Mødet er åbnet. I dag er der følgende anmeldelser: Skatteministeren (Morten Bødskov): Lovforslag nr. L 74 (Forslag til lov om ændring af lov om vederlag og pension m.v. for ministre. Lovforslag nr. L 75 (Forslag til lov om ændring af lov om midlertidig udskydelse af angivelses- og betalingsfrister m.v. på skatteområdet i forbindelse med covid-19 og lov om rentefrie lån svarende til angivet moms og lønsumsafgift og fremrykket udbetaling af skattekreditter m.v. i forbindelse med covid-19. Peter Seier Christensen (NB) m.fl.: Beslutningsforslag nr. B 75 (Forslag til folketingsbeslutning om at fjerne subsidiering af økologisk landbrug) og Beslutningsforslag nr. B 76 (Forslag til folketingsbeslutning om at indføre en mærkningsordning for halalcertificeret kød). Titlerne på de anmeldte sager vil fremgå af www.folketingstidende.dk (jf. ovenfor). Dagsordenens punkt 1, udvidet spørgetime med statsministeren, og dagsordenens punkt 2, hasteforespørgsel til udenrigsministeren om situationen mellem EU og Tyrkiet efter drabet af en lærer i Frankrig (F 14), udgår af dagsordenen i dag. Så skal jeg meddele, at følgende spørgsmål udgår af dagsordenen i dag grundet selvisolation af ministrene: 1) til finansministeren (spm. nr. S 202 af Eva Kjer Hansen (V)), 4)-14) til sundheds- og ældreministeren (spm. nr. S 44 af Peder Hvelplund (EL), S 47 af Rasmus Jarlov (KF), S 85 af Jane Heitmann (V), S 167 af Per Larsen (KF), S 179 af Liselott Blixt (DF), S 182 af Karina Adsbøl (DF), S 196 af Anni Matthiesen (V), S 180 af Liselott Blixt (DF), S 181 af Jane Heitmann (V), S 183 af Karina Adsbøl (DF) og S 199 af Anni Matthiesen (V)), 28) til beskæftigelsesministeren (spm. nr. S 194 af Hans Andersen (V)) og 32) og 33) til kulturministeren (spm. nr. S 175 af Kim Valentin (V) og S 176 af Stén Knuth (V)). Jeg skal samtidig meddele, at spørgsmål 15) og 16) på dagsordenen (spm. nr. S 168 og S 169) til transportministeren af Michael Aastrup Jensen (V) udgår efter ønske fra spørgeren. Jeg skal endvidere meddele, at spørgsmål 23) og 24) (spm. nr. S 190 og S 193) til erhvervsministeren af Louise Schack Elholm (V) udgår efter ønske fra spørgeren.
Det første punkt på dagsordenen er besvarelse af oversendte spørgsmål til ministrene. Det første er til klima-, energi- og forsyningsministeren af hr. Christoffer Aagaard Melson, Venstre.
Værsgo at læse spørgsmålet op.
Tak skal du have. Hvilket indtryk gør det på ministeren, at borgmestrene fra Herning Kommune, Holstebro Kommune, Ikast-Brande Kommune, Lemvig Kommune, Skive Kommune, Struer Kommune og Ringkøbing-Skjern Kommune i et åbent brev skriver, at regeringens forslag om at nedlægge bredbåndspuljen vil efterlade kommunernes borgere og virksomheder i et digitalt tomrum?
Ministeren. Værsgo.
Tak for spørgsmålet. Det er min og regeringens holdning, at alle borgere og virksomheder i hele Danmark skal have god dækning. Derfor er jeg også glad for, at hele 94 pct. af danske boliger og virksomheder i dag har hurtigt bredbånd, hvilket faktisk gør, at vi har EU's bedste teleinfrastruktur. Men det er selvfølgelig ikke nok, og vi er ikke i mål endnu. Derfor kan jeg også erklære mig enig med borgmestrene i, at ingen skal efterlades i, hvad de vist kalder et digitalt tomrum. Jeg mener, at udrulningen af teleinfrastruktur i Danmark i altovervejende grad skal ske via markedsudrulning. Det tror jeg egentlig også spørgeren er enig med mig i. Når regeringen i finanslovsforslaget har valgt ikke at afsætte midler til bredbåndspuljen, skyldes det primært, at der er historisk høj fart på privat udrulning i disse år, og selvfølgelig, at corona har betydet, at vi må lave hårde prioriteringer. De nyeste tal viser, at telebranchen investerede 8,6 mia. kr. i teleinfrastruktur i 2019. Det er en stigning på 23 pct. i forhold til 2018. Da bredbåndspuljen blev introduceret, lå de private investeringer på et meget lavere niveau. Vi ser nu, at markedsudrulningen også spreder sig til yderområder, som vi tidligere ikke havde troet ville få tilbudt fibernet på markedsvilkår. Samtidig har Energistyrelsen for nylig udarbejdet en fremskrivning af markedsudrulningen, der estimerer, at op imod 99 pct. af danske boligere og virksomheder vil været dækket med hurtigt internet i midten af 2020'erne. Med det i udsigt mener jeg, at det under den nuværende coronasituation, hvor der skal foretages hårde prioriteringer i de offentlige finanser, er fornuftigt at afvente den massive markedsudrulning, der vil nå næsten alle danskere inden for en overskuelig fremtid. Tak.
Værsgo til spørgeren.
Tak for det. Af den evaluering, der blev henvist til, fremgår det også, at der er en stor gruppe borgere – i omegnen af 15.000, så vidt jeg husker – som Energistyrelsen også i dag siger de ikke har noget bud på hvordan markedet skal hjælpe i 2025. Det kunne være, det er en gruppe af de borgere, de her borgmestre henviser til. Der er kommet 342 ansøgninger ind, som omfatter 9.000 adresser, hvor 90 pct. af de her adresser befinder sig i landzoneområdet. Det er ansøgninger for samlet 220 mio. kr., altså under 50 pct., der kan imødekommes. For at ansøge bredbåndspuljen skal der jo ikke være udsigt til, at der er udrulningsplaner i ens område inden for de næste 3 år. Synes ministeren virkelig, det er rimeligt, at vi ikke gør mere, altså at vi faktisk gør mindre ved at fjerne den her bredbåndspulje, altså det håb, som den her gruppe adresser, som bare i år har søgt, har for at få ordentligt internet de næste mange år? Synes han virkelig, det er rimeligt, at man i en tid, hvor alle er mere og mere afhængige af internettet, så fjerner en bredbåndspulje, som er deres håb for at få internet inden for en overskuelig årrække?
Ministeren.
Altså, hvis vi ser på, hvordan det er gået indtil videre, er det faktisk sådan, at der indtil nu er 90.000 tilskudsberettigede adresser, som har fået fiber på markedsvilkår. Det vil altså sige adresser, som kunne have søgt, men hvor markedet selv klarede det. Der tænker jeg, at Danmarks Liberale Parti vel ikke kan være helt uenig i, at hvis markedet kan klare tingene, er det måske lidt unødvendigt, at man fra offentlig side går ind og bruger midler på det. Jeg kunne selvfølgelig også være fristet til at spørge: Hvor skulle pengene komme fra? Jeg mener, Venstre tidligere har sagt, at det er rimeligt, at man peger på finansieringen, når man har forslag?
Værsgo til spørgeren.
Så med andre ord må jeg forstå det sådan, at ministeren synes, det er i orden, at der er en restgruppe på ca. 15.000, der, når vi kommer helt frem til 2025 – sådan som vi laver fremskrivninger med Energistyrelsen – stadig ikke vil have en ordentlig internetforbindelse. Jeg vil bare høre, om ministeren er okay med det, og om han ikke mener, at vi behøver at lave nogle tiltag for at hjælpe den her gruppe.
Ministeren.
Der kunne jeg jo være flabet og sige, at hvis spørgeren havde lyttet til mit første svar, havde han ikke kunnet konkludere på den måde. Alle de ord, spørgeren lige har lagt i min mund, er der nok ikke nogen grund til at jeg tilbageviser. Vi har selvfølgelig en ambition om, at alle skal have adgang til hurtigt bredbånd i Danmark. Det giver sig selv. Vi har ikke nogen ambition om nødvendigvis at støtte noget, som markedet selv vil klare. Og vi afventer i øvrigt stadig at se, hvor Venstre har tænkt sig at pengene skal komme fra. Der er ikke fremlagt noget finanslovsforslag fra Venstres side.
Værsgo til det sidste spørgsmål.
Tak for det – eller hvad man skal sige. Så vil jeg spørge lidt bredere: Har ministeren nogen som helst planer for, hvordan vi kan hjælpe den her målgruppe eller de mange borgere, som jo ikke kommer med i den ansøgningsrunde, vi har nu? Har han nogen som helst initiativer på tegnebrættet, vi ikke har set endnu, nu når han fjerner bredbåndspuljen, altså initiativer til, hvordan vi forbedrer udrulningen af internet i vores land fremadrettet?
Ministeren.
Altså, for det første kommer rigtig meget af det jo heldigvis til at ske på grund af de enorme investeringer, der bliver lavet i de her år på markedsvilkår. Og i forhold til de steder, hvor det kan foregå på markedsvilkår, er det jo selvfølgelig bare godt, og der burde alle bare glæde sig over, at vi ikke skal bruge offentlige midler på det. Det er klart, at vi i forligskredsen selvfølgelig, når vi står i en situation på et tidspunkt, hvor markedet ikke længere kan komme ud til de sidste, skal iværksætte initiativer for at nå dem. Det er bare ret svært at sige, præcis hvad for nogle det bliver, endnu. Men vi lytter selvfølgelig gerne til alle idéer, og det plejer også at være sådan, at når vi først sidder ved siden af hinanden i lokalerne, kan vi også godt finde hinanden der. Så det håber jeg også sker den her gang.
Vi siger tak til Christoffer Aagaard Melson. Spørgsmålet er slut. Vi fortsætter med et spørgsmål til klima-, energi- og forsyningsministeren, men nu er spørgeren hr. René Christensen, Dansk Folkeparti.
Værsgo for oplæsning af spørgsmålet.
Tak for det, formand. Det er et kort spørgsmål, som lyder: Hvad vil ministeren gøre, for at langt mere erhvervsaffald bliver genanvendt?
Ministeren.
Jeg er meget optaget af, at virksomhederne har optimale rammer for at kunne komme af med deres affald og bidrage til genanvendelsen. Derfor er jeg også glad for, at den evaluering, der har fundet sted, viser, at markedet generelt set har løftet ansvaret i forhold til det genanvendelige erhvervsaffald, siden det blev overdraget til de private aktører i 2010. F.eks. viste evalueringen, at 97-100 pct. af affaldsproducenterne vurderer, at det var nemt at komme af med affaldet. Derudover er genanvendelsen af erhvervsaffaldet i dag høj, nemlig på ca. 75 pct. Derfor er det billede med den virksomhed, som jeg tror spørgeren refererer til, og som fremgår af baggrundsmaterialet, umiddelbart ikke et billede, vi kan nikke genkendende til. Jeg kender selvfølgelig ikke helt det konkrete tilfælde, og man er meget velkommen til at henvende sig til ministeriet med en officiel forespørgsel, og så vil vi selvfølgelig meget gerne kigge nærmere ind i det. Samtidig kan jeg også oplyse, at vi med den seneste aftale fra 2020 jo netop har åbnet for, at mindre virksomheder med affald i mindre mængder kan vælge den kommunale indsamlingsordning. Det vil gøre det nemmere, hvis der skulle opstå problemer, hvilket jeg tror flugter meget godt med det, spørgeren efterspørger. Derudover betyder aftalen også, at der skal laves en ny model for affaldstilsynet, som bl.a. skal sikre, at virksomheder overholder kravene til sortering af affald. Og aftalen stiller også styrkede krav til udsortering af plastaffald i erhvervet, så det kan sendes til genanvendelse i stedet for forbrænding. Jeg har derfor en tro på, at de justeringer, vi har lavet med affaldsaftalen, vil kunne imødekomme nogle af de udfordringer, som nævnes, og den vil også føre til mere genanvendelse. Men som sagt vil jeg sådan set godt opfordre konkrete virksomheder til at henvende sig til ministeriet. Hvis der er noget som helst, vi kan hjælpe med at bore ud for dem, gør vi gerne det.
Hr. René Christensen, værsgo.
Tak for svaret. Det, der er udfordringen her – og det er rigtigt, at jeg også har sendt noget baggrundsmateriale over til ministeren – er jo, at når man ser på de henvendelser, jeg har fået, så kan man se, at det virker helt gakgak. Der er lige lavet en aftale om, at borgerne nu får ti forskellige fraktioner, de skal sortere efter. Og man kan så her se en forholdsvis stor virksomhed, det er REFA Energi, som er et affaldsselskab, som henvender sig og siger: Vi har en udfordring i forhold til Lolland-Falster og Sydsjælland; der er ikke en privat aktør til at tage imod erhvervsaffald, som er kildesorteret. Det, der så sker, er jo, at virksomheden kigger på sin bundlinje og spørger: Hvordan kommer vi af med vores affald? De kan så lave det til blandet affald, for så kan de godt aflevere det hos en kommunal virksomhed. Det, der så sker i den kommunale virksomhed, er jo, at man kigger ned i containeren og siger: Her er der noget affald; det kunne vi sådan set godt sortere og bruge til genanvendelse. Cirkulær økonomi er vi alle sammen enige om, men det må virksomheden ikke, og det må de ikke i forhold til affaldsbekendtgørelsens kapitel 14. Derfor har jeg egentlig bare et spørgsmål i forhold til de her tilfælde, hvor man kan stå i sådan en situation her i Provinsdanmark. Det er jo medarbejderne, der bliver frustrerede over det, for de vil gerne være en del af den grønne løsning, og de vil gerne gøre noget for miljøet. Nu oplever de faktisk, at det er mange ton affald, som de ikke brænder af, men faktisk graver ned, fordi det er det, det skal ifølge lovgivningen. Dér er spørgsmålet – og vi skal jo ikke pege på nogen, for det var en bred aftale, der blev lavet om at liberalisere det; Dansk Folkeparti er også en del af den, men det her var ikke intentionen – skal vi ikke have gjort noget ved det i de tilfælde, hvor det har vist sig, at det i forhold til businesscasen for den enkelte erhvervsdrivende er bedst at aflevere det på den her måde, men hvor det er miljøet, der taber? Skal vi ikke have lavet nogle undtagelsesmuligheder?
Ministeren.
Det er bestemt ikke mit indtryk, at det her er en generel problemstilling, men det betyder jo ikke, at vi så bare skal vende det blinde øje til med hensyn til steder, hvor der kan være problemer. Jeg vil meget nødig – det tror jeg også spørgeren har forståelse for – stå og sagsbehandle hernede i salen, al den stund at vi jo heller ikke, så vidt jeg ved, har fået en direkte henvendelse fra virksomheden. Men i fald vi får det, vil vi meget gerne kigge på det. Er det et større problem, som vi tænker vi bør tage op i forligskredsen, er jeg også indstillet på at gøre det.
Hr. René Christensen.
Men synes ministeren ikke, at det er et problem? Vi ser det også med brugte møllevinger, for der kan vi se, at de nogle steder bliver gravet ned, selv om der faktisk er virksomheder, der kan genanvende dem. Det er lovgivningen, der gør det, fordi kommunerne ikke på samme måde som de private – fordi man liberaliserede det – kan genanvende erhvervsaffald. Men de kan ikke nægte at tage imod det. Så derfor er Dansk Folkeparti enig i de intentioner, der var, da man liberaliserede det, men der er bare nogle steder og nogle hjørner i lovgivningen, hvor man må sige, at de politiske intentioner ikke er blevet indfriet. Er ministeren ikke enig i, at det er gakgak, at de kommunale selskaber graver genanvendeligt affald ned i jorden, når vi reelt kunne bruge det til genanvendelse?
Tak for det. Så får vi svar fra ministeren. Værsgo.
Jeg er ikke helt sikker på, at jeg ville bruge nøjagtig det udtryk, men selvfølgelig er jeg da bestemt heller ikke interesseret i, hvis der foregår ting derude, der er stik imod målsætningen. Jeg er jo tværtimod interesseret i at få genanvendt så meget som overhovedet muligt. Jeg tror nu faktisk nok, at vi for det første har et rimelig velfungerende system med den gamle aftale, som Dansk Folkeparti jo også er med i, og så tror jeg for det andet, at det bliver styrket med den nye aftale, som vi har lavet her i juni, og der skal selvfølgelig også noget implementeringstid til der. Men, som sagt, er der problemer, vi kan gøre noget som helst ved, så er jeg meget åben over for at se på det.
Hr. René Christensen for sidste spørgsmål.
Jamen det svar vil jeg egentlig gerne kvittere for, og jeg håber også, at jeg bagefter det her kan gå op og skrive en pæn mail til ministersekretæren og forespørge om et møde, hvor vi eventuelt kan finde ud af, hvordan vi kan få løst det her, således at befolkningen, når vi nu skal til at sortere i ti fraktioner, ikke undrer sig over, hvorfor vi nu skal det, når man graver flere tons affald ned andre steder. Så tak for svarene.
Ministeren.
Jeg kan love både et møde og kaffe på kanden.
Spørgsmålet er slut. Tak til hr. René Christensen, og også tak til klima-, energi- og forsyningsministeren. Så går vi videre til et spørgsmål til transportministeren af hr. Jens Henrik Thulesen Dahl, Dansk Folkeparti.
Værsgo for oplæsning af spørgsmålet.
Tak for det. Hvordan vil ministeren sikre finansiering af det system til it-understøttelse af fremtidig droneregulering, som ministeren præsenterede på TV 2/Fyn den 23. oktober 2020?
Ministeren.
Tak for spørgsmålet først og fremmest. Det er jo et rigtig interessant potentiale, som oprindelig blev identificeret af Naviair – et udviklingspotentiale for at lave dette styringssystem. Udviklingen af sådan et trafikstyringssystem til droner er grundstenen i, at vi kan udnytte de klimafordele, som dronerne har i forhold til traditionel flytrafik. Der er rigtig mange spændende perspektiver i det, så da jeg deltog i indvielsen af systemet fredag den 23. oktober – det var bogstavelig talt med klip af snor, mellem to droner naturligvis – fik jeg blot et lille indblik i dronernes store potentiale. Dronerne kan eksempelvis sikre hurtig levering af blodprøver eller vital medicin, hvorved behandling af patienter kan gøres endnu bedre end i dag. Det er derfor også vigtigt for mig, at der findes en fremtidig løsning i forhold til udvikling og videre finansiering af systemet. Det var tidligere forudsat, at den statslige virksomhed Naviair alene skulle stå for projektet, men det er jo sådan med den nuværende situation, der er i luftfartsbranchen, at Naviair ikke aktuelt har mulighed for at kunne afholde omkostningerne til udviklingen. Dertil er flytrafikken jo generelt i en meget voldsom afmatning. Derfor skal der også findes en løsning på finansieringen af systemet, så det bliver muligt for danske virksomheder at udnytte dronernes potentiale. Og det er også derfor, jeg har bedt mit embedsværk om at undersøge, hvilke muligheder der er i forhold til en sådan finansiering. Det arbejde pågår, men det er klart, at der kunne være flere forskellige muligheder i spil. Ét er selvfølgelig, at man godt kunne forestille sig, at det blev en statslig finansiering, men man kunne også forestille sig, at det blev en delvis statslig finansiering, det vil sige, at der også var private aktører, som spillede med ind i forhold til dette.
Spørgeren, værsgo.
Tak. Det er jo interessant at høre, som jeg gjorde på TV 2/Fyn, ministeren stå og tale om netop perspektiverne i det her, og hvor spændende det er, og hvilke muligheder der ligger. Det er jo en helt central del i forhold til bogstavelig talt at få den fynske droneindustri op at flyve, for lige nu må man ikke flyve med droner, som er længere væk, end at man egentlig kan se dem nede fra jorden. Og man vil faktisk kunne bruge de her systemer til at transportere alt lige fra blodprøver til mennesker til alt muligt andet; det vil det her system muliggøre, så perspektiverne er jo store. Jeg vil sige, at jeg blev lidt overrasket, da jeg i forbindelse med forhandlingerne om forskningsreserven på et spørgsmål om, hvad status egentlig var for drone- og robotstrategien, som regeringen jo er kommet med for mindre end et år siden, ikke kunne få et klart svar på, hvordan det her nu skulle finansieres. Det er rigtigt, at jeg får at vide, at Naviair, som skulle have finansieret det, har nogle problemer. Jeg tilbyder så, at vi ud af de 300 mio. kr., vi sad og forhandlede i sidste uge, kunne have taget 32 mio. kr., som er det, jeg har fået oplyst det her system vil koste, ud af puljen, vi sad og forhandlede om, til forskning. Men det kunne vi ikke; jeg fik at vide, at det var en løsning, der skulle findes ovre hos ministeren, i ministerens ministerium. Derfor bliver jeg jo lidt bekymret, når jeg nu kan høre, at man nu går i gang med at kigge For det her er noget, der skal i gang nu. Altså, når ministeren også stod på fjernsyn for en uge siden og sagde, at det her er vigtigt, at det her er forudsætningen for, at vi kan komme videre, at det her er forudsætningen for rigtig mange af de ting, der bliver sat i gang forskningsmæssigt, f.eks. i forhold til udvikling i landbruget, hvor brugen af droner jo er helt åbenlys i forhold til at minimere brugen af sprøjtegifte og i øvrigt at vande rigtigt og rigtig mange andre ting, så er vi nødt til have en hurtig løsning. Så nytter det jo ikke noget, at man nu går i gang med at kigge efter planer for det. Derfor vil jeg gerne høre: Hvornår forventer ministeren, at vi har en finansiering på det her, så vi faktisk kan komme videre og komme i gang?
Ministeren.
Jeg er jo selvfølgelig først og fremmest glad for, at spørgeren giver udtryk for, at Dansk Folkeparti vil møde op til forhandlinger med ønske om det her. Hvis det er sådan, at det er noget, man ønsker at drøfte f.eks. i forbindelse med infrastrukturforhandlinger eller andet, er man selvfølgelig også meget velkommen til at møde op med et sådant ønske. Som sagt har jeg bedt mit embedsværk om at undersøge forskellige muligheder, og det er jo, fordi det, som oprindelig var tiltænkt, nemlig at det ville være noget, som kunne håndteres inden for Naviairs egen økonomi, på grund af den voldsomme ændring, der er sket i luftfartsbranchen, ikke længere er muligt.
Jens Henrik Thulesen Dahl, værsgo.
Vil det sige, at der lige nu sådan set ikke er nogen konkrete planer for at komme videre med det system, som ministeren for ikke engang 14 dage siden stod og præsenterede på fynsk tv? Vil det sige, at det arbejde går i stå, at Naviair ikke kommer videre med det her, før man på et eller andet senere tidspunkt måtte finde en finansiering? For det synes jeg da nærmest er uanstændigt, når jeg i sidste uge ikke kunne få regeringen til at gå med på at finde midlerne, da vi sad og forhandlede om 300 mio. kr.
Ministeren, værsgo.
Det er jo, fordi situationen har udviklet sig, som den har gjort, og man skal ikke tage fejl af, at det, at Naviair har udviklet det her luftstyringssystem, jo er ganske unikt. Danmark er det første land i verden, hvor man har et system af den her kaliber, og som jo også er i drift – det skal man jo huske – ganske vist i testdrift, men alligevel. Så det er ikke sådan, at vi, om man så må sige, taber noget her.
Så er det sidste spørgsmål. Værsgo til spørgeren.
Så bliver jeg nødt til at få et helt klart svar på, hvor langt man er med systemet, og hvad planen er lige præcis nu. For det er rigtigt, at vi på det her område ligger rigtig godt i forhold til udviklingen og i forhold til resten af verden, men det er også et område, hvor det går helt enormt stærkt, og det vil sige, at hvis vi venter et år, risikerer vi at blive overhalet indenom, og det er jo rigtig, rigtig dumt, når ministeren ovenikøbet siger, at vi faktisk har systemet, og at det bare skal testes – bare og bare. Det, jeg også har fået at vide fra ministerens ministerium er, at det vil koste 32 mio. kr. over de næste ca. 2 år at få det her færdigudviklet, så det faktisk kan komme i fuld drift. Så kan jeg få et tilsagn om, hvornår de her penge skal findes? Er det noget, der vil være med i den kommende finanslov?
Ministeren, værsgo.
Der er mange steder, man kan rejse det her spørgsmål, også steder, hvor Dansk Folkeparti selv – må man i hvert fald antage – har lyst til at deltage i forhandlingerne. Man kunne f.eks. forestille sig, at man i forbindelse med forhandlingerne om en fremtidig infrastrukturinvesteringsplan kunne rejse det som et ønske. Så det vil jeg da anbefale at man overvejer, hvis det er sådan, at det er noget, Dansk Folkeparti generelt går op i.
Tak til hr. Jens Henrik Thulesen Dahl, Dansk Folkeparti, og til ministeren. Der er ikke flere spørgsmål. Det næste spørgsmål, som er til udviklingsministeren, vil desværre udgå af dagsordenen efter ønske fra spørgeren. Derfor går vi videre til spørgsmål til erhvervsministeren af Heidi Bank. Jeg tror, at erhvervsministeren er til stede – ja, det er han – og det er fru Heidi Bank også.
Værsgo til oplæsning af spørgsmålet.
Tak for det. Jeg havde simpelt hen ikke set, at vi var kommet så langt i dagsordenen. Der er jo sket nogle forrykninger i dag, må vi sige. Mit spørgsmål til ministeren er: Mener ministeren, at regeringens gennemførte politik har været til gavn for dansk erhvervsliv og været med til at skabe nye arbejdspladser?
Ministeren.
Det korte svar er: Ja. Regeringen har sådan set gennemført mærkbare initiativer, som understøtter dansk erhvervsliv og nye danske arbejdspladser, og vi arbejder fortsat aktivt for, at erhvervslivet kan stå stærkt, også når vi ser fremadrettet på det. Vi tror på, at et stærkt erhvervsliv og et stærkt velfærdssamfund er hinandens forudsætninger. Med gode generelle rammevilkår og et fokus på de erhvervsmæssige styrkepositioner kan vi fra politisk side understøtte fremtidens erhverv og arbejdspladser. Derfor fokuserer regeringen på bl.a. at sørge for, at vi har de rette kompetencer i fremtiden, at vi med ro i sindet kan aflevere vores børn i institutioner på vej til arbejde, at vi kan være sunde og raske til at passe vores arbejde og har et stærkt sundhedsvæsen. Regeringen investerer også markant i fremtiden til gavn for danske virksomheder, bl.a. på forskningsområdet, med et ekstra højt forsknings- og udviklingsfradrag, flere offentlige forskningsmidler. Der investeres i den grønne omstilling med bl.a. Danmarks Grønne Fremtidsfond og klimaaftalerne, og endelig har vi foreslået at bruge 10 mia. kr. på et grønt råderum frem mod 2025, så der kommer vished om de grønne investeringer. Det er også vigtigt for regeringen at inddrage erhvervslivet i sit arbejde, og derfor har vi gennemført størstedelen af anbefalingerne fra de såkaldte genstartteams, som er målrettet genstart af eksporten. Vi vil i 2021 genoptage dialogen med lige præcis de samme genstartteams. Endelig har vi med hjælpepakker for mange milliarder kroner holdt hånden under dansk erhvervsliv og rigtig mange danske arbejdspladser under coronapandemien. Det har alt sammen bidraget til at holde hånden under danske arbejdspladser i en svær tid, og det synes jeg bare man skal tage med i betragtningerne, når vi ser på rammevilkårene for dansk erhvervsliv og for at skabe nye arbejdspladser.
Heidi Bank, værsgo.
Tak for den besvarelse. Jeg synes ikke, jeg bliver så meget klogere af den, for det, som jeg hører erhvervsministeren italesætte, er dels en masse om, hvad man gerne vil bruge penge på, altså velfærden, og den er vi jo sådan set fælles om, for Venstre vil også gerne sikre, at vi har en stærk velfærd, men vi er jo også opmærksomme på, at de penge skal komme et sted fra, og det er bl.a. fra erhvervslivet. Så taler ministeren om det, man har gjort for erhvervslivet ud fra coronasituationens perspektiv, altså det her med, at vi i fællesskab holder hånden under dansk erhvervsliv, og det er vi jo også enig med regeringen i er en god idé at gøre. Men det, jeg sådan set spørger ministeren om, er, om regeringens gennemførte politik har været til gavn for dansk erhvervsliv og været med til at skabe nye arbejdspladser. Det, jeg spørger om, er, hvilke tiltag regeringen har gjort, der sikrer, at vi også i fremtiden har nye arbejdspladser for erhvervslivet og for danske borgere.
Ministeren.
Vi sætter ind på en række parametre. Det mest synlige og markante lige nu er selvfølgelig coronakrisen. Den er vi fælles om at håndtere og hjælpe dansk erhvervsliv med. Det betyder enormt meget for fremtidens arbejdspladser, når man forhøjer forsknings- og udviklingsfradraget, det betyder rigtig meget for fremtidens arbejdspladser i Danmark, når man laver en kæmpestor grøn fremtidsfond, der skal investere i de virksomheder, der skal levere fremtidens løsninger. Og så betyder det også rigtig meget for danske virksomheder, at vi har et stærkt velfærdssamfund omkring virksomhederne, som gør, at man har de dygtige og rigtige medarbejdere, der kan passe arbejdet, fordi børnene bliver passet og man kommer hurtigt ud fra hospitalet.
Spørgeren, værsgo.
Tak. Men igen handler det her jo om, at du har to erhvervsorganisationer, som er ude at gøre opmærksom på, at der er nogle udfordringer. Jeg synes, det er bitte små nips, der bliver talt om her. Selvfølgelig betyder det noget, at vi kan levere en ordentlig arbejdskraft til erhvervslivet, og det er jo også derfor, det er vigtigt, at vi har en mobilitet i forhold til at kunne få arbejdskraft og få udlandet ind der, hvor vi ikke selv har arbejdskraften. Så hvad er svaret? Hvad har man yderligere tænkt sig at gøre fra regeringens side for at sikre, at vi kan få skabt ekstra kraft under dansk erhvervsliv?
Ministeren, værsgo.
Lige nu er det mest akutte og dermed også det, der skal have det største fokus, selvfølgelig håndteringen af coronapandemien. Og her går vi ind og laver brede politiske aftaler, som Venstre også deltager i, og det vil jeg gerne kvittere for, for det synes jeg er konstruktivt at gøre, hvor vi både sætter fokus på at holde hånden under dem, der er i knibe nu, men også har fokus på genstarten af vores økonomi – det fremadrettede, genstartsaftale om eksport, understøttelse af iværksætterne gennem matchfinansieringsordninger. Så på den måde hjælper vi både akut her og nu med at stoppe krisen, men vi lægger også sporene til fremtidens erhvervsliv i Danmark.
Heidi Bank med det sidste spørgsmål. Værsgo.
Tak. Får kritikken fra Dansk Industri og Dansk Erhverv i artiklen »Dansk Erhverv og DI i fælles opråb: Nu er det nok« fra Børsen den 29. oktober ministeren til at genoverveje regeringens erhvervs- og skattepolitik?
Okay. Der var et spørgsmål mere til spørgeren på det her spørgsmål. Heidi Bank Det er mig, der så springer videre til det næste?) Ja, men du behøver ikke at gøre brug af din ret til at stille et spørgsmål til. Heidi Bank Lad os bare gå videre til det næste så, og nu har jeg læst det op. Så det var mig, der var for hurtig her i dag.) Alle tiders. Det klarer vi på den måde, og det gør ministeren sikkert også, for ministeren er lige så hurtig.
Så er det ministeren for at oplæse svaret på spørgsmål 20, tak.
Tak for det, og også tak for det her spørgsmål. Jeg vil sige det på den måde, at jeg ikke tror på, at man kan koge en god erhvervspolitik ned til alene et spørgsmål om skatter og afgifter for erhvervslivet. Jeg tror som sagt på, at et stærkt erhvervsliv og et stærkt velfærdssamfund er to ting, der går hånd i hånd og er hinandens forudsætninger, og derfor må jeg bare sige, at jeg ikke kan genkende billedet af, at skatterne skulle være hævet bredt set for erhvervslivet i Danmark. Det er rigtigt, at der er visse skatter, som er blevet hævet, dels fordi vi som samfund synes, det er fair, dels fordi vi kan skubbe på en adfærdsændring, som vi i fællesskab ønsker at fremme. Vi gik f.eks. i Socialdemokratiet til valg på en ret til en tidlig tilbagetrækning for de mennesker i vores samfund, der er nedslidte og har haft et langt og hårdt arbejdsliv, og at finansiere det med et samfundsbidrag fra bankerne, fordi vi synes, det er en fair måde at gøre det på. Sammen med et bredt flertal i Folketinget har vi jo så også i fællesskab hævet priserne på cigaretter og indført en række grønne adfærdsafgifter, sådan at vi bruger mindre plastik og de unge kommer til at ryge mindre, og det er jo adfærdsændringer, vi gerne vil se. Men vi er også på andre punkter kommet erhvervslivet mere direkte i møde. Som jeg sagde tidligere, har vi med hjælpepakkerne, som vi har indgået i fællesskab, givet tilskud, likviditet og garantier for flere hundrede milliarder kroner og på den måde jo været med til at holde gang i et erhvervsliv, der nu forhåbentlig kommer med igennem coronakrisen og ud på den anden side sammen med et land, Danmark, i den absolutte front af dem, der klarer sig godt økonomisk set. Vi har også indført et højt fradrag – det kunne man også kalde en skattelettelse – for forskning og udvikling, aftalt en eksportpakke og lavet en krigskasse, som kan bruges til at styrke og også genstarte økonomi og eksport. Så på lange strækninger kan jeg ikke genkende kritikken fra artiklen, men jeg synes tværtimod, at vi hjælper dansk erhvervsliv.
Heidi Bank, værsgo.
Tak, og tak for svaret. Altså, nu taler vi jo om skattestigninger frem mod 2025 på 11,8 mia. kr. på dansk erhvervsliv, men lad det nu ligge, for jeg ved også, at der kommer en kollega, der spørger om det efterfølgende. Det, der undrer mig, er, at ministeren, altså Danmarks erhvervsminister, her står i salen og negligerer den kritik, der kommer fra landets to store erhvervsorganisationer, to erhvervsorganisationer, der repræsenterer 34.000 virksomheder og deraf i tusindvis af danske arbejdspladser. Det er jo det erhvervsliv, der skal være med til at holde hånden under al den velfærd, som ministeren så siger næsten bare er det, som gør at erhvervslivet overhovedet fungerer. Der er jo et samspil mellem de her to ting, og strammer man skruen for meget, som regeringen jo er villig til at gøre, og har man ikke nok øje for, at i hvert fald dele af erhvervslivet står i en kæmpe krise i øjeblikket, er det jo ikke gjort med coronahjælpepakker. Men der skal jo noget mere til, for at erhvervslivet også fremadrettet kan skabe yderligere vækst, så vi kan få de nye iværksættereventyr, alt det, der skal være med til at bidrage til, at vi netop har gode uddannelsessystemer og gode daginstitutioner, og at vi har en seniorpension, som ikke kun dækker en bestemt vælgergruppe, men som jo også sikrer, at andre nedslidte grupper kan få en hjælp i alderdommen.
Ministeren.
Men der er ingen tvivl om, at vi har brug for et stærkt erhvervsliv, og at vi har brug for, at erhvervslivet i Danmark klarer sig godt igennem coronakrisen, og det er jo derfor, vi kan se, at de hjælpepakker, vi har lavet i fællesskab, heldigvis virker. Vi ligger heldigvis under de normale konkursniveauer, som vi ser her i 2020, i forhold til 2019. Vi ser et erhvervsliv, som faktisk kæmper sig igennem det her og med rigtig god hjælp af de hjælpepakker, vi har lavet i fællesskab. Så jeg synes, det er forkert at negligere indsatsen for flere hundrede milliarder kroner i hjælpepakker til erhvervslivet. Så er der selvfølgelig løbende et spørgsmål om, hvordan man indretter erhvervspolitikken i øvrigt, og her insisterer jeg bare på at se et samspil mellem vores offentlige og private sektorer og ikke et modsætningsforhold.
Tak. Fru Heidi Bank, værsgo.
Ja, og nu må jeg hellere huske at benytte mig af muligheden for at sige noget, og tak for svaret på det. Men jeg synes ikke, det ændrer på, at ministeren glider fuldstændig glat hen over det. Det er landets to største erhvervsorganisationer, der er ude at prøve at gøre opmærksom på, at der altså her er nogle rammevilkår, som ikke er gode nok, hvor man strammer skruen for meget uden at komme med andre svar. Det, jeg bare lytter mig til, er, at ministeren siger, at der ikke skal være et modsætningsforhold mellem det private og det offentlige, og det er vi fuldstændig enige i i Venstre. Men det ændrer jo bare ikke på, at vælger man at stramme skruen for meget over for det private, kommer det jo senere til at ramme det offentlige. Så hvad har ministeren tænkt sig at gøre? Har ministeren tænkt sig gå i en dialog med de her to organisationer på grund af den kritik, der er kommet?
Tak. Så er det ministeren. Værsgo.
Men jeg er løbende i en dialog både med Brian Mikkelsen og Lars Sandahl om forhold omkring vores erhvervsliv, og vi har et rigtig godt samarbejde om at gøre de ting, der er rigtige. Jeg synes, det er helt naturligt, at man, når man er en interesseorganisation, også skal markere sig, også på de her emner – det er fair nok – men jeg er lidt mere overrasket over, at Venstre er ude i den ikke altid så ædle kunst at blæse og have mel i munden. For én ting er, at man kommer med kritik af nogle afgiftsstigninger, men man har jo samtidig været med til at vedtage en række af dem, f.eks. de adfærdsregulerende som cigaretafgifterne, som fylder en stor del af det her.
Tak for det. Det sidste spørgsmål til fru Heidi Bank. Værsgo.
Jeg synes simpelt hen bare, ministeren glider udenom. For vi står gerne ved, at vi har været med til at lave den her adfærdsregulering i forhold til cigaretter, og det gør vi jo, fordi vi mener, at den sundhed, der hænger sammen med det her, er ganske væsentlig for danskernes trivsel. Men ministeren taler jo udenom. Altså, de her rammevilkår, som de to organisationer taler om, skal jo forbedres, og det er jo ikke nok, at der er kaffemøder en gang imellem. Hvad er de konkrete tiltag, ministeren har tænkt sig at komme med?
Ministeren.
Vi fremlægger løbende konkrete tiltag. Nu har vi fremsat et finanslovsforslag med en stærk satsning på det grønne, og jeg tror på, at der er et stort grønt erhvervseventyr, der venter for dansk erhvervsliv, og jeg oplever et erhvervsliv, som griber ud efter chancerne, og som også er der her under coronakrisen, og kun ros fra min side til vores erhvervsliv. Jeg synes bare, at det bliver en lille smule letkøbt, når Venstre kommer med kritik af de store tal i artiklen her, men jo ikke samtidig er klar til at sige, at vi så derfor skal annullere den afgiftsstigning, der er på cigaretterne. Det har Venstre jo ikke foreslået, og det tror jeg heller ikke at man vil foreslå. Så kritikken fra Venstre klinger lidt hult.
Tak for det. Spørgsmålet er slut. Tak til Heidi Bank. Vi fortsætter med ministeren, men nu er det med et spørgsmål fra hr. Torsten Schack Pedersen.
Værsgo for oplæsning af spørgsmålet.
Tak for det. Hvad mener ministeren om kritikken fra Dansk Industri og Dansk Erhverv rejst i artiklen »Dansk Erhverv og DI i fælles opråb: Nu er det nok« i Børsen den 29. oktober?
Ministeren.
Tak for det. Vi bliver lidt i samme boldgade. Jeg mener i første omgang, at det er værd at huske på de milliardstore hjælpepakker, som regeringen og Folketingets partier har lavet til erhvervslivet. Vi har netop lavet hjælpepakkerne for at holde hånden under vores dygtige og omstillingsparate danske virksomheder. Så når det er sagt, kan jeg ikke genkende billedet af, at skatterne skulle være hævet bredt set for erhvervslivet. På udvalgte områder er nogle skatter og afgifter blevet hævet, og det har bl.a. været for at finansiere en ret til tidlig tilbagetrækning med bl.a. et samfundsbidrag fra bankerne. Det synes vi er fair, og vi synes, det er retfærdigt, at den finansielle sektor bidrager mere til fællesskabet. Det gik vi sådan set også ret åbent til valg på. Et ekstra samfundsbidrag er derfor helt på sin plads, så de, der har slidt og slæbt et langt arbejdsliv, nu får ret til en værdig tilbagetrækning. På samme måde er det helt fornuftigt, når et bredt flertal i Folketinget har hævet priserne på cigaretter og indført flere grønne adfærdsafgifter, så vi bruger mindre plastik og de unge kommer til at ryge mindre. De højere cigaretafgifter udgør knap en tredjedel af de omtalte skattestigninger i den artikel, der bliver henvist til. Den afgiftsstigning er adfærdsregulerende og bliver overvæltet direkte på forbrugerne. Man kan derfor ikke sige, at det er erhvervslivet, der betaler her. Det gælder også for afskaffelsen af forældrekøb med virksomhedsordningen, som primært rammer privatpersoner i de store byer. Det kan heller ikke ses som en erhvervsafgift. Det er vigtigt, at vi skaber et dansk erhvervsliv, hvor vi arbejder på at styrke virksomhedernes produktivitet og konkurrenceevne. Regeringen har gennemført mærkbare initiativer, som understøtter dansk erhvervsliv, og vi arbejder fortsat aktivt for, at erhvervslivet kan stå stærkt fremadrettet. Vi tror på, at et stærkt erhvervsliv og et stærkt velfærdssamfund er hinandens forudsætninger og ikke hinandens modsætninger.
Tak for det. Hr. Torsten Schack Pedersen, værsgo.
Tak for svaret. Det er rigtigt, at vi har lavet hjælpepakker. Det er til at løse en akut situation. Jeg tror, at vi i Venstre har været med i dem alle sammen. Men det, kritikken fra Dansk Industri og Dansk Erhverv går på, er, at regeringen ikke har taget initiativer, der fremmer erhvervslivets konkurrencevilkår, uden for coronainitiativerne. Der er ikke taget initiativer, der strukturelt forbedrer virksomhedernes konkurrencevilkår. Der er ikke taget initiativer, der gør det billigere at drive virksomhed i Danmark. Tværtimod har det eneste, regeringen har budt på, været skattestigninger. Jeg tror, erhvervsministeren svarede på et spørgsmål, som jeg tror både hr. Alex Vanopslagh og jeg selv stillede, om en oversigt over, hvilke initiativer regeringen havde taget, der havde gjort det bedre at drive erhvervsliv i Danmark. Og jeg tror, det eneste, der fritog virksomhederne for bøvl og besvær, var noget, der var blevet lempet i forbindelse med luftrensningsanlæg. Jeg tror muligvis endda, det er noget, der er opstået under den tidligere regeringen. Det var det eneste forslag, ministeren kunne fremvise efter knap halvandet år i regering – ikke et et et Og det er jo det, Dansk Erhverv og Dansk Industri siger fra over for, nemlig at regeringen bare taler i flotte vendinger. Statsministeren sagde til Dansk Industris topmøde, tror jeg det var, at vi skal finde ud af, hvad det bedste, vi kan gøre for dansk erhvervsliv, er, så I kan blive ved med at tjene penge til hele Danmark. Ja, det var Nu får I en regering, der understøtter jer. Det er i min optik en meget mærkelig måde at understøtte dansk erhvervsliv på, når det eneste, regeringen byder på på skatteområdet til erhvervslivet, er stigende skatter og der ikke er initiativer, der er med til at styrke virksomhedernes konkurrenceevne. Kan ministeren nævne ét konkret initiativ, som ikke er coronarelateret, der har gavnet dansk erhvervsliv?
Ministeren.
Der er da masser af initiativer, og jeg synes, at det, der endnu en gang er problemet for Venstre, er, at man gør sig skyldige i en totalt enøjet fokusering på alene spørgsmålet om byrder eller skatter eller afgifter i forhold til erhvervspolitikken. Hvis man kigger på det samfund, danske virksomheder opererer i, så er det et samfund, der styrker dem. Det er et samfund, der leverer de rigtige kompetencer. Det er et samfund, der leverer medarbejdere, som er fleksible og omstillingsparate og hurtigt er der igen, efter at de har været syge. Derudover har vi lavet Danmarks Grønne Fremtidsfond på 25 mia. kr., der investerer direkte ind i erhvervslivets chance for at vinde på den grønne omstilling.
Tak. Værsgo til spørgeren.
Det vil sige, at ministeren slet ikke anerkender det, der er budskabet fra Dansk Industri og Dansk Erhverv, altså at nu er det nok – at erhvervsorganisationerne oplever en regering, der ikke er hjælpsom over for erhvervslivet, og som alene kommer med nye byrder og nye belastninger. Og jeg kan simpelt hen ikke forstå, at ambitionsniveauet ikke er højere for regeringen. Det er mig ubegribeligt, at svaret på kritikken fra de to store erhvervsorganisationer i Danmark, der siger, at de ikke har ordentlige vilkår, og at regeringen gør det forkerte, er: Nå ja, men de har åbenbart ikke rigtig forstået det. Det synes jeg godt nok er en besynderlig tilgang til kritikken i forhold til regeringens manglende initiativer på erhvervsområdet.
Ministeren.
Men man kan jo bare prøve at gå igennem de punkter, der bliver oplistet i artiklen. En rigtig stor del handler om, at cigaretafgifterne er blevet hævet. Det står jeg helt på mål for, og jeg tror også, at Venstre står på mål for det, for Venstre var med til at gøre det. Det er en tredjedel af de såkaldte afgiftsstigninger. De er væltet over på forbrugeren – det er jo derfor, de er lavet – sådan at omfanget af rygning bliver mindre i vores samfund. Ved siden af det skal man jo bare huske, at det at hjælpe et erhvervsliv igennem en coronakrise med de indsatser, vi gør i fællesskab – hjælpepakker, likviditetstilskud, låneordninger og garantier – også er at styrke dansk erhvervslivs konkurrenceevne, når coronakrisen er ovre.
Det sidste spørgsmål til hr. Torsten Schack Pedersen. Værsgo.
Men jeg må bare konstatere, at der ikke er initiativer; regeringen har ikke taget initiativer, der har gjort det bedre og lettere at drive virksomhed. Og jeg synes, det er et trist svar, at erhvervsorganisationerne åbenbart har misforstået det hele, og at alt er godt. Men kan ministeren ikke forstå, at når regeringen eksempelvis foreslår at hæve arbejdsskadeafgiften, er det en merbelastning for virksomhederne? Kan ministeren forstå, at den regning ikke
Ministeren.
Jeg anklager ikke erhvervsorganisationerne for ikke at gøre det, de skal. De er interesseorganisationer, og de varetager det, de skal. Men jeg anklager Venstre for at have et fuldstændig enøjet fokus på en snæver del af erhvervspolitikken. En ægte og god erhvervspolitik kerer sig om virksomhederne ud fra et samlet hensyn – et hensyn til, at de er konkurrencedygtige, har de medarbejdere, de skal have, har de rigtige rammevilkår omkring sig, oplever et samfund, der støtter dem. Og der er den grønne omstilling et markant eksempel på et samfund, der støtter erhvervslivet til at kunne vinde på situationen.
Tak. Spørgsmålet er slut. Men vi fortsætter med et spørgsmål til erhvervsministeren, og vi fortsætter med hr. Torsten Schack Pedersen som spørger.
Værsgo for oplæsning.
Tak for det. Mener ministeren, at der er sammenhæng mellem regeringens rosende ord til dansk erhvervsliv og regeringens konkrete handlinger over for dansk erhvervsliv?
Ministeren.
Ja, det mener jeg at der er. Og jeg kunne være stoppet der, men jeg skal nok prøve at uddybe lidt, hvorfor jeg mener, at der er en meget klar sammenhæng. Vi har et erhvervsliv i det her dejlige land, der tager ansvar under coronakrisen og har ydet et kæmpestort bidrag i forhold til den grønne omstilling ved at give input i klimapartnerskaberne gennem genstartteams, og det er både i erhvervslivets, regeringens og samfundets helt generelle interesse. Her har vi i regeringen rost erhvervslivet, og den ros er fuldstændig på sin plads, og jeg gentager den meget gerne i dag. Jeg mener de rosende ord, og de stemmer godt overens med regeringens handlinger, for vi har gennemført en række mærkbare initiativer, som understøtter dansk erhvervsliv og nye danske arbejdspladser, og vi arbejder fortsat aktivt for, at erhvervslivet kan stå stærkt, også fremadrettet. Vi tror på, at et stærkt erhvervsliv og et stærkt velfærdssamfund er hinandens forudsætninger og ikke hinandens modsætninger. Vores erhvervspolitik er derfor også andet end bare et fokus på skatterne og afgifterne. Det er rigtigt, at vi på udvalgte områder har rullet specifikke skattelettelser tilbage, at vi har indført et samfundsbidrag fra den finansielle sektor for at finansiere en ret til tidligere tilbagetrækning for nedslidte, og at vi har øget afgifter på cigaretter og grønne adfærdsafgifter, så vi bruger mindre plastik, og så de unge kommer til at ryge mindre. Men vi har også med et bredt flertal i Folketinget gennemført massive hjælpepakker, hvor vi har afsat en krigskasse på godt 9 mia. kr., og vi har for nylig aftalt en eksportpakke på 0,5 mia. kr. Vi har stoppet besparelserne på uddannelsesområdet. Vi har hævet fradraget for forskning og udvikling midlertidigt og øget investeringerne i forskning markant med etableringen af Danmarks Grønne Fremtidsfond. Det kommer alt sammen erhvervslivet til gode. Alle disse tiltag og mere skal tages med i betragtning, når vi ser på rammevilkårene for dansk erhvervsliv og i forhold til at skabe nye arbejdspladser i Danmark.
Hr. Torsten Schack Pedersen, værsgo.
Det glæder mig selvfølgelig, at ministeren fremhæver nogle af de ønsker og elementer, som Venstre har fået forhandlet ind i de forskellige hjælpepakker – bl.a. eksportpakken på 0,5 mia. kr. og den midlertidige forhøjelse af forsknings- og udviklingsfradraget til 130 pct. synes vi jo er så godt, at det ikke kun skal være midlertidigt, det har vi faktisk foreslået skulle være permanent, så det kunne jo være interessant at høre, om regeringen gør sig de samme tanker, når ministeren nu roser det initiativ, som blev forhandlet ind på Venstres vegne. Når jeg stiller spørgsmålet om, om der er sammenhæng mellem ord og handling, er jeg nødt til at sige, at det jo med al tydelighed bliver klargjort her i salen i dag. Ministeren taler om et samfundsbidrag fra den finansielle sektor, det hedder skat, og det er ikke sådan et eller andet med, at det er nogle rare penge at betale, det er skat, som regeringen ligesom alt muligt andet bare har forsøgt at kalde noget, der lyder pænere, men det er en merskat på den finansielle sektor, og det er ikke, fordi jeg er bekymret for aktionærerne i den finansielle sektor. Jeg er nok mere bekymret for den almindelige dansker, der skal have et lån, eller for den virksomhed, der har brug for finansiering, for al erfaring viser, at de stigende skatter sætter sig i priserne, og så bliver det dyrere at finansiere. Så det hjælper jo heller ikke dansk erhvervsliv. Ministeren siger, at regeringen kerer sig om virksomhederne. Jeg tror, at det var under åbningsdebatten, at statsministeren fik sagt, at hun elskede iværksættere, og det er jo dejligt. Det tror jeg vi er mange der gør. Jeg tror bare, at der er mange, der har lidt svært ved at forstå den måde, kærligheden så udmøntes på – en måde er regeringens ønske om at forhøje aktieindkomstbeskatningen, altså skatten på at investere i iværksættere. Så er det, at man har svært ved at forstå de rosende ord og regeringens påståede opmærksomhed og kærlighed for et område, når de ord omsættes i konkret handling og udmøntes i ting, der trækker den forkerte vej. Derfor må jeg bare efterlyse, at der er en større sammenhæng mellem de pæne ord og de konkrete handlinger.
Ministeren.
Først og fremmest tak for at fremhæve, at Venstre jo også i kraft af de brede aftaler, vi laver, har gode elementer med ind i regeringens erhvervspolitik. Lige præcis et rigtig vigtigt element i rammevilkårene, som erhvervslivet kan bruge, er, når vi kan finde ud af at lave det bredt, altså, når de brede aftaler bliver gennemført, for så kan man regne med, at de virker. Over for iværksætterne har vi både lavet matchfinansieringsordninger og andre ting, og nu kommer forhandlingerne om iværksætterpakken senere på efteråret.
Spørgeren, værsgo.
Men regeringen har stadig væk den ambition, at det at investere i iværksætterselskaber så skal være dyrere. Vi har vel europarekord i beskatningen af investering i selskaber, og den ønsker regeringen at hæve. Det er sådan lidt svært at se, hvordan de flotte ord bliver omsat. Det er også det, der ligger bag den kritik af Dansk Industri og Dansk Erhverv. Det fremgår også af artiklen, at der bliver talt pænt om dansk erhvervsliv, det er fint, men hvornår bliver det så gengældt med noget, der hjælper dansk erhvervsliv? I stedet for er det en straffeaktion, eksempelvis mod pengeinstitutterne, og så kalder man det et samfundsbidrag, men det er bare stigende skatter.
Ministeren.
Lad os prøve at dykke ned i iværksætterne. Hvad oplever iværksætterne i den tid, vi er i nu, her under coronakrisen? De oplever et investeringsmarked, som er under udtørring, og hvor investorerne i stigende grad holder sig tilbage – der er nervøsitet, der er usikkerhed i markedet. Hvad gør det kloge samfund så? Ja, i Danmark gør vi det, at vi går ind med en matchordning, hvor vi siger: Hvis man kan skaffe privat investering i et marked, der er svært, så giver vi det tredobbelte oveni, og det er jo en måde at holde vores iværksættere kørende på, fordi vi holder så meget af dem, og fordi vi håber, at det er dem, der kan skabe fremtidens arbejdspladser, også efter krisen.
Hr. Torsten Schack Pedersen for sit sidste spørgsmål, værsgo.
Men jeg håber, at det drivende og grundlæggende fremadrettet, når vi er på den anden side af corona, skal være, at det er attraktivt at investere i danske virksomheder, uden at staten skal komme og lægge penge oveni. Det er derfor, det bekymrer mig, at regeringen ikke tager initiativer, som gør, at der er større velvillighed, flere aktive penge, der kan blive investeret i vores virksomheder og skabe nogle arbejdspladser, og det gør man altså ikke ved at gøre det dyrere at investere. Vi ligger på et tårnhøjt niveau, når det gælder investeringsskat på iværksættere, og der er svaret fra regeringen, at den skal være endnu højere.
Ministeren, værsgo.
Jeg kan love Venstre, at regeringen er meget ambitiøs, når det kommer dertil, at det skal være attraktivt at være sammen med vores iværksættere ude på markedet. Derfor skal vi lave verdens bedste iværksætterpolitik, og den skal svare på nogle af de ting, som vi ser som udfordringer i vores samfund, f. eks. at vi skal have iværksættere, der svarer på fremtidens grønne behov, som der ikke er løsninger på i dag, og der skal være mange flere kvindelige iværksættere. På den måde er jeg helt sikker på, at vi gør det meget attraktivt at investere i vores iværksættere, det er ved at føre en ambitiøs iværksætterpolitik og forhåbentlig med et bredt flertal.
Tak til hr. Torsten Schack Pedersen. Spørgsmålet er slut. Vi fortsætter med spørgsmål til erhvervsministeren, men nu er det fra hr. Hans Kristian Skibby, Dansk Folkeparti.
Værsgo til oplæsning af spørgsmålet.
Tak, hr. Formand. Hvordan vil ministeren sikre, at Region Sjælland også får en erhvervsklynge ligesom resten af landets regioner, når nu ministeren har fralagt sig ansvaret for, hvor de nationale klynger placeres?
Ministeren.
Tak for spørgsmålet. Man får lyst til at sige: Og nu til noget helt andet. Først og fremmest er jeg helt enig med spørgeren i, at det er meget vigtigt, at de nye landsdækkende erhvervsklynger også kommer til at være til gavn for virksomhederne i Region Sjælland, og derfor vil jeg også gerne starte med bare lige at understrege, at alle de 14 landsdækkende klynger er forpligtet til at gøre deres aktiviteter tilgængelige for virksomheder i hele Danmark. Og det gælder altså også i Region Sjælland. Udpegningen af klyngerne er sket på baggrund af det, der hedder et åbent opslag i marts i år, hvor alle interesserede har kunnet søge. Der er tale om et fælles opslag, hvor der kunne søges om midler fra både Uddannelses- og Forskningsministeriet og Danmarks Erhvervsfremmebestyrelse, som er en bestyrelse under Erhvervsministeriet. Det er altså Erhvervsfremmebestyrelsen, der står for at fordele decentrale erhvervsfremmemidler til klyngerne, og der er i den forbindelse ikke modtaget nogen ansøgninger fra Region Sjælland, og ingen af de klynger, der har søgt, har placeret deres afdelinger i Region Sjælland. Det syntes både jeg og uddannelses- og forskningsministeren var utilfredsstillende, og i regeringen har vi derfor meldt klart ud, at vi ønsker en stærkere regional forankring af de udpegede klynger i Region Sjælland. Og det er der heldigvis blevet lyttet til. Klyngen for byggeri og anlæg har meddelt, at den vil have en afdeling i Næstved, og de arbejder for en styrket repræsentation på Lolland, hvorfra klyngen bl.a. kan understøtte Femernbyggeriet. Det synes jeg er rigtig godt, men det er ikke nok. Derfor er jeg meget tilfreds med, at regeringen og Folketingets partier med aftalen om fordeling af forskningsreserven i 2021 har afsat knap 20 mio. kr. til Roskilde Universitet, som bl.a. skal bruges til at styrke klyngesamarbejdet lige præcis i Region Sjælland. I regeringen vil vi fortsætte dialogen med klyngerne og sikre, at alle klynger lever op til deres forpligtigelse om lige præcis at være tilgængelige for virksomheder i hele landet.
Hr. Hans Kristian Skibby, værsgo.
Tak for ministerens besvarelse. Nu ved jeg ikke, om det skyldes, at vi har det her til debat i Folketinget i dag, at folk står ude på Slotspladsen og slår på nogle store grydelåg, men det er i hvert fald noget, vi kan høre herinde i salen, vil jeg sige. I Dansk Folkeparti deler vi jo ikke den præmis og den begrundelse, som regeringen bruger i forhold til den endelige fordeling af de her 14 forskellige erhvervsklynger. Og det siger jeg jo til ministeren, fordi jeg selv har været med til at forhandle den erhvervsfremmeaftale, som der blev indgået under den forrige regering, og som den nuværende regering med bl.a. forskningsministeren, men så sandelig også erhvervsministeren har haft ansvaret for at få implementeret. Der undrer vi os jo meget, i forhold til at man nu netop har kigget på erhvervsfremmeindsatsen ud fra et overordnet perspektiv, altså at vi skulle se Danmark som en helhed, og at vi skulle sikre, at der var en regional fordeling i forhold til muligheder og også indsats over for private virksomheder og over for iværksættere og folk, der benytter sig af at stille spørgsmål og få rådgivning og vejledning bl.a. fra erhvervshusene. Derfor er det jo selvfølgelig en krigserklæring, at man nu ender med et amputeret system, hvor en af de Danske Regioner – en ud af fem regioner – ikke får nogen, ikke en eneste af de her 14 erhvervsklynger. Det er dårligt, det er en forkert beslutning. Og noget af det vil jeg sådan set ikke klandre ministeren for, men jeg vil jo bare have lov til at undre mig over, at man ikke har gjort mere for at tilgodese, at der kom den her decentrale fordeling. Ministerens kollega, forskningsministeren, har jo sagt, at Region Sjælland ikke har søgt. Jo, jo, men har man ikke også herinde på Christiansborg som ressortminister et ansvar for, at der kommer den her geografiske fordeling, som tilgodeser alle områder af Danmark?
Ministeren, værsgo.
Jamen jeg forstår rigtig, rigtig godt bekymringen og spørgsmålet, der også bliver rejst, og jeg er helt sikker på, at det ikke er det, som slagene på grydelågene handler om, for jeg tror, at der vil være en stor opbakning til, at vores erhvervsfremmeindsats er tilgængelig og til stede i hele vores land. Tilgængelighed handler om, at selv om du har en klynge, der har et hovedsæde, det kunne være i Syddanmark, så skal de indsatser og de aktiviteter være tilgængelige for hele landet. Det skal vi sikre, og det vil vi følge op på. Men tilstedeværelse handler selvfølgelig også om placeringer. Det er derfor, jeg synes, at det er godt at se, at den her klynge for byggeri og anlæg nu har valgt at lave en afdeling i Næstved, og at det i øvrigt understøttes på Sjælland af Roskilde Universitet i det hele taget.
Spørgeren, værsgo.
Jeg synes jo, at argumenterne fra erhvervsministeren er noget besynderlige. Det, vi beder om, er jo ikke, at der skal være underafdelinger i hele Region Sjælland. En af de helt store krumtapper var jo, at man kunne tilvejebringe kvalificeret rådgivning til alle virksomheder inden for forskellige berørte ressortområder, uanset hvorhenne klyngerne fandt deres virke. Derfor burde det jo være hundrede procent omvendt i argumentationen fra ministeren, altså ved at man sagde: Der var jo netop en begrundelse for at lægge et hovedkvarter i Region Sjælland, som så kunne lægge underafdelinger andre steder.
Værsgo, ministeren.
Jeg er bare bange for, at spørgeren kommer til at bede mig om noget, som spørgerens egen forhandling i sin tid gør, at man ikke kan levere på. Det handler om, at klyngerne i sig selv er private organisationer, og beslutningen om, hvor de placerer hovedsæder eller afdelinger, er en, de tager. Så er der Erhvervsfremmebestyrelsen, som er en uafhængig bestyrelse under Erhvervsministeriet, og der kan man lave aftaler om de store rammer for bestyrelsens arbejde, men ikke om den konkrete placering af afdelinger. Og så er det et lovkrav, at midlerne til klyngerne her skal tildeles efter ansøgning. Jeg forstår godt ønsket fra Dansk Folkeparti, men jeg er ikke helt sikker på, at jeg kan se vejen til, hvordan jeg skulle kunne blande mig i det.
Sidste spørgsmål til hr. Hans Kristian Skibby. Værsgo.
Nu er det jo pænt, at ministeren siger, at de alle sammen er uafhængige. Vi skal huske på, at mange af dem også er udpeget af eksempelvis ministeren og af andre. Det er jo folk, som sidder der på vegne af interesseorganisationer osv., hvor man jo fra politisk hold har sikret, at der skulle være pladser i Erhvervsfremmebestyrelsen til eksempelvis Dansk Industri, fagbevægelsen osv. Så det der med bare helt at fralægge sig det ved at tale om armslængdeprincippet vil jeg ikke sige er den rigtige måde at gøre det på. Jeg vil derimod sige, at det, der er forkert at gøre, jo er, at man begynder at lave det her med at sætte plastre på, og hvor man eksempelvis begynder med de her 20 mio. kr. som sådan en form for plaster på såret i forhold til udviklingen mellem Region Sjælland og ministeren.
Tak for det. Så får vi et svar fra ministeren. Værsgo.
Det kan man jo godt kalde det, men jeg tror faktisk, det er meget mere end et plaster på såret. Jeg tror, det er en reel sikring af, at klyngeindsatsen og klyngesamarbejdet i Region Sjælland kan blive styrket. Og når man deroveni får en afdeling under den her klynge for byggeri og anlæg, der kommer til at ligge i Næstved og de også vil sørge for en større repræsentation i Lolland-Falster-området i forhold til Femernbyggeriet, så synes jeg, vi begynder at have noget, der kan spille. Oven på det ligger jo så, at alle klynger er forpligtet til at være til stede med deres ydelser i hele landet, også i Region Sjælland.
Tak. Spørgsmålet er slut, så tak til hr. Hans Kristian Skibby. Vi fortsætter med et spørgsmål til erhvervsministeren, nu stillet af hr. Alex Vanopslagh, Liberal Alliance.
Værsgo for oplæsning af spørgsmålet.
Tak for det. Vi skal tilbage til det blå, kreative hjørne. På baggrund af Dansk Erhverv og Dansk Industris opråb i Børsen den 28. oktober 2020, hvor de sætter foden ned over den skattestigning på 11,8 mia. kr., som vil ramme erhvervslivet i 2025, kan ministeren så forklare, hvorfor man med den ene hånd deler hjælpepakker ud til erhvervslivet, mens man med den anden hånd stjæler milliarder op af lommen på selv samme erhvervsliv?
Ministeren.
Tak for spørgsmålet. Det kreative, blå hjørne havde jeg alligevel ikke hørt før, men vi vender tilbage i ringhjørnet. Hjælpepakkerne, som regeringen og et bredt flertal i Folketinget har vedtaget ad flere omgange, handler jo om at holde hånden under et hårdt ramt erhvervsliv og danske arbejdspladser i en ekstraordinær situation. At vedtage vigtig og nødvendig akut hjælp til erhvervslivet betyder selvfølgelig ikke, at virksomhederne ikke også skal bidrage til velfærdssamfundet. Velfærdssamfundets finansieringsbehov forsvinder jo ikke i en krisetid, og jeg ser ikke nogen modsætning mellem konkrete skattetiltag, som bliver nævnt, og hjælpepakker rettet mod hårdtramte erhverv, og jeg kan desuden heller ikke genkende billedet af, at skatterne skulle være blevet hævet bredt set for dansk erhvervsliv. Visse skatter er blevet hævet – det er rigtigt – dels fordi vi synes, at det er fair, dels fordi vi håber at kunne skubbe på en adfærdsændring, f.eks. i forhold til de unges rygning. Ud over hjælpepakkerne har vi afsat en krigskasse på 9 mia. kr., vi har for nylig aftalt en eksportpakke på 0,5 mia. kr., vi har stoppet besparelserne på uddannelsesområdet, vi har hævet forsknings- og udviklingsfradraget, og vi har øget investeringerne i forskning markant med bl.a. etableringen af Danmarks Grønne Fremtidsfond, og det kommer alt sammen dansk erhvervsliv til gode. Så jeg synes samlet set, at regeringen har gjort meget, og jeg kan love, at vi fortsat vil blive ved med at gøre meget godt for dansk erhvervsliv. En skattestigning, hvoraf store poster kommer fra forhøjede cigaretafgifter og et øget samfundsbidrag for den finansielle sektor, kan jeg på ingen måde anse for være at stjæle fra erhvervslivet, som spørgeren siger, samtidig med at hårdtramte virksomheder får en tiltrængt hjælpende hånd via hjælpepakker. Jeg synes, det er en falsk modsætning at stille op.
Hr. Alex Vanopslagh, værsgo.
Jeg tror desværre, at erhvervsministeren og måske også nogle kollegaer til erhvervsministeren i regeringen er de eneste i det her land, der synes, at regeringen og erhvervsministeren fører en erhvervsvenlig politik, der skaber gode rammevilkår for at sikre vækst, arbejdspladser og velstand i Danmark i fremtiden. Og man kan jo ikke bare feje sådan et alvorligt opråb fra Dansk Erhverv og fra Dansk Industri af banen og sige, at det er, fordi de ikke forstår, at man fører en erhvervsvenlig politik. Altså, der må jo være noget om snakken, og som jeg ser det, står vi i en situation, hvor vi i landet reelt ikke har en minister, der er minister for erhvervslivet og vil noget godt for erhvervslivet. Vi har en erhvervsminister af navn, men ikke af gavn. Der har allerede været skattestigninger for 12 mia. kr. Regeringen har bebudet, at der er flere på vej. Man forsøgte at få flere skattestigninger ind i Arneaftalen. Der er vel ikke et eneste initiativ, der gør sådan en reel, mærkbar forskel for iværksætterne. Det er den første regering – vel siden Anker Jørgensen – der ikke har ambitioner om at lave arbejdsudbudsreformer. Og når man spørger erhvervsministeren skriftligt om, hvilke erhvervsøkonomiske lettelser erhvervsministeren har foretaget – altså hvad man har gjort for at gøre det billigere at drive virksomhed i Danmark – får man svaret, at man har taget ét initiativ på et helt år, nemlig bekendtgørelse om ændring af bekendtgørelse om sikkerhed for udførelse af elektriske anlæg. Altså, en bekendtgørelse om en ændring af en anden bekendtgørelse er det mest erhvervsvenlige initiativ på den økonomiske side, som den her regering har foretaget. Kan erhvervsministeren ikke se, at man selvfølgelig skal tage det mere alvorligt, når erhvervslivet siger, at det går den gale vej, og at der faktisk er brug for at gøre det billigere at drive virksomhed i Danmark og skabe nogle ændringer på den lange bane, der gør Danmark mere konkurrencedygtigt, også på de økonomiske spørgsmål?
Ministeren.
Jeg har selv, og det har regeringen i det hele taget, en vedvarende god og konstruktiv dialog med dansk erhvervsliv om konkrete tiltag, der kan hjælpe vores virksomheder. Lige nu står vi i en coronapandemi, hvor vi er lykkedes med at bringe det danske samfund og vores økonomi igennem den første bølge af krisen som nogle af de absolut bedste på europæisk plan. Det synes jeg er værd at notere sig, for i sidste ende handler det jo også om, at vi har et erhvervsliv, som efter coronakrisen er konkurrencedygtigt, vinder ordrer på de globale markeder og kan skabe nye arbejdspladser i Danmark. Det understøtter vi med den hjælp, vi laver i de her måneder.
Hr. Alex Vanopslagh. Værsgo.
Lad mig spørge på en anden måde. Hvis vi ser bort fra bekendtgørelsen om at ændre en anden bekendtgørelse om elektriske anlæg, har erhvervsministeren så et eneste bud på et initiativ, som erhvervsministeren vil sætte i gang, der skal gøre det billigere permanent at drive virksomhed i Danmark?
Ministeren.
Jamen vi har masser af initiativer, der skal støtte dansk erhvervsliv. Vi har lavet en fremtidsfond på 25 mia. kr.. Vi har forlænget den midlertidige forhøjelse af forsknings- og udviklingsfradraget. Vi kommer i det nye år til at tale med genstartteamene for dansk eksport om nye anbefalinger i forhold til at bringe eksporten videre. Så selvfølgelig har vi det. Jeg er bange for, at man i det såkaldt blå, kreative hjørne er ved at gøre sig skyldig i ikke at være relevant for dansk erhvervsliv i samme grad, som man har været tidligere, fordi man så enøjet fokuserer på en enkelt del af rammevilkårene, mens en ægte erhvervspolitik selvfølgelig ser bredt på, hvordan virksomhederne er stillet.
Tak for det. Hr. Alex Vanopslagh for sit sidste spørgsmål. Værsgo.
I det traditionelle og det kreative blå hjørne har vi ikke noget imod fonde, genstartsteam og forskningsfradrag, men det er jo ikke det, som dansk erhvervsliv råber på. Og hvis man, for nu at bruge et lidt akademisk udtryk, skal have et holistisk blik på tingene, altså at man ser helhedsorienteret på det og tænker, at vi skal gøre noget godt samlet for dansk erhvervslivs konkurrenceevne, ja, så skal man også gøre det billigere at drive virksomhed i Danmark. Der har vi den her såkaldte minister for erhvervslivet – jeg mener jo ikke, at vi har nogen rigtig reel erhvervsminister i Danmark. Og det eneste initiativ, der er kommet fra jeres side, er jo en bekendtgørelse, der skal ændre en anden bekendtgørelse om elektriske anlæg. Så nu spørger jeg igen: Er der et eneste konkret initiativ fra regeringens side, der skal gøre det billigere at drive og starte virksomhed i Danmark i fremtiden?
Ministeren.
Men det er jo ganske enkelt ikke rigtigt. Det er jo ganske enkelt ikke rigtigt og vidner måske om manglende dialog med dansk erhvervsliv, når man kan stå i dag og sige, at dansk erhvervsliv ikke har efterspurgt en stigning i forsknings- og udviklingsfradraget. Det har været et meget stort ønske. Det er en konkret indsats, som gør det billigere at drive virksomhed, men som til gengæld også holder hånden under nogle virksomheder, der her i krisen – f.eks. vores høreapparatsindustri – har haft det rigtig, rigtig svært. Så allerede der har du et konkret eksempel på et rigtig godt tiltag. Jeg kunne lægge Danmarks Grønne Fremtidsfond oven i; hele coronaindsatsen. Samlet set er det en regering, der vil dansk erhvervsliv.
Tak til hr. Alex Vanopslagh. Spørgsmålet er slut. Vi siger også tak til erhvervsministeren. Der er ikke flere spørgsmål til erhvervsministeren. Så går vi videre til et spørgsmål til udlændinge- og integrationsministeren, der er stillet af hr. Andreas Steenberg.
Værsgo for oplæsning.
Finder ministeren det rimeligt, at man adskiller et 5 måneder gammelt barn fra sin mor uden nogen form for hensyntagen til barnets behov for at være sammen med sin mor?
Ministeren.
Tak for spørgsmålet. Der er jo også stillet to skriftlige spørgsmål vedrørende den konkrete sag, som jeg er sikker på spørgeren henviser til, og de spørgsmål er besvaret skriftligt i mandags. Som det også fremgår af de skriftlige besvarelser, har jeg ikke rigtig mulighed for som minister at gå ind i konkrete sager, der er under behandling i Udlændingestyrelsen eller i Udlændingenævnet. Derfor bliver det også lidt kedeligt fra min side i dag, og lad mig lige kort forklare hvorfor: For det første vil det sætte myndighederne i en situation, hvor der kan rejses spørgsmål om deres uafhængighed eller objektivitet eller saglighed, hvis jeg går ind i konkrete sager, f.eks her i Folketingssalen. Og for det andet mener jeg, at det er afgørende for borgernes retssikkerhed, at myndighederne behandler hver enkelt sag sagligt og objektivt efter de regler, der er vedtaget i Folketinget, og ikke efter, hvilke sager der har været dækket i medierne. Sagsbehandlingen skal på den måde ikke påvirkes, hverken af min eller andre ministres politiske synspunkter. Derudover går jeg selvfølgelig ud fra, at spørgeren er enig med mig i, at vi selvfølgelig heller ikke kan stå her i Folketingssalen og videregive oplysninger om konkrete personer. Men når det så er sagt, har jeg naturligvis også set i medierne, at der har været en dækning af en konkret sag, som er den konkrete sag, spørgeren henviser til, og jeg har selvfølgelig fuld forståelse for, at familien står i en vanskelig situation. Men som minister har jeg en forventning om, at myndighederne foretager en grundig behandling af sagen, og at de afgør den her sag, og selvfølgelig alle andre sager, i overensstemmelse med de regler, der er vedtaget her i salen.
Hr. Andreas Steenberg.
Den forventning har jeg selvfølgelig også, og derfor har jeg også stillet spørgsmålet generelt. For jeg har set mange sager, hvor en lille, dansk statsborger får at vide, at hvis vedkommende gerne vil bo med sin mor eller far eller med begge forældre – og det er i Danmark, man har statsborgerskab – ja, så bliver man bare nødt til at forlade Danmark. Og det er også i den her sag og i andre sager sådan, at så har et lille spædbarn fået at vide: Jamen hvis du gerne vil bo sammen med både din mor og far, må du tage til et andet land. Det er jo altså lidt mærkeligt, synes jeg, når man er statsborger. Og i den her sag og i andre sager kan man jo se, at psykologer, folk, der ved noget om børn, siger, at det er en rigtig dårlig idé for et barns opvækst, at man adskiller forældrene. Det er derfor, jeg spørger, om regeringen ikke kunne begynde at se på de her regler og se på, at når små, danske statsborgere tilfældigvis har en mor og en far, der er fra to forskellige lande, hvorfor det så er, at man ikke har mulighed for at have sine forældre i det land, hvor man har statsborgerskab. Hvorfor skal man vente, til man, ifølge de gældende regler, er 8 år? For så har man åbenbart selvstændig tilknytning, som det hedder, og så kan man godt få lov at have sine forældre i landet. Hvorfor kan et lille spædbarn, der jo om noget har brug for sine forældre, ikke få lov at være sammen med dem? Kunne man ikke lave et regelsæt, der tager hensyn til det?
Ministeren.
Jamen vi havde jo i den sidste folketingssamling – eller var det i den forrige – en større diskussion på baggrund af en pige, der hed Mint. Og i forlængelse af den diskussion endte det jo med, at vi faktisk ændrede loven. Hele Folketinget, fra Enhedslisten til Nye Borgerlige, endte med at stemme for nye regler for familiesammenføring med børn. Jeg synes selv, det er nogle gode regler, og dem administrerer vi jo også efter nu. Og det er klart, at hvis Udlændingestyrelsen er bekendt med, at der er et barn i en familiesammenføringssag, så skal der selvfølgelig tages hensyn til det, og barnets tarv skal indgå som en del af vurderingen.
Tak. Andreas Steenberg, værsgo.
Jeg kan forstå, at der ligger en international dom om, at børn har ret til deres forældre. Det er også en dom, der er gældende i den her sag, og jeg vil bede ministeren om at svare på det: Er der en ændring på vej af praksis på udlændingeområdet, hvor man tager højde for den dom og dermed sikrer, at børn har ret til at bo med deres forældre i det land, de har statsborgerskab i?
Ministeren.
Jamen vi administrerer også i forlængelse af det, som jeg vistnok husker som Chavez-Vilchez-dommen, og som jeg også mindes at have redegjort for i Folketingets Europaudvalg, i forhold til hvad konsekvenserne af den dom er. Den administrerer vi også efter i Danmark. Og som jeg også sagde før: Hvis myndighederne er bekendt med, at der er et barn involveret – det kan også være et kommende barn – så skal der selvfølgelig administreres i forlængelse af det. Og det betyder også, at barnets tarv skal indgå i vurderingen af, hvorvidt der skal meddeles enten processuelt ophold eller opholdstilladelse i den sidste ende.
Hr. Andreas Steenberg for sit sidste spørgsmål.
Tak for det svar. Det håber jeg meget kan ændre praksis. I den her konkrete sag har vedkommende jo heller ikke kunnet tage sin danskprøve, fordi danskundervisningen og eksamenerne har været lukket ned på grund af corona. Det får mig til generelt at spørge regeringen: Kunne nogle af de her krav blive suspenderet i en periode, fordi folk simpelt hen ikke har mulighed for at leve op til dem, fordi tingene har været lukket ned på grund af corona?
Ministeren.
Lige med forbehold for, at jeg ikke kender situationen i den konkrete kommune, som den her konkrete sag handler om, vil jeg sige, at det er rigtigt, at i coronaland har det haft konsekvenser for danskundervisningen mange steder i landet. Og vi har også i forlængelse af beslutningen om, at det ikke er muligt at afholde prøver alle steder i landet, besluttet os for at give mulighed for, f.eks. når man søger familiesammenføring, og det kan også være andre ting, man søger i henhold til udlændingeloven, at der skal være en forlænget fristmulighed for at leve op til de prøvekrav.
Spørgsmålet er slut. Tak til hr. Andreas Steenberg, og også tak til udlændinge- og integrationsministeren. Det næste spørgsmål (spm. nr. S 76) er til boligministeren af hr. Morten Messerschmidt, Dansk Folkeparti, og medspørger er hr. Alex Ahrendtsen, Dansk Folkeparti.
Værsgo for oplæsning af spørgsmålet.
Tak, formand. Vil ministeren kommentere artiklen »Ægtepar lever i konstant frygt for voldsdømt overbo« fra Frederiksborg Amts Avis den 8. oktober 2020, og hvad er ministerens holdning til Boliggårdens håndtering af sagen, og mener ministeren ikke, at en boligforening bør opsige en beboer, der har fået dom for at have udøvet vold mod en anden beboer i foreningen?
Ministeren.
Allerførst vil jeg sige, at jeg bliver både oprørt og ked af det, når jeg læser om, hvordan et ægtepar lever i utryghed på grund af en overbo, der er dømt for vold imod manden, og som løbende chikanerer dem. Min klare holdning er, at hvis en lejer udøver vold mod en anden lejer, her endda i den samme opgang, og dømmes for dette, så bør boligorganisationen som hovedregel forfølge, at den voldsdømte lejer får ophævet eller opsagt sin lejekontrakt. Lovgivningen indeholder flere værktøjer, der kan tages i brug over for lejere, der udøver fysisk vold eller på anden måde tilsidesætter god skik og orden. De konkrete værktøjer kan eksempelvis være at ophæve eller opsige lejeforholdet, at gøre lejeforholdet betinget eller at give en advarsel. Endvidere har udlejerne forpligtigelse til efter almenlejelovens § 80 at sørge for, at der hersker god orden i ejendommen, og om fornødent at ophæve lejeforholdet, hvilket kan ske, når lejeren har tilsidesat god skik og orden og forholdet er af en sådan karakter, at lejerens fraflytning er påkrævet. På baggrund af oplysningerne i artiklen, herunder at Boliggården 31 gange har rekvireret ekstra rengøring af ægteparrets dør, er jeg overrasket over, at den tydelige chikane af ægteparret ikke mere aktivt søges stoppet af Boliggården. Nabostridigheder er altid ulykkelige og har ofte også mudrede omstændigheder, men at begge parter f.eks. klager, friholder ikke udlejeren for føromtalte ansvar og forpligtigelse. Jeg skal afslutningsvis bemærke, at der lige nu pågår et arbejde, som har til hensigt at gøre det muligt at opnå en hurtigere udsættelse fra deres bolig af kriminelle dømt for særlige forhold, sådan at trygheden blandt de øvrige beboere kan øges.
Hr. Morten Messerschmidt, værsgo.
Tak for det, og tak til ministeren for besvarelsen. Det er jo godt at vide, at der er nye regler på vej, som så forhåbentlig gør det lettere at udvise kriminelle og opsige kriminelle fra lejemål og den slags ting. Men der er jo det dilemma i det, at reglerne kan være nok så hårde og konsekvente og klare, men hvis de ikke bliver forvaltet og brugt ude i boligforeningerne, er det jo ét fedt. Og det, at man har mulighed for at gribe til nogle værktøjer, som ministeren nævner, og som ministeren åbner for skal være flere, er, som jeg forstår det, jo ikke en pligt for boligselskaberne til så også at gøre det. Der kunne vi i Dansk Folkeparti godt tænke os, konkret her i forhold til hr. og fru Warburg, men også generelt, at det blev sådan, at hvis man har overfaldet dem, man bor i opgang med, og er inde i de grove voldsbestemmelser i straffeloven, skal det ikke bare være en mulighed, at man bliver udsat af sin lejlighed; så skal vi simpelt hen vende det om, sådan at der skal være nogle overbevisende argumenter for, at man ikke bliver udsat af sin lejlighed. Det vil jo i virkeligheden være det eneste værktøj, vi har, til at sikre, at dem, der administrerer de her regler, altså boligforeningerne, så kan gå til eksempelvis voldsmænd og sige, at det egentlig ikke er deres afgørelse, at det bare er sådan, loven er. De bliver jo lidt fanget mellem to stole her, hvor det er dem, der til en eller anden måske grov voldsperson skal ud og sige: Nu er du altså smidt ud af din lejlighed. Det har man måske ikke lyst til, og så bliver det som i den her sag hr. og fru Warburg, som i virkeligheden bliver allermest klemt, og det er uacceptabelt. Derfor vil vi gerne høre, om ikke ministeren i den pakke, han lægger op til skal vedtages, vil åbne for, at udgangspunktet bliver, at voldspersoner, der altså udøver vold over for dem, de bor i opgang med, mister retten til at leje deres lejlighed, uden at man skal foretage sig noget yderligere, altså at det følger af sig selv af loven.
Ministeren.
Jamen det synes jeg da er et forslag, som er interessant. Jeg kan ikke sige præcis nu her, hvordan juraen er i forhold til det. Altså, i dag er det på den måde, at værktøjerne sådan set er der. Det, vi har sat os for, er at sige, hvordan vi sørger for, når man så har en person, der er dømt for vold, grov vold er det jo endda tit, at personen kommer hurtigere ud, i stedet for at man skal igennem fire retsinstanser, før man når til at kunne udsætte folk. Der går flere år, nogle gange op til 5 år, før det bliver eksekveret. Det er den del af det. Yderligere har beboerne også selv en mulighed for at rejse det, eksempelvis i huslejenævnet.
Tak. Hr. Morten Messerschmidt, værsgo.
Jeg tror, vi er enige om, hvor vi gerne vil hen – spørgsmålet er, hvordan vi når derhen. Vi vil gerne have, at sager som den fra Helsingør umiddelbart fører til opsigelse af lejemålet, og det hører jeg også ministeren sige. Men betyder det så også, at den stramning, som ministeren varsler, kommer til at gælde for hr. og fru Warburg? For normalt arbejder vi jo med, at regler gælder fremadrettet, men vi vil altså gerne have, at det her også kommer til at gælde for den konkrete sag – en sag, som jeg og flere andre har været oppe i Helsingør for at høre om – sådan at der bliver taget hånd om det og den her voldsperson bliver udsat af sit lejemål, også selv om de regler, ministeren varsler, måske først kommer om en måned eller to.
Ministeren.
Nej, jeg kan ikke lave en lovgivning, som virker med tilbagevirkende kraft – det er i hvert fald ikke mit udgangspunkt at gøre det her. Det pågældende ægtepar har en række muligheder for selv at løfte sagen, hvis Boliggården ikke foretager sig noget. Man kan indbringe det for beboerklagenævnet; man kan, hvis man oplever huslejenævnsoverskridelser, indbringe det for Boliggården med et ønske om at få et afslag i lejen; man kan kræve erstatning. Der er en række muligheder, man selv kan afprøve, og det er i hvert fald altid et meget godt udgangspunkt at afsøge de muligheder først.
Tak for det. Så er det medspørger hr. Alex Ahrendtsen. Der er 1 minut. Værsgo
Tak. Det er jo en kedelig sag fra Helsingør. Der findes jo andre sager rundtom i landet, bl.a. i Vollsmose, hvor jeg bor, og jeg ved, at ministeren har været på besøg i Odense. Har ministeren kendskab til andre sager, der ligner den, vi har set i Helsingør?
Ministeren.
Jeg har kendskab til lignende sager, fordi jeg får underretninger. Jeg har også selv været på besøg i Vapnagaard i det konkrete boligområde i Helsingør og bl.a. talt med beboerformanden der. Jeg tror, at det her er en ret ekstrem sag, men der er jo mange tilsvarende sager rundtomkring, og det er jo lidt firkantet sagt sådan, at boligorganisationerne opfatter det på den måde, at man stort set kun kan eksekvere en udsmidning hurtigt, hvis folk ikke betaler deres husleje. Hvad angår alle de andre grunde til at få folk, der på en eller anden måde gør livet surt for andre beboere, ud, så er det en ret lang vej at gå, og det er den, vi nu har sat os for at gøre kortere. Og jeg vil selvfølgelig også meget gerne drøfte det her forslag med ordførerne.
Hr. Alex Ahrendtsen, værsgo.
Jeg er glad for, at ministeren siger, at det her ikke bare er en enkeltstående sag, men at det findes over hele landet, og at vi derfor skal have gjort noget ved det. Derfor bliver vi også nødt til at beskytte beboerne. Det kan jo ikke være rigtigt, sådan som ministeren næsten lægger op til, at ansvaret bliver lagt over på beboerne – vi som stat bliver nødt til at bakke dem op. Vi bliver også nødt til at støtte boligselskaberne og lægge et pres på dem, så de foretager det nødvendige, nemlig at få smidt de her voldelige beboere ud. Er ministeren ikke enig i det?
Ministeren.
Jo, det er jeg enig i, og som jeg sagde i min indledning, er jeg også forundret over, at man ikke har løftet den her sag, hvis man 31 gange har været ude og gøre ekstraordinært rent på den her beboers hoveddør. Jeg kender ikke sagen, og jeg kan ikke sige mere klart, hvad der præcis er foregået – det ved spørgeren og medspørgeren nok bedre – men der er ingen tvivl om, at vi er ude på at få løst spørgsmålet om at sikre ro og orden i en opgang og i et boligområde og at få sikret, at man kan få eksekveret udsmidningen af de her ballademagere hurtigere, end det sker i dag.
Så er det hr. Morten Messerschmidt for det sidste spørgsmål.
Årsagen kunne jo være, at boligselskabet er nervøs for at henvende sig til den pågældende voldsperson, og det er derfor, at det kunne være interessant, at man ændrede skyldsforholdet sådan, at medmindre der er noget, der taler imod, så mister man sit lejemål, hvis man begår vold eller andre lignende handlinger over for dem, som man bor i opgang med. Det med at gøre det bagudrettet er jo ikke at lovgive med tilbagevirkende kraft; det er som sådan set bare eksempelvis at sige, at hvis man inden for 2 år, forud for at loven træder i kraft, har begået den slags handlinger, så vil man også kunne miste sit lejemål. Jeg håber, at ministeren vil overveje de forslag, vi kommer med fra Dansk Folkepartis side.
Ministeren.
Det vil jeg bestemt, og jeg vil indkalde ordførerne – og hr. Morten Messerschmidt kan såmænd også godt få lov at være med – til en diskussion af de her sager, for jeg kender ikke præcis til de juridiske forhold i forbindelse med det at lave en speciel regel for folk i en opgang. I dag er det jo i forvejen sådan, at hvis man begår kriminalitet inden for 1 km fra ens bopæl, så gælder der nogle særligt skærpede omstændigheder, og det kunne være, at der kunne være nogle af de samme muligheder. Så det synes jeg da at vi skal tage en drøftelse om.
Tak til hr. Morten Messerschmidt og hr. Alex Ahrendtsen. Spørgsmålet er slut. Vi fortsætter med et spørgsmål til boligministeren, og nu er det fru Rosa Lund, Enhedslisten.
Værsgo for oplæsning af spørgsmålet.
Tak. Dagens spørgsmål fra mig til boligministeren er: Gør det ikke indtryk på ministeren, når menneskerettighedseksperter i FN kritiserer, at udviklingsplanerne for de almene boligområder ikke midlertidigt stoppes, når der er en verserende sag ved domstolene om udviklingsplanerne?
Ministeren.
Tak for spørgsmålet. Regeringen har modtaget en fælles henvendelse fra FN's tre specialrapportører om bl.a. racediskrimination, bolig- og leveforhold og minoritetsspørgsmål. Henvendelsen drejer sig om forskellige tiltag, der følger af udspillet om parallelsamfund. Et af punkterne tager afsæt i den konkrete sag om salg af boliger i Mjølnerparken og den stævning, som Transport- og Boligministeriet har modtaget i den forbindelse. Den slags henvendelser gør indtryk. I regeringen vil vi forholde os til indholdet og svare på rapportørernes spørgsmål. Men vi sætter ikke arbejdet, som er vedtaget i Folketinget af et bredt flertal, i stå, på grund af en kritik fra FN's specialrapportører, som regeringen endnu ikke har haft mulighed for at forholde sig til. Det er jo Folketinget, der vedtager lovene her i Danmark, ikke FN's rapportører. Jeg mener også, at der er flere misforståelser i henvendelsen. F.eks. ser det ud til, at rapportørerne er af den opfattelse, at folk sættes på gaden og bliver hjemløse, når udviklingsplanerne gennemføres. Rapportørerne vil derfor blive oplyst om, at det er et helt utvetydigt krav, at beboerne skal genhuses, når almene boliger sælges eller nedrives – et faktum, som spørgeren også er bekendt med. Desuden er det ikke staten, der gennemfører en udviklingsplan. Boligorganisationer og kommuner bestemmer selv, hvilke redskaber der bruges til at omdanne boligområder, og de skal i den forbindelse følge reglerne om genhusning.
Fru Rosa Lund, værsgo.
Tak for det. Jamen det er jo fuldstændig korrekt, at der er en ghettolovgivning, som er vedtaget her i Folketinget af et bredt flertal. Men der er jo heldigvis, vil jeg sige, også her i Folketinget et bredt flertal for, at vi bakker op om FN, og at vi bakker op om at være en del af det internationale fællesskab, forpligtende fællesskab, vil jeg sige, som det er at være en del af FN, og det må jo gøre indtryk på både ministeren og regeringen. Derfor har jeg svært ved at forstå, at regeringen endnu ikke har reageret på det her. Så derfor er mit spørgsmål jo, om det slet ikke gør noget indtryk, at det andet brede flertal, som Danmark er en del af, nemlig FN, kritiserer det her. Så det vil jeg gerne høre ministeren om, altså om ikke ministeren anerkender, at der er et bredt flertal i Folketinget, som bakker op om, at Danmark er en del af FN, og som bakker op om de ting, som FN kommer med. Og nu kommer FN jo så med en kritik af netop de her ghettoplaner.
Ministeren.
Jeg vil sige først, at det er forkert at kalde noget for en ghettolov – det hedder den jo ikke. Og jeg synes heller ikke, der er nogen grund til at bruge det begreb mere end højst nødvendigt. Nu har vi jo fået den her skrivelse – jeg mener, den er på 60 sider, det kan være, jeg tager fejl – og er ved at gennemgå de enkelte punkter, men det, der er udfordringen, som jeg har fået det oplyst i hvert fald, er, at man antager nogle ting, som ikke er tilfældet. Eksempelvis er jeg jo enig i, at hvis man sagde til 260 familier i Mjølnerparken, at nu sælger man deres hus og de får ikke nogen mulighed for genhusning, så ville det da være et voldsomt overgreb, altså at sige til folk, der har en bolig, at de ikke får noget andet sted at bo. Men det er jo heller ikke det, der er tilfældet.
Tak. Fru Rosa Lund, værsgo.
Men er det ikke det, der er tilfældet? Det, man er i gang med nu, er jo at sige til familier, at de skal Der er jo meget specifikt tale om f.eks. Mjølnerparken, som ligger i København. Det er ikke nemt at få en lejlighed til den samme pris som i Mjølnerparken alle andre steder, så det er måske egentlig lidt det, der er tilfældet. Det er jo også det, som FN netop går ind og kritiserer. Så hvis ikke ministeren kan svare på FN's kritik, så må ministeren kunne svare de her familier på, hvor de så skal flytte hen.
Ministeren.
Det kan jeg svare på, for det er ikke sådan, som ordføreren udlægger det. Som jeg har fået det oplyst, har man mulighed for, hvis man bor i Mjølnerparken, at blive genhuset et andet sted i Mjølnerparken, i og med at det jo ikke er alle bygninger, der skal sælges. Hvis man hellere vil genhuses i en anden bolig i samme boligorganisation, altså Bo-Vita, har man også mulighed for det. Og der er jo tale om en ret stor boligorganisation i København, som, så vidt jeg husker, har 5.000-6.000 boliger spredt ud over hele byen, også mange på Nørrebro, på Østerbro, i Nordvestkvarteret, som er de områder, der ligger rundt om Mjølnerparken.
Fru Rosa Lund for det sidste spørgsmål. Værsgo.
Så svaret fra regeringen er altså, at de her mennesker skal genhuses præcis det samme sted, som man har flyttet dem fra. Hvorfor har man så overhovedet lavet de her planer til at starte med? Det giver jo ikke rigtig nogen mening, at man tvinger folk ud af deres lejligheder for bare at placere dem det samme sted. Så hvad er det egentlig, regeringen vil med det her? Det tror jeg godt jeg kender svaret på, men jeg synes ikke, man lykkes med det, for man kan ikke svare på, hvor de her familier skal flytte hen, man sender bare regningen videre til de almene lejere. Det giver jo ikke nogen mening.
Ministeren.
Jamen altså, formålet er jo at skabe blandede boligområder. Det er hele idéen med det. Det er derfor, vi siger, at man skal finde de redskaber til konkret og lokalt i Mjølnerparken, Tingbjerg og andre steder rundtom i landet at skabe mulighed for de blandede boligområder. Selvfølgelig er der da en forpligtelse til at genhuse, og det har vi faktisk gode erfaringer med i Aarhus, hvor man allerede har været i gang med at rive nogle boliger ned i Gellerupparken. Nogle bliver genhuset lokalt i den vestlige del af Aarhus, nogle bliver genhuset andre steder i byen. Det har fungeret på en god måde.
Spørgsmålet er slut, så tak til fru Rosa Lund. Vi går videre, og det er fortsat med spørgsmål til boligministeren, men nu er det hr. Søren Egge Rasmussen, Enhedslisten, der spørger.
Værsgo for oplæsning af spørgsmålet.
Tak. Mener ministeren, at det er rimeligt at fortsætte med at gennemføre udviklingsplaner for almene boligområder, som kan omfatte nedrivninger og frasalg af familieboliger, altså et irreversibelt indgreb, imod beboernes ønske, når der er en verserende sag ved domstolene om lovligheden af udviklingsplanerne?
Ministeren.
Ja, jeg mener, at det er rimeligt, at kommuner og boligorganisationer fortsætter med at gennemføre udviklingsplaner, uanset om en lille gruppe af beboere har indbragt Transport- og Boligministeriet for domstolene. Det er et bredt flertal i Folketinget, som står bag parallelsamfundslovgivningen på boligområdet, hvor omdannelsen af de mest udsatte boligområder står helt centralt. Der er et bredt flertal, som spænder over hele Folketingssalen, fra højre til venstre, og for regeringen er det afgørende, at de mest udsatte boligområder hurtigst muligt omdannes til velfungerende bydele, en blandet by. Mennesker med forskellig baggrund skal bo sammen, møde hinanden i opgangen, gå i skole og til fodbold sammen. Det skaber en grundlæggende tillid og vilje til at bidrage til det danske velfærdssamfund. Vi skal ikke i misforstået godhed gå uden om de allermest belastede boligområder. Der skal også være en del af den blandede by, og udgangspunktet for kravet om omdannelse er, at en blandet beboersammensætning vil føre til mere blandede boligområder og kvarterer. Det er en langsigtet og gennemgribende ændring af de mest belastede boligområder i Danmark, og den indsats skal gennemføres uden slinger i valsen; ellers fastholder vi både børn og voksne, som bor i de mest udsatte områder, i en situation med ulige muligheder og i et miljø, hvor der er vækstbetingelser for parallelsamfund. Derfor vil jeg ikke tage initiativ til at sætte udviklingsplanerne i bero. Det er jo et bredt flertal i Folketinget, som har vedtaget dem.
Spørgeren.
Ja, det er muligt, at der er et bredt flertal for det i Folketinget. Der er sikkert også et bredt flertal i befolkningen og i Folketinget og måske også i regeringen, der sådan set støtter FN. Nu har vi så fået en kritik fra FN af den verserende sag, hvor FN anbefaler, at man stiller sagerne i bero, mens der kører en verserende sag ved domstolene. Hvad nu, hvis de 12 beboere i Mjølnerparken vinder? Så står vi jo i den situation, at der er blevet lavet en form for afviklingsplan, og hvor man har været ude at sælge to karréer og har solgt folks boliger. Det er lidt svært at gå tilbage til – hvad skal man sige – det oprindelige, hvis det er sådan, at beboerne vinder den retssag. Det er jo derfor, at vi i Enhedslisten synes, at det faktisk ville være rimeligt at lytte til FN i den her sag og komme frem til at stille afviklingsplanen i bero, mens den verserende sag kører ved domstolene. Jeg synes, at det er beskæmmende, at Danmark modtager den her kritik fra FN, hvis det er sådan, at man ikke ønsker at tage den alvorligt. Der var også en kritik sidste år, men nu er vi altså gået et niveau op i FN-systemet med den kritik, som er givet. Så jeg vil godt høre ministeren, om ikke det gør indtryk, at vi har en anden kritik fra FN i år, end vi havde sidste år. Og så noterer jeg mig, at det jo ikke er, fordi man i Mjølnerparken ikke ønsker nogen forandring. Beboerne havde jo vedtaget en helhedsplan, som muliggjorde, at man kunne lave en mere lukket karrébebyggelse med nye ungdomsboliger i hjørnerne, og at man kunne lave en form for nyt gadeforløb ud mod de grønne områder. Man var jo sådan set i proces, og den proces er så blevet stoppet af, at et flertal i Folketinget vil noget helt andet. Så jeg vil gerne høre som opfølgning på det med FN, om ministeren ikke kan se det rimelige i, at der lige trædes på bremsen.
Ministeren.
Jamen det kan jeg ikke. Og en af årsagerne til det er jo det, som jeg også sagde til ordførerens partifælle, at der er nogle præmisser i den kritik – i hvert fald som jeg har fået det oplyst indtil videre, og vi er jo i gang med at svare på FN's brev – som jeg mener er forkerte, altså bl.a., at folk ikke kan blive genhuset. Så vil jeg også sige, at det jo ikke kun er et bredt flertal i Folketinget, der har vedtaget parallelsamfundslovgivningen; det er jo også et bredt flertal i Københavns Borgerrepræsentation, som har vedtaget den udviklingsplan. Det er et bredt flertal i Bo-Vita, boligorganisationen, som har vedtaget den her udviklingsplan.
Spørgeren.
Jeg tror, at FN er vant til, at der kan være nogle, som synes, de har magten, og som alligevel gør noget forkert. Så jeg synes, at man skal tage det meget alvorligt, når FN kommer med den kritik. Det er jo nemt nok for ministeren at sige, at der er noget forkert i det der brev, men jeg kunne egentlig godt tænke mig at høre, hvornår regeringen eller ministeren har tænkt sig at svare FN. Har man i det hele taget tænkt sig at svare? Og har man tænkt sig at gøre det hurtigt?
Ministeren.
Det har vi bestemt tænkt os at gøre. Jeg ved ikke, præcis hvornår det er; jeg vil meget gerne give et estimat på det, men det kan jeg ikke på stående fod. Men vi svarer jo selvfølgelig, når vi har overblik over de spørgsmål, der bliver stillet, og de kritikpunkter, der bliver rejst, hvad vores svar så er til det. Men jeg synes ikke, at det er en ligegyldig detalje, hvorvidt eksempelvis folk bliver genhuset. Altså, det er ikke sådan nogen steder i landet, at vi som regering går ind og fratager folk deres bolig uden at stille dem et lige så godt alternativ til rådighed. Det er jo det, der er hele idéen med de her genhusninger.
Tak. Så er det spørgeren for det sidste opfølgende spørgsmål.
Så ministeren er ikke helt klar over, hvad det er for et svar, man vil give. Det kan jo give lidt håb om, at man måske kommer frem til den konklusion, at med den kritik, der er rejst fra FN's side, er man nødt til alligevel at stille sagen i bero, fordi der er en verserende sag ved domstolene. Jeg kan forstå, at ministeren ligesom har sat fokus på, at han mener, at der er fejl i brevet, men en granskning af kritikken kunne vel medføre, at man faktisk er nødt til ikke bare at svare, at vi har et flertal, der gennemfører, hvad vi har lyst til.
Ministeren.
Det synes jeg heller ikke var det, jeg svarede spørgeren, og det er heller ikke det, vi har tænkt os at svare FN. Vi har tænkt os, selvfølgelig, at tage FN alvorligt, og den eneste måde, vi kan tage dem alvorligt på, er jo ved at lave et grundigt skriftligt svar; det er ikke ved at skynde os at svare så hurtigt, vi kan. Der må jeg også sige i forhold til retssagerne, at det jo ikke er sådan, at man kan sætte en udvikling i stå, som er vedtaget her i Folketinget, i Borgerrepræsentationen og i boligorganisationen ved at føre en retssag. Der er jo mange andre tilfælde, hvor det ikke har opsættende virkning, altså hvor man sætter alting i stå ved at indlede en juridisk sag. Og sådan synes jeg heller ikke det skal være, uanset at folk selvfølgelig skal have mulighed for at få prøvet deres sager ved domstolene.
Tak for det. Spørgsmålet er besvaret. Tak til boligministeren, og tak til hr. Søren Egge Rasmussen. Spørgetiden er hermed afsluttet.
Forhandlingen er åbnet. Den første ordfører på talerstolen er fra Socialdemokratiet. Hr. Henrik Møller.
Tak for det. Det har jo været sådan en kendt sag, kan man sige, at vi især i området omkring Lolland har set og oplevet, hvordan der er blevet spekuleret i folks behov for en bolig. Nogle gange har der også været meget, meget tydelige og konkrete eksempler på, at lige præcis de her boliger bestemt ikke har været egnet til at bo i. Det er sådan set også det, der er årsagen til lovforslag nr. L 5 her om en anmeldelsesordning for boliger, der lejes ud. Det er jo en aftale, der er indgået mellem den tidligere regering, Socialdemokratiet og Dansk Folkeparti, og det er et spørgsmål om, at vi nu giver nogle af de kommuner, som især er ramt af den her problematik, nogle redskaber til at prøve at forebygge det her problem med menneskeuegnede boliger. Det, vi snakker om, er boliger, som har 40 år på bagen. Det er boliger, som ikke har været udlejet inden for det seneste år. Den type af boliger vil man, hvis kommunen vælger at benytte sig af den her anmeldelsesordning, skulle anmelde til kommunen, som så har en mulighed for at lave et tilsyn på den her bolig for at kunne konstatere, om den er egnet eller ikke er egnet til bolig. Og der er sådan forskellige muligheder. Det er klart, at hvis den er egnet ud fra kommunens vurdering, er den egnet. Men hvis man mener, at den er kondemnabel, så er der ikke mulighed for at kunne leje den bolig. Det kan også være, at man er lidt i tvivl, og så er der nogle muligheder for at kunne gå ind at lave et § 80-forbud for at lave en yderligere uddybning af, hvorvidt boligen sådan set er egnet eller ej. Det kan også være, at der er nogle ting, man kan anvende i forhold til huslejenævnet, omkring det her, og der kan man sige, at der vil udlejer så være forpligtet til at efterleve de krav, der bliver stillet. Man kan leje ud i perioden. Det er ikke sikkert, at det her hundrede procent løser alle problematikker omkring det her, men man kan sige, at det er et godt skridt på vejen til at prøve at forebygge de situationer, som vi har oplevet, hvor borgere bliver placeret i nogle boliger, som ikke er menneskeegnede. Det, der jo har været problemet, er, at når kommunen har kunnet komme ud og konstatere det her, er det kommunen, der har hængt på regningen i forhold til genhusningen. Her lægger vi også op til, at det sådan set er udlejeren, der hænger på forpligtigelsen i den her forbindelse. Så fra Socialdemokratiets side skal vi varmt anbefale, at vi nu tager det her skridt i forhold til at give kommunerne en mulighed for anmeldelsespligt.
Der er ikke nogen korte bemærkninger, så tak til Socialdemokratiets ordfører. Den næste i ordførerrækken er fra Venstre, og det er fru Heidi Bank.
Tak for ordet. Det er jo ganske rigtigt, som Socialdemokratiets ordfører siger, at det her er, fordi vi står med et problem i yderkommunerne. Og det lovforslag, vi behandler i dag, er en udmøntning af den politiske aftale om anmeldelsesordning til at modvirke udlejning af ubeboelige boliger af 28. december 2018, som den Venstreledede regering sammen med Det Konservative Folkeparti og Liberal Alliance indgik sammen med Socialdemokratiet og Dansk Folkeparti. Venstre mener, at der er brug for en lov, der er tidssvarende, og som kan imødekomme de udfordringer, som særlig landkommunerne i dag oplever, med en række udlejere, der udlejer nedslidte og udtjente boliger, hvilket vi jo også har læst om i dagspressen. Vi bemærker, at KL og LLO og Landdistrikternes Fællesråd også finder formålet med anmeldelsesordningen positiv. Det er et lovforslag, som også generelt sætter kommunerne i stand til bedre at gennemføre forebyggende indsatser over for udlejning af nedslidte og udtjente boliger. Det er en lov, der vil være med til at kunne reducere kommunernes udgifter til den genhusning, som de er forpligtet til jævnfør byfornyelsesloven. Venstre vil særlig fremhæve, at udlejere, der forsøger at udleje nedslidte og udtjente boliger, vil kunne ifalde en bødestraf, hvis anmeldelsesordningen ikke overholdes og boligen er kondemnabel. Samme udlejer, der har forsøgt at omgå anmeldelsesordningen, vil kunne pålægges helt eller delvis at afholde omkostningerne til genhusning. Begge dele mener vi er rimeligt. Og kommunerne gives af egen drift mulighed for at indbringe spørgsmålet om vedligeholdelsespligt for huslejenævnet, såfremt det ved besigtigelsen viser sig, at der ikke er sundheds- eller brandfare, men boligen dog trods alt lider af vedligeholdelsesmangler i et omfang, der gør den mindre velegnet til beboelse. Alt i alt er lovforslaget til gavn for både kommuner og for borgere ved at forebygge, at nedslidte og udtjente boliger udlejes. Ved at sætte ind mod de udlejere, der ikke opfører sig ordentligt, passer vi bedre på lejerne og de mange udlejere, der gør det godt i forhold til at finde ud af at få overholdt loven og reglerne og levere fornuftige lejemål til lejerne. Sådan afslutningsvis kan man sige, at det jo også vil være med til at aflaste de udgifter, der kan være i landkommunerne på det her område. Det var bemærkningerne herfra.
Tak for det. Der er ikke nogen korte bemærkninger. Og når jeg lige kigger ud over salen, kan jeg se, at den næste ordfører i rækken er fra Radikale Venstre, og det er hr. Jens Rohde.
Der er jo ikke noget, der bliver mere rigtigt af at blive gentaget, så jeg støtter fuldt op om det, vi har hørt fra både Venstres og Socialdemokraternes ordfører, og jeg kan sige, at vi støtter forslaget.
Tak for det. Der er ikke nogen korte bemærkninger. Den næste i ordførerrækken er fru Halime Oguz fra Socialistisk Folkeparti.
Tak for det. I SF er vi glade for, at regeringen er opmærksom på den meget triste tendens, hvor ubeboelige boliger særlig i landdistrikterne udlejes til borgere og familier. Det er for mig utrolig vigtigt, at kommunerne har de rette redskaber til at kunne gribe ind over for boligspekulanters udlejning af disse boliger, som ofte udlejes til de svageste i vores samfund. Vi er derfor positivt stemt over for regeringens lovforslag, der giver kommunerne bedre mulighed for at lave forebyggende indsatser over for udlejning af denne type boliger. Med den nye anmeldelsesordning, hvor der føres ekstra tilsyn med ældre boliger før udlejning, vil kommunen systematisk kunne gribe ind, før der sker en udlejning af boliger, som eksempelvis er sundhedsskadelige eller brandfarlige. Når jeg tænker på, at der er mennesker rundtomkring i Danmark, som bor i boliger, der hverken er sikre for dem selv eller for deres børn, bliver jeg meget forarget og trist. Og når disse mennesker og familier især er blandt de mest ressourcesvage i vores samfund, er vi nødt til at gribe ind, og det gør vi med den her lovgivning. Der er altså ingen tvivl om, at det her er et meget vigtigt punkt for SF, og derfor støtter vi selvfølgelig lovforslaget. Dog må vi erkende, at mange af de sundhedsskadelige lejeboliger er beliggende i økonomisk trængte kommuner, og at forslaget risikerer at få en begrænset effekt, hvis det ikke gøres obligatorisk. Kommunerne er i forvejen pålagt at sikre, at ejendommene ikke må være sundhedsskadelige, men det kan vi nu få håndhævet yderligere med dette forslag. Vi er opmærksomme på, at det manglende tilsyn i dag i høj grad kan skyldes manglende ressourcer til kommunale tilsyn. Derfor foreslår vi, at der i det videre udvalgsarbejde undersøges, hvad de ressourcemæssige konsekvenser af at gøre anvendelsesordningen obligatorisk er, og hvordan det kan finansieres i kommunerne. Tak.
Der er ikke nogen korte bemærkninger. Tak til SF's ordfører. Den næste ordfører er fra Enhedslisten, og det er hr. Søren Egge Rasmussen.
Enhedslisten støtter det her lovforslag. Vi synes, det er godt, at man giver kommunerne et ekstra redskab til at modarbejde boligspekulanter. Det er så, i forbindelse med at en bolig skal udlejes for første gang, at det her er et redskab til at forhindre det, hvis boligen har en for dårlig standard. Det her er så en frivillig ordning, og jeg noterer mig, at Lejernes LO i deres høringssvar ønsker, at det skal være en ordning, der skal gælde alle kommuner. Jeg synes da, det er værd at få belyst i en udvalgsbehandling, om det vil give mening at komme frem til det, altså at det ikke bare er et redskab, kommunerne får, men sådan set er noget, som kommunerne er forpligtet til. Jeg synes, det er lidt uklart, hvad straffen er, hvis man ikke overholder den her lov, hvis lovforslaget bliver vedtaget. Er der en hård straf i forbindelse med det, eller hvad er bødestørrelsen, hvis man ikke overholder det? Det synes jeg er interessant. Så må man spørge: Hvor er det, at de fattigste skal bo i Danmark? Det er jo helt naturligt, at de fattigste søger derhen, hvor huslejen er lavest. Det er jo der, de fattigste godt kan blive udsat for, at der er nogle boligspekulanter, som udnytter situationen og giver dem en bolig, som ikke er egnet til at bo i. Vi kan jo godt vedtage mange ting gennem lovgivning, og det er også godt, når man vedtager nødvendig lovgivning. Men jeg synes også, det er værd at bemærke, at der nogle steder ude på landet er nogle borgerinitiativer, som faktisk forsøger at tage hånd om det. Hvis man f.eks. tager Bøvlingbjerg, som ligger i Jylland, har de lavet et lille selskab, som opkøber de dårlige boliger. Der har lige været en omtale af et rigtig godt håndværkertilbud, som blev solgt til en ung mand for 65.000 kr. Det går han så nu og renoverer. Han kan så i løbet af et års tid flytte til den mindre by. Det er jo sådan set kommet i værk, fordi der er nogle borgere i Bøvlingbjerg, som har sagt: Vi vil ikke bare vil finde os i, at der kommer nogle Låsby-Svendsener og køber huse og lejer dem ud til dem, som de synes de skal lejes ud til, for vi vil sådan set gerne tiltrække unge mennesker til vores by. Derfor går en forening i Bøvlingbjerg ind og er mellemhandlere og sikrer, at der gives mulighed for, at nogle unge kan opkøbe de her huse, renovere dem og skabe liv i byen. Det synes jeg er et rigtig godt eksempel til efterlevelse for andre mindre samfund ude på landet. Det er ikke, fordi jeg siger, at vi ikke skal lave lovgivning, men der er nogle gange nogle borgerinitiativer, som også kan være væsentlige til at modvirke det, som vi forsøger at forhindre ved lovgivning. Jeg har også noteret mig, at i Fjaltring har de for at tiltrække nye beboere en ordning om at have nogle boliger, der kan lejes ud til mennesker, der er interesserede i og åbne over for at flytte til et nyt område. Det kan jo være vigtigt at have lejeboliger på landet, så folk kan afprøve at bo der. Vi har altså lokalområder på landet i Danmark, hvor man kan købe en bolig rigtig billigt, men man kan bare ikke være sikker på, at man efterfølgende kan sælge den. Derfor er det en meget stor beslutning at flytte på landet. Og hvis der er borgerinitiativer med udlejning og det med at forsøge at hjælpe unge mennesker til at flytte til nogle bysamfund, synes jeg, det er nogle rigtig gode initiativer, som kan supplere den her lovgivning. Vi støtter lovforslaget, men vi vil meget gerne have vendt, om vi skal gå efter, at det bliver en ordning for alle kommuner.
Tak for det. Der er ikke nogen korte bemærkninger. Den næste ordfører er fra Det Konservative Folkeparti, og det er fru Katarina Ammitzbøll.
Tak for ordet. Vi har en jobrotationsordning i Det Konservative Folkeparti for tiden, så jeg er her i stedet for Egil Hulgaard, som desværre har fået corona. Men han er ved godt mod og har det vel. Kommunerne får med det her lovforslag, L 5, mulighed for nu at indføre en anmeldelsesordning for udlejningsboliger, der ikke har været udlejet inden for det seneste år, og hvor boligen er mere end 40 år gammel. Det er udmøntningen af den politiske aftale, der blev lavet i 2018, som skal forebygge, at man udlejer kondemnable boliger eller boliger i meget ringe stand til udsatte familier og borgere eller familier, der skal genhuses. For det er jo lidt krænkende for retsfølelsen at konstatere, at en udlejer udlejer en bolig, der er så usund, at lejeren skal genhuses på det offentliges regning, og at udlejeren så ikke straffes. I vores boligordførers hjemkommune i Furesø er der lige nu en sag om netop det. Det var en familie med et mindre barn, der havde lejet en bolig med skimmelsvamp, og derfor var der stor risiko for at udvikle astma og diverse sygdomme på grund af det. Nu blev familien så genhuset på det offentliges regning. Når det er sagt, er det utilfredsstillende, at det sker i Furesø, men det er selvfølgelig over hele landet, og derfor er det godt, at vi nu med det her lovforslag gør noget ved denne problemstilling. Det, vi også godt kan lide ved lovforslaget, er, at det bygger på frivillighed. Det er rart at se, at der er tillid til det kommunale folkestyre, så kommunerne selv kan indfri den her anmeldelsesordning, som L 5 muliggør. Men når vi nu lægger den her form for lovgivning ned i kommunalbestyrelserne, er det måske værd at overveje, om rammerne for ordningen kunne være lidt mere fleksible i forhold til de her maksimumsbetragtninger. Det er ikke sikkert, at de lige passer ind i alle kommuner. Derudover sikrer loven også, at udgiften for en genhusning, hvis udlejer ikke har overholdt de af kommunen fastsatte regler, skal betales af udlejer, og så får man også en bøde på 10.000 kr. Så udgiften kan blive ganske klækkelig. Men igen: Der er lige sådan en lille retssikkerhedspolitisk frygt her, for hvis jeg f.eks. har arvet min mormors bolig og så vil leje den ud, jeg bliver altså udlejer af et dødsbo, men ikke er klar over boligens tilstand og altså helt uvidende om den, så får jeg, ud over at jeg også skal betale for genhusning, også en bøde. Derfor kunne det være, at man skulle se på, hvad der kan være af formildende omstændigheder. Endelig vil vi også gerne her bede ministeren om at nærlæse § 80 a, i forhold til hvorvidt den anden sætning i 80 a er præcis nok. Der er nemlig en undtagelse fra reglen, for der står, at det ikke gælder ejendomme, som har været udlejet inden for det seneste år, og som er opført senest 40 år før dato for anmeldelsen. Jeg måtte også læse det to gange. Det kan læses, som om undtagelsen kun gælder for ejendomme, der opfylder begge kriterier, og det kan af bemærkningerne læses, som om intentionen er, at begge kriterier skal være opfyldt. Alt i alt støtter vi altså forslaget og ser frem til den videre udvalgsbehandling. Tak for ordet.
Tak til fru Katarina Ammitzbøll, som gerne må hilse hr. Egil Hulgaard og ønske god bedring. Den næste ordfører er fra Nye Borgerlige, og det er fru Mette Thiesen.
Tusind tak. Ja, det er nogle specielle tider. Jeg er også hevet ind som onsdagsordfører, fristes jeg næsten til at sige, i stedet for hr. Lars Boje Mathiesen. Og jeg skulle sige på vegne af Nye Borgerlige, at vi har en række spørgsmål, som hr. Lars Boje Mathiesen vil oversende skriftligt, før vi tager endelig stilling til det her lovforslag. Tak.
Tak for det. Der er ikke nogen korte bemærkninger. Så er den næste ordfører fru Mette Hjermind Dencker fra Dansk Folkeparti.
Tak for det. Jeg tror, at vi alle sammen har enten set eller hørt om, hvordan faldefærdige og nogle gange direkte helbredsskadelige huse nogle steder i landet udlejes til sårbare mennesker. Jeg kan selv huske, at jeg så en dokumentarserie om nogle mennesker, i hvis køkken der simpelt hen groede svampe op af køkkengulvet. Så der kan man bogstavelig talt tale om at have en køkkenhave. Den slags skal vi naturligvis gøre det bedste, vi kan, for at forhindre. Og med lovforslaget her giver vi jo kommunerne mulighed for at gribe ind, inden de lejer ud, da anmeldelsesordningen påbyder udlejeren at give kommunen besked, inden en mere end 40 år gammel bolig, der har været ubeboet i over 1 år, udlejes. Med dette lovforslag vil vi ikke bare hjælpe de sårbare borgere, vi vil faktisk også sikre landdistrikterne et løft, og det er vi i Dansk Folkeparti rigtig glade for. Så vi glæder os til det kommende samarbejde omkring det her, og vi støtter naturligvis lovforslaget.
Tak til Dansk Folkepartis ordfører. Så er vi igennem ordførerrækken, og den næste, der får ordet, er boligministeren.
Tak til ordførerne for den positive modtagelse af lovforslaget, som jo er en genfremsættelse af et lovforslag fra foråret, men jeg er glad for endnu en gang at få det bekræftet. Formålet er jo at give kommunerne ekstra værktøjer til at imødegå spekulativ udlejning af dårlige boliger. Det er en gammel aftale, vi vedtog i 2018, som nu kommer i lovtekst, og som vil give kommunerne forhåndsviden om, hvorvidt der er sundhedsskadelige boliger, så de kan nå at gribe ind, før der sker en udlejning. Kommunerne kan med lovforslaget vælge at indføre den, og det vil jo betyde, som det også er nævnt, at kommunerne får 30 dage til at gennemgå ejendomme, der er mere end 40 år gamle, og som ikke har været udlejet i 1 år. Og for at svare den konservative ordfører er det sådan, at begge forhold skal være opfyldt. Langt de fleste af de boliger, vi har, både i de kommuner, som sandsynligvis vil indføre den her ordning, men også i det hele taget, er jo ældre boliger. Hvis man tager en kommune som Lolland, er det, så vidt jeg husker, 96 pct. af deres boligmasse, der er bygget for mere end 40 år siden, og som så er omfattet af den her ordning. Så det er altså langt størstedelen af dem, og vi tror, den bedste måde at indramme det på, er, at man rammer de boliger, som reelt er nedslidte, samtidig med man stadig væk kan have udlejning af eksempelvis nyere boliger på almindelige vilkår. Det kommer til at fungere på den måde, at når kommunen får en anmeldelse om udlejning, kan man vælge at gennemføre tilsynet efter byfornyelseslovens § 75, der fastsætter kommunens pligt til at føre tilsyn med boligerne, hvis der skønnes at være sundheds- eller brandfare. Efter tilsynet vil kommunen kunne godkende udlejningen, kondemnere boligen eller indbringe væsentlige vedligeholdelsesmangler for huslejenævnet. Hvis tilsynet ikke har givet tilstrækkeligt grundlag for en kondemnering, men der er en stærk formodning om, at ejendommen er kondemnabel, kan kommunen nedlægge et såkaldt § 80-forbud, hvilket vil forhindre ændring i den retlige og faktiske råden over ejendommen. Det betyder, at ejeren ikke må leje ejendommen ud, før kommunen har taget nærmere stilling til ejendommens tilstand – det kan f.eks. være at udtage prøver i forbindelse med skimmelsvamp. Hvis kommunen ikke mener, at boligen er kondemnabel, men i stedet mener, at ejendommen har væsentlige vedligeholdelsesmangler, kan de indbringe sagen for huslejenævnet, der kan tage stilling til spørgsmålet. Indbringelsen af vedligeholdelsesmangler vil ikke forhindre udlejningen, men sikre, at der bliver taget hånd om manglerne, så boligen ikke inden for den nærmeste fremtid vil blive kondemnabel. For at sikre overholdelse af anmeldelsesordningen foreslås der indført bødestraf, hvis udlejeren ikke har anmeldt boligen eller har tilladt indflytning inden udløbet af de 30 dage. Enhedslistens ordfører spurgte til størrelsen af bøder, og den vil som udgangspunkt være 10.000 kr., men det vil selvfølgelig være op til domstolene at tage stilling til det; hvis der kan være skærpede omstændigheder, gentagne tilfælde eller lignende, så ligger det selvfølgelig også hos dem, men i udgangspunktet er det altså i størrelsesordenen 10.000 kr. Kommunerne får med ordningen mulighed for at gennemføre genhusning på ejerens regning, hvis boligen er kondemnabel og anvendelsesordningen ikke er overholdt. Som reglerne er nu, kan en boligspekulant udleje en dårlig bolig og tjene på lejen, indtil kommunen kondemnerer boligen. Derfor kan der opkøbes og udlejes nye dårlige boliger, mens kommunen skal betale for at få lejerne genhuset i ordentlige boliger. Ordningen skal styrke kommunerne og gøre det muligt at holde ejerne økonomisk ansvarlige for konsekvenserne af at udleje dårlige boliger. Det er vigtigt for mig, at alle skal kunne bo under anstændige forhold, og det er helt uacceptabelt, at der bor mennesker i sundheds- og brandfarlige boliger. Derfor håber jeg også, at de relevante kommuner vil tage den her ordning til sig og bruge den aktivt. Jeg synes sådan i al beskedenhed, at vi tager et ret stort skridt i forhold til at sikre, at man eksempelvis på Lolland-Falster eller i andre kommuner ude i vandkanten får mulighed for at stoppe noget af problemstillingen i forhold til den flytten rundt på borgerne, kan man sige, mellem kommuner, som tit vender den tunge ende nedad, altså at vi sådan set lykkes med at give dem den mulighed – og at vi giver dem konkrete redskaber til også at sikre, at de nemmere kan få et overblik over deres befolkninger og nemmere kan skabe byudvikling i deres område. Så alt i alt synes jeg egentlig, at det her er et rigtig godt stykke lovgivning, og jeg er også glad for alle de positive bemærkninger. Vi skal selvfølgelig nok tage imod og svare på spørgsmål, og vi ser frem til at svare på spørgsmålene fra hr. Lars Boje Mathiesen. Tak for ordet.
Tak for det. Der er ikke nogen korte bemærkninger til ministeren. Da der ikke er flere, som har bedt om ordet, er forhandlingen sluttet. Jeg foreslår, at lovforslaget henvises til Boligudvalget. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg dette som vedtaget. Det er vedtaget.
Forhandlingen er åbnet. Den første ordfører er hr. Henrik Møller fra Socialdemokratiet.
Forslag til lov om ændring af lov om midlertidig regulering af boligforholdene – det får mig sådan til at tænke på et kursus, jeg engang var på, hvor der var en formulering, der hed: En mulig behovsorienteret tværsektoriel temaplanlægning. Den kunne sådan set bruges til alt. Det var et miljøkursus, men det kunne i og for sig have været hvad som helst. Det er mere det der med den sproglige finurlighed. For det, det jo i bund og grund går ud på her, er et spørgsmål om bopælspligt i nyetablerede boliger, der i lokalplanen er fastlagt til helårsbolig. Det er lidt mere mundret, men alligevel også sprogligt sådan, at man lige måske skal kigge på det en ekstra gang. Men man kan sige, at det her jo er et forsøg på at give nogle af de kommuner, hvor der er en stor efterspørgsel på boliger, et redskab, når de fremadrettet skal lokalplanlægge boliger efter 2021, altså fra den 1. januar 2021. Så giver vi det redskab, at når man laver en lokalplanlægning, hvor der bliver lagt op til, at det er helårsboliger, så kommer der sådan set også en bopælspligt. Men det er også sådan, at man kan anvende det her, når ibrugtagningstilladelsen er givet. Det vil sige, at vi strammer lidt op, således at man i og for sig ikke investerer i de her boliger og lader dem stå tomme igennem længere tid, uden at der kommer beboere i dem. Det er det, vi med det her lovforslag lægger op til. Og det er som sagt noget, kommunerne selv har en mulighed for at anvende, så det er i og for sig ikke et krav, vi stiller til kommunerne. Det er som sagt primært tænkt i forhold til de kommuner, hvor der er en stor efterspørgsel på boliger. Der er det jo ulogisk et eller andet sted, at der kan stå nogle tomme boliger, som nogle rent faktisk har behov for. Det, man kan sige, der ligesom kan være truslen i det her, er jo, at hvis ikke udlejer eller dem, der ligesom ejer den her bolig, er i stand til at kunne opretholde den bopælspligt, så har kommunen efter 6 uger mulighed for at kunne placere nogle i den her bolig. Mon ikke det er motivation nok til rent faktisk at sørge for, at de her boliger også bliver brugt til boliger. Vi skal fra Socialdemokratiets side anbefale lovforslaget.
Tak. Der er ikke nogen korte bemærkninger. Tak til Socialdemokratiets ordfører. Den næste ordfører er fru Heidi Bank fra Venstre.
Tak for det. Jeg vil undlade at læse det lange navn på lovforslaget op, som Socialdemokratiets ordfører lige har gjort. I Venstre er vi optaget af, at vi udnytter boligmassen klogt, og at vi gør, hvad vi kan for at sikre, at der er et godt og et varieret udbud af boliger. Det er også sådan, at boligpolitik beror på et samspil mellem det nationale og det kommunale, herunder hvilke prioriteringer en kommune har haft i forhold til boligtyper og -størrelser, og på, at der er et marked, hvor investorer, f.eks. pensionskasser, har lyst til at investere. Ser vi på nyopførte helårsboliger over en 10-årig periode, hvilket Boligministeriet gjorde tilbage i 2017 – der havde det et lidt længere navn, og det hed også noget med Transportministeriet – viser det sig, at det er under 1 pct. af boligerne, der er opført mellem 8 og 10 år før, som bliver tomme over en længere periode. Tom skal her bl.a. forstås på den måde, at boligen f.eks. bruges af en borger, som har sin familie i Jylland, men som altså har brug for en bolig i København. Så der er altså ikke nødvendigvis tale om en bolig, som står fuldstændig tom, og som bare er et spekulationsobjekt. Der er tale om, at der ikke er registreret en fastboende borger på adressen. I samme analyse fastslår ministeriet også, at det ikke er hensigtsmæssigt at gennemføre, fordi udbuddet af boliger vil påvirkes negativt. Derfor har vi brug for at få belyst, om forslaget bider sig selv i halen, og om vi får færre boliger i stedet for flere. Hvad er der sket siden 2017, siden vi nu ser det her lovforslag? Vi er bekymrede for det bureaukrati, der ligger i forslaget, for indgriben i den personlige ejendomsret, for mangel på forståelse for den risiko, der løbes, når der bygges nyt, for den fleksibilitet, der kan være behov for i forhold til at sælge og udleje boliger, og for risikoen for tvangsudlejning eller tvangssalg, når boligerne står færdig, hvis de ikke kan sælges med det samme, med de nævnte negative konsekvenser for udbuddet af boliger. Vi er bekymrede for, om forslaget mindsker mobiliteten, og for, om danske familiers behov for at indrette sig efter, hvor der kan findes arbejde, påvirkes negativt. Det gælder for familier med én part, der er nødt til delvis at bo langt væk fra familien, men som ikke kan leve op til f.eks. Københavns Kommunes krav om 180 overnatninger for at få dispensation til en bolig uden bopælspligt. Vi er jo en del på Borgen, der har glæde af en bolig i København, også selv om vi ikke kan leve op til de 180 dages krav. Omvendt er vi enige i, at det er uhensigtsmæssigt, hvis der spekuleres i at lade lejligheder stå ubrugte hen. Det er så bare heller ikke det, vi har indtryk af sker. Men vi ser frem til en rigtig god drøftelse, som er løsningsorienteret og vil se på de udfordringer, som specielt Københavns Kommune – sådan som vi læser det – har på det her område.
Tak til Venstres ordfører. Den næste ordfører er fru Mette Hjermind Dencker fra Dansk Folkeparti.
Tak for det. Forslaget går ud på at sikre, at nyetablerede boliger, der i en lokalplan er fastlagt til helårsboliger, skal kunne pålægges at tages i brug, fra kommunalbestyrelsens tilladelse til ibrugtagning foreligger. Behovet for at fremsætte lovforslaget beror jo på, at der er nogle, der køber boligerne som investeringer og ikke for at bo der eller udleje dem, og at de dermed står tomme, og det er et ressourcespild, som vi i Dansk Folkeparti gerne vil være med til at bekæmpe, så vi kan imødekomme det enorme pres, der er på boligmarkedet i de større byer. Så derfor støtter Dansk Folkeparti op om forslaget.
Der er ikke nogen korte bemærkninger. Tak til Dansk Folkepartis ordfører. Den næste ordfører er hr. Jens Rohde fra Radikale Venstre.
Ellers er det bare mig, der er vokset nedad. Jeg afslører næppe den store overraskelse ved at sige, at vi støtter forslaget, egentlig også med baggrund i det, som fru Mette Hjermind Dencker så rigtigt påpeger, nemlig det ressourcespild, der er. Det her er jo et storbyproblem – det er landets fire største byer, der har udfordringen – og det er ikke rimeligt, at det, der i lokalplanen er tilsigtet til at skulle være helårsbeboelse, ikke bliver brugt som helårsbeboelse, men som investeringsobjekter. Så det kan vi godt støtte, ikke mindst i lyset af at jeg altid synes, det er en god idé, når vi afgiver magt herindefra og lægger det ud til kommunerne og lader dem selv træffe beslutningerne om, hvad der er behov for, og det burde Venstre jo sådan set også være særdeles begejstret for. Jeg kan da i hvert fald som tidligere Venstremand huske, at et mantra, der altid kunne få os op at ringe i Venstre, var, når man sagde »decentralisering« og lod kommunerne selv beslutte. Så jeg håber da, at Venstre også kommer med på det her glimrende forslag fra ministeren. Tak.
Tak, og det gav anledning til en kort bemærkning fra fru Heidi Bank.
Jeg synes jo lidt, at jeg kan høre på ordføreren, at det bliver italesat, som om det er et storbyproblem. I den rapport, der ligger tilbage fra 2017, og som er udarbejdet af ministeriet selv, står der ret klart, at det her er et problem, som København har. Det er ikke en udfordring, som man – sådan som jeg har læst det – har i nogen af de andre store byer, vi har, altså Aarhus, Odense og Aalborg. Jeg synes samtidig, når der så også står i analysen, at der er en udfordring, i forhold til at det her muligvis kan give færre boliger, at jeg godt kunne tænke mig at høre Radikales holdning til det, hvis det her forslag i sidste ende resulterer i færre boliger. For det er jo en af de bekymringer, vi har. For vi er jo helt enige i, at det er en god idé at lægge ting ud til kommunerne.
Ordføreren.
Ja, nu betragter jeg også København som en storby, og det er jo så et potentielt problem for andre storbyer. Altså, det er jo der, man vil kunne se problemstillingen. Jeg ved godt, at det her er meget centreret omkring København. Hvad de færre boliger angår: Jeg har simpelt hen svært ved at finde logikken i, at det skulle give færre boliger, at man sørger for, at de boliger, der rent faktisk er der, ikke står tomme. Så kan Venstres ordfører ikke forklare mig logikken i det? For jeg har også læst det, og det giver simpelt hen ikke nogen logisk mening for mig.
Fru Heidi Bank.
Nu har jeg jo ikke skrevet rapporten fra Boligministeriet, men sådan som jeg forstår det, handler det jo om, at investeringslysten kan blive mindre. Det handler ikke om de boliger, der nu er, for der har ordføreren fra Radikale selvfølgelig ret i, at det, hvis man bare tager dem en til en og udlejer dem, så vil give mere. Men hvis der simpelt hen bliver bygget færre, fordi det skaber et mindre incitament til at bygge, så er der jo en bekymring der. Men vi er jo meget villige til at se på det her. Men jeg regner jo også med, at ordføreren fra Radikale anerkender, at en del af udfordringen, når vi netop lægger det ud til kommunerne, også er, hvis man f.eks. prioriterer at bygge få boliger, som er meget store og meget luksusagtige, et sted, hvor man måske har brug for lidt mindre boliger som f.eks. i Københavns Kommune.
Ordføreren.
Men jeg har svært ved at forestille mig en mindre investeringslyst i f.eks. København, for det er en god forretning at investere her. Og igen: Vi lader det jo være op til kommunerne selv til at håndtere, om der er en problemstilling, eller om der ikke er en problemstilling, og det synes jeg i decentralismens navn er ganske fremragende. Så uagtet at lovforslaget har et lidt sjovt navn, støtter vi det.
Der er ikke flere korte bemærkninger. Tak til Radikales ordfører. Og den næste ordfører er fra Socialistisk Folkeparti, fru Halime Oguz.
Tak, formand. I SF har vi længe kæmpet for at sikre, at boliger i de boligtrængte kommuner bliver brugt til helårsbeboelse. Derfor fremlagde vi allerede i sidste regeringsperiode et forslag, der skulle forhindre boliger uden bopælspligt i byzoner. Vi ser derfor meget positivt på regeringens lovforslag om bopælspligt for alle nyetablerede boliger, der i en lokalplan er fastlagt til helårsboliger. Det kan efter vores mening ikke være rigtigt, at boliger står tomme i en by som eksempelvis København, hvor tusindvis af studerende hvert år står uden bolig ved studiestart, og hvor helt almindelige lønmodtagere skubbes ud af byen. Vi bliver nødt til at sikre, at boligmassen i vores storbyer udnyttes på den bedst mulige måde, og det er dette forslag en del af løsningen på. Med den nye lov kan vi endelig få lukket det her hul i lovgivningen, hvor nye lejligheder eksempelvis opkøbes af investorer, som ikke tager boligerne i brug til helårsbeboelse, hvilket efterlader en situation, hvor nyetablerede boliger står tomme, mens efterspørgslen efter boliger i vores storbyer stiger. SF stemmer derfor for dette lovforslag.
Tak. Der er ikke nogen korte bemærkninger. Så går vi videre til den næste ordfører, som er fra Enhedslisten, og det er hr. Søren Egge Rasmussen.
Jeg synes jo, det er en god dag at komme videre med det her lovforslag, som har den intention at sikre bopælspligten i de kommuner, som har en prioritet om, at man i lokalplanen præciserer, at der i et boligområde er en bopælspligt. Så det er jo en valgmulighed for de kommuner, som synes, at man skal bygge boliger, for at mennesker skal bo i boligerne, frem for at man skal bygge boliger, for at de skal være et spekulationsobjekt. Og hvis det er sådan, at der er nogle mennesker, der gerne vil have en feriebolig i Danmark, kan man jo som dansker købe et sommerhus, altså hvis det er sådan, at man ikke skal være i Danmark hele tiden. Vi ser nogle problemer i det her lovforslag, for hvor lægger man snittet, når man indfører en ny lovgivning? Og her er snittet så blevet lagt sådan, at hvis man har boligområder, hvor der i lokalplanen er defineret en bopælspligt, og man ikke har startet byggeriet, så vil den her nye lov ikke gælde for de områder. Og jeg synes, det var mere rimeligt, at man lagde snittet der, hvor det var byggeri, som ikke havde en byggetilladelse, som dette nye lovforslag skulle være gældende for. For når kommunen har fastlagt en lokalplan og kommunen har taget en politisk beslutning om, at der skal være bopælspligt, så er det det, man ønsker. At man så indtil nu har en for vattet lovgivning, som ikke i tilstrækkeligt omfang kan sikre, at det bliver efterlevet, er så en anden sag, men kommunen har jo ligesom defineret, at i dette område skal der være bopælspligt. Så jeg synes ikke, man laver lovgivning med tilbagevirkende kraft, hvis det var sådan, at man ændrede det her til at være gældende på den måde, at det gælder for alle kommende byggerier, som endnu ikke har en byggetilladelse. Jeg kan godt se, at hvis man har noget, hvor der i lokalplanen er en bopælspligt, og vi har de her vattede regler, som gør, at man kunne planlægge efter, at der er nogle af de her boliger, som bliver ejet af udenlandsdanskere, og man har fået en byggetilladelse, så er man i en anden situation. Så snittet for, hvornår den her lov starter med at være gældende, synes jeg ikke er rigtigt i lovforslaget. Så kan jeg også se, at der lidt er et hul, for den her nye lovgivning skal så ikke gælde, hvis man har sat sin bolig til salg. Og hvis nu man tænker, at man egentlig ikke har lyst til at sælge sin bolig, og sætter den til salg for den dobbelte pris af, hvad den egentlig er værd, så vil den nye lovgivning ikke være gældende for den bolig. Det synes jeg heller ikke er rimeligt. Så jeg synes lidt, at der er en mangel i lovforslaget. Og det er jo sådan set også noget af det, som er at finde i nogle af høringssvarene, hvor Københavns Kommune har nogle ønsker til det. Så jeg synes, at vi i udvalgsbehandlingen burde ændre lidt på lovforslaget. Men ellers synes jeg, det er rigtig godt, at man støtter de kommuner, som ønsker, at der skal være en bopælspligt på nyt byggeri. Og det her er jo ikke kun noget, som kan have betydning for København. Det her kan lige så vel være noget, som kan have betydning for nye byvækstområder i Aarhus, Aalborg og Odense. Det kunne også være andre byer, og det kunne være nogle omegnskommuner i København, hvor det her sådan set også kunne have væsentlig betydning.
Tak. Der er en kort bemærkning fra hr. Jens Rohde.
Umiddelbart kan man jo synes, at det eksempel med, at man så kunne sætte sin bolig til salg til det dobbelte, lyder lidt søgt. Men det kan man jo ikke udelukke at der er nogen der vil spekulere i. Så spekulerer jeg bare på, hvad løsningen så skulle være i lovforslaget. Har hr. Søren Egge Rasmussen et bud på løsningen af sådan et potentielt problem?
Hr. Søren Egge Rasmussen.
Nej, det har jeg ikke entydigt. Jeg læste bare lovforslaget, og så tænkte jeg, at det her da kan omgås. Så kan man jo have sådan en lille boligannonce et eller andet meget lille sted på en hjemmeside om, at man gerne vil sælge sin bolig, og så skal man ikke efterleve en bopælspligt. Det kunne være en nem måde at omgå det på. Altså, vi er inde på noget her, hvor der jo er nogle, som snor sig. Så når der bliver vedtaget lovgivning, er der jo sikkert nogen, der fortsat vil tænke, at de gerne vil have en bolig, der står til rådighed i København, og som så er her meget kort tid. Det er jo derfor, at problemet er opstået; det efterspørger nogle mennesker. Man kunne jo også vælge at besøge København og indlogere sig på et hotel. Det er jo en anden mulighed. Man behøver ikke at eje det sted, man sover. Man kan jo sådan set booke et værelse på et af hotellerne, hvor jeg har hørt, der er ledig kapacitet.
Hr. Jens Rohde.
Det er fint nok, hvis man så går med på den præmis der; det er godt nok alt sammen. Men jeg er også nødt til at spørge om, hvordan vi så løser den problemstilling. Jeg har bare vanskeligt ved at se, hvordan man kan løse det. Man kan jo ikke forbyde folk at sætte deres bolig til salg. Og vi kan jo heller ikke diktere en pris på den bolig. Det ville blive rimelig omfangsrigt. Så det er mere et spørgsmål om, hvis nu hr. Søren Egge Rasmussen har ret i den præmis, og det siger jeg ikke at han ikke har, hvad vi så skal gøre ved det.
Ordføreren.
Jamen så har ordføreren lige bevist, at jeg har påpeget et hul i det lovforslag, som lige er blevet fremsat, og så er det jo, at udvalgsbehandlingen og spørgsmålene til ministeren skal afdække, om vi kan komme tættere på, at man ikke omgår loven ved bare sådan proforma at sætte sin bolig til salg for at omgå bopælspligten.
Så er der en kort bemærkning fra fru Heidi Bank.
Nu hørte jeg lige en bemærkning, der faldt i debatten med spørgeren fra De Radikale, om, at man bare kan bo på hotel, hvis man har et arbejde i København, men – som jeg forstår det – har noget familie i Jylland. Jeg kunne godt tænke mig at høre Enhedslistens ordfører: Mener Enhedslistens ordfører, at folketingsmedlemmer også bare skal bo på hotel?
Ordføreren.
Nu nævnte jeg ikke arbejde – jeg talte sådan set om, når man besøger København. For der kan jo være nogle, der som et investeringsprojekt har en lejlighed i København og besøger København meget sjældent og så overnatter der. Jeg er godt klar over, at der er en anden kategori, der indbefatter folk, der arbejder i København og bor i Jylland, og at folketingsmedlemmer tilhører den kategori. Folketinget har så købt lejligheder, og man er i København kommet frem til, at der ikke er en bopælspligt. Tidligere har det været sådan, at hvis man var midlertidigt folketingsmedlem, kunne man bo på hotel, og der har også tidligere været andre ordninger, hvor folketingsmedlemmer kunne eje en bolig. Så jeg er godt klar over, at vi har et dilemma her, og at vi også har et problem med, at folk, der har midlertidigt arbejde, i så høj grad skal pendle, og det løses jo på forskellig vis. Der er også nogle mennesker, der lejer et værelse ud til folk, der pendler til København og arbejder her over 3-4 dage. Det findes også.
Fru Heidi Bank.
Jeg er glad for at høre, at Enhedslisten anerkender, at der faktisk er nogle mennesker, der står med et reelt problem i forhold til at få deres hverdag til at fungere. Enhedslisten hørte måske, at jeg i mit indlæg sagde, at Københavns Kommune har en regel om, at man for at kunne få en bolig, hvor man ikke behøver registrere sin adresse, skal opholde sig mindst 180 dage i boligen. Hvor mener Enhedslisten at snittet skal ligge, hvis man har brug for en bolig? Mener Enhedslisten, at reglen om de 180 dage fungerer, eller mener Enhedslisten, at tallet skal være et andet?
Ordføreren.
Jeg er sikker på, at der er mange, der har brug for overnatning i København, som løser det ved at leje et værelse. Altså, dilemmaet er jo, hvis man er ude i noget, hvor man skal lægge beslag på en hel bolig, fordi man er i København halvdelen af tiden. Der skal vi være helt bevidste om, hvad det er for nogle boligproblemer, der kan være i storbyerne. Men det her lovforslag har jo mere som intention at sikre, at penthouselejligheder ikke bare bliver spekulationsobjekter, som nogle udlandsdanskere ejer og meget sjældent benytter.
Tak til Enhedslistens ordfører. Den næste ordfører er fra Det Konservative Folkeparti. Fru Katarina Ammitzbøll.
Tak. I L 9, nærværende lovforslag, vil regeringen give kommunerne mulighed for at tvangsudleje private nyopførte boliger, hvis der ikke er fundet en permanent lejer inden for bare 6 uger. Hensigten er at styrke en effektiv udnyttelse af boligmassen. Det giver selvfølgelig god mening at sikre flere boliger til danskerne, og særlig som valgt i hovedstaden vil jeg sige, at der jo ofte er et boligproblem, i hvert fald i forhold til knaphed, som er en udfordring for mange. Men nærværende lovforslag indeholder nu altså nogle bekymrende tiltag. Lovforslaget baserer sig på et notat fra 2017, hvor der i København i januar 2017 var ca. 2.600 tomme boliger i den del af boligmassen, der ikke var omfattet af bopælspligt. Heraf var de ca. 45 pct. i nyopførte boliger, som dette lovforslag forsøger at ramme. Tallene er præget af, at der dengang var en del færdiggjorte boliger i 2016, boliger, som endnu ikke havde fundet en permanent beboer. Så selv om regeringen har en målsætning om at skabe 110.000 nye boliger i de største byer inden 2023, er der altså en risiko for, at det på baggrund af det her lovforslag bliver mindre attraktivt at investere i private boliger i alle byer, der er omfattet af den her boligreguleringslov, og det kan risikere at spænde ben for regeringens ambitioner. For det bliver simpelt hen mindre interessant at investere. Men der er nogle bemærkninger i lovforslaget, og de oplister her på en god og systematisk vis ulemperne for henholdsvis stat, kommuner og regioner – og der er ingen. Men dem, der bliver ramt, er de private ejendomsejere, der ifølge bemærkningerne bliver ramt af ganske væsentlige administrative omkostninger. Det er estimeret til mindre end 4 mio. kr., dog uden yderligere bemærkninger om, hvordan man er nået frem til dette beløb. Det er lidt uigennemskueligt, hvordan de administrative omkostninger er fastsat. Så Det Konservative Folkeparti vil nu her i det kommende udvalgsarbejde bede om at få estimaterne vedrørende private ejendomsejeres administrative omkostninger oplyst yderligere. Der er ikke sat et succeskriterium ind i loven. Det ville jo måske være meget nyttigt, når man laver en lov, at tænke på, hvad det så er, man forventer skulle være effekten. Det er altså ikke angivet, hvor mange ekstra boliger L 9 vil skabe. Et gæt kunne faktisk være ingen, dels fordi boligerne inden for et par år bliver beboet, dels fordi loven vil gøre det mindre attraktivt at bygge nyt, ikke bare i de større byer, men i alle kommuner, der er tilsluttet boligreguleringsloven. Så på en eller anden måde er det lidt at skyde gråspurve med kanoner uden at vide, om man vil ramme. I København er det ca. 43.000 boligenheder, og under 1 pct. står formentlig tomme i kortere tid. Det skyldes ofte, at det jo også tager lidt tid at sælge en bolig, nogle gange længere end 6 uger. I den eksisterende boligregulering, her § 48, er det ganske rigtigt, at der er en frist på 6 uger til at anmelde en ny beboer ved flytning fra ejerlejlighed til andelslejlighed. Men den gælder ikke, hvis man ikke inden for tidsfristen har kunnet afhænde boligen. Danske ejendomsejere havde anslået 6 måneder, altså væsentlig længere end de 6 uger, regeringen lægger op til. Så kommunal tvangsudlejning af private nyopførte boliger efter 6 uger er ikke en proportionel straf i forhold til en urimelig kort tidsfrist til at finde en fast beboer til en ny bolig. Derfor kan vi altså ikke bakke op om lovforslaget i dets nuværende form.
Tak for det. Der er ikke nogen korte bemærkninger til De Konservatives ordfører. Den næste ordfører er fru Mette Thiesen fra Nye Borgerlige.
Tusind tak. Og tak til den konservative ordfører for opridset af lovforslaget. Nye Borgerlige støtter ikke dette lovforslag. Tak.
Der er ikke nogen korte bemærkninger. Vi er nu igennem ordførerrækken, i hvert fald de tilstedeværende ordførere, så den næste, der får ordet, er boligministeren.
Tak for det. Nu bliver jeg også nødt til at køre talerstolen lidt ned. Tak for den positive modtagelse det meste af vejen rundt. Det her lovforslag betyder, at nyetablerede boliger, der i en lokalplan er fastlagt til helårsboliger, også bliver omfattet af reglerne om bopælspligt, så snart der foreligger en ibrugtagningstilladelse. Formålet er at styrke en effektiv udnyttelse af hele boligmassen. Det er et faktum, at der findes nyetablerede boliger, som ikke er taget i brug, selv om de er indflytningsklare, og selv om de i en lokalplan er fastlagt til helårsboliger. Årsagerne hertil kan være mange, men vi skal ikke have halvtomme boliger spredt rundtomkring i vores byer, fordi flere og flere boligejere har råd til at eje flere boliger, som de ikke bruger. Der er brug for redskaber til at udnytte hele boligmassen på den mest effektive måde. Det er derfor, vi har lavet regler om bopælspligt, som gælder for boliger, som hidtil har været anvendt til helårsboliger. Reglerne sikrer, at de boliger, der har været anvendt til helårsboliger, ikke forsvinder fra boligmassen. Det, vi foreslår nu, er, at udvide reglerne til at udnytte den del af boligmassen, som er klar til at blive taget i brug, til helårsboliger. Det mener vi er rimeligt. Man kan f.eks. forestille sig en opgang med to nyetablerede boliger, hvoraf den ene er taget i brug til helårsbolig, mens den anden står tom. Hvis den førstnævnte bolig bliver tom, vil den i dag være omfattet af reglerne om bopælspligt, og ejeren skal sørge for, at boligen fortsat bebos. Den anden lejlighed vil i stedet fortsætte med at være tom, som reglerne er i dag. Det ændrer vi på nu, og det er rimeligt, for vi taler om boliger, der er etableret på baggrund af en lokalplan, hvor kommunalbestyrelsen har stillet et krav om, at boligerne skal anvendes til helårsbeboelse. Bygherren har opført boligbyggeriet, velvidende at der er tale om helårsboliger, og har i øvrigt selv ansøgt om en byggetilladelse til at opføre helårsboliger. Og så kommer køberne, som også får at vide, at disse boliger er fastlagt til helårsboliger. Når reglerne er fastlagt på forhånd og alle har kendskab til dem, synes jeg, det er rimeligt, at vi kræver, at de boliger, som opføres f.eks. i de store byer på de få byggegrunde, der er tilbage, også rent faktisk anvendes til at imødekomme den aktuelle boligefterspørgsel. I regeringen ser vi lovforslaget i sammenhæng med de kommende lokalplaner med titusindvis af nye boliger, som vil blive bygget i de kommende år. Vi vil give kommunalbestyrelserne et redskab, der vil understøtte deres beslutning om at opføre helårsboliger. Så overlader vi det naturligvis til den enkelte kommunalbestyrelse at beslutte, om de vil anvende ordningen. Lovforslaget vil ikke indebære noget tvangssalg af nye boliger. Hvis ejeren har sat sin bolig til salg, er det rimeligt, at boligen ikke tages i brug, da det vil besværliggøre salgsprocessen og muligvis påvirke prisen. Hvis der er tale om et lejemål, er situationen anderledes. Det vil også være i udlejerens interesse at få anvist en lejer. Derfor foreslår vi ikke, at disse boliger undtages forordningen. Forslaget vil ikke finde anvendelse for boliger, der er fastlagt til helårsbeboelse i en lokalplan, der er endelig vedtaget og offentligt bekendtgjort før den 1. januar 2021. For disse boliger vil de hidtidige regler finde anvendelse. Samlet set synes jeg, der er tale om, at lovforslaget på en fin måde har balanceret de forskellige hensyn, der er på spil, når der er tale om regulering af bopælspligt vedrørende nyetableret boligbyggeri. Derfor vil jeg sige tak for behandlingen. Jeg vil så bare, fordi der var et konkret spørgsmål undervejs fra Enhedslistens ordfører, sige, at man jo allerede i dag, som jeg er oplyst, har mulighed for fra kommunens side at gribe ind over for folk, der sætter boliger til salg på en måde, hvor det er tydeligt, at man ikke er interesseret i at sælge dem. Men det skal vi selvfølgelig nok også give en skriftlig opfølgning på, hvis ordførerne rejser det spørgsmål. Tak for ordet.
Der er ikke nogen korte bemærkninger. Tak til boligministeren. Da der ikke er flere, som har bedt om ordet, er forhandlingen sluttet. Jeg foreslår, at lovforslaget henvises til Boligudvalget. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg dette som vedtaget. Det er vedtaget.
Forhandlingen er åbnet, og den første ordfører er fra Socialdemokratiet. Hr. Henrik Møller.
Jeg ved ikke rigtig, om man kan sige, at det her er anden halvleg. Det er i hvert fald anden halvdel af noget, vi har været i gang med. Det er jo sådan, at vi her i foråret indgik en boligaftale, som var med bred opbakning fra Folketingets partier. Med den aftale blev vi jo enige om en ramme på 30 mia. kr. til renovering af de almene boliger i perioden frem til 2026. Det er jo en stor aftale forstået på den måde, at det her er den største samlede investering i den almene boligsektor nogen sinde. Den er til gavn for lejerne, den er til gavn for den grønne omstilling, og så er den til gavn for beskæftigelsen. For at holde hånden under beskæftigelsen og sætte gang i samfundsøkonomien under covid-19 fik vi allerede før sommerferien vedtaget, at der skulle frigives 12 mia. kr. i 2020. Der har vi sikret, at pengene hurtigt kan komme ud at virke til gavn for beskæftigelsen, og ikke mindst, at vi kan komme i gang med at renovere de mange boliger, der står på Landsbyggefondens venteliste. Med det her lovforslag, som vi behandler nu, følger vi op på resten af den aftale, som vi indgik, og det betyder, at vi afsætter 6,4 mia. kr. i 2021 og afvikler den resterende del af Landsbyggefondens venteliste. Vi vil så efterfølgende tilpasse de renoveringsprojekter, der skal være, med ca. 2,2 mia. kr. årligt fra 2022 og frem til 2026 med nye sager. Med det her lovforslag sikrer vi også, at vi får en mere forenklet renoveringsstøtte; at vi får nogle nye regler for sammenlægning, så flere mindre og billige boliger i de større byer bevares; en grøn garanti, der skal sikre flere energibesparelser i de almene boliger; midler til nedrivning, bæredygtighed og digitalisering; forlængelse af nedsat og differentieret grundkapital, så det fortsat er billigt for kommunerne at bygge alment – ikke kun, at det er billigt, men så vi også nu har en længere tidsramme, som kommunerne kan agere efter. Det har jo været et stort problem, at kommunerne fra år til år ikke vidste, hvad rammen var. Vi forventer, at den bliver, hvad den var sidste år. Nu har vi over en længere årrække lagt en ramme, som gør det attraktivt også at bygge alment. Jeg skal også sige, at vi i dag har modtaget oplysning fra øerne omkring den del med mulighed for almene boliger i yderdistrikter. Vi har fået et brev om det her med 100 pct.s anvisningsret fra kommunernes side. Der er fem borgmestre, der har reageret i dag. Man er meget kritisk over for det, og til det vil jeg sige, at det jo ikke er nogen, der har været høringsberettigede, men de har fundet ud af, at det her problem eksisterer. Det vil jeg godt garantere vi tager med ind i de kommende forhandlinger, så vi forhåbentlig kan finde en løsning, også for, at yderområderne føler, at de rammer, vi giver dem i forhold til at kunne lave nogle almene boliger, er hensigtsmæssige og fornuftige for dem. Som socialdemokrat synes jeg, det er svært ikke at være begejstret for aftalen, fordi vi med den ekstraordinære indsats renoverer de 72.000 boliger, som i dag står på venteliste. Vi kan også dermed fastholde en høj boligstandard i den almene sektor, som jo huser omkring en million lejere og dermed er den vigtigste grundsten – eller i hvert fald en af dem – i det danske samfund. For det andet er aftalen grøn med et incitament til at energirenovere vores boligmasse. Det bidrager til den grønne omstilling og opnåelsen af 70-procent-CO 2 For det tredje har vi været med til at holde hånden under beskæftigelsen i en svær situation. Jeg ved godt, der er mange, der siger: Går det egentlig ikke meget godt? Vi skal selvfølgelig hele tiden tilpasse, så vi ikke skaber overophedning eller flaskehalse eller andet, men jeg synes nu trods alt ikke, at det er det, vi hører. Vi hører til gengæld, at de ting, vi bl.a. med den her aftale har gjort, har sikret en god og en stabil beskæftigelse på lige præcis det her område. Man kan sige, at vi også rækker hånden ud til fremtidens lærlinge. I de projekter, der får støtte, skal mindst 15 pct. af de beskæftigede være lærlinge. Med de ord vil jeg sige, at vi fra Socialdemokratiets side sagtens kan anbefale lovforslaget.
Tak for det. Der er ikke nogen korte bemærkninger. Den næste ordfører er Venstres ordfører, fru Heidi Bank.
Tak for det. Så har jeg kørt talerstolen lidt op igen; den kører lidt op og ned her i dag. Med den grønne boligaftale er vi med til at holde hånden under danske arbejdspladser og sikre, at unge kan få en uddannelse inden for byggeriet. Vi er med til at holde hånden under dansk økonomi, og det er der fortsat rigtig god brug for, og det tror jeg på ingen måde at vi har glemt her i Folketinget, hvor vi jo inden for de sidste dage også har flere medlemmer, der er blevet ramt af corona. Med den grønne boligaftale er vi med til at gøre renoveringsaktiviteten grønnere ved at udvælge projekter fra ventelisten med et større potentiale for energirenoveringer ved at indføre en grøn vurdering. Og fremadrettet indføres et nyt grønt støttekriterium, der skal supplere det gældende trangskriterium. Med rammen for renoveringsaktiviteten frem til 2026 fremmer vi, hvis jeg skal sige det sådan lidt i udpluk, sundere boliger – det vil give bedre indeklimaer til gavn for alle – tilgængelighed til gavn for ældre og mennesker med handicap; plads til alle; ombygninger; tilpasning af boliger, hvor det giver mening og er til gavn for flere; og fællesarealer, der vil give tryghed og trivsel. Det er alt sammen noget, vi er rigtig glade for i Venstre, for vi ved, at det her berører rigtig mange mennesker, altså at de har boliger, de kan være stolte af. For aftalens grønne aftryk skal mere specifikt nævnes grøn garanti; fremme af energiforbedringsarbejder med inddragelse af private; mulighed for privat medfinansiering på den lange bane; bæredygtighed; bæredygtige investeringer, der ikke normalt ville være blevet støttet, f.eks. udvikling af klimavenlige byggematerialer; mere genanvendelse – det er jo også noget vi ved erhvervet efterspørger rigtig meget, altså at der er nogle steder, hvor de kan komme i gang, og at der er en efterspørgsel – og digitalisering, der skaber en nødvendig platform til opfølgning på og registrering og dokumentation af de grønne tiltag, ikke mindst for at skabe gennemsigtighed og lette arbejdet i boligforeningerne. Endelig tilgodeses småøer til gavn for lokalsamfundene. Venstre bakker op om, at der ikke skal optages nye opgaver på venteliste, hvis de ikke realistisk kan gennemføres inden for 3 år. Vi mener ikke, det giver mening, hvis beboerdemokratiet skal bruge tid og kræfter på projekter, der ligger urealistisk langt ude i fremtiden. Venstre støtter forlængelsen af reglerne om den kommunale nedsatte differentierede grundkapital. Det giver mening at fremme byggeri af mindre boliger. Venstre støtter også, at de nuværende regler om nedsættelse af friplejeboligleverandørers kapitalindskud i friplejeboliger forlænges. Det giver god mening at ligestille private friplejeboligleverandører med kommunen. Boligaftalen adresserer ombygninger, som ofte medfører sammenlægninger, og at disse fremover som udgangspunkt kun støttes uden for større byer, men selve lovforslaget indeholder en generel stramning af reglerne for sammenlægning i lov om almene boliger. Kommunalbestyrelsernes mulighed for at tillade sammenlægning af boliger begrænses til kun at omfatte boliger i udsatte boligområder. Fremadrettet er det boligministeren, der efter en indstilling fra kommunalbestyrelsen alene kan tillade sammenlægning op til 140 m² uden for udsatte boligområder. Det synes vi er rigtig positivt, men ministeren bedes også forklare, hvorfor udmøntningen af dette punkt i boligaftalen sker med en generel stramning. Er det ikke kun København, der for alvor har en udfordring? Bliver der ikke måske lagt unødigt bureaukrati ind i kommunerne i Danmark? Det kunne vi godt lige tænke os at høre et svar på. Afslutningsvis vil jeg ikke lægge skjul på, at det for Venstre var og er helt afgørende, at aftalen bidrager til, at flere danskere stadig væk har et arbejde at stå op til, at hele Danmark får glæde af arbejdspladserne, og ikke mindst, at det grønne fremmes i byggeriet og den almene sektor. Det har både mennesker og klima rigtig godt af. Det har også været vigtigt for Venstre, at lejernes penge bliver brugt klogt. Derfor kommer vi til at følge, at der bliver rettet op på nogle af de i lovforslaget adresserede udfordringer, som Landsbyggefonden står med. Den del bør vi politisk have fokus på, og det ved jeg også at mange af de andre partier har, for det handler i sidste ende om, at lejernes penge bliver brugt med omtanke. Det var bemærkningerne herfra, men alt i alt er vi rigtig glade for den aftale, der er blevet indgået.
Tak til fru Heidi Bank. Den næste ordfører er fra Dansk Folkeparti, og det er fru Mette Hjermind Dencker.
Tak for det. Jeg kører lige talerstolen lidt ned til gavn for mig selv og hr. Jens Rohde – så slipper vi for at gøre arbejdet to gange! Forslaget her er en udmøntning af boligaftalen om Landsbyggefonden, som vi i Dansk Folkeparti er rigtig glade for at være en del af. Vi er glade for, at der kommer flere tilgængelige boliger for de handicappede og de ældre, og vi er især glade for, at vi i aftalen fik indført midler til opførelse af almene boliger på småøerne. Øerne er i en situation, hvor det kan være svært at tiltrække nye øboere, eftersom den boligmasse, de har på øerne, typisk er huse. Så hvis man vil bosætte sig på en ø, skal man investere i et hus, alternativt leje et, og der er ikke så mange huse, der lejes ud på øerne. Derfor kan det godt være svært at tiltrække nye øboere, for det er jo en stor omkostning at investere i et hus, hvis man så finder ud af, at ølivet ikke lige er noget for en. Så derfor er lejeboliger på øerne kærkomment, og det er noget, som øerne har sukket efter længe. Så er man jo knap så forpligtet, hvis man gerne vil prøve ølivet af uden at tage nogen økonomiske risici. Men en ting, vi er stødt på i lovforslaget, er, at det altså er vigtigt, at vi i forslaget indfører, at der i de almene boliger på øerne skal gælde de samme betingelser i forhold til anvisningsret og forpligtelser for kommunen, som der i øvrigt gælder ved alment byggeri. Så det appellerer vi selvfølgelig til at vi lige kan få indført i forslaget. Og ellers bakker vi naturligvis op om forslaget.
Tak for det. Der er ikke nogen korte bemærkninger. Så er det hr. Jens Rohde fra Radikale Venstre.
Så kan jeg jo lige styrke min selvtillid ved at hæve bordet lidt igen. Jeg kan ikke lade være med at tænke tilbage på uge 5, hvor jeg godt nok tænkte: Ham der boligministeren gider jeg ikke sidde i lokale og lave aftaler med mere. Jeg nævner det, fordi vi i dag har siddet og spist en frokost sammen – og det, der jo er så fantastisk ved det her hus, er, at man kan komme i sådan nogle clash herinde, så besserwisserne, og kommentatorkøbing vurderer, at nu bliver der trukket blankt, og at nu er regnebrættet gjort op, og det kommer de aldrig videre fra. Men der gik jo ikke ret lang tid, før vi alle sammen sad om et fælles bord og lavede den her aftale, som vi behandler her i dag, og jeg tror helt oprigtigt, at alle partier, der deltager i den her aftale, er virkelig glade for den. Vi har alle sammen fået noget, og vi kan alle sammen kan se os selv i den, ikke mindst fordi det jo forbedrer boligforholdene for de mennesker, som jo i dag lever med skimmelsvamp – det er jo ikke kun i private boliger, man ser køkkenhaver; der er jo virkelig store problemer, også i den almene sektor. Så først og fremmest derfor er det en god aftale. Den er også grøn, og den er moderne, fordi der også bliver sat penge af til, at vi får digitaliseret hele vores almene sektor. Det lyder måske så kedeligt, men det har jo ligesom været mit hjertebarn, for det er så vigtigt, at vi får digitaliseret den almene sektor, således at vi også får renoveret i tide og får styr på vedligehold af boligmassen i den almene sektor i fremtiden. Så det lagt sammen med beskæftigelsesformål og -indsatsen og også det, at der efter ønske fra Dansk Folkeparti er kommet nogle ekstra midler ind til, at man kan bygge nogle almene boliger ude i yderområderne, gør jo, at det er en ret fantastisk aftale. Tak til hr. Henrik Møller for en god ordførertale, og tak for at adressere den problemstilling, som sammenslutningen af danske småøer rejser, og som jeg håber ministeren har et svar på eller i hvert fald vil give et svar på under udvalgsbehandlingerne. Så har jeg lige et enkelt spørgsmål, som går på, at jeg forstår det sådan, at der ude i landet er nogle boligforeninger, som grundet coronaen har en lille smule vanskeligt ved at nå at få godkendt deres projekter inden årsskiftet. Så hører jeg noget om, at man så ryger af listen, og hvis det er tilfældet, kan vi så ikke gøre det sådan, at man ikke ryger af listen, eller at der indføres en forlænget frist? Jeg er faktisk ikke klar over, hvordan det præcis forholder sig, det er bare noget jeg bliver mødt med, og det skal jo ikke være sådan, at folk straffes, fordi de ikke kan forsamles – der er jo noget beboerdemokrati og sådan noget, som er inde over det her. Så det synes jeg i hvert fald at ministeren og vi, der nu skal sidde og behandle det her i udvalget, lige skal være opmærksomme på, altså at der ikke er noget, der falder ned mellem to stole. Når det er sagt, så støtter vi det selvfølgelig, for det er en god aftale, og det var også et fint forhandlingsforløb og en god proces, vi havde. Så tak for det, minister - og tak for en hyggelig frokost.
Tak til hr. Jens Rohde. Den næste ordfører er fru Halime Oguz fra Socialistisk Folkeparti.
Tak for det. I SF er vi meget glade for den grønne boligaftale, som er til gavn for både den grønne omstilling og den danske økonomi. Aftalen sikrer, at den lange venteliste for renoveringsprojekter af almene boliger nu endelig er afskaffet, og så har aftalen med den grønne screening af renoveringerne et ekstra fokus på klima- og energibesparelser, hvilket vi i SF har kæmpet hårdt for. Vi er også glade for, at regeringen har valgt at prioritere arbejdet på tværs af ressortområder, da vi i SF tror på, at det giver de absolut bedste resultater, når boligpolitik og klimapolitik samtænkes i aftaler som denne. De mange milliarder, som er afsat i aftalen, er altså både til gavn for boligejeren og vores klima, og så er de jobskabende i en tid, hvor den danske økonomi er presset af coronapandemien. Med aftalen skabes mange nye jobs i byggesektoren, som nu skal energieffektiviseres og gøre boliger mere grønne rundtomkring i hele landet. Det er positivt for vores økonomi og for danskerne, der nu får flere vedligeholdte og grønne boliger. Som en sidebemærkning vil jeg lige tilføje til forslaget, at vi boligordførere for et par dage siden har modtaget en henvendelse fra en række kommuner, hvilket hr. Henrik Møller også var inde på, og de udtrykker en bekymring for forslagets bestemmelse om en kommunal anvisningsret på 100 pct. og altså ikke en anvisningsret på 25 pct., som normalt er gældende for alment boligbyggeri. Vi frygter, at kommunerne vil undlade at iværksætte de nye almene boligbyggerier på småøerne, hvis de skal påtage sig den her forøgede risiko, og derfor er jeg rigtig glad for, at vi tager det op i udvalgsarbejdet. Til sidst vil jeg nævne, at vi i SF er stolte af at være en del af den aftale, som er blevet indgået med et bredt flertal i Folketinget. Det gør aftalen robust, og det sender et godt signal til danskerne. SF stemmer også for forslaget, som udmønter den sidste del af den grønne boligaftale. Tak.
Tak til SF's ordfører. Så er det Enhedslistens ordfører, hr. Søren Egge Rasmussen.
Tak. Jeg synes jo, at det var godt, at vi samlet set kom frem til at afvikle hele ventelisten. Det var nok ikke det, jeg havde forestillet mig at vi kunne nå helt i mål med, da året startede, og jeg synes måske, at man skal dvæle lidt mere ved, hvorfor den der venteliste er blevet så stor. Det er måske, fordi der er et renoveringsbehov på ca. 5 mia. kr. om året. Hvad er det så, aftalen her samlet set kan give? Ja, den gør jo ikke automatisk, at vi løser problemerne fremadrettet, og når man så kigger på, at der indføres regler om, at man kun kan have en venteliste, som svarer til renoveringsstøttemuligheden i 3 år, så er det jo, ligesom om man har bestilt en venteliste, der ikke kan blive for stor. Så kan den kun blive på 6,6 mia. kr. Men hvad nu, hvis det viser sig, at der egentlig er et renoveringsbehov, der er større? Ja, så er det ikke med Landsbyggefondens midler, det kan løses, og der er det jo selvfølgelig interessant, om den her aftale er medvirkende til, at der er anden kapital, der kommer i spil i forhold til at sikre renoveringerne i den almene sektor. Det kan man ikke udelukke, og det er jo sådan set også det, der åbnes op for i aftalen her, og der mangler vi måske lidt at få de, hvad skal man sige, budskaber ud til den samlede boligbevægelse, at der er andre muligheder end Landsbyggefonden, hvis man skal gennemføre renoveringer. Der er selvfølgelig også det langsigtede, hvor man bare har den planlagte vedligeholdelse og man så kommer frem til en eller anden dag efter 20 år, hvor man så kan gennemføre den planlagte vedligeholdelse. Men indimellem opstår der jo også noget uforudset eller der sker en teknologisk udvikling, som gør, at man måske ønsker at renovere mere, eller at beboerne har nogle ønsker til, at der skal ske mere, og er parate til at vedtage budgetter i forhold til det. Så jeg synes, at vi har en opgave i at komme frem til den der ekstra kapital, som der bliver åbnet mulighed for at man kan være med til at finansiere sine renoveringer med, og hvordan vi sikrer, at det bliver en succes. Jeg er jo sådan set samlet set glad for aftalen, og jeg er selvfølgelig også nødt til at påpege, hvad der så ikke helt er kommet i mål. Der må man jo sige, at den boligsociale indsats tidligere er blevet øremærket til nogle bestemte boligområder, og jeg frygter, at der bliver overset nogle problemer, at der bliver overset de sociale problemer, som kan være i bebyggelser med under 1.000 indbyggere, og at de ikke har mulighed for at indgå i nogle planer, hvor de får en støtte. Så ved jeg godt, at ministeren vil sige, at det bare er kommunerne, der skal løse det. Ja, det kan man godt forestille sig, men så er det da nødvendigt, at vi får en kommuneaftale, som afsætter midler til det, eller at vi kommer frem til at forhandle en finanslovsaftale, hvor der prioriteres penge til det. For jeg er sådan set enig i, at det ikke er rimeligt, at det er lejerne, som skal betale for hele indsatsen for de problemer, der måtte være i deres boligområde. Så er der jo sket det specielle, at der var et hjørne, som vi ikke fik aftalt i forhandlingerne, og det er omkring friplejeboliger, som så er puttet ind i det her lovforslag. I Enhedslisten har vi hele vejen igennem været imod de friplejeboligordninger, som blev indført af Anders Fogh Rasmussen, og jeg har under processen op til det her lovforslag stillet nogle spørgsmål. For det kunne jo være, at der var nogen, der havde fundet på nogle gode friplejeboliger, og ud af de svar, jeg har fået, kan jeg altså ikke se, at det er det, der er tilfældet. Det er nogle selvejende institutioner, og hvis vi ikke nedsætter grundkapitalen med det her lovforslag, får de jo så lidt dårligere økonomiske vilkår, og dermed kan man spare 14 mio. kr. Det vil vi sådan set gerne være med til i Enhedslisten. Vi er meget økonomisk ansvarlige, så hvis vi ikke vedtager det hjørne af den her lovgivning, sparer vi 12 mio. kr., og det vil jeg da gerne være med til. Så en opdeling af lovforslaget er sådan set vores ønske, så vi kan stemme imod det hjørne med friplejeboliger. En anden mulighed er, at jeg overtaler alle til at være imod det punkt og får ændret loven, og det deltager jeg gerne i en dialog om. Hvis man ser på tidligere aftaler, har der været øremærket nogle penge. Der har bl.a. været øremærket penge til tilgængelighed på ca. 400 mio. kr. om året, og det går med den her aftale så ned til 273 mio. kr. om året, og der synes jeg altså heller ikke, vi er kommet helt i mål med at løse problemerne. For hvis vi ser på beboersammensætningen og den aldrende befolkning, så er der sådan set et behov for, at vores almene boliger har en høj tilgængelighed, og det er jo nemmest at sikre, når man er i gang med nogle renoveringer. Så der kom vi heller ikke helt i mål. Vi har også sikret nogle lærepladser, og jeg håber, at de bliver i Danmark. Til slut vil jeg sige, at jeg er glad for, at den her aftale samlet set er et plus for den million mennesker, som bor i de 600.000 almene boliger.
Der er ikke nogen korte bemærkninger. Tak til Enhedslistens ordfører. Så er det ordføreren fra Det Konservative Folkeparti, fru Katarina Ammitzbøll.
Alle gode gange tre, det var dejligt, så får man lov til at sætte sig lidt ind i boligområdet. Det er jo et rigtig spændende område, og det er jo rart med lidt afveksling fra sine daglige sager. L 10: Den 19. maj indgik vi jo sammen med regeringen, Venstre, Dansk Folkeparti, Radikale Venstre, SF, Enhedslisten, Alternativet og Frie Grønne – ja, stort set alle sammen – den her grønne boligaftale, og vi synes jo, det er en rigtig god aftale. For vores fokus er jo ligesom også andres på, at det skal være grønt, og at vi skal sikre energibesparende renoveringer af den eksisterende boligmasse. Det er vigtigt, for her halter Danmark faktisk ret langt bagefter, i hvert fald hvis vi ser på det i en EU-sammenhæng i forhold til implementerede direktiver om energieffektivitet. Vi er faktisk på niveau med Malta, og al respekt for Malta, men der er nok lidt lunere, og de har nok ikke helt det samme behov for opvarmning og energitætte boliger, og EU stiller jo også krav om eller opmuntrer i hvert fald til, at vi fra januar 2021 virkelig skal være kommet langt i mål med det her. For 40 pct. af alt vores energiforbrug i EU går f.eks. til at opvarme og nedkøle bygninger, og 75 pct. af boligmassen er ineffektiv. Så når vi får løst tingene her, er der måske også nogle ting, vi kan eksportere udadtil. Men fokus her er på, hvordan vi kan sætte gang i en grøn renovering, bl.a. af den almene boligmasse, og for at sikre det grønne er vi glade for, at aftalen indeholder en prioritering af de energieffektive løsninger. Formuleringen i bemærkningerne er, at der skal være et større potentiale for energieffektiviseringer for de valgte projekter end de øvrige projekter på ventelisten. Der skal i den forbindelse laves en grøn revurdering, som er mere vidtgående end den grønne screening, som projektet fra 2020 skal gennemgå. Vi synes, det er meget tilfredsstillende, at der stilles større krav til energieffektiviseringer fremadrettet. Der er frigivet godt 6 mia. kr. til renoveringer i 2020, og vi ønsker fra Det Konservative Folkepartis side, at det resterende beløb fra 2020-bevillingen overføres til denne lov, hvis 2020-bevillingen ikke opbruges i tide. Derved vil vi sikre et grønt fodaftryk, der er så stort som muligt, i forbindelse med Landsbyggefondens investeringer. Vi er også rigtig glade for, at der er stort fokus på øerne og også på at bevare mindre og billige boliger i de større byer. Byerne skal være for alle. Vi har som ordførere samtidig modtaget en bekymring vedrørende en udbygning af de almene boliger på øerne, hvis det bliver krævet, at kommunerne skal stå for 100 pct. af udlejningen. Vi vil gerne i det kommende udvalgsarbejde kigge på hensigtsmæssigheden i denne del. I dette lovforslag udmøntes så den grønne boligaftale, og vi støtter hermed forslaget.
Der er ikke nogen korte bemærkninger. Tak til Det Konservative Folkepartis ordfører. Den næste ordfører er fru Mette Thiesen fra Nye Borgerlige.
Tak. Nu behøver jeg ikke at justere på den der pult, så jeg kan ikke engang sige noget morsomt om det. Nye Borgerlige støtter ikke det her lovforslag.
Tak. Der er ikke nogen kommentarer til det, så nu er vi igennem ordførerrækken, og den sidste, der får ordet – i hvert fald her fra talerstolen – er boligministeren. Værsgo.
Tak for det. Og tak for den positive modtagelse sådan bredt set. Det er jo selvfølgelig ikke overraskende, da vi har lavet en aftale om det. Jeg vil også kvittere den radikale ordfører og sige tak for middagen og også sige tak for en god aftale og et godt forløb. Man skal huske på, at den her aftale kommer til at have en positiv betydning for beboerne i 130.000-140.000 almene boliger, som konkret får renoveret deres boliger. Det er trods alt lige så mange mennesker, som der bor i Aalborg Kommune. Så jeg synes, der er noget volumen i det her, og det har selvfølgelig ikke nødvendigvis den samme appel til folk, der sidder i »Besserwisserne« eller andre steder, som hvis man har de der store, gode konflikter, men det er jo på den anden side også et billede på det folkestyre, som vi har udviklet i Danmark, hvor vi står sammen ret bredt om at insistere på, at vi skal have en almen boligsektor, som er attraktiv for en bred del af befolkningen, og som også følger med tiden og bliver ved med at virke på den måde, som den skal. Så det synes jeg der er noget positivt i. Jeg skal også byde velkommen til den konservative ordfører på boligområdet – ordføreren er meget velkommen til at blive lidt længere; det er jo fantastisk spændende, det kan jeg ikke være uenig i. Med det vil jeg sige, at det jo er et lovforslag, som udmønter den aftale, vi lavede i foråret. Vi behandler et lovforslag, som vil udmønte de 6,5 mia. kr. i 2021 til afvikling af den resterende del af ventelisten, og på den måde lukker vi den efterhånden berømte venteliste på de her lidt over 18 mia. kr. Der bliver spurgt til, hvorvidt man udgår af listen, hvis man ikke har nået at sende papirerne ind og få skema A-godkendelse i år. Det har jeg ikke hørt skulle være tilfældet; det har i hvert fald ikke været intentionen fra aftalepartiernes side, sådan som jeg har opfattet det, og derfor skal det selvfølgelig heller ikke være på den måde. Der kan være mange årsager til, at man ikke har holdt generalforsamling. Der kan være kommuner, der måske er blevet forsinket i deres arbejde. Det blev vedtaget, at den venteliste skulle afvikles, og så skal vi selvfølgelig finde en måde at afvikle den på, uanset hvordan præcis det bliver, og først og fremmest i tråd med den ånd, der var i vores aftale. Det er jeg sådan set helt enig i, og det finder vi også en vej til. Der blev udtrykt kritik fra Enhedslistens side over, at man nu laver ventelistesystemet om. Jeg tror nu, det kan være sundt nok, for det er jo ikke sådan, at der bliver renoveret for 5 mia. kr. om året – der bliver, så vidt jeg husker, renoveret for omkring 20 mia. kr. om året i den almene boligsektor, og det store spørgsmål er selvfølgelig, hvordan fordelingen skal være, med hensyn til hvor meget der skal finansieres lokalt, altså af boligorganisationerne, og hvor meget der skal finansieres af Landsbyggefonden. Og der vil det jo være sådan, at der vil være en grænse for, hvor meget vi kan finansiere gennem Landsbyggefonden. Vi kan jo ikke både betale 5 mia. kr. om året til renoveringer og hæve rammen for de boligsociale indsatser. Det kan ikke lade sig gøre. Hvis man forudsatte, at man gjorde de to ting samtidig, så ville man jo stå med en meget, meget stor gæld i Landsbyggefonden, også helt frem til 2045-2050. Der tror jeg, det er vigtigt, at vi på en eller anden måde også siger, at der jo kun er de penge, der er, og at vi ikke kan overbelåne Landsbyggefonden, ud over hvad den kan svare selv. Det tror jeg også er vigtigt at holde fast i. Derudover handler loven her om Landsbyggefondens investeringsrammer for de kommende 6 år. Der bliver samlet afsat 11,9 mia. kr. i årene 2022-2026 til den del af udmøntningen, og de skal så tilsvarende anvendes til renoveringsstøtte. Derudover har vi sat gang i investeringsrammer for at målrette rammerne til at skabe mere transparens og tydelige prioriteringer og gøre det nemmere at overskue, hvad for nogle forskellige renoveringsdele som får støtte, og hvor meget. Og så er der en overordnet inddeling i forskellige typer af renoveringer, som går på, at der er ca. 8,1 mia. kr. til ekstraordinære udbedrings- og opretningsarbejder, herunder afhjælpning af sundhedsskadelige forhold, at der er 1,6 mia. kr. til tilgængelighedsarbejder, 300 mio. kr. til ombygning og sammenlægning, 1 mia. kr. til forbedring af fællesarealer, 101 mio. kr. til nye miljø- og klimavenlige løsninger og 40,4 mio. kr. til nye digitale løsninger. Det er altså over de resterende år. Derudover foreslår vi, at støttesystemet ændres, så man forenkler kategorierne, så betalingsprocenten i alle tilfælde udgør 3,4 pct., og driftsstøtte, som Landsbyggefonden også skal yde, foreslås udbetalt med en flad profil, hvilket betyder, at alle beboere får den samme gavn af støtten, uanset om de bor i afdelingen i starten eller ved afslutningen af støtteperioden. Landsbyggefonden vil i forbindelse med vurderingen af ansøgninger inddrage et nyt grønt støttekriterie. Trang og grønne tiltag skal fremover gå hånd i hånd, og hvis to projekter vurderes at have samme behov for renoveringsstøtte, vil det projekt, der er grønnest, få støtten, hvis ikke der er midler til begge projekter. Boligorganisationerne vil i forbindelse med ansøgning om renoveringsstøtte blive nødt til at forholde sig til spørgsmålet om en eventuel fortætning af ejendommen. Det er selvfølgelig især en problemstilling, som er gældende i de større byer. Ud over tilsagn om støtte til renovering af Landsbyggefonden vil man få hjemmel til at yde yderligere tilskud til grønne investeringer. Det drejer sig om 50,5 mio. kr. til udvikling og gennemførelse af forsøg med løsninger, som bidrager til at gøre almene byggerier mere miljø- og klimavenlige, og 5 mio. kr. til udvikling og gennemførelse af forsøg med nye digitale løsninger, der fremmer kvaliteten og effektiviteten ved etablering af drift af alment byggeri. Vi foreslår også en helt ny ordning, der vil give Landsbyggefonden mulighed for at stille en grøn garanti inden for en samlet ramme på 400 mio. kr. Garantien vil gøre det mere attraktivt for almene boligafdelinger at gennemføre energirenoveringsprojekter, også i samarbejde med private aktører. Til nedrivning af almene boliger foreslår vi afsat 266 mio. kr. Lovforslaget indeholder også forslag om ændring af reglerne om sammenlægning af boliger med henblik på at bevare flere små og også ofte billige boliger i de større byer. Med forslaget forlænges de nuværende regler om den nedsatte differentierede kommunale grundkapital frem til 2026 samt de nuværende regler om det nedsatte kapitalindskud i friplejeboliger i forbindelse med friplejeleverandører. Finansieringen af Center for Boligsocial Udvikling vil blive forlænget til 2026 og sikre, at de boligsociale indsatser bliver kvalificeret og virker effektivt. Sidst, men ikke mindst, indeholder lovforslaget initiativer, der skal styrke udbuddet af almene boliger på landets mindre øer, og der ydes tilskud til økommunerne Fanø, Læsø, Samsø og Ærø samt de 27 småøer. I den sammenhæng har jeg også taget imod de bemærkninger, som er kommet fra flere ordførere, og det er selvfølgelig en problemstilling, som vi vil afdække nu her i udvalgsarbejdet, altså spørgsmålet om, hvordan anvisningen fungerer og de enkelte småøers mulighed for at opføre almene boliger i relation til det. Det skal selvfølgelig være muligt, for det skal ikke være sådan, at de anvisningsregler, vi laver, forhindrer, at man reelt får opført boliger på nogen af de her øer. Vi foreslår derudover at give tilsagn til tilskud til nedsættelse af huslejen i almene boliger på småøerne, så det vil medføre, at den månedlige husleje for en gennemsnitlig, nybygget bolig bliver i størrelsesordenen 1.000 kr. lavere, end hvad den ellers ville have været uden tilskuddet. Det er en omfattende aftale, som vi udmønter her, og den skal ses i sammenhæng med de ekstraordinære rammer, som er blevet udbetalt i år, men det her lovforslag ser så fremad på de næste år frem til 2026. Jeg vil bare slutte af med endnu en gang at sige tak til de partier, som er med i aftalen, og som også er til stede her i dag i salen. Jeg synes, det er en rigtig god aftale, vi fik landet, og selv om vi selvfølgelig hver især – nogle mere end andre – kan se nogle steder, hvor den kunne have været bedre, synes jeg, vi fik ramt et punkt, som gav mening for os, og som kommer til at styrke den almene boligsektor som et attraktivt tilbud til en bred gruppe i befolkningen. Så tak for det.
Der er et par spørgsmål. Den første spørger er hr. Søren Egge Rasmussen.
Ministeren har ret i, at det er en store aftale, og den her nybyggerifond, hvor vi så skal drøfte, hvordan vi skal bruge pengene tidligere end tidligere forventet, synes jeg jo er utrolig spændende, og jeg kunne ikke på 5 minutter nå at fremhæve alt. Det lyder næsten, som om ministeren synes, det er en fordel at ændre på ventelistereglerne for at lave noget nyt, og det er jo ikke, fordi vi i Enhedslisten ikke vil, vi vil gerne lavet meget om, men jeg kunne også godt forestille mig, at man gik ind i at lave andre lånetyper for den almene sektor: Hvad med 30-årige lån, kunne det ikke være noget, der blev gængs for at styrke økonomien? Jeg synes, vi virkelig har en forpligtigelse til, at den her grønne garanti er noget, der kommer ud at flyve, fordi det er jo der, hvor man ville kunne være med til at skabe og med til at sikre, at der sker flere energirenoveringer i den almene sektor end dem, som Landsbyggefonden kan være med til at understøtte. Der ligger jo også en forpligtigelse, når man er minister for et ministerium, hvor der er nogle folk ansat – der ligger sådan set en formidlingsopgave der, som vi skal have løst. Kan ministeren se, at det er en særlig opgave, vi har, med ligesom at gøre opmærksom på nye finansieringsvilkår?
Ministeren.
Jamen det er jeg fuldstændig enig i, og det er jo også en stor del af det tilbud, man giver til de afdelinger, som ikke har nogen direkte adkomst til den renoveringsramme, der er for de almene boligselskaber, og som jo i første omgang så vil renovere ca. 72.000 og senere måske, for de resterende, ca. 60.000. Men der er jo stadig i runde tal cirka tre fjerdedele af de almene boliger, som ikke har adgang til de midler, og der er det selvfølgelig især det at kunne gå ind at lave grønne investeringer inden for den ramme. Det er jo lavet sådan, at man har en underskudsgaranti på den måde, at man selv tager de første 20 pct. af tabet, men hvis man har tab udover det, bliver det dækket af Landsbyggefonden. Det er jo lavet matematisk på den måde, fordi vi ønsker os, at der er nogen, der prøver nogle ting af, også noget, som går ud over, hvad det er, revisoren nødvendigvis altid kan godkende, men som også har nogle lidt længererækkende perspektiver. Det håber jeg selvfølgelig også bliver noget af det, der kommer i spil i forbindelse med det her. Jeg mener, at man i boligselskabernes landsforening har nogle ret gode kanaler til at sikre, at man får informationer ud til boligorganisationerne, og sørge for, at alle kan være med ved bordet. Så det er jeg egentlig tryg ved, sådan som det ligger.
Hr. Søren Egge Rasmussen.
Så er der det med friplejeboligerne, som jo ikke kom med i aftalen og derfor er noget, der har været forberedt, og hvor vi er blevet spurgt om, hvad vi mente om det, der var på vej. Der må jeg bare sige, når jeg læser de svar, jeg har fået indtil nu, at jeg har svært ved at se, at det er en fordel at fremme friplejeboliger. Derfor vil jeg høre, om ministeren er med på at dele lovforslaget op i to, så det hjørne bliver ligesom for sig selv, eller om ministeren kommer frem til virkelig at komme med nogle gode begrundelser for, hvorfor vi skal understøtte den slags privat byggeri.
Ministeren.
Jeg er jo glad for, at Enhedslisten kom og gerne ville til at spare penge på de offentlige budgetter; det synes jeg jo er meget positivt, og det skal man også anerkende. Jeg kan ikke på nuværende tidspunkt se, om det giver mening at dele det op, og jeg må være svar skyldig i forhold til hr. Søren Egge Rasmussen. Men jeg forstår selvfølgelig godt, at det, hvis man er imod det, af principielle årsager kan være svært også at se det i forslaget. Men jeg er faktisk ikke klar over, om man kan dele det op på en meningsfyldt måde, det handler jo grundliggende om grundkapitalen, og der tror jeg, det er vigtigt at holde fast i, at der er en ens grundkapital hen over en del år, og at den er så relativt lav, som den er nu, og altså ligger i snit på 10 pct.
Så er det fru Heidi Bank.
Tak for det. Og tak for fremlæggelsen. Jeg stillede et spørgsmål oppe fra talerstolen, og jeg forstår godt, hvis det ikke lige er blevet husket – der er blevet nævnt rigtig mange ting, og der har været mange lange ordførertaler. I forhold til det her med sammenlægninger af almene boliger, forstår jeg godt problemstillingen i København, men det, jeg bare ikke helt forstår, er, at der, som jeg læser teksten, bliver lagt op til, at det, uanset hvilken kommunalbestyrelse der henvender sig om en sammenlægning uden for de udsatte boligområder, er ministeren, der skal give tilladelse til det. Det forstår jeg ikke helt, når jeg ligesom også har indtryk af, at det er København, der står med den her udfordring. Hvad er overvejelserne bag det?
Ministeren.
Jeg tror ikke kun, det er København. Det er generelt både kommuner i hovedstadsområdet, men jo også i andre større byer. Der har der været en tendens til, at man har sammenlagt mange små boliger, som samtidig har været nogle af de allerbilligste boliger. Nu nævner jeg bare min egen hjemby for ikke at skyde skylden på nogen anden specifikt: Der var en situation for nogle år siden, hvor man sammenlagde 200 små lejligheder til 100 lejligheder, og hvor motivationen både fra boligorganisationen og kommunens side var, at man kunne se, at der boede nogle folk der, som var dyre for kommunen, som der var nogle meget store udgifter forbundet med, og som sled meget på boligerne. Jeg tror, vi skal passe på med at sammenlægge så mange små boliger, som der nogle gange bliver sammenlagt. Men jeg har f.eks. været i Hirtshals, og der har de boligområder, hvor de ikke kan leje en fjerdedel af boligerne ud, og der eller i andre mindre byer vil det jo give mening at lave sammenlægninger, hvis det er det, der ligesom får det til at gå op. Men når det handler om vores største byer, hvor der er en kæmpe efterspørgsel efter boliger til en lav husleje, så mener jeg, det er bagvendt, at vi samtidig lukker små lejligheder, og det tror jeg også at ordføreren er enig i. Så er det lavet på den måde, at det er fra ministeriets side – nu er det ikke mig personligt, men den til enhver tid siddende boligminister – der skal gives den konkrete tilladelse til det.
Fru Heidi Bank.
Kunne det ikke være en idé, at man ligesom fik afgrænset, hvilke kommuner det er man har særlig fokus på, for ikke at lægge et unødigt bureaukrati ned over f.eks. de mindre kommuner, som skal have lidt lettere adgang at gøre det her, fordi de ikke har de samme udfordringer i forhold til mangel på små boliger?
Ministeren.
Jo, det kan sagtens være, at det er en bedre måde at gøre det på. Det synes jeg vi skal prøve at tage en drøftelse af. Men det er jo meget forskelligartet, i hvilke kommuner det giver mening. En by som Nakskov har 13.000 indbyggere – det er jo ikke nogen landsby; det er jo en halvvoksen købstad – og der har man alligevel måttet nedrive og sammenlægge en masse boliger, fordi der er en mindre efterspørgsel efter boliger, end hvad der er af boliger. Så på den måde tror jeg, det er vigtigt, at man ikke sætter nogle alt for skarpe grænser op, for der kan være tilfælde, hvor det er også nogle store halvstore byer, som har behov for at tilpasse deres mængde af almene boliger. Men lad os endelig tage en drøftelse af, hvordan det kan gøres på den bedst mulige måde. Jeg tror i hvert fald, det er vigtigt, at vi holder fast i, at man ude i de små samfund, hvor der måske af historiske årsager eller af andre grunde er blevet bygget mange almene boliger, som der ikke længere er efterspørgsel efter, selvfølgelig stadig væk skal have mulighed for at tilpasse det.
Så siger vi tak til boligministeren. Da der ikke er flere, der har bedt om ordet, er forhandlingen sluttet. Jeg foreslår, at lovforslaget henvises til Boligudvalget. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg dette som vedtaget. Det er vedtaget.
Der er ikke mere at foretage i dette møde. Folketingets næste møde afholdes i morgen, torsdag den 5. november 2020, kl. 10.00. Jeg henviser til den dagsorden, der fremgår af Folketingets hjemmeside.