo sami sebi ličimo na one junake čuvenog filma „Tri karte za Holivud“, gde u nekoj zabiti srbijanskoj se prepucavaju lokalni rusofili i amerikanofili, očekujući svetski rat. Dakle sve to puno falsično deluje. U tom smislu, podržavajući napore da se stvar istera do kraja na čistac, ali istovremeno upozoravajući da treba voditi računa o zaštiti strateških i dugoročnih interesa države, vraćam se na moje prethodno pitanje, odnosno želim da pozdravim i pohvalim Ministarstvo odbrane koje je odgovorilo na moje prethodno poslaničko pitanje u vezi sa aferom „Krušik“ i zabranom, odnosno nedozvoljavanjem „Krušiku“ da izvozi mine u Jermeniju. To je druga institucija koja se tim povodom oglasila, posle Ministarstva trgovine, oglasilo se Ministarstvo odbrane i stoga samo ponavljam svoje pitanje u vezi sa tom aferom, odnosno, možda nije afera, tim slučajem od 13. aprila 2018. godine, postavljam pitanje Ministarstvu spoljnih poslova, Ministarstvu unutrašnjih poslova i BIA, jer su odgovori od te tri institucije izostali, koja od te tri institucije je uskratila dozvolu „Krušiku“, a posle par meseci je dozvolila jednoj privatnoj kompaniji da izveze iste te mine? Hvala.
Pošto se više niko od predsednika odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa ne javlja za reč, nastavljamo sa radom. Reč ima narodni poslanik Đorđe Milićević. Izvolite.
Zahvaljujem. Uvaženi predsedavajući, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, poslanički klub SPS, naravno, podržava prioritete Vlade Republike Srbije koji su definisani Predlogom zakona o budžetu za 2020. godinu. Smatramo da je predlog budžeta realan, da je ostvarljiv, da je dobro planiran u zadatim okvirima, da je razvojni i da je zasnovan na ekonomskim i pozitivnim pokazateljima koji su rezultat reformskog kursa Vlade Republike Srbije, čiji su temelji postavljeni 2014. godine. Potpuno smo ubeđeni da će realizacijom definisanih ciljeva za budžet za 2020. godinu, u 2020. godini doprineti privrednom rastu i ekonomskom napretku naše zemlje. Kao što sam rekao, ono što je suštinski najvažnije, jeste da je Predlog budžeta razvojni i tačno je kako ste ministre rekli u uvodnom izlaganju, predstavlja završetak procesa konsolidacije i početak razvoja i rasta i Srbija mora i treba da ostane na tom putu. Ovo predstavlja i podstiče razvoj privrede i za sledeću godinu mislimo da je projektovana realna stopa rasta privrede od 4%. Takođe, rekli ste da budžet predstavlja ravnomernu preraspodelu finansijskog prostora i u tome se slažemo, u smislu da je jedan deo usmeren ka poboljšanju životnog standarda, pre svega, ka povećanju plata, ka povećanju penzija, ka povećanju cene rada. Cena rada je 172,5 dinara po satu, a od 1. januara 2020. godine, minimalac će iznositi 30.022 dinara, što je uvećanje od 11,1 u odnosu na 2019. godinu. Kada sve to zajedno saberemo, vezano za poboljšanje životnog standarda, iznosi negde oko 1,3% BDP. Drugi deo je usmeren ka podsticaju rasta i razvoja kroz realizaciju javnih investicija i kroz, pre svega, rasterećenje rada. Smatramo da je Srbija na dobrom putu i da su vidljivi boljitak i pozitivni ekonomski pokazatelji u svakom sektoru koji su zasnovani na realnim i na zdravim osnovama. Takođe smatramo da je u ovom trenutku najvažnije najpre da sačuvamo teško stečena fiskalna dostignuća, da na pravi način koristimo njihove benefite u budućnosti i da prihvatimo sve one inicijative i podsticaje koji vode ka rastu i razvoju. Tokom jučeranjeg dana, pre svega iz skupštinskog hola od strane onih koji se predstavljaju kao jedan deo opozicije koji ne učestvuje u radu parlamenta, moglo se čuti više puta kroz taj politički monolog ili to su vam kao one kate sa zamišljenim protivnikom kada niste spremni da učestvujete u raspravi pa onda izađete u skupštinski hol i izrecitujete ono što imate, više puta se moglo čuti da je budžet predizborni. Naprotiv, budžet nije predizborni jer da je predizborni ako bi govorili o najstarijoj populaciji, povećanje penzija, recimo, ne bi bilo za narednu godinu realno 5,4% nego bi bilo daleko veće. Ovako imamo jedan odgovoran i ozbiljan pristup Vlade Republike Srbije. Dakle, imamo povećanje penzija a imamo plus u državnoj kasi. Neodgovorno i neozbiljno bi bilo da se zahvata daleko više iz budžeta za povećanje plata i penzija, a da imamo minus u državnoj kasi. Imamo, kao što ste rekli, tzv. „švajcarski model“ i to je zapravo povećanje koje će zavisiti od visine inflacije i visine stope rasta. Mi smatramo da on hoće očuvati, održati makroekonomsku stabilnost, da neće ugroziti stabilnost javnih finansija i da u dugoročnom smislu jeste garant stabilnosti budžeta, da je ovakav sistem za predstavnike najstarije populacije i pravičniji i pravedniji i ono što je veoma važno predvidljiviji, ali da je i održiv. Naravno, podržavamo i o tome je bilo reči iz redova poslaničke grupe SPS, podržavamo strateški cilj Vlade Republike Srbije, a to je smanjenje stope nezaposlenosti. Imali smo rekordnih 2012. godine 25,9%, danas imamo 10,3%, zapravo za prvih sedam meseci drugi kvartal 10,3%. Do kraja decembra meseca verujemo i ubeđeni smo da će biti ispod rekordnih 10%. Izmene i dopune Zakona o porezu na dohodak građana, koje će se naći u skupštinskoj proceduri, svakako će olakšati novo zapošljavanje jer poslodavci će biti oslobođeni od poreza na zarade, od poreza na PIO. Takođe, realan rast zarada u prvoj polovini ove godine je 7,3%. On jeste uslovljen, pre svega, povećanjem rasta zarada u privatnom sektoru, ali nakon povećanja plata u javnom sektoru mi verujemo da će biti realizovan onaj cilj koji je postavila Vlada Republike Srbije, a to je da prosečna zarada u Srbiji krajem decembra bude veća od 500 evra. Nakon niza reformi koje je učinilo i Ministarstvo, koje je učinila i Vlada, usvojen je Zakon o alternativnim investicionim fondovima, kojima je izmenjen Zakon o investicionim fondovima i sa strategijom razvoja tržišta kapitala mi smatramo da će to omogućiti veći broj izvora finansiranja za samu privredu. Očekuje se i prva implementacija novog sistema plata u javnom sektoru od januara 2021. godine, a uredbe u vezi sa koeficijentom zarada u javnom sektoru u drugoj polovini naredne godine. Želimo bolje zdravstvo i vidljiva su daleko veća ulaganja u infrastrukturu u oblasti zdravstva. Želimo efikasniju javnu samoupravu. Potrebno je naravno omogućiti zapošljavanje, ali je potrebno na adekvatan način i obučavati ljude koje zapošljavamo. Podsetiću, Zakon o maksimalnom broju zaposlenih prestaje da važi krajem ove godine. Dakle, biće moguće zapošljavati onaj, rekao bih, neophodna kadar, kada je reč o javnom sektoru, ali Vlada svakako mora napraviti novi modalitet, kada je reč o granici, vodeći računa o broju zaposlenih, pre svega, u javnom sektoru. Značajna stavka predloga budžeta svakako jesu izdvajanja za kapitalne investicije, što mi podržavamo i pozdravljamo. Za kapitalne investicije u ovoj godini je izdvojeno 198,9 milijardi dinara. Najveći deo ovih sredstava biće usmeren ka saobraćajnoj i železničkoj infrastrukturi. Naš stav po ovom pitanju je potpuno jasan, smatramo da nema ekonomskog, bez infrastrukturnog razvoja. Sa druge strane, na ovaj način i kroz realizaciju projekata, koji su vrlo precizno i jasno definisani, poboljšavaju se i uslovi života građana. I, slažemo se sa vama kada kažete da ovo jeste početak realizacije nacionalnog investicionog plana. Takođe, povećan je iznos za unapređenje infrastrukture u oblasti zaštite životne sredine i ono što je posebno važno, povećan je iznos izdvojenih sredstava za lečenje retkih bolesti. Taj iznos će sada u budžetu iznositi 2,4 milijarde dinara. Naravno da će veće ulaganje u inovaciju i obrazovanje omogućiti da se po stopi nezaposlenosti Srbija približi zemljama EU. Srbija je postala svetski lider u privlačenju direktnih stranih investicija i o tome je bilo reč tokom jučerašnje rasprave. Dakle, u prvih sedam meseci ove godine imala je 2,32 milijarde evra stranih direktnih investicija, što je povećanje od 43% u odnosu na isti period prošle godine. Srbija je nastavila regionalno liderstvo u privlačenju stranih direktnih investicija. U 2018. godini Srbija je privukla više stranih investicija nego ceo region i Balkan zajedno. Ovo nije samo naša konstatacija, ovo je konstatacija i „Fajnenšl Tajmsa“. Jedna od najvećih svetskih rejting agencija, „Fič rejtings“, povećala je kreditni rejting Srbije, što je takođe pozitivno, a rejting agencija „Mudis“ unapredila je izglede povećanja kreditnog rejtinga Srbije sa stabilnih na pozitivne. Mislim da je ovo najbolji odgovor na pitanja koja proteklih dana i meseci slušamo od predstavnika jednog dela opozicije, kako je u Srbiji korupcija, kako je u Srbiji kriminal. I sada ja vama postavljam pitanje, ministre, da li bi strani investitori došli u državu u kojoj je korupcija i kriminal ili u državu u kojoj imamo i političku i ekonomsku stabilnost, u državu u kojoj, pre svega, kroz podsticaje koje daje Vlada Republike Srbije, kroz zakone koje smo usvojili u Narodnoj skupštini Republike Srbije, imamo jednu pozitivnu poslovnu klimu, pozitivni poslovni ambijent i atmosferu? Sve to svakako čini Srbiju atraktivnom investicionom destinacijom. Uz to, Srbija je napredovala na svetskoj „Duing biznis listi“ za četiri mesta. Mi očekujemo da će Srbija sledeće godine nastaviti ubrzani rast i da je to potvrda, pre svega, dosadašnjih rezultata. Na samom kraju, nešto što nije direktno vezano za budžet. To smo čuli od predstavnika opozicije i u parlamentu tokom sinoćne rasprave. Naime, jedan deo opozicije se vrlo često ovde u parlamentu, dok su učestvovali u radu, pozivao na izveštaj Evropske komisije i na onaj deo koji se tiče rada Narodne skupštine Republike Srbije. Na poziv predsednice, koji je upućen u martu mesecu, da upravo razgovaramo o tome, da razgovaramo o načinu, kako da implementiramo one sugestije i predloge, kako bi unapredili parlamentarizam, kako bi unapredili parlamentarni dijalog i parlamentarnu praksu, nisu našli za shodno da se odazovu i da razgovaraju. Zapravo, nisu našli za shodno da razgovore o svim važnim temama, pa i o izbornim uslovima, vode u parlamentu, već u kafani, na ulici ili pod šatorom, kao nekakav plemenski savez. Ono što želim da kažem jeste da smo mi najveći deo tih sugestija i predloga implementirali i da smo, upravo početkom ove sednice, prihvatanjem predloga da se udvostruči rasprava, kao i načinom i vremenskim intervalom u kojem je budžet prosleđen Narodnoj skupštini Republike Srbije, da poslanici imaju dovoljno vremena da ga analiziraju, da zauzmu određene političke stavove, zapravo u celosti ispunili sve one sugestije i predloge koji su sadržani u tom finansijskom izveštaju. Da li je to dovoljno da konačno, kako oni kažu, imamo tu demokratsku raspravu ili demokratski dijalog? Za njih nije. Dakle, nije suština u tome da neko želi da spreči demokratsku raspravu i demokratski dijalogu u parlamentu. Suština je u tome da imamo jednu nemoć i nespremnost da na argumentovani način vodimo raspravu o ključnim zakonima. Mi smo verovali da ćemo konačno od tog dela opozicije imati prilike da bar kada raspravljamo o najvažnijem zakonskom predlogu, jer budžet je život, ovde u parlamentu konačno čujemo postoji li neki drugi put, postoji li neki drugi pravac kojim Srbija treba da ide, a da taj put i pravac nije spisak lepih želja, da on ipak bude garant i boljeg životnog standarda građana i većeg privrednog rasta i novih radnih mesta i novih fabrika. Nažalost, evo, mislim da je ovo poslednji budžet koji usvaja ovaj saziv, učestvovali su u prethodnim raspravama, nismo čuli te predloge, nismo ih čuli ni danas. Slušamo kritike zarad kritike i fabrikovanjem nekih novih afera svakodnevno pokušavaju se prikriti ti nedostaci. Nema politike, nema ideje, nema predloga, ali se, ponavljam, fabrikovanjem svakodnevnih novih afera pokušava doći do jeftinih političkih poena, ne shvatajući izgleda se do poverenja građana ne dolazi na takav način. Do poverenja građana se dolazi kroz rezultate, a rezultati su svakako rezultati činjenice, pokazatelji su na strani Vlade Republike Srbije. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima Nataša St. Jovanović. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani ministre sa saradnicom, poštovane kolege narodni poslanici, čast mi je i zadovoljstvo da govorim o budžetu za 2020. godinu, koji je doneo veliki pobednički tim. Prilikom donošenja raznih zakona imali smo prilike da se uverimo u stručnost i znanje mnogih ministara, a sada imamo uvid, izveštaj o radu ministarstava za prethodnu godinu i iz kojih možemo jasno da vidimo koliki je napredak postignut. Priznanja stižu i od relevantnih institucija, koje prate pomno napredak Srbije, tako da se beleži konstantan rast na „Duing biznis listi“ i to za četiri mesta. Zatim, pad kamatnih stopa ukazuje na veću stabilnost zemlje. Predsednik Aleksandar Vučić zna da odabere prave ljude na prava mesta, a za to je potrebno znanje i vizija. Sa vizijom je odabrao i sadašnjeg mandatara Vlade gospođu Anu Brnabić, kojom je visoko postavio lestvicu. Svojim primerom je pokazao da se vrednim i marljivim radom može puno postići. Ovaj budžet je uzlazni, kao i tempo kojim je ova Vlada išla i to je obaveza prema građanima Srbije, jer su oni zaslužili bolji život. Ponoviću rečenicu koju sam pominjala u ranijim izlaganjima, ali koja sa malo reči oslikava puno, a to je da je Srbija mala zemlja, ali to nije sprečilo da Aleksandar Vučić bude veliki državnik. Srbija je mala prostorno, i po broju stanovnika, ali naš predsednik je veliki čovek na rečima i delima i svojim ličnim zalaganjem, ali i svih ostalih koji slede njegovu politiku i njegove principe su uspeli da dovedu rekordan broj direktnih stranih investicija u zemlju. Na kraju trećeg kvartala 2019. godine nezaposlenost je pala ispod 10%, što je rekordno, a od 1. januara minimalna zarada raste na 30.022 dinara. Savremeno poslovanje kompanija zahteva konstantno prilagođavanje novonastalim tržišnim strukturama na makro nivou. Najčešće se primenjuje dvojaka strategija, a to je sa jedne strane smanjenje troškova, a sa druge strane, rast kroz diversifikaciju. Srbija se za sedam godina potpuno transformisala iz ekonomije koju karakteriše stagnacija rasta i visoka stopa nezaposlenosti u rastuću ekonomiju sa niskom inflacijom, opadajućim javnim dugom i oporavkom tržišta rada. Budžet je ponovo u suficitu četvrtu godinu za redom i nastavljamo u istom trendu. Budžet za 2020. godinu je potpuno uravnotežen. Ono što me puno raduje, a to je da ga karakteriše socijalni aspekt, koji je vezan za povećanje životnog standarda. Takođe, su rekordna izdvajanja za kapitalne investicije, koje treba da postignu rast BDP. Budžet za narednu godinu je rezultat i nastavak reformskih procesa koji je započet i koji je rezultirao rezultatima na koje možemo biti ponosni. Svi reformski procesi i u fiskalnoj i u monetarnoj politici podižu atraktivnost naše privrede za strane investitore, što je nama ključno. Privredna aktivnost kojom tokom cele godine beleži intenzivni rast sa jakom investicionom aktivnošću i većom ličnom potrošnjom domaćinstava. Zahvaljujući povoljnim kretanjima u realnom sektoru i paralelno sa privrednim rastom dolazi do smanjenja nezaposlenosti. U prvih devet meseci ove godine beležimo rast od 33% u prilivu direktnih stranih investicija u odnosu na prošlu godinu. Budžet je odličan četvrtu godinu za redom, a da li može biti bolji? Može, sigurno da može. Ali, ne treba samo kritikovati, već i reći - svaka čast, preokrenuli ste trend sunovrata zemlje. Mi svi zajedno se trebamo truditi da napredak koji kreira vrh države bude što brži i što veći. Moramo u narednom periodu poraditi na unapređenju sudstva, jer to je ono što narod očekuje od nas, a to je brzina i efikasnost. Takođe, rad lokalnih vlasti, koje su najbliže građanima, jer se tiče rešavanja konkretnih problema, za državu možda malih, ali za svakog pojedinca velikih i od životnog značaja, takođe moraju sa velikom pažnjom se birati predstavnici vlasti na lokalnom nivou, čija dela moraju da govore više od reči. To je ono što će građani prepoznati i ceniti, ali i dovesti do brže regeneracije zemlje. Nakon konsolidacija i uspostavljanja ekonomske stabilnosti, odgovorna politika koju vodu predsednik Aleksandar Vučić i Vlada Republike Srbije, je zaslužna što je Srbija na zdravom putu daljeg privrednog rasta i razvoja. Ministar, Siniša Mali, je odličan ministar finansija, kao što je bio odličan i gradonačelnik. Koji god zadatak da dobije, radi ga maksimalno i to je moje mišljenje, ali ovom prilikom je to i dokaz da ko god radi i uloži veliki radi trud, to se uvek isplati i daje adekvatne rezultate. Čestitam. Lično sam vrlo ponosna što sam član SNS koja je nosilac promena i koja uz trud, rad, marljivost i energiju postavlja temelj normalne, pristojne države, što je za sedam godina urađeno više nego u prethodnih 40 ili 50 godina. Da podsetim građane Srbije šta smo uradili u kratkom roku, jer mi Srbi smo poznati da imamo kratko pamćenje. To je, sprečili smo bankrotstvo Srbije, popravljen je poslovni ambijent i dovedene velike direktne investicije. Više se ne rasprodaju najbolje firme, već se spašavaju propale i devastirane. Nivo investicija je povećan i to preko 35% u trećem kvartalu 2019. godine. Smanjena je nezaposlenost ispod 10%. Sačuvali smo mir i stabilnost uprkos mnogim pritiscima. Na kraju, napravili smo najviše puteva i autoputeva nego u prethodnih 40 ili 50 godina. Uspeh je evidentan i nesporan i mi se ponosimo velikim državnikom Aleksandrom Vučićem, koji vraća ugled Srbiji. Što je Srbija sve uspešnija na ekonomskom planu i što ima mnogo više prijatelja u svetu, što je uspeh nesporniji i što je uspeh veći, to ima više bukača koji dirigovano pričaju laži, bestidno vređaju, a fizički napadi su sve češći. Toliko je bilo laži i gluposti od samozvane opozicije da na to mogu samo citirati Alberta Ajnštajna - ljudska glupost i svemir su beskonačni, ali mislim, za ovo drugo nisam siguran. Pustimo njih, čestitam na odličnom budžetu, koji obećava još bolju i srećniju 2020. godinu za građane Srbije. Zahvaljujem se svima na pažnji.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Miletić Mihajlović. Izvolite, kolega.
Koliko vremena ima?
Nešto malo više od sedam minuta, kolega.
Zamolio bih da mi vratite vreme.
U redu je, računaću, nema problema.
Poštovani ministre, predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, ne bih u opštem delu pričao o budžetu da je on razvojni, da je investicioni itd, to smo već čuli, a zbog malo vremena preći ću na konkretna pitanja koja želim ovde da istaknem. Osvrnuo bih se na dva segmenta budžeta koji se odnose na Ministarstvo državne uprave i lokalne samouprave, na čijem čelu je ministar Branko Ružić. Prvi se odnosi na osnaživanje kapaciteta lokalnih samouprava da mogu odgovoriti na potrebe građana. Pohvalio bih efekte koji se već sada uočavaju primenom Zakona o e-upravi, a kada se od 1. januara 2020. godine uspostavi jedinstveni registar stanovništva, koji će objediniti 11 postojećih baza podataka, onda će građani stvarno odahnuti, jer se sva dokumenta tada mogu dobiti na jednom šalteru. Moram da kažem da je početak tog zakona upravo projekat Ministarstva, a započet na početku mandata ove Vlade, za uspostavljanje jedinstvenog upravnog mesta, i to je veliki iskorak unapred u službi onoga što treba da bude interes građana. U budžetu za 2020. godinu za unapređenje ove funkcije izdvojeno je 30 miliona dinara. Takođe je za pohvalu povećanje iznosa iz godine u godinu, a za potrebe osnaživanja lokalnih samouprava kroz sufinansiranje lokalnih projekata. Reč je o Budžetskom fondu za programe lokalnih samouprava, i to kojima se finansiraju kulturne i sportske manifestacije kojima se afirmišu lokalne samouprave, finansiranje infrastrukturnih projekata, puteva, vodovoda, sportskih terena, domova kulture, vrtića itd, kao i nabavka IT opreme. U budžetu za 2020. godinu planira nje za ovu svrhu 520 miliona dinara. Da podsetim, 2017. godine za ovu svrhu je bilo svega 10,4 miliona dinara, u 2018. godini 320 miliona, u 2019. godini 490 i sada 30 više, što znači 520 miliona. Takođe, podsetio bih da je Republika Srbija od Evropske razvojne banke uzela kredit kojim se finansiraju projekti u lokalnoj samoupravi, i to u saradnji sa UNDP organizacijom UN, naravno, u partnerstvu sa Ministarstvom državne uprave i lokalne samouprave i lokalnih samouprava. Moje je zadovoljstvo da kažem da je i Petrovac na Mlavi, odakle dolazim, deo tih projekata kojim će biti rekonstruisana i restaurirana fasada na skupštini opštine. Drugi segment se odnosi na podršku autonomnih funkcija nacionalnih manjina kroz Budžetski fond za nacionalne manjine. Ovaj fond je krenuo sa skromnih 2,1 milion dinara, preko 21, koliko je bilo u ovoj godini, a za 2020. godinu će iznositi 30 miliona dinara i on je opredeljen za unapređenje obrazovanja nacionalnih manjina. Bilo bi poželjno da u narednim budžetima, u narednim godinama, ti iznosi budu i veći. Na kraju, prilika je da iznesem da je finansiranje nacionalnih saveta nacionalnih manjina iz budžeta Republike Srbije i budžeta lokalnih samouprava za neke nacionalne savete veoma oskudno i nedovoljno. Kao primer navešću vlašku nacionalnu manjinu koja sebe doživljava i smatra autohtonom nacionalnom manjinom na prostoru Republike Srbije. Takvim opredeljenjem Vlasi nemaju svoju maticu van Srbije. Za razliku od vlaške nacionalne manjine neke druge ili veći broj imaju svoju maticu u drugim državama koje se uključuju u njihovo finansiranje i pomoć na različite načine. Godišnji transfer za nacionalni Savet Vlaha iznosi negde oko 7,3 miliona dinara, a lokalne samouprave nedovoljno se uključuju ili skromno opredeljuju sredstva u svojim lokalnim budžetima. Uz to nacionalni saveti, čije je sedište u AP Vojvodina, imaju dodatna primanja iz budžet AP Vojvodine. S tim u vezi želim da zamolim Vladu Republike Srbije, kao i ministra da o ovome povede računa, jer Vlasi su kroz istoriju uvek bili uz Republiku Srbiju. Smatraju Srbiju svojom državom, a Srbija bi trebala takođe da čini i više za Vlahe. Zahvaljujem i glasaćemo naravno za budžet.
Reč ima narodni poslanik Ana Čarapić. Izvolite koleginice.
Zahvaljujem predsedavajući. Poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je danas Predlog zakona o budžetu Republike Srbije za 2020. godinu i reč je o razvojnom budžetu, kao što smo imali prilike da čujemo u jučerašnjoj raspravi od strane predsednice Vlade i od strane ministra finansija, ali i od strane kolega poslanika. Zašto je važno naglasiti da danas raspravljamo o razvojnom budžetu? Zato kada su neki drugi vladali Srbijom u predizbornim godinama njihove Vlade predlagale su predizborne budžete, a njihovi poslanici su takve budžete usvajali bez obzira što je budžet vođen isključivo politički interesima štetan i za građane i za privredu. Ogromna je razlika između budžeta u izbornim godinama prethodne vlasti i budžeta o kom mi danas raspravljamo. Prethodna vlast je po svaku cenu u predizbornim godinama i u izbornim godinama podizala i plate i penzije i ta povećanja su finansirali iz skupih kredita sa kamatnim stopama od 7% i 8% i dan danas država i građani Srbije vraćaju, isplaćuju hirove prethodne vlasti. U našem budžetu za 2020. godinu jeste projektovano povećanje penzija i plata ali isključivo zahvaljujući suficitu koji smo ostvarili u prvih devet meseci 2019. godine u iznosu od preko 60 milijardi dinara. Ogromna je razlika kada povećanje plata i penzija isplaćujete iz skupih kredita i time opteretite naredne generacije, kao što je to činila prethodna vlast i kad povećanje penzija i plata isplaćujete iz ušteda koje država ostvarila odgovornom politikom. U 2019. godini nismo imali izbore, a budžet za 2019. godinu je takođe bio razvojni i zahvaljujući takvom budžetu ostvarili smo ogromne rezultate u 2019. godini. U prvih šest meseci, samo u prvih šest meseci smo uspeli da smanjimo stopu nezaposlenosti za oko 4% u 2019. godini u odnosu na 2018. godinu i to nisu konačni rezultati. Međutim, i stopa nezaposlenosti od 10,3%, koja se odnosi na drugi kvartal 2019. godine, je najniža stopa nezaposlenosti od kako se meri nezaposlenost u Srbiji, odnosno od 1995. godine. Tek kada Republički zavod za statistiku bude objavio podatke za treći, četvrti kvartal, imaćemo pravu sliku o stopi nezaposlenosti, a realna su očekivanja Vlade Republike Srbije da će ona biti jednocifrena. Posebno me raduje činjenica što je budžet za 2020. godinu usmeren sa jedne strane na rast životnog standarda, a sa druge strane na privredni rast i razvoj. Kada je u pitanju rast životnog standarda budžetom za 2020. godinu obuhvaćene su sve tri kategorije stanovništva, a to su zaposleni u javnom sektoru, zaposleni u privatnom sektoru i penzioneri. Kada su u pitanju zaposleni u javnom sektoru već od novembar krećemo sa većim platama. Kada je reč o zaposlenima u privatnom sektoru od 1. januara imaćemo povećanje minimalne cene rada sa dosadašnjim 27.022 dinara na 30.022 dinara i to je najveće povećanje ikada. To nije sve. Država merama rasterećenja privrede i to smanjenjem stope po osnovu doprinosa PIO fondu za jedan procenat i povećanjem neoporezivog dela zarade za hiljadu dinara država ostavlja privredi čak 13,1 milijardu dinara slobodnih novčanih sredstava koji će privrednici moći da iskoriste ili za povećanja plata postojećih radnika ili za zapošljavanje novih radnika ili za investiranje. Kada su u pitanju naši najstariji sugrađani, odnosno milion i 700 hiljada naših penzionera kao što smo čuli od strane kolega budžetom za 2020. godinu projektovano je povećanje penzija po stopi od 5,4% i to po švajcarskom modelu. Zašto često ističemo švajcarski model? Zato što je Vlada prihvatila švajcarski model isključivo iz razloga zato što on podrazumeva da se svake godine vrši usklađivanje penzija u skladu sa stopom inflacije i sa stopom rasta zarade u privredi u odnosu 50 prema 50, što je ujedno i najrealnije. Mnoge države su prihvatile švajcarski model zato što se on pokazao kao izuzetno dobar. Napomenula sam da je budžet za 2020. godinu usmeren i ka privrednom rastu i razvoju. I u 2020. godini nastavljamo sa izgradnjom infrastrukture, započinjemo novi investicioni ciklus. Već u narednim danima kreće se sa izgradnjom Moravskog koridora. U 2020. godini počinjemo, odnosno krećemo sa izgradnjom i Fruškogorskog koridora i sa izgradnjom autoputa prema BiH, prema Republici Srpskoj i sa izgradnjom autoputa E 80, odnosno sa izgradnjom autoputa „Mira“ deonica Niš-Merdare, sa izgradnjom brze saobraćajnice Ruma-Šabac-Loznica itd. Dakle, uspeli smo do sada da izgradimo preko 320 kilometara autoputa, da rehabilitujemo na stotine kilometara postojećih puteva, da rehabilitujemo železničku infrastrukturu, a prethodna vlast za 12 godina nije uspela da izgradi nijedan jedini kilometar autoputa. Upravo izgradnja putne infrastrukture, napredak na „Duing biznis listi“ Svetske banke za četiri pozicije, uspešno sprovođenje mera digitalizacije, usvajanja modela duelnog obrazovanja, rekordno niska stopa inflacije su razlozi dolaska stranih investitora u Republiku Srbiju, a ne samo subvencije za zapošljavanje, kako to često ističu poslanici opozicije. Zaista smatra da su subvencije za zapošljavanje stranim investitorima na poslednjem mestu. Mnogo su im važniji ovi razlozi koje sam upravo navela. Takođe želim da istaknem da su stubovi razvoja svake države ulaganje u obrazovanje, ulaganje u naučno-istraživački razvoj, ulaganje u zdravstveni sistem, ulaganje u očuvanje životne sredine. Sa tim u vezi, upravo budžetom za 2020. godinu predviđena su veća ulaganja u sve ove oblasti koje sam upravo navela. Od strane kolega smo u jučerašnjoj raspravi čuli da je za zdravstveni sistem u 2020. godini namenjeno čak 73,3% više sredstava nego u 2019. godini. Kada je u pitanju ulaganje u naučno-istraživački rad u 2020. godini biće završen naučno-tehnološki park i u Nišu i u Novom Sadu, zatim će biti završen „Dejta centar“ u Kragujevcu itd. Kada je u pitanju očuvanje životne sredine, u 2020. godini imamo čak 8,6% više opredeljenih sredstava Zelenom fondu nego u 2019. godini. Dakle, o svemu se mislilo kada je planiran budžet za 2020. godinu. Takođe je važno reći da su pokretači privrednog rasta - rast lične potrošnje, ulaganja u infrastrukturu i priliv stranih direktnih investicija. Povećanje plata i penzija za rezultat ima rast lične potrošnje i tražnje. Kada je u pitanju ulaganje u infrastrukturu da intenzivno ulažemo u infrastrukturu svedok nam je stopa privrednog rasta od 4,7% u trećem kvartalu 2019. godine i prema rezultatima Evrostata drugi smo u Evropi odmah iza Mađarske. Kada je u pitanju priliv stranih direktnih investicija, mnoge međunarodne institucije kažu da smo apsolutni lider u regionu po prilivu stranih direktnih investicija. Dakle, uspeli smo u svemu. Ogroman je uspeh, znate, kada je jedina zamerka na budžet za 2020. godinu i od strane Fiskalnog saveta i od strane kolega iz opozicije, povećanje plata i penzija i to naravno iz realnih izvora finansiranja. Ovakav razvojni budžet pokazuje zašto su se mnogi iz Saveza za Srbiju bolesno radovali zdravstvenim problemima predsednika države. Znate, kada imate ovakve rezultate rada i kada imate ovakav razvojni budžet, ni viša sila ne može pomoći ovim bojkotašima da dođu na vlast. Poštovani ministre, želim vam uspešan rad i u 2020. godini. Poslanička grupa SNS sa velikim zadovoljstvom glasaće za usvajanje Predloga zakona o budžetu za 2020. godinu. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Mirjana Dragaš. Izvolite.
Poštovani ministre, imajući u vidu današnju raspravu o budžetu i narednih dana koja će ovde teći, a takođe imajući u vidu i postojeće vreme poslaničke grupe SPS, želim samo nekoliko stvari da istaknem koje su, smatram veoma značajne u ovom trenutku da se kažu. Dakle, ja neću govoriti o onim stvarima gde je budžet pokazao svoju valjanost i svoju uspešnost, gde je pokazao izbalansiranost u planovima, kojima je isplanirano njegovo trošenje u narednom periodu, neću govoriti ni o onim uspešnim stranama gde se veliki deo budžeta usmerava i na pozitivne procese, na infrastrukturna ulaganja koja apsolutno otvaraju Srbiju i daju jednu njenu vrlo otvorenu, savremenu, kvalitetnu, perspektivnu poslovnu sliku i vrlo zanimljivu za sve građane kako Srbije, tako i iz inostranstva. Neću govoriti ni o onim valjanim stranama koje se odnose na povećanje plata, na povećanje penzija, značaj usvajanja švajcarskog modela kao posebnog sistema kojim će se moći u narednom periodu planirati tok penzija itd. Ono što želim da istaknem jeste da u svakom slučaju mora da se konstatuje i da se vidi u ovom trenutku da Srbija 2019. godine je daleko od onoga što je bila 2012. godine. Kako god hoće neko da ocenjuje da li jeste ili nije uspešno, velika je razlika, Srbija više nije na kolenima i prosto je u situaciji da ima taj perspektivni budžet. Veoma je važno, u sistemu kojim se upravlja u narednom periodu, smatram, dve stvari imati na umu, to je razvijanje socijalne politike i socijalne zaštite i to imajući u vidu dva velika problema, koji kada je reč o stanovništvu se kod nas pojavljuju. Jedno je obnavljanje stanovništva, problem populacione politike, za koji treba u narednom periodu, čini mi se, mnogo hrabrije reagovati. Pojavili su se prvi rezultati, mere su dale, ali mislim da to je nešto što obezbeđuje u narednim godinama, desetinama godina opstanak srpskog naroda i s druge strane, sve ono što se može smatrati migracijama i kretanjima stanovništva. Tu imamo dvostruki problem. Jedan koji nam je apsolutno prisutan, a odnosi se na kretanje stanovništva i iseljavanje, odlazak i mi po osnovu mortaliteta i iseljavanja takođe možemo da konstatujemo nažalost, da svake godine gubimo dva grada. Mislim da u finansijama te dve stvari moraju apsolutno radi održivosti naroda, da imaju svoje prioritete. Ono što u dnevnom regulisanju problema, s obzirom da smo društvo u tranziciji, moramo hrabrije reagovati na zaštite osetljivih kategorija stanovništva, bolesnih, starih dece, žena itd. nasilja u porodici, nasilja itd. tu smatram da je važna uloga centara za socijalni rad koji moraju, to se pre svega odnosi na Ministarstvo za rad, ali svakako u sistemu Vlade to mora da se eventualno sugeriše, razvija itd. Oni moraju u budućem vremenu biti više finansijski podstaknuti, stručni obnovljeni, sa novom metodologijom koja će obezbeđivati rad u njihovom delovanju, zasnovan na preventivi, a ne lečenju posledica. Najzad ono što smatram da je važno u razvijanju svakog modernog društva je mesto i položaj kulture. Zalažem se da u budućim budžetima kultura zaista, a ima prostora za to, Srbija postaje perspektivna, finansijski stabilna zemlja, bar taj 1% za kulturu mora da bude. Prvo, mi imamo kapacitete kao država, imamo stručne ljude iz oblasti kulture, počev od nege i afirmacije zaštite tekovina i svih onih istorijskih stvari koje nas identifikuju kao narod, možemo da obnovimo i da pokažemo , to je turistički deo koji se zatim razvija, a drugo, i savremeno stvaralaštvo podržati. Sa dva stanovišta je to važno. Prvo, učimo mlade generacije kulturi, a ne primitivnim i nekim nerazvijenim formama rada, zabave, itd, jer kultura u stvari razvija ilitizam, razvija interesovanje mladih za nova otvaranja. U tom smislu recimo, ja sam očekivala da možda u Predlogu budžeta bude mesta za stvaranje, odnosno razvijanje i konačno gradnju beogradske opere o kojoj se priča decenijama. To je nešto što inače u ovoj Vladi i u politici predsednika Vučića je veoma prepoznatljivo i prisutno, a to je da se stvaraju neke stvari i proizvodi koji će ostati iza nas i ove generacije, kao trajno obeležje vladanja i trajno obeležje jednog perioda u kojem je Vlada pokazala svoj puni stvaralački kapacitet. Zatim, smatram da treba da bude razvijeno takođe i obnavljanje biblioteke npr. na Kosančićevom vencu, jer će ona pokazati duh obnovljivosti i hrabrosti Srbije, da umesto te Narodne biblioteke stvori jedan novi kulturni centar koji će apsolutno dati nove sadržaje i biti nešto što podseća na ono sve što je istorijski urađeno srpskom narodu. Tome takođe pripada i razvoj domova kulture u malim gradovima i selima ili otvaranje biblioteka, jer one doprinose upravo da ta sela i mali gradovi funkcionalno, kvalitetno žive i da se mladi ljudi iz velikih megalopolisa i gradova vraćaju u sela. Time će premrežena Srbija, novim putevima, imajući nove sadržaje u malim gradovima živeti na više tačaka, ne samo na jednom, dva ili tri, u velikim gradskim centrima. Mislim da to mogu da budu ciljevi budućeg budžeta u narednim godinama. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar, gospodin Siniša Mali. Izvolite.
Uvažena poslanice, hvala puno. Samo bih se vratio na vaš komentar koji ste rekli oko ulaganja u kulturu. Juče sam o tome pričao. Mi smo već sada na 1% budžeta ulaganja u kulturu. Dakle, ako pogledate ukupan budžet za kulturu za 2020. godinu, od 13,286 milijardi i ukupan budžet od 1334 milijarde, mi smo sada na 0,995% budžeta koja su opredeljena za ulaganje u kulturu, na 1% dakle. Ono što je posebno meni važno je sledeće. Za razliku od prethodnih vlasti koje su zatvarale muzeje i zatvarale pozorišta, mi smo u poslednje dve godine kao što znate otvorili i Narodni muzej Beograd i Muzej savremene umetnosti. Otvorili smo i renovirano pozorište „Bora Stanković“ u Vranju. Sa tim i takvom politikom ćemo nastaviti i u budućnosti. (Vojislav Šešelj: Replika.) Imate, takođe, u članu 3. dodatno 2,4 milijarde dinara dodatno na osnovni budžet za ulaganje u infrastrukturu, koja je vezana za kulturu. To je veliki broj pozorišta i kulturnih ustanova koja treba da se rekonstruišu i srede. S druge strane, imate 14,1 milijardu dinara ulaganja u izgradnju koncertne dvorane, ili opere, kako god, u gradu Beogradu. Dakle, sve je to opredeljeno u budžetu. Nadam se da će Ministarstvo kulture na pravi način završiti i projekte koji su neophodni, kako bi se sa izgradnjom tih ustanova krenulo. Ono što je meni najvažnije, kada pogledate i povećanje plata u javnom sektoru, od 1. novembra plate koje su između 8 i 15% veće u javnom sektoru, 10% povećanje plata ide za zaposlene u oblasti kulture. Najveći deo javne uprave dobio je 8% povećanje. Dakle, i tu pokazujemo koliko nam je stalo da kultura ide napred i potpuno se slažem sa vama da je to veoma važna oblast kojoj treba dati još veći značaj u godinama koje dolaze. Naravno, sa završetkom konsolidacije javnih finansija, vama se i otvara prostor da još više ulažete u oblasti kao što je kultura. Mislim da smo ovim budžetom upravo i pokazali naše opredeljenje koje je usmereno ka tome. Hvala.
Pravo na repliku, Mirjana Dragaš.
Hvala. U svakom slučaju, najvažnije je da se razume da Srbija ide vrlo krupnim pozitivnim koracima i da sve te stvari koje obezbeđuju sigurnost, kvalitet života, ali i obrazovanost, a to razvijamo i kroz sistem obrazovanja, moraju da budu sinergični i sa tim kulturnim kvalitetom, jer Srbija i po tome pripada Evropi, odnosno i više od toga, pripada svetu. Zato ohrabruje upravo jedna ovakva namera, hvala na tom i takvom planu i mislim da Srbija u budućem vremenu i budućim budžetima na tome treba da istraje. Naravno, i ovog puta se zahvaljujem predsedavajućem, gospodinu Arsiću, na datoj reči. Hvala još jednom.
Pravo na repliku, narodni poslanik Vojislav Šešelj.
Mi srpski radikali se slažemo da je trebalo pojačati sredstva koja se izdvajaju za kulturu i podržali bismo da je i mnogo veća suma u pitanju. Moglo je to da ide i do 1,5 budžeta. Međutim, nisam siguran da se ta sredstva racionalno koriste. Ja sam kao potpredsednik Vlade Srbije najveću muku imao sa tadašnjom ministarkom za kulturu, Nadom Popović Perišić, koja je i namerno finansirala najgore antisrpske filmove, uključujući i film "Turneja", Gorana Markovića. Ministar sad kaže da će se dosta ulagati u infrastrukturne objekte. Nisam siguran da ima sad dovoljno novca da se ulaže u zgradu filharmonije i nove opere. Narodno pozorište u Beogradu potreba je Beograda, a i većeg dela Srbije, za operom kao klasičnom vrstom umetnosti, čak neki kažu anahroničnom, zadovoljava u potpunosti. Šta redom ministarstva zapostavljaju? Izdavačku delatnost. Dosmanlije su dozvolile da se uništi prosveta, "Nolit", "Rad", BIGZ, mnoge druge izdavačke kuće. I kod nas se onda izdavaštvo do kraja komercijalizovalo. Najviše se prevode svetski bestseleri, a to je često petparačka literatura. "Prosveta" i "Srpska književna zadruga" - nisam video da ste predvideli dotaciju za "Srpsku književnu zadrugu"? Možda ima negde, ali sakriveno. "Prosveta" i "Srpska književna zadruga" pre 20 i kusur godina su počele da objavljuju ediciju "Stara srpska književnost" u 24 knjige. Još nisu uspeli da do kraja to isteraju. A "Stara srpska književnost" bi stala možda u 200 knjiga. Treba u nju uključiti i "Dubrovačku staru književnost". Hrvati su nam je prisvojili, iako je ona sva na srpskom jeziku i piše se pre svega o srpskoj istoriji. Dubrovčani nisu znali za Hrvate dok nisu došli u posed Lastova, tad su se prvi put sreli sa Čakavcima. Dakle, treba u fundamentalna dela iz naše književnosti ulagati. To su nekada radili "Zavod za udžbenike" i "Službeni glasnik". "Službeni glasnik" je nastavio i vrlo je uspešan, a "Zavod za udžbenike" je ostao bez ogromne količine novca, koji je zarađivao prodajom udžbenika. Sad taj novac odnesoše stranci, Hrvati, Nemci i ostali, i kvare nam omladinu kroz loše udžbenike. To bi trebali da uradite, da vidite sa Ministarstvom prosvete da sva izdanja udžbenička za osnovne i srednje škole opet budu u rukama države ili nacionalnih saveta za nacionalne manjine, da tu onda koncentrišete sredstva, a od prodaje udžbenika, koji bi bili mnogo jeftiniji, da se finansiraju ovakve stvari. A i vi da uložite novac. Dosta nam je ovih ludačkih filmova, ispadosmo kao nacija svi ludaci. Gledamo filmove i sve se neki nenormalni tipovi pojavljuju i defiluju, ubistva, groteskne stvari, itd. Narod je žedan filmova na istorijsku temu i ti filmovi i televizijske serije najbolje prolaze u narodu. Dakle, to treba forsirati. Treba narod podučavati slavnoj prošlosti, da bi imao još slavniju budućnost. Nemojte štedeti pare na te stvari. Ali morate striktno kontrolisati kako se troše, da se ne troše za antisrpske aktivnosti. Dakle, ono što treba, treba mnoga pozorišta popraviti, ona su zapuštena, ona su bez osnovnih sredstava za rad, ali treba forsirati što više domaćih predstava u pozorištu. Država da dotira održavanje predstava domaćih autora, a za ove strane, uvozne, koji su sad na bestseler listama, neka žive od prodaje ulaznica, pa ko voli nek izvoli.
Zahvaljujem. Reč ima ministar, gospodin Siniša Mali. Izvolite.
Hvala. Ono što je meni veoma važno, da se osvrnem na izlaganje koje smo upravo čuli, kao što znate, u toku je snimanje filma o Jasenovcu. Ovo je samo jedan od filmova koje finansira Vlada Republike Srbije. U nekom trenutku čak je bilo reči da nemamo novca za tako nešto, pa ćemo naći neke sponzore. Ne, ono što je predsednik Vučić odlučio, to je da Vlada Republike Srbije u potpunosti stane iza snimanja tog filma. Snimanje je gotovo do, ako se ne varam, prvog kvartala naredne godine i upravo govori o jednom veoma važnom događaju u istoriji srpskog naroda, tužnom ali važnom, i to je, gospodine Šešelj, strategija od koje nećemo odustati. Snimaćemo sve više filmova, imamo novca, upravo oko onih događaja koji su važni za istoriju srpskog naroda. Po pitanju investicija u kulturu, ja ću vam tokom dana izaći sa konkretnim podacima oko toga koliko se sada ulaže, koliko se pre ulagalo u razne događaje ili finansiranje i pozorišta, predstava i na kraju krajeva svih ostalih stvari o kojima ste govorili. Podsetio bih vas, i o ovome sam pričao još juče, za konkretne projekte koje ćemo da radimo 2020. godine koji se odnose na oblast kulture. Dakle, grad Novi Sad je 2021. godine Evropska prestonica kulture, postoji čitav niz događaja i aktivnosti i ustanova koje će biti rekonstruisane i sređene kako bi grad Novi Sad zablistao u pravom sjaju za 2021. godinu. Privešćemo kraju radove na rekonstrukciji Narodnog pozorišta u Subotici, na izgradnju, već sam rekao, i koncertne dvorane u Beogradu, Kreativnog centra „Ložionica“ u Beogradu, alternativne scene Narodnog pozorišta, napravićemo rekonstrukciju Doma Vojske i taj prostor će biti prenamenjen za Kulturni centar u Pirotu. Zatim, Kreativna ambasada u Londonu, osnivanje legata Vladimira Veličkovića, otvaranje galerije na Kosančićevom vencu, priprema za izgradnju fakulteta muzičke umetnosti, čime ćemo konačno rešiti višedecenijski problem privremenog i neuslovnog smeštaja mladih muzičara, rekonstrukcija i dogradnja muzeja u Jagodini, arheološkog nalazišta Belo brdo u Vinči itd, dakle, čitav niz projekata koji treba da unaprede našu kulturnu infrastrukturu, kako bi na pravi način predstavili ne samo onima koji dolaze u našu zemlju, već i našoj deci i građanima Srbije. Hvala puno.
Pravo na repliku ima narodni poslanik Vojislav Šešelj. Izvolite.
Ministre, ako je Novi Sad sledeće godine prestonica kulture, zašto ste za Maticu srpsku izdvojili 51 milion, isto kao prošle godine? Valjda je Matica srpska centar srpske kulture u celini, a ne samo Novosadske? Kako to može biti prestonica kulture bez Matice srpske, bez njenih jubilarnih izdanja, izdanja monografija, sabranih dela velikih pisaca? Znate šta? Ja sam privatno skupljao pare iz Haga da se objave sabrana dela Milice Stojadinović, srpkinje, Sime Milutinovića, Sarajlije, i čija još beše? Bio sam inicijator i naredio radikalima koji su bili u vlasti da traže sponzore, i Jaše Tomića. Bio sam inicijator sa udaljenosti od 2.000 kilometara. Hajde da sad pametna vlast ili pametno ministarstvo te stvari i radi. Drugo, evo, Petar Hanke, pisac koji je progonjen u svetskim razmerama, jer je bio dokazani srpski prijatelj, postao Nobelovac. Jel krenula inicijativa da mu se prirede sabrana dela za štampu? Ministre, hej. Verice, pusti ministra da može da mi odgovori na pitanja. Nemoj ti da dodaješ. Ovo što ja govorim je kompletno i kompleksno. Još nema inicijative da se objave sabrana dela Petra Hankea. Ko je pozvaniji osim njegove otadžbine da prvi objavi ta sabrana dela nakon što je dobio Nobelovu nagradu? Još nigde nije objavio sabrana dela? Šta čekate? Nemate prevodilaca za nemački? Ima ih mnogo, ima kvalitetnih. Već su mnoga dela prevedena, treba ih srediti i štampati u kompletu. Dakle, ima i te kako mnogo ideja, ali da ne zaboravimo, nije Egzit kultura. Svi ozbiljni filozofi u svetu, estetičari Egzit smatraju subkulturom ili podkulturom. Niko se neće kulturno opismeni odlazeći na Egzit, a može postati narkomana. To je bacanje para, po meni, ali dobro, nisam za zabranu. Nek se odražava, ali sa mnogo manje državnih dotacija. Ali, dajte da uložimo u trajnu vrednost, a ta trajna vrednost je, pre svega, knjiga. Knjiga ostaje, a sve ostalo je prolazno. Ode predstava u vetar ako se ne snimi, ode opera u vetar, zaboravi se glas operskih pevača, a knjiga ostaje. E, tu ste kao Ministarstvo zakazali, a i ministarstva kulture do sada nisu tome dužnu pažnju posvećivala. Da oslobodimo „Zavod za udžbenike“ da radi te stvari, da ima dodatne prihode i iz budžeta i od zarade za udžbenike i da nastavi da radi to „Službeni glasnik“. „Srpska književna zadruga“, naglašavam, ona je opet sad ovakva institucija. Ako joj neko nešto udeli, udeli. Stalne prihode od države nema.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marija Obradović. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Uvaženi ministre, drage kolege poslanici, odnosno poštovane kolege poslanici i poslanice, u ovom načelnom delu govoriću o novcu koji je u budžetu za 2020. godinu odvojen za sektor bezbednosti, odnosno javne bezbednosti i odbrane, ono što pokriva dva ministarstva, Ministarstvo unutrašnjih poslova, Ministarstvo odbrane i vojske Srbije i, naravno, BIA-e. Pošto je ovo načelna rasprava, zaista ću govoriti u najširim okvirima, dakle, osnovne brojke ću izneti, a naravno da ćemo kasnije i u raspravi i u pojedinostima govoriti i detaljno, posebno što i jednom i u drugom ministarstvu u toku je realizacija zaista kapitalnih investicija i projekata koje su višegodišnje i koje su samo delom predstavljene u ovom budžetu, pa mogu da izazovu određene zabune kod ljudi, jer se prati, dakle, samo jedno godišnje ulaganje se vidi u ovom budžetu. Naš je neki dogovor u okviru poslaničke grupe SNS da, zapravo, predsednici odbora govore o oblasti čiji su oni predsednici, pa tako ja kao višegodišnja predsednica Odbora za odbranu i unutrašnje poslove upravo govorim o ovom sektoru. Ali, nemojte zameriti, u svom izlaganju, neće biti suviše dugo, želim da govorim o nekim planovima, o nacrtima planova za mlade u Srbiji, ne zato što se to mene lično samo dotiče, mislim da natalitet i briga o mladima, ono što je naš plan za budućnost, su podjednako važni. Za mene lično najvažniji u narednim godinama. Ali, da se vratimo sada ponovo na budžet, na ove brojke. Kažu da je politika, zapravo, samo ono zašta konkretan novac izdvojite i šta finansirate. Mi političari, bez obzira kojoj stranci pripadamo, umemo jako lepo i prihvatljivo da govorimo, ali kada vi u budžetu odredite određenu količinu novca za određene programske aktivnosti, e, to je zapravo vaša politika. Tako treba čitati sve naše budžete prethodnih nekoliko godina, jer smo tada pokazali da ono što svakodnevno govorimo ispred političke stranke kojoj pripadamo ispred Vlade i, naravno, kako je Aleksandar Vučić i predsednik Republike Srbije, se apsolutno se podudara sa onim što je planirano u našim budžetima, a upravo i rebalansi, odnosno završni računi pokazuju da se svi naši planovi, nacrti ne razlikuju od realizacije kasnije. To je ono što je najvažnije za ozbiljne države, za države koje žele da se kreću u ozbiljnim međunarodnim tokovima i da postanu neko ko je partner od poverenja, a ne neko ko se igra sa svojim finansijama. Dakle, sprovođenje ozbiljnih reformi u prethodnim godinama koje su nama politički mogle da nanesu veliku štetu, upravo su pokazale i da onaj rizik koji je Aleksandar Vučić poneo i mi kao politička stranka, naravno, sa koalicionim partnerima, taj rizik se isplatio i sada stižu plodovi naših planova i zamisli. Dakle, u Sektoru za odbranu, moraću malo da se potpomognem papirima, 92,4 milijarde dinara, a konkretno, to je oko 10% manje nego što je bilo predviđeno prethodnim budžetom, ali polovina od te sume, 43,3 milijarde su rashodi za zaposlene. Ovog puta smo, zaista, to se vidi i u prethodnoj godini, videće se i u narednoj, razmišljali o standardu ljudi koji su u Ministarstvu odbrane i Vojsci Srbije, gotovo polovina tog iznosa odlazi upravo za rashode za zaposlene. Kada je MUP u pitanju, 91,32 milijarde dinara, a to je neznatno oko 2,4% više nego što je bilo u prethodnom budžetu i tu je, takođe, plata, troškovi za zaposlene, nešto o čemu smo razmišljali i što smo značajno podigli u odnosu na prethodne godine. Što se tiče odbrane, Predlogom budžeta opredeljeno je 92,4 milijarde dinara, a najveći deo iznosa su rashodi za zaposlene, kao što sam i rekla. Kada bismo i to podelili na procente, onda biste videli da 46%, ja rekoh nešto oko polovine, ali 46% ukupnih sredstava odlazi na rashode za zaposlene i dotacije Fondu SOVO, zatim oko 40% ukupnih sredstava, a to je oko 37 milijardi dinara odlazi na funkcionisanje Ministarstva vojske i Vojske Srbije i to je ta programska aktivnost, odatle se i finansiraju aktivnosti, u vezi sa sprovođenjem dokumenata planiranja odbrane, to nas očekuje u narednoj godini, realizacija propisanih poslova i zadataka, radi stvaranja uslova za očuvanje i zaštitu odbrambenih interesa, realizacija planiranih aktivnosti međunarodne vojne saradnje i upravljanje materijalnim resursima i nešto manje od polovine ovih sredstava, od ovih 40% opredeljeno je za kapitalne izdatke, ali to je, pre svega, za mašine i opremu. Dakle, 10% sredstava je planirano u okviru programske aktivnosti i modernizacije i remont sredstava, to je nešto malo manje od 10 milijardi dinara i odatle se finansira nabavka novih sredstava, modernizacije i remont postojećih sredstava, njihovo održavanje, ponovo u potpunosti namenjeno za mašine i za opremu. To je, dakle, okvir u kojem se krećemo kada je Ministarstvo odbrane u pitanju. Tu bih još jednom ponovila, to je negde oko 10% manje nego što je to bilo prethodne godine, prethodnim budžetom predviđeno, i ne zaboravite da smo veliki pomak napravili u modernizaciji i opremi Vojske Srbije, Ministarstva odbrane u prethodnoj godini. Tako da, zapravo ova značajna sredstva ne znače da se mnogo manje ulaže. Jednostavno, prethodnih godina imali smo velika ulaganja, mnogih stvari koje se tiču vazduhoplova, kada su vezani ni za MUP i Ministarstvo odbrane, već su delom i stigla i uručena korisnicima, jednom i drugom ministarstvu, a ostalo se nastavlja i kroz naredne projekte. Evo, malo o Ministarstvo unutrašnjih poslova, 91,32 milijarde dinara, poslednjih godina MUP ima razvojni budžet, osim sredstava koja su neophodna za nesmetano funkcionisanje svih službi Ministarstva, to su plate, ostala lična primanja za zaposlene, neki redovni tekući troškovi, ulaže se mnogo u modernizaciju opreme i objekata. Poslednjih godina nabavljena je preko potrebna oprema, zaista, ne razgovaramo tu samo o odeći, obući, opremi za pripadnike MUP, nego i o osavremenjivanju informacionih sistema u MUP, o modernizaciji kompletnog voznog parka, o rekonstrukciji i adaptaciji objekata, predviđena je i neka izgradnja objekata u MUP. Nabavka vazduhoplova, helikoptera i vatrogasnih vozila. Osim ulaganja, dakle, u ove kapitalne projekte, Ministarstvo ulaže u nabavku i obnavljanje uniforme, odnosno odeće i obuće za policijske službenike, stručno usavršavanje, osposobljavanje policijskih službenika, proširenje informacionih sistema. Zaključkom Vlade Republike Srbije planirana je nabavka helikoptera za MUP i za Ministarstvo odbrane, o tome sam već govorila i po ovom osnovu MUP-u su u 2019. godini, isporučena tri nova helikoptera, isporuka još jednog se očekuje u 2020. godini. Želim samo da spomenem sedam novih kapitalnih projekata kada je MUP u pitanju, i tu ću završiti sa izlaganjima. Dakle, odobreno je sedam novih kapitalnih projekata u okviru ovog predviđenog budžeta, to je iznos negde oko jedne milijarde dinara u 2020. godini. To podrazumeva nabavku specijalnih sredstava, tehničke i zaštitne opreme za Direkciju policije, zatim, podizanje operativnih kapaciteta, posebnih i specijalnih jedinica MUP-a, izgradnja, rekonstrukcija i adaptacija objekata Direkcije policije, zaštita i spasavanje građana, dobara, imovine i životne sredine od posledica vanrednih događaja, osavremenjivanje voznog parka Direkcije policije i izgradnja i adaptacija objekata Sektora za vanredne situacije u periodu od 2020. do 2022. godine. Izgradnja Centra za informacionu bezbednost, nešto što počinje, a čime ćemo se ozbiljno baviti u narednim godinama. Kratko da napomenem, u ovoj 2020. godini, MUP realizovaće ukupno 26 kapitalnih projekata, 19 starih i sedam novih, i to značajno popravlja uslove i za rad i za modernizaciju i osavremenjivanje MUP. Dakle, to je bila ukratko načelna priča o novcu koji je odvojen za sektor bezbednosti u Srbiji. Nešto što nije vezano konkretno za ovaj budžet, ali mislim da je vrlo važno da građani prateći kolege koje se ozbiljno bave analizom ovog budžeta shvate da ne samo nešto što piše konkretno u ovom budžetu, ovde se vide i koreni za naše buduće planove. Pričamo o mladima, o tome koliko su važni za Srbiju, koliko ovaj težak napor koji mi ulažemo u podizanje Srbije i dalji razvoj našeg društva u Srbiji, na prvom mestu kao građanskog društva, je važno samo zbog jedne stvari, zbog mladih generacija kojima sve ovo ostavljamo. Pre nego što govorim o mladim generacijama neophodno je da pričamo o natalitetu. O tome se intenzivno govori poslednjih nekoliko godina, ali je potrebno još novca ulagati nego što je to bilo do sada. Kada govorimo o ulaganju u natalitet, osim jedne opšte atmosfere u društvu i mislim da je tu obaveza i nas političara da mnogo više govorimo o značaju nataliteta. Znam da žene u Srbiji rado i vole, deca su inače nešto što u Srbiji, u našem društvu ima posebnu poziciju, tako i treba da bude, i uvek smo spremni da se svega odreknemo, upravo zbog naše dece i potomaka. Zato ulaganje u natalitet mora da bude mnogo više ulaganja, i za podršku prvom detetu, jer se pokazalo da upravo odluka o rađanju prvog deteta je ona ključna i za nju treba najviše podrške, tu treba. Tako da, ona suma sadašnjih 100 hiljada dinara, mislim da apsolutno možemo da podignemo na više. O tome treba pričati, treba pritiskati, i mislim da upravo, ako naše muške kolege o tome mnogo ne razmišljaju, mi žene u politici moramo da budemo glasnije i da tražimo više novca za podršku i za rađanje. Nije samo suština finansirati prvo dete, drugo, ili treće u porodici, mnogo je servisa pratećih na kojima moramo da radimo. Tražimo da žene budu moderne, da se uključe u politiku, da budu obrazovane, da rade, da budu u svojoj karijeri, maksimalno posvećene, treba nam podrška, treba nam vrtić, treba nam škola, treba nam pomoć u kući ako želite da pokrijemo sve ono što se od nas traži da damo maksimum kao građanke ovog društva. Druga priča o mladima, poseban program stipendiranja za mlade, pokazalo se da Fond za mlade talente nije ono što može da zadrži mlade u Srbiji i upravo zbog toga mi moramo da napravimo mnogo fleksibilniji program. Iznos od 250 do 500 miliona evra je neka suma o kojoj mi treba da razmišljamo kada pričamo o podršci mladima, u zavisnosti od reforme koju želimo i stepena reformi koji želimo da sprovedemo. Stanovi za mlade bračne parove, to je nešto o čemu se rado govori. Kada je predsednik, Vučić, prvi put progovorio nedavno o tome koliko je to ozbiljna investicija izazvalo je veliku pažnju, veliku pažnju, pre svega, mladih ljudi. Mi razmišljamo u Nacrtu nekih naših planova da napravimo oko 30.000 stanova. Razmišljamo o tome da to budu stanovi prosečne veličine 60 kvadrata, gde bi investirali mladi bračni parovi oko 400 evra po kvadratu, ostatak bi dotirala država. Ali, ne zaboravite, kao što sam malo pre rekla, osim stanova za mlade bračne parove, osim podrške mladim talentima, potrebni su i prateći objekti, dakle vrtići, škole, domovi zdravlja i tu razmišljamo o nekoj sumi od 900 miliona evra. Podsticaj preduzetništva za mlade, edukacija mladih za digitalne startap kompanije, to je nešto što, pretpostavljam, da najveći broj ljudi u Srbiji ne razume. Ja, sa svojih 45 godina i sa sinom koji je dvadesetak godina, svesna sam da već ne mogu da ga pratim u nekim tokovima kada on planira svoju budućnost. Kada mladi, posebno oni rođeni od 2000. godine, razmišljaju o svojoj budućnosti, digitalne startap kompanije su za njih svakodnevica. Razvoj klastera iz svih oblasti preduzetništva za mlade do 40 godina i posebni programi kroz specijalizovanu instituciju, poput današnjeg Rasa ili Kancelarije za IT, dakle tu bi takođe morala da bude određena suma izdvojena kako bismo mladima pokazali da u Srbiji ne da ima mesta za njih, nego ozbiljno računamo na njih da bude neko ko vuče snažno Srbiju napred. Mladi su neko sa kim je Srbija dužna da otvori dijalog, ali ozbiljan dijalog, a ne mi roditelji pitamo šta ima novo, letimičnom, a ne slušamo njihov odgovor šta zaista ima novo u njihovim životima i šta su njihovi planovi. Pri tom, dijalog sa mladima mora da pokrije zastupljenost svih delova naše zemlje. Iako stalno govorimo o decentralizaciji, mislim da mladi u zabačenim delovima Srbije, ako to nije Beograd, Novi Sad, Niš, Kragujevac, da slabo čujemo mlade i na tome ćemo mnogo raditi više u narednom periodu. Ono što možemo mi kao ljudi iz SNS da uradimo i radimo svakodnevno na terenu, pre svega sa našim članstvom, sa mnogo mladih ljudi u SNS razgovaramo, tražimo njihove planove za budućnost, jer rekoh, ja od svojih 45, teško da mogu da razumem budućnost mladih i njihove planove ako sa njima ne razgovaram o tome. Decu treba pitati kakvi su im potrebni planovi, programi za osnivanje porodice, za ostanak u Srbiji, da i svoju decu uče da sutra ostanu u Srbiji, da vidimo šta je to što žele da bude njihov posao, šta im treba da pokrenu mali biznis. I ono što je vrlo važno za Srbiju, mi moramo da vratimo njihove vršnjake u Srbiju, moramo da ljude koji su otišli iz Srbije zamolimo da u kontaktu sa ljudima koji su još uvek u Srbiji, a razmišljaju da odu da ih zaustave, da im kažu da negde tamo nije sjajno, jesu plate bolje, ali nije život samo plata, život je država, prijatelji, porodica, tvoja ulica i dom. Srpska napredna stranka uradiće mnogo da zaista srpski san ne bude nešto što je Vučić izgovorio na jedanaestom rođendanu SNS, ovaj budžet je početak realizacije srpskog sna. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vesna Marković. Izvolite.
Hvala. Najpre bih želela da skrenem pažnju na jedno od najznačajnijih izdvajanja u okviru budžeta za narednu 2020. godinu, a to je svakako izdvajanje za putnu infrastrukturu, jer da bismo mogli da nastavimo da se razvijamo, da sprovodimo sve reforme koje smo započeli, da se ekonomski osnažimo, da još više smanjimo nezaposlenost, a ona u ovom trenutku iznosi po prvi put manje od 10%, da povećamo plate i penzije, da unapredimo kvalitet života svih nas, moramo da razvijamo putnu infrastrukturu, jer je ova vrsta povezivanja ključna za privredni rast naše zemlje. Do samo pre nekoliko godina u ovoj oblasti dosta smo zaostajali u odnosu na mnoge države u našem okruženju. Međutim, poslednjih nekoliko godina uspeli smo, tačnije od 2014. godine, da izgradimo 320 kilometara putne infrastrukture i time smo postali lider u regionu u ovoj oblasti. U ovom budžetu pojedinačno najveći iznos je opredeljen za finansiranje mađarsko-srpske železnice, tj. pruge Beograd – Stara Pazova i Novi Sad – granica sa Mađarskom. Takođe, planirana je izgradnja Moravskog koridora koji bi povezivao Pojate i Preljinu do 2022. godine i povezivao bi naravno Koridor 10 i 11. To su dobri primeri povezivanja zapadnog Balkana sa EU, ali i ljudi i usluga. Međutim, takođe bih izdvojila i izdvajanja za saobraćajnice Ruma – Šabac – Loznica i za izgradnju deonice auto-puta Preljina – Požega, jer od 19. decembra ove godine moći ćemo da putujemo od Surčina do Čačka auto-putem. Završavanjem Koridora 11 ispuniće se višedecenijska očekivanja građana zapadne Srbije. Pored projekata koje sam već pomenula, takođe će početi realizacija deonice auto-puta Novi Beograd – Surčin i to u okviru beogradske obilaznice, kao mosta preko Save kod Ostružnice. Ne treba zanemariti ni izgradnju i obnovu puteva u malim nerazvijenim opštinama, seoskih puteva takođe, jer smatram da smo na ovom planu dosta uradili, ali da nam predstoji dosta posla i narednih godina, jer Srbija se razvija u pozitivnom pravcu i približava se razvijenim zapadnim zemljama i to je tip društva kojem želimo da pripadamo i kome treba da težimo. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Sonja Vlahović. Izvolite, koleginice.
Hvala, poštovani predsedavajući. Ispred nas je Predlog budžeta za 2020. godinu. Osim što je razvojni, iskoristila bih priliku i tu slobodu da kažem da je istorijski budžet, kao predlog za 2020. godinu. Kao član Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava, dužna sam da ovaj istorijski budžet odbranim od nekih izrečenih neistina, jer jedino to treba trenutno, a narod će uskoro shvatiti kakav je Predlog budžeta za 2020. godinu. Slušali smo kao članovi Odbora za finansije mišljenje Fiskalnog saveta. Krenuću od onih negativnih. Mišljenje Fiskalnog saveta je da je strateški nedostatak to što smo povećali plate i penzije, zato što će nam privrede rast padati, a nama bi trebao malo veći privredni rast u 2020. godini. Drugo negativno mišljenje Fiskalnog saveta je ko će biti nadležan, u stvari pitanje ministru Siniši Malom jeste ko će biti nadležan za kapitalne investicije i otkud to u Predlogu budžeta za 2020. godinu rast troškova za kazne i penale? Naravno da smo povećali plate i penzije zato što to radimo iz suficita i to već treću godinu za redom imamo suficit. Uradićemo povećanje plata i penzija zato što to možemo. Ne radimo to iz skupih kredita, već od novca koji realno imamo. Ko će biti nadležan za investicije u komunalnoj infrastrukturi i uopšte u kapitalne investicije? Znamo već da je formirana Komisija pri Vladi, a predsednica će biti premijerka. Šta će biti za kazne i penale? Kazne i penali, gospodo, kolege i koleginice, su nasleđeni sudski sporovi, u stvari stečeni već davne 2007. i 2008. godine. Znači, nasleđene troškove moramo kao društvo da vraćamo. Kakve smo još ocene dobili od Fiskalnog saveta? Ja sam odgovorila na ove negativne, a sada krećem sa onim pozitivnim. Dobro je određen deficit – 0,3%. To je mišljenje Fiskalnog saveta. Ovo sve navodim mišljenje Fiskalnog saveta zato što smo u medijima najčešće mogli da čujemo negativne komentare od Fiskalnog saveta. Retko koji mediji su preneli pozitivno mišljenje Fiskalnog saveta. Znači, dobro je određen deficit od 0,3%. Vodiće pad javnog duga kako bi dostigao ispod 45%. Dobro je planiran budžet i stvoriće se suficit i 2020. godine, a mišljenje Fiskalnog saveta je da se višak iz budžeta… odnosno njihov savet je da se uloži u kanalizaciju, prečišćavanje otpadnih voda. Znači, u komunalnu infrastrukturu. Kao što sam i na početku rekla, najvažniji zakon je pred nama. Ja sam iskoristila tu slobodu da ga nazovem istorijskim predlogom zakona zato što je sam ministar Siniša Mali rekao da je ovo veoma dobro planiran budžet, konzervativno planiran budžet, koji će ići u dva pravca. Moram ponovo da naglasim, iako su moje kolege o tome govorile, da je ovo prvenstveno budžet koji će povećati životni standard građana, kao što smo i naveli povećanjem plata, penzija procentualno već koji neće uticati, kao što su rekli da će povećanje plata i penzije uticati na BDP. Nije tačno, otprilike ćemo biti u zakonskom okviru EU 28 na 9,6%. Većinom u medijima tako se iznosi. Znači, dali smo jednokratnu pomoć penzionerima, a šta ćemo ulagati… u stvari mislimo celo vreme, poštovani i uvaženi ministre, na građane. Ne samo što povećavamo njihov životni standard, mi ćemo ulaganjem kapitalnim, investicijama pomoći našim građanima. Samim tim što ćemo ulagati i dalje sve više, videli smo u Predlogu budžeta da ste izdvojili više novca za obrazovanje, za zdravstvo i samim tim ćemo imati ne samo kvalitetnije zdravstvo i obrazovanje, a to nam utiče i na privredni rast, nego ćemo imati i bolju zdravstvenu infrastrukturu, obrazovanje. Rekonstruisaćemo škole, graditi nove, tako da će ulaganje u kapitalne investicije samim tim poboljšati i standard naših građana, a ne samo povećanje plata i penzija. Kao što su i moje kolege rekle, povećali smo i minimalnu cenu rada. Mišljenje negativno Fiskalnog saveta je zašto nismo smanjili sa 63% na 60% za poreze i plate u privatnom sektoru. Mi smo smanjili na 61%, što se nadam da će 2020. godine biti na 60% s obzirom da dolazim iz privatnog sektora i uvek razmišljam kada bilo koji zakon dođe na dnevnom redu, pa i ovaj Predlog budžeta, šta je dobro za privatnike. Tako da u 2020. godini očekujem malo još neki procenat niže, za poreze i plate, a na taj način ćemo pomoći, naravno, privatnom sektoru da se njihove plate izjednače sa javnim, ali prosek plata, kao što smo i naglasili, u decembru će biti u zemlji Srbiji, 500 evra, onoliko koliko ste i vi i Aleksandar Vučić najavili. Znači, ubrzavaćemo kao što sam rekla privredni rast kroz javne investicije, smanjili smo nezaposlenost na 10,3% i treća već godina za redom kako imamo suficit u budžetu, javni dug je sada 51% BDP. Kao što sam i navela učešće plata u BDP-u je 9,5%. Sve ovo što sam navela je, kao što sam i rekla i naglasiću, u korist naših građana, u korist da naša Srbija bude još uspešnija. Naravno da ću u danu za glasanje glasati za ovaj predlog zakona.
Hvala, koleginice Vlahović. Reč ima Tanja Tomašević Damnjanović. Izvolite.
Hvala, poštovani predsedavajući. Poštovani gospodine ministre, kolege i koleginice narodni poslanici, budžetom za 2020. godinu označava se završetak procesa fiskalne konsolidacije i nastavak ubrzanog privrednog razvoja naše zemlje. Zahvaljujući teškim reformama, koje su započete 2014. godine, kada je predsednik Vlade bio Aleksandar Vučić, mi danas možemo da pričamo o ovakvom budžetu za 2020. godinu. Ovaj budžet znači početak realizacije Nacionalnog investicionog plana. U budžetu je izdvojeno 260 milijardi dinara za kapitalne investicije, odnosno 4,5% BDP-a. Apsolutni prioritet jesu investicije za saobraćajnu i železničku infrastrukturu, što je upravo i deo nacionalnog investicionog plana. U poslednjih pet godina u Srbiji je izgrađeno 300 kilometara auto-puta, a samo u prošloj godini završeno je 103 kilometara. Mnogo je urađeno, ali moramo još dosta toga da uradimo, jer se decenijama ništa nije gradilo. Izdvojen je novac za deonicu Pojate – Preljina, Moravski koridor, za izgradnju auto-puta Beograd – Sarajevo, saobraćajnicu Ruma – Šabac – Loznica, potom za deonice Obrenovac – Ljig, Surčin – Obrenovac, Novi Beograd – Surčin, za beogradsku obilaznicu, brzu saobraćajnicu Novi Sad – Ruma, za deonicu Preljina – Požega. Kada je u pitanju obrazovanje, Srbija na čelu sa predsednikom Aleksandrom Vučićem i Vlada Republike Srbije, nastavljaju da ulažu u obrazovanje i Srbija danas ima hrabrosti da postane pobednik u novom svetu u kome se znanje i ideje cene više nego ikada. Tako će do septembra naredne godine na brz internet biti povezano hiljadu škola i biće opremljeno 10 hiljada digitalnih učionica. Biće renovirano na desetine osnovnih i srednjih škola širom zemlje. Povećana su sredstva Fondu za investicionu delatnost, a udvostručen je i novac za Fond za nauku. Ulaže se u obrazovanje kako bi Srbija u budućnosti imali obrazovanu i kvalifikovanu radnu snagu. Za subvencionisanje investitora, izdvojeno je 9,3 milijarde dinara. Kada je reč o stranim investitorima, u prvih sedam meseci Srbija je privukla 2,3 milijardi evra stranih direktnih investicija, što je povećanje od 43% u odnosu na isti period prošle godine. Ova politika dodele subvencije investitorima pokazala se kao dobra i ekonomski isplativa, jer se na taj način zapošljavaju ljudi, a novac se vraća u budžet kroz poreze i doprinose. Na plate je izdvojeno 295,4 milijarde dinara, a one će u javnom sektoru rasti u rasponu od 8 do 15% i to počev od novembarske plate. Za penzije je predviđeno 581,2 milijarde dinara. Penzije će sledeće godine rasti za 5,4%, a dobro stanje u budžetu omogućilo je isplatu jednokratne pomoći od pet hiljada dinara svim penzionerima. Svakako treba spomenuti da će minimalna cena rada od 1. januara biti povećana, iznosiće 30.022 dinara, što je najveće povećanje minimalne zarade ikada. Dobra potvrda dosadašnjih rezultata jeste napredak Srbije na "Duing biznis" listi Svetske banke za četiri mesta i sada zauzima 44. poziciju među 190 rangiranih zemalja. Sve ovo nam govori da je ovaj budžet razvojni i da je Srbija posvećena daljem sprovođenju ekonomskih reformi, povećanju stope rasta BDP i poboljšanju životnog standarda građana. Stabilnost javnih finansija, privredni rast i razvoj ključni su za dalji ekonomski napredak. Vlada ovim budžetom pokazuje da se prilikom njegove izrade rukovodila interesima građana, jer su u SNS predsedniku Aleksandru Vučiću i Vladi Republike Srbije građani uvek na prvom mestu i u fokusu svih aktivnosti koje se sprovode. Zato će poslanička grupa SNS u danu za glasanje podržati Predlog budžeta za 2020. godinu. Hvala
Hvala, koleginice Tomašević Damnjanović. Sada reč ima Ivana Nikolić. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, pravo je zadovoljstvo danas govoriti o Predlogu zakona o budžetu za 2020. godinu, predlogu koji je izbalansiran, koji je realan, koji oslikava stabilnost Srbije, koji oslikava put razvoja naše zemlje i predstavlja prekretnicu u ekonomskoj politici Srbije. Ovo je apsolutno razvojni budžet. Politika koju sprovode predsednik Republike, gospodin Aleksandar Vučić, Vlada Republike Srbije, ima za cilj povećanje životnog standarda, povećanje plata, povećanje penzija, povećanje minimalne cene rada. Za naše građane jako je važno da istaknemo da je predviđeno povećanje plata, da je znatno predviđeno ulaganje u zdravstvo, školstvo, kulturu i kao bolje targetiranje socijalne zaštite. Ono od čega će svi imati višestruke koristi, što poboljšava ugled Srbije u svetu jesu ulaganja, ulaganja u kapitalne investicije naredne godine u iznosu od 260 milijardi dinara. Ovo su zaista rekordna izdvajanja u odnosu na prethodni period i to će omogućiti i rast BDP. Srbija nastavlja da korača onim putem kojim ide u prethodnihi sedam godina. Dakle, privredni rast je sve veći, a javni dug sve manji. Posebno bih istakla i povećana ulaganja u infrastrukturu. U 2019. godini imamo završetak Koridora 10, imamo završetak značajnih deonica na Koridoru 11. Uskoro će biti završena deonica auto-puta Obrenovac -Surčin i to je neprocenjivo koliko je značajno za građane. Skraćuje se vreme putovanja. Izgradnja auto-puta podrazumeva i otvaranje industrijskih zona. Znači, nove investicije, nove fabrike, nova radna mesta. Evo, mi iz Uba zaista izražavamo veliko zadovoljstvo zbog izlaska na auto-put i željno iščekujemo dalju izgradnju auto-puta "Miloš Veliki", ulaganje u infrastrukturu, u bolje puteve, u bolju infrastrukturu železnice, u povezivanje gradova u Srbiji, povezivanje Srbije sa regionom, zaista podrazumeva bolji kvalitet života, bolje kretanje i nove investicije i lakši plasman robe. Ponavljam da građani iz Uba koji se pretežno bave i poljoprivredom, za njih je zaista značajan izlazak na auto-put i radujemo se završetku ove deonice do Surčina u decembru ove godine. Prosto, zbog plasmana svoje robe lakše će stizati i do kvantaške pijace. To njima znači, skraćuje se vreme, smanjuju se troškovi itd. U prethodnim godinama jačali smo pozicije raznih institucija i pozicije koje omogućuju bolje uslove i usluge za naše građane. Sada kada su ojačane, sada razmišljamo o njihovoj modernizaciji i unapređenju. U razvojnom budžetu vidimo predlog za implementaciju projekata "e-socijala", koji će omogućiti mnogo efikasniji sistem socijalne zaštite. U budžetu vidimo i predlog za modernizaciju obrazovnog sistema kroz projekte povezane škole, kroz digitalne učionice, kroz povezivanje škola na internet. Posebno bih istakla značajna ulaganja i za mlade, kao što su već dosta moje kolege govorile o tome, posebno me raduje što u narednom investicionom ciklusu od 10 milijardi evra za mlade će biti odvojeno dve milijarde evra. Plan je da oko 500 miliona evra bude uloženo u izgradnju 50 hiljada stanova za mlade bračne parove. To je ono što treba da jača našu zemlju, to je budućnost naše zemlje. Prioriteti rada Vlade Republike Srbije i dalje ostaje digitalizacija, jer bez toga nema bržeg održivog ekonomskog razvoja i veće konkurentnosti, a ni zadržavanja mladih u zemlji i povratka onih koji su van Srbije. Nakon nekoliko godina vođenja odgovorne politike i ne tako popularnih mera, prosto posle stezanja kaiša mi danas imamo preokret, idemo u investicije, idemo u projekte. Danas, kao i prethodnih dana i meseci, oni koji nemaju nikakav program, nemaju nikakav program, nemaju nikakav plan, ne vode zdravu politiku, na ovakav Predlog zakona o budžetu neće reći ništa konstruktivno. Mi i ne očekujemo da oni pohvale ovo što interesuje građane, jer pripadnici Saveza za Srbiju, svedoci smo, prosto su agresivni, nepristojni, neprimereni, promovišu nasilje, njih budžet i ne zanima. Verovatno bi ih zanimao da su u poziciji u kojoj se mi danas nalazimo, ali bi oni verovatno imali i drugačiji pristup istom. Za građane Srbije, koji žele pristojnu i modernu Srbiju, politika koju su oni vodili apsolutno je prošlost. Na primer, recimo, kada je reč o putevima, u vremenima kada su oni delovali, imali smo potpisivanje ugovora, a ne pripremljene projekte i nije urađena eksproprijacija i država, odnosno građani Srbije su plaćali velike penale zbog toga. Posle toga, takvog jednog sistema delovanja, nije bilo lako vratiti ugled Srbije u svetu, ali svojim radom predsednik Aleksandar Vučić je to uspeo. Srbija je danas poštovana u svetu, Srbija je moderna zemlja, Srbija je poželjna destinacija za ulaganja i biće sve poželjnije mesto za život. Mi danas imamo potpisane ugovore i sa kineskim, ruskim i sa azerbejdžanskim kompanijama i sa drugim kompanijama. Dakle, novac naših građana biće usmeren na investicije, na realizaciju tih projekata, a ne na penale. Ono što mi radimo i ono što će se raditi, graditi u narednom periodu u Srbiji koristiće svi građani podjednako, i oni koji ne ispunjavaju svoju obavezu u parlamentu, koji nisu ovde, kao što reče kolega danas, već 325 dan kako bojkotuju rad, ali će oni uredno podići svoje plate koje su redovne, koje su iz određenog perioda u period sve veće i voziće se tim putevima i koristiće železnice itd. Ali, nema veze, politika SNS je očuvanje mira i stabilnosti, politička samostalnost i nezavisnost, svakako dalji ekonomski napredak, kao što rekoh i briga o mladima. Mi, tako ponosni na ono što smo uradili u prošlosti, ponosno gledamo i u budućnost. U danu za glasanje SNS će podržati Predlog zakona. Hvala.
Hvala, koleginice Nikolić. Reč ima Veroljub Matić. Izvolite, gospodine Matiću.
Zahvaljujem, predsedavajući. Budžet je ogledalo rada jedne Vlade i ukoliko je budžet sa suficitom, naravno da Vlada sa nadležnim ministarstvima, javnim preduzećima, naravno tu je predsednik države, svi su oni jedan tim koji dobro funkcioniše i budžet dovode do suficita. Isključujući neka ranija zaduženja, mi bi, računajući ovogodišnji budžet, imali viškove, naravno da bi znali da se izborimo i sa njim i da ga upotrebimo na pravi način. Uvek sam bio konkretan i ovog puta ću biti konkretan i predložiću određene stvari kojima je ovde malo bilo reči, a to je da budžet može da bude i usmeravajući. Hoću nešto da kažem, ništa novo, ali jednostavno da podsetim. Zašto usmeravajući? Recimo, glavni grad Beograd, mislim da on ne treba da bude previše pritisnut proizvodnim fabrikama i pogonima. Prsten oko Beograda, prsten oko sto kilometara je najbolja udaljenost od velikog glavnog grada, od velikih potrošača da budu proizvodni pogoni tu. Zašto je to bitno? Bitno je, glavni grad se oslobodi pritiska doseljavanja, zagađivanja i svega ostalog što može da utiče na jedno dobro funkcionisanje glavnog grada, a samim tim okolina glavnog grada se razvija, narod ostaje tamo i mislim da je to svima bolje, a naravno da je to najbolje za Srbiju. To je primer. Imamo dobar primer u neposrednoj okolini, to su Beč i Ljubljana, koji vrlo dobro to rade i mislim da nam taj primer može poslužiti kao dobar primer. Što se tiče puteva, što se tiče moje opštine Koceljeva, govorim prvenstveno sada o autoputevima, put „Miloš Veliki“ i dva autoputa, naravno, autoput je i „Miloš Veliki“, dva autoputa koji treba da se izgrade, to je put Ruma-Šabac i put do Valjeva. Koceljeva se nalazi na nekih 30-ak kilometara od tri autoputa. Autoput i ne treba da uđe u svako mesto. Autoput treba da ima dobre pristupne saobraćajnice, koje nisu mnogo udaljene od autoputa i onda je to dobra destinacija za razvoj i ulaganje. Opština Koceljeva se nalazi u takvoj poziciji. Sem rekonstrukcije puta prema „Milošu Velikom“, sve ostalo su dobri putevi, tako da, jednostavno, to je ujedno i poziv investitorima da ulažu u opštinu Koceljeva. Nešto što hoću da kažem, a što je jako bitno za poljoprivredu, u prošloj godini počelo se ozbiljno ulagati u automatizaciju za protivgradnu zaštitu u poljoprivredi. Ta automatizacija se pokazala u funkcionisanju jako dobro i jako mi je drago što se u ovoj godini predvidelo da će se još jedan deo Srbije automatizovati u protivgradnoj zaštiti, tako da ćemo imati jednu veliku teritoriju ili veću teritoriju nego što smo imali u smislu efikasne protivgradne zaštite. To ne znači da će protivgradna zaštita biti ta koja će nas potpuno zaštiti, ali će biti mnogo bolja nego što je do sada. Mislim da će se tu ulaganje isplatiti i predlažem da i u sledećim godinama nastavimo u istom smeru. Dakle, 2,1 milijarda se ulaže u seosko područje. Mislim da je to nešto što je, neću da kažem novina, i do sada je to bilo, možda ne u tom iznosu. Mislim da je rukovodstvo ove države shvatilo da treba još više ulagati u ta seoska područja iz razloga, tamo postoji četiri infrastrukture koje su neophodne. To su: put, struja, voda i telekomunikacije. Ako to u seoskom području uradimo i ako bude pristupačno svima koji žive u ruralnom području, mislim da će ti ljudi dobro raditi, ostati i opstati na svojoj teritoriji i imaćemo i ostanak i opstanak, nećemo imati prazne teritorije. Naš seljak zna dobro da radi. Mi njega ne treba da previše pomažemo u nekom drugim delovima u smislu kvalitetnog rada, ali u ovom delu infrastrukture, mislim da treba da ga pomognemo maksimalno, i što se tiče republičkog budžeta i što se tiče opštinskih, odnosno gradskih budžeta. Još jedna mala sugestija, a to je fiskalni deficit. Postoje opštine i gradovi koji imaju kvalitetan budžet, ja ne govorim o apsolutnim iznosima, i ima potrebe da u pojedinim godinama taj fiskalni deficit se uveća u odnosu na propisani fiskalni deficit, kao što je opština Koceljeva uputila zahtev ministarstvu. Ne postoji nijedan razlog da se taj fiskalni deficit ne dozvoli, iz razloga što 15-ak zadnjih godina po završenim računima iskazuje se suficit. Nema zaduženja, nema kredita, a sve što bi se ulagalo, ulagalo bi se u razvojnu komponentu i infrastrukturu. Tako da, očekujem da će ministarstvo pozitivno odgovoriti na zahtev opštine Koceljeva. Relativno mali budžeti, oni se najbolje čuvaju od velikog broja malih davanja, bez obzira koliko to izgledalo u ovom momentu ovako, mala davanja uvek, lakše se opredeljuje prema malim davanjima, ali je veliki broj malih davanja nešto opasno za mali budžet, pogotovo u opštinama koje imaju male budžete. Ono što je za svakog čoveka, pa i za državu, pa i za rukovođenje ovom državom, najbitnije jeste, da bi mogla dobro da funkcioniše, da ima dobar novčanik i da bude dobar domaćin sa tim novčanikom. Budžet je jedan novčanik. Ako imamo pun novčanik i dobrog domaćina, mislim da je perspektiva zagarantovana, a to je što se tiče našeg državnog rukovodstva i ove Srbije. Zahvaljujem.
Hvala, gospodine Matiću. Reč ima prof. dr Miladin Ševarlić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine potpredsedniče. Ja neću podržati ovaj Predlog zakona o budžetu Republike Srbije za 2020. godinu iz više razloga, a svaki od njih pojedinačno je dovoljan da ovaj Predlog zakona ne bude podržan. Prvo, mislim da je i predsednik Narodne skupštine, a i skupštinska većina koja odlučuje o formulisanju dnevnog reda, pogrešila što ranije dostavljene završne račune za prethodne godine nismo prvo razmatrali, pa tek onda da razmatramo Predlog zakona o budžetu za 2020. godinu, jer ako ne analiziramo kako su trošena sredstva u prethodnim godinama, onda ne vidim mogućnost da argumentovano utičemo na promene i predlaganje Zakona o budžetu za narednu godinu. Drugo, u hiljadu i kusur stranica ovog materijala, koji predstavlja komplet Predlog zakona o budžetu, nema ni jedne reči o poreskim dužnicima, odnosno velikim poreskim dužnicima. To sam pre nekoliko sednica pitao ministra finansija, nadam se da će sada odgovoriti, ko su 100 najvećih poreskih dužnika u Srbiji i koliko meseci oni ne izmiruju svoje poreske obaveze ili godina, zašto im se vrši reprogram, da li koriste budžetska sredstva, a jesu poresku dužnici itd? Treće, podsećam i zahvaljujem Aleksandru Vučiću, to je prvi put, ako se ne varam, od imenovanja za potpredsednika Vlade Republike Srbije 2016. godine, pardon 2012. godine, 2014. godine izvinjavam se, nisam bio tada u Skupštini, hvala, da je izjavio 10. oktobra ove godine, citiram – seljak i vojnik su stubovi države. Za vojsku smo svi informisani svakodnevno koliko se izdvaja, opravdano, a za seljaka, ja bih samo, dozvolite, da pročitam jedan stih, odnosi se i na prethodni režim. Molim da ovo kamera zumira. Dakle, Ljiljana Bralović, koja živi u selu Pranjani napisala je 2002. godine poemu „Ovo nije molitva“. „Ovo nije molitva, ovo je krik! Nad ovom zemljom ptice pevaju tugom! Juče je u jednom selu umro poslednji stanovnik, a sutra će možda u drugom“. Ja bih, imajući u vidu da je od 2012. godine zaključno sa rebalansom budžeta za 2019. godinu, da ni jedan budžet u tom periodu, a ni u prethodnom periodu, izuzimajući 2004. godinu, nije bio u skladu sa Zakonom o podsticajima u poljoprivredi u ruralnom razvoju, član 4, koji propisuje za podsticaje u poljoprivredi, odnosno subvencije u poljoprivredi, minimalno 5% budžeta. Da li se zakonom o Predlogu budžeta mogu derogirati zakonski propisi koji su doneti pre ovog zakonskog propisa, kao što je slučaj sa predmetnim Zakonom o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju, jer u ovom periodu, ovog režima, poljoprivrednicima je oduzeto oko 80 milijardi dinara. Vidim da se pojedinci mršte, a evo kako to izgleda u budžetu za 2020. godinu. Ako je osnovica ukupan poreski prihod, a jeste, on iznosi 1.132 milijardi i 100 miliona. Pet posto od toga, što bi trebalo da bude minimalno za podsticaje u poljoprivredi, jeste 56 milijardi i 605 miliona. O tome sam govorio svaki put na sednicama Odbora za poljoprivredu i nikada, ni državni sekretar Ministarstva poljoprivrede, ni državni sekretar Ministarstva finansija, kada su prisustvovali ovim tematskim sednicama, nisu hteli, a sigurno znaju, jer to može da uradi svako, da pomnoži 1.132 milijarde i 100 miliona sa 5%, da bi dobio ovu cifru, da saopšti koliko treba da iznose podsticaji u poljoprivredi po Zakonu o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju. Na taj način, ovim Predlogom zakona za 2020. godinu, poljoprivrednicima je oteto od minimalne sume 16.016.247.000 ili 28,3% od pripadajuće sume po Zakonu o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju. Koliko to iznosi, dozvolite da vam kažem. To iznosi, molim vas, mesečno, evo tabele, 1.334.687.250 dinara ili 11.359.040 evra, računajući kurs sedamnaest i po dinara ili sedmično 308.004.750 dinara ili 2.621.317 evra, odnosno dnevno 43.880.129 dinara ili 373.448 evra… (Predsedavajući: Hvala, profesore.) Toliko je umanjeno za poljoprivredu od minimalnih 5%... (Predsedavajući: Hvala, prof. Ševarliću.) …za 364.000 dinara, tri hiljade evra. To je 50% onoga što država izdvaja za razvoj zadrugarstva u Srbiji.
Hvala. Reč ima ministar Siniša Mali. Izvolite.
Hvala puno. Uvaženi poslanici, samo zarad informisanja javnosti i zarad, naravno, vašeg informisanja, pročitaću samo četiri brojke koje dovoljno govore o tome koliko pažnje Vlada Republike Srbije posvećuje poljoprivredi. Dakle, 2019. godine, ove godine, ukupan budžet za poljoprivredu je 55,15 milijardi zajedno sa IPARD dva, sledeće godine je 58,15 milijardi zajedno sa IPARD dva. Dakle, za tri milijarde dinara više. U procentima, u odnosu na poreske prihode za 2019. godinu, to je 5%, a naredne godine će biti 5,2%. Dakle, apsolutno nije istina da se budžet smanjuje, nego da se povećava. Sa druge strane, taj broj od 5% ispunjavamo već 2019. godine, a za 2020. godinu biće još više. Druge dve cifre koje hoću da podelim sa vama su sledeće, a to su subvencije za poljoprivredu. Godine 2012. 29,5 milijardi dinara je otišlo na subvencije u poljoprivredi. Ove godine 43,7 milijardi. Nadam se, za one koji znaju da broje, da je 43,7 veće od 29,5. To je znato veća ulaganja za subvencije u oblasti poljoprivrede koje su usmerene ka tome da olakšate i poboljšate poslovanje naših poljoprivrednika uz otkup mehanizacije, poljoprivredne mehanizacije i podršku koju u tom smislu pružamo. Ovo je prava mera za budžet i biće još više u godinama koje dolaze, ali mi očekujemo još bolje rezultate iz oblasti poljoprivrede. Hvala puno.
Hvala, gospodine ministre. Reč ima prof. Ševarlić, pravo na repliku. Izvolite.
Zahvaljujem. Ne znam odakle gospodin ministar čita te podatke, ali ja sam izvadio podatke iz ovog materijala koji smo svi mi dobili zvanično. Dakle, 1.132 milijarde i 100 miliona su ukupno planirani poreski prihodi. Pet posto od toga je 56 milijardi i 605 miliona ili ja ne znam račun. Moguće je da ne znam račun, ali molim vas to dokažite. Ministarstvu poljoprivrede pripada po predlogu budžeta za 2020. godinu 51.993.012.000 dinara, to je Razdeo 24, a subvencijama u poljoprivredi svega 40.588.753.000 dinara. Prema tome, subvencije u poljoprivredi čine 3,59% ukupnih poreskih prihoda a ne 5% i to je minus 16.016.247.000 dinara, kao što sam rekao. Drugo, IPARD koji navodite, gospodine ministre, predviđen je, odnosno planirano je 3.934.000.000 u ovim dokumentima koje ste nam dali. Ako vi imate neka druga dokumenta koja poslanici nisu dobili, to je druga stvar. Najzad, ostaje otvoreno pitanje i ja molim predsednika Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo da odgovori ako je Zakonom o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju, članom 4. definisano da je minimalno za podsticaje u poljoprivredi i ruralnom razvoju 5%, a članom 2. definisano šta su podsticaji u poljoprivredi, ne može se ukupan Razdeo 24. koji podrazumeva i objektivno potrebne nužne troškove za funkcionisanje Ministarstva poljoprivrede tretirati kao podsticaj registrovanih poljoprivrednih gazdinstava. Hvala lepo.
Hvala prof. Ševarliću. Reč ima gospodin Siniša Mali, ministar finansija. Izvolite.
U vaše vreme, gospodine Ševarliću, subvencije za poljoprivrednike bile su 29,5 milijardi dinara, 2012, evo, imam tu kao poslednju godinu, verovatno je bilo još gore u godinama koje su prethodile tome. Ove godine 43,7 milijardi dinara. Jesam li slagao nešto ili nisam slagao nešto? Jel 29,5 milijardi u vaše vreme 2012. manje nego 43,7 milijardi subvencija za poljoprivrednike ove godine? Drugo, nisam razumeo koju ste cifru iskoristili za ukupne poreske prihode, gospodine Ševarliću, u odnosu na koje se i meri ukupan budžet za poljoprivredu? Mislim da ste rekli hiljadu trista i nešto miliona. (Miladin Ševarlić: 1.132.100.000 dinara.) I kada podelite to sa 58,15... (Miladin Ševarlić: Kada pomnožite sa 5%...) Pa, ja vam govorim, izvolite pa iskoristite digitron pa mi recite koju ste cifru dobili, ja dobijem jednu, vi dobijete drugu, a da vidimo ko je u pravu. Hvala.
Hvala ministre. (Miladin Ševarlić: Replika.) Gospodin Ševarlić želi reč, repliku. Izvolite. Mada, koliko vidim računi se ne slažu, teško da ćemo doći do… Izvolite.
Ovo je rađeno u Excel, na računaru prema tome, nije to moj program to je Office program, prema tome, pretpostavljam da i Ministarstvo koristi iste programe, da su ti programi licencirani, da je plaćena licenca kao što je i kod mene plaćena, ali ja ću ove podatke 12. decembra, ako se ne varam, ili ne znam kog tačno, možda sam pogrešio datum, saopštiti na naučnoj konferenciji Naučnog društva ekonomista Srbije. Gospodine ministre, cifru koju ste naveli navodno u mom periodu, svi periodi su moji, stariji sam od vas i ja se ne odričem nijednog perioda, kao što se ne odričem nijednog registrovanog poljoprivrednog gazdinstva za koje ste vi tvrdili na jednoj od prethodnih sednica da su izmirene sve obaveze iz 2017. i 2018, a nije tačno. Mogu i da vam dokumentujem i to sam saopštavao već sutradan na toj sednici. Sad mogu da vam dokumentujem još sa imenima mojih poljoprivrednika koji nisu dobili subvencije za 2018. godinu, ali to sad nije bitno. Dakle, 56.605.000.000 je cifra koja minimalno treba da bude na poziciji i ja imajući u vidu predlog predsednika SRS od juče, koji je predložio da se ono što je oduzeto penzionerima reprogramira u naredne četiri godine. Ja isto to predlažem, što je oduzeto poljoprivrednicima 80.000.000.000 da se reprogramira za narednih toliko godina. Hvala.
Hvala prof. Ševarliću. Reč ima ministar Siniša Mali, pa onda predsednik Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, gospodin Komlenski. Izvolite ministre.
Hvala. Uvaženi poslanici, evo samo još jedanput zarad istine i zarad građana Srbije, 58,15 milijardi podeljeno sa 1132,1 daje 5,13%. Hajmo samo ljudi da govorimo o ciframa. Ne znam kakvi ekseli, ovako, onako. Uzmite bilo koji kalkulator pa izračunajte. Bez obzira na promociju koju vi želite ovim putem da napravite sebi, poštujem, ovde je istina najvažnija. Dakle, zajedno sa IPARD-om 2 mi u budžetu za narednu godinu imamo 5,2% od poreskih prihoda budžet za poljoprivredu i iz godine u godinu taj budžet će rasti, kao i subvencije za poljoprivredne proizvođače jer smatramo da su nam poljoprivrednici i poljoprivreda veoma, veoma važni kao izvor rasta i kao jedan od osnova naše ekonomije. Hvala puno.
Hvala gospodine Mali. Reč ima Đorđe Komlenski. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Više bih voleo da ste mi dali reč pre gospodina ministra da ne ispadne sada plagijat, ali mi u Odboru nismo gledali ni Word ni Excel. Mi smo sabirali na olovku i došli do toga da je ovo u skladu sa Ustavom i zakonom. Kada se sve uzme u obzir preko 5% ide za poljoprivredu. Prema tome, vratite se proverenim starim metodama pa ćete videti da ipak niste u pravu. Hvala.
Hvala gospodine Komlenski. Sada reč ima gospodin Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, jako je zanimljiva ova diskusija oko … (Miladin Ševarlić: Replika. Nemam duplo vreme predsedavajući.)
Izvinite gospodine Arsiću. Profesore Ševarliću, imaćete priliku. Moram dati i drugim kolegama šansu [[Miladin Ševarlić: Slažem se, ali da završimo repliku jedan na jedan.]] Sve su replike na vaš govor. Imaćete pravo, imaćete mogućnost da odgovorite. Nemojte da se ljutite. (Miladin Ševarlić: Ali imam dva minuta.) Pa takav je Poslovnik. Šta da radim? Ja bih vam dao 20 minuta. Samo budite strpljivi. Izvolite gospodine Arsiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, meni je jako zanimljiva ova diskusija oko subvencija u poljoprivredi. Sada ću da kažem i zašto. Sada se polemiše oko iznosa koji se dodeljuje poljoprivrednim proizvođačima, a nikako da se dotaknemo diskusije kako je to po Zakonu o podsticajima u poljoprivredi regulisano kako se ta sredstva dodeljuju ili šta je bilo i kako se radilo do 2012. godine kada je moj uvaženi kolega, prethodni govornik uživao u svim blagodetima bivšeg režima. Nije jedini. Znate, tada su se davali kao podsticaji u poljoprivredi subvencije u poljoprivredi recimo po jednom hektaru obradive površine pa je to bilo neki put i 200 evra, pa je smanjivano na 150, 120 evra itd. Kada bi čovek pomislio da je to ispravna jedna politika, a najčešće laik tako pomisli, dolazimo do sasvim drugačijih podataka. Čast onim poljoprivrednim proizvođačima koji su zaista ta sredstva koristili namenski kako im je država to odvajala, ali imali smo i mangupe kao što je recimo „Delta kompanija“, kao što je recimo šećerko Kole, kao što je recimo „Viktorija grupa“, koji su uzimali za 20,30 evra od države obradivo poljoprivredno zemljište, a onda od te iste države naplaćivali subvencije od 120,150 ili 200 evra. Sada se čudimo što je poljoprivreda u tako teškom stanju. To je uništavamo bilo sistematski, godinama. Cilj je bio samo jedan - da se na jeftin način dođe do sirovina u poljoprivredi da bi se time trgovalo na berzama. Ništa drugo nije bilo u pitanju. Jel pšenica berzanska roba? Jeste. Kukuruz, jel berzanska roba? Jeste. Pa će država da dotira, da bi taj individualni mali sitni poljoprivredni proizvođač imao kakvu-takvu kalkulaciju da to proizvodi, da taj proizvod bude jeftin ovde u Srbiji, razliku do ekonomske cene da dopunjuje država, a onda Šećerko, Mišković i "Viktorija" s time da trguju na svetskim berzama.
Hvala. Dao sam vam repliku.
Nisam ja tražio repliku, niti sam ispunjavao uslov.
Moram sad da dam reč i gospodinu Ševarliću.
Daćete mu kad ja završim. Evo, dao sam mu ja pravo na repliku.
Onda po dnevnom redu.
Ja sam se prijavio redovno, po redosledu prijavljenih za reč. Čudi me da tada nije bilo tolike brige za poljoprivredne proizvođače? Valjda su svi smatrali da je država krava muzara koja ima subvencije u vidu skupih kredita, kako nas je zaduživao bivši režim, i mislili su da to može doveka da traje. Pa, ne može. Nemojte, molim vas, više toliko da brinete o poljoprivrednicima. Nemojte, zaista. Kako ste brinuli o njima pre 10 godina, bili su na ivici izumiranja, da bi došli do njihovih obradivih površina, tajkunska preduzeća koja sam spominjao. Sela su nam u tom periodu opustela, a ne sada. Još tada su bila pusta. Možemo da pričamo i o tome, kao što su mnogi ovde govorili, da je budžet predizboran. Ja ne mogu s tim da se složim. Ili izborni, kako još neki dobacuju. Ne mogu s tim da se složim. Ovaj budžet je nastavak budžeta, znači ima određen redosled, ako pogledate, ima čak i matematički obrazac, koji je započet 2017. godine Zakonom o budžetu. I ono što je najvažnije, u naš Zakon o budžetu, a to niko nije i ne može da ospori, a to je da je prihodna strana realna, da je ostvariva i da ne predstavlja opasnost po javne finansije Republike Srbije. Ja bih voleo da preko puta nemam samo predstavnike opozicije već i predstavnike bivšeg režima, da ih podsetim šta su sve oni pričali od 2014, 2012, 2013. godine, kakva sudbina čeka građane Srbije, kako su ih plašili, kako su nas optuživali za sve ono što su oni radili, dok su pljačkali, otimali od tih istih građana Srbije za koje se navodno brinu. Jel, znate, da je Srbija ista onakva kakva je bila 2010. i 2011. godine, da je predsednik Republike Srbije Aleksandar Vučić isto onako anemičan kakav je bio Boris Tadić, danas Srbija ne bi bila pod tolikim pritiscima zemalja u okruženju, jer kad ste mali, slabi, tad vas svi vole. Kada postajete ozbiljna država i kada postajete ekonomski, politički, bezbedonosni i regionalni centar, prirodno je da imate toliko protivnika. Samo mi je žao što među kolegama poslanicima, pogotovo iz bivšeg režima, imamo mnogo onih koji podržavaju zemlje u okruženju koje po nekim postupcima ne mogu da kažem da su baš prijateljske prema Republici Srbiji. Ili barem pojedinih političara koji ne vrše vlast, ali imaju preduslove da to rade u nekom budućem periodu. Da vam ne spominjem pod kakvim će sve napadima Republika Srbija da bude kada započne kampanja za predsednika Republike u Hrvatskoj. Međutim, ono što mene iznenađuje jeste da Narodna skupština da bi ostvarivala svoju punu funkciju koju ima po Ustavu, zakonodavna, izborna i kontrolna uloga, da postoje pojedini državni organi koji treba da pomognu Narodnoj skupštini u njenoj nadzornoj ulozi, počinju sve više i više da se bave politikom. Ako pogledate u bilo kojim elektronskim medijima i štampanim, uvek će da se provlači jedna tema koju plasira Fiskalni savet, a to je da je povećanje zarada u javnom sektoru najveća greška ovog budžeta i da to može da dovede u pitanje ceo reformski proces koji sprovodi Vlada Republike Srbije, počev od 2014. godine. Sledeći napad neće biti samo na političke stranke i nosioce vlasti, već će biti i to da zaposleni u državnoj upravi imaju ogromne plate, što nije naravno tačno i da ništa ne rade, što, naravno, nije tačno, i da je to bogom dana služba gde samo trebate da se zaposlite i sačekate penziju. Da ne ulazim previše u stručne detalje oko toga šta priča Fiskalni savet, ali ih molim da se uzdrže od nekih komentara, jer neki koji to komentarišu nemaju ni moralno ni bilo koje drugo pravo da pričaju o zaradama koje primaju zaposleni u organima državne uprave. Da bi građani Srbije znali kolike su zarade, referent sa srednjom stručnom spremom prima jedva nešto više od 30 hiljada dinara kada počne da radi. Mlađi savetnik, znači lice koje ima visoku stručnu spremu, počinje da radi sa platom od 35 ili 36 hiljada dinara. Onda se pojavi gospodin koji prima platu od 214 hiljada dinara da kritikuje što će oni mladi, reći ću i ime, nema problema, koji započinju svoj život, koji treba da se venčavaju, koji treba da rađaju decu, koji treba da zasnivaju svoje porodice, primaju 36 i 37 hiljada dinara. Reč je o predsedniku Fiskalnog saveta, Pavlu Petroviću. Znam da će da mi zameri i da se ljuti na mene, to je njegov problem. Samo da vam kažem, nije sporno ni to što prima penziju od 81.300 dinara. To samo uvećava njegov prihod na nekih blizu 300.000 dinara. Nije sporno ni to što je dopisni član SANU, koja se takođe finansira iz budžeta Republike Srbije, tu prima 98.476 dinara, što znači da gospodin Pavle Petrović, koji kritikuje povećanje zarada u javnom sektoru, koje u nominalnom iznosu iznosi negde oko tri, četiri hiljade dinara, prima mesečno po raznim osnovama 400.000 dinara. Sve je po zakonu, da budemo jasni. Samo je pitanje – da li je moralno? Da li takav čovek ima pravo da izađe i da kritikuje povećanje zarada u javnom sektoru koje u nominalnom iznosu najviše iznosi tri do pet hiljada dinara? Onda imamo još jedan problem. Znate, Fiskalni savet je ustanovljen zakonom o izmenama i dopunama Zakona o budžetskom sistemu 2010. godine, a lica koja su imenovana u Fiskalni savet su imenovana 2011. godine. Po članu 92g Zakona o budžetskom sistemu regulisani su načini prestanka funkcije članovima Fiskalnog saveta. Jedna od tih tačaka bila je i – odlaskom u penziju prestaje funkcija članu Fiskalnog saveta. Fiskalni savet izabran je 2011. godine, ali jedna tačke je morala da bude brisana, a to je da članu Fiskalnog saveta prestaje mandat odlaskom u penziju, ispunjenjem uslova za odlazak u penziju. Treba li da kažem koje godište je gospodin Pavle Petrović? Po podacima koji su javno dostupni, rođen je 1947. godine i izborom na funkciju člana predsednika Fiskalnog saveta za manje od godinu dana ispunjavao je uslov za odlazak u starosnu penziju. E sad, imamo i motiv zašto gospodin predsednik Fiskalnog saveta kritikuje Aleksandra Vučića, kritikuje Vladu Republike Srbije, jer, znate, Boris Tadić mu je dao 400.000 dinara zarade. Znači, umesto da se bavi nekim naučno-istraživačkim radom, da motiviše mlade stručnjake da se uključe u javne finansije, on uporno drži, ne odriče se 400.000 dinara i još priča kako zarade u javnom sektoru ne treba povećavati, to sve zbog navodne brige o fiskalnoj stabilnosti i tome da li će reforme koje su sprovedene biti dovedene u pitanje. Još bih postavio pitanje – koju je to fiskalnu procenu od 2014. godine Fiskalni savet dao ispravnu? Ne sećam se da je ijedna bila takva, svaku je promašio. Onda postavljam i jedno drugo pitanje – šta će nama takav Fiskalni savet? Fiskalni savet koji treba da pomaže narodnim poslanicima prilikom donošenja zakona o budžetu daje narodnim poslanicima pogrešne informacije. Znači, poručujem predsedniku Fiskalnog saveta Pavlu Petroviću da počne da se bavi svojim poslom, a ne da se bavi konferencijama za štampu, jer ga za to građani Republike Srbije ne plaćaju 400.000 dinara, nego ga plaćaju da narodni poslanici dobijaju istinite i tačne podatke o zakonu o budžetu. Zato prima platu. Da smo slušali Fiskalni savet, danas ne bismo imali ni stabilne javne finansije, ni sprovedene reforme, ni stopu nezaposlenosti koja je manja od 10%, a moram da podsetim kolege da smo nasledili skoro 27% i javni dug koji je bio blizu 70%. Fiskalni savet nam nikada nije dao podatak kako je to bivši režim nagurao javni dug do 70% i kako je on nastajao, čak i kada su izgubili vlast. Jer, bože moj, po Fiskalnom savetu javni dug je samo ono na šta Narodna skupština da saglasnost. Nikada nisu prihvatili činjenicu da u javni dug dolaze i sve one neizmirene obaveze koje su trebale biti izmirene iz redovnih prihoda, a tih redovnih prihoda nije bilo, jer su Boris Tadić, Dragan Đilas i ekipa oko njih uništili potpuno privredni i ekonomski sistem Republike Srbije. O tome Fiskalni savet ćuti. Znači, oni neka se bave poslom za koji primaju platu od građana Republike Srbije. Narodni poslanici će se baviti takođe svojim poslom, podržaće ovaj budžet Republike Srbije, barem u većini, zato što ima kontinuitet sa svim budžetima koji su unazad pet godina donošeni ovde u Narodnoj skupštini i zato što je ovo razvojni, a ne predizborni ili izborni Zakon o budžetu.
Hvala, gospodine Arsiću. Pravo na repliku ima profesor Miladin Ševarlić. Izvolite, profesore.
Zahvaljujem, gospodine potpredsedniče. Gospodine ministre, ovo je tekst Predloga budžeta Republike Srbije za 2020. godinu. Na stranici 124, razdeo 24 Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, čitam – 51.993.912.000 dinara. Jesam li ja pogrešio ili ste vi dostavili pogrešan materijal poslanicima? Na stranici 131, Programska aktivnost 4005 IPARD – 3.997.737.000, to je ušlo u 51.993.000.000, gospodine ministre, i nemojte da mi tvrdite da to nije ušlo u ukupnu sumu koja je planirana za razdeo 24. Toliko radi javnosti i toliko radi toga što je pogrešan digitron ili ne znam šta drugo. Ali da vas podsetim, gospodine ministre, ja sam ovde našao kod mene odgovor na moje poslaničko pitanje koje je potpisao ministar poljoprivrede Branislav Nedimović, broj 9-00-00019/2017-09 od 23. novembra 2017. godine, dozvolite da vam pročitam. Pozicije su godina, budžet Ministarstva poljoprivrede i podsticaji u poljoprivredi i ruralnom razvoju. Za 2013. godinu podsticaji u poljoprivredi i ruralnom razvoju su 33.243.033.000, to je 4,37% od pripadajućeg, za 2015. godinu 23.540.000.000 ili 3,08%, za 2016. godinu 23.826.620.000 ili svega 2,87%. Ne znam da li je od 2004. godine do danas ikada bio agrarni budžet takozvani ili podsticaji za poljoprivredu i ruralni razvoj svega 2,87%. (Predsedavajući: Hvala.) Poslao sam vam ovo, gospodine ministre, nisam našao na sajtu Ministarstva finansija drugi kontakt, poslao sam na pres mfin.gov.rs. Hvala lepo.
Hvala, profesore Ševarliću. Reč ima ministar Siniša Mali. Izvolite, gospodine ministre.
Hvala puno. Uvaženi poslanici, molio bih samo da onaj ko se bavi poljoprivredom i budžetom za poljoprivredu takođe pogleda i član 6. na strani 54. Zakona o budžetu, i tu ću stvarno da završim ovu temu, dakle, imate i podsticaje IPARD II 6,294 milijarde za 2021. godinu koji se isplaćuju u 2020. godini. Voleo bih da to znate vi koji se bavite poljoprivredu, ali ako ne znate, evo, ja sam vam sada rekao i završio bih stvarno tu temu. Vidim da veoma insistirate na vašoj promociji i na iznošenju neistina. Istina je ta koju sam vam rekao, dva ili tri puta sam vam ponovio cifre, podelio ih zajedno sa vama ovde ispred kamera, može to nekome da se sviđa ili ne, ali budžet za poljoprivredu za 2020. godinu je veći nego za ovu godinu u iznosu koji sam vam malopre pročitao, a vi još jedanput pročitajte član 6, pa onda saberite te cifre malo bolje. Hvala puno.
Hvala, gospodine ministre. Profesor Ševarlić ima pravo na repliku, ali mislim da ovo moramo završiti. Izvolite.
Nemam nameru da repliciram više gospodinu ministru jer je očigledno da nije u pravu. Koristim priliku da javno zamolim predsednika Republike Aleksandra Vučića da, pošto mi je njegov generalni sekretar prošle ili pretprošle godine odgovorio da predsednik države nema pravo da ne potpiše ukaz o proglašenju zakona, da iskoristi svoje pravo kao predsednik i ne potpiše ukaz o proglašenju Zakona o budžetu Republike Srbije za 2020. godinu, dok se ne nadomesti minimalnih 5% za poljoprivredu i ruralni razvoj, jer je to minimalno pravo poljoprivrednika. Samo od 2012. godine do 2018. godine, na bazi rezultata popisa 2012. i rezultata ankete u poljoprivredi koja je sproveo Republički zavod za statistiku 2018. godine, nestalo je 90.000 porodičnih poljoprivrednih gazdinstava. To najrečitije ukazuje kakva je ekonomska i socijalna situacija poljoprivrednika. Hvala lepo.
Hvala, profesore Ševarliću. Za reč se javio dr Vladimir Orlić. Pravo na repliku. Izvolite.
Dobro, pošto nekima očigledno nije jasno zato što ne žele da im bude jasno, evo da razjasnimo stvar, onima koji žele da slušaju i kojima nije teško da neke stvari porede, posebno ako su lako uporedive. Dve hiljade dvadeseta godina, dakle, ovaj predlog o kome pričamo sada, ukupan budžet 51.993.000.000, itd, kao što smo rekli. Isto to, 2010. godine, dakle, u vreme kada su ovi što sad sve znaju, pa znaju i da treba da se potpiše zakon kojim usvajamo budžet ili ne treba, dakle, u njihovo vreme, sjajno vreme, moram da kažem, 25.621.000.000, grubo, tačno dva puta manje. Subvencije, ukupan iznos 2020. godina, ovaj predlog o kom pričamo sada, ukupno svi izvori 40.588.000.000 i nešto više. Njihova sjajna, takođe fantastična 2010. godina, ista ta stvar, 20.153.000.000, čudno ili ne, ali opet dva puta manje. Dakle, sve što je u njihovo vreme, kojim se očigledno i danas diče i dalje ga priželjkuju da im se nekako vrati, ali toga, izgleda, biti neće, bilo ovako. Danas je po dva puta bolje, po dva puta bolje najmanje. I ovaj budžet omogućava to, najmanje dva puta bolje kada je o poljoprivredi reč. Kada je reč o drugim sektorima, tu su i veće plate, veće penzije, novi auto-putevi, železnički koridori i sve ono što nismo mogli ni da sanjamo kada je sve bilo ovako sjajno u njihovoj 2009, 2010. ma, nije im ni 2011. ni 2012. godina, bila mnogo bolja, ali svakako je bila lošija nego što je ovo danas. Dakle, da ovo što danas imamo, što smo stvorili, što smo stekli, menjamo za to njihovo, mislim da to nikome ozbiljnom u ovoj državi ne pada na pamet. Pitajte bilo kog čoveka da li hoće penziju veću nego ikada da mu vratimo na to njihovo vreme, jel hoće platu od 500 evra u proseku i nešto više, da vratimo na njihovih 320. Neće niko. Mi ćemo zbog toga, što je ovo danas ovako bolje od tog njihovog, sa velikim zadovoljstvom da glasamo, a onaj ko je pozvan da to uradi siguran sam sa ništa manjim zadovoljstvom i da zakon potpiše. Hvala lepo.
Hvala, dr Orliću. Profesore, rekli ste da se više nećete javljati? [[Miladin Ševarlić: Hoću i ja repliku.]] Vi tvrdite jedno, ministar i gospodin Orlić sasvim drugačije, i ne vidim sada razlog da dajemo u nedogled replike. Predlažem da nastavimo dalje sa radom. Reč ima narodni poslanik Bojan Torbica [[Miladin Ševarlić: Zašto ja nemam pravo na repliku?]] Svi imaju duplirano vreme, a ja nemam.) Prof. imate pravo na repliku, jednostavno, dao sam šest, sedam puta pravo na repliku i vama i ministru, gospodinu Orliću jednom, pravo na repliku, možemo da idemo u nedogled, možemo do 100 replika da dođemo, ali pitanje je da li ima smisla. Drugi ljudi čekaju, kolege čekaju da se obrate. Budite prisutni, verovatno će biti prilike da se opet obratite. (Miladin Ševarlić: Svi imaju duplirano vreme, a ja nemam.) Takav je Poslovnik, ja ga nisam pravio, možete da se obratite Nenadu Konstantinoviću, ne meni. Hvala vam na razumevanju. Reč ima Bojan Torbica. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Cenjeni ministre, kolege narodni poslanici, kao što je moja koleginica Ana Karadžić u svom jučerašnjem obraćanju već najavila, poslanička grupa Pokret socijalista, Narodna seljačka stranka, Ujedinjena seljačka stranka će u danu za glasanje podržati predloženi budžet za 2020. godinu. Razloga za ovakav naš stav je mnogo, a jedan od glavnih jeste činjenica da se ovim budžetom završava period konsolidacije javnih finansija i ulazi u razvojni period za državu Srbiju. Ovakav odnos prema planiranju budžeta pokazuje da Srbija stabilno korača sigurnim putem izlaska iz živog blata u koje su nas dosmanlijske vlasti predvođene Borisom Tadićem, Draganom Đilasom, Vukom Jeremićem i njihovim satrapima, uvlačile sve do maja 2012. godine. Ovakav odnos prema budžetskoj politici pokazuje da je Srbija počela da zaceljuje rane koje joj je bivši režim naneo pljačkaškom privatizacijom, masovnim otpuštanjem radnika, kriminalom, korupcijom, pustošenjem budžeta i budžetskih fondova, zaduživanjem i dovođenjem države na ivicu bankrota i siromaštva. Budžet za 2020. godinu je razvojni budžet i mora se priznati da je izuzetno dobro odmeren, isto kao i budžet za prethodne četiri, pet godina. Kada bismo u nekoliko reči hteli da svedemo celokupnu planiranu budžetsku politiku za 2020. godinu, mogli bismo je svesti na pojmove, znači značajan porast investicija, rast standarda građana, odnosno povećanje plata i penzije. Naravno, ono što nikako ne smemo zaboraviti da pomenemo jeste poresko rasterećenje rada. Kada govorimo o porastu javnih investicija, moram pohvaliti činjenicu da je Predlogom budžeta planirano više novca za javne investicije, što jasno pokazuje razvojnu stranu ovog budžeta, tako da je za njih u 2020. godini, predviđeno 260 milijardi dinara, što je za čak 40 milijardi dinara više nego u ovoj godini. Od planiranog iznosa najviše je namenjeno za ulaganje u infrastrukturu, pre svega za Moravski koridor deonice Pojate – Preljina, za izgradnju saobraćajnice Ruma – Šabac – Loznica, zatim za brzu saobraćajnicu Novi Sad – Ruma, deonicu Preljina – Požega, projekat Mađarsko – Srpske železnice, kao i za rekonstrukciju železničke pruge Niš – Dimitrovgrad i još veliki broj projekata koje nisam naveo, a biće realizovano tokom 2020. godine. Samo ovo što sam spomenuo je mnogostruko više nego što su dosmanlijski kriminalci uradili tokom svoje dvanestogodišnje vladavine. Zahvaljujući dobrim rezultatima, kako u ovoj, tako i u nekoliko prethodnih godina, stvoren je fiskalni prostor, koji će uz ovomesečno povećanje zarada u javnom sektoru jednokratnu pomoć svim penzionerima u visini od 5.000 dinara i povećanje penzija od 1. januara sledeće godine, u mnogome uticati na poboljšanje životnog standarda svih građana. Kada govorimo o poboljšanju životnog standarda ne smemo zaboraviti ni značajno uvećanje minimalne zarade za iznos od 3.000 dinara. Sagledavajući sve ovo i upoređujući ovakve rezultate sa onim koje je ostvarivao dosovski režim pre desetak, petnaest godina kao levičar i socijalista osećam zadovoljstvo što je Pokret socijalista, partija koju pripadam, deo jedne ovakve socijalno odgovorne vlasti, vlasti koje iznad svega stavila interes države Srbije i njenih građana, vlasti koja zahvaljujući odgovornoj politici koju je 2014. godine, zacrtao tadašnji premijer, a današnji predsednik Aleksandar Vučić, uspela da spasi Srbiju sa ivice ponora koju je gurala tadašnja vlast. Više je nego žalosno kada danas u medijima gledamo Borisa Tadića, Dragana Đilasa, Vuka Jeremića, Bojana Pajtića i sve one koji su pljačkali i pustošili Srbiju, one koji su svakodnevno otpuštali na stotine radnika, one koji su sprovodili pljačkašku privatizaciju, a Srbiju prepustili tajkunima i narko-klanovima koji su im bili i najveći investitori, ali i najvažniji finansijeri. Kada takve gledani kako glume navodnu zabrinutost za državu i građane, ta nazovi gospoda, je imala više od decenije da pokaže na delu svoju brigu prema građanima i da su bar na neki trenutak prekinuli sa krađama, da su se bar na tren setili običnih ljudi, setili njihovih problema, njihovog jada i njihovih muka, da su umesto konstantnog otimanja i trpanja državnih para u sopstvene džepove, umesto da kradu od onih najsiromašnijih, od bolesnih, od trudnica, porodilja, male dece, od osoba sa posebnim potrebama, da su bar na trenutak pomislili da im pomognu, možda danas ne bi bili tu gde se nalaze, tu gde zaslužuju da budu, na političkom smetlištu. Hvala.
Hvala, gospodine Torbica. Reč ima narodni poslanik Vlado Babić.
Zahvaljujem. Uvaženi predsedavajući, poštovani gospodine ministre sa saradnicom, uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, danas je pred nama Zakon o budžetu za 2020. godinu. Tokom 2019. godine nastavili smo sa poboljšanjem makroekonomskih performansi naše privrede. Nastavili smo i sa politikom privrednog rasta i stabilnosti, jer je to je politika Srbije koju vodimo i za koju se zalaže kompletna Vlada na čelu sa našim predsednikom Republike Srbije. Sve predviđene i donete makroekonomske mere donete su u cilju jačanja i uspostavljanja modela rasta koji se zasniva na povećanju investicija i izvoza, a to je sve usmereno na poboljšanje kreditnog rejtinga naše zemlje, kao i poboljšanje privrednog položaja, odnosno privredne aktivnosti naše zemlje koji će u 2020. godini biti 4%. Zna se da je priliv stranih investicija bio preko 3,7 milijardi evra i za toliko je povećan kreditni rejting Srbije. Stopa rasta u 2019. godini iznosi 3,5%, nezaposlenost se približava jednocifrenom broju, a inflacija ostaje niska i stabilna. Privredni rast, kao i proteklih godina, ostaje na uzlaznoj putanji. U raznim delatnostima imamo povećanje BDP. Recimo, u građevinarstvu - 14,1%, sektor komunikacija - 8,6%, u kopnenom saobraćaju - 8,3%, vazdušnom saobraćaju - 6,0%, turističkom sektoru - 5,6% itd. Budžetom Republike Srbije u 2020. godini predviđeni su ukupni prihodi u iznosu od 14,5 milijardi dinara, što predstavlja i povećanje od 1,7%. Čini se da će fiskalni prostor u 2020. godini biti iskorišćen za povećanje kapitalnih investicija, za povećanje plata i penzija, kao i za poresko rasterećenje privrede. Ovim merama želi se povećati životni standard građana, s tim da se ne ugrožava stabilnost javnih finansija uz smanjenje javnog duga Rast plata u javnom sektoru predviđen je za povećanje od 8% do 15%, s tim što će prosečna plata u Srbiji biti 500 evra, sa tendencijom rasta, a povećanje penzija po tzv. švajcarskoj formuli biće 5,4%. Svako ministarstvo dobija deo predviđenog budžeta Republike Srbije za 2020. godinu, tako je Ministarstvo za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja, dobilo 139,2 milijarde dinara iz svih izvora finansiranja, da bi samo iz budžeta bilo izdvojeno 127,1 milijarda dinara. Nominalno gledajući, to je povećano izdvajanje iz budžeta u odnosu na 2019. godinu 5,8 milijardi. Veći deo budžeta planiran je i obezbeđen za isplatu prava korisnika u oblasti zaštite porodice i dece, odnosno 1,9 milijardi dinara više nego u 2019. godini. Kada je u pitanju socijalna zaštita, sredstva u budžetu su veća za oko 2,6 milijardi u odnosu na 2019. godinu, s tim što je od tih sredstava predviđeno 1,8 milijardi za korisnike prava socijalne zaštite, zatim za hraniteljske porodice je predviđeno 420 miliona, o ustanovama socijalne zaštite 330 miliona za povećanje plata zaposlenih u ustanovama socijalne zaštite i preko 330 miliona je predviđeno za investicije za implantaciju informacionog sistema SO IZIS-a. Sto pedeset miliona je predviđeno za podršku p prekvalifikacije naših građana. Boračko-invalidska zaštita će dobiti 700 miliona više nego 2019. godine, a za povećanje standarda zaposlenih predviđeno je 8% povećanja plata za zaposlene u ministarstvu i 9% za zaposlene u ustanovama socijalne zaštite. Ovim sredstvima budžet će obezbediti bolje uslove za korisnike socijalne zaštite kroz investiciona ulaganja, kao i porast standarda zaposlenih u ustanovama socijalne zaštite. Što se tiče Ministarstva zdravlja, ukupni budžet je veći za 13,826 milijardi dinara ili 73,38% u odnosu na 2019. godinu. Sam procenat govori sam o sebi, o brizi države, o zdravstvenoj zaštiti i brizi za zdravlje građana Srbije. Za 2,4 milijarde povećan je iznos predviđen za lečenje retkih bolesti. Daleko više se ulaže u prevenciju koja je jedna od bitnih karika u zdravstvenoj zaštiti naših građana. Znatno više sredstava je predviđeno za razvoj infrastrukture zdravstvenih ustanova, kao i za nabavku lekova i medicinske opreme. Generalno gledajući, s obzirom da je već treću godinu unazad ostvaren suficit, imaćemo dovoljno fiskalnog prostora za dalje povećanje životnog standarda. Zato je jako bitno povećanje stope rasta u narednom periodu, jer to će značiti realan rast plata i penzija, povećanje standarda i sveukupno boljitak u životu građana Srbije. Hvala.
Hvala, dr Babiću. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Stevanović. Kolega Stevanović nije prisutan. Sad reč ima narodni poslanik Goran Kovačević. Izvolite.
Dame i gospodo, poštovani ministre, danas raspravljamo o budžetu Republike Srbije i budžetu srpskog naroda izvan granice Srbije za 2020. godinu. Budžet nam pokazuje put kuda vodimo srpsku ekonomiju, odnosno budžet nam oslikava makroekonomske parametre u jednoj fiskalnoj godini. Istovremeno, pokazuje nam i zdravlje fiskalnih prihoda i pokazuje nam kako će izgledati budućnost Srbije. Neekonomski rečeno, budžet Srbije satkan je od hrabrosti i nada, vera i poverenja zato što hoćemo da napravimo normalnu i uređenu zemlju. Imamo veru da možemo da budemo normalna ekonomska zemlja, kao i sve druge, da kada ustanete ujutru ne pitate koliki je kurs i koliki će biti večeras, da ne razmišljate o otpuštanju, da ne razmišljate o privatizaciji, da ne morate da se zadužujete da biste prehranili porodicu. Hoćemo da napravimo i napravili smo državu u kojoj ne morate da vodite računa kako izgledaju fiskalne i monetarne politike, gde ne vidite kako funkcionišu makroekonomski parametar, a mi nismo živeli u takvom vremenu. Živeli smo u vremenu ekonomskog beznađa za većinu građana Srbije, a za kvazi elitu u verovatno najprofitabilnijem vremenu. U tom vremenu ekonomske bede nastao je ekonomski san koji je doveo do ekonomskih promena. Te promene sprovodimo od 2014. godine. To je dug prema prethodnim generacijama i naša obaveza da sačuvamo državu i naša obaveza prema budućim generacijama da država postoji i posle nas. To je vekovni generacijski san građana Srbije, da unapređuju funkcionisanje države. Taj san nismo sanjali samo mi u politici, sanjala ga je i Srbija decenijama, oguglala od raznih ekonomskih obećanja i sumorne ekonomske stvarnosti. Mi danas, posle pet godina, možemo da kažemo da smo svoj dug prema Srbiji odužili. Posle rada, znoja, suza i poverenja, posle slušanja različitih kritika zluradih mi smo svoj dug u ekonomskom smislu prema Srbiji odužili. Napravili smo Srbiju, kada danas raspravljamo o budžetu, koja ne govori o likvidnosti i insolventnosti. Ne uzimamo strane kredite da bi očuvali makroekonomsku stabilnost. Ne prodajemo imovinu Srbije da bi mogli da isplatimo plate i penzije. U suštini, cela priča oko ekonomskih promena u Srbiji stane u dve reči - sigurnost i izvesnost. To je danas u ekonomiji Srbija. Ja pitam građane Srbije i sve narodne poslanike šta bi bilo da nismo uspeli? Kako bi izgledao ekonomski život, kako bi izgledalo srpskog društvo da nismo ostvarili ovakve rezultate? Da li bi imali nove bolnice, nove škole, nove puteve? Da li bi imali povećanje plata, penzija? Da li bi imali smanjenje, pre svega, ekonomski loših parametara? Da li bi imali rast zaposlenih? Kada vas pitam kako bi to izgledalo, ja znam da vi znate. Sve smo mi to u nekom vremenu živeli. Kada danas pričamo o makroekonomskim parametrima, da li obećavamo mi iz SNS, Vlade Republike Srbije nešto? Da li mi kažemo - biće inflacija 2% kao u EU? Da li mi kažemo - biće stopa nezaposlenosti ispod 10%? Da li obećavamo kada kažemo da će ekonomski rast biti 4%? Ne, to je sve danas. Ne kažemo biće i ne kažemo bilo zato što su makroekonomski parametri i ekonomska politika u Srbiji danas priznate. Ne morate da slušate nas, MMF i Svetska banka kažu da je Srbija danas, po makroekonomskim pokazateljima, ubedljivo jedna od najboljih zemalja u ovom delu Evropi. Pogledajte strane investitore. Srbija se danas zadužuje za refinansiranje kredita za 1,25% kao nikad u svojoj istoriji. Imate strane investicije, kada ljudi ulažu svoj novac, mogu da ulažu gde god hoće u svetu, dolaze u Srbiju. Srbija je lider po ulaganju po glavi stanovnika u ovom trenutku u Evropi. Ako pogledate valutni rizik, on je 34 poena iznad standarda, znači sa samo 0,34 zadužujemo se više od onoga što se zadužuje Amerika. Duplo je vreme danas, gospodine ministre, za raspravu ali u stvari rasprava o budžetu danas može da bude vrlo kratka. Nastavićemo da ulažemo u nove škole, nove bolnice, novu infrastrukturu, gradićemo zato što, kao nikad, izdvajamo za javne investicije 260 milijardi dinara. Nastavićemo da povećavamo plate, povećavamo penzije, smanjićemo poreze na rad, povećavaćemo ličnu potrošnju i samim tim dovoditi do povećanja rasta društveno bruto proizvoda. Nastavićemo da otplaćujemo kredite i nećemo se zaduživati. Eto, dame i gospodo, to je budžet za 2020. godinu. Ono što smo radili u 2019. godini, radićemo i u 2020. godini i nastavićemo 2021. godine. I u Skupštini i u javnosti Srbije učinili smo još jednu stvar, ukinuli smo raspravu o budžetu. Možete da verujete? Budžet, koji je primarna stvar, koje je ključno ekonomsko i političko pitanje, u jednoj državi, u Srbiji, za budžet 2020. godine nemate raspravu. Ne postoji. Nemate, zato što nije politička tema, a ekonomska svako nije. Političke stavove ne možete da promenite, ekonomski na zlurade i negativne komentare, u stvari trebate uvek da odgovorite, ali nema tu pomoći. Bes i nezadovoljstvo ličnom političkom situacijom ne može da bude izgovor za raspravu o budžetu. Svi mi znamo da Srbija nije idealna zemlja, nije idealna ekonomska zemlja, tome se teži, zato se radi, zato se bori. Srbija nije auto-put, a mi koji se bavimo ekonomskom politikom, radnici koji samo farbaju bankine pored puta, da plastično kažem, mi u stvari nismo ni kaldrmu nasledili. Zato je svaki dan, kada govorimo o ekonomiji Srbije, za nas izazov. Suštinski, mi u stvari ne treba samo jednu stvar da uradimo, ne treba da se vratimo na prošlo vreme da Srbija bude opet bedna i siromašna, da govorimo o privatizaciji, o otpuštanju, da govorimo o hiljadu evra akcija besplatno, a da nam inflacija bude dupla. Nisam ja danas govorio o makroekonomskim parametrima, nisam govorio o fiskalnim promenama, o ekonomskim klasifikacijama, o budžetskim principima, nisam govorio gotovo ništa značajnije o ni jednoj cifri u budžetu, zato što ja nemam razloga da o tome govorim. Podrška građana Srbije, Vladi Republike Srbije, SNS i pre svega Aleksandru Vučiću, dovoljno govori o ekonomskoj politici i budžetu Republike Srbije za 2020. godinu. Ja, kao poslanik SNS u stvari samo podržavam svoj narod.
Hvala, gospodine Kovačeviću. Pre nego što dam reč kolegi Mirčiću, obaveštavam vas da saglasno članu 27. i članu 87. stavovi 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, da će danas Narodna skupština raditi i posle 18 časova, zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akte iz dnevnog reda ove sednice. Sada reč ima gospodin Milorad Mirčić. Izvolite, kolega Mirčiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi srpski radikali smo odmah na početku ovo rasprave preko ovlašćenog predstavnika, dr Vojislava Šešelja, rekli da je dobro, na neki način, što može koliko toliko da se kontroliše budžet u smislu suficita i deficita. Imamo loša iskustva ne samo iz ranijih perioda, nego imamo jedan primer koji nam ukazuje na nešto što može da bude eventualna opasnost, a to je da smo pre izvesnog vremena, ovde raspravljajući o rebalansu budžeta, mi raspravljali o rebalansu budžeta koji je tad imao suficit od 50 milijardi dinara. Pa smo nakon predloga Vlade došli do deficita od 20 milijardi dinara, što je na neki način samo veština i sposobnost ove vlasti da iz suficita pređemo u deficit. Ne bi to možda bilo čudno koliko je čudna činjenica kako su ta sredstva od 70 milijardi dinara preraspodeljena. Preraspodeljena su tako što se dalo penzionerima po pet hiljada dinara na ime pomoći i to je bilo potpuno jasno da se radi o predizbornom potezu koji bi trebao, na neki način, da oraspoloži ne tako malo biračko telo koje se nalazi u ovoj kategoriji stanovništva, a oglušilo se o sugestiju nas srpskih radikala da ipak je trebalo voditi računa. Naravno, svakome je pomoć potrebna, pogotovo po prirodi stvari ovoj kategoriji stanovništva koja je, na neki način, konstantno ugrožena, ali se moralo voditi računa u kategorizaciji i dodeljivanju ove pomoći od pet hiljada dinara. Možda je i sigurno je onima koji imaju niže penzije, niža primanja i te kako značajna ova pomoć, a onima koji imaju viša nije da im ne znači, ali ne utiče toliko na njihov standard. Tu se išlo uravnilovkom i rečeno je pet hiljada da mi sada ne bi pravili neku razliku. Onda, usput se pristupilo donošenju odluke o povećanju plata zaposlenih u javnom sektoru, na šta smo mi srpski radikali samo hronološki, da vas podsetim, rekli – nije loše ako imaju realni uslov, ako su se stvorili takvi ekonomski parametri da može da dođe do povećanja, a to podrazumeva rast privrede, a to podrazumeva konstantan rast BDP u visini koliko može da se i poveća primanje onih koji rade u javnom sektoru. Nama je ovde objašnjavano da je Srbija ekonomski dovoljno stabilna, da Srbija na tim rejting listama i te kako dobro se kotira i da Srbija u ovoj godini treba da bude rekorder kada je u pitanju BDP, kada su u pitanju strane investicije. Nije, istine radi, govorilo se o rastu privrede, ali ovo su bili parametri koji su u svakom slučaju bili argumenti na strani predlagača, odnosno Vlade Srbije. Činjenica da onaj koji govori argumentovano bilo šta u smislu da bi trebalo povećati, ali ne na ovom nivou plate, rizikuje da u javnosti izaziva kontrareakciju kada je u pitanju politički deo funkcionisanja i rada nas koji smo u ovome parlamentu. Mi srpski radikali smo poznati po tome što uvek govorimo, saopštavamo ono što je istina i ono što treba da se radi, a ne kako će to i na kakav odjek da naiđe u javnosti, pogotovo u narednoj izbornoj godini. Ovde se očigledno radilo o izbornom predlogu. Na bazi tog izbornog predloga je i ovaj izborni budžet, a evo kako je izborni. Realni parametri za toliko povećanje od 8 do 15% ne postoje zato što je rast BDP u prva dva kvartala oko 3,5%. U trećem kvartalu dobijamo informaciju da je preko 4%, ali to je u odnosu na kvartal prošle godine. Da bi se povećala plata od 8 do 15% trebalo bi u kontinuitetu da bude BDP na nivou 5 i više od 5%. Šta to znači u kontinuitetu? Najmanje pet godina da se beleži rast BDP na nivou 5 i više posto, a mi imamo u protekli pet godina, gospodo, rast ili DBP na nivou 2,9%. Kako da objasnimo to? Imamo rast privrede. To su jasni pokazatelji na 3,5%. To znači maksimalno moglo bi da se poveća, maksimalno bi mogla da se povećaju primanja 5%, ali to se desilo kada su u pitanju penzioneri. Najavljuje se da će se desiti pošto treba „švajcarski metod“ neki da se usvoji, pa onda ljudi misle da je ta metodologija, poistovećuju je sa standardom Švajcarske. Daleko je to od standarda švajcarskog, nego je to metodologija koja jasno govori da, uzimajući realne parametre, može doći maksimalno do povećanja penzije jednom godišnje u visini, sad za narednu godinu, u visini od 5%. to je nešto što je realno. Mi bi svi voleli da nismo u pravu, mi koji kritikujemo, mi koji iznosimo jasne činjenice. Ali, budžet je pred nama i budžet sam po sebi ne predviđa neku veliku razliku kada je u pitanju BDP, kada je u pitanju očekivani rast proizvodnje, odnosno privrede. To znači da će povećanje penzija u javnom sektoru napraviće još veću razliku između primanja onih koji su u javnom sektoru i onih koji su u privatnom sektoru, odnosno u privredi. Da ne govorimo o samom odnosu između prosečne plate koja će od naredne godine da bude i prosečne penzije koja će da bude. To je do sada bio odnos negde iznad 50%. Uvek se nastojalo da ne bude ispod 60%, a sada će to biti ispod 50% što je nedopustivo. U svakom slučaju, nije dobro da bude tolika razlika. Mi ovde slušamo kako će se usmeriti sredstva iz prihoda najvećim delom u obrazovanje, u zdravstvo, u investicije i u kulturu. Gospodo, narodni poslanici, kada je u pitanju obrazovanje, bilo bi lepo da ovde resorni ministar sedi, a ne da na muke stavlja, pod znacima navoda, ministra finansija, pa da nam on objašnjava i obrazovanje i kulturu. Ministar finansija, tj. Vlada Srbije je prošle godine više puta naglašavala i prilikom rasprave o budžetu, a i u drugim prilikama, da će Sremski Karlovci u toku ove godine biti univerzitetski centar. Onda su navodili razloge, da je to trebalo ranije, u svakom slučaju stogodišnjica prisajedinjenja, a i sama logika i priroda stvari govori da su Karlovci i duhovni i kulturni centar srpskog naroda, i da mesta koja su najznačajnija u tom delu Srbije za srpski narod su Sremski Karlovci i Srbobran i istorijski i u svakom drugom pogledu. Ministarstvo kulture je uredno preko ministra obilazilo Sremske Karlovce. Očigledno da se tu nije ništa uradilo osim potpisivanja nekih protokola koji ne znače ništa, nego samo najavu dobre volje. Ta dobra volja ostajala je upravo na nivou protokola. Mi smo i te kako insistirali da se jednom prekine ta logika stvari ili način razmišljanja, kada je u pitanju kultura, da se forsira i finansira konzumna kultura, nego da se više novca uloži u stvaralaštvo u kulturi. Vidimo da i u ovome budžetu nema pomena o tome. Vama je bitnije da date silne pare u „Egzit“, nego da podržite pisce, da podržite slikare, da podržite režisere, da podržite one koji stvaraju kulturu. Ne, vi podržavate one koji prodaju, uslovno rečeno, neku kulturu. Vama moramo mi srpski radikali očigledno na svakoj raspravi o Zakonu o budžetu da skrećemo pažnju koliko je značajna Matica srpska. Valjda nismo mi više zainteresovani po prirodi stvari od vas. Ne interesuje to vas, vama je bitno da je Novi Sad prestonica kulture za mlade 2020. i 2021, i da se ogromna sredstva daju, a taj projekat vam vode, gospodo, oni koji su na čelu „Egzita“. „Egzit“ je inače privatna firma i tu nema razlika, tu vam je znak jednakosti između Novi Sad 2021. i „Egzit“, kada su u pitanju finansije. Tu treba voditi računa. Ne može neko ko ima privatnu firmu, gde je sukob interesa, ko ne podnosi nikakav finansijski izveštaj, u ovom slučaju „Egzit“ kao privatna firma, nikad nije podnela ni završni račun, ni finansijski izveštaj ni lokalnoj vlasti, ni pokrajinskoj, a kamoli da podnese republičkoj, a ogromna se sredstva daju. Oni su korisnici budžetskih sredstava. Svi korisnici moraju da podnesu izveštaj. Probajte da ih opomenete, videćete kakvu će te reakciju izazvati. Ono što je ovde veoma bitno, to je da u oblasti zdravstva, gospodo, najveći deo novca, finansija, se i ulaže u objekte, u opremu. Kakva je to logika razmišljanja? Ministarstvo razmišlja da uloži u objekte, u svakom slučaju, nisu u nekom zavidnom stanju, ali to odmah otvara sumnju, pa čim se ovolika sredstva ulažu, odmah se neko nađe ko razmišlja ko će izvoditi te građevinske radove. Ne razmišljate vi da date što više para za usavršavanje lekara, osoblja. Uostalom, toliku diskriminaciju pravite da to čovek ne može da veruje, kada je u pitanju i oblast obrazovanja i kada je u pitanju oblast zdravstva. Vi pravite diskriminaciju unutar struke, unutar jednog zanimanja, unutar jedne stručne osposobljenosti. Lekari koji su profesori na Medicinskom fakultetu u Novom Sadu imaju manja primanja nego njihove kolege koji rade isti posao i predaju na Beogradskom univerzitetu. Kakav je tu kriterijum? Šta to znači, da su ovi više vredni ili da više znaju? Na primedbe lekara sa novosadskog univerziteta, i najverovatnije i drugih univerziteta, ali ovde imamo tačan podatak da je to velika razlika, znate li kakav su odgovor dobili od ministarstva? Rekli su – u redu je, smanjićemo plate na Beogradskom univerzitetu, jer nemamo para da isplatimo jednake plate. Eto šta je rešenje. Vi mislite na bazi ovakvih i sličnih rešenja da zadržite stručnjake. Nećete, gospodo. Ovde se priča o velikoj perspektivi kada je u pitanju razvoj privrede, a vi, gospodo, osim ovoga deficita, koji je podnošljiv, imate još jedan deficit koji vam je neminovnost, očigledno, a to je taj trgovinski deficit koji se pojavljuje svake godine i što se pojavljuje kada je u pitanju odnos izvoza i uvoza, nego se povećava u korist uvoza. Mi smo slušali i javnost obaveštavali o tome, priče da je to rezultat uvoza repromaterijala, uvoza opreme itd. Mi imamo listu tačno onoga što Srbija uvozi i Srbija izvozi i mogu vam reći da od tih 10 proizvoda, koje ste vi nama obrazlagali kao opremu, ima samo uvoz koksa i rude za Železaru Smederevo, ali to je negde na osmom ili devetom mestu. Znate li šta je visoko plasirano kada je u pitanju uvoz? Mobilni telefoni. Uvoz vam je i ono što uvozi „Zastava“. Iz Poljske imamo trgovinski deficit, znate li zbog čega? Zato što uvozimo motore za „Zastavu“. Slušamo uvek obrazloženje – samo što nije krenula privreda. Nema od toga ništa. To što su otvorene šrafciger industrije, to ne donosi nikom napredak, pa i nama u Srbiji. Mi imamo ovde, kada je u pitanju izvoz, nešto što je poražavajuće, posle pšenice, posle kukuruza, mi imamo da izvozimo kablove. Jel to rezultat svih tih ulaganja stranog kapitala, da visoko plasirano, kada je u pitanju izvoz, visoko plasirano rangiran proizvod je – kablovi? Pa, ne može se na motanju kablova bazirati razvoj privrede. Ne može, ne moguće je, ne zato što mi srpski radikali osporavamo, nego nije to poznato ni teoriji, a pogotovo praksi. O čemu mi ovde razgovaramo? Mi razgovaramo o nečemu što tek treba da dođe i ovde se najavljuje da će biti rekordni rast BDP. Na bazi čega? Kad Evropska razvojna banka, koja je jedna od glavnih kreditora Srbije, kaže da je za očekivati maksimalno tri do 3,5% rast BDP. Čekajte, gospodo, pa nije valjda da oni koji nam daju kredite da u greše? Valjda oni najbolje znaju, valjda oni najbolje imaju uvid u dešavanja u privredi Srbije i onome što Srbija radi, a ovde slušamo priče? Da bi došlo i da bi imalo realno pokriće sve ove mere koje predlaže Vlada, a vezane su za Predlog budžeta, mi u kontinuitetu u narednih najmanje pet godina moramo imati rast BDP od najmanje 5%, gospodo. Mi moramo da imao kao država. Da bi se to uradilo mora potpuno drugačije stvari da se posmatraju, mora drugačije da se gleda na ova strana ulaganja, moraju monetarnoj politici da se preduzimaju neke mere. Ne možete ovako. Ovo vodite Srbiju u sunovrat. Vi imate emitovanje hartija od vrednosti, i to je nešto što je prateće, to je nešto što prispeva ili dospeva na naplatu za nekih pet, 10, 20 godina, a ovde pričate, hvalite se kako mislite o deci, o budućnosti. Da li im ostavljate da plaćaju kamatu koja je i te kako značajna kada su u pitanju hartije od vrednosti? Nije to rešenje gospodo. Mora rešenje da se radi traži na sasvim drugoj strani. Mi uvozimo energente iz Rusije i najveće tržište je u Rusiji i nemojte da nam pričate kako ćete povećati izvoz u zapadnoevropske zemlje. One su već u recesiji i već su vam dali do znanja da ih ne interesuje više da povećaju uvoz, ne samo iz Srbije, nego iz bilo koje druge države. Njih interesuje da povećaju svoj izvoz, i to će nešto zapljusnuti, pa i samu Srbiju. Hvala vam.
Hvala, gospodine Mirčiću. Reč ima ministar Siniša Mali. Izvolite.
Hvala puno. Uvaženi poslanici, da iskoristim priliku samo da odgovorim na par komentara koje ste imali priliku da čujete. Dakle, po pitanju plata u javom sektoru, naša politika, politika Vlade Republike Srbije, je upravo usmerena ka tome da se životni standard građana Srbije poboljša i da poraste u što kraćem vremenskom periodu. Povećanje plata koje važi od novembra meseca ove godine je inače treće povećanje plata u javnom sektoru u poslednje tri godine. Dakle, ne radi se ovde u jednoj godini, godini pred neke izbore, kao što smo imali priliku da čujemo, nego već treću godinu za redom, nakon mera fiskalne konsolidacije, trudimo se da sve ono što zaradimo, što uštedimo, delom i vratimo građanima Srbije, a da ne ugrozimo makroekonomsku stabilnost. Sa povećanjem plata između 8% i 15%, pri čemu novac za to je obezbeđen budžetom za 2020. godinu, učešće zarada u BDP biće 9,5%. Zašto vam ovo govorim? Zato što hoću da kroz brojke, kroz cifre veoma precizno kažem koliko su besmisleni komentari oko toga da je povećanje plata bilo abnormalno veliko ili kako kod. Dakle, 9,5% je učešće plata za 2020. godinu u BDP. U Evropi prosek zemalja, 28 zemalja EU, taj procenat je 9,9%. U Hrvatskoj 11,6%, u Sloveniji 11,1%, pošto kažu – nemojte da se upoređujemo sa EU, hajdemo sa zemljama regiona, Rumunija 11%, Francuska čak 12,5% učešće plata u BDP. Mi smo na 9,5%. Odgovor za sve one koji kažu – da, ali plate su podignute više nego što je trebalo. Ne, mi hoćemo još više da podignemo i plate i penzije, hoćemo da građani Srbije još bolje žive. Time ne ugrožavamo makroekonomsku stabilnost. Plate proizilaze iz onoga što smo uštedeli, što smo zaradili i kada govorite o procentima, učešću u BDP, vidite da smo opet manji i od proseka EU i od proseka zemalja u regionu. Dakle, ima još prostora, nećemo ugrožavati makroekonomsku stabilnost, ali visoke stope rasta koje sada imamo i koje očekujemo godinama, koje dolaze, daju nam za pravo da kažemo da će plate biti još veće. Jeste, borimo se za bolji i veći životni standard građana Srbije, i to u što kraćem vremenskom periodu, još jedanput, ne ugrožavajući ni na koji način makroekonomsku stabilnost. Sličan odgovor daću vam i za stopu rasta. Prošle godine, podsetiću vas, stopa rasta naše ekonomije je 4,4%. Ove godine za treći kvartal 4,7. Četvrti kvartal biće iznad 5%. Građevina sjajno radi, nikada bolje. Dakle, sve industrije, sve privredne grane od poljoprivrede, od građevine, od prehrambene industrije, od teške industrije, od usluga, rastu. Očekujemo rast u poslednjem kvartalu od preko 5%. Nama je projekcija u budžetu 4% za narednu godinu. Mislimo i mi, misli i Svetska banka da možemo bolje i jače. Inače, ovu projekciju za narednu godinu smo napravili zajedno sa MMF. Kroz nove investicije koje su planirane u budžetu, nove investicije, nove autoputeve, nove mostove, nove tunele, nove bolnice, kroz povećanje životnog standarda kroz povećane plate i penzije, kroz povećanu minimalnu cenu rada, očekujemo da ćemo ići još bolje iznad 4%. Da li je to malo ili ne? To je mnogo bolje od negativne stope rasta koje su imali ovi pre nas. Imali smo mere fiskalne konsolidacije u proteklih par godina i tada i ne možete da očekujete visoke stope rasta, a mi smo ih ipak imali. Sada, sa završetkom procesa finansijske konsolidacije, rekao bih – nebo je granica, zavisi od nas koliko ćemo brzo da rastemo. Zato moramo da ulažemo u obrazovanje, imamo više novca u budžetu, da ulažemo u zdravstvo imamo više novca u budžetu, da ulažemo u podršku privredi imamo više novca u budžetu, da kroz poresku politiku podstičemo ulaganja u našu zemlju i to imamo u budžetu, da smanjujemo naknade i trošak na zarade i to imamo u budžetu. Dakle, sve što je neophodno uz održavanje mira, stabilnosti u regionu, dobrog, stabilnog kursa, niske inflacije, mi imamo u budžetu i siguran sam da ćemo ići, a sami ste svi priznali, a na kraju i ja, takođe, da nam je projekcija budžeta konzervativna, siguran sam da ćemo ići i više od 4%. Iskoristio bih samo priliku još jedanput, u stvari ne još jedanput. Naime, uvaženi poslanici, dobio sam još jedno pismo od Dragana Đilasa, pa bih želeo da mu ovom prilikom, takođe, odgovorim. Piše Dragan Đilas da nisam odgovorio na njegovo pismo od juče, mada sam mu vrlo detaljno odgovorio i kaže i priča ponovo i ponavlja njegovu priču o tome kako je za njegovo vreme javni dug porastao sa 8,7 na 17,7, na kraju 2012. godine, milijardi evra, onda, eto, da objasnimo mi kako je porastao taj dug u vreme vlasti SNS sa 17,7 na sadašnjih 24,8. Juče sam lepo to objasnio i ponoviću opet. Gospodine Đilas, od 2008. do 2012. godine, dok ste vi vodili ovu zemlju, javni dug naše zemlje je porastao sa 8,8 milijardi na 17,7 milijardi. Dakle, za devet milijardi evra. U to vreme vaše privatne firme, vi sami, kako i sami kažete i kako ste sami priznali, zaradili ste 619 miliona evra, od čega je neto dobit vaših firmi 105 miliona evra. Dakle, zaduživali ste našu zemlju, približavali ste je bankrotu, uništavali je, a za to vreme profitirale su vaše kompanije i vi lično. Interesantno, na tu moju konstataciju od juče, nisam danas dobio odgovor od vas. Dalje, pitate se, pa, dobro, ali ipak raste i javni dug nakon 2012. godine. Tako je, gospodine Đilas. Juče sam vam odgovorio na to pitanje, a evo i sada ću. Od 2008, uvaženi poslanici, do 2012, za period od pet godina kumulativni deficit, dakle, svake godine su pravili deficit u budžetu, zaduživali se, uzimali novac, a onda pravili manjkove i pravili minus, ukupan kumulativni deficit 748,9 milijardi dinara, po prosečnom kursu u tom periodu to je 7,6 milijardi. Mi smo 2013. i 2014. godine morali da povećamo javni dug da bismo taj vaš manjak, gospodine Đilas, taj minus koji ste napravili pokrili, da ne bi država bankrotirala, da bismo nastavili da radimo i to je razlog zbog kojeg je došlo do skoka javnog duga 2014. i 2015. godine i tada uz mere fiskalne konsolidacije mi to zaustavljamo i onda vam javni dug sa 70% BDP pada na današnjih 51% i ima tendenciju daljeg pada. Još jedanput da vas podsetim, treći nauk za vas, nikad se dug i ne gleda u apsolutnom iznosu, uvek ga gledate u odnosu na BDP, jer šta bi onda rekle i SAD ili Japan ili neke druge zemlje koje imaju hiljade milijardi dug, ali ga nose jer rastu kao što rastemo i mi u poslednjih par godina. Dakle, rezultat vaše vlasti - skok javnog duga sa 8,7 na 17,7 milijardi evra. Vaše privatne firme u međuvremenu zaradile 619 miliona evra, vi sebi isplatili dobit od 105 miliona evra i obogatili se na grbači građana Srbije. U međuvremenu ste za to vreme pravili samo deficite i pravili negativne stope rasta naše ekonomije, dakle, bacili pare u bunar. Mi smo, s druge strane, uzeli novac da vratimo te vaše manjkove, da pokrijemo te vaše gubitke, postavili ekonomiju na zdrave osnove, imamo stope rasta od 4,4, 3,7, 3,8, 4,7 u trećem kvartalu ove godine i za razliku od vas koji ste te kredite i zajmove uzimali da biste plaćali neke tekuće troškove, na kraju da biste pravili manjkove ili da biste se vi sami bogatili, naši zajmovi su usmereni ka autoputevima, ka mostovima, usmereni su ka novim školama, novim bolnicama, usmereni su ka boljem sutra naše dece, ne u tekuću potrošnju kao vi, nego u budućnost i u investicije. To je ogromna razlika. Da vam ne pričam o visini kamata, to sam juče govorio, koliko je bilo u vaše vreme. Prosečna kamata 2012. godine 5,29%, prosečna kamata na javni dug 3,17%. Danas na javni dug od 24 milijarde, pa zamislite koliko je to samo godišnjih ušteda na tome što bolje vodimo našu ekonomiju, obraćamo pažnju na sve i na kraju ceo svet nas ceni bolje. Da završim sa poslednjim paragrafom pisma koje sam dobio od Dragana Đilasa. Kaže – nije tačno da se novi krediti uzimaju da bi se vratili stari. Jeste, gospodine Đilas, tačno je, imali smo i dve emisije evrobonda ove godine sa 1,25 i 1,6 kamate, koju mi dobijamo, vraćamo skupe kredite koje ste vi uzeli, a čija je kamatna stopa 7,25. I u budžetu za narednu godinu u članu 3. imamo takođe mogućnost da refinansiramo te vaše skupe obaveze koje ste uzeli, opteretili budžet, zadužili građane Srbije, a u isto vreme vaše džepove napunili i obogatili ste se. Nisam dobio odgovor takođe, gospodine Đilas i na to - kako ide i zašto je i da li je u pravu venčani kum Marka Bastaća kada je rekao da su mu kese vezivali oko glave, da su pokušali da ga opljačkaju za to što je on, pak, opljačkao neke druge koji su nelegalno gradili na Starom Gradu? Da li je to politika vaše stranke i vaša lična politika i uvek ću biti spreman da odgovaram brojkama, činjenicama, ciframa za sve što mi kažete i radujem se sledećem vašem pismu, ali pročitajte malo bolje brojke. Konsultujte se malo više oko ekonomije, dobro vam idu vaše privatne finansije očigledno, ali javne finansije, one koje su u interesu građana Srbije izgleda da vam idu dosta loše. Hvala.
Hvala gospodine Mali. Sada pravo na repliku ima Vladimir Orlić, pa onda Milorad Mirčić. (Miladin Ševarlić: Poslovnik.) Reč ima narodni poslanik Miladin Ševarlić po Poslovniku. Izvolite.
Hvala lepo gospodine potpredsedniče. Nemam ništa protiv da se odgovara bilo kome, ali osnovni je red da se pre svega odgovara poslanicima, a ne onima koji nisu prisutni ovde. (Narodni poslanik: Koji član?) Član 107. Poslovnika. Dakle, ja sam dva puta ministru finansija na ovoj sednici i na jednoj od prethodnih postavio isto pitanje – koliko, ko je na listi 100 najvećih dužnika za poreske obaveze u Republici Srbiji i da li ti poreski dužnici kojima se prolongira isplata koriste budžetska sredstva i podsticaje države Srbije? Da je sreće, vi biste imali dnevno ažurirani spisak na sajtu Poreske uprave i Ministarstva finansija za tako nešto i ne vidim razlog zašto izbegavate to da kažete. Takođe, juče sam u 14.55 časova dobio odgovore, odnosno nisam dobio odgovore na šest pitanja od sedam postavljenih između ostalog i ministru finansija. Jedno pitanje jeste – koliko je sredstava iz budžeta Republike Srbije po godinama utrošeno za potrebe izdržavanja migranata u Srbiji i na koji način? Šesto pitanje – da li se i koliko mesečno iz budžeta Republike Srbije uplaćuje sredstava na račune migranata koji borave u Srbiji, mesečni iznos po migrantu i članove njihovih porodica i ukupni godišnji iznos po godinama? Gospodine ministre, zašto narodni poslanik nema pravo da dobije te podatke, kao što nisam dobio ni podatke – ko je, kada, gde i na osnovu kog propisa i odluke kog organa Republike Srbije potpisao predmetni ugovor ili drugi pravni dokument kojim se reguliše povraćaj migranata iz zemalja EU u Republiku Srbiju? Tražio sam kopiju predmetno potpisanog dokumenta i koliko je migranata po godinama do sada dobilo azil za boravak u Republici Srbiji i koliko je migranata sa dodeljenim azilom u Republici Srbiji kupljeno ili zakupljeno stanova ili seoskih kuća i imanja, u kojim opštinama i koliko je novca za te namene izdvojeno iz budžeta Republike Srbije, kao i sa koje budžetske pozicije? (Predsedavajući: Hvala gospodine Ševarliću.) Niko mi na to nije odgovorio. Vraćen mi je odgovor bez ičega.
Profesore Ševarliću, da li želite da se Narodna skupština izjasni...
Da. Ja tražim upravo odgovor od ministra finansija za pitanja koja se odnose na njega.
Ne, ja vas pitam – da li želite da se Narodna skupština izjasni u danu za glasanje o mom kršenju dostojanstva Narodne skupštine malopre?
Ne.
Hvala vam. Reč ima dr Vladimir Orlić. Izvolite.
Hvala. Javio sam se pre svega zato što je postavljeno pitanje – na koji način se formiraju naše projekcije i predviđanja za određene godine. Vi, gospodine ministre, maločas rekoste u odgovoru – pa mi i razgovaramo valjda sa nekim relevantnim međunarodnim institucijama i pomenuli ste MMF. To je potpuno tačno. Znate šta? Nismo mi dovoljno stručni za to njihovo veliko znanje i ta njihova velika razmatranja. Mislim baš na tog Đilasa što vam je pisao, ali mislim konkretno i na MMF, jer niste vi jedini kome je Đilas pisao. Mislim da je baš MMF slao pismo jedno dva puta, doduše mislim da je jednom bilo i Svetskoj banci i sve je on njima lepo objasnio. Objasnio im je da mi ne znamo ništa. Hajde što ne znamo mi u Skupštini i vi u Vladi, nego izgleda da ne zna ništa ni Svetska banka, ne zna ništa ni MMF. Zna samo Đilas i ostatak njegovog bivšeg režima, što žutog kartela, što ovih pratećih elemenata. Kao što su znali, čini mi se, u poslednje dve godine svoje vlasti - negde otprilike dve godine pre nego što ih je narod oterao sa svoje grbače jednom za svagda, oni su tom istom MMF objašnjavali kako su oni eksperti a MMF ne zna i MMF pojma nema i kada ih je MMF upozoravao – nemojte da radite to što radite, upropastićete zemlju sopstvenu, nemojte da radite to što radite, u bankrot odoste i ničega više neće biti, kamen na kamenu neće da ostane, Đilas i ostali eksperti kažu – nemate vi pojma, isprate ih ih Srbije i šta bude – baš ono na šta je MMF upozoravao. Sada mi popravljamo situaciju, a ovi i dalje pametuju i dalje su ti stručnjaci jedini u pravu pa objašnjavaju i vama koji spašavate Srbiju i MMF da i dalje niko ništa ne zna, samo zna Đilas. U pravu ste – neke stvari zna, 619 miliona evra da nakalemi na račune svoje četiri firme u nekoliko godina boravka na vlasti ja ne znam drugog eksperta da je uspeo da ponovi tako nešto ni u Srbiji, a bogami ni na bilo kom drugom mestu u svetu. Kada pravimo projekcije umemo da budemo toliko uspešni da prevaziđemo ono što projektujemo i mi sami, ali i te međunarodne institucije. Pa jel bolje stoji rast ove godine nego što su projektovale te međunarodne institucije početkom godine? Bolje. Jel i prošle godine isto tako bilo? Niko nije mogao da predvidi onih 4,4, ali smo napravili taj rezultat. I kao što vidite, to je trend i to je pravilo, kad se ozbiljno radi, kad se misli na državu, kad se misli na narod, kad se ne misli, kao što je Đilas radio, vi ste na to dobro podsetili, gospodine ministre, na sopstvene džepove, sopstvene firme, sopstvene nekretnine, čovek ih ima, 25 miliona evra, toliko je sam priznao da ima, a nije imao za šta pas da ga ujede kad je počeo politikom da se bavi. Subvencije su donele direktno, u redu veličine, stotine hiljada novih radnih mesta. Može neko da kaže da bi to radio drugačije, ali ne može da kaže da nisu uspeh napravile i da nema slučajeva. Nekoliko centralnoevropskih zemalja radilo je isto što i Srbija, u još većim iznosima, i napravili su dobar posao za sebe. Što za nas nije dobar posao da imamo 100 ili 200 hiljada novih radnih mesta? Mislim, svakom od tih ljudi danas da se obratite i da ga pitate - jel dobro što radiš, ili je bolje kada si bio sa onim standardom Đilasovim i Tadićevim, i sami znate šta će da vam kažu. Nije najveći problem tog standarda Đilasovog i Tadićevog njihov prosek od 320 evra, koji ne može da se poredi sa današnjih 500, najveći problem je znate šta, pitali su neki ovde prisutni predstavnici bivšeg režima, da li je nešto nestajalo u nekim hiljadama, desetinama hiljada, najveći problem je što je u njihovo vreme nestajalo u stotinama hiljada radnih mesta. I za te ljude prosek nije bio ni tih 320, za te ljude prosek je bio nula, perspektiva ništa, a njihova deca nisu imala šta da traže u ovoj zemlji. Danas, kada je sve toliko bolje i toliko drugačije… (Predsedavajući: Hvala.) Poslednja rečenica, gospodine predsedavajući, mi ćemo da usvajamo ove mere, ne da, kao što je neko rekao, uvođenjem švajcarskih formula nekoga pokušavamo da namamimo da je ovde švajcarski standard. Znamo svi da nije, ali je daleko bolje. Pet je Švajcarskih danas u odnosu na ono Đilasovo. Nego da pokažemo da kad se radi - može, a kad se misli i pljačka, onda su njihove kritike, njihove priče i ove njihove pretnje MMF-u i Vladi bušne kao švajcarski sir. To hoćemo da kažemo.
Hvala. Pravo na repliku, Milorad Mirčić. Imaćete i vi četiri minuta. Izvolite.
Najmanje koliko i ministar i kolega. Ministre, uobičajeno je da u Srbiji odgovor na pismo počinje sa - dragi. Da li je to vama dragi Dragan Đilas ili nije, ali uvek se pismo piše "dragi". Ima nešto što vam može poslužiti u tim nekim razmenama vaših emocija sa Draganom Đilasom. Jevrem Brković je jedan od onih koji je stvarao samostalnu i nezavisnu Crnu Goru i crnogorsku naciju. Matija Bećković je bio narodni guslar i pesnik. Odgovara Matija Bećković na napad Brkovića - Brkoviću, iz pipera, iz tvojega tupa pera, izašla je ovih dana glupost jedna odštampana. Ništa se ja drugačije ne bih razlikovao kada je u pitanju ovo vaše dopisivanje sa ministrom. To je glupost jedna. Koga to više interesuje u Srbiji? U Srbiji je interes da vi nama objasnite, ministre, kada su u pitanju plate. Vi ste povećali u javnom sektoru. Do sada su bile, kada se pretvore u evre, prosečna plata u javnom sektoru 510 evra. Prosečna plata. A u privatnom sektoru je bila 430 evra, bez ovog povećanja, ministre. Prosečna plata u Srbiji se računala na 460 evra. Sad kad povećate plate u javnom sektoru, u proseku, plate u javnom sektoru biće u visini od 570 evra, a u privatnom sektoru ostaju na 430. Ministre, pa vi ste čovek od struke, vi ste čovek u čije znanje ne treba sumnjati. Pa, privatni sektor stvara gro ovog bruto-društvenog proizvoda. Ministre, kako će se to odraziti kao stimulativna mera na one koji rade u privatnom sektoru, koji rade u privredi? Oni će jedva čekati da dođu u javni sektor. Šta ih boli briga, rade malo, taman dovoljno da ih ne izbace sa posla i primaju mnogo veću platu. Ministre, ima jedan problem o kome vi ne želite na ovoj raspravi da govorite, a to je problem platnih razreda. Vi ste otišli toliko daleko, dame i gospodo, da fizički radnik u "Elektroprivredi Srbije" ima veću platu nego vrhunski hirurg u kliničkom centru. Je li to suština? Je li to umeće povećanja plate, odnosno prikazivanja proseka? Nije. Je li cilj da dođe do takvog transfera? Nije. Drugo, i u okviru budžetskih sredstava vi imate veoma, veoma čudne aršine kada raspodeljujete ova sredstva. Ne govorim za vas, nego pojedina ministarstva. Vi ste, recimo, u Ministarstvu za zaštitu čovekove okoline, opredelili pet miliona i 400 hiljada dinara za zaštitu i očuvanje zaštićenih vrsta i zaštićenih migratornih vrsta, a istovremeno nešto što je slično kada je u pitanju migracija, Toma Nikolić i njegova kancelarija dobili su 42 miliona. Zašto? Za luksuz njega i njegove Dragice? Dobio je 60 hiljada evra da može da se vozi u autu. Dobio je 19 miliona da može on da deli za putne troškove kako kome treba. Čemu to vodi? Dokle će Srbija i koliko to dinastija postoji u Srbiji? A nema razlike kada je u pitanju migracija između ovih vrsta i njega. Isto migriraju. Kako kad. Drugo, što se tiče BDP, pa da tu i završimo, ministre, od 2015. do 2019. godine, evo vam statistički podaci Republičkog zavoda za statistiku - 2015. godine BDP na nivou 1,8, to je posle onih velikih poplava; 2016. godine - 3,3, zatim 2017. godine - 2,0; godine 2018. - 4,3 u odnosu na 2017. godinu i 2019. godine - 3,5. Je li ovo nešto na čemu vi bazirate projekciju da će biti preko 5%?
Hvala, gospodine Mirčiću. Pravo na repliku, dr Vladimir Orlić. Izvolite.
Pitanje EPS-a i generalno tog sektora je jedan od dobrih primera koliko neki ljudi vole selektivno da primenjuju stvari i selektivno nešto proglašavaju za svoje principe. Konkretno mislim na staru priču o Fiskalnom savetu. I danas nekoliko puta ponavljano, a vidim, evo, ponavlja je i ovaj veliki stručnjak, Đilas, što voli da piše pisma. I kažu, kad Fiskalni savet nešto kritikuje vezano za budžet, Vladu, bilo šta, sve se slažu, ali neće da kažu da li se onda slažu sa svim predlozima. Jer, evo, taj Fiskalni savet kaže - treba u Srbiji da poskupi struja 15%. Jel se sa tim slažete? A, ne, nisam ni mislio. Niti bi Đilas to tako lepo smeo da kaže, otvoreno, da se sa tim stvarima slaže. Nije smeo ni onomad, kada su predlagali 30% poskupljenja iz istog tog saveza, ali tu je neka druga problematika po sredi. To je to njihovo veliko znanje. Dakle, kada priča Dragan Đilas da nije ispravno izražavati javni dug u relativnom iznosu naspram ukupnog BDP, nego treba u apsolutnim vrednostima, ne znam gospodine ministre, da li ste vi razmišljali o tome, meni sada pade na pamet, da li bi onda sam Dragan Đilas bio u obavezi da objasni tih njihovih 17,7 milijardi što su ostavili evra, u momentu kada su vlast napuštali u toj godini, da ne pričam sada o efektu, inerciji i onim milijardama koje dolaze na to, a njima na obraz idu, nego samo tih njihovih 17,7. Da li bi onda bio u obavezi da objasni, kako ostavi težu situaciju u državi, nego sve devedesete zajedno? Jel beše 2000. godine taj apsolutni iznos bio 14 koma nešto milijardi? Kako ti veliki stručnjaci uz sve ono što su privatizovali, uz sve ono što, ajde, sebi u džep stavili, to znamo, to se stotinama miliona merilo, ali ono što su otpisivali po raznoraznim svetskim institucijama, jel završiše sa manje opterećenja po zemlju, nego nekoliko milijardi većim. Verovatno zato što su tako veliki stručnjaci po sredi i u pitanju. Dame i gospodo, bilo je ovde različitih priča na temu šta je koliko dobro ili loše, ali zar ne mislite da je najpoštenija stvar da pitate čoveka čime je zadovoljan, da li time da mu javno preduzeće posluje u plusu ili da mora da ga plaća, u ono Đilasovo vreme to se zaista merilo stotinama miliona, da li time da ima taj prosek od 500 evra, za koji ćemo da se složimo, nije nam cilj, hoćemo veći, ili onih 320, ali za srećnike samo? Samo za one koji nisu ostali bez posla, dok su se Đilas i društvo bogatili, pa sa nulom završili. Pitate čoveka šta misli? Dobro je da ima auto-put Miloš Veliki, kojim danas i Boško Obradović ide do svog Čačka, da ima završen Koridor 10, koji uredno koriste kada obilaze tribine da bi tamo iznosili laži o SNS i Aleksandru Vučiću, svi oni. Ništa im ne smeta da koriste blagodeti ovoga što je danas napravljeno, zahvaljujući onome ko ume i može. Kada pitate čoveka sve to što ima danas, jel bi menjao za ono vreme kada nije imao, kada je morao da gleda u rupu u džepu? Šta mislite šta će ljudi da kažu? Gospodine ministre, nije 5 koma nešto posto samo prosek kamate koji je važio za to vreme, znate za šta je to još dobra mera? Pa za nivo podrške kome mogu da se nadaju u ovom trenutku samo Đilasovi i njegovi. Što objavljuju novine 8%, to im je kao kuća velika. Kad govore i rade protiv naroda, kada govore i rade protiv države, pet koma nešto posto sad im je možda realna mera, jer neće narod, znate, ni ove koji ništa ne znaju, a smatraju da su najveći stručnjaci na svetu, ove koji su se toliko besomučno obogatili da to više nije ni ljudski ni humano, ove kojima je glavna politika – kesu na glavu, pa da vidimo koliko ćeš moći da dišeš. Narod je ipak mnogo pametniji nego što ti bahati tajkuni misle da jeste.
Hvala, dr Orliću. Sada pravo na repliku. Budite ako možete što kraći, gospodine Mirčiću, zbog toga što sam planirao da dam pauzu. Evo, ima priliku i gospodin Mirčić i eventualno Orlić. Izvolite.
Hvala, gospodine Marinkoviću. Gledajte, mi ovde zalud raspravljamo o nekome koga je narod bukvalno kaznio zbog svega onoga što je on radio u prethodnom periodu, a on se zove da li Đilas, da li Tadić ili bilo ko. Niste vi bili toliko dobri koliko je dozlogrdila vlast DS i njihovih koalicionih partnera narodu u Srbiji. Dosta im je bilo, preko glave, i Tadića i Đilasa i vi ste došli, preuzeli vlast, preuzeli odgovornost. Mi vama pokušavamo da koliko-toliko kroz budžetska sredstva ukažemo na neke nedostatke, na nešto što je po našem mišljenju, ne morate ga usvojiti, dobro. Vi nama ovde objašnjavate da je cena Moravičkog koridora skupa i toliko velika zato što je to digitalni koridor. Da li vi stvarno mislite da smo mi nezreli? Kakav digitalni koridor? Kakva digitalizacija da poskupljuje za 300 miliona put od Čačka do Pojata? Čekajte, da li vi mislite da Srbija to ne razume? Umesto da i vi kaznite one koji se tako raskalašno ponašaju, koji razbacuju pare, mi vam ovde govorimo o pogubnoj politici restitucije. Vi ste, gospodo, koji ste bili sa nama srpskim radikalima, bezbroj puta napominjali – jedan od najvećih kapitala potencijala Srbije je poslovni prostor. Šta ste vi uradili? Vratili tamo nekima koji ne znaju ko su im preci, vratili im poslovni prostor u ekskluzivnim lokacijama. Pa i onaj kojim raspolažete, gospodo, poslovni prostor kao kategorija je potencijal kao nekad kada su se stanovi otkupljivali. To su ogromna sredstva koja treba da se sliju u budžet. A šta vi radite? Vi formirate preduzeća, javna preduzeća, i dalje ih držite, na nivou grada i opština i tu se prave kombinacije ko će dobiti koji poslovni prostor. Prodajte to. Nisu to mala sredstva koja treba prihodovati u budžet, a opštine i gradovi treba da prave nove poslovne prostore, imaju privilegiju kada je u pitanju lokacija, imaju inače privilegiju kada se prave neki novi objekti. Sama činjenica da je to gradsko građevinsko zemljište podrazumeva da jedna određena kvadratura u poslovnom prostoru pripada…
Hvala, gospodine Mirčiću. Pravo na repliku ima Vladimir Orlić. Izvolite.
Jeste, baš je poslovni prostor jedan od odličnih razloga zašto treba da podsećamo na bivši režim, na te štetočine i da govorimo šta su radili, da se te stvari ponavljale ne bi. Poslovni prostor je jedan od odličnih primera da opasnost ako se ne shvati na pravi način može da se ponovi. Evo, opština Stari grad, znate gde je, vrlo je blizu, kad pominjete migracije, poslednja politička migracija tamo se završila tako što su se svi bivši „žuti“ prvo malo pretvarali da su nešto nezavisno, a onda svaka ptica svome jatu, migracije i ptice, to ide zajedno, pa kod Đilasa. E sad, taj Đilas eno tamo drma preko svoga Bastaća, ovog što kese stavlja na glavu, dobro su se danas setili, ko god da se setio prvi, dakle, to je njihov manir poslovanja, manir rukovođenja, ali i odnos prema ljudima. Lupi se reket, uzme se tamo gde je bila nelegalna gradnja, pa da vidimo ko će koju kovertu, ali ne sme niko da dira Bastaćevu, jer ko dira Bastaćevu završi vezan za stolicu, muče ga satima, kao u filmovima, daleko bilo, stavljaju mu onu kesu na glavu. Dakle, tamo imate primer kako se mulja sa poslovnim prostorom. Jeste li čuli za Sportski centar „Milan Gale Muškatirović“? Jesmo li ga mali broj puta pomenuli u ovoj sali, pa da ne čujete? Šta je tamo bilo sa poslovnim prostorom? Šta je bilo sa ukupnim dugovanjima? Je li malo milion ili dva miliona evra da se napravi onako čisto iz šale? Kada grad spase to preduzeće, kada spasi taj centar, ja ne mogu da kažem, ne mogu da se složim da se tu s naše strane bilo šta mulja, ne, tu se spašava i obezbeđuje se da narod ima ono što narodu pripada, a ne da ga kojekakvi Bastaći, Đilasi i njima slični zloupotrebljavaju. Sama ta gradska opština, kažu, možda je i najbogatija što se tog poslovnog prostora tiče. Sad ja ne znam šta je motivacija da se sa takvim ljudima sarađuje, ako nije možda taj poslovni prostor ili taj novac vezan za poslovni prostor. Tu političke vrednosti nema, tu ideala jednog jedinog nema. Ko u toj vlasti učestvuje, pa znate koga podržava? Podržava one što prave nacističke lomače u Beogradu, podržava Bastaća, Miljuša i ostale što knjige pale. Znate koga još podržava? Podržava lažove najveće na svetu, te što su u stanju 15 dana da drve svakoga dana – nismo mi palili, nismo mi palili, pa petnaestog dana sam Dragan Đilas kad se suoči sa dokazima mora da pozove novinare, znoji se pred njima i kaže – pa dobro, jesmo palili, ali malo samo. A onaj pored njega što se pravi lud 15 dana kaže – pa niste me pitali, da ste me lepo pitali, ja bih vam rekao. Pa znate koga još podržava, kad takve podržava? Prevarante najobičnije koji kažu – eno, tamo se zloupotrebljavaju neke policijske stanice, pa se drže političke tribine. Pa se u roku od dve sekunde ispostavi – nije policijska stanica, gospodo, nego mesna zajednica. Dakle, ljude koji su se sveli na petparački tabloidni nivo, samo zato što hoće na vlast po svaku cenu, samo zato što bi još da kradu, još više da kradu, malo je onih 619 miliona Đilasovih, nego hoće još da kradu. Kad neko podržava, pa znate šta, zovite to migracijama ili pitanjima za ptice koliko god hoćete, ja vidim to kao interes koji se tiče poslovnog prostora, para, a vrednost je tamo, pa – nula. I to je velika razlika. (Predsedavajući: Hvala.) Zbog toga, tamo gde vrednosti ima, gde truda ima, gde rezultata za narod ima, gde mu se obezbeđuje i put i škola i bolnica i veća plata i veća penzija, rečju tamo gde je politika Aleksandra Vučića i SNS, tu ima čemu Srbija da se nada. A tamo gde su ovi, sile mraka i propadanja, koje oličavaju svi oni na koje uporno podsećamo, da se ne bi ponovili, tamo nikakve sreće nema. Hvala.
Hvala, dr Orliću. Dame i gospodo narodni poslanici, sada određujem pauzu u trajanju od jednog časa. Sa radom nastavljamo u 15.20 časova. Hvala. [[Posle pauze]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa radom. Reč ima dr Darko Laketić. Izvolite dr Laketiću.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre sa saradnicima, uvažene kolege narodni poslanici, na početku svog izlaganja pre svega želim da kažem da je vrlo značajno to što i Ministarstvo finansija i Vlada Republike Srbije poštuju zakonske rokove u donošenju budžeta. Naime, od kada je SNS stožer vlasti, dakle od 2012. godine, mi imamo jedno dešavanje, rekao bih, i jedan momenat da se budžet donosi u zakonskom roku. Podsetiću građane Republike Srbije, podsetiću i narodne poslanike one koji se sećaju da pre 2012. godine budžeti su stizali u minut do 12 - 31. decembra. Sećate se one čuvene 2009. godine kada su predstavnici vlasti tadašnje, jurili predstavnike opozicije da povuku amandmane samo da bi budžet bio izglasan u zakonskom roku i da ne bi bilo privremenom finansiranja. Danas ću govoriti, pre svega, o Razdelu 27 ovog budžeta, Razdelu koji se odnosi na zdravlje. Ono što želim da naglasim jeste da se ovako nešto dešava, rekao bih, po prvi put u istoriji ove zemlje, a to je da Razdeo za zdravlje bude povećan 73,38% u odnosu na prethodnu godinu. Ono što je bitno jeste da je zdravstvo i zdravlje stanovništva prepoznato kao jedan od najznačajnijih delova našeg sistema. Ono što je vrlo bitno jeste da u tom Razdelu 27 postoji nekoliko programa koji definišu oblasti u zdravstvu koje će biti popravljanje, poboljšanje upravo ovim predlogom budžeta. Za zdravstvo će se više izdvojiti 13.826.760 hiljada dinara. Šta su najznačajnije promene i gde ide najveća količina sredstava o kojima govorim? Program 1801 jeste vrlo značajan program na Razdelu 27 koji se bavi preventivom, dakle preventivnom medicinom. Naime, ovaj program, odnosno ova količina novca koja je usmerena na ovom programu će doneti povećanu upravljivost u zdravstvenom sistemu. Takođe, značajno poboljšan sanitarni nadzor, zdravstveni nadzor i što je još bitnije, nadzor nad prometom lekovima i medicinskim sredstvima. Dakle, razlika između prošle i ove godine iznosi skoro 400 miliona dinara. Građani Srbije treba da očekuju čistije zdravstvene ustanove, kvalitetniju zdravstvenu uslugu upravo projektovano kroz ovaj program budžeta. Takođe, pomenuću program 1802 koji govori o sredstvima koja idu Institutu za javno zdravlje „Milan Jovanović Batut“, koja će biti usmerena ka očuvanju i unapređenju zdravlja stanovništva, koja će biti usmerena i ka tome da se prikupi dovoljan broj kvalitetnih inputa, odnosno kvalitetnih parametara, indikatora zdravlja stanovništva i na osnovu njih da budu sprovedene adekvatne mere u zdravstvenom sistemu. Program 1807 koji obuhvata izgradnju zdravstvenih ustanova i kupovinu značajnih medicinskih aparata i opreme. Ovde je projektovano na tri milijarde i 200 miliona dinara. Podsetiću da i pored toga što smo u ovom ranijem periodu, na primer, kupili gama nož, kupili preko deset linearnih akceleratora, od kojih samo ona prva tura linearnih akceleratora, a to je četiri, je vredela 700 miliona dinara, pored intenzivnog ulaganja u zdravstveni sistem, postoji jedno značajno opredeljenje daljeg ulaganja i praćenja savremenih tokova u ovoj oblasti. Takođe, ono što je vrlo bitno jeste, a podsetiću i građane Republike Srbije, da još 2002. godine i 2003. godine je prvi put država Srbija ne samo planirala izgradnju četiri klinička centra već je i potpisan jedan od prvih ugovora kada je plan bio da se sva četiri klinička centra završe do 2012. godine. Na našu žalost, na žalost građana Srbije, nisu uradili ništa do 2012. godine. Upravo predlogom ovog budžeta, nastavlja se dinamika koja je zacrtana, a to je Niški klinički centar završen. Prvi sledeći koji se završava, Klinički centar Srbije u Beogradu 2022. godine, zatim Klinički centar u Novom Sadu i na kraju Klinički centar u Kragujevcu koji takođe ide brže nego što se očekivalo. Osim ovog ulaganja, odnosno povećanja novčane mase za ovaj program možemo reći da je vrlo značajno povećanje količine novca koje će se usmeriti ka informacionom sistemu. Mi znamo da je na snazi, odnosno uveden je Informacioni zdravstveni sistem, IZS takozvani, uveden je elektronski recept, ali u svakom slučaju informacioni sistem u zdravstvu je veoma veoma značajan. Zašto? Ne samo da bi prikupili adekvatne informacije i indikatore zdravlja, govorim sada o teritoriji čitave Republike, već zato da bi dobili adekvatnu sliku zdravstvenog stanja na nivou države, regiona i lokala i da bi sproveli adekvatne zdravstvene mere tamo gde je to neophodno. Vrlo značajan program je i 1809. To je program ovog Razdela 27 koji govori o hroničnim nezaraznim bolestima. Podsetiću vas da prema statistikama Svetske zdravstvene organizacije vodeći uzrok smrtnosti u svetskoj populaciji jesu hronične nezarazne bolesti. Nažalost, takav slučaj je i u Srbiji. Tu pre svega spada dijabetes melikus, kardiovaskularna oboljenja, maligne neoplazme. Ono što je vrlo bitno jeste da upravo ulaganjem u prevenciju hroničnih nezaraznih bolesti, dakle, ulaganjem u preventivu mi ćemo dobiti i smanjenu učestalost i smrtnost od ovih oboljenja. Takođe, na ovaj način ćemo dobiti smanjenu smrtnost i od zaraznih bolesti jer ova razdeo, odnosno program govori i o tome, smanjenu učestalost i smrtnost i takođe nesposobnost kod različitih povreda itd. Ovim programom obuhvaćeni su i marginalne grupe stanovništva, osetljive grupe stanovništva i zato je on naročito bitan. Takođe, paralelno sa tim mi radimo i na zdravstvenom zakonodavstvu. Ono što je za nas poslanike od naročito velikog značaja jeste donošenje kvalitetnih zakonskih okvira, pre svega da bi se išlo u korak sa vremenom i potrebama i to je nešto što zaokružuje ovu celu priču. Podsetio bih takođe i na Glavu 27. tačka 3. to je Budžetski fond za lečenje oboljenja i stanja i povreda koje se ne mogu uspešno lečiti u Republici Srbiji, koji je formirala Vlada Republike Srbije sredinom 2014. godine. Za samo tri godine lečenja upućeno je 58 pacijenata na lečenje, a upućeno je takođe 134 pacijenta na dijagnostiku u inostrane ustanove. Ono što je vrlo bitno jeste da je Ministarstvo zdravlja, odnosno država Srbija samo za prve tri godine formiranja ovog fonda, od formiranja ovog fonda uložila više od 32 miliona evra za lečenje ovakvih oboljenja ili stanja. To je nešto što ukazuje pre svega na odgovornost, na brigu i prema, govorim sada, svim građanima Republike Srbije, ali naročito prema osetljivim grupama stanovništva. Na kraju ono što bih želeo da kažem jeste da postoji nekoliko stvari na koje treba obratiti pažnju, a to je intenzivno raditi na poboljšanju našeg mesta na listi Evropskog zdravstvenog potrošačkog indeksa, to je nešto što je vrlo značajno. Takođe, ubrzano rešavati sve probleme koji se javljaju oko generičkih lekova. Zatim, rad na preventivnim merama, govorimo hroničnim nezaraznim oboljenjima. Mora da se intenzivira jer je suštinska stvar – u narednom periodu smanjiti učestalost i smanjiti smrtnost od hroničnih nezaraznih bolesti. Takođe, ono što je vrlo bitno jeste da taj trend treba nastaviti. Govorim o trendu povećanja novčane mase koja se opredeljuje za Fond za lečenje određenih oboljenja i stanja koja se ne mogu lečiti u našoj zemlji. Hvala.
Hvala. Sada reč ima Ljupka Mihajlovska. Nije prisutna. Narodni poslanik Milanka Jevtović Vukojičić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, uvaženi ministri sa saradnicima, kolege poslanici i poslanice, budžet za 2020. godinu je osnovni ekonomski dokument bolje, uspešnije, sigurnije i bogatije Srbije. Budžet za 2020. godinu projektovan je tako da u fokusu bude bolji životni standard i bolji kvalitet života svakog građanina Republike Srbije. Ekonomija zasnovana na zdravim temeljima, a naša ekonomija nakon teških mera fiskalne konsolidacije, ali jedino mogućih, jeste na zdravim osnovama i na zdravim temeljima. Samo takva ekonomija može na adekvatan način da odgovori na potrebe socijalne politike i socijalno zaštitne funkcije koju država u skladu sa Ustavom ima u odnosu na svoje građane. Da se ekonomija temelji na zdravim osnovama pokazuju svi rezultati koje je do sada imala Vlada, odnosno pokazuje suficit u budžetu Republike Srbije treću godinu za redom, pokazuje projektovan privredni rast za 2020. godinu od 4%, pokazuje pad nezaposlenosti sa 26% 2012. godine, kada je SNS preuzela vlast, na 10,3%, danas, a u nekim opštinama i gradovima nezaposlenost već danas kreće se negde ispod 10% i u nekim opštinama i gradovima kreće se i oko 5%. Da se ekonomija temelji na zdravim osnovama vidi se i po smanjenju javnog duga, ali takođe vidi se i po zlatnim rezervama koje NBS ima, a zlatne rezerve iznose 30,4 tone. U svom obraćanju ću se fokusirati na razdeo 30. On se odnosi na Ministarstvo za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja. Osvrnuću se upravo na socijalno-zaštitnu funkciju države i na socijalnu politiku, jer o tome danas s ponosom mogu da pričam, s obzirom da je ekonomija Republike Srbije temelj ovog društva i da je zasnovana na realnim osnovama. Naime, na razdelu Ministarstva za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja ukupna izdvajanja su povećana za oko 4% i iznose 139,2 milijarde dinara. To je u odnosu na rebalans budžeta za 5,8 milijardi više, ali i u odnosu na početni budžet za 2019. godinu, to je više za 12,3 milijarde. Na šta su ova sredstva uglavnom usredsređena i gde je najveće povećanje na razdelu Ministarstva za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja? Navešću da je povećanje u odnosu na rebalans budžeta od 1,9 milijardi dinara na poziciji koja se odnosi na zaštitu porodice i dece, da je to povećanje u odnosu na početni budžet u 2019. godini, 9,9 milijardi. Ako se napravi poređenje 2018-2020 godina na razdeo Ministarstva koji se odnosi na podršku porodici i deci, to je više za 11,4 milijarde dinara. Zašto poseban akcenat stavljam na ovaj razdeo Ministarstva? Zato što je pitanje populacione politike pitanje života Republike Srbije. Pored ekonomije, pitanje populacione politike naš predsednik Aleksandar Vučić označio je kao značajno nacionalno i strateško pitanje i prvi je ispod tepiha koji je star gotovo 70 godina, jer zadnjih 30 godina Republika Srbija beleži samo negativan prirodni priraštaj. Taj problem izvadio je ispod tepiha i prvi put Vlada, naravno, uz njegovu podršku, predložila mere za podsticanje rađanja, odnosno za podsticanje života. To je jedna od mera koja je preduzeta, jer na ovom razdelu isplaćuju se i roditeljski dodaci, naknade porodiljama za vreme nege i posebne nege deteta, boravci dece ometene u razvoju u predškolskim ustanovama i druge prinadležnosti. Moram da istaknem da je prvi put povećan iznos roditeljskog dodatka za prvo dete sa 60.000 na 100.000, da je za drugo dete taj iznos 10.000 dinara u vremenskom trajanju od 24 meseca, da je za treće dete 12.000 dinara u periodu od 10 godina, da je za četvrto dete 18.000 dinara u vremenskom trajanju od deset godina. Prvi put povećan je obuhvat majki, porodilja koji imaju pravo na odsustvo sa rada radi nege deteta. Niko do Aleksandra Vučića i ove Vlade nije brinuo o majkama poljoprivrednicama koje su rađale decu, jer one nisu mogle do sada da ostvare pravo na odsustvo sa rada radi nege dece. Sada je to moguće i naravno da su ovo samo neke od mera. Predsednik Aleksandar Vučić, čija je vizija i misija budućnost i bolji život Srbije i budućnost ove zemlje, kao i naša obaveza da zemlju ostavimo našoj deci i unučadima, najavio je i druge mere podrške za podsticaj rađanju. Takođe moram da kažem da je na razdelu ministra bez portfelja za populacionu politiku predviđeno 6520 miliona dinara. Što se tiče Razdela 30 Ministarstva za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja, moram da istaknem da su povećani iznosi koji se odnose za isplatu prava najugroženijih i najsiromašnijih stanovnika, a to su oni stanovnici koji ostvaruju pravo na novčanu socijalnu pomoć, na dodatak za tuđu negu i pomoć, na decu koja nemaju sreću da žive u funkcionalnim biološkim porodicama. Naravno, moram da kažem da je na razdelu koji se odnosi na isplatu tih prinadležnosti i socijalne zaštite budžet uvećan za 2,6 milijardi dinara. Takođe, moram da istaknem da je popravljen položaj zaposlenih u oblasti socijalne zaštite. Plate novembarske biće uvećane za zaposlene u ustanovama socijalne zaštite 9%, a u Ministarstvu za rad plate će biti uvećane za 8%. Ono što je vrlo važno, važno je da je na razdelu Ministarstva za rad opredeljeno 330 miliona više za digitalizaciju, odnosno za uvođenje informacionog sistema u socijalnu zaštitu, tzv. e-socijala, kako bi i socijalna zaštita bila digitalizovana, a osnovni cilj je da sredstva koja su namenjena socijalnoj zaštiti budu na pravi način targetirana i budu zbilja usmerena prema onima kojima je ta pomoć najneophodnija i najpreča. Digitalizacijom, odnosno povezivanjem, kao i usvajanjem Zakona o socijalnim kartama svakako da će se i dalje ići na unapređenje socijalne zaštite. Takođe, moram da istaknem da su vrlo značajna sredstva, odnosno da povećanje od oko 14% na razdelu Ministarstva rada ide Inspektoratu za rad, za jačanje njihovih kapaciteta, jer Inspektorat za rad i te kako je važan u suzbijanju sive ekonomije, a SNS je i rekla, dolaskom na vlast, da je jedan od naših prioriteta suzbijanje svih oblika sive ekonomije, jer oni su izvor korupcije. Takođe, značajno povećanje i na razdelu Uprave za bezbednost i zdravlje na radu na jačanje njihovih kapaciteta, u cilju sprovođenja zakona i u cilju povećane bezbednosti, sigurnosti i zdravlja svih zaposlenih. Gospodine ministre, što se pisma Dragana Đilasa tiče, koji vama upućuje, čini mi se, već drugi dan, moram da istaknem da je on u gradu Beogradu porodiljama ostao dužan 400 miliona dinara, da je ostao dužan na ime neisplaćenih jednokratnih novčanih pomoći najugroženijem stanovništvu, a te jednokratne novčane pomoći su novčana sredstva da bi siromašni građani kupili hleb i osnovne životne namirnice, e, njima je Dragan Đilas, ostao dužan 120 miliona dinara, pored toga što je, naravno, očerupao beogradsku kasu za milijardu i 200 miliona evra. Što se Dragana Đilasa tiče, moram da ukažem na još jednu njegovu aktivnost, a tiče se upravo njegovog odnosa prema najranjivijim društvenim grupama, a to su Romi. Položaj Roma se dosta popravio. Oni su u vreme njihove vlasti bili nevidljivi ljudi koji pravno nisu postojali. Tu grešku smo mi ispravili i oko 30.000 Roma postalo je pravno vidljivo. Šta je Dragan Đilas radio sa Romima? On ih je trpao u limene kontejnere i raseljavao ih sa Belvila, ali zamislite on je u izjavi, lično on, datoj pred televizijskim kamerama, rekao da on ne rešava pitanje Roma, nego rešava pitanje lokacije na Belvilu. To je on tačno rekao, jer naravno, on je rešavao lokacijsko pitanje za svog prijatelja i tajkuna Miroslava Miškovića. Što se Dragana Đilasa tiče, moram da kažem da, kada smo preuzeli vlast 2014. godine, da je zabeleženo da je u svečanoj sali Skupštine grada Beograda među portretima zaslužnih građana, našla se i slika Dragog Jovanovića. Dragi Jovanović je bio šef tajne policije i saradnik nemačkih okupatorskih snaga kao jedan od osnivača Banjičkog logora, gde su Srbi, Romi i drugi antifašisti zatvarani, mučeni i na kraju ubijani. Dragan Đilas, naravno, ne zaslužuje više pažnje da o njemu pričam, jer politika Dragana Đilasa je jedna jedina. To je politika sopstvenog biznisa, politika sopstvenih punih džepova, politika smrti, vešanja, pretnji, silovanja, prema svima onima koji ne misle isto kao on. Politika Aleksandra Vučića, politika SNS i politika ove Vlade je politika života, politika mira, politika sigurnosti i politika napretka. Zato ćemo u danu za glasanje podržati predlog budžeta.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Nada Lazić. Izvolite, gospođo Lazić.
Poštovani predsedavajući, poštovani gospodine ministre sa saradnicima, poštovane kolege narodni poslanici, u raspoloživom vremenu želela bih da se osvrnem na tako, prosto da ih nazovem, dva najveća gubitnika u ovom budžetu. Naime, moglo se čuti u komentarima o budžetu i danas i u vašem izlaganju, da je ovo, između ostalog, razvojni budžet. Nažalost, on za Vojvodinu nije nikako razvojni, jer je budžet za 2020. godinu, za Vojvodinu 76,5 milijardi dinara, dok je na osnovu rebalansa za tekuću godinu, bio 74,4 milijarde. Zato smatram da je najveći gubitnik ovog budžeta upravo AP Vojvodina. Podsetiću da je članom 184. Ustava, koji glasi – finansijska autonomija autonomnih pokrajina, u alineji 3. zakonom se određuje učešće autonomnih pokrajina u delu prihoda Republike Srbije, a budžet AP Vojvodine iznosi najmanje 7% u odnosu na budžet Srbije, s tim što se tri sedmine od budžeta AP Vojvodine koristi za finansiranje kapitalnih rashoda. Ako se uporedi ukupan budžet Republike Srbije od 1.334 - 1.335 milijardi dinara, sa budžetom Pokrajine, ispada da on iznosi negde manje od 6%, što je ispod onih minimalnih 7%. Da li je to prava računica ili ne, da li se to odnosi samo na poreske prihode ili se odnosi na ukupan budžet, ja se pozivam na onaj član Ustava, kako to piše, znači, da se odnosi na ukupan budžet. Mislim da ovome nije potreban nikakav komentar. Ako se uzme u poređenje sa budžetom grada Beograda, koji je prema izjavama zamenika gradonačelnika povećan blizu 10% i iznosi 143 milijarde dinara, kada uporedite po broju stanovnika Vojvodina je još uvek brojnija od Beograda, ali nisam sigurna u narednom popisu da će tako i ostati, uzimajući u obzir činjenicu da se sa teritorije Vojvodine sve više stanovništva iseljava, pogotovo iz vojvođanskih sela i manjih gradova. Jedino gde se broj stanovnika povećava, to je Novi Sad. Jasno je da se sa ovako malim sredstvima, da se tako mala sredstva ne mogu ulagati u neke kapitalne projekte kao što je, primera radi, s obzorom da je Vojvodina poznata po problemima sa pijaćom vodom, recimo, da se uloži u izgradnju jednog regionalnog sistema za vodosnabdevanje koji bi rešio problem više opština sa pitkom vodom. Nažalost, iako je Ustavom predviđeno donošenje zakona o finansiranju AP Vojvodine, taj zakon još uvek nije usvojen. Ja ću vas podsetiti da smo mi u martu mesecu ove godine predložili kao poslanička grupa LSV ovaj zakon i vodili raspravu, nas tri, samo nas troje poslanika, vodili smo raspravu u ovom Domu i ostali potpuno usamljeni u borbi za finansiranje Vojvodine i za donošenje ovog zakona. Naravno, naš Predlog zakona na kraju nije usvojen, a Vlada ni do dan danas nije izašla sa svojim Predlogom zakona o finansiranju AP Vojvodine, pa smo, eto, dobili ovakav diskriminatorski budžet. S toga, mi iz LSV smatramo da je ovakav odnos prema Vojvodini nedopustiv i prestavlja uvredu za građane pokrajine, jer i zbog beogradskog centralizma, da ga tako nazovem, trpe i drugi delovi zemlje, nije tu samo Vojvodina u problemu i on se ogleda, pre svega, u ovako velikim razlikama između pokrajinskog budžeta i budžeta glavnog grada. Sem sredstava pokrajine, pokrajini se postepeno ukidaju prenete nadležnosti u mnogim oblastima. Postavlja se pitanje šta predstavlja pokrajinska administracija? Doći ćemo jednog dana u takvu situaciju, bojim se vrlo brzo, da će se postaviti pitanje i smisla postojanja pokrajinske administracije. Predsednik pokrajinske Vlade, gospodin Igor Mirović, kaže da dobro sarađuje sa Republičkom Vladom za razliku od one prethodne vlasti, naravno, kada bez pogovora pristaje i izvršava sve naloge Republičke Vlade, a i nije se, nažalost, izborio za izgradnju, primera radi, ni jednog auto-puta u Vojvodini koji je obećavao. Podsetiću vas da je trebalo da bude izgrađen Fruškogorski koridor ili da bar počne njegova izgradnja u mandatu ove Vlade, međutim, sudeći po sredstvima koje su namenjene u ovom budžetu od svega 200 miliona dinara za izradu projektne dokumentacije, znači da Fruškogorskog koridora nema do daljnjeg. Isto tako, izrada projektne dokumentacije kasni za izradu za auto-put Beograd-Zrenjanin, Zrenjanin-Novi Sad. Znači, ni jedan od ovih navedenih koridora, odnosno ovih puteva nije uopšte u ovom budžetu predviđen. Evo, ja sam donela ovde mapu na kojoj su prikazani, planirani, izgrađeni putevi na teritoriji cele Srbiji. Na ovoj mapi se lepo vidi da je prostor AP Vojvodine skoro bela površina, nisu ni planirani, niti je u toku izgradnja bilo kakvog auto-puta na teritoriji Vojvodine. Zato mislimo da ako uzmemo u obzir da je u ovoj godini oko 90 kilometara auto-puteva već pušteno i da je čitav niz puteva planiran na teritoriji Vojvodine to je kao jedna skoro bela površina, svega nekih petnaestak kilometara je izgrađeno. Sve ostalo se radi na popravkama ili bolje je reći krpljenju puteva. Kada već govorimo o Vojvodini, želim da se osvrnem i na poziciju „nenamenska sredstva“ koja se dodeljuju opštinama ih republičkog budžeta. Isto ovo pitanje ja sam postavila i prošle godine kada je bila rasprava o budžetu i po kojim kriterijumima se dodeljuju ova sredstva. Pa tako pojedine opštine koje nisu nerazvijene dobijaju veća sredstva od nekih siromašnih i nerazvijenih opština. Primera radi, Ada dobija nekih 90 miliona dinara, odmah sledeće mesto je Aleksinac, dobija 498 miliona dinara ili opština Irig koja spada u slabo razvijene opštine na teritoriji AP Vojvodine dobija nekih 86 miliona dinara, sledeća je Jagodina koja dobija 321 milion i ne bi se mogla nazvati nerazvijenom. Ja sa ovom svojom izjavom rizikujem da gospodin Palma nazove ponovo mog predsednika stranke i da ga pita šta ja to imam protiv njega. Ovo stvarno nije ništa lično upereno ni protiv koga, nego prosto tražim odgovor i prošle i ove godine, koji su kriterijumi kod dodele nenamenskih sredstava po opštinama, što bi se svelo na to da se daju sredstva, a da opštine ne moraju nikakvim dokumentima da pravdaju za koje namene koriste ta sredstva? A nisu mala sredstva, mislim da je negde oko 33 milijarde dinara ukupno za celu teritoriju Srbije ovakvih sredstava. Drugi gubitnik u ovom budžetu je, moram to da kažem, s obzirom da je oblast kojom se ja bavim, zaštita životne sredine. Ukupno predviđena sredstva za Ministarstvo ovim budžetom su 7,9 milijardi dinara. Ovde smo mogli čuti da postoji povećanje za oko 1,7 milijardi u odnosu na ovu tekuću 2019. godinu, koja su namenjena „Zelenom fondu“. Nažalost „Zeleni fond“ je i dalje ostao budžetski fond i u njega se ne sakupljaju sva sredstva od naknade koje plaćaju zagađivači, tj. takozvane „eko-takse“. Prema nekim informacijama, negde blizu 12 milijardi dinara je u ovoj godine skupljeno na ime „eko-taksi“. Međutim, sva ta sredstva se ne vraćaju u projekte ili bolje reći u „Zeleni fond“, odnosno namenjeno je za „Zeleni fond“, po ovom budžetu 4,3 milijarde dinara. Zašto je to i dalje ostalo tako? Isti je problem bio i prošle godine i ove godine najveći deo sredstava koja se prikupljaju od „eko-taksi“ se ne vraća kao „zeleni dinar“ u oblast zaštite životne sredine. Gde idu ova preostala sredstva? Ja moram da pomenem da je gospođa premijerka izjavila nedavno na otvaranju sednice Skupštine država članica protokola o vodi i zdravlju u Palati Srbije da su u Vladi svesni koliko treba da radimo i koliko novca moramo da uložimo u zaštitu životne sredine da bi smo dostigli evropske standarde, a posebno u zaštiti reka i kvaliteta vode. Ja sam, evo, citirala njenu izjavu, a onda se suočimo sa ovakvim budžetom za oblast zaštite životne sredine koji je potpuno toliko mali i toliko nedovoljan da bi se bilo šta u ovoj oblasti popravilo. To, zapravo pokazuje koliko je neznanje i nerazumevanje važnosti uređenja oblasti zaštite životne sredine i to se tiče svih nas, to nije samo privilegija ili zadatak ljudi koji se tom oblašću profesionalno bave. Primera radi, sa ovim tempom ulaganja u uređenje voda, kao jednu od ključnih i najugroženijih oblasti, od pitkih do otpadnih, trebalo bi nam blizu 100 godina, jer je u ovom budžetu, u poziciji koja je u oblasti poljoprivrede za fond za vode izdvojeno samo 3,8 milijardi dinara. To je, moglo bi se slobodno reći, smešno mala suma kada se uzme u obzir sa kojim se problemima srećemo kada su u pitanju vode na teritoriji Srbije. Nedavno smo imali problem zagađenja vazduha i naveliko se pisalo o tome koja mesta su najzagađenija i koliko je važno da imamo merenje kvaliteta vazduha na što više tačaka na teritoriji Srbije. Međutim, i na Odboru za zaštitu životne sredine čuli smo da postoje problemi u redovnom održavanju ovih stanica i njihovom funkcionisanju i da bi trebalo instalirati još novih stanica. U isto vreme, u budžetu koji smo dobili za narednu godinu, smanjuju se sredstva upravo za ovu oblast za Agenciju za zaštitu životne sredine. Da li je moguće da ovi ljudi koji prave budžet ne slušaju ono što je u stvarnosti i realno stanje i šta su to što su prisutne potrebe? Očigledno je da Ministarstvo finansija ne sagledava značaj ove pozicije, a Ministarstvo za zaštitu životne sredine nema snagu da ubedi članove Vlade da shvate da je ulaganje u zaštitu životne sredine podjednako važno, ako ne i važnije od ulaganja, recimo, u IT sektor i da zelena radna mesta mogu da zaposle armiju ljudi različitih struka. Dok to ne shvatimo i dok se to ne sagleda kod onih koji donose odluke o sredstvima, a to pre svega mislim na Ministarstvo finansija i na celu Vladu, mi nećemo se pomeriti u oblasti zaštite ni milimetar. Zato smatram da je oblast zaštite životne sredine drugi gubitnik u ovom budžetu. Naravno, ja neću glasati za ovaj budžet. Hvala.
Hvala, gospođo Lazić. Reč ima ministar, Siniša Mali. Izvolite.
Hvala. Uvaženi poslanici, ukratko da se osvrnem na par komentara koje smo čuli, dakle da vam odgovorim na ono što ste vi izlagali. Budžet za APV ove godine ukupno kada saberete sva izdvajanja koja su i iz budžeta i iz Uprave carina, Republičke direkcije za imovinu, ministarstava raznih, građevine, privrede, kulture, poljoprivrede itd, ukupan novac koji je izdvojen za AP Vojvodinu je 91,1 milijardu, što je u odnosu na prihode 8,6%. To je za 2019. godinu. Vi govorite o 7%. Mi smo mnogo iznad 7% kada saberemo sve što ide iz budžeta u AP Vojvodinu. S druge strane, za 2020. godinu taj iznos se povećava na 100,1 milijardu. Dakle, za devet milijardi više, što je u procentima 8,8%. Dakle, samo bih voleo i bili bi mi drago kada bi ste sabrali sve one projekte koji idu u Vojvodinu i koji na taj način pokazuju koliko brinemo i koliko ulažemo upravo u taj deo naše Srbije. Po pitanju projekata, opet niste dobro pogledali ceo zakon. Dakle, imate u Zakonu o budžetu u članu 3. i projekat izgradnje deonice brze saobraćajnice, državni put prvog reda broj 21, Novi Sad - Ruma - Šabac. Na dva mesta imate taj iznos. Jedan je 250 miliona evra, drugi je još 200 miliona evra. Dakle, Novi Sad - Ruma - Šabac. Imate projekat izgradnje brze saobraćajnice reda Novi Sad - Ruma, tzv. "Fruškogorski koridor" 550 miliona evra u budžetu. Ne znam kako vi to niste videli. Dakle, samo mi je važno da govorimo o činjenicama i o onome što jeste u budžetu. Po pitanju ekologije, ne samo da imate više novca u budžetu Ministarstva, imate takođe projekat unapređenje infrastrukture za zaštitu životne sredine, fabrike za prečišćavanje otpadnih voda i sve ostalo, još 500 miliona evra u budžetu. Ima još tu par projekata unapređenje energetske efikasnosti itd. Još 40 miliona evra, recimo. To su ogromni novci. Ja sam na početku svog izlaganja rekao da mi govorimo o razvojnom budžetu, samo treba pročitati na pravi način sve delove budžeta kako bi ste videli kako hoćemo da gradimo i nove mostove i nove puteve i da uložimo i u zaštitu životne sredine i u zdravstvo, kao što smo malo pre imali priliku da čujemo i u kulturu i u sve ostalo. Hvala.
Zahvaljujem, ministre. Pravo na repliku ima Nada Lazić. Izvolite.
Ja nisam ekonomista po struci i stvarno ne mogu, kako da kažem, da vračam po budžetu, po različitim pozicijama, gde, koja, kako ulazi i na koji način. Ja vas samo pitam zašto je ova mapa prazna kada su putevi na teritoriji Vojvodine u pitanju? Ovo o čemu vi govorite, 200 miliona je namenjeno za Fruškogorski koridor. To je Novi Sad-Ruma sa tunelom kroz Frušku Goru. Onih preostalih 500 miliona, o kome vi govorite, ako se ne varam, to je ovo što se odnosi na najavljenu izgradnju puta za Loznicu i sa izgradnjom mosta kod Šapca. Ja vas pitam, ja sam decidno rekla - Fruškogorski koridor, koji se obećava ceo mandat. Iz budžeta u budžet smo mi imali obećanja za Fruškogorski koridor i on se sada ponovo pojavljuje, da je čak izjava i predsednika Vlade AP Vojvodine da je pokrajina prikupila sredstva za izradu projektne dokumentacije, ali da je ceo posao preuzela Vlada Republike Srbije i da, nažalost, taj posao nije završen, odnosno niti će biti iduće godine završen i da mu je jako žao što to nije završeno, odnosno što bar nije urađeno, bar da su započeli radovi, ali će moći da se kaže, citiram njegovu izjavu, da će moći da se kaže da ga je on inicirao. Ja, samo na osnovu onoga što sam imala na raspolaganju i ona poređenja koja sam imala, vi sad govorite o milionskim vrednostima u evrima, prosto ne mogu da gatam po kojim sve osnovama ulaze budžetska, odnosno sredstva u pokrajinu, ono što su transferna sredstva, ono što su projekti započeti od strane Republike Srbije, a odvijaju se na teritoriji Vojvodine. Ja to ipak ne mogu da tretiram na isti način kao da su poslovi koji su nešto o čemu pokrajinska Vlada odlučuje ili može da odluči. Zato sam ja i spomenula da pokrajinska administracija na ovakav način, sa oduzimanjem nadležnosti, mic po mic će postati kao čuvar plaže u zimskom periodu. Hvala.
Hvala, gospođo Lazić. Reč ima ministar Siniša Mali. Izvolite.
Hvala puno. Uvaženi poslanici, ne morate vi da budete veliki ekonomista, samo otvorite stranu 10. Zakona o budžetu. Evo, piše, je ću vam pročitati još jedanput. Dakle, dovoljno je samo da ćirilicu možete da pročitate. Projekat izgradnje brze saobraćajnice 1B Novi Sad-Ruma (Fruškogorski koridor) 65 milijardi dinara, u evrima 550 miliona evra. Ja ne znam samo, pogledajte budžet, pa lepo vi to pročitajte, da ne bude da li se varate ili ne varate i ko će biti čuvar u zimskom periodu koje plaže, samo pročitajte budžet i videćete da je i Fruškogorski koridor, kao i veliki broj drugih važnih projekata za Vojvodinu, upravo u ovom budžetu. Hvala puno.
Hvala, ministre. Reč ima narodni poslanik Miodrag Linta. Izvolite, gospodine Linta.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi ministri, ja se slažem sa generalnom ocenom većine mojih koleginica i kolega da je predlog budžeta za 2020. godinu realan, dobro planiran i razvojnog karaktera. Budžet ima dva glavna cilja. Prvi je povećanje životnog standarda, koji se najbolje vidi kroz projektovana povećanja plata i penzija. Drugo, cilj ovog budžeta jeste ubrzanje privrednog rasta, što se najbolje vidi kroz povećana sredstva za javne investicije sa 220 na 260 milijardi dinara. Pored toga, budžetom je posebna pažnja posvećena i modernizaciji obrazovanja, unapređenju zdravstvene zaštite, jačanju politike nataliteta, brizi o najsiromašnijim, najugroženijim kategorijama stanovništva, dodatnim sredstvima za kulturu, itd. Ja bih posebnu pažnju posvetio jednom važnom segmentu politike Vlade Republike Srbije, a tiče se jačanja ekonomske saobraćajne i svake druge saradnje u regionu. Jedan od najboljih primera jeste i izgradnja autoputa Beograd-Sarajevo. Nedavno su počeli radovi na izgradnji jednog pravca autoputa Beograd-Sarajevo od Kuzmina do Sremske Rače, u dužini od 18 kilometara. Tu je predviđena i izgradnja mosta preko Save u dužini od 1,3 kilometra, takođe kod Sremske Rače. Drugi pravac autoputa Beograd-Sarajevo se gradi od Požege do Kotromana, dakle, na granici sa BiH, u dužini od 60 kilometara. Takođe, posebnu pažnju Vlada posvećuje jačanju sveobuhvatnih veza sa Republikom Srpskom u skladu sa Sporazumom o specijalnim paralelnim odnosima između Republike Srbije i Republike Srpske. Važno je naglasiti da i zvanični Beograd i zvanična Banja Luka kao jedan od svojih prioriteta smatraju izgradnju autoputa Beograd-Banja Luka. Znamo da je Vlada Republike Srpske izgradila autoput „9. januar“, od Banja Luke do Doboja i da su pre nekoliko meseci počeli radovi na izgradnji autoputa od Doboja, odnosno od opštine Vukosavlje u Republici Srpskoj, do Sremske Rače, u dužini od 70 kilometara, sa ciljem da se poveže Republika Srpska autoputem do granice sa Srbijom. Predviđeno je da će Vlada Republike Srpske taj autoput završiti u narednih šest godina, a ovaj deo autoputa koji radi Srbija, od Kuzmina do Sremske Rače, biće gotov u naredne dve i po godine. Dakle, 2025. godine imaćemo jednu istorijsku stvar da ćemo imati autoput od Beograda do Banja Luke i time će biti povezana Srbija i Republika Srpska sa jednom važnom saobraćajnicom. Posebno želim da naglasim činjenicu da predsednik Vučić i Vlada Republike Srbije posebnu pažnju poklanjaju i realizaciji konkretnih projekata sa ciljem pomoći srpskom narodu van Srbije, ne samo u Republici Srpskoj, nego i u Federaciji BiH, Hrvatskoj, Crnoj Gori i drugim državama regiona. Ja ću samo pomenuti nekoliko stvari. Vlada Republike Srbije je izdvojila preko 32 miliona evra za niz konkretnih projekata koji će se realizovati u svakoj od 63 opštine, koliko ih ima u Republici Srpskoj. Koji su to konkretni projekti? Radi se o izgradnji vrtića, bolnica, škola, objekata za mesne zajednice, đačkih i studentskih domova, posebnih domova za decu ometenu u razvoju, zatim, u pitanju su rekonstrukcije ulica. Zaista moram da kažem da su reakcije građana Republike Srpske najpozitivnije i da mi sada imamo po prvi put činjenicu da se Sporazum o specijalnim i paralelnim odnosima između Srbije i Republike Srpske, koji je potpisan 2001. godine, kada je bila SRJ, a 2006. godine između Republike Srbije i Republike Srpske, realizuje sa konkretnim projektima zahvaljujući predsedniku Vučiću i Vladi Republike Srbije. Važno je naglasiti da Vlada Republike Srbije nije zaboravila ni, kao što sam rekao, Srbe u Federaciji BiH. Dakle, 13. septembra ove godine, predsednik Vučić je bio u istorijskoj poseti Drvaru, povodom obeležavanja Dana sećanja na sve stradale Srbe. Tom prilikom Vlada Republike Srbije je uplatila milion evra u budžet opštine Drvar. To su bila veoma važna sredstva da opština Drvar može da plati zaostale obaveze prema svojim građanima i da ta sredstva koristi za određene konkretne projekte u interesu građana Drvara. Podsećam da je opština Drvar opština u kojoj srpski narod živi u većini. Pored toga, Vlada Republike Srbije pomaže i ostale opštine u zapadnoj Krajini gde su Srbi većina. U pitanju su Glamoč, Grahovo i Bosanski Petrovac, i to u dva navrata. To je onaj konkretan primer kako država Srbija brine na konkretan način o delu svog naroda koji živi van Republike Srbije. Takođe, Vlada Republike Srbije je sa nekoliko projekata pomogla i Srbe u Hrvatskoj. Vlada je izdvojila dva miliona evra za obnovu Srpskog doma u Vukovaru, koji je veoma važan kao mesto gde će se okupljati i gde će moći da rade srpske organizacije koje su osnovali Srbi sa područja istočne Slavonije, Baranje, zapadnog Srema, pre svega srpske organizacije sa sedištem u Vukovaru. Takođe, izdvojena su sredstva za izgradnju Srpske kuće, odnosno Srpskog centra u Kninu. Prilikom posete predsednika Vučića Kordunu, odnosno opštini Vrginmost dogovoreno je da se pomogne izgradnja pravoslavne crkve u Vrginmostu. Vlada je obezbedila sredstva, sredstva su prebačena. Izgradnja pravoslavne crkve u Vrginmostu je počela pre nekoliko meseci i očekuje se da će biti završena do kraja ove godine, što je zaista naišlo na veoma pozitivan odjek Srba koji su se vratili tamo, nažalost manjina, ali velikog broja Srba koji su proterani ili su rodom i poreklom sa tog područja. Vlada je takođe pomogla i Srbe u Crnoj Gori. Podsećam da je izdvojeno preko tri miliona evra za osnivanje Srpske kuće u centru Podgorice. To je sada postalo mesto okupljanja, odnosno sedište gotovo svih srpskih organizacija koje deluju u Podgorici. Srpska kuća je, podsećam, otvorena od strane generalnog sekretara predsednika Republike, gospodina Selakovića, početkom ove godine. Zašto su važna ova ulaganja, odnosno realizacija konkretnih projekata, ne samo u Republici Srpskoj, nego pre svega u Federaciji BiH, u Hrvatskoj, u Crnoj Gori i drugim državama regiona? Kantonalne vlasti u Federaciji BiH, s jedne strane, federalna vlast, s druge strane, vode jednu otvorenu politiku diskriminacije Srba u Federaciji BiH. Podsećam da je pre početka oružanih sukoba u BiH, na području Federacije BiH, živelo oko 600 hiljada Srba. Prema popisu iz 2013. godine ima ih svega 56 hiljada, mada realne procene govore da ih u realnosti nema više od 40 hiljada. Dakle, preko pola miliona Srba je proterano sa područja Federacije BiH. Ta politika diskriminacije od strane kantonalnih vlasti i federalne vlasti ima pogubne posledice, zato je veoma važno pre svega pomoći opstanak Srba u četiri zapadnokrajiške opštine gde su oni većina. Podsećam, to su Drvar, Glamoč, Grahovo, Bosanski Petrovac. Ali, veoma je važno da vidimo u narednom periodu da Vlada Republike Srbije, takođe sa konkretnim projektima, pomogne i srpske povratnike u drugim zapadno-krajiškim opštinama, i u Savskom Mostu, i u Bihaću i u Jajcu, Bosanskoj Krupi, itd, ali i na području zapadne Hercegovine, posebno na području Mostara. Tu moram da kažem, takođe, da su, zahvaljujući predsedniku Vučiću, realizovani konkretni projekti pomoći srpskim povratnicima koji su se vratili u Mostar. Tragična situacija je i sa Srbima u Hrvatskoj. Za vreme rata, iz Hrvatske je proterano preko pola miliona Srba, pre svega zbog politike ustaškog režima Franje Tuđmana, čiji cilj je bio stvaranje velike, etnički čiste, hrvatske države i zato je tu važno da Vlada Republike Srbije nastavi sa konkretnim projektima pomoći srpskim povratnicima, pre svega na krajiškom području, dakle na području istočne Slavonije, Baranje, zapadnog Srema, na području Banije, Korduna, Like, severne Dalmacije, ali i na području zapadne Slavonije, odakle je proterano samo 1991. godine preko 70 hiljada Srba u tri hrvatske zločinačke akcije „Otkos“, „Orkan“ i „Papuk“ 1991. godine. Dakle, Vlada Republike Srbije poklanja posebnu pažnju, ponavljam, Srbima u regionu, gde živi u osam država regiona blizu dva miliona Srba i samo na ovaj način, konkretnim projektima, konkretnim akcijama se šalje poruka i pomaže se da deo našeg naroda opstane na svojim vekovnim područjima, da se pomogne našem narodu da slobodno može da koristi srpski jezik, da koristi srpsko pismo, ćirilicu i da sačuva svoj nacionalni i kulturni identitet. Jedan od ciljeva jeste jačanje nacionalnog i kulturnog identiteta srpskog naroda, bez obzira na postojeće državne granice. Dakle, to uključuje i čuvanje srpskog jezika i ćirilice, ali to znači i negovanje kulture sećanja na naše stradale sunarodnike, čuvanje naše krsne slave, čuvanje naših običaja i tradicije. Dakle, sve ono što čini identitet jednog naroda. Na kraju, želim još jednom da se zahvalim i predsedniku Vučiću i Vladi Republike Srbije što pored brojnih izazova i brojnih problema sa kojima se suočava Republika Srbija, koji se uspešno rešavaju, nije zaboravila deo svog naroda koji živi u regionu i dijaspori. Hvala.
Hvala, gospodine Linta. Sada je na redu Borisav Kovačević. (Nije prisutan.) Reč ima Aleksandar Šešelj. Izvolite.
Hvala, gospodine Marinkoviću. Dame i gospodo narodni poslanici, ponavlja nam se jedna situacija koja je ovde aktuelna poslednjih 20 godina, a to je da najmanje uticaja na sve naše prilike, pa tako i ekonomske, ima Vlada Srbije, tj. vlast u Srbiji, već sve naše glavne odluke se, nažalost, donose u inostranstvu. I tako, kao i prethodne Vlade, kao i prethodni režimi, kao režimi DS, sve se radi u Srbiji striktno po diktatu MMF, a moralo je iskustvo da nas nauči da se ni jedna zemlja na svetu nije razvila uz pomoć MMF. Mi smo prvo imali raznorazne prevarante. Posle 5. oktobra dolazili su u Srbiju neki samozvani stručnjaci Svetske banke, MMF, raznih finansijskih institucija širom sveta da nam ovde, kada nam je stigla demokratija, dovedu i zapad i zapadni standard i sve ostalo, pa smo imali i Božidara Đelića, pa smo imali Vlahovića, i Labusa, i Dinkića. To je bilo u nekom periodu neposredno posle 5. oktobra. Srpska napredna stranka kada je došla na vlast nastavila je isti trend, pa smo onda mogli da vidimo genija, koji se nije zadržao u Srbiji pola godine, Lazara Krstića, pa Sašu Radulovića, videli smo o kakvom je tu profilu reč, Dušana Vujovića koji sad, pošto je preporodio Srbiju, ide da pomogne ekonomiji Ukrajine, a isto tako po zadatku MMF i Svetske banke. Dakle, potpuni, apsolutni kontinuitet između vlasti SNS i DS. Ono što je taj princip koji mi prihvatamo, koji primenjujemo od 2000. godine jeste princip neoliberalizma u ekonomiji, što znači bespogovorno prihvatanje svega što dolazi iz institucija tzv. vašingtonskog konsenzusa, a mi kao da nismo u stanju da shvatimo da ne može da postoji za svaku zemlju na svetu univerzalan program razvoja, jer svaka zemlja na svetu ima svoje specifičnosti. To MMF ne priznaje. Zato bismo trebali da se ugledamo, prvo, da vidimo šta se desilo sa zemljama istočne Evrope, bivšeg komunističkog bloka, zemljama koje su iz našeg okruženja, a nedavno su u poslednjoj deceniji ili pre 10-ak godina ušle u EU, kao što su Bugarska i Rumunija, kao što je Hrvatska, da vidimo njihove parametre i da onda znamo šta nas očekuje ukoliko ostanemo na ovom putu tj. putu evropskih integracija, a za šta nam treba podrška MMF. Međunarodni monetarni fond nikad ne sklapa aranžmane sa državama da bi to bilo u interesu tih država sa kojima se aranžmani sklapaju, nego da bi bilo u interesu onih koje Međunarodni monetarni fond zastupa. Isto tako može da se stavi u jednu ravan, kao što je nekad postojala dogma komunizma i komunističkih principa, tako danas postoji, nažalost, i u našoj zemlji i u većem delu istočne Evrope i regiona, dogma neoliberalizma i evropskih integracija. Dakle, to ne sme da se preispituje, u to se ne dira, to se prihvata zdravo za gotovo i jedini je zadatak kada to prihvatimo da sami sebe ubedimo kako je to za nas bilo dobro. Aleksandar Vučić kada je bio, u vreme dok je bio predsednik Vlade, hvalio se često i više puta je govorio o tome kako je više puta pročitao knjigu bivšeg premijera Singapura. Izvinite, ali ne mogu da se setim tačno njegovog imena, ali otprilike da model srpskog razvoja treba da bude preslikani model Singapura. To što u realnosti Singapur, koji jeste azijski tigar, pa tako ćemo i mi valjda biti balkanski tigar što se tiče ekonomije, Singapur se razvija uprkos Međunarodnom fondu, a ne zato što je slušao bespogovorno ono što dolazi iz Međunarodnog monetarnog fonda. Ono što je najveća greška, a što se isto tako nastavlja, jeste ta šok terapija od 2000. godine – brza privatizacija, hajde but zašto da prodamo sve živo, da uvedemo prodajom subvencija, pa tako i ovim budžetom je predviđeno oko 750 miliona subvencija. Dakle, mi dajemo firmama iz inostranstva, 95% tih kompanija dolazi sa zapada, po radnom mestu 10 ili 15 hiljada evra, tamo posle imaju minimalne zarade radnici u tim fabrikama. To su sve nisko plaćeni poslovi, uglavnom su to fizički radnici. Dakle, mi plaćamo te radnike sledećih tri ili četiri godine, samim tim što smo mi dali subvenciju po radnom mestu toj kompaniji, a ta kompanija u Srbiji izvlači ekstra profit. Na sve to je dobila zemljište besplatno i sve moguće potrebne dozvole, dakle, dokumentaciju besplatno i po ubrzanoj proceduri. To je model razvoja kojim se mi nadamo da ćemo dostići zlatno doba u Srbiji, a onda kad se malo osvestimo, vidimo da u stvari da je u Srbiji potrebno penzionerima da se pomaže i da im se isplaćuje po 5.000 dinara jednokratne pomoći. Ne može da bude da je Srbiji dobro i da je naša privreda kako treba i da mi treba sad da izvozimo stabilnost i naš zlatni standard, a u isto vreme se pomaže penzionerima. Sada se traži alternativa u tzv. malom Šengenu. Dakle, mi smo toliko jako jaki i uspešni da treba sada da pomognemo i našem okruženju da bude tako isto jako i uspešno kao i mi? Ne, nego to nam se sprema zato što od evropskih integracija nema ništa, od EU nema ništa, to je nama utešno za ono što smo ispunjavali već 19 godina, bezpogovorno uslove koji dolaze iz Brisela ili Vašingtona ili odakle, ne, nama je utešno sada da budemo članovi Balkanske unije. To je ono što se Srbiji nudi. Više je stvari, što se tiče budžeta, za koje zaista nema opravdanja. Ono što je besmislica jeste finansiranje iz budžeta Srbije nevladinih organizacija koje su u Srbiji, dakle, ono što se naziva civilno društvo ili kako već, koje se u Srbiji bave politikom i usmerene su na antisrpsko delovanje. Tako, Kancelarija za ljudska i manjinska prava, gde je planirano 0,3 milijarde dinara, dakle, 300 miliona evra. Kancelarija obavlja poslove koji se odnose na praćenje i izveštavanje o stanju ljudskih i manjinskih prava, primenu međunarodnih sporazuma, kao i finansiranje aktivnosti Udruženja na unapređenju ljudskih i manjinskih prava. Sredstva će se najvećim delom realizovati kao dotacije nevladinim organizacijama. Podsetiću vas, gospodine ministre, koje su to nevladine organizacije. To su: Fond za humanitarno pravo, Nataša Kandić, dakle, Helsinški odbor za ljudska prava, Sonja Biserko, Kuća ljudskih prava, Fond za otvoreno društvo, građanske inicijative i svi ostali. Šta je glavna tema tih nevladinih organizacija? Nezavisnost Kosova, Srbi su krvnici, najveći zločinci, možda čak i u istoriji, ali na Balkanu i ovde sasvim sigurno, tzv. genocid u Srebrenici, Srbi su sami sebe napali u Republici Srpskoj Krajini, na Kosovu, u BiH, Srbi su najveći agresori i najveći zločinci i Srbi su zaslužili da budu bombardovani. Da ne pričamo o nezavisnosti Kosova, da ne pričamo o festivalu „Mirdita“, koje te nevladine organizacije u centru Beograda organizuju. Dakle, promocija kosovske kulture u centru Beograda plaćena na posredan način iz budžeta Srbije, zato što na ovim konkursima novac se taj opredeljuje isključivo tim nevladinim organizacijama. Dakle, Srbija finansira promociju kosovske kulture u Beogradu kroz festival „Mirdita“, posredno. Još nešto, tamo su bili prisutni i gradski odbornici SNS, nakarada i Tasovac. Oni su gradski odbornici, oni su bili tamo kao podrška tom projektu. Dakle, mi plaćamo one koji su već finansirani iz inostranstva, naravno mnogo više neto što ih Srbija plaća, da ovde posle šire takve stvari o Srbiji i našem narodu. Videli smo i pre neki dan oko onoga u Vukovaru, Žene u crnom i ostali. To se plaća. Zašto? Niko ne zna. Šta se to plaća, zašto je potrebno sa Srbija plaća tim nevladinim organizacijama? Možda se traži neka vrsta podrške od njih na taj način. To su isto radili i žuti. Druga tema jeste nacionalni stadioni. Vi ste govorili kako će to, ne samo ti stadioni, tj. nacionalni stadion koji će biti u Beogradu, nego će se pored toga razviti i mali grad, pa će tu biti stambeni i poslovni prostori i šta sve ne, čuda. Ajde da vidimo šta se desilo sa nekim državama koje su isto tako mislile kao što danas misli Srbija. U Atini, koliko su uložili u održavanje Olimpijskih igara 2004. godine i kako se to njima isplatilo i za šta im sada ti sportski objekti služe? Da li se razvio grad oko tih objekata? Nije. Šta se desilo posle Zimskih olimpijskih igara u Sočiju? Isto tako, poslovni i stambeni kompleksi, isto tako arene, sportski objekti itd. i to danas zvrlji prazno. Nažalost, Srbija nije Ruska federacija pa da sebi može tako nešto da priušti. Mi mnogo novca odvajamo za nešto što je u budućnosti neizvesno da će se dogoditi. Možda Srbije neće dobiti zajedno sa Rumunijom i Moldavijom i ne znam sa kime ne, to evropsko ili svetsko prvenstvo, šta već i šta ćemo onda? Kako će da nam se isplati nacionalni stadion? I kada bi smo to dobili, šta ćemo kada se to završi? Kako su prošli Grci, a kako su prošli Rusi u Sočiju? To treba da nam bude neka pouka. Ko će moći da napuni taj stadion? Jedino Ceca. Inače za druge namene ti stadioni nama ne trebaju. Ono što je jedna od glavnih afera Vlade Srbije, aktuelne, jeste tzv. Moravski koridor, auto-put Preljina-Pojate. Procena je bila pre šest godina da to vredi 500 miliona evra. Ovde se pojavljuje američki ambasador u Vladi Srbije, potpisuje protokol u Ministarstvu infrastrukture sa Zoranom Mihajlović, bez ikakvog tendera, bez ikakvog konkursa i onda se na osnovu toga, ovde donosi „leks specijalis“, pa posle toga se takav poziv pravi samo da na njemu može da prođe „Behtel“. A njegova cena 800 miliona evra. Šta se to promenilo? Kako je toliko skuplji „Behtel“? šta se to plaća 300 miliona evra više? Da li se to nekom plaća reket iz američke ambasade ili je u pitanju kriminal u koji je upleten ministar u Vladi? Nema nikakvog opravdanja. Posetiću vas, Aleksandar Vučić kao predsednik Vlade je govorio više puta, jedna deonica na auto-putu Miloš Veliki Ljig-Preljina je bila pretplaćena, čini mi se 40 miliona evra i to je on govorio kao dokaz za krađu bivšeg režima DS itd. pošto su oni to pokrali. Kako se to razlikuje od ovoga što se sprema sa Behtelom? Pogledajte u okruženju, Behtel je gradio autoput Split-Karlovac i isto tako je izbila afera u Hrvatskoj, ministar infrastrukture je morao da podnese ostavku kada se saznalo koliko je korupcije bilo u tom poslu. Taj Behtel u celom svetu posluje kroz političke pritiske američke ambasade i samo za zanimaju direktne pogodbe. Nije devetnaesti vek, pa da samo znaju na Zapadu da se bave infrastrukturom, a da niko drugi ne zna. Kako je moguće da je nama bila kineska kompanija dobra, koja je mogla da radi ovaj Moravski koridor, bila je dobra za „Miloš Veliki“, a nije dobra za Moravski koridor, pa mora Behtel? Kako to? S druge strane, da li je tih 300 miliona evra moglo možda da se iskoristi za putnu infrastrukturu u nekom drugom delu Srbije? Mi danas imamo celu Timočku Krajinu, Zaječarski i Borski okrug, to je u smislu putne infrastrukture, slepo crevo Srbije. Koliko je udaljeno Kladovo ili Negotin ili Zaječar od Beograda, a koliko treba vremena da se tamo dođe automobilom? Da li je to možda jedan o prioriteta? Na sve to, američki ambasador, bivši, Kajl Skot, u Vladi Srbije u prisustvu Zorane Mihajlović kaže da je za njih Kosovo nezavisna država, dakle, osim što nam uzimaju novac, što nas reketiraju, još nas ponižavaju u sred najvažnije institucije u Srbiji. Eto, to je ono što smo mi dobili. Dakle, krajnje je vreme ukoliko mi želimo zaista da se razvijamo, ukoliko želimo bolje Srbiji i građanima Srbije, da već jednom odustanemo od te mantre Evropske unije, da vidimo šta je ono u našem nacionalnom interesu kada je u pitanju ekonomija, da sarađujemo sa svima naravno, ali na ravnopravnim osnovama, bez političkog uslovljavanja i da razmotrimo trezveno da li postoji danas neka druga spoljnopolitička alternativa EU za Republiku Srbiju. Po našem mišljenju postoji, to je saradnja sa zemljama BRIKS-a, sa najmoćnijim ekonomskim zemljama na svetu, Brazil, Rusija, Indija, Kina i Južna Afrika, sa zemljama Šangajske organizacije za saradnju, članstvo Srbije u Evroazijskoj ekonomskoj uniji, naravno i članstvo Srbije u Odboru dogovora o kolektivnoj bezbednosti. To je pravi put za Srbiju, a ne put neokolonijalizma koji će praviti od Srbije samo izvor jeftine radne snage, koji će videti budzašto da se dočepa naših najvećih vrednosti, naših resursa, a najmanje ih briga za razvoj, ekonomiju i standard građana Srbije. Hvala.
Reč ima ministar, gospodin Siniša Mali. Izvolite.
Hvala puno. Uvaženi poslanici, da se osvrnem na ono što smo imali priliku da čujemo u proteklih par minuta. Ako sam dobro razumeo, stav koji smo čuli je protiv pomaganja civilnom društvu, organizacijama civilnog društva. Ja ću ukratko da prođem kroz nekoliko vidova pomoći ili podrške koje Vlada Republike Srbije kroz ove programe podržava. Recimo, Olimpijski komitet Srbije, ako dobro razumem, vi ste protiv da se pomogne za Olimpijski komitet Srbije i da se pomogne da naši olimpijci se na pravi način predstave svetu. Recimo, u oblasti sporta, dakle, govorim, imate programe iz sportskih kampova za perspektivne sportiste, 50 miliona dinara, pa to je u okviru one cifre koju ste vi rekli. Jeste li protiv toga? Paraolimpijski komitet Srbije, takođe 50 miliona dinara, ako sam dobro razumeo, vi niste za podršku tim organizacijama i tim organizacijama, da kažem, civilnog društva, kojima Vlada Republike pomaže. Kaže, podrška udruženjima u oblasti boračko invalidske zaštite, 100 miliona, Ministarstvo za rad. Jeste li protiv toga? Sektor podrške zapošljavanju mladih i aktivnoj inkluziji, 98 miliona dinara. Verovatno ste i protiv toga. Podrška udruženjima u oblasti zaštite porodice i žene. Glasajte slobodno protiv toga, mi se ponosimo da pomažemo i ona udruženja koja se bave ovom tematikom. Zaštita položaja osoba sa invaliditetom, 450 miliona dinara. Nisam razumeo da je vaša poslanička grupa i protiv ovog novca. Podrška radu Matice srpske, malopre sam čuo iz vaše poslaničke grupe da treba više novca za Maticu srpsku, vi kažete - ne treba podržavati nevladine organizacije, samo da mi kažete šta je na kraju stav, pa da znam kako da se opredelim prema tome. Malopre sam takođe čuo iz vaše poslaničke grupe, podrška razvoju književnog stvaralaštva i izdavaštva, treba više novca. Mi stavimo 30 miliona dinara, vi kažete - pa, ne treba pomagati nevladine organizacije. Podrška jačanju pozorišne umetnosti, podrška informisanju osoba sa invaliditetom, dakle, sve to vi biste da isključite iz ovog budžeta i da u tom budžetu ne bude. Zaštita kulturne baštine, podrška SPC na Kosovu i Metohiji. Interesantno je to što ste vi protiv, recimo u Ministarstvu zdravlja 300 miliona dinara za programe Crvenog krsta Srbije. Svaka čast ako ste protiv Crvenog krsta, ja mislim da oni rade dobar posao i da ih treba podržati. Aktivnosti društva Srbije za borbu protiv raka, sedam i po miliona dinara. Mi ćemo to podržati, iako vi to ne podržavate. Očuvanje nacionalnog i kulturnog identiteta dijaspore i Srba u regionu, 95 miliona dinara, više za četiri i po miliona dinara u 2020, odnosno 2019. godinu, podrška dijaspori, Srbima u regionu. Interesantno, vi ste protiv toga. Dobro, ja se nadam da su građani Srbije razumeli zbog čega imamo novac i za ove potrebe, zbog čega podržavamo i organizacije koje se bave svojim poslom, od kojih građani Srbije mogu da imaju veliku korist. Po pitanju Nacionalnog stadiona, tu se sa vama ne slažem. Znate, sećam se i komentara i razgovora i primedbi koje smo imali na „Beograd na vodi“ da je to pusti san, da se to nikada neće desiti, da je to samo još jedna velika laž. Pa smo od najružnijeg dela Beograda napravili najveće gradilište u ovom delu Evrope. Imate veliki broj zgrada koje se grade, veliki broj radnika, mislim da je 1.550 radnika svaki dan radi, zarađuje svoj hleb tamo. Tako ćemo da uradimo nešto i sa Nacionalnim stadionom. Juče sam objašnjavao i koliko, na kraju krajeva, skoro sve zemlje u svetu imaju svoje nacionalne stadione, sport je postao veliki biznis, a nama je to jedan pokretač razvoja tog dela Beograda, gde kroz ulaganje u infrastrukturu, u poslovne, u stambene objekte mislimo da Republika Srbija, da grad Beograd može da zaradi mnogo, da podstaknemo dodatni razvoj naše građevinske industrije, razvoj naše privrede u celini. To će biti jedan dobar projekat i mi ćemo, rekao sam, u narednih desetak dana izabrati i projektanta, a onda nakon toga kada on napravi prvu projekciju plana i sve ostalo, mi ćemo sesti zajedno sa vama, pa ćemo predstaviti to i građanima Srbije i videti šta oni imaju da kažu o tome. U svakom slučaju, studija izvodljivosti se radi, već je delimično i urađena. Tako da ćemo napraviti stadion koji je samo održiv, koji neće koštati građane Srbije, a koji će sa druge strane praviti i profit i nama i naravno uraditi pravu promociju našoj zemlji. Po pitanju cene Moravskog koridora, hajmo da sačekamo, da vidimo tačno kolika će da bude cena, ko će da ga radi, pošto neke stvari prejudicirate u ovo vreme, pa kada to saznamo, onda ćemo o tome i da diskutujemo i da prolazimo kroz sve stavke, jednu po jednu, koliko i šta košta i šta je sve u tom projektu koji je po meni, za nas, za građane Srbije od nacionalnog značaja. Dakle, nakon Koridora 10, istočnog i južnog kraka, koji smo čekali decenijama, nakon autoputa „Miloš Veliki“, koji smo čekali, ako se ne varam, 70 godina i više, pa ga je Aleksandar Vučić i uradio za razliku od onih koji su pre njega samo obećavali, mi ćemo tako da uradimo i taj Moravski koridor, a kada potpišemo ugovor, kada budemo izabrali izvođača, kada budemo na kraju znali koja je konačna cena, ali ja je ne znam, vi očigledno znate nešto više od mene, onda ćemo da vidimo po stavkama zašto je i kolika cena u pitanju, pa ćemo zajedno da taj autoput sagradimo na radost građana Srbije, posebno tog dela Srbija. Hvala puno.
Pravo na repliku, narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Izvolite.
Ništa ja više, gospodine ministre, od vas ne znam, možda postoji problem u komunikaciji kod vas u Vladi, Zorana Mihajlović je o tome govorila čak i nekoliko dana javno na konferenciji za štampu. Ali dobro, hajde da sačekamo. Mi smo na vreme upozoravali na to šta se sprema, gledajući nastupe, protokol koji je potpisan sa „Behtelom“ godinu dana pre nego što je bilo reči o tome i utvrđivanju javnog interesa itd, „Behtel“ je već izabran. Ali dobro, hajde i da sačekamo. Što se tiče „Beograda na vodi“, nikad nismo bili protiv „Beograda na vodi“, mi smo protiv direktne pogodbe i mi smo protiv korupcije. Samo smo protiv toga. Svaka čast na „Beogradu na vodi“, ako je sve po zakonu. Mi smo o tome govorili pre nastanka SNS, ne na taj način, ne sa tim nazivom, ali o tom projektu. Tako da, niste možda dobro obavešteni, stavljate nas u isti koš sa nekim drugima. Što se tiče nevladinih organizacija, previše banalizujete stvar. Ja nisam govorio o ukupnom izdvajanju za nevladin sektor koji je 10 milijardi dinara, ja sam govorio o 300 miliona dinara za Kancelariju za ljudska i manjinska prava. Kancelarija za ljudska i manjinska prava raspisuje konkurse. Ne može na tom konkursu da dobije novac ni Olimpijski komitet, ni Crveni krst, ni Srpska pravoslavna crkva, ni Udruženje veterana, ne može niko, osim ovih ljudi, tj. agenata stranih interesa, zašto da ih ne nazovemo šta oni to predstavljaju, dakle, samo onih koji se bave politikom kroz firmu zaštite ljudskih prava, maskiraju svoje antisrpsko delovanje u Srbiji. Nikakvi studenti, nikakav Crveni krst, nikakva verska zajednica, ni Srpska pravoslavna crkva, ni Matica srpska neće dobiti pare od Kancelarije za ljudska prava. Ja nisam govorio o tim ciframa koje ste vi naveli, nego konkretno o 300 miliona dinara. Još sve konkurse koje raspisuje Ministarstvo za evropske integracije su za tu namenu, zato što mi mislimo ako se tamo da negde mito za finansiranje nevladinih organizacija, nama će da bude lakši ulazak u Evropsku uniju. Neće profitirati ni Srpska književna zadruga, ni Matica srpska, ni Crveni krst. Mi nismo protiv udruženja, mi smo protiv onih udruženja koja se nazivaju nevladinim organizacijama za tobože zaštitu ljudskih prava, koja se isključivo bave urušavanjem naše države, našeg identiteta, proglašavaju nas zločincima i proglašavaju nas genocidnim. To je ono što se na ovaj način finansira. Dakle, nemojte da menjate teze, nego pogledajte i kad uporedite videćete da što se toga tiče finansiranje na ovaj način samo može da znači da treba Vladi Srbije podrška nevladinog sektora. Kad kažem nevladin sektor, mislim upravo na te, Sonja Biserko, Nataša Kandić, „Žene u crnom“ i ostali.
Reč ima ministar gospodin Siniša Mali. Izvolite.
Hvala puno, uvaženi poslanici. Dakle, slažemo se oko toga da je neophodno pomagati organizacije civilnog društva i da ona imaju svoju ulogu u razvoju Srbije. Po pitanju Kancelarije za ljudska i manjinska prava, dakle, taj novac ide u unapređenje položaja nacionalnih manjina i na praćenje primene međunarodnih obaveza i sprovođenje antidiskriminacionih politika. Mislim da je to novac koji je usmeren u dobru svrhu. Drago mi je što je novac koji je opredeljen ovim organizacijama ili ovoj oblasti, sad naravno kad se sprovede odgovarajuća procedura postoje organizacije koje taj novac koriste, ali po tom pitanju ne vidim zbog čega ne bismo unapređivali položaj nacionalnih manjina. To je jedna od politika Vlade Republike Srbije. Ne znam zbog čega ne bismo sprovodili antidikriminacione politike. Dakle, to je jedna tekovina savremenog društva za koju se borimo, dakle, protiv diskriminacije, za više tolerancije, protiv bilo koje vrste diskriminacije u našem društvu. Tu se možda ne slažemo sa vama, ali to je politika od koje nećemo odustati. Hvala puno.
Pravo na repliku ima narodni poslanik Aleksandar Šešelj.
Mi se što se toga tiče slažemo, ali i dalje ne verujemo da je to novac za tu namenu, jer da nekoga zanimaju nacionalne manjine valjda bi se to finansiralo kroz nacionalne savete. Šta će nam nacionalni saveti ako imamo nevladine organizacije? Zašto trošimo tolike pare na nacionalne savete, izbore i sve ostalo što ide uz to, ako te nevladine organizacije već ta prava štite. Prava manjina treba da se poštuju, njihova kultura, obrazovanje, sve što se toga tiče, ali ovaj novac se ne opredeljuje za te namene. Opredeljuje se za „Žene u crnom“, za Helsinški odbor, za Fond za otvoreno društvo, za ove što nam sad spremaju nove izborne zakone, što treba da nas nauče kako da brojimo i kako da sabiramo glasove, kako treba da glasamo, kako treba da se ponašamo i u Skupštini i u izbornoj kampanji itd. To su ovi što su mnogo pametni, e, oni se na ovaj način finansiraju i njima slični. Dakle, oni što su razvili pre neki dan transparent o srpskom zločinu velikom i agresiji na Vukovar, oni koji pozivaju da se prizna genocid u Srebrenici, oni koji misle da su Srbi zaslužili bombardovanje, oni koji misle da su Srbi u Republici Srpskoj Krajini izvršili invaziju sami na sebe. E, to mi finansiramo na ovaj način, a ne nacionalne manjine. One treba da imaju položaj kakav zaslužuju, treba da im bude obezbeđeno i obrazovanje i kultura i sve. Ali u ovom odseku nema ništa od toga, nisu za tu namenu, već isključivo za ove koji su već plaćeni za svoju aktivnost u Srbiji, mnogo više nego iz budžeta Srbije. Oni su nam i doveli ovu demokratiju 5. oktobra buldožerima. Mi njih danas plaćamo jer mislimo da ćemo tim pre ući u Evropsku uniju i približiti se Evropskoj uniji i ne znam šta već. To je suština.
Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić. Izvolite, kolega.
Uvaženi potpredsedniče gospodine Arsiću, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, teško je govoriti posle ovolikog broja narodnih poslanika o Zakonu o budžetu Republike Srbije. Dozvolite, ja sam mislio da odstupim od diskusije, da ipak kažem nekoliko rečenica vezano za budžet. Ono što je bitno za građane Republike Srbije, to je da budžet govori o tome kako ćemo raditi sledeće godine, koliko ćemo raditi, kako ćemo živeti, kakve ćemo penzije primati, kakve ćemo plate imati, kakav ćemo standard itd. U jednoj rečenici kada bi me pitao građanin na ulici, ja bih odgovorio – živećemo dobro, bolje nego ove godine. Zakon o budžetu za 2020. godinu je, po meni, vrlo dobro postavljen, jer počiva na tri stuba – prvo, na proizvodnji, odnosno rastu proizvodnje, na investicijama i potrošnji. To je prvi put od 2012. godine, a i ranije da ne govorim, da je budžet Republike Srbije koncipiran i na ovom trećem stubu, a to je potrošnja. Budžet je razvojan, a ne predizboran, i to se slažemo svi, čak i Fiskalni savet vidim da tu rečenicu ponavlja, koji je veliki kritičar inače budžeta, a i vladajuće koalicije. Međutim, ekonomska kretanja u našoj zemlji zavisiće i od ekonomskog kretanja u našem okruženju i o tome moramo povesti računa, u prvom redu od evrozone, jer je ona glavni ekonomski partner Republike Srbije u najvećem delu. Pored toga, budžet će zavisiti i od brzine sprovođenja započetih reformi, odnosno efikasnijeg sprovođenja svih parametara modernizacije Republike Srbije, koju je naš predsednik Republike Aleksandar Vučić u funkciji predsednika Vlade promovisao još 2014. godine, a provodimo kontinuirano, evo, vidite, već četiri godine. Ono što je veoma važno, to je da se u 2020. godini otvara novi investicioni ciklus za infrastrukturne investicije. To je veoma važno i to je onaj stub, odnosno motor koji će na neki način podsticati i bruto društveni proizvod. Upravo će kapitalne investicije podstaći i rast bruto društvenog proizvoda od 4%, kako reče i ministar, ali ja se zaista nadam, ne nadam, mogao bih i da se kladim da će on biti veći. Dobro je što je konzervativan pristup budžetu i nadam se da će on sigurno biti, to je moje lično mišljenje, 5%. Zato su dobro planirane investicije od 6,4%, što će približiti udeo od približno 22% u BDP, to je zaista jako dobro. Naravno da će rasti i naš izvoz i to od 8,1%, uvoz po stopi od 7,4%. Ono što je za naše građane jako važno i što će osetiti u džepu, a to je da će plate rasti od 8 do 15%. Kako znate, kultura 10%. Dozvolite da kažem da je to prvi put nakon dugo godina da se akcent daje kulturi, prioritet kulturi. Da ova vlast SNS daje prioritet kulturi dokazuje izgradnja objekata kulture, počevši od Narodnog muzeja primenjene umetnosti i drugih kulturnih ustanova. Ono što je bitno za sledeću godinu i budućnost jeste da poklonimo više pažnje odnosno naše Ministarstvo kulture programskim osnovama i više kadru u kulturi, počevši od biblioteka, muzeja, da ne nabrajam dalje i drugih kulturnih ustanova. Ministarstvo unutrašnjih poslova, odbrane osnovne škole, srednje škole, ono što je bitno za naše nastavnike i studenski standard, visokoškolske ustanove, predškolske ustanove o stopi od 9%. Zašto manje od kulture? Zato što su oni prošle godine, kako znate, išli nešto više i tu zaista, na neki način želimo uravnotežiti odnos. Medicinske sestre, čuli ste, 10%, doktori 10% i drugo zdravstveno osoblje 8% i drugi korisnici budžeta da više ne govorim. Rast od 4% BDP u 2020. godini, više od polovine ovoga rasta biće u opredeljenju kretanjem sektora usluga za koje se očekuje rast po stopi od 4,3%. Ono što je veoma važno za naše građane i za državu Srbiju, a to je da će Srbija u 2020. godini, ući u intenzivnu modernizaciju Republike Srbije, koju sprovodimo od 2014. godine, intenzivnu. Šta to znači? Povećao se na neki način, dostići će se određeni stupanj razvoja, a zato je potrebno svima nama zajedno, ne narodnim poslanicima Vlade, nego svakom građaninu Republike Srbije, više rada, više truda, više požrtvovanosti. Zatim, svakodnevno usavršavanje na svim poslovima i radnim zadacima, počevši od radnika na obezbeđenju do Akademije nauka. Svakodnevnog usavršavanja i više vere i samopouzdanja u ono što budemo radili. Ta tri faktora, po meni, su jako bitna da dostignemo određeni intenzitet modernizacije za koju smo se dugo opredeljivali. Ono što je bitno, a to je da smo obrazovanju dali, po finansijskim sredstvima, da ne ponavljam prethodne koleginice i kolege su rekli o obrazovanju i zdravstvu, kada se spoji jedno i drugo skoro 100%, ali ako sledeće godine i sledećih godina u obrazovanju ne poklonimo pažnju više programima, nastavnim planovima i programima u smislu modernizacije i aktualizacije, teško ćemo moći dostići rad BDP za tri, četiri ili deset godina, ono što smo planirali. Zato nam je potrebna izmena nastavnih planova i programa. Mislim da Ministarstvo to dobro radi kroz razne programe, neke smo već dostigli, neke uspehe postigli, a neki su u toku. Mislim da će to ići, zaista svojim tokom. Poštovani potpredsedniče, poštovane dame i gospodo, meni je zaista žao što danas u sali nema dela naših političkih protivnika kako bi ukrstili stavove o najvažnijem zakonu za 2020. godinu, tj. o budžetu Republike Srbije, ali to je njihov izbor. Zato će snositi sigurno odgovornost pred građanima Republike Srbije i tu dileme nema. Ono što je bitno, a to je da građani vide da oni radije tumaraju ulicama gradova Srbije i svakodnevno truju građane Republike Srbije lažima o predsedniku Republike Srbije, Aleksandru Vučiću, SNS i narodnim poslanicima SNS. Jedna od njih, predstavnica Saveza tog tzv. za Srbiju, jeste i dr Sanda Rašković Ivić, koja nema niti malo stida, kada svakodnevno mlatara lažima ili na TV ili ovde na konferencijama za štampu. Sada je, poštovane dame i gospodo i poštovani građani Srbije, prilika da vam kažem ko je ta dama, dr Sanda Rašković Ivić. To vam je ona koja na svakom koraku, videli ste, blati srpski narod i građane Republike Srbije. Ona je, gostujući u TV emisiji na „Hrtu“ u Zagrebu izjavila da je zločinačka akcija hrvatske vojske i policije tzv. Oluja u kojoj je etnički počišćeno više od 250.000 Srba bila, citiram – humanitarna akcija. Završen citat. To vam je ta gospođa Rašković Ivić. Najveći živi hrvatski filozof danas, dr Žarko Puhovski je rekao za oluju, citiram – oluja je bila, ne samo etničko čišćenje Srba na razini toponomastike i onomastike, nego na razini gruntovnica, da to prevedem na srpski jezik – na razini katastra. Završen citat. Uporedite Puhovskog i našu gospođu Ivić Rašković. Ta dama, gospođa Ivić Rašković je izjavila da se u Srebrenici desio genocid. Završen citat i to bez srama i bez stida. Poštovani građani Republike Srbije, niti jednog zapadnog istraživača, istoričara i istraživača, pogotovo američkog, naglašava, niti iz Engleske, koji tvrdi da je u Srebrenici bilo genocida, ni jedan. Ja vam mogu sad 60 nabrojiti, sve inostrane. Ali ja gospođi Ivić Rašković preporučujem da pročita tri knjige prof. dr Vojislava Šešelja o Srebrenici, pogotovu ovu zadnju, pa da vidi američke i engleske istraživače šta su rekli, do čega su došli kada je u pitanju Srebrenica. Ta je dama, gospođa dr Ivić Rašković, lagala da sam ja, čuli ste to prekjuče u jednoj emisiji o ovom visokom Domu, tvrdio, da je akademik vređao akademika Matiju Bećkovića. Poštovani građani, vi ste čuli šta sam ja rekao, a sad ću ponoviti. Rekao sam da nije dobro što uvaženi akademik se nije našao na 800 godina proslave SPC i razlog je naveo zbog toga što je predsednik države Aleksandar Vučić dobio visoko priznanje sinoda SPC, orden Sv. Save prvog stepena i rekao sam, dakle, ponovo ponavljam, ovo je istina, da mu i nije mesto tamo. Zašto? Jer je on 1993. godine izjavio, citiram – narod koji je uzabrao Slobodana Miloševića za predsednika, ništa drugo ne zaslužuje nego da se bombarduje. Završen citat. E, zato ona njega brani, i ona zagovara bombardovanje svojih građana, videli ste i kad proglašava oluju za humanitarnu akciju i tako dalje. Dakle, eto, vidite koja je ta Sanda Rašković Ivić, da dalje o njoj ne govorim. Ali, uvažena profesorka Ivić, kada se ujutru probudi, ja joj preporučujem neka pogleda u ogledalo. Videće jednu nadobudnu gospođu, punu mržnje i punu laži, kao što je i ovo lagala, a kada spozna da je Aleksandar Vučić i njen predsednik, jer je izjavila da nije, bojim se da neće eksplodirati od mržnje koja je može uništiti i neka joj Bog bude u pomoći. Pored nje, poštovani potpredsedniče, oglasio se još jedan profesor sa Filozofskog fakulteta, a vezano za budžet Republike Srbije, a to je profesor dr, predaje ekonomiju, Ognjen Radonjić, zvani tortura. Videćete zbog čega tortura jer su ga studenti tako nazvali tortura, iznoseći svakodnevne neistine o predsedniku Republike, Aleksandru Vučiću, SNS i narodnim poslanicima SNS. Ko je taj vajni profesor doktor Ognjen Radonjić? Moramo da znamo i da vidimo koji su uzroci i razlozi zašto on to govori. Po oceni studenata Filozofskog fakulteta u Beogradu, po pedagoškim osobinama, to je jedan od najgorih profesora, ne samo na Filozofskom fakultetu, nego i u Srbiji. Ovo kažu studenti i istraživanja studenata. Kod profesora Radonjića podaci o prolaznosti studenata na ispitu iz osnova ekonomije čuvaju se, citiram, „kao državna tajna“. Zamislite profesora koji držikao državnu tajnu prolaznost studenata. Prolaznost na ispitu mu je veoma niska, što govori o njegovoj pedagoškoj nesposobnosti, da obavlja ovu svetu dužnost profesora. Prolaznost mu je ispod 15%, što je najniža u Republici Srbiji i ako po bolonjskom procesu ona mora biti iznad 30%. Taj profesor, zvani „Tortura“ sprovodi torturu nad studentima. Ja ću citirati, jednog bivšeg studenta: „Kada odgovoriš previše tačno profesoru Radonjić, kaže naučio si napamet“, završen citat. Na pitanje „geneza ekonomske misli“, nikada ni jedan student nije položio jer on uvek izmisli nešto čega nema u pitanju, a vi ovde, poštovani gospodine Martinoviću ste profesor, pa znate da profesori ne smeju iz predmeta pitati van ispitnog programa. Dakle, vidite o kom se čoveku radi. Za celu jednu grupu od 18 pitanja uopšte nema literaturu, a studentima kaže, citiram: „Snađite se“. Evo što kaže jedan njegov bivši student, zvani Šakić, po prezimenu, citiram: „Kada kod profesora Radonjića postoji patološka potreba da ponizi studenta“, završen citat. Da li možete, poštovani građani, verovati da taj čovek predaje na Filozofskom fakultetu u Beogradu u 21. veku? To je ta tortura što ga studenti zovu „profesor Tortura“, a nas svakodnevno blati na N1 CIA, počevši od predsednika Republike, Vlade, gospodina Vlade Orlića, Martinovića, moje malenkosti i drugih. Na primedbu studenata nikada nije reagovao ni Filozofski fakultet, a bunili su se, niti Rektorat, a pokušao je Poverenik za informacije, ali bez uspeha. E, takvi nam predavanja drže. Ono što je sada jako važno, poštovani građani to su ovi koji šetaju ulicama, profesori, on je pokušao, videli ste u jednom listu da odbrani profesorku koja je tvrdila da se Srbija treba odreći Republike Srpske i Kosova i profesorke koja je umanjila za 400 hiljada srpskih žrtava u Prvom svetskom ratu. Vidite ko nam predaje na fakultetima. To je revidiranje srpske istorije i to jako preti opasnost po nacionalne državne interese. Na kraju vezano za to, najteže moguća stvar, gospodo narodni poslanici, za jednog profesora univerziteta jeste da pravi lažne konstrukcije sa određenom tendencijom kao što radi profesor dr Ognjen Radonjić. Još opasnije je braniti falsifikatore broja srpskih žrtava u Prvom svetskom ratu, kao i one koji zagovaraju da se Srbija treba odreći Kosova i Republike Srpske ili one koji kažu da je Gavrilo Princip bio terorista. U takve spada profesor Radonjić. Dozvolite na kraju da kažem, poštovane dame i gospodo, da mi je još jednom žao što nema naših političkih protivnika ovde. Ja ću samo da ih nabrojim kojih nema, a voleo bih da jesu da o budžetu diskutujemo. Dragan Đilas. Voleo bih da je ovde, a ne da ministru piše pisma, pa da ukrstimo mi podatke. Dragan Đilas u narodu zvani „Điki mafija“. Narod zna zbog čega. Vuk Jeremić, u narodu zvani jedan od vođa međunarodne grupe bandita i lopova. Janko Veselinović, gle čuda, u narodu zvani „Janko stanokradica“, koji je ukrao stan Milici Badži u Obrovcu, ulice Braće Kurjakovića broj 7. i verovali ili ne, ovih dana videli ste ga, zagovara ulične demonstracije i kaže, citiram Janka Veselinovića doktora profesora „stanokradicu“: „Pozvaćemo vojsku i policiju“. To oni žele, poštovani građani, ovde moram malo da stanem gospodine Arsiću, žele 5. oktobar. Evo šta kaže Dajana Džonston, čuvena, o 5. oktobru pa će građanima biti jasno šta oni danas sprovode. Ona kaže ovako, citiram: „Na krilima narodnog slavlja zbog pada Slobodana Miloševića, koje je graničilo sa pijanstvom, Srbiju je u jagmi za vlašću samlelo stampedo nestručnih i gramzivih i bahatih ljudi, uobraženih lidera fiktivnih stranaka, samoproglašenih eksperata, polusveta svih kalibara i profila, koji je sebe promovisao u revolucionarne pobednike, a državu i sve u državi za svoje taoce i plen“. To žele i danas, isti su oni, isto ime i prezime i njih ne interesuju ovih izbori. Zato su pokušali internacionalizirati izborne uslove. To su uradili 1990. i 2000. godine. Još dve rečenice, nabrojim sledećeg, Dušan Petrović, u narodu zvani „Dule kravoubica“, jer je naredio za godinu danas 250 hiljada krava da se zakolje, od 500 hiljada koliki fond bio. Inače, u svom kraju poznat „Dule 10%“ za uzimanje, je li. Normalno, sada ćete čuti, gromada politička, Marinika Tepić, zvana „Golubica preletačica“. Ona uveče legne u jednoj stranci, a ujutru se probudi, gospodine Martinoviću, u drugoj stranci. Bilo bi dobro da naše javno tužilaštvo se pozabavi koruptivnim elementima Marinike Tepić dok je bila pokrajinski sekretar za sport AP Vojvodine. Ono što je vrlo važno, gospodo radikali, njene izjave zadnjih 15-20 dana su vrlo opasne, vrlo opasne po nacionalnu bezbednost Republike Srbije, a vi znate na šta ja mislim, vrlo opasne. Ja pozivam tužilaštvo da vidi ima li elemenata krivične odgovornosti na izjavama, lažima Marinike Tepić „Golubice preletačice“, je li. Dalje, da ih ne nabrajam i ono što je na kraju bitno gospodine Siniša Mali, mislio sam nekoliko reči o vama, ali neka to ostane za drugi put, da vam damo punu i bezrezervnu podršku u daljem vašem radu. Ja ću glasati za budžet Republike Srbije. Zašto? Zato što je on jedan od stubova modernizacije Republike Srbije, koju sprovodi Vlada Republike Srbije na čelu sa Anom Brnabić, najveći broj poslanika u ovom visokom domu, ne samo pozicije, nego delom opozicionih poslanika, najveći broj građana Republike Srbije, a motor ubrzane modernizacije Republike Srbije jeste naš uvaženi predsednik, Aleksandar Vučić. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Nemanja Radojević. Nije tu. Reč ima narodni poslanik Dragana Kostić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, narodni poslanici, građani Srbije danas kada govorimo o Predlogu zakona o budžetu Republike Srbije za 2020. godinu moramo da kažemo i na kojim pretpostavkama se on zasniva. To je pre svega održiv deficit opšte države 0,5% BDP koji je samo 2015. godine iznosio 0,9%. Zatim, smanjenje javnog duga koji danas iznosi 50,3% i očekuje se da će u narednoj godini biti ispod 50%, a samo pre par godina iznosio je preko 70%. Realni rast BDP projektuje se na 4% za 2020. godinu i uvek do sada smo, ono što smo projektovali, ne samo da smo ostvarili, nego smo i premašili. Saglasnost na ovu stopu od 4% dao je čak i MMF. Najznačajniji izvor rasta ovog BDP jeste lična potrošnja i ona će svakako da se ogleda u većoj stopi zaposlenosti, kao i u većem stepenu životnog standarda i kao i u povoljnijim uslovima zaduživanja. Sem lične potrošnje, takođe i investicije će da utiču na rast BDP i on će iznositi 260 milijardi dinara u 2020. godini, što je za 6,4% u odnosu na 2019. godinu. Fiskalna politika u 2020. godini biće umereno relaksirana što znači da će smanjenje poreskog opterećenja zarada, predviđeno smanjenje doprinosa za PIO na teret poslodavaca smanjiće se za 0,5% i povećanje neoporezivog dela zarada od 15.300 na 16.300, što će svakako relaksirati privredu za blizu 13 milijardi dinara. Ova sredstva ćemo iskoristi za investicije, kao i za povećanje zarada u iznosu od 8% do 15% i za povećanje penzija za 5,4% u 2020. godini. Ovaj budžet takođe ima i sastavni deo, a to su subvencije, koje se odnose na sve sfere društvenog života. U okviru ovih subvencija, na Kancelariju za Kosovo i Metohiju određene subvencije su za 2020. godinu uvećane za 35,4% i one se ogledaju sprovođenju programske aktivnosti zaštite kulturne baštine, podrška Srpske Pravoslavne Crkve i kulturnim aktivnostima, koje su uvećane za 11%, kao i programsku aktivnost podsticaja ekonomskog razvoja za finansiranje ekonomskog razvoja i one su uvećane za 24%. Za finansiranje rada u lokalnoj administraciji na Kosovu i Metohiji, finansiranje rada obrazovnih i zdravstvenih ustanova, izgradnju rekonstrukcije stambenih objekata predviđeno je 6,8 milijardi dinara. Međutim, nije ovo sve. I kroz druge razdele za druga ministarstva određena su određena sredstva za rad Kancelarije za Kosovo i Metohiju. Tako je u Razdelu 29. koje se odnosi na sredstva Ministarstva kulture i informisanja, od 41 ustanove kulture, 11 ustanova kulture se finansira koje se bave kulturom na Kosovu i Metohiji koje su zadužene za kulturno bitisanje Srba u našoj južnoj pokrajini. Takođe, svedoci smo da ove godine na Kosovu i Metohiji ostvarena su tri kapitalna projekta. Jedan od njih je i puštanje u rad Fabrike vode „Gazivoda“, koji će obezbediti stabilno vodosnabdevanje tri opštine na severu Kosova i Metohije, a to je Zubin Potok, Zvečan i Severna Kosovska Mitrovica. Vlada je za ovaj projekat izdvojila 16 miliona evra. Sledeći projekat, koji je takođe značajan za Kosovo i Metohiju i za Srbiju uopšte, jeste i Sunčana dolina, koja predviđa da se u okviru ovog projekta omogući oko 1.000 povratnika raseljenih lica na Kosovu i Metohiji. Nije to samo stambeni prostor, 300 stambenih jedinica, već je to jedno naselje gde će biti uključene pošte, škole, vrtići, crkve i sve ono što je potrebno za jedan normalan život. Ovaj projekat, takođe, finansira Vlada Republike Srbije sa 14 miliona evra. Možemo da kažemo da pored ova dva projekta, postoji i treći projekat koji se realizovao uz saglasnost iz budžeta Vlade Republike Srbije, a to je Rajska banja, koja se nalazi na teritoriji opštine Banjska i koja je u stvari jedna od najmodernijih bazena sa termalnom vodom i regulacija, mogu slobodno da kažem, temperatura vode u tim bazenima se reguliše preko interneta, što je svakako za pohvalu i s obzirom kakvi su uslovi za življenje na Kosovu i Metohiji, naročito za Srbe. Svako može da kaže šta hoće i da mrzi koliko hoće, ali niko ne može više da voli Srbiju i srpski narod nego mi sami. U danu za glasanje, kao i članovi SNS, podržaću ovaj budžet.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Momo Čolaković. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đurić. Reč ima narodni poslanik Blaža Knežević. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani ministre sa saradnicima, pred nama se nalazi Predlog zakona o budžetu za 2020. godinu. Pre svega, pohvale Vladi Republike Srbije, jer evo, sednica nam je počela 20. novembra, a budžet ćemo usvojiti pre kraja ovog meseca. A o jednoj ovakvoj temi, kao što je budžet, razgovaramo potpuno relaksirano, opušteno, sa osmehom na licu, znajući da smo učinili odličnu stvar za građane Srbije. Takođe, početkom oktobra usvojili smo po prvi put pozitivan rebalans budžeta, kojim smo povećali plate i penzije građanima Srbije i kapitalne investicije. Budžet za 2020. godinu je razvojni. Izvršena je ravnomerna raspodela sredstava i usmerena na povećanje životnog standarda građana. Sve do sada imali smo proces konsolidacije javnih finansija, a ovim budžetom označavamo početak nacionalnog investicionog plana. Budžet je kreiran na osnovu prihoda i ušteda koje smo ostvarili, zasnovan na realnim projekcijama. Zato sa ponosom ističemo da je budžet Republike Srbije na zdravim osnovama, stabilan i održiv. Zahvaljujući odgovornoj politici, teškim reformama koje smo sproveli, stvaramo održive i realne finansije, što će obezbediti sigurniju budućnost za našu decu. Prioritet i strateški cilj Vlade je da građani u što kraćem vremenskom roku osete boljitak. Ovaj cilj se ostvaruje, pre svega, kroz razvoj privrede, dovođenjem investicija, otvaranjem novih radnih mesta, a sve da bi se ostvario osnovni zadatak – smanjenje nezaposlenosti. U 2019. godini privukli smo 2.320.000.000 evra stranih investicija, što je 43% više u odnosu na 2018. godinu. Srbija prednjači po broju direktnih stranih investicija. Naravno, ovo ne bi bio nimalo lak zadatak, ali imidž Srbije je promenjen zahvaljujući predsedniku Aleksandru Vučiću. Postali smo ekonomski i politički lider u regionu, faktori mira i stabilnosti, država koja uživa ugled u svetu. Ovaj budžet će doprineti daljem razvoju i podizanju životnog standarda građana kroz povećanje plata i penzija, ali i ulaganja u obrazovanje, u školstvo, kulturu, sportsku infrastrukturu, zaštitu životne sredine, naravno, nastavak ulaganja u infrastrukturu sledeće godine Moravski koridor, Fruškogorski koridor, Autoput mira, brza saobraćajnica Novi Sad-Ruma, Ruma-Šabac, Šabac-Loznica. Nastavak ulaganja u bezbedonosne službe radi što bolje sigurnosti građana. Imamo rekordna izdvajanja za kapitalne investicije. Imamo ulaganja u putnu i železničku infrastrukturu. Imamo ulaganja u stanogradnju i poslovnu gradnju, saobraćaj i turizam, socijalnu politiku, populacionu politiku, modernizaciju obrazovnog sistema. Imamo udvostručen budžet Fonda za nauku i mlade naučnike, što posebno ističem, povećanje budžeta za IT sektor preko 40%. Iz ovoga se jasno vidi da Srbija postaje potpuno drugačija zemlja. Radi se odgovorno. Pre svega se misli na životni standard građana, ali sve na realnim osnovama, jer ne sme se ni na jedan način ugroziti fiskalna stabilnost naše zemlje. Od 2018. do 2020. godine ekonomski rast nam je u proseku oko 4%. Srbija svakako ima i veći potencijal i pametnom i mudrom politikom možemo da idemo još daleko napred. Ovo nije izborni budžet, nego razvojni. Ne postoje populističke odluke. Živimo u jakoj, stabilnoj fiskalno konsolidovanoj Srbiji, koju želimo još dodatno da osnažimo i razvijamo, da živimo u miru i da mladi svoj san mogu da ostvare u svojoj Srbiji. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Nataša Sp. Jovanović. Izvolite.
Poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, ja sam i pre nego što ste došli u Narodnu skupštinu sa Predlogom budžeta pratila na pojedinim medijima, na RTS, gde god ste se pojavljivali, vaš stav o ovom budžetu i ono što mi je i tad zasmetalo, a i sad dok izlažete i govorite narodnim poslanicima, stiče se utisak, i ne samo vi, nego juče i premijer, pa i pojedini ministri, kao da je ovo neki novac koji ste vi od negde sakupili, doneli vi ćete sad da ga raspoređujete na način na koji mislite da treba. Nijednom rečju niste rekli da se, a što je naravno opštepoznata stvar, budžet ove države puni iz džepova naših građana i privrednih subjekata. Da ste bar, eto, iz neke kurtoazije rekli – hvala vam građani Srbije i vama koji ste siromašni i vama koji ste na Nacionalnoj službi za zapošljavanje i vama koji imate prihod nula dinara mesečno, a morate da platite poreze i sve ono što je potrebno da vam ova mafija izvršiteljska ne bi došla na vrata, ali izostalo je to. Drugo što takođe bode oči, što bi se reklo, je da uopšte niste potencirali u razvojnim projektima Srbije i u planiranom rastu BDP sa mnogo većim akcentom razvoj domaćeg sektora i domaće privrede. Kada je bio rebalans budžeta za 2019. godinu mi srpski radikali smo ukazali na podatak da je nivo stranih investicija, odnosno subvencija za strane kompanije u Srbiji iz godine u godinu sve veći, vi ste rekli – da, to je donelo nova radna mesta, to je dovelo do povećanja BDP, ali mi smo vas upozorili na to da je to sve na neke kratke staze. Možda ćete i u sledećoj godini da kažete, ili neka buduća vlast ako se bude tako ponašala, a mi ne želimo više da se tako projektuje budžet sa tolikim subvencijama za strane kompanije, da je to dobro. Međutim, na duge staze vi, kao čovek od struke i drugi ljudi iz ekonomije, treba da znate da to nije dobro. Šta mislite kako bi sad situacija bila u najmnogoljudnijoj zemlji na svetu, u Kini, da oni nemaju svoju proizvodnju i da nemaju toliki enormni rast na osnovu sopstvene potrošnje? Krenite od grada do grada, od opštine do opštine, pored ovakvog uvozničkog lobija i zatrpanog tržišta uvoznom robom i robom široke potrošnje i svom drugom, šta god želite da kupite, kako je onda moguće da pomognete naš domaći proizvodni sektor i domaće kompanije, ako oni nemaju mogućnost da dobiju takvu vrstu subvencija? Vi ćete reći, gospodine Mali, da i oni mogu isto kao i ovi stranci za projekte i programe, ali to je uglavnom sve po političkoj osnovi i tamo gde šakom i kapom vladajuća stranka to želi da podeli. Čak se jedan od privrednika, koji se bavi tim poslom više od 20 godina, našalio i rekao je – pozvaću ili premijera ili Sinišu Malog ili Vučića da dođu na zatvaranje moje privatne firme posle 20 godina. Lako je da pričaju poslanici iz vlasti koji nemaju lično dodira sa tim, koji nikada, na kraju krajeva, ništa nisu ni radili u životu od privatnog posla, ne svi, čast izuzecima, ali ako ste preduzetnik, kao što sam ja dugi niz godina pored ovog posla ovde, sada sam na stalnom radu u Skupštini, ali godinama sam bila preduzetnik i ta moja agencija trenutno ne radi zbog toga što obavljam posao narodnog poslanika, ali imam i te kako dodira sa privatnim sektorom, kao što je većina i mojih rođaka i prijatelja, trebalo biste da znate da je teška muka da obezbedite i plate i ovaj minimalac za koji ćete vi da kažete da će biti 30.022 dinara od januara 2020. godine, a za prosečnu, najosnovniju potrošačku korpu u Srbiji danas treba 37.000 dinara. Dakle, nije sve baš tako šareno i lepo, kao što vi ovih dana hoćete da predstavite. Problemi su mnogobrojni zbog toga što je ta reindustrijalizacija Srbije i na uštrb, kako domaćeg sektora, mislim, u odnosu na strane kompanije, pa ako hoćete da pogledate, ono što je najveća boljka i na štetu našeg agrara. Možemo da kažemo da su pomaci što se tiče agrarnog budžeta… Hvalio se ministar Nedimović sa tim povećanjem za 2020. godinu, ali, gospodine Mali, to je sve nedovoljno. Mi smo, pre svega, zemlja sa ruralnim stanovništvom, sa poljoprivrednom proizvodnjom koja je gotovo na izdisaju, što zbog posledica ove dosovske, žute, mafijaške vlasti, ali i ne brige svih vas od 2012. godine do današnjeg dana, što se teško obnavlja taj stočni fond, što imamo usitnjene posede i uz sve to seljak mora da gleda u nebo u 2021. godine, a bez da strateški država uradi nešto, da li će grad, da li će poplava i šta će i, normalno, te klimatske promene su svuda u svetu. Kad je već tako – zašto smanjujete u Direkciji za vode ovolika sredstva, umesto da ih povećavate i da u periodu, kao što su to uradili u Mađarskoj, u vodnim tokovima, kada je veći priliv vode, bolja hidrometeorološka situacija, pravite akumulaciona jezera da biste kasnije mogli da pomognete da od suše ne sprži sve u Srbiji, jer i hrana je skupa za običnog čoveka. S obzirom na to da u ovoj načelnoj raspravi nemam još puno vremena da do detalja razdelim, osvrnuću se i na sektor turizma, a u kontekstu onoga što su govorile moje kolege: izdvajanja za Egzit, privatnu kompaniju, 65 miliona. Kako vam nije palo na pamet, gospodine ministre, da izdvojite više novca za Drinsku regatu u Bajinoj Bašti? To je nacionalni brend. Dva miliona dinara samo iz budžeta dobija Bajina Bašta za Drinsku regatu. Kako vam nije palo da to udvostručite, utrostručite? Tamo dođe od 50 do 100 hiljada ljudi i to je prirodna veza naroda sa jedne i druge strane Drine i promocija jednog od najlepših krajeva Srbije. Za Sabor trubača u Guči? Da ne govorim o tome da još nema potpisanog ugovora za izgradnju gondole od Brzeće do Kopaonika, koju čekaju građani Brusa i tog dela Srbija 20 godina. Nije vam palo na pamet da planirate, pa da kažete, nego se hvalite ovim Moravskim koridorom kojim je Zorana sa Skotom napravila sebi biznis za 300 miliona evra više, a šta ćemo sa jugozapadnim delom Srbije gde je najveći potencijal za razvoj turizma i stočarstva? Da ste bar rekli autoput Užice – Nova Varoš – Prijepolje biće u perspektivi, pa tom limskom dolinom su još 70-ih godina pravili komunisti na vlasti neki magistralni put i nećemo valjda ceo taj kraj Srbije da ostavimo na milost i nemilost ili samo da čekamo kada će čobani sa Jadovnika da siđu u neko selo dole posle šest meseci i, eto, to vam je, što vam je. Dakle, gospodine ministre, mnogo bolje ste trebali da prekomponujete ovaj budžet. Sve ove stavke koje se tiču davanja za proces evropskih integracija mi bismo brisali i tako ne biste imali budžetski deficit, a ono što je nepotrebno preusmerili bismo u ove i slične razvojne projekte koji su neophodni Srbiji, a pre svega poljoprivrednicima, pre svega za veće socijalna davanja, pre svega za viši učenički standard, za očuvanje našeg kulturnog i nacionalnog identiteta.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vera Jovanović. Izvolite.
Hvala. Poštovani predsedavajući, ministre sa saradnicom, kolege poslanici, građani Srbije, budžet o kome danas raspravljamo je stigao na vreme. Svako od poslanika imao je vremena da ga prouči, stavi primedbe, a možda čak i da neko svoje viđenje određenih stavki. Naravno, deo opozicije koji već 325. dan ne ulazi u salu, njih to ni ne zanima. Njih uglavnom zanimaju izmišljene afere, misleći da će im narod poverovati. Svakodnevna istraživanja govore kakav je njihov rejting, pa su iz tih razloga ljuti i uglavnom se bave stvarima koje se najmanje tiču građana i budućnosti Srbije. No, ja neću o njima, već o budžetu, koji je planski, razvojni i u svim svojim segmentima doprinosi boljim uslovima života građana, poboljšanju njihovog životnog standarda u idućoj godini, kao i u narednom periodu. Zahvaljujući reformama koje je započeo kao premijer Aleksandar Vučić 2014. godine, a koje su bile bolne, mi danas imamo finansijsku stabilnost, stabilan rast i predvidiv deficit za 2020. godinu od 0,3%. Realan rast BDP u narednoj, 2020. godini, predviđen je 4%, što govori da smo već danas druga država u Evropi po rastu BDP-a, posle Mađarske. Ovim budžetom nastavljeno je ulaganje u infrastrukturu, kao što je izgradnja auto-puta deonice Beograd - Zrenjanin, auto-puta Niš - Merdare, deonice Niš - Pločnik, auto-puta deonice Novi Beograd - Surčin, izgradnja saobraćajnice Ruma - Šabac - Loznica, rekonstrukcija državnog puta drugog reda Novi Pazar - Tutin, izgradnja auto-puta Beograd - Sarajevo, auto-put Pojate - Preljina, Preljina - Požega, kao i deonica Surčin - Obrenovac i beogradska obilaznica, rekonstrukcija i izgradnja železničkih pruga, kao i graničnih prelaza, izgradnja novih mostova, tunela, proširenje kapaciteta luka, izgradnja novih luka. Ovim budžetom napravljen je program upravljanja čvrstim otpadom, kao i programi vodosnabdevanja i prečišćavanja otpadnih voda. Sve ovo pobrojano i predviđeno budžetom je ono što će lakše privući dolazak novih investicija, a samim tim i smanjenje nezaposlenosti, koje je 2012. godine bilo 26%, a danas je 10,03. Svaka nova investicija donosi ekonomski rast, a on omogućava da se već od 1. januara našim penzionerima uvećaju penzije od 5,4%, a plate u javnom sektoru su već povećane. Naša država već ima epitet bezbedne države, a grad Beograd kao jedan od najbezbednijih gradova. Bezbednost države je bitan elemenat u privlačenju novih investitora, ali su zato ovim budžetom predviđena sredstva kako za Ministarstvo policije, tako i sredstva za vojsku. Modernizacijom vojske i policije Srbija nije pretnja miru, već država koju svi naši susedi, a i države u svetu, poštuju i danas se na taj način Srbiji i obraćaju. Kada je reč o sredstvima predviđenim budžetom za obrazovanje, ona su znatna, a prioritet u 2020. godini biće povratak obrazovanih kadrova koji su napustili Srbiju, modernizacija obrazovnog sistema, opremanje digitalnih učionica, kao i povećanje plata zaposlenih u obrazovanju. Ovim budžetom predviđene su i nove investicije u obrazovanju, nove škole, sportske sale, novi kabineti. Što se tiče zdravstva, budžetom je predviđeno ulaganje 40% više nego u prethodnoj godini za Klinički centar Kragujevac, kao i izgradnja novih zdravstvenih stanica i završetak Kliničkog centra Beograd i Novi Sad. Što se tiče turizma, u sledećoj godini prioritet će biti vizna liberalizacija, kao način za privlačenje većeg broja turista. Upoređujući podatke 2017. godine u odnosu na 2016. godinu, kada je bilo 26%, 2018. godine u odnosu na 2017. godinu, to je 22% povećanje na onih 26%, a 2019. godine u odnosu na 2018. godinu 26% povećanje u odnosu na onih i 26 i 22. Znači, to je dolazak novih turista iz svih zemalja sveta. Poštujući vreme mojih kolega i naše poslaničke grupe, ja ću iskoristiti samo priliku da pohvalim Ministarstvo finansija, ministra Malog, kao i Vladu, a sve to zahvaljujući energiji našeg predsednika, koji je najzaslužniji što su investicije u ovoj godini porasle za 33% u odnosu na prethodnu godinu. Zato pozivam svoje kolege da u danu za glasanje prihvatimo budžet za 2020. godinu. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dubravka Filipovski.
Poštovane kolege i koleginice narodni poslanici, dva glavna cilja budžeta za 2020. godinu su povećanje životnog standarda građana Srbije i uvećanje privrednog rasta. Budžet je razvojni, dobro je isplaniran i ni najveći kritičari, kojih je sve manje, nemaju argumentovane primedbe na ovaj budžet, na predlog ovog budžeta, kao što ih nema ni deo opozicije koji lažnim aferama i bojkotom parlamenta bezuspešno pokušavaju da stave u drugi plan ekonomski napredak Srbije, koji je evidentan i u realnom životu i u brojkama i na osnovu kojeg ova Vlada dobija najveća moguća priznanja od domaćih i međunarodnih eksperata i institucija. Bilo je mnogo skeptika koji nisu verovali u reforme koje je pokrenula Vlada Republike Srbije 2014. godine, a koju je predvodio predsednik Aleksandar Vučić. Želim da podsetim, zbog građana Srbije, da je tada ključni problem bio visok deficit, visok javni dug i visoka nezaposlenost. Danas su ekonomske prilike u Srbiji neuporedivo drugačije. Finansije su stabilizovane, prosečna plata će vrlo brzo biti 500 evra, penzije su povećane za 5,4% i ono što je najvažnije, za penzije se više ne izdvaja trećina budžeta, kao što je to bilo u prethodnom periodu. Cena rada je povećana za tri hiljade dinara i to je najveće povećanje minimalne zarade ikada. Nezaposlenost je u drugom kvartalu ove godine iznosila 10,3%, a samo 2013. godine ona je bila 25%. Imali smo i pozitivan rebalans budžeta i ono što je najvažnije za građane Srbije, za 10 do 15 dana će se izložiti i novi investicioni ciklus. Prema projekcija budžeta za 2020. godinu, deficit je 0,3%. Nizak nivo deficita omogućava smanjenje javnog duga, koji je zaustavljen 2015. godine i koji je upravo 2015. godine iznosio 78%. Danas je javni dug 51%, a planirano je da u sledećoj godini on bude smanjen na 50,3%. Kada uporedimo javne investicije koje su u 2019. godini iznosile 220 milijardi dinara, a u Predlogu budžeta za 2020. godinu one će biti 260 milijardi dinara, to nesumnjivo govori i da će dalji rast BDP-a biti 4%, a verovatno i više i da će građani Srbije u sledećoj godini u još većoj meri osetiti efekte planiranog budžeta i stabilizacije finansija. U oblasti infrastrukture u proteklih pet godina izgrađeno je 320 km puta, ove godine samo 105. Dakle, završen je Koridor 10, nastavlja se sa izgradnjom Koridora 11 u sledećoj godini i to deonice Moravskog, Fruškogorskog dela, auto-puta prema Republici Srpskoj. Ulaže se mnogo i u železničku infrastrukturu, u nastavak izgradnje pruge Beograd-Budimpešta, kao i u rekonstrukciju pruge Beograd-Niš. Informacija koju je premijerka juče iznela prilikom obrazlaganja budžeta, da je u Srbiji bilo 3,5 milijarde direktnih investicija, što je više nego za ceo region, govori o liderskoj poziciji Srbije i napretku koji smo ostvarili u oblasti ekonomije i privrednog razvoja. Reforme u oblasti digitalizacije i obrazovanje bile su glavni deo ekspozea premijerke Ane Brnabić i one su sada deo nas. One su vidljive u praksi. Veoma je važno što je osnovan Fond za nauku i što je njegov početni kapital jedan milijarda dinara. Verujem da će on podstaći mnoge mlade ljude u Srbiji da ostanu i da druge da se vrate. Izmene kroz dualno obrazovanje jedan su od razloga za napredak ekonomije u Srbiji i zbog toga su došle i najmoćnije kompanije u Srbiju, U narednom periodu, po mom dubokom mišljenju, moramo da pokažemo još snažnije da je znanje komparativna prednost Srbije i da nastavimo da povećavamo kvalitet škola sa jakim kriterijuma za licenciranje i obuku nastavnika. Veoma je važno što je povećan Fond za zaštitu životne sredine Predlogom budžeta sa 23,7 milijardi na 59,4 milijarde dinara. Rastu nam i rezerve, najveće moguće su do sada u iznosu od 30,4 tona zlata. U oblasti zdravstva povećan je iznos izdvojenih sredstava za lečenje retkih bolesti koji će u sledećoj godini iznositi 2,4 milijarde dinara. Samo da podsetim da tog Fonda do pre nekoliko godina nije ni bilo, a da jedan broj ostrašćenih pojedinaca koristi upravo ovaj Fond i bolesnu decu za svoju političku kampanju. Ne mogu, a da ne pomenem da je budžet za grad Beograd 143 milijarde dinara. Prosečna plata u gradu Beogradu je 600 evra, to je najveći mogući budžet u gradu Beogradu do sada. Podsećam građane Srbije, iako ste to vi ministre rekli, da je dug koji ste vi nasledili kao gradonačelnik Beograda bio 1,2 milijarde, da je za vreme dok ste vi bili gradonačelnik taj dug prepolovljen i da je to osnovni razlog što oni koji su vam taj dug ostavili, pre vas, ne mogu da vam oproste, a to što su uradili sa svojim timom je, naravno, za svaku pohvalu i dobro je građane Srbije. Pored daljeg razvojnog plana grada Beograda želim da kažem da će i u toku 2020. godine grad Beograd vratiti 20.389.545 evra starih dugova. U narednom periodu, po mom mišljenju, čeka nas i nekoliko ključnih izazova, da se još snažnije i jače borimo za povećanje nataliteta, da zadržimo mlade, da dalje ulažemo u stimulaciju privatnog preduzetništva i da povećavamo naše kapacitete u oblasti ljudskih resursa u svim institucijama, u ministarstvima, u lokalnim samoupravama. Da zaključim. Ne sumnjivo je da nam zemlja postaje jača, stabilnija, snažnija, drugačija i da je ključna karakteristika ovog planiranog budžeta ravnomerna raspodela fiskalnog prostora. U Danu za glasanje ću sa zadovoljstvom, kao i moje kolege iz SNS, glasati za ovaj Predlog budžeta.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Miljan Damjanović. Nije tu. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi gospodine Arsiću. Uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici, već je saopšteno da je danas 325. dan kako poslanici dela opozicije ne dolaze na svoj posao, posao za koji su ih građani birali, a posao za koji uredno primaju platu. Nažalost, velika većina među njima je na stalnom radu u Narodnoj skupštini, da stvar bude gora, i time na najbolji način pokazuju, zapravo, njihov odnos prema funkciji koju obavljaju, prema Narodnoj skupštini i prema građanima Srbije. Predsedavajući, ja sam očekivao da bar danas kada raspravljamo o Predlogu budžeta za 2020. godinu, kao najvažnijem aktu koji Skupština usvaja, dakle, da će bar danas poslanici tog dela opozicije udostojiti se da dođu na sednicu Narodne skupštine. Ali, očigledno sam imao prevelika očekivanja u tom smislu. Umesto toga, oni su odabrali da drže konferencije za štampu ovde u holu Narodne skupštine juče i danas i da po ko zna koji put ponavljaju reciklirane i po ko zna koji put prepričane već tekstove Milovana Brkića iz „Tabloida“, pokušavajući da na taj način iskonstruišu nekakve afere. Zapravo, cela kampanja i Boška Obradovića, Jenkija, to mu je novi nadimak, pošto je omiljeni gost Američke ambasade, i Marinike Tepić ili čobanluk, kako joj je pravo prezime, dakle, cela njihova kampanja se, zapravo, svodi na svakodnevno prepričavanje tekstova koji su svojevremeno izlazili u onom „Tabloidu“, a koji su u rangu najpoznatijih svetskih teorija zavere. I, onda su nervozni kad im građani Srbije ne veruju. Naravno da im ne veruju. Koliko god se „N1“ i „Nova“ i „Danas“ i „Vreme“ i „NIN“ i svi ostali mediji trudili, naravno da im građani Srbije ne veruju. Sama činjenica, predsedavajući, da je Narodna skupština, na predlog šefa poslaničke grupe SNS, gospodina Martinovića, udvostručila vreme za raspravu o Predlogu budžeta za 2020. godinu govori o tome da nam je cilj da rasprava bude što transparentnija i sadržajnija i da građani budu informisani o tome kako je kreiran Predlog budžeta i kako će biti trošen novac, a budžet je, po mom mišljenju, dobro isprojektovan, uravnotežen, ima svoju razvojnu komponentu, ali ima i svoju socijalnu komponentu. Ono što treba istaći, to je da će nesumnjivo doći do daljeg povećanja standarda građana Srbije, kao i privrednog rasta i to se u Predlogu budžeta vrlo jasno vidi. Dakle, tu mislim i na povećanje plata u javnom sektoru i na povećanje penzija od 5,4% i na unapređenje zdravstvene zaštite, modernizaciju obrazovnog sistema, bolje uslove za školovanje, ulaganja u kulturu, sport, odbrambene resurse itd. Ono što takođe treba istaći, to su rekordna izdvajanja za kapitalne investicije. Dakle, kako smo i čuli, ako se ne varam, 260 milijardi dinara, što je oko 4,5% BDP. Sva ostala ulaganja u infrastrukturu, i Moravski koridor, Fruškogorski koridor, autoput ka BiH i Republici Srpskoj, autoput mira prema Draču, brze saobraćajnice Ruma, Šabac, Loznica, brze pruge Beograd-Budimpešta i sve ostalo što je predviđeno. Ono što je posebno važno istaći, to je da sve ovo ne bi bilo moguće da nismo sproveli mere fiskalne konsolidacije na predlog upravo Aleksandra Vučića, tadašnjeg premijera, koje su dovele do ozdravljenja javnih finansija i oporavka naše ekonomije. Tu je ključna razlika između nas i stranaka bivšeg režima, koji su, da kažem, dok su vršili vlast, doveli Srbiju na ivicu bankrota. Dakle, komercijalne kredite, preskupe kredite su uzimali da bi povećavali penzije, ali pred izbore. Uništili su stotine preduzeća, uništili stotine fabrika, ostavili stotine hiljada građana bez posla. Odgovornost je ta ključna reč između nas i njih. Mi danas ispravljamo i njihove katastrofalne greške koje su činili i vraćamo njihove preskupe kredite, oporavljamo Srbiju u svakom segmentu i građani će to vrlo brzo osetiti u periodu koji dolazi. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dragana Barišić. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Poštovani ministre sa saradnicom, poštovane koleginice i kolege, poštovani građani Srbije, danas je zaista zadovoljstvo govoriti o Predlogu zakona o budžetu Republike Srbije za 2020. godinu, jer je budžet razvojni. Budžet je kreiran na osnovu prihoda i ušteda koje je država ostvarila, pre svega odgovornom politikom. Odgovornom politikom, te smo ponosni na našu Vladu, Vladu Republike Srbije i na našeg predsednika, gospodina Aleksandra Vučića. Zahvaljujući odgovornoj politici, zahvaljujući teškim i ne popularnim merama, reformama Srbija je sada zdrava, uređena, moderna država. Stabilan i održiv budžet, što znači da smo stvorili sigurniju budućnost za sve građane Republike Srbije, ali pre svega za budućnost naše dece. Prioritet i osnovni cilj bio nam je bolji život svih građana Srbije. U tome smo se zaista trudili, trudili smo se da dovedemo najbolje investitore, kako strane, tako i domaće, da otvorimo nova radna mesta, a na tome smo radili svih ovih prethodnih godina. Zahvaljujući onome što nam je žuto dosmanlijsko preduzeće i oni koji danas bojkotuju rad Skupštine, ali ne bojkotuju plate koje uredno primaju, ostavilo 2012. godine, opustošenu Srbiju, danas je Srbija zdrava, i to sve zahvaljujući jednoj odgovornoj politici, politici koju vodi Aleksandar Vučić. Podatak da smo u 2019. godini privukli preko dve milijarde evra stranih investicija govori više nego bilo šta drugo, što znači da je to oko 43% više nego u 2018. godini. Za sve to je zaslužan gospodin Vučić, koji je povratio ugled Srbije u svetu, jednostavno, Srbija nije više onakva kako su nas gledali do 2012. godine. Posebnu pažnju prilikom Predloga o budžetu Republike Srbije za 2020. godinu obratila bih na budžet Ministarstva zdravlja, s obzirom da sam lekar po struci. Ono što me posebno raduje jeste da je ovaj budžet uvećan za oko 73,3% i da iznosi blizu 33 milijarde dinara. To zaista znači puno, jer najviše sredstava je planirano u cilju izgradnje i opremanja zdravstvenih ustanova, za nabavku medicinske opreme i obezbeđivanje adekvatnog prostora, kroz investicije i investiciono održavanje zdravstvenih ustanova. Ovom prilikom želim i da dodam to da, s obzirom na to da dolazim iz Kruševca, odgovorna politika i u lokalnim samoupravama, a mom gradu pre svega odgovorna politika SNS, privukla je mnoge građane koji žive u dijaspori da daju svojim donacijama doprinos, pa je tako kruševačka bolnica u prethodnih nekoliko godina zaista dobila veliki, veliki broj donacija. Za to je zaslužan Kruševljanin naš veliki gospodin Bratislav Gašić, koji i dalje radi za svoj Kruševac i trudi se da Kruševac bude zaista najlepši grad u Srbiji, što u poslednjih nekoliko godina zaista i postaje. Naravno, sve to uz podršku Aleksandra Vučića, našeg predsednika, koji je omogućio to da u Kruševac dođu fabrike poput „Kromberg i Šuberta“, da u Kruševac dođu novi pogoni „Henkela“, znači, ne samo oni koji su bili, već i novi pogoni. Zatim, dodala bih i to da i one fabrike koje su zatvarane do 2012. godine lošim privatizacijama sada rade, to je „Rubin“, zatim „14. oktobar“, koji je sada vlasništvo „Čehoslovak grup“, zatim „DS Smit“, zatim „Trajal korporacija“ i ostale, da ne nabrajam. Kada je Ministarstvo zdravlja u pitanju, ono što je pohvalno zaista jeste to da je ministar Lončar u prethodna dva meseca obišao Rasinski okrug, sve zdravstvene ustanove Rasinskog okruga, i izrazio zadovoljstvo zbog nabavke kako rentgen aparata, tako i ultrazvučnih aparata, sanitetskih vozila, ali je sagledao i potrebe svih centara za upošljavanjem novih lekara, zatim medicinskog osoblja, medicinskih sestara. Takođe, naši građani se moraju podsećati, jer se ipak zaboravlja, žuto preduzeće, oni koji bojkotuju rad Skupštine, ostavili su propast i kada je zdravstvo u pitanju. Neadekvatnom politikom, neadekvatnim kadrovskim planovima, veliki broj lekara određenih specijalnosti je zanemaren, znači, nisu dodeljivane specijalizacije, pa je u jednom trenutku pretilo da nas zadesi to da ostanemo bez određenog kadra. Ali, na svu sreću, ova Vlada, Vlada Republike Srbije i predsednik Vučić brinu i o tome, pa smo kroz izmene određenih zakona došli do toga da, evo, sada već stižu novi specijalisti i ima posla i prostora za rad u svim ambulantama. Ono što još želim da dodam jeste to, kad je moj grad u pitanju, a zaista kao lokal patriota i neko ko voli Kruševac moram da kažem da i lokalne samouprave rade dobro i pre svega moj grad koji je nasledio od 2012. dug od 700 miliona kreditnog zaduženja u tom periodu sada je pozitivan, sada i dalje radi, planira sredstva i za 2019. godinu je planiran rekordni iznos u poslednjih deset godina i dinamika izvršenja je čak 73% na devetomesečnom izveštaju, što znači da je očekivano od SNS koja vodi grad da tako nešto i bude. Dodala bih i to da nekadašnja vlast, na svu sreću današnja opozicija, koja nije u ovoj sali, koja bojkotuje rad, ali opet da podsetim, ne bojkotuje plate, pokazala je svoje pravo lice u prethodnih nekoliko dana, i to dok su stizale brojne poruke podrške našem predsedniku za brz oporavak i za dobro zdravlje, oni su nastavili da se raduju tuđoj muci. Ali ono što je jako bitno jeste to da gospodin Vučić radi za dobrobit Srbije, da je Srbiju podigao iz pepela i da su mu za to zahvalni svi građani Srbije koji će mu i dalje davati ogromnu podršku. Drage kolege iz te tzv. opozicije mogu nešto i da nauče, i to da se borba ne radi na taj način, već jedna konstruktivna kritika može da bude da se borba ogleda u programima, u planovima, u rezultatima na terenu, a ne smišljanjem laži i tračeva. Ono što mi je posebno drago jeste to da je u prethodnih nekoliko dana ukazana ogromna podrška predsedniku Republike i svi smo svesni toga da marljivo radi na razvoju i modernizaciji Srbije i da je Srbiju stavio na prvo mesto i pre svega građane Srbije. Ona njegova rečenica – daću život za Srbiju zaista nije fraza. To je sasvim jasno svima. Predsednik se zaista bori i radi za svoju državu, što se vidi. Na kraju, poruka je da ćemo nastaviti da se borimo za našu Srbiju, da ćemo nastaviti da podržavamo našeg predsednika Republike i našu Vladu i da nam velike borbe i još veće pobede tek predstoje, a mrzitelji mogu i dalje da nas mrze, ali Srbija odlično zna s kime ide napred i s kime pobeđuje. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marko Zeljug. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvaženi ministre, poštovani poslanici, Predlog budžeta za 2020. godinu predstavlja realan plan aktivnosti koje Vlada Republike Srbije treba da sprovede u delo, u cilju daljeg podizanja kvaliteta života građana Srbije i stvaranja osnova za kontinuiran napredak Republike Srbije i života građana u svim aspektima. Vlada Republike Srbije predvođena SNS pred Narodnu skupštinu stavila je Predlog budžeta gde je na osnovu konzervativnih projekcija na prihodnoj strani i istorijski niskim deficitom u budžetu, koji nikada do sada nije iznosio 0,5% ili negde oko 30 milijardi dinara, uz projekciju realnog rasta privredne aktivnosti u 2020. godini koja iznosi oko 4%, biće ostvarena ravnomerna raspodela finansijskog prostora na povećanje životnog standarda koje se ogleda kroz povećanje plata, koje će se kretati od 8% i 10%, a 15% za medicinske sestre i zdravstvene tehničare. Ova mera će biti poduprta povećanjem neoporezivog dela plata na 16.300 dinara, kao i umanjenjem doprinosa za penzijsko i invalidsko osiguranje na teret poslodavca. Takođe, primenom švajcarskog modela, projektovana povećanja od 5,4% za penzionere koji su bili proteklih godina nosioci tereta finansijskih reformi i kojima danas dugujemo za makroekonomsku stabilnost naše države. Povećava se minimalna zarada na 30.022 dinara, a takođe je važno i ukidanje Zakona o smanjenju zarada u javnim preduzećima čiji je osnivač jedinica lokalne samouprave, a koji u protekloj godini nisu imali priliku za povećanje plata. Posebno bih se osvrnuo na izgradnju puteva na teritoriji grada Beograda i gradske opštine Surčin. Budžetom za 2020. godinu planiran je nastavak izgradnje na Koridoru E-763, danas poznatiji kao "Miloš Veliki", na deonici puta Novi Beograd - Surčin. Planirana su sredstva u iznosu od tri milijarde dinara, a kroz plansko budžetiranje se može videti planirana sredstva za narednu godinu, koja se planiraju uložiti u ovu saobraćajnicu. Želeo bih da istaknem da se u ovom momentu izvode završni radovi na deonici puta Koridora E-763 od Surčina do Obrenovca, čije se otvaranje planira za 19. decembar ove godine. Na konkretnom primeru možemo videti da se realizacijom jasne vizije našeg predsednika Aleksandra Vučića i izgradnjom puteva inicijalno pokreće privredna aktivnost na trasama kojima prolaze novoizgrađeni putevi i da oni služe za brže povezivanje ljudi i privlačenje kapitala. Izgradnjom ove deonice puta i njenim završetkom, GO Surčin će postati jedna od najbolje uređenih, tj. saobraćajno uređenih i privredno najperspektivnijih opština u Beogradu. U prilogu ove teze govori sve veće interesovanje za zemljište za izgradnju posle prolaska puta „Miloš Veliki“, kao i povećanje vrednosti zemljišta pogodnog za izgradnju. Planirana je izgradnja uključenja na put E-763 kod Jakova sa lokalnog puta u periodu dok bude realizovana izgradnja deonice od Novog Beograda do Surčina. Izgradnja ove priključnice na auto-put „Miloš Veliki“ inicirana je od strane predstavnika GO Surčin, jer su procenili ogroman potencijal i benefit koji ovaj projekat nosi za stanovnike Surčina. Realizacija je dogovorena sa predstavnicima Ministarstva saobraćaja i infrastrukture. Pored auto-puta u neposrednoj blizini uključenja nalazi se zemljište koje je planom detaljne regulacije predviđeno za industrijsku gradnju, površine 220 hektara. Blizina puta i dobra povezanost sa ostalim auto-putevima biće dodatni inicijalni faktor za investiranje u ovom delu i stvaranje dodatnog privrednog zamaha za celu opštinu. Na ovaj način je razmišljao Aleksandar Vučić kada je pokrenuo taj projekat, a ovako su taj posao prihvatili i ljudi koji vode GO Surčin. Nažalost, nisu svi u našem gradu i našoj Republici jednako posvećeni napretku i razvoju zajednice. Čovek koji je miljenik Dragana Đilasa i glasnogovornik Đilasove destruktivne politike, bivši predsednik opštine Surčin, Vojislav Janošević, pokušao je da obmane građane Surčina podelama letaka kojima se, tobože, zalaže za nešto što je propustio da realizuje kada je imao priliku. Njegove propuste ispravili su predstavnici GO Surčin, predvođeni SNS, koji su inicirali izgradnju uključenja na trasu auto-puta „Miloš Veliki“ iz Jakova. Inicijativni odbor, predvođen Janoševićem u tekstu kojim se, navodno, zalaže za građane u stvari pokazuje ogromnu mržnju prema svemu što je Aleksandar Vučić uradio i SNS, kaže: „Ne dozvolimo da nam taj auto-put oteža pristup njivama, poveća buku i zagađenja“, ne gledajući uopšte na benefite koje sam put donosi. On dalje kaže: „Ako nam beogradska naprednjačko-socijalistička vlast direktno ili preko opštine Surčin“, ne znajući da nadležnost gradske opštine ne uključuje kapitalna ulaganja ovog tipa, „ne izgradi petlje, treba pokrenuti inicijativu za otcepljenje od Beograda“. Valjda pokušava da postane neki „surčinski Haradinaj“. Reči „besmisleni, nečiji nečasni interesi, izgradnja skupih nadvožnjaka“ su reči koje se ponavljaju u ovom tekstu. Valjda ih asocira na vreme kada su oni tako vodili državu. Zakazani protesni skup koji nije održan jer se niko od građana nije pojavio, jer nisu hteli da rade protiv interesa svoje dece za interes Janoševića i Đilasa. Da bi ostali na putu izgradnje i napretka države koje su projektovane kroz budžet Republike Srbije za 2020. godinu, ja ću u danu za glasanje podržati Predlog budžeta, kao i kolege iz poslaničke grupe SNS. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Sa ovom diskusijom bi završili sa današnjim radom. Nastavljamo sutra u 10,00 časova. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Šeste sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2019. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 87 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 94 narodna poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Nastavljamo načelni jedinstveni pretres o 1. tački dnevnog reda – Predlogu zakona o budžetu Republike Srbije za 2020. godinu, sa Predlogom odluke o davanju saglasnosti na Finansijski plan Republičkog Fonda za penzijsko i invalidsko osiguranje za 2020. godinu, Predlogom odluke o davanju saglasnosti na Finansijski plan Republičkog fonda za zdravstveno osiguranje za 2020. godinu, Predlogom odluke o davanju saglasnosti na Finansijski plan Nacionalne službe za zapošljavanje za 2020. godinu i Predlogom odluke o davanju saglasnosti na Finansijski plan Fonda za socijalno osiguranje vojnih osiguranika za 2020. godinu. Saglasno članu 90. stavu 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da su pozvani da sednici prisustvuju svi članovi Vlade, sa saradnicima. Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović. Izvolite.