Head ametikaaslased! Austatud Riigikogu! Head Vabariigi Valitsuse liikmed! Head infotunni jälgijad! Alustame 20. aprilli infotundi ja kõigepealt viime läbi kohaloleku kontrolli. Kohaloleku kontroll.
Kohale registreerus 21 Riigikogu liiget, puudub 80. Tänases infotunnis osalevad järgmised valitsusliikmed: peaminister Kaja Kallas, justiitsminister Maris Lauri, majandus- ja taristuminister Taavi Aas. Head ametikaaslased, kuna üheksa teemat on ette registreeritud, siis mul on ettepanek, et me töötaksime järgnevalt nii, et iga küsimuse juures on küsijal üks täiendav küsimus ja lisaks veel üks lisaküsimus. Ma usun, et nii me jõuame üheksa küsimust-teemat läbi käia. Kui see sobib, siis hakkame pihta.
Esimene esimene küsija on Riigikogu liige Helir-Valdor Seeder, vastab peaminister Kaja Kallas, teema on sisejulgeolek. Helir-Valdor Seeder, palun!
Aitäh! Austatud peaminister! Sisejulgeolek on väga lai valdkond, alustades vajalike varude olemasolust ning lõpetades politseinike ja päästjate palkadega. See kõik loomulikult nõuab raha. Aga väga palju on võimalik teha ka ilma rahata. Minu küsimus puudutabki neid sisejulgeolekumeetmeid, mis täiendavat raha ei nõua. Isamaa on algatanud ja teinud erinevaid ettepanekuid, mis puudutavad vaenuliku sümboolika keelustamist. Selles me oleme Riigikogus leidmas ühist keelt ja ma loodan, et homme võetakse see eelnõu ka seaduse kujul vastu. Lisaks sellele me oleme algatanud ja teinud ettepanekuid, et viisade ja elamislubade väljastamine lõpetada või siis viisad ja elamisload [tühistada] inimeste puhul, kes on avalikult üles kutsunud toetama Venemaa agressiooni Ukraina vastu. Samuti [oleme esitanud eelnõu, mille eesmärk on] relvalubade [kehtivuse] peatamine ja [relvade] hoiuleandmise kohustuse [kehtestamine] Valgevene ja Venemaa kodanikele – täpselt samamoodi on tegemist eelnõuga, mis ei nõua eriliselt suuri rahalisi vahendeid. Ka kolmandate riikide kodanike, pean silmas eelkõige Valgevene ja Venemaa kodanikke, valimisõigus kohalikel valimistel [tuleks kaotada]. Väga paljudes Euroopa riikides ongi see keelatud, see ei ole võimalik, olgu see Lätis, kus on suur Venemaa kodanike osakaal, aga ka Prantsusmaal, Saksamaal, Kreekas ja mujal. Minu teada 13 Euroopa Liidu liikmesriigis sellist õigust ei ole. Praktika on näidanud, et see on kujunenud sisejulgeoleku ohuks Eestis. Kas Vabariigi Valitsus toetab neid algatusi ja ettepanekuid, mis ei nõua täiendavaid rahalisi vahendeid ja mis on suhteliselt lühikese aja jooksul rakendatavad ja mis on jäänud siin parlamendis mitmeks nädalaks seisma? Milline on valitsuse seisukoht?
Kaja Kallas, palun!
Aitäh! Esiteks on tõesti hea meel, et parlamendis on leitud üksmeel sümboolika keelustamises. Valitsus sellise eelnõu tõesti Riigikogule saatis ja ma tean, et erinevaid algatusi on teinud ka eri erakonnad, sealhulgas Isamaa. Oluline on, et me leiame siin ühise keele. Loomulikult on ka terve rida muid teemasid, millega me tegeleme. Ma võtaks järjest need teemad ette, mida te esile tõstsite. Viisade ja elamislubade väljaandmine on Venemaa ja Valgevene kodanikele valitsuse otsusega lõpetatud. Neid enam ei anta, nii et oleme seda juba omalt poolt teinud. Loomulikult ei piirata [liikumist] siis, kui perele tullakse külla, selliseid asju piirata ei saa. Aga viisade ja elamislubade andmine Valgevene ja Venemaa kodanikele on tõesti lõpetatud, samamoodi e-residentsuse andmine, seda samuti hetkel ei ole. Mis puudutab relvalubasid, siis relvalubade puhul minu arvates tehti aastaid tagasi suur viga. Reformierakond oli väga selgelt selle vastu, et relvalubade andmisel kaotatakse ära eestikeelne eksam, aga teie erakond minu teada toetas seda. Tõesti, seda eksamit ei pea tegema eesti keeles, nii et meil on tekkinud olukord, kus inimesed, kes eesti keelt ei oska või on teiste riikide kodanikud, saavad seda eksamit teha. Minu arvates see tuleks [keelata]. Ka praegu on riigil relvaloa peatamiseks ja kehtetuks tunnistamiseks julgeoleku ja avaliku korra huvides seaduslikud alused seadustes olemas. Küsisin [selle kohta] ka õiguskantslerilt lihtsalt tuge, mitte konkreetselt ametlikku arvamust. Arutasime sellel teemal, kas näiteks kodakondsuse järgi spordi-, jahi- ja enesekaitserelvade lubade peatamine on põhiseaduspärane. [Leidsime, et] pigem mitte. Aga ma tahan öelda seda, et juba praegu on seaduses olemas võimalused relvalubasid piirata või neid ära võtta inimestelt, kes on ohuks Eesti julgeolekule. Politsei- ja Piirivalveamet väga selgelt vaatab nii-öelda sisse ja selliseid lubasid ei anna, kui oht julgeolekule ja avalikule korrale on olemas.
Nüüd täiendav küsimus. Helir-Valdor Seeder, palun!
Aitäh vastuse eest! Aga ega ma tegelikult head vastust ei saanud. See, et on otsustatud piirata viisade ja elamislubade väljastamist, on üks asi – ma rõhutan, et [üksnes] piiratakse, seda ei ole otsustatud täielikult lõpetada. Aga minu küsimuse rõhuasetus oli ikkagi see, et oleks võimalik ka lõpetada siin elavate inimeste elamisloa või väljaantud viisade [kehtivus], kui nad kutsuvad avalikult üles Venemaa agressiooni toetama. Selleks meil head seadusandlikku baasi ei ole. Mis puudutab relvalubasid, siis sellest on ilmselgelt vähe, kui me räägime venekeelse eksami sooritamise lõpetamisest. Ma räägin ikkagi väga selgelt kõigi Venemaa ja Valgevene kodanike – tegemist on riikidega, kes sooritavad praegu agressiooni Ukraina vastu – kõikide relvalubade peatamisest ja [neilt relvade] ärakorjamisest. See on hoopis midagi muud kui muuta seadust, mis puudutab seda, mis keeles tulevikus tehakse relvaloaks vajalikku eksamit. Mul on palve saada selge vastus, mis on valitsuse seisukoht nende väga konkreetsete algatuste suhtes. Lisaks valimisõigus, millele te viitasite. Paljudes Euroopa riikides on tehtud väga selge vahe, et Euroopa Liidu kodanikel on valimisõigus kohalikel valimistel ja ülejäänutel, kolmandate riikide kodanikel ei ole. Eestis paraku [neil see õigus] on ja see on julgeolekuoht. Selle [õiguse kaotamine] on täiesti kooskõlas Eesti põhiseaduse ja ka rahvusvahelise õigusega. Kas valitsus toetab neid algatusi? Ja mu lisaküsimus on tänase uudise kohta, et politseiameti peadirektor teatas, et vaenuliku sümboolikaga avalikud üritused on 26. aprillist 9. maini keelatud. Kas tõepoolest pärast 9. maid on need lubatud?
Kaja Kallas, palun!
Aitäh! Jaa, viisade väljastamine ja elamislubade väljastamine – selle otsuse me tegime, nende väljastamine on lõpetatud. Mis puudutab relvalubasid, siis ma siiski loodan, et te möönate, et teie poolt oli viga neid relvalubade andmise kriteeriume lõdvendada ja eesti keele nõue [kaotada]. Seetõttu on meil tekkinud olukord, kus meil on inimesi, kes ei ole Eesti kodanikud ja omavad relvalubad. Aga ma tahan öelda, et neid ei ole palju. Eestis on üle 25 000 relvaloaga isiku, kellest Venemaa, Valgevene või määratlemata kodakondsusega on 1232 isikut. See, et Riigikogus on need eelnõud menetluses, ma arvan, toobki selle arutelu välja, mis on põhiseaduspärane ja mis ei ole, mida saab teha ja mida ei saa teha. Ma arvan, et meie kõigi ühine soov on meie julgeolekut piisavalt hästi tagada. Ja üks osa sellest julgeolekust on see, et avalikku korda ei ohustaks inimesed, kellel on relvaluba ja kes on meie julgeolekule või avalikule korrale otseselt ohuks. Mis puudutab teist küsimust ja valimisõigust kohalikul tasandil, siis tõepoolest praegu on reegel, et kohalikel valimistel saavad valida kõik Eesti elamisloaga inimesed ehk Eesti residendid. See ei ole piiratud sellega, mis kodakondsusega nad tegelikult on. Õnneks on meil järgmiste kohalike valimisteni aega, järgmised kohalikud valimised on 2025. aastal. Sinna on veel tükk maad aega ja me jõuame neid asju korda seada. Siiamaani on olnud see seisukoht, et kõikidel Eestis elamisloaga olevatel inimestel on täpselt samad õigused, mis Eesti kodanikel, välja arvatud õigus valida Euroopa Parlamenti ja õigus valida Riigikogu. Siiani on nii olnud. Nüüd, mis puudutab vaenu õhutavate ürituste lubamist, siis loomulikult sellised üritused ei ole lubatud ei praegu ega ka tulevikus. Sõnum, mille ütles Politsei- ja Piirivalveamet välja, on väga selgelt see, et seda ei tolereerita, ja eriti ajavahemikul, kus me teame, et selliseid üritusi tahetakse korraldada. Ilmselt seetõttu toodi need kuupäevad välja, et just rõhuasetust esile tuua: kui on soovi korraldada 9. mai üritust, siis selliseid asju vaenuliku sümboolikaga ei lubata. See aga ei tähenda, et lahkunuid ei võiks kalmistul mälestada, nii nagu seda on tehtud.
Palun nüüd lisaküsimus, Kalle Grünthal!
Aitäh, lugupeetud istungi juhataja! Austatud Kaja Kallas! Kui me viimati siin saalis kohtusime, siis ma esitasin teile küsimuse, mis seondus Kalle Laaneti tegevusega. Meeldetuletuseks nii palju, et Riigikogu koridorides liikudes kohtusin Kalle Laanetiga, kaitseministriga, kes andis mulle teada, et kui ma veel Mali teemadel sõna võtan, siis läheb minu pojal, kes on tegevväelane, teenistuses halvasti. Te vastasite, et te mitte kunagi ei usu, et Kalle Laanet midagi sellist ütleks. Õnneks võttis asja üles ka Delfi, kes tegi nii minu kui ka Kalle Laanetiga intervjuu, mis langes tegelikult minu poolt väidetuga kokku. Vaidlust ei olnud [kohtumise] üle, Kalle Laanet ütles samuti, et me kohtusime. Kalle Laanet ütles samuti, et me rääkisime Mali teemadel, kuid mida me täpselt rääkisime, seda ta ajakirjanikele ei öelnud, öeldes, et see on sensitiivne. Mina tõin selle asjaolu välja. Ma tahaks teie käest teada, kas te olete selle teemaga ka sellel tasandil kursis ja kas te olete Kalle Laanetiga sellel teemal rääkinud? Kui te ei ole rääkinud, siis miks ei ole rääkinud? Minu jaoks on ennekuulmatu, kui ministrid hakkavad Riigikogu liikmeid perekondlike sidemete kaudu ähvardama. See tundus nagu rohkem Stalini aega olevat jäänud.
Kaja Kallas, palun!
Aitäh! Ma ei ole [ministriga sellest] rääkinud sel põhjusel, et mul ei ole põhjust teid uskuda, ja teiseks, ei ole minul mingit huvi tegeleda teie omavaheliste vestlustega.
Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Liigume edasi järgmise küsimuse juurde. Selle esitab Riigikogu liige Helle-Moonika Helme, sellele vastab majandus- ja taristuminister Taavi Aas ning teema on energiajulgeolek. Helle-Moonika Helme, palun!
Aitäh, lugupeetud eesistuja! Lugupeetud minister! Me oleme siin seda energiajulgeoleku teemat põrgatanud väga mitmel infotunnil ja teemaks on ikkagi see, kuidas me saame asendada lähitulevikus ehk järgmisel kütteperioodil Vene gaasi, mida me ei taha ju tarbida. Eile oli ERR-i [portaalis] artikkel, kus Viru Keemia Grupi tehnikadirektor Meelis Eldermann pakkus välja, et Eesti võiks kaugkütte puhul Vene gaasi asendada kodumaise suurema kütteväärtuse ja madalama hinnaga põlevkiviõliga. Ta ütles, et kui me tahame Vene gaasist loobuda, siis me saaksime seda kogust oluliselt vähendada, kui kasutaksime gaasi asemel kütmiseks põlevkiviõli. Ta ütles ka, et kui me räägime – ja me oleme siin sellest rääkinud – nende katlamajade ümberehitamisest, siis tegelikult see ümberehitamine oleks tehniliselt lihtne, põletid tuleks asendada, paigaldada mahuti ja torustik koos pumbaga ja olekski kõik. Ja ta ütles ka, et tema arvamus on, et seda tuleks teha juba täna. Kas te olete selle teemaga tuttav, kas te olete seda arutanud ja mis seisukoht teil selles küsimuses on?
Taavi Aas, palun!
Aitäh, austatud juhataja! Austatud Riigikogu liikmed! Austatud küsija! Tõepoolest, tegemist on ühe võimaliku variandiga. Seda varianti on käsitletud pigem võimalusena olukorras, kus on gaasidefitsiit. Siis saaks vajaduse korral, kui Vene gaasi ei ole ja on gaasidefitsiit, asendada gaasi kütteõliga. Need võimalused on paljudes kohtades olemas. Ka ettevõtted, kus varem kasutati näiteks kütteõlisid, on üle läinud gaasile või puiduhakkele. Ka ettevõtted on mõelnud sellele, et kriisiolukorras oleks võimalik asendada neid materjale kütteõliga. See on kindlasti üks varuvariant, aga täna me töötame pigem ikkagi selle nimel, et meil oleks olemas gaas, et meil oleks olemas LNG, mitte gaas Venemaalt. Ma arvan, et see oleks meie esimene plaan, aga tõesti, suure kriisi tingimustes on teie kirjeldatud skeem võimalik.
Täiendav küsimus, Helle-Moonika Helme, palun!
Jaa, ma arvan, et nii mina ja teie kui ka kõik, kes meid vaatavad ja kuulavad, samuti kõik, kes siin saalis on, on sellega nõus, et meie iseseisev, kiiresti kättesaadav ja [senisest] odavam energia peaks olema meie kõigi ühine huvi. Aga ikkagi, selle teema juurde tagasi tulles, me teame ju, et meil väga palju valikuid ei ole. LNG kohta on ju ka asjatundjad öelnud, et see on kõige kallim gaasi liik üldse. See on väga suur koorem meie Eesti elanikele, meie majandusele, meie ettevõtjatele. Ühest küljest võib-olla te olete juba plaane teinud, et mis saab siis, kui tekib defitsiit või kui see kõik läheb väljakannatamatult kalliks – mis saab järgmisel talvel, eks ole, ja kas te hakkate abipakette koostama. Ja mis puutub puiduhakkesse, siis jaa, aga me teame, et praegu on Venemaalt puidu sissevedu piiratud, isegi lõppenud. See seab väga suure surve meie metsadele, raiesurve suureneb. Me ei saa ju ka sellele tegelikult oma energeetikat üles ehitada. Ma küsiksin sedasi. Me teame, et sõda Ukrainas on nii-öelda Putini süü ja selles osas me tõesti ei saa midagi teha, eks ole, mis [puudutab probleeme, mis] tekivad meil siin elukalliduse ja energeetikaga. Aga roheideoloogia pimedal järgimisel ei ole tegelikult praeguses olukorras mitte mingit õigustust ja raskel ajal me ei tohiks sellest kinni hoida ja oma inimesi, ettevõtteid ja majandust piirata. Kas te selles osas ka kavatsete natukene oma, kuidas ma ütlen, seisukohti muuta?
Taavi Aas, palun!
Aitäh! Kõigepealt puiduhakkest ja Eesti vajadusest puiduhakke osas. Puiduhakke puhul tuleb eristada [järgmist]: on olemas ehituspuidu jäätmed ja on olemas see puiduhake, mis tekib meie oma toorainest. Ehituspuidu jäätmed on reeglina Eestisse imporditud, siin neid nii palju ei teki, kui neid kasutatakse, ja siis on see hakkepuidu osa, mis Eestis endas tekib. Eesti enda vajadus oleks täielikult kaetud, kui Eestist hakkepuitu ei eksporditaks, olgu graanulitena või muul moel. Nii et tegelikult ma arvan, et see, et Eestis on kaugkütte puhul suures osas üle mindud hakkepuidule, on ääretult positiivne ja kindlasti oli see abiks ka paljudele tarbijatele sellel talvel. Nüüd, kui me tuleme veel kord selle kodumaise põlevkiviõli juurde, siis täna on Eesti vajadus maagaasiga või gaasiga tervikuna kaetud. On olemas varu Inčukalnsis. Me oleme teinud otsuse selle kohta, et soetada riiklik varu ühe teravatt[-tunni] ulatuses ja mitte soetada seda Venemaalt. Töötatakse selle nimel, et meil saaks olema LNG-terminal. Me töötame selles suunas, et ka selle ujuvterminali kulud oleks jagatud, mis kindlasti teeb selle Eesti tarbijale odavamaks. Need on esialgsed plaanid, aga veel kord: õli kasutamine tuleb kõne alla päriselt siiski kriisiolukorras, kui tõesti peaks tekkima gaasidefitsiit ja tuleb üle minna muudele kütteallikatele. Lisaks sellele on muidugi veel olemas Inčukalnsis kaitstud tarbijate varu ehk kodutarbijatele vajalik gaas. Õli juurde tuleme siis, kui kõik muud teemad on ammendunud.
Ja nüüd üks lisaküsimus. Kalvi Kõva, palun!
Aitäh, hea Riigikogu esimees! Hea minister! Alustuseks kommentaar. Teie saaksite Narva Elektrijaamade omaniku esindajana kohe lõpetada sealsetes ebaefektiivsetes ahjudes puidu põletamise ja selle tulemusena väheneks hakkevajadus Eestis oluliselt. Ei ole mõtet siin sanktsioonide selja taha pugeda. Aga minu küsimus ei ole selle kohta. Ma lähen Moonika Helme küsimusega edasi ehk [küsin] meie kaugkütte hinna kohta. Üks variant väga verist gaasi asendada on näiteks paigaldada Tallinna kaks soojapumpa: üks merre, üks võib-olla siia jäätmejaama. Aga ettevõtjad on ütelnud sedasi, et kõik on nõus, et seda peaks tegema, aga see bürokraatia, et need soojapumbad saaksid tööle, võtab umbes neli aastat. Minu küsimus on, et kas te võtaksite selle oma südameasjaks tulla ettevõtjatele [vastu], et bürokraatiat oleks vähem ja ettevõtjad saaksid oma investeeringuid teha kiiremini. See kõik on ju meie, tallinlaste soojaarve vähendamise eesmärgil.
Taavi Aas, palun!
Aitäh! Kõigepealt, ma selles osas peaks teid parandama, et mina ei ole Eesti Energia omanike esindaja. Mina olen Eleringi esindaja. Need esindused teatavasti on ministeeriumide vahel jagatud. Soojapumpade puhul ma eeldan, et te rääkisite maasoojuspumpadest või termosoojuspumpadest. Kui ma kunagi ammu töötasin Tallinna linnas, siis me tõesti ühe objekti puhul väga tõsiselt rääkisime võimalusest hakata kasutama soojuspumpa, maasoojuspumpa. Tollel ajal jäi see projekt katki sel lihtsal põhjusel, et keskkonnakaitsjad olid selgelt selle vastu. Põhjenduseks toodi siis põhjaveekihtide kaitse. Mere puhul ka see on üks võimalus ja seda võimalust kindlasti kaalutakse. Lisaks sellele teeb Eesti Geoloogiateenistus väga tänuväärset tööd kogu selle geotermaalenergia kasutuselevõtu suhtes Eestis. Nendel päevadel, muide, on meil külas ka Soome geoloogid – just kohtusin vahetult nendega –, kellega selle alal tehakse head koostööd. Teatud ulatuses on Eesti soojavajadust tõesti võimalik katta mandril maasoojuspumpadega, sügavate maasoojuspumpadega. Neid projekte on Eesti Geoloogiateenistus nendel päevadel ka tutvustamas. Teine võimalus merekaldal on kindlasti merevee kasutamine. Tallinnas on selleks isegi tingimused olemas, meil on siin kohati päris sügav laht, kust on võimalik energiat saada. Aga kindlasti ei ole tegemist kiire lahendusega. Kõigepealt tuleb ära teha geoloogilised uuringud, nende pealt saab edasi minna ja hinnata keskkonnamõjusid ning alles siis saab teha otsused. Sellistest keskkonnaalastest teemadest kindlasti ei või nende projektide puhul üle sõita, sest hästi oluline on see, et töö käigus ei tekitataks kahju põhjaveele.
Aitäh! Ma lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Liigume edasi järgmise küsimuse juurde, see on kolmas. Selle esitab Riigikogu liige Kalvi Kõva, sellele vastab peaminister Kaja Kallas ja teema on energiajulgeolek. Kalvi Kõva, palun!
Aitäh! Alustuseks, kui me vaatame seda Riigikogu saali, siis me näeme, et tuled põlevad. Olgu öeldud, et praegu, antud hetkel me toodame 700 megavatt-tundi, sellest umbes 300 tuleb päikesest, 250 põlevkivist, sadakond tuulest ja natukene mujalt. Ma vaatasin just electricityMapist järele. Päikesel, nagu me näeme, on praegu väga suur osakaal ja tänu päikesele oli hind täna hommikul 100 eurot kilovatt-tunni kohta, praegu on ta kuskil 79 eurot. Tänu päikesele on hind praegu alla tulnud. Ja mul on rõõm, et peaminister on mitu korda siin infotunnis meile ütelnud, et ta peab päikest väga tähtsaks ja et selleks, et meie kodutarbijad saaksid üle oma suurtest elektriarvetest, peaksid [nad] mõtlema, [kuidas paigaldada] endale rohkem selliseid paikseid tuule- ja päikesejaamakesi. Seda te olete ütelnud siin infotunnis kahel korral. Väga mõistlik! Aga ma olen segaduses. Ma olen segaduses sellepärast, et teie paremal käel olev majandusminister on väljendanud Ärilehes arvamust, et päikesepargid ei ole mõistlikud ja need koormavad meie ülekandevõrke, ülekandevõrgud ei võta seda vastu. Neid [võrke], nagu ma asjast aru saan, ei ole plaanis ka arendada. Problemaatilisemad piirkonnad on saared ja Kagu-Eesti, ma tean seda omast käest. Kagu-Eestis ringi käies [näen, et] see on väga suur probleem. Inimesed ütlevad, et tahaks endale päikesejaama teha, aga võrk ei võimalda seda ja siis tulevad väga suured probleemid. Nüüd ongi mul küsimus, mis on valitsuse seisukoht. Kas me tahame seda päikest või on nii, nagu majandus- ja taristuminister ütleb, et ei taha?
Kaja Kallas, palun!
Aitäh! Kes siis päikest ei taha! Päikesega ilm on alati parem kui ilma päikeseta ilm. Ma arvan, et siin vist väga palju vasturääkivusi ei ole. Aga nüüd tõsisemalt. Me lisaeelarves tegeleme selle küsimusega. Ma olen teiega väga nõus, et julgeoleku üks osa on energiajulgeolek. Tegelikult ka see [on oluline], et meil oleks palju hajatootmist, palju erisuguseid energiaallikaid, mida me kasutame, mitte üks suur, mis on võib-olla kergelt rünnatav, vaid et erinevates kohtades oleks palju [väikelahendusi] ja need väikelahendused oleksid ka seal, kus on tarbimine. Mis on kitsaskohad olnud? On olnud võrgud, mis ei kanna välja, ja tegelikult ka see, et investeeringud nendesse väikelahendustesse on olnud takistatud. Lisaeelarves me näeme ette investeeringud võrkudesse täiendavalt 8 miljonit eurot. Me oleme arutanud ka seda, kuidas teha nii, et võrguettevõtjad saaksid lubada väiketootmistel võrguga [liituda] ja pärast seda modelleerida võrgu ümber. Need tõesti ei ole nii suured tootmised, et lööksid kogu võrgu tasakaalust välja. [Seda on vaja] just selleks, et me saaksime kännu tagant liikuma. Teine asi, mis meil lisaeelarves on, on 19 miljoni euro eest investeeringuid energia väikelahendustesse just selleks, et oleks täiendav toetusmeede, et neid energialahendusi loodaks. Nii et igal juhul tegudega me näitame, et me usume päikesesse, me usume nendesse väikelahendustesse. Me soovime, et need asjad liiguksid kännu tagant välja ja meil tuleks juurde nii päikesel, tuulel kui ka muudel taastuvenergia allikatel põhinevaid lahendusi, mis oleksid seotud suurtarbimisega, näiteks tehastes, eriti neis tehastes, mis on kasutanud energiaallikaid, millega on praegu probleeme. Näiteks gaas on üks selline, mis tekitab paratamatult küsimusi. Aga seda kõike öeldes me peame aru saama, et meil on vaja energiaallikaid, mis oleksid stabiilsed. Tõesti, ka nendel talvistel päevadel, kui meil päikest ei ole ja sealt toodangut ei tule, peab meil olema võimalik hoida tuled põlemas ja toad soojad.
Täpsustav küsimus, Kalvi Kõva, palun!
Aitäh! Hoian siis silmad lahti ja uurin Kagu-Eestis lähikuudel, kas asi läheb paremaks. Kui ei lähe, siis küsin uuesti. Aga mul ei ole mitte täpsustav [küsimus], vaid mul on hoopis teistsugune küsimus. Loen siin laupäevast Õhtulehte ja ei tule üllatusena, et hakkepuidu puudus kruvib küttehinnad uutesse kõrgustesse ja ees on karm sügis. Eksperdid siin lehes ütlevad väga ilusti, et mured on tekkinud alates eelmisest sügisest, kui on oluliselt suurenenud just puiduhakke kasutamine Narva Elektrijaamade ebaefektiivsetes suurkateldes. Selle nii-öelda väga kasumliku elektritootmise Narvas maksavad kinni meie soojatarbijad siin pealinnas ja teistes kohtades, kus hakkepuiduga köetakse. Minu arvates on valitsusel kaks teed: kas keelata hakkepuidu põletamine Narva kateldes või lasta inimestele välja kirjutada suuremaid elektriarveid. Kas valitsus plaanib midagi Narva jaamades hakkepuidu põletamise suhtes, mis [toob kaasa] suured soojaarved, teha?
Kaja Kallas, palun!
Aitäh! Kõigepealt, energeetilise puidu turg ei ole kindlasti mitte [ainult] Eesti, vaid see on regionaalne. Ka Eesti Energia üksi ei ole sellel turul nii suur tegija, et suudaks biomassi turuhinda mõjutada. Enamik või ligi pool Eesti biomassist eksporditakse, mistõttu ei dikteerita hinda mitte Eesti-siseselt, vaid tegemist on regionaalse turuga, nagu ma ütlesin. Energeetilise puidu nõudluse ajab üles ennekõike gaasi kõrge hind ja soov muuta energiatootmist keskkonnasõbralikumaks. Aga tõesti, kui ma vaatan neid hindu, siis [näen, et] küttepuu hind on viimasel aastal väga palju tõusnud ja ta on tõusnud ka mujal. Eesti Energia kasutab oma kateldes suures osas biomassi, mis on madala kvaliteediga ja mida teised energeetilise puidu kasutajaid, sealhulgas kaugküttekatlamajad, ise kasutada ei saa. Puudub ka hinnakonkurents. Puiduhakke hind on loomulikult teema ja küsimus on ka selles, kas on survet täiendavaks raiumiseks. Minule esitatud materjalide järgi see nii ei ole. Eks see on olnud pidevalt arutuse all. Ka mina ei pea õigeks seda, et Narva kateldes seda puitu põletatakse. Aga kui ma vaatan nendele numbritele otsa, siis [leian, et] see ei saa olla põhjus, mis puiduhakke hinda üldiselt üles veab. Ma vaatan, et viimase poole aasta jooksul on ka Eesti Energia hankinud puidust 14% väljastpoolt. Neil on muidugi impordimaht piiratud tulenevalt Eesti Energiale kuuluvate käitiste keskkonnalubade muutmisest. Aga see probleem on mitmel puidu kasutajal, kõigil on puidu hind läinud üles. Paraku on läinud üles ka teiste sisendite hinnad, olgu see gaas või teiste tootmiste sisendid üldiselt. Nii et see on pigem suurem probleem, mitte ainult puitu ja Narva Elektrijaamu puudutav probleem.
Ja nüüd palun lisaküsimus, Rene Kokk.
Aitäh, austatud eesistuja! Lugupeetud peaminister! Vastupidiselt Kalvile pean mina mõistlikuks puidu ehk võsa, okste ja väheväärtusliku puidu, millest ei saa teha muid asju ja mida ei saa väärindada, jätkuvat kasutamist soojatootmises. See on meie oma Eestimaa ressurss, mida kasvab peale. Aga küsimus on selline: kas on olnud mingeid arutelusid ka selle üle, kuidas leevendada või kas leevendada ehituspuidu jäätmetega seotud keskkonnanõudeid kas või hetkeliselt, sellepärast et me teame, et energiakandjate olukord on praegu raske ja nõuded on väga kõrged – loomulikult põhjendatult – ehituspuidu jäätmete hakkena kasutamiseks. Võib-olla oleks mõistlik mingi aja jooksul keskkonnanõudeid natukene leevendada, et sellest kriisist kergemini välja tulla. Ka majandusminister ütles, et õli juurde tulemine on üks viimaseid võimalusi, enne kui kõik muud on ammendunud. Kas see arutelu on juba olnud või on plaanis arutada, kuidas ehituspuidu jäätmeid võimalikult suures mahus hakkepuiduna meie soojatootmises kasutada?
Kaja Kallas, palun!
Aitäh! Ei, sellist arutelu meil ei ole olnud. Aga ma kirjutasin selle üles ja me saame selle teema tõstatada. Ma ausalt öeldes ei teadnud, et selline probleem on. Võib-olla tõesti seal on mingi täiendav võimalus. Loomulikult on keskkonnanõuded seatud selleks, et me ei tekitaks keskkonnale täiendavat kahju. Need on üldiselt ikkagi läbi mõeldud nii, et me kaitseksime keskkonda pikaajaliselt ega teeks lühiajalise kasu nimel midagi, mis keskkonda pikaajaliselt mõjutaks. Aga ma võtan selle teema kaasa ja saame seda ilmselt ka kabinetis arutada.
Aitäh! Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Liigume edasi neljanda teema juurde. Selle küsimuse esitab Üllar Saaremäe, vastab peaminister Kaja Kallas ja teema on sanktsioonid. Üllar Saaremäe, palun!
Suur tänu, austatud eesistuja! Lugupeetud peaminister! Öeldakse, et iga kingsepp jäägu oma liistude juurde. Nende liistude juures mina nüüd olen ja teemat "Sanktsioonid" puudutan ma vägagi enda seisukohalt. Nimelt puudutavad mu küsimused olematut Kremli ööbikute musta nimekirja – nii on seda rahvakeeli kutsuma hakatud – ja pea olematuid sanktsioone. Sissejuhatuseks ütlen võib-olla niipalju, et eilses Eesti Päevalehes kirjutab välisminister Eva-Maria Liimets: "Vene artistide keelunimekiri oleks asendustegevus." Ja mainib muuseas, et näiteks Kirkorovi keelamine oleks liiga mustvalge lahendus. Sellele väitele vastab omakorda Facebooki seinal europarlamendi saadik Urmas Paet: "Mis asi on asendustegevus?! See on elementaarne, et kõigile Vene agressorrežiimi propageerijatele tehakse elu maksimaalselt keeruliseks. See on vähim, mida teha. Vene sõda on must-valge teema. Ja kõik Vene režiimi toetajad on valel poolel koos tagajärgedega." Esmalt ma küsiksingi, kuidas te kommenteerite kahte nii risti vastukäivat väidet – üht teie enda valitsuse ministri esitatut, teist teie erakonnakaaslase esitatut. Seda esiteks. Ja teiseks, millised on valitsuse seisukohad? Millised saavad olema – jah, rõhutan: saavad olema – need sanktsioonid ja sammud sellel teemal?
Kaja Kallas, palun!
Aitäh! Ma olen Urmas Paetiga nõus, et [selles] sõjas ongi kõik mustvalge. Selle sõja puhul on pilt väga mustvalge. On üks riik, kes on läinud kallale teisele riigile. On üks režiim, Putini režiim, kes tapab Ukrainas süütuid tsiviilelanikke, ja kõik, kes seda õigustavad, astuvad sellele mustale poolele – see on minu seisukoht. On fakt, et Ukrainas käib sõda, ja on fakt, et Putini režiimi kallaletungi Ukrainale on hukka mõistnud praktiliselt kogu maailm. Minu arvates on mõistlik teha nimekiri ka nendest inimestest, kes ei ole Eestisse oodatud selle tõttu, et nad toetavad Putini režiimi või on vastavalt käitunud või valinud agressori poole. Lihtsalt, sõjas ongi kõik nii mustvalge. Millele me edaspidi peame veel mõtlema, on see, et selge on see, et kõikidel ürituse korraldajatel on vaja täiendavaid suuniseid, mille Kultuuriministeerium võiks anda ja millest lähtuvalt ürituse korraldajad või ettevõtjad ise saaksid neid otsuseid teha, sest kõikidel ettevõtjatel ja ürituse korraldajatel peaks ka endal olema moraalne kompass. Mida me nägime Venemaa puhul? On terve pakett sanktsioone, mille Euroopa või läänemaailm kehtestas Venemaa vastu, aga oli ka terve rida ettevõtteid, kes ütlesid, et nemad ei tolereeri Venemaa tegevust Ukrainas ja seetõttu nad lõpetavad oma tegevuse Venemaal. Nad ei olnud ühegi sanktsiooni all, vaid nende moraalne kompass ütles, et on vale praegu seal tegutseda. Seetõttu on minu meelest vastutus ka ürituse korraldajatel. Aga tõepoolest, kui [leitakse, et] seda nimekirja on vaja, nii et näiteks need inimesed, kes sellel Putini kontserdil, mis sõda konkreetselt õigustas, esinesid, ei oleks Eestisse oodatud, samuti inimesed, kes toetavad Putini režiimi, [siis] me peame [ikkagi] aru saama, et selline nimekiri ei ole kunagi ammendav. Aga mulle tundub, et sõjas tõepoolest on asjad niivõrd mustvalged.
Nüüd täpsustav küsimus. Üllar Saaremäe, palun!
Suur tänu, austatud eesistuja! Lugupeetud peaminister! Osaliselt te juba vastasite minu järgnevale küsimusele, aga võib-olla siiski mõned täpsustused. Nimelt selles juba tsiteeritud, eile ilmunud artiklis pakub välisminister viis punkti lahenduseks. Ta mainib esiteks, et läbikäimine on sõja algusest saati olnud sisuliselt miinimum[tasemel]. Edasi tuleb viisade väljastamise võimatuks muutmine. Neljanda punktina puudutab ta sedasama teemat, mida ka teie, et kontserdikorraldaja ise tunneb kutsutud esinejaid vahest kõige paremini ja peaks seetõttu nii-öelda võtma vastutuse, kas kutsuda [see esineja] või mitte. Jälle pean ma tsiteerima Facebooki, kus väliskomisjoni esimees Marko Mihkelson, kellelt küsitakse samalaadne küsimus, väidab: "Siin peab olema selgus. Ükski Vene sõjategevust ja seeläbi ukraina rahva vastast genotsiidi toetav artist ei tohiks saada Eestisse sissesõidu luba. Seda ei saa jätta ainult kontserdikorraldajate vastutada." Mu küsimus ongi nüüd selles, et teid kuulates ma saan [teist] aru, mõte on selge ja seisukohad arusaadavad. Aga kuna neid väiteid esitab teie välisminister ja need on risti vastukäivad, kordan veel kord, nendele, mida ma [Facebookist] tsiteerisin, siis [öelge,] millised sammud ikkagi astutakse ja milline saab olema konkreetselt ühe või teise asja puhul valitsuse seisukoht. Võtame kas või needsamad kontserdikorraldajad, kelle selga väliskomisjoni esimehe sõnul ei tohiks vastutust jätta.
Kaja Kallas, palun!
Aitäh! Esiteks ma tahan seda öelda, et kui on tegemist Euroopa Liidu kodanikega, siis neil ei ole Eestisse mingit sissesõiduluba vaja, neil ei ole mingit viisat vaja. Me oleme Schengeni ruumis ja need inimesed võivad siia tulla, sest piiril kontrolli ju ei ole. Aga tõepoolest saavad riigid teha ju ka samme selleks, et kuulutada teatud inimesed oma riigis mittesoovitavaks. Seda saab teha. Ma siiski tahan öelda, et selles olukorras, kus me praegu oleme, on kõigil inimestel ja ettevõtetel vastutus. See vastutus ei ole mitte ainult valitsusel, vaid see vastutus on ka kohalikul omavalitsusel, kes annab lubasid selliste ürituste korraldamiseks. Ka kohalik omavalitsus saab nende ürituste üle otsustada, ka nemad peavad seda vastutust kandma. Samamoodi peavad seda vastutust kandma ka ettevõtted. Nii nagu ma ütlesin, on ka ettevõtetel oma moraalne kompass, mida peaks olema võimalik otsuste tegemisel kasutada. Kui selleks on vaja suuniseid, siis need suunised minu arvates Kultuuriministeerium võiks anda, nii et kõik ürituste korraldajad saaksid oma otsused nendest [suunistest] lähtuvalt teha. Kui kohalikud omavalitsused ei tee neid otsuseid, mis on nende pädevuses, siis [otsuse, kas] üritust lubada või mitte lubada, peab tegema valitsus. Siis loomulikult meie oleme valmis selliseid otsuseid tegema, et asjad oleksid selged, sest sõjas tõesti ongi asjad paraku niivõrd mustvalged. Nii et kõik inimesed, kes tegelikult praegu seda sõda õigustavad või Putini režiimi toetavad, toetavad ka tsiviilelanike tapmist Ukrainas ja kõiki neid õudusi, mida me Ukrainas näeme, ja see ei saa praegu mitte kuidagi olla tolereeritav.
Ja nüüd palun lisaküsimus, Mihhail Lotman!
Aitäh, austatud esimees! Austatud peaminister! Ma olen teiega täiesti nõus siis, kui te räägite sellest, mis toimub Ukrainas. Kuid ma ei saa nõustuda sellega, mis peab nüüd Eestis toimuma. Peale moraalse vastutuse peab olema ka poliitiline vastutus ja seda ei saa üksikinimesele või kohalikele omavalitsustele delegeerida. Kohalik omavalitsus Tallinnas, lähtudes oma valijatest, tahaks kindlasti Kirkorovit näha. Kuid Kirkorov ei ole mustvalge nähtus, ta on mustmust nähtus, nagu ütlevad venelased, tal ei ole kuskile isegi pitsatit panna, ta on nii läbiimmutatud Putini propagandast. Veelgi enam, ta ongi Putini propaganda. Ma kujutan ette, et võimalik on kaks lahendust. Mõlemad peavad olema [kehtestatud] ka valitsuse tasandil. Esiteks tõepoolest [koostada] nimekiri nendest, kes on sõda, agressiooni ja genotsiidi toetanud. On öeldud, et seda on raske koostada. Ei ole raske, võtke lahti Vene Vikipedija. Ma trükkisin välja kuni viis lehekülge neid ühiskonnategelasi ja artiste, kes on sõda otsesõnu toetanud. Sinna võiks lisada veel need, kes on toetanud Krimmi annekteerimist, Gruusia sõda ja nii edasi. See on üks lahendus. Teine lahendus, võib-olla veel lihtsam, on lubada esineda ainult nendel Venemaa artistidel, kes on sõja otsesõnu hukka mõistnud, ja neid on palju. Need on kaks lihtsat lahendust. Kumba te eelistaksite?
Kaja Kallas, palun!
Aitäh! Esiteks, ma ei juhi teiste vastutusele tähelepanu mitte sellepärast, et ma tahaks öelda, et valitsus peaks endalt vastutuse ära lükkama. Ei! Ma lihtsalt tahan öelda, et meil kõigil on ühiskonnas oma roll ja igaüks peab saama neid otsuseid teha oma moraalsest kompassist lähtuvalt ja võikski seda teha. Ma toon sellise näite, et kui me läheme mööda seda rada, et me ei tee midagi enne, kui valitsus ütleb, mida me peame tegema, siis mõnes mõttes tekib samasugune olukord, nagu oli COVID-i ajal: isegi kui nakatumise numbrid läksid kõrgele, siis enne keegi distantsi hoidma ei hakanud, kui valitsus polnud öelnud, et nüüd peab hakkama distantsi hoidma. See ei ole ju mõistlik. Meil kõigil on ühiskonnas oma vastutus. Ma tahangi öelda, et kõik osad ühiskonnas mängivad kokku, [moodustavad] pusle. Nüüd tulen teie küsimuse juurde. Minu arvates on lihtsam teha nimekiri nendest inimestest, kes ei ole praegu oodatud siia esinema tulenevalt sellest, et nad on toetanud seda režiimi, toetanud seda sõda, toetanud teisele riigile kallale minemist, toetanud agressiooni ja Putini käitumist. Nendest kahest valikust on see [minu] valik ja loomulikult valitsus on valmis oma sammud selles suunas tegema.
Aitäh! Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Liigume edasi viienda küsimuse juurde. Selle esitab Riigikogu liige Peeter Ernits, sellele vastab majandus- ja taristuminister Taavi Aas ja teema on LNG vastuvõtt. Peeter Ernits, palun!
Hea juhataja! Hea minister! Viimastel päevadel olen ma üsna palju tegelenud selle võimaliku LNG-terminaliga. Nädalavahetusel viibisin isegi Põhjasadama territooriumil ja vaatasin oma silmaga, mis olemas on. Aga eile saatis Paldiski Põhjasadama juhtkond kirja, mille ühte punkti ma tsiteerin praegu ja mida ka peaministril oleks kasulik kuulata: "Kaaluda võimalust kasutada LNG-ujuvterminali asukohana Paldiski Põhjasadama olemasolevat ja turvalist kaid nr 7. Vajadusel on sadam valmis kogu muu sadamategevuse piiramisega, et tagada terminali täielik ohutus. Selle ettepaneku rakendamiseks on vajalik luua ainult mõnekilomeetrine maismaa-toruühendus Balticconnectoriga. Vajaliku ühenduse tehniline eskiislahendus on olemas ja sellise maismaatoru ehitamine on kiire ning odav. Erinevalt Alexela ujuvterminalist ei ole vaja süvendada merepõhja ja ehitada 40 miljonit maksvat terminalitaristut, mille tulemusena ujuvterminal asub ikkagi avamerel. Olemasoleva kai nr 7 kasutaja ja operaator võib olla samuti Alexela. Kaid võib asuda kasutama koheselt. Vajalikud turvatsoonid on tagatud, vastav joonis lisatud." Minu küsimus lugupeetud majandusministrile ja võib-olla ka peaministrile on järgmine: kas valitsus kavatseb kaaluda Paldiski Põhjasadama ettepanekut?
Taavi Aas, palun!
Aitäh, austatud eesistuja! Austatud Riigikogu liikmed! Austatud küsija! Ma arvan, et selles olukorras on mõistlik kaaluda kõiki variante. Küll aga on meile teada, et tänaseks on kõikide keskkonnaalaste ja muude lubadega kõige kaugemale jõutud just nimelt Alexela projekti puhul. Põhjasadama puhul tuleb kõigepealt selgeks teha, kas seal ikkagi on need turvaalad tagatud. Nii palju kui mina tean, ei ole need seal tagatud. Aga ma võin valesti teada. Kindlasti on vaja läbi viia keskkonnauuringud, ka need võtavad aega. Ma kindlasti ei välista ühtegi projekti lihtsalt sellepärast, et seda projekti välistada. Aga praegu tuleb töötada sellise lahenduse nimel, mis on kõige kiiremini saavutatav, ja selline lahendus on just nimelt see, mille me oleme praegu välja öelnud. Tahaksin repliigi korras vastata ka Kalvi Kõva küsimustele[, mis ta esitas] peaministrile. Kalvi Kõva ennast hetkel siin ei ole, aga tema fraktsioonikaaslased on olemas ja saavad tervituse kindlasti edasi anda. Kõigepealt päikesepaneelidest. Mina ei ole kunagi öelnud, et olen päikesepaneelide vastane, küll aga ma ütlesin, et ei ole mõistlik kasutada põllumaad päikese[parkide] rajamise kohana, ehk ma ei ole see, kes toetaks põllu peale päikeseparkide ehitamist. Ja nüüd hakkepuidust. Meie tegelik seis on selline, et Eestis toodetud hakkepuidust läheb ekspordiks praktiliselt sama palju, kui kasutatakse Eesti sees. Seda eksporditavat hakkepuitu kasutatakse nendes riikides, kuhu ta eksporditakse, täpselt samamoodi energia tootmiseks, sealhulgas elektrienergia tootmiseks. Mina ei näe küll mingisugust vahet, millises riigis sellest hakkepuidust elektrit toodetakse, ja keeldun aru saamast sellest, miks Eesti Energia puhul on halb, kui hakkepuidust elektrit toodetakse, aga kuskil teises riigis on see hea.
Nüüd palun täiendav või täpsustav küsimus, Peeter Ernits!
Hea juhataja! Lugupeetud minister! Ma tulen hakkepuidu juurest siiski LNG juurde. Tsiteerin jätkuvalt Põhjasadama juhtide eilset kirja: "Paldiski Põhjasadama pöördumised ja ettepanekud lähevad ametkondades kaduma. Mitmed kirjad on jäänud vastuseta ning on selgunud, et neid lihtsalt ei registreerita. Paldiski Põhjasadam on tutvustanud Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumile ja Eleringile võimalikku LNG-ujuvterminali lahendust juba aastaid." Ja edasi: "Loodame, et seekordne ettepanek ei jää laiema tähelepanuta, sest kaalul ei ole ühe ettevõtte ärihuvid, vaid terve Eesti energiavarustuse tagamine ning ka laiem turvalisuse küsimus." Minu konkreetne küsimus on see: miks [on] viimaste aastate jooksul paljud Põhjasadama pöördumised, kirjad Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumile jäänud registreerimata või vastuseta? Ja teine pool küsimusest: kas edaspidi see praktika lõpeb, ministeerium vastab nendele ja toob need küsimused ka Vabariigi Valitsuse lauale?
Taavi Aas, palun!
Aitäh! Mis puudutab kirjade registreerimist või registreerimata jätmist, eks seda tuleb ministeeriumis uurida, et kas need väited vastavad tõele või ei vasta tõele. Minu parim teadmine on see, et majandusministeerium käitub korrektselt, kirjad registreeritakse ja neile vastatakse õigel ajal. Võtan selle teadmise siit kaasa ja küsin, milles asi.
Ja nüüd üks lisaküsimus. Aivar Kokk, palun!
Aitäh, austatud juhataja! Hea minister! Võib-olla sa mõne sõnaga räägiksid. Sinu allasutus on Elering. Mida see Elering siis täna tegelikult LNG-terminali ehitamiseks on kokku leppinud? Kas neil on laev olemas, millega gaasi siia tuuakse? Eilseski pressiteates on, et lisaeelarvest tuleb raha, et soomlastega kahepeale laev rentida. Kas see laev on füüsiliselt olemas, sõltumata sellest, kas ta tuleb Alexela terminali või randub kuhugile mujale? Mulle on jäänud mulje, et Eleringi inimesed pole väga tõsiselt veel suhelnudki ei Alexela ega kellegi teisega, kuidas see süsteem lahenduse saaks Mind huvitab konkreetselt laev, sest ma tean, et neid laevu on 43, ja viimased andmed on sellised, et see viimane laev on ka juba kuskile turu peale ära läinud. Äkki sa ütled meile, täpsustad seda, sul on kõige parem info.
Taavi Aas, palun!
Aitäh! Kõigepealt, Eleringil on kaks töösuunda. Üks töösuund on see, mis on seotud kai rajamisega. [Tegelikult] võib öelda, et on kolm [töösuunda], kolmas on toruühenduse [rajamine] kailt maismaale, aga see tegevus on nende enda haldusalas. Selle töövoo puhul, mis on seotud kai rajamisega, on läbirääkimised käimas Alexelaga, nüüd on sinna lisandunud Infortar. Need läbirääkimised on reaalselt toimumas. Teine suund on koostöö Soome kolleegidega. Soome kolleegidega tehtav koostöö seisneb tõesti selles, et leida laev ning leppida kokku selle kasutamine ja kõik sellega seonduv. Minu teadmine on see, et koos [Soome kolleegidega] või õigemini Soome kolleegide poolt on üks laev leitud. Selle laeva osas käivad läbirääkimised, ei ole veel lõplikku lepingut laeva kasutamise kohta. Aga läbirääkimised laevaomanikuga on toimumas, nii et ma tahaks küll loota, et lähiajal me selles ka selgust saame. Tõele võib vastata ka väide, et see on sama laev, mille suunas vaatas ka Alexela. Mul ei ole küll sajaprotsendilist kinnitust selle kohta, aga arvestades ja teades seda, kui vähe on neid laevu, mis on hetkel veel vabad, siis kindlasti ei saa välistada, et mõlemad pooled vaatasid korraga ühe laeva suunas.
Aitäh! Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Liigume edasi kuuenda küsimuse juurde. Selle esitab Riigikogu liige Jaak Juske, vastab peaminister Kaja Kallas ja teema on palgavaesus. Jaak Juske, palun!
Aitäh, austatud Riigikogu esimees! Hea peaminister! Kindlasti praeguses olukorras teeb, ma arvan, kõikidele erakondadele muret inimeste toimetulek väga kiire hinnatõusu tingimustes. Valitsusliidu meetmeid me oleme siin pikalt oodanud, sest lisaeelarve jõudmine parlamenti on jäänud venima. Aga kui lugeda uudiseid, siis teie juhitud valitsus plaanib valimiste eel hakata külvama 50 euro kaupa toetusi. Iseenesest on igasugune tugi inimestele kiiduväärt ja vajalik, aga see 50-eurone toetus ei lahenda mitte mingil viisil seda inimeste hetkemuret. Selleks, et neid muresid lahendada, tuleb valitsusel jõuliselt pakkuda välja meetmed inimeste palgavaesuse vähendamiseks. Sotsiaaldemokraadid on tulnud valitsusele appi ja pakkunud välja ühe väga efektiivse mooduse, mis muudaks meie miinimumpalga maksuvabaks. See jätaks näiteks õpetajale aastas kätte keskeltläbi 1000 eurot enam ja tõesti väga jõuliselt vähendaks inimeste palgavaesust. Kas teie juhitud valitsus on valmis seda sotsiaaldemokraatide väga vajalikku ja mõistlikku algatust ja eelnõu toetama?
Kaja Kallas, palun!
Aitäh! Esiteks tahaks korrigeerida, et lisaeelarve on kokku pandud kahe nädalaga, väga kiiresti. Ma tahaks näha, et Riigikogu suudab seda menetleda sama kiiresti, mis ilmselt ei ole reaalne. Aga mul on hea meel, et kõik saavad aru, et seda tuleb kiiresti menetleda, sest mida kiiremini me seda menetleme, seda kiiremini saab tõsta ka toimetulekutoetust. Olen teiega ka selles suhtes nõus, et tõesti, viimase aasta hinnakasv on olnud väga kiire ja paraku ületanud palgakasvu. See on tegelikult ülemaailmne. Hinnatõus on mõjutanud kõiki inimesi, eelkõige seetõttu, et sisendite hinnad, sealhulgas energiahind on niivõrd palju tõusnud. Aga mida ma tahaks võib-olla eraldi välja tuua, on see, et me peame eristama kahte asja. Üks on absoluutne elatustase või absoluutne vaesus ja teine on erinevad ebavõrdsuse näitajad. Need palgavaesuse näitajad kuuluvad just nende erinevate ebavõrdsuse näitajate hulka. Kui me räägime absoluutsest heaolust, siis [võib öelda, et] viimaste aastakümnete jooksul on see kõvasti kasvanud. Statistikaameti järgi on viimase 25 aasta jooksul absoluutse vaesuse määr langenud 30%-lt vaid 2,2%-le ehk üldine heaolu on kasvanud. Seda on taganud nii palkade kui ka pensionide kasv, mis on stabiilselt ületanud inflatsioonimäära. Viimase kümne aasta jooksul on hinnad tõusnud keskmiselt 28%, samas palk on tõusnud 92% ja miinimumpalk on tõusnud koguni 125%. Nüüd tulen selle osa juurde küsimusest, mis puudutab tulumaksusüsteemi. Lihtne on süsteemi lõhkuda, palju raskem on seda parandada. Paraku olid ka sotsiaaldemokraadid valitsuses, kui see süsteem rikuti, nii et meil on tekkinud olukord, kus tõesti õpetajad, politseinikud ja päästjad lähevad selle maksuküüru alla. Aga me tegeleme vigade parandusega. Juba 2023. aasta 1. jaanuaril jõustub tulumaksuseaduse muudatus, mille järgi saavad pensionid keskmise pensioni ulatuses tulumaksuvabaks. Üle 300 000 pensionäri ei pea selle pärast enam muretsema ega maksma tulumaksu keskmise pensioni ulatuses. Loomulikult me peame selle süsteemi kordategemisega edasi minema, aga eks see on õppetund kõigile, et ei maksa lõhkuda seda, mis toimib, sest pärast seda parandada on juba tunduvalt keerulisem.
Täpsustav küsimus, Jaak Juske, palun!
Lugupeetud Riigikogu esimees! Hea peaminister! Kui valitsus oma tööga hakkama saab ja eelarve Riigikokku saadab, küll siis meie teeme ka kõik endast oleneva, et see võimalikult kiiresti saaks menetletud ja vastu võetud. On väga hea, et te tunnistasite, et hetkel tõepoolest hinnad tõusevad kiiremini kui Eesti inimeste palgad. Tegelikult iga nädal, iga kuu tekib meil üha juurde palgavaesust. Kui mõni seadus on jäänud ajale jalgu, siis tuleb seda otse loomulikult muuta. Sellepärast ongi sotsiaaldemokraadid teinud ettepaneku, et miinimumpalk oleks tulumaksuvaba. Ma küsin veel kord: kas te olete valmis seda algatust ja ettepanekut toetama? Ei või jaa?
Kaja Kallas, palun!
Aitäh! Vahe teie ja minu vahel on see, et mina olen valitsuses ja teie olete opositsioonis. Iseenesest see idee on väga õige. Tulumaksusüsteem tuleb korda teha, ma olen absoluutselt nõus. Ja jälle ma rõhutan, et seda ei oleks tohtinud 2016. aastal rikkuda, kui te valitsuse moodustasite. Aga ärme sinna tagasi lähme. Praegu me parandame seda tulumaksusüsteemi samm sammu haaval, sellepärast et selle parandamine on lihtsalt niivõrd kallis. Mis on oluline? Oluline on see, et me saaksime tagada majanduse toimimise nii, et palgad kasvaksid kiiremini kui hinnad. Positiivne või lootustandev uudis on see, et energiahindade tõus peaks olema peatunud ega tohiks enam tuua kaasa nii suurt inflatsiooni. Ehk siis tegelikult järgmisel sügisel peaks meil olema natuke parem olukord, kui on praegu. Teine asi on muidugi see, et inimestel oleks töökoht, neil oleks tööd. Kui ma vaatan seda, et töötu inimese vaesusrisk ületab keskmise Eesti inimese vaesusriski kaks korda, siis me peame tegema kõik selleks, et ei oleks töötuid inimesi. Me oleme majanduse hea käekäigu nimel töötanud ning tänu nii sellele kui ka sellele, et me COVID-i ajal suutsime hoida ühiskonda võimalikult lahti, oli meie majanduskasv võrreldes naabrite omaga palju suurem. Eesti majanduskasv oli 8,6%, Leedus, Lätis ja Rootsis oli see 4,8% ja Soomes 3,3%. Meil on läinud palju paremini. Ma vaatan ka seda, et meie tööpuuduse määr on piirkonna madalaimale tasemele langenud: 5,9%. Võrdluseks näiteks Lätis on see 7,2, Leedus 7,0, Soomes 6,9 ja Rootsis 7,7%. Ma olen teiega nõus, rasked ajad on ees ja sõda Ukrainas mõjutab väga paljusid tarneahelaid. Mõjutavad nii sanktsioonid kui ka toorme kättesaadavus. See võib tuua kaasa suurema tööpuuduse, mis omakorda tekitab probleeme. Aga vastates teie küsimusele, siis jah, selle seaduse peab kiiremas korras korda tegema, et selliseid astmeid enam ei oleks.
Nüüd lisaküsimus, Aivar Kokk, palun!
Aitäh, austatud juhataja! Hea peaminister! Ma igaks juhuks tuletan meelde, et kui tänu Isamaale 500 eurot tulumaksuvabaks tehti, siis keskmine pension oli 380 eurot. On väga õige, et kui keskmine pension tõuseb, siis tulumaksuvabastus peaks ka tõusma. Minu küsimus ongi [selle kohta], et me siin jaanuarikuus ja detsembrikuus vaidlesime, millal peaks keskmine pension tulumaksuvabaks saama ja see ühekordne 20-eurone pensionitõus toimuma. Me ju näeme, et hinnad on nii palju kallimaks läinud. Miks te lisaeelarve arutelul ei tulnud selle teema juurde tagasi? Näiteks jaanipäevast võiks ju keskmine pension olla tulumaksuvaba ja kõikide pensionäride pension tõusta 20 euro võrra. Kui me tõesti muretseme nende pärast, siis võiks ju selle otsuse üle vaadata ja rakendada seda juba järgmisest poolaastast ehk 1. juulist.
Kaja Kallas, palun!
Aitäh! Lisaeelarve on väga selgelt sihitud ning see siht on meie julgeoleku, energiajulgeoleku ja sisejulgeoleku suurendamine – täiendavate investeeringute tegemine, et tagada elanikkonnakaitse, tagada meie kaitsevõime. Seal on üks osa, mis puudutab sisejulgeolekut, inimeste toimetulekut. Me ei lähe avama neid otsuseid, mis me oleme juba eelarvega teinud, ja tõepoolest, juba selle aasta oktoobris tõuseb üksiku pensionäri toetus. Pensionär ei pea seda toetust ise taotlema, vaid see makstakse välja pärast riiklikes registrites olevate andmete kontrollimist. Keskmine pension tõuseb järgmisel aastal, nii nagu on kokku lepitud. Oluline on see, et me lisaeelarves paneme reservi täiendavalt raha selleks, et aidata inimesi just järgmisel kütteperioodil, kui võib jälle tekkida olukord, et kulutused kasvavad. Ma tahan siinkohal rõhutada seda, et inimesed saavad ennast ka ise aidata. Riigikogu võttis vastu elektrituruseaduse muudatused, mis annavad elektrimüüjatele võimaluse sõlmida pikaajalisi lepinguid inimestega nii, et nad saavad selle hinna tuua fikseeritud hindade puhul allapoole. Mina soovitan, et suvel, kui hinnad on madalamad, inimesed oma hinnad fikseeriksid, et järgmisel sügisel mitte elada üle seda närvipinget. See on mõnes mõttes nagu kindlustus selle vastu, et [hind] teatud piirist üle ei lähe. Igal juhul riik püüab aidata, aga inimesed peaksid ennast ka ise aitama nii palju, kui vähegi võimalik, just selleks, et kõik saaksid hakkama. Ja tõesti, ka selle reservi, mis me lisaeelarves oleme ette näinud, mõte on tegelikult aidata neil, kes on just selles haavatavas grupis, ehk pensionäridel, ka lastega peredel, tulla toime suurenevate kulutustega tuleval kütteperioodil.
Aitäh! Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Liigume edasi seitsmenda küsimuse juurde. Selle esitab Riigikogu liige Aivar Kokk, vastab majandus- ja taristuminister Taavi Aas ja teema on energiamajandus. Aivar Kokk, palun!
Aitäh, austatud juhataja! Hea minister! Ma loodan, et sa, Taavi, teed peaministrile selgeks, et ta võiks homme küsida gaasipakkujatelt, kes mis hinnaga gaasi pakuks. Ma võin öelda, et mitte ükski müüja täna seda lepingut ei sõlmi. Ja kui elektri hinnast rääkida, siis elektri hind on vähemalt kaks korda kallim, kui see oli aasta tagasi. Nii et selle [fikseerimine] ei aita. Aga mul on küsimus Eleringi otsustamatuse ja rumaluse kohta. Lätti tehti üks kaabel juurde, tänu sellele elektri hind Eestis tõusis. Nii Soome võrguettevõte kui ka Elering teenisid eelmine aasta mõlemad üle 100 miljoni. Mis on sinu kui Eleringi omaniku esindaja mõte, et mida selle rahaga tehakse, mis meie inimeste taskust ära võeti? Tegelikult, kui seda kaabli otsa ei oleks Lätti tehtud, siis elektri hind selline ei oleks. Me oleks selle Soome elektri ise saanud Eestis ära tarbida ja teha seda sama odava hinnaga. Ma vaatasin, et märtsikuus on üle 5 miljoni euro järjekordselt meie taskust raha ära võetud. See on otsustamatuse ja Eleringi analüüsivõimetuse [tõttu]. Ma vaatan, et järgmine plaan on Lätti uus kaabel ära teha enne kui Soome. Need on miljardilised investeeringud. Võib-olla oleks tuuleparkidesse vaja investeerida ja kiiremini anda majandusministeeriumile võimalus [teha] näiteks tuuleparkide vähempakkumine, energiapakkumine, mida tänased investorid ootavad, et riski maandada.
Taavi Aas, palun!
Aitäh, austatud Riigikogu esimees! Austatud Riigikogu liikmed! Austatud küsija! Eleringi investeeringud ja raha, mis Elering teenib – väga paljuski või praktiliselt kõik need investeeringud on seotud [meie elektrivõrgu] sünkroniseerimisega Euroopa elektrivõrguga ja Venemaa [võrgust] desünkroniseerimisega. Ma arvan, et kunagine otsus sünkroniseerimise algatamise kohta on olnud väga õige. Ma tean, et siin vahepeal hakati selles otsuses kahtlema, eriti sel hetkel, kui Euroopas elektrihinnad, kaasa arvatud meil, väga kõrgeks läksid. Tänases olukorras, pärast 24. veebruari, ma arvan, on taas nii, et keegi ei kahtle selles otsuses. Investeeringud, mis sellesse sünkroniseerimise protsessi on vaja teha, on tõesti suured. Õnneks väga palju on tehtud. Ja täna me julgeme öelda, et erakorraliste sündmuste puhul, kui peaks toimuma mingi erakorraline desünkroniseerimine BRELL-i võrgust, oleme me mõne tunniga suutelised ise oma süsteemi üleval hoidma. Tõsi, seda koos Läti ja Leeduga. See läheb kalliks, aga me saame sellega hakkama. Kõik need ühendused, mis Elering on viimasel ajal loonud, ka seesama täiendav ühendus Lätiga, on ikkagi töö selles suunas, et me saaksime Euroopa Liiduga ennast sünkroniseerida ja et meie energiavarustuskindlus, ka elektrienergia varustuskindlus oleks tagatud. Kui küsimuse all on need vahendid, mis saadakse Soome ja Eesti vahelisest kaabliga toimuvast elektriülekandest ja hinnavahest, siis need vahendid jagunevad võrdselt Eleringi ja tema Soome partneri vahel. Neid vahendeid saab kasutada ainult täiendavate ühendusvõimsuste loomiseks.
Ja nüüd täpsustav küsimus. Aivar Kokk, palun!
Aitäh! Üks minu küsimus jäi vastamata, aga mul oligi väga pikk küsimustik. Ma tuletan selle küsimuse veel meelde. Viimased kaks aastat on majandusministeeriumi ametnikud ette valmistanud tuuleenergia vähempakkumist. Millal see toimub? Me ei ole kümme aastat ühtegi tuuleparki rajanud. Rajajad on erainvestorid ja nad tahavad mingisugust kindlustunnet saada. Minul on küll arusaamine, et teatud ametnikud ei teeni Eesti riigi huve, sest täna, kui on tippkoormusel vaja elektrit 1650 megavatti ja me ise toodame 1000, pluss gaasi on 2200 megavatti, ja kuskil ministeeriumi tubades tegelevad inimesed, kes pidurdavad, siis ma küll küsiksin, kas see asi on ikka õige või mitte. Meie maksime eelmine aasta rahulikult tavakodanikele 180 miljonit ja ma arvan, et see aasta mitte vähem ülekoormustasu Eleringile. Võib-olla on sedasi, et sul on ministeeriumis ametnikud, kes on ka Eleringi nõukogus, ja nende inimeste abikaasad on seal tööl. Kuskil on pidurid peal ja see on ausalt öeldes riigi julgeolekule väga ohtlik.
Taavi Aas, palun!
Jah, aitäh! Mina küll ei pannud alguses esimesele küsimusele vastates tähele, et hea küsija küsis ka tuuleparkide vähempakkumise kohta. Aga selle kohta oskan ma öelda seda, et üks vähempakkumine 450 gigavati kohta on välja kuulutatud. Kui ma õigesti mäletan, siis selle pakkumise lõpptähtaeg on kas 1. juuni või 1. juuli. Me oleme kokku leppinud, et järgmine vähempakkumine, mis on suurusjärgus 650 gigavatti, läheb käiku järgmise aasta alguses. See ei olnud 1. jaanuaril, vaid järgmise aasta esimesel tööpäeval. Siis kuulutame selle välja. Need otsused on tehtud. Teine pakkumine on ka ette valmistatud ja selle puhul ei ole küll mingisuguseid tõrkeid.
Ja nüüd lisaküsimus. Peeter Ernits, palun!
Hea juhataja! Lugupeetud minister! Kuidas selle 1000 megavatiga on, kas on pikendatud seda kohustust? Ja kas on Venemaa [võrgust] desünkroniseerimise puhul praeguses valguses mingisuguseid samme astutud?
Taavi Aas, palun!
Aitäh! Jah, seda kohustust 1000 megavatti elektritootmisvõimsust reservis hoida on pikendatud. Mis puudutab Venemaa [võrgust] desünkroniseerimist, siis selleks on terve rida asju tehtud. Nii nagu siin varem juttu oli, on [loodud] täiendavad ühendusvõimalused lõuna suunal. Rajamisel on sünkronisaatorid, mis aitavad meil sagedust hoida. Paraku me oleme kogu aeg arvestanud selle graafikuga, et desünkroniseerimine Venemaast ja sünkroniseerimine Euroopa Liiduga toimub aastal 2025. Selle järgi on tööd planeeritud mitte ainult Eestis, vaid kõigis kolmes Balti riigis. Väga palju neid investeeringuid ettepoole tuua ei ole võimalik. Aga teisalt jällegi on mõeldud väga selgelt ka plaan B peale, et kui midagi peaks juhtuma, siis me saaksime hakkama. Me oleme jõudnud nii kaugele, et kui midagi peaks juhtuma BRELL-i võrguga, siis me saame hakkama. Tõsi, see maksab päris palju, aga hakkama me saame. Üks osa sellest projektist on ka Eesti Energia katelde töös hoidmine, et nende kaudu hoida võrgu sagedust. Aga siin tuleb lihtsalt arvestada sellega, et kogu aeg ei ole seda võimsust kui sellist võrku vaja, aga sageduse hoidmiseks tuleb neid [katlaid] käitada – see tegelikult ongi see, mis teeb selle protsessi kalliks. Lisaks peavad võrgu sageduse hoidmiseks töös olema ka Läti ja Leedu gaasijaamad, mis omakorda teeb kogu selle protsessi hästi kalliks. Aga sageduse hoidmiseks on seda vaja. Nii et [üht-teist] tehtud on. Lähtutud on aastast 2025, kui saab varem, on väga hea, aga see nõuab päris suuri investeeringuid. Õnneks on meil väga palju Euroopa Liidu vahendeid abiks.
Aitäh! Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Liigume edasi kaheksanda küsimuse juurde. Selle esitab Riigikogu liige Indrek Saar, vastab peaminister Kaja Kallas, teema on sanktsioonid Venemaa arstidele. Indrek Saar, palun!
Küsimus on siiski artistide kohta. [[Juhataja vabandab eksituse pärast.]] Lugupeetud peaminister! Ma olen sunnitud jätkama seda teemat, millega Üllar Saaremäe siin infotunnis juba alustas, sest no ei saanud ma päriselt vastust ja seda tõdes ka Üllar [meie] omavahelises vestluses. Mida ikkagi valitsus kavatseb teha? Probleem on väga tõsine, sellele on juhitud tähelepanu väga erineval moel. Me teame, et see probleem on üleval. Me võime küll rääkida kodaniku vastutusest ja sellest, et igaüks peab andma oma panuse – ja seda inimesed teevadki –, aga fakt on see, et nädalake tagasi esines Tallinnas ansambel Ruki Vverh!, ja kui me midagi ette ei võta, siis võib-olla esineb ta ka meie võidupühal, 23. juunil Narva-Jõesuu rannas. Tegemist on artistidega, kes rõõmsalt mängisid Krimmi annekteerimise aastapäeval Lužniki staadionil Putini rõõmuks. Riigi kohustus on seaduse kohaselt sissesõidukeelu kehtestamine, see on valitsuse kohustus, samamoodi rahvusvaheliste sanktsioonide rakendamine. Mida te nüüd ikkagi peaministrina kavatsete teha? Välisministri vastusest ma saan aru, et tema ei kavatse mitte midagi teha. Vähemalt need kirjalikud [sõnavõtud] ja ka raadiosaated, kus ta on esinenud – ma saan aru, et tal tegelikult mingit tahtmist midagi ette võtta selles küsimuses riigi tasandil ei ole. Nii et ma palun teilt vastust, mis aja jooksul ja mida te peaministrina kavatsete valitsuses teha.
Kaja Kallas, palun!
Aitäh! Kordan veel, proovin hästi lühidalt teha, võib-olla rääkisin liiga pikalt ja [mõte] läks kaduma. Esiteks, ükski Putini sõber ja toetaja ei ole Eestisse oodatud. Sõda on väga mustvalge, sõja toetajad, agressori toetajad ei ole Eestisse oodatud. Homme toimub meil valitsuskabineti arutelu, kus me arutame, mida me saame praegusel juhul teha. Teeme omalt poolt kõik selleks, et Putini sõja õigustajatel, Putini režiimi õigustajatel, agressiooni õigustajatel ei oleks Eestisse asja.
Täpsustav küsimus. Indrek Saar, palun!
Küsin veel kord: kas teie peaministrina arvate seda ja tegutsete selle nimel, et need avaliku arvamuse liidrid, kes ei ole kvalifitseeritavad oligarhidena, aga kes avaliku arvamuse liidritena täpselt samamoodi sõjas on valinud meie vastaste poole, kantakse sanktsioneeritavate nimekirja? Ja kas te kavatsete välisministrile selgitada [järgmist]? Oleme olukorras, kus me lubame ukrainlastele [sanktsioone]. Te just täna hommikul kohtusite taas Ukraina parlamendi delegatsiooniga, nii nagu mina paar tundi tagasi väliskomisjoni liikmena. Nad väga paluvad, et me seisaksime selle eest, et sanktsioone, mis Euroopas kokku lepitakse, rakendataks ning et need oleksid võimalikult tõhusad ja toimivad. Kas te kavatsete teha välisministrile selle taustal ettepaneku, et vähe sellest, et me ise kanname sanktsioonide nimekirja sellised inimesed, kes ühemõtteliselt on Venemaa agressiooni Ukrainas toetanud, võiksime selle ettepaneku teha ka Euroopa Liidu tasandil? Aga selle jaoks peame kodus suutma välistada sellised olukorrad, mida ma just varem kirjeldasin, kus me paraku ei saa [teha muud, kui] lihtsalt käsi laiutada ja öelda, et noh, võib-olla meie inimesed ei ole piisavalt vastutustundlikud ja kuidas küll kontserdikorraldaja lasi sellise ansambli siia esinema. Kas teil on kavas sellised artistid kanda sanktsioneeritavate nimekirja ja kas see võiks olla ka välisministri initsiatiiv Euroopa tasandil?
Kaja Kallas, palun!
Aitäh! Veel kord: mina arvan, et selline nimekiri peaks olema ja kui seda on vaja teha valitsuse otsusega, siis me teeme selle valitsuse otsusega. Täpselt nii on. Mis puudutab sanktsioonide nimekirja Euroopa Liidus, siis me oleme sanktsioneeritavaid inimesi sinna järjest juurde lisanud ja oleme pidevalt teinud seda, et sanktsioonid oleksid tugevamad, sest niikaua kui kestab Putini sõda Ukrainas, ei ole me teinud piisavalt. Nüüd, mis puudutab esinejaid, siis peab muidugi aru saama, et nad tahavad tulla sellistesse riikidesse, kus neil on publikut. Ehk ma arvan, et see on pigem nende riikide probleem, kus on venekeelset publikut, kes neid artiste ka teab. Seetõttu see võib-olla ei ole üleeuroopaline probleem. Aga igal juhul võiks selle probleemi tõstatada tegelikult kultuuriminister või välisminister üldiselt. Ja ma ikkagi ei tagane oma sõnadest. Valitsus teeb loomulikult seda, mis on valitsuse kohustus teha. Aga ma ütlen ka seda, et meil kõigil on ühiskonnas oma roll, oma osa. See[, mida valitsus teeb või ei tee,] ei välista kõikide teiste vastutust oma moraalsed kompassid ise paika seada, et saada aru, mida antud juhul sõjaolukorras – see on väga must ja valge – on õige teha. Ma endiselt arvan, et [tuleb teha] nii, nagu käitusid need ettevõtted Venemaal, kes ei läinud sanktsioonide alla. Nad said aru, et see on vale, ja lõpetasid oma tegevuse Venemaal ilma selleta, et riik seda neile ütleks. Aga jällegi, seda kõike öeldes ütlen, et meie teeme seda, mis on meie, valitsuse kohustus. Valitsuse otsustega me teeme seda, mis on meie pädevuses.
Nüüd lisaküsimus, Üllar Saaremäe, palun!
Aitäh, austatud Riigikogu esimees! Lugupeetud peaminister! Selle teema lõpetuseks ma küsin, äkki te valgustate, kuivõrd erinevad on [meie] võimalused võrreldes näiteks Lätiga, kes on väga konkreetselt pannud persona non grata nimekirja mitmed Vene artistid, toonud need suisa nimeliselt meedias välja. Kuivõrd erinev on see võrreldes Eestiga? Kas meil on mingid takistused ees, et sedasama teha, teavitada üldsust ühest, teisest ja kolmandast sissesõidukeelu saanud artistist, sportlasest, minu pärast kas või kirjanikust või filosoofist?
Kaja Kallas, palun!
Aitäh! Ma ei ole kindel, kas ma sain teie küsimusest täpselt aru. Ma kõiki Läti reegleid ei tea. Meie saame lähtuda oma seadustest, nendest otsustest, mis me siin teeme. Loomulikult me saame kehtestada nimekirja inimestest, kes ei ole Eestisse oodatud. Seda saab valitsuse tasandil teha. Seda saavad teha ka kohalikud omavalitsused, kui nad teatud üritustele lube lihtsalt ei anna. Ja nagu ma ütlesin, on kõigil oma roll. Aga kui te soovite, et ma tooksin välja mingid konkreetsed nimed, siis seda ma kindlasti siin praegu tegema ei hakka, sest mul ei ole seda nimekirja ees.
Aitäh! Lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Liigume edasi üheksanda küsimuse juurde. Selle esitab Riigikogu liige Helmen Kütt, sellele vastab peaminister Kaja Kallas ja teema on lisaeelarve prioriteedid. Helmen Kütt, palun!
Aitäh, austatud eesistuja! Lugupeetud peaminister! Eestis on hetkel erineva informatsiooni valguses olevaid inimesi: on väga hästi informeeritud inimesi – valitsuse liikmed; hästi informeeritud inimesi – ilmselt koalitsioonisaadikud; vähem informeeritud inimesi – opositsioonisaadikud, noh, julgen nii rääkida, hetkel tuleb küsimus sotsiaaldemokraate puudutaval teemal; ja inimesed, kes loevad ajalehti. Üldiselt on opositsioonisaadikud ja ajalehte lugevad inimesed samal informatsiooni tasemel. Tänases [Eesti] Päevalehes on väga kenasti kirjutatud, et lisaeelarve annab julgeolekukindluse ning toetab Eesti peresid ja põgenikke. Nüüd ma kasutan siit ühte tsitaati ja sealt tuleb ka küsimus. See küsimus ei ole selline, millele ei tea vastust mitte ainult sotsiaaldemokraadid, vaid sellele ei tea vastust ka väga paljud teised Eesti inimesed, sest nad on pöördunud meie kui rahvasaadikute poole ja ka kohtumistel esitanud seda küsimust. Tsitaat on järgmine: "Kuna energiakandjate hinna tõusu ja sõjast tingitud olukorra tõttu tõusevad märkimisväärselt esmatarbekaupade hinnad, läks läbi Keskerakonna soov toetada sügisel kõiki lapsi ja pensionäre. Kui soov oli ühekordse toetusena maksta 100 eurot, siis üldiselt heakskiitu see küll ei saanud, ent 50 lisaeuroga saab iga laps ja pensionär sügisel arvestada." Selle lause on öelnud Jaanus Karilaid selle ajaleheartikli tarvis, mis täna Eesti Päevalehes ilmus. Ja nüüd tuleb minu küsimus. Te räägite ja ka täna rääkisite üksi elava pensionäri toetusest. Me kõik teame, et need on pensionieas olevad inimesed. Aga meil on olemas ka inimesed, kes on osalise või täieliku töövõime kaoga ja need ei ole pensionieas inimesed. Kas see toetus, seesama 50 eurot, millest räägitakse, puudutab ka neid või on see ühekordne toetus mõeldud [ainult] lastele ja vanaduspensionäridele?
Kaja Kallas, palun!
Aitäh! Kõigepealt, eks selle lisaeelarve väljakäimisega ongi see probleem, et numbrid võivad muutuda ja siis meile siin Riigikogus esitatakse kohe ju süüdistused, et midagi on läinud valesti ja me oleme valetanud. See ei ole kuidagi taotluslik ja seetõttu tahame olla kindlad, et kõik arvutused klapiksid, enne kui me nende asjadega välja tuleme. Loomulikult oleme siin arvestanud ka seda, mida sotsiaaldemokraadid on välja toonud. Te ise olete korduvalt rõhutanud, et toimetulekutoetust tuleb tõsta, ja toimetulekutoetuse tõstmine siin lisaeelarves tõepoolest sees on, see tõuseb 150 eurolt 200 euroni. Kui Riigikogu suudab selle [lisaeelarve] kiiresti vastu võtta, siis toimetulekutoetuse tõus saaks jõustuda juba järgmisel kuul peale lisaeelarve vastuvõtmist ja annaks inimestele kohe abi. See, mis puudutab täiendavate toetusmeetmete jaoks raha eraldamist reservi, siis sinna on tõesti pandud 30 miljonit selle jaoks, et sügisel, kui energiakandjatega võib tõenäoliselt jälle raskeks minna, oleks võimalik ette näha või anda täiendavaid toetusi just nendele, kes on kõige haavatavamad. Oleme arvesse võtnud ka seda, mis energiahindade või toetustega eelmine kord oli. Energiatoetused aitasid väga paljusid inimesi, just mediaanpalgaga inimesi, kui me räägime sihitud meetmest. Tegelikult [aitasid need] kõiki Eesti inimesi, kes läksid ja said sellest üldisest meetmest abi. Meie soov on sügisel sihtida seda meedet just nendele kõige haavatavamatele ja need tingimused ei ole praegu paigas. On tõesti olnud juttu pensionäride sihtrühmast ja on olnud juttu lastest, aga see saab olema sügisel. Neid tingimusi me saame siis veel täpsustada, et abi saaksid need, kes kõige haavatavamad on.
Ja nüüd täpsustav küsimus. Helmen Kütt, palun!
Suur aitäh, austatud eesistuja! Proua peaminister! Tegelikult ega ma vastust ei saanud, sest eelarve planeerimisel ja lisaeelarvega väljatulekul te olete ju pidanud mingi arvu [aluseks] võtma. Vanaduspensionäride arv on hoopis midagi muud kui [see arv], mille hulka me arvame ka need inimesed, kes on täieliku töövõime kaoga või osalise töövõime kaoga ja kes peavad oma sissetulekut samuti pensioniks. Te rääkisite energiakulude hüvitamise toetusest. Kas see 50 eurot, mis makstakse, ongi energia[kulude] hüvitamise toetus või on need kaks eri meedet? Kevadel te rääkisite väga põhjalikult sellest, kuidas suurel hulgal inimestel on õigus saada energiakulude hüvitamise toetust. Aga see arv osutus palju väiksemaks. Ma küsisin, kas mure ei ole mitte see, et need, kes võiksid seda toetust saada, jätavad selle taotlemata, ei tule taotlema, sest neil on piinlik või nad ei tea, et neil [on õigus] seda saada, või [on mure see, et toetust saavad] need, kes tegelikult ei vaja seda toetust sissetuleku järgi, sest makstakse laustoetust. Kumb on suurem probleem? Ma saan aru, et see hulk inimesi, kes oleks võinud toetust saada teie info järgi, osutus hoopis väiksemaks. Jätkuvalt on mul küsimus. Me teame, et üksi elava pensionäri toetus, millest te räägite, puudutab ainult neid pensionieas olevaid inimesi, kes on registri järgi [üksi elavad]. Te olete sellest põhjalikult rääkinud, see on arusaadav. Aga milline on planeeritud toetus nendele, kes [ei ole] vanaduspensionärid ega lapsed – see on teine arv –, vaid need, kes on puuduva töövõimega või täieliku töövõimeta? Kiita tuleb valitsust muidugi selle eest, et kui sotsiaaldemokraadid esitasid sügisel ettepaneku, et juba selle aasta alguses tõstetaks toimetulekupiir 150 eurolt 200 eurole, siis nüüd tehakse see ära. Aga seda abi oleks olnud vaja juba 1. jaanuarist. Siis oleks inimestel olnud kergem nende suurte küttekuludega [toime tulla]. Jätkuvalt: kas te olete planeerinud ka erivajadustega inimesed, kes ei ole vanaduspensionieas, selle toetuse, olgu ta 50 või 60 eurot, saajaks?
Kaja Kallas, palun!
Aitäh! Me oleme planeerinud [toetuse saajateks] pensionärid, mul ei ole neid tingimusi praegu siin kaasas. Me oleme sihtinud seda seetõttu, et need etteheited, mis olid ka teie poolt, [saaksid arvestatud]. Tõesti, pensionärid üldiselt selles riski[rühmas] on, neil on seda abi rohkem vaja ja seetõttu täiendavat taotlemist nende puhul ei tule. Seda, mida te samuti ette heitsite, et miks seda toetust nii palju ei kasutatud, kui oleks võinud kasutada, ma täpsustan ja tulen teie juurde tagasi. Mul ei ole seda infot praegu siin kaasas.
Lisaküsimus, Aivar Kokk, palun!
Aitäh, austatud juhataja! Hea peaminister! Kõigepealt ma tänan teid, et te Isamaa Erakonna algatatud üksi elava pensionäri toetust olete toetanud ja selle aasta sügisel see toetus kasvab. Aga ma ei näinud lisaeelarves üht olulist rida. Isamaa Erakond on teinud ettepaneku: kuna hetkel on kõige keerulisem olukord seotud ikkagi elektri, gaasi ja kodusoojaga, siis oleme teinud ettepaneku langetada käibemaks 9%-le. Kui võrdleme aastatagust hinda ja tänast hinda, siis [näeme, et] ka 9%-lise käibemaksu korral laekuks riigile käibemaksutulu tunduvalt rohkem, kui oleks eelmine aasta laekunud 20% korral. Kui te lisaeelarvet tegite, siis kas teil oli laua peal korraks ka see arutelu, et Rahandusministeeriumi prognoosi järgi on see 75 miljonit miinust. Täna nelja kuu peale on 250 miljonit arvestatud energiakulude kompenseerimiseks inimestele. Võib-olla siis ei peaks inimesed minema omavalitsusse kauplema ja rääkima, vaid oleks natukene normaalsema elektri-, gaasi- ja soojaarved saanud ja toetanud veelgi suurema protsendiga tänast koalitsiooni?
Kaja Kallas, palun!
Aitäh! Loomulikult me arutasime kõikvõimalikke lahendusi. Eks sellel on nii plussid kui ka miinused. Ma lihtsalt ütlen, et kui me Euroopa Ülemkogul arutame näiteks energiahinna tõusuga seotud probleeme, siis seal olevad peaministrid ütlevad, et näete, me oleme teinud aktsiisilangetuse, aga inimesed mitte midagi ei tunne, sellepärast et hinnatõus on suur ja langetus on väike. Lisaks see, et tegelikult ei saa ettevõtjaid kuidagi sundida seda [aktsiisilangetust] hinnas edasi andma. Eks siin ongi kaalutluskohad. Meie soov on esiteks see, et kõik saaksid ka ise ennast aidata, ja teiseks see, et tegelikult inimesed saaksid tõusvate hindadega hakkama. Kolmas on loomulikult see, mida me saame teha selleks, et hinnatõusu pidurdada. Ma ei mõtle siin seda, et kuidagi hakata hindu reguleerima, sest turg on ikkagi väga pikalt meile madalamad hinnad toonud. Aga [peame mõtlema,] kuidas on võimalik maandada riske selliselt, et tegelikult energia, mis on väga suur sisend kõigile ja mida kõik peavad kasutama, oleks taskukohane.
Aitäh! Ma lõpetan selle küsimuse käsitlemise.
Meil on kõik registreeritud teemad läbi saanud. Aitäh selle eest! Meil on infotunni lõpuni jäänud veel circa 16–17 minutit. Nüüd ma palun kõigil, kes soovivad küsida, ennast registreerida ja mul on, head ametikaaslased, teile ka palve, et te kohe ütleksite, milliselt valitsuse liikmelt te küsite, ja siis esitaksite oma küsimuse. Helmen Kütt, palun!
Suur aitäh, austatud eesistuja! Mina soovin küsida justiitsminister Maris Laurilt, et ei läheks päev raisku ja et ei [tuleks] ühegi küsimuseta kaks tundi lihtsalt istuda. Küsin teie käest seda, kuidas on rakendunud uus elatise määramise süsteem ja kas sellega on olnud muresid. Lehest võis lugeda, et see kalkulaator ja arvestus tekitasid peredele probleeme. Järsku te mõne sõnaga räägite sellest.
Maris Lauri, palun!
Aitäh! Riigikogus olek ei ole kunagi kasutu tegevus. Õnneks on lisaks kasulikule võimalusele kuulata, mis Riigikogu liikmetele huvi pakub, natuke võimalik tegelda ka oma [muu] tööga ja lugeda. Aga teie küsimuse juurde tulles võin üldjoontes öelda, et see seadus on rakendunud väga kenasti. Loomulikult oli hästi palju küsimusi nii eelnevalt ja ka nii-öelda üleminekuhetkel. Segadust ja probleeme on tekitanud võib-olla see, et seletuskirja jäi kahetsusväärsel kombel sisse selgitus, mis ei vasta seaduse sisule. Seal oli viga sees ja see on tekitanud segadust, kuid kalkulaator vastab seaduse sisule. Seda me oleme igal võimalusel ka selgitanud ning inimesed on sellest aru saanud.
Peeter Ernits, palun!
Hea juhataja! Ma tahaksin küsida peaministrilt. Austatud valitseja! Eile ilmus Kieli maailmamajanduse instituudi raport, mis näitab täiesti otseselt, et see, kui [Eesti] Päevaleht nimetas teid sõjaprintsessiks, vastab täielikult tõele. Eesti on kuu ajaga toetanud Ukrainat rahaliselt sama palju kui Itaalia ja Rootsi ning rohkem kui Kanada. Kui vaadata SKP koha pealt – mul on see praegu ees –, siis [näeme, et] Eesti on esimese kuu jooksul toetanud Ukrainat 0,8%-ga SKP-st. See kõik on sõjaline abi. Punasega on märgitud. USA on [osakaaluga] SKP-st kuuendal kohal ja Saksamaa 12. kohal, teisel kohal on Poola, kolmandal Leedu, neljandal Slovakkia ja viiendal Rootsi. Minu küsimus on, kas see pole juba liig mis liig või on plaan [toetust] veelgi suurendada. Kas teid ei tee murelikuks see, et Eesti on nii tasakaalust väljas [võrreldes] teiste maadega, ka Venemaa naabritega? Läti on kusagil ei tea kui kauge koha peal.
Kaja Kallas, palun!
Aitäh! Meie kaitse algab praegu Ukrainast. Iga asi, mida me kasutame Ukrainas, on tegelikult meie enda kaitseks, sest ukrainlased sõdivad Venemaaga. Venemaa on meie kõige suurem oht. Putin ei ole kuidagi varjanud oma ambitsioone ka teiste riikide suhtes, kes naabruses asuvad, sealhulgas meie suhtes. Nii et iga abi, mis me anname selleks, et Ukraina saaks selle sõja võita, tähendab seda, et me tagame siin rahu. Jah, me oleme andnud väga palju ja rohkem me eriti anda ei saa. Seda me oleme ka ukrainlastele öelnud, et oleme teinud, mis meie võimuses. Me saame teha veel seda, et räägime oma suurte liitlastega. Nende ladudes on kindlasti veel asju, mida nad saavad Ukrainale anda – suurtel riikidel on selliseid võimekusi, mida meil üldse ei ole –, ja seda kõike selleks, et see sõda lõpeks. Ei saa [lasta tekkida] olukorral, et Putin selle sõja võidab või jääb talle endale või Venemaale mulje, et Putin on selle sõja võitnud, sest sellisel juhul oleks meil lihtsalt üks-kaks aastat pausi ja kõik need koledused jätkuksid jälle. Abi, mis me anname Ukrainale, on selle jaoks, et see sõda lõpetada. Ja see sõda saab lõppeda ainult sellega, et Ukraina võidab Venemaad.
Aitäh! Lõpetan selle küsimuse käsitlemise. Riina Sikkut, palun!
Aitäh, hea esimees! Lugupeetud peaminister! Ma muidugi ei jaga Peeter Ernitsa muret, nagu me oleks Ukrainale liiga palju abi andnud. Kahtlemata me peamegi olema eeskujuks ja tegema kõike seda, mida on vaja selleks, et Ukraina sõja võidaks. Aga küsin hoopis selle asja kohta, mis minu kõrva viimase pooleteise tunni jooksul kõige rohkem kriipis. Jaak Juske küsimusele vastates – ma ei tea, kas te ei saanud küsimuse tuumast aru – tulid kuidagi need kolme aasta taguse valimise jutupunktid sisse. Neli aastat tagasi tehtud tulumaksusüsteemi muudatused ei ole kuidagi valed või ekslikud ega vead, mis tuleb parandada. 500-eurone tulumaksuvaba miinimum muutis meie maksusüsteemi õiglasemaks, see on aidanud madalapalgalistel toime tulla ja motiveerinud [rohkem] töötama ning seda kuidagi parandama või muutma ei pea. Küsimus on selles küürus, mis konstrueeriti sinna sellepärast, et Isamaa Erakond on allergiline astmelise tulumaksu mõiste suhtes, aga seda allergilisust jagab ka Reformierakond. Nii et maksusüsteemi muudatus on olnud eesmärgipärane, on tegelikult aidanud saavutada seda muutust, mida rakendades sooviti, aga tehniline konstruktsioon on olnud kohmakas. Ma olen nõus, et see on ebamõistlik ja et on võimalik tehnilist lahendust parandada, aga [seda saab teha] tegelikult õiglust süsteemis vähendamata. Samas, nii nagu 19 euro ja 18 sendi suurune lastetoetus jäi lihtsalt ajale jalgu, on toimunud ka tulumaksuvaba miinimumiga. See, et keskmine pension ja alampalk oleksid tulumaksuvabad, on minu meelest ikkagi väärtusvalik. See, et me toetame töötamist ja ise toime tulemist, selle asemel et toetusi maksta, on õige. [[Juhataja helistab kella.]] Mul on väga kahju, et kiire hinnatõusu tingimustes ei ole see ettepanek laiemat toetust leidnud. Mul ei olegi niivõrd küsimust, kuivõrd see oli kommentaar selle kohta, et tulumaksusüsteemi muudatuste käsitlemine veana, mis neli aastat tagasi tehti, on tegelikult vale.
Hea Riigikogu liige, teie aeg! Austatud peaminister, palun!
Aitäh! Hea Riina, see ongi ideoloogiline vaidlus. Meie oleme alati olnud lihtsa ja selge tulumaksusüsteemi pooldajad, kus on üks [ja sama] protsent, mis absoluutnumbrites tähendab seda, et kes rohkem teenib, see rohkem maksab. Kui sa teenid vähem, siis sa ka maksad vähem. Nii et ega siin ei olegi õiget ja valet [seisukohta], vaid on erinevad ideoloogilised lähenemised, mida me esindame – sina kui sotsiaaldemokraat ja mina kui liberaal. See, milles me oleme absoluutselt ühel nõul, on see, et pigem tuleks soodustada inimeste toimetulekut läbi selle, et nende sissetulekud oleksid suuremad, ehk et me ei maksustaks kõrgelt mitte seda, mida inimesed palgana teenivad, vaid tegelikult midagi muud. Kui me tuleme selle süsteemi juurde, mis 2016. aastal tehti, siis näeme, et need tuhat astet tegid selle süsteemi keeruliseks. See on põhjus, miks ta nüüdseks on ajale jalgu jäänud ja miks me algusest peale seda süsteemi kritiseerinud oleme. Me olemegi täiesti erinevatel seisukohtadel ja üksteist ära ei veena, ükskõik kui palju me seda debatti ka ei peaks. Ma arvan, et see ongi terve [lähenemine], meil ongi erinevad arusaamad ja erinevad lähenemised. Ma arvan, et on hea anda inimestele võimalus toime tulla ilma, et nad peaksid mingeid toetusi saama, sest see ei ole jätkusuutlik. Nii et jah, praegu igal juhul peaksime soodustama rohkem teenimist. Suurem diskussioon võiks minu arvates järgmiste valimiste eel olla selle üle, mida me üldse maksustame. Kui maksustamise põhimõte on see, et ära maksusta kõrgelt seda, millel sa tahad lasta areneda[, siis tekib küsimus, miks] me praegu maksustame kõige kõrgemalt töötamist. Tegelikult me ju tahame, et inimestel oleks tööd, ja me tahame, et inimesed saaksid head palka. Aga kui me teame, et sotsiaalmaks on see maks, mis toob riigieelarvesse väga palju tulu, ja see on maks, mida on lihtne koguda, siis kohe tekib küsimus, kust need tulud asemele tulevad. Nii et tegelikult minu arvates me peaksime seda pilti vaatama terviklikumalt – mitte ainult rääkima ühest maksuprotsendist, vaid vaatama, miks me maksustame, mida me maksustame ja kui kõrgelt me maksustame ning millist muutust me ühiskonnas soovime saavutada.
Lõpetan selle küsimuse käsitlemise. Aivar Kokk, palun!
Aitäh! Mul on küsimus majandusministrile. Me enne rääkisime tuuleenergia vähempakkumisest. See kogus, mille kohta see väike pakkumine on üleval – teil on tõesti õigus. Meil oleks vaja sel aastal, ma arvan, kui arvestada seda, milline on elektridefitsiit ja millist kulu peaks gaasi puhul katma, vähemalt 1 teravatt-tunni [hankimiseks] pakkumine kohe välja kuulutada ja järgmise aasta jaanuari alguses, nii nagu te pakkusite, võiks olla järgmine [pakkumine] samas suurusjärgus. Siis võib-olla kolme, nelja, viie aasta pärast oleks olukord, kui meil elektrihinnad ei oleks laes ja meile piisaks. Aga mul on ka küsimus. Ma olen teinud ettepaneku, et võiks sihuke lihtne meede olla. [Praegu on nii, et] kui firmad endale päikesepaneele panevad, siis nad saavad käibemaksu tagasi küsida, aga kui füüsiline isik seda teeb, siis ta ei saa. Äkki võiks arutada seda, et kodutarbijad võiksid kuni 15-kilovatise päikesepaneeli koos salvestiga saada ilma käibemaksuta, nii et nad ei peaks selle investeeringu pealt käibemaksu maksma. See aasta on viis korda tuuletorme olnud, kus liinid on kokku läinud. [Päikesepaneelide korral] me ei peaks liinidesse nii palju raha panema ja inimesed saaksid soodsamad elektriarved. Samuti ei peaks tegema neid hankeid, nagu oli aprillis 8-miljoniline Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi poolt välja kuulutatud hange sarnase asja peale, kui kõik tormasid ja [olulised] olid kiired näpud, vaid siis oleks sedasi, et kes suudab ja soovib investeerida, see investeerib. Ühtlasi koheldaks teda võrdselt ettevõtjatega. Muidu peaks oma kodu tegema ettevõtteks, et saada käibemaks tagasi, aga see vist ei ole kõige parem lahendus. Kuidas sa suhtud sellesse ettepanekusse?
Taavi Aas, palun!
Aitäh! Ma alustaksin sellest enampakkumisest. See 1 teravatt, jah, kõlab muidugi uhkelt, aga meie eesmärke on ju tegelikult kaks. Üks on see, et me saaksime tuuleparke – see, et tuulikuid rajataks. Aga teine eesmärk on see, et toetus, mida tuulikute rajamise eest makstakse, oleks võimalikult väike, sest see toetus tuleb ju kõigi tarbijate taskust. Me kõik maksame selle taastuvenergia tasu kaudu kinni. Nii et mida väiksemaks me selle toetuse saame, seda parem on. Sellepärast on ka need vähempakkumised jagatud kahte ossa. Ühelt poolt, et need, kes on kiiremini valmis, saaksid kiiremini pakkuma tulla. Aga teisalt, et me ei paneks turule korraga väga suurt mahtu, mis võib kaasa tuua selle, et pakkujad ei paku nii soodsaid lahendusi kui väiksema mahu korral. Ehk kui turul on korraga suur maht, siis selge on see, et pakkujad saavad esitada paremaid tingimusi. Nüüd käibemaksu tagastusest. Meil on tegemist soodustusega, mida saab see, kes paigaldab päikesepaneelid katusele. Ja siin ma olen nõus, ma väga toetan seda, et päikesepaneelid oleksid eramajadel, oleksid tootmiskohtades, ehk mina pean õigeks seda, et päikesepaneelid asuksid tarbimiskoha lähedal. [Käibemaksu tagastuse puhul] on tegemist soodustusega. Täna me oleme läinud teist teed, seda soodustust antakse KredExi kaudu, ka praegu on üks meede avatud. Esimestel päevadel oli tõesti suur tung, aga nüüd on see jäänud väiksemaks. Praegu on tegelikult selle meetme alt veel võimalik vahendeid saada. Tegemist on päikesepaneelide paigaldamisega eramajale koos mingi osa hoone renoveerimisega, sest mõistlikum on teha nii, et kui paigaldatakse päikesepaneelid, siis seda energiat, mis paneelidega toodetakse, kasutatakse võimalikult säästlikult. [Taotlus]voor on veel avatud, võimalik on toetust saada. Lisaks sellele tulevad veel täiendavad vahendid lisaeelarvest, nagu juttu oli, 19 miljonit eurot just nimelt väikelahenduste toetuseks.
Aitäh! Lõpetan selle küsimuse käsitlemise. Kalle Grünthal, palun!
Aitäh, lugupeetud istungi juhataja! Küsimus Kaja Kallasele. Tänase istungi alguses ma küsisin teie käest selle kohta, et teie minister Kalle Laanet on üritanud mind mõjutada läbi perekondlike sidemete: ma pean Mali kohta küsimise lõpetama, muidu mu pojal läheb teenistuses halvasti. Ma küsisin, kas te olete rääkinud Kalle Laanetiga. Teie vastasite niimoodi, et te ei ole rääkinud sel põhjusel, et esiteks pole teil põhjust mind uskuda ja teiseks ei ole teil mingit huvi tegeleda meie omavaheliste probleemidega. Küsimus on selles, et Kalle Laanet on nimetatud vestluse olemasolu tunnistanud ja rääkinud osaliselt tõtt ja osa jätnud rääkimata. Ma ei saa praegu aru selles mõttes, et miks te ei tunne huvi selle vastu, võimalike probleemide vastu, kus teie ministrid sekkuvad põhimõtteliselt Riigikogu liikmete töösse. See ei ole isiklik küsimus, isiklik probleem, see on väga vale arusaam, sellepärast et siin sekkutakse ministrite poolt riigijuhtimise toimimisse. Ilmselgelt soovitakse seda probleemi panna kalevi alla. Kui te ei mõista hukka – tähendab, ma ei tahagi hukkamõistu –, kui te ei lähe Kalle Laanetiga sel teemal vestlema ega anna vastust, siis te tegelikult toetate sellist riigiametnike käitumist, mis ei lange kokku demokraatliku riigi juhtimisega. Ehk ma küsin: kus on teie moraalne kompass, millest te täna olete pidevalt rääkinud?
Kaja Kallas, palun!
Aitäh! Veel kord rõhutan, et mind ei huvita teie omavahelised vestlused, need peaksid jääma teie omavahelisteks vestlusteks.
Lõpetan selle küsimuse käsitlemise. Head ametikaaslased, ma tänan teid küsimuste eest! Austatud valitsusliikmed, ma tänan teid vastuste eest! Infotund on lõppenud.
Austatud Riigikogu! Alustame täiskogu VII istungjärgu 12. töönädala kolmapäevast istungit. Ja nüüd on võimalik üle anda eelnõusid ja arupärimisi. Palun! Seda soovi ei näe. Siis viime läbi kohaloleku kontrolli. Palun!
Kohalolijaks registreerus 77 Riigikogu liiget.
Alustame tänase päevakorra läbivaatamist. Esimene päevakorrapunkt on Vabariigi Valitsuse algatatud töölepingu seaduse ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu 521 kolmas lugemine. Avan läbirääkimised. Läbirääkimiste soovi ei ole, järelikult saame minna juhtivkomisjoni ettepaneku juurde, milleks on viia läbi 521 SE lõpphääletus. Ja kuna me just viisime läbi kohaloleku kontrolli, siis ma eeldan, et saalile sobib, kui me läheme hääletuse juurde. Vastuväiteid ei näe. Seega, austatud Riigikogu, panen hääletusele Vabariigi Valitsuse algatatud töölepingu seaduse ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu 521. Palun võtta seisukoht ja hääletada!
Tulemusega poolt 67, vastu 11 ja erapooletuid 0 on eelnõu seadusena vastu võetud.
Meie teine päevakorrapunkt on Isamaa fraktsiooni ja Vabariigi Valitsuse algatatud karistusseadustiku ja väärteomenetluse seadustiku muutmise seaduse (agressiooni toetamine) eelnõu 585, mis varem kandis numbreid 556 ja 576, aga nüüd ühendatuna on 585 SE, teine lugemine. Palun Riigikogu kõnetooli õiguskomisjoni nimel kõnelema Marek Jürgensoni.
Austatud istungi juhataja! Head kolleegid! Annan lühidalt ülevaate juhtivkomisjonis toimunust enne eelnõu 585 teist lugemist. Isamaa fraktsioon algatas 21. märtsil karistusseadustiku täiendamise seaduse eelnõu 556 ja veidi hiljem, juba 4. aprillil algatas Vabariigi Valitsus karistusseadustiku, kriminaalmenetluse seadustiku ja väärteomenetluse seadustiku muutmise seaduse eelnõu 576. Sisuks siis agressiooni toetamine ja sellega seonduv vaenutegevus. Mõlemad eelnõud on ...
Ma korraks vabandan. Lugupeetud kolleegid, palun tõesti, kui on omavahelised vestlused, saab neid pidada saalist väljaspool. Sumin läheb jälle väga suureks. Palun, härra Jürgenson!
Aitäh! Mõlemad eelnõud olid ajendatud Vene Föderatsiooni rünnakust Ukraina suveräänsuse ja territoriaalse terviklikkuse vastu. Muudatustega sooviti keelustada rahvusvaheliselt levinud sümboolika abil agressiooniakti, genotsiidi, inimsusevastase kuriteo või sõjakuriteo toetamine ja õigustamine. Õiguskomisjon küsis eelnõu 556 kohta arvamust advokatuurilt, kaitsepolitseilt, PPA-lt, prokuratuurilt, Riigikohtult, õiguskantslerilt ja Tartu Ülikoolilt. Mõlemad eelnõud läbisid esimese lugemise käesoleva aasta 13. aprillil. Muudatusettepanekute tähtaeg oli 18. aprill ja Riigikogust ühtegi muudatusettepanekut ei esitatud. Justiitsministeerium saatis õiguskomisjonile 14. aprillil kirja muudatusettepanekutega eelnõu 576 kohta. Õiguskomisjon valmistas Isamaa fraktsiooni algatatud eelnõu 556 ja Vabariigi Valitsuse algatatud eelnõu 576 esimeseks lugemiseks ette 7. aprillil erakorralisel istungil. Samal istungil otsustas komisjon, et kui eelnõude 576 ja 556 esimene lugemine on lõpetatud, siis ühendatakse eelnõud, koostades ühe teksti Vabariigi Valitsuse algatatud eelnõu 576 sõnastuse põhjal, hõlmates selliselt ka eelnõus 556 pakutud eesmärki. Ühendeelnõu numbriks sai siis 585 SE. Pärast mõlema eelnõu esimese lugemise lõpetamist otsustas õiguskomisjon oma 14. aprilli erakorralisel istungil suunata eelnõu 585 teisele lugemisele 20. aprilliks ehk tänaseks ja juhul, kui eelnõu teine lugemine lõpetatakse, suunata eelnõu täiskogu päevakorda 21. aprilliks ehk homseks ja viia siis läbi eelnõu lõpphääletus. Veel üks eelnõu 585 lugemist ette valmistav arutelu toimus õiguskomisjonis 18. aprillil, juba peale seda, kui oli möödunud muudatusettepanekute esitamise tähtaeg. Õiguskomisjon algatas konsensuslikult eelnõu 585 kohta ühe muudatusettepaneku, Justiitsministeeriumi oma, milles anti eelnõule uus pealkiri ja teksti oli täpsustatud. Eelnõude 576 ja 556 aruteludest õiguskomisjoni istungitel võtsid osa Siseministeeriumi, Justiitsministeeriumi, prokuratuuri, PPA, samuti Tartu Ülikooli õigusteaduskonna karistusõiguse kaasprofessor, karistusõiguse osakonna juhataja Anneli Soo ning vandeadvokaadid Carri Ginter ja Norman Aas. Natukene selle muudatusettepaneku sisust. Ettepaneku algatas õiguskomisjon konsensusega. Sellega ühendatakse Vabariigi Valitsuse algatatud karistusseadustiku ja väärteomenetluse seadustiku muutmise seaduse eelnõu 576 ja Isamaa fraktsiooni algatatud eelnõu 556 ning vastavalt Riigikogu kodu- ja töökorra seaduse § 101 lõikele 2 on koostatud üks karistusseadustiku ja väärteomenetluse seadustiku muutmise seaduse eelnõu Vabariigi Valitsuse algatatud eelnõu 576 sõnastuse põhjal. Algatajate nõusolekul on eelnõud ühendatud reguleerimisala eesmärgi kattuvuse tõttu. Muudatus annab eelnõule uue pealkirja: karistusseadustiku ja väärteomenetluse seadustiku muutmise seadus (agressiooni toetamine). Võrreldes eelnõu 576 esimese lugemise muudetud kujul läbinud tekstiga saavad eelnõu § 1 punktid 1, 2 ja 3 uue sõnastuse. Samuti muutub eelnõu § 3 "Seaduse jõustumine". Seaduse § 1 punkt 3 ja § 2 jõustuvad järgmisel päeval pärast Riigi Teatajas avaldamist ehk võimalikult kiiresti. Eelnõu § 2 "Väärteomenetluse seadustiku muutmine" teksti ei ole muudetud ja see on sama, mis eelnõu 576 esimesel lugemisel ette sai kantud. Rõhutan siinkohal veel lõpetuseks, et kõigil komisjoni istungitel, kus neid eelnõusid, ka siis seda eelnõu numbriga 585 arutati, langetati kõik otsused konsensuslikult. Kõik parlamendi erakonnad, kes on õiguskomisjonis esindatud, olid iga küsimuse juures konsensusel, nii et kogu see menetlus läks vägagi mõistlikult. Aitäh!
Teile on ka küsimusi. Kalvi Kõva, palun!
Aitäh, hea aseesimees! Hea Marek! Sa oled selle seadusega, kahe liidetud seadusega, väga täpselt kursis, mis siin kirjas on. Aita mind natukene, ma ei ole neid ise põhjalikult läbi töötanud. Eile käis mul siin üks kooligrupp ja üks noor küsis, kas Georgi linti siis tohib kasutada või mitte. Mina talle siis oma teadmiste pealt vastasin. Aga nüüd ma küsin sinu käest: kas seda tohib või ei tohi avalikus ruumis kasutada? Ütle!
Jaa, selle seaduseelnõu järgi Georgi linti ei tohi kasutada. Küll aga on palju räägitud nii-öelda praktikutega, politsei poolega. Tegelikult peab ka politseitöös kehtima mõistlikkuse printsiip. Kui mõnel vanatädikesel on Georgi lint rinnas, siis temaga vesteldakse, ei hakata kohe rangemaid meetmeid kasutusele võtma.
Kalle Grünthal, palun!
Aitäh, lugupeetud istungi juhataja! Austatud ettekandja! Paragrahv 1511 "Rahvusvahelise kuriteo toetamine ja õigustamine" – siin on kirjas, et agressiooniakti, genotsiidi, inimsusevastase kuriteo või sõjakuriteo toimepanemisega seotud sümboli avaliku eksponeerimise eest saab karistada. Aga ma näen siin tõsist puudust selles osas, et sellised mõisted nagu "agressiooniakt", "genotsiid", "inimsusevastane kuritegu" on loetletud ka karistusseadustiku eriosas kuriteona. See tähendab seda, et kui hakata inimest sellel alusel karistama, siis peaks eelnevalt olemas olema mingisugune kohtuotsus, mis viitab selle normi rikkumisele. Minu küsimus on praegu: nimetage palun agressiooniakt, genotsiid, inimsusevastane kuritegu, [mille puhul] meil on olemas sellekohane kohtuotsus, et me saame seda normi 9. mail näiteks rakendada.
Aitäh! Ma saan öelda seda, et kas selline kohtuotsus on olemas, ma ei tea. Aga kui me vaatame seda seadust, mille me plaanime homme vastu võtta, siis ma usun küll, et koostöös praktikute ja ekspertidega on ta nüüd nii heaks tehtud, et võimaldab universaalselt kõikidele erinevatele aktidele läheneda.
Raimond Kaljulaid, palun!
Aitäh, istungi juhataja! Austatud ettekandja! Ma jätkan sealt, mis oli ka Kalvi Kõva küsimus. Ma eile vaatasin sellist suurepärast saadet nagu "Otse Eloga" ja seal oli siseminister Jaani, kes ka ei osanud otseselt vastata küsimusele, kas Georgi lindiga 9. mail võib [välja] tulla või ei või tulla. Ja seal oli ka Andrus Ansip, kes juhtis tähelepanu, et praeguses olukorras eriti peaksid valitsuse sõnumid olema selged. Nüüd, tänastest uudistest ma lugesin, et politsei pidi eraldi keelama veel 10. maini vaenulikku sümboolikat kasutavate ürituste korraldamise, mis viitab sellele, et see seadus, mida me täna menetleme, siiski pole vist päris piisav selleks, et politsei saaks avaliku korra ja Eesti riigi väärikuse tagada. Milles siis asi on? Kuidas siis ikkagi nii, et tegelikult väga lihtsatele, selgetele küsimustele, mis ka siit saalist tulevad, kas siis võib või ei või midagi teha, te vastate ka, et noh, ei või, aga võib-olla võib ka, kui on tegemist näiteks eaka inimesega?
Aitäh! Eks sümboolika esitlemisel ja agressiivsel esitlemisel on väga suur vahe. Ma seda eilset saadet jälgisin ka põgusalt ja sinna oli päris palju emotsioone nii-öelda sisse kirjutatud. Aga tänastes uudistes siseminister Jaani ütles väga selgelt, et kuni 10. maini on täiesti nulltolerants. Minu arvates väga korrektne lähenemine. Aga see, kas võib või ei või – me oleme päris palju arutlenud selle üle, et see seadus on mõnevõrra universaalsem kui see, mis vist eile Leedu parlamendis sümboolika teemal vastu võeti ja mis Lätis juba kehtib. Selles mõttes ma arvan, et see seadus, mis on nüüd Justiitsministeeriumi, Siseministeeriumi ja muude osapoolte koostöös välja töötatud, on mõnevõrra pehmem. Ma arvan, et see on ka natukene inimlikum.
Paul Puustusmaa, palun!
Suur tänu, austatud juhataja! Hea ettekandja! Kui meil oli see esimene lugemine, siis tõusetus korduvalt küsimus, et on võimalik seda eelnõu ja neid norme tõlgendada selliselt, et selle alusel saaks keelata või ära viia ka erinevad ehituslikud [sümbolid], näiteks nagu Narva tank ära viia. Selline oli parlamendiliikmete tõlgendus. Nüüd, minister ütles selle peale, et jah, et seda võib niimoodi tõlgendada, aga eelnõu väljatöötamise ajal sellist kavatsust ei olnud. Nüüd on teine lugemine teil seal komisjonis ka olnud või selle eelne, kas komisjonis seda küsimust arutati veel, et kuidas seda tõlgendada? Kas võib seda rakendada ka monumentide puhul või ei või ikka rakendada, kuidas see mõte siis jäi?
Aitäh! Sisuliselt on jah iga kord, kui sümboolika temaatika on õiguskomisjonis olnud, seesama ehitiste ja monumentide teema olnud arutlusel, aga selle eelnõuga otseselt nii-öelda Narva tanki kallale ei minda. Samahästi võib öelda, et meil on Tallinnas Stockmanni kaubamaja kõrval stalinistliku ehitusarhitektuuri musternäide, ega me sellepärast ei lähe kohe seda nii-öelda sümbolit eemaldama. Ma arvan, et elame selle 9. mai üle, vaatame kuidas see küllap suhteliselt emotsionaalne ja raske periood läheb. Nende tankide ja muu monumentide juurde arvatavasti tullakse mingi hetk veel tagasi. Vajadusel jah, tuleb anda selge sõnum, kas Narvas see tank on nüüd õige koha peal või ei ole. Võib-olla peaks see olema hoopis kuskil muuseumis või mõnel muul platsil.
Anti Poolamets, palun!
Aitäh, juhataja! Hea ettekandja! Meil oli tõesti üleval seesama arutelu, mida siis teha ajalooliste juhtumitega. See ajalugu on meie silme all kogu aeg ja nendest monumentidest õhkub tahtlust ülistada agressiooni, Nõukogude agressiooni Eesti vastu, toetada ka genotsiidi, mis sellega kaasnes. Nii et Narva tank on vägagi konkreetne asi. Ja neid on mujalgi liikvel, neid sümboleid. [See eelnõu] ei ole universaalne. Te räägite kogu aeg sellest 9. maist. Kui see on ühe tähtpäeva seadus, siis 9. mai kordub järgmine aasta ka, ja neid on palju teisi. Kui me ei saa seda universaalsust sisse, siis ei ole tast ju eriti kasu. Minu meelest tuleks seda just nimelt tõsisemalt ka ajaloo peale suunata. Kuidas see arutelu siis välja nägi? Minu meelest jäi see õhku rippuma, ei osatud lihtsalt vastust anda.
Aitäh, hea Anti! Sa olid ise seal komisjonis kohal ja ise selle temaatika tõstatasid. Meil oli kohal ka Justiitsministeeriumi asekantsler Markus Kärner. Minu arust see mõnes mõttes jäi õhku rippuma, aga tegelikult ta ikkagi väga selgelt ütles välja, et kui vajadus on, siis tullakse selle temaatika juurde tagasi, aga mitte selle eelnõu raames, selle menetluse raames, mis meil praegu toimub. Nii et ma ikkagi natukene ootaks. Ja ma ei räägi ainult 9. maist, ma rääkisin eelnevalt selles võtmes, et vaataks kogu aasta üle. Ma tõesti südamest loodan, et need järgmised nädalad on emotsionaalselt kergemad, et ei tule mingisuguseid provokatsioone pronkssõduri juures ega ka Narvas seal tanki juures. Ma väga loodan sellele. Aga ma usun, et õiguskomisjonis on meil alati olnud võimalus rääkida muudegi küsimuste puhul temaatikast [laiemalt] lähtuvalt olukorrast. Hea kolleeg, me jõuame võib-olla selle küsimuse juurde tagasi tulla, vaatame ära.
Raimond Kaljulaid, palun!
Aitäh! Austatud ettekandja! Mulle küll tundub, et teil seal komisjonis on asjad segamini nagu puder ja kapsad. Nüüd te ütlesite, et kuni 10. maini on nulltolerants. Kas see võib tähendada seda, et 11. mail võib Nõukogude Liidu lippude ja Georgi lintide lehvides tulla tänavale, ma ei tea, Filtri teele või Toompeale, ja midagi ei juhtu? Ma lihtsalt ei mõista, et kui valitsuse soov on midagi keelata, miks mitte siis tulla siia Riigikokku eelnõuga, mis selle millegi, mida keelata soovitakse, päriselt ka keelaks. Miks tulla siia Riigikogu ette eelnõuga, mis jätab väga palju tõlgendamisruumi, tekitab segadust? Muu hulgas on seda politseil keeruline rakendada ja tõenäoliselt tekitab see tulevikus hulga vaidlusi. Kas asi on selles, et teil sai kuidagi poolel teel julgus otsa või ei olnud ühel koalitsioonipartneril siiski soovi päris nii kaugele minna, kui peaks minema praeguses olukorras?
Hea, Raimond, te olete asjast küll väga valesti aru saanud. Võib-olla oleks pidanud kuulama natukene tähelepanelikumalt, mida ma enne ütlesin. Küsimus oli selles, mida täna meedias on öelnud Kristian Jaani. Õiguskomisjonis on meil selles mõttes asjad korras. Seal on ka teie fraktsiooni esindaja Heljo Pikhof, ma usun, et ta võib teile seda pärast neljasilmavestluses kinnitada. Meil ei ole mingit seisukohta, et peale 10. maid võib tulla ja jumal teab mis lippe lehvitada. Lihtsalt ma tsiteerisin seda Postimehe uudist, kus siseminister ütles, et tema silmis ja ministeeriumi otsuse kohaselt on nulltolerants. Ma rääkisin sellest, mitte komisjonist.
Kalle Grünthal, palun!
Aitäh, lugupeetud istungi juhataja! Austatud ettekandja! Mulle isiklikult tundub, et selle seadusemuudatusega seoses, mis puudutab rahvusvahelise kuriteo toetamist ja õigustamist sümbolitega, te keerate hoopis olukorra selliseks, et selle eest ei saagi inimest üldse karistada. Siin on Georgi lint ja ma ei tea, mis sümboolika, Z-täht. Põhjus väga lihtne. Asi selles, et kuna see on seotud genotsiidi ja inimsusevastaste kuritegudega, siis see eeldab selle tuvastamist kohtulikul teel, mida meil praegu ei ole [olnud] või vähemalt ka teie ei osanud praegu [näiteid tuua]. Ja ma ei kujuta ette, mismoodi seda hakatakse rakendama. Aga on ju olemas väljapääs. Siin on olemas sõjapropaganda, mida on praegu kasutatud. Võib-olla ikkagi te võtate selle eelnõu tagasi ja natukene seda täpsustatakse. Praegusel kujul on ta liigagi halb ja sellega ei saavutata eesmärki.
Aitäh, hea kolleeg! Ma ei jaga teie arvamust. Ma arvan, et eelnõu on väga hea. Vaadates kõrvalt, kuidas praktikud on oma tööd teinud, kuidas ka muudatused on tänaseks sisse viidud – tõesti, see universaalne tööriist aitab politseil paremini neid menetlusi läbi viima hakata, neil on parem millelegi tugineda. Jah, karistusseadustikus on § 262, mis võimaldab ka praegu politseil sekkuda, aga küsimus on ikkagi selles, et politseil on vaja seaduse jõudu, et mitte olla lihtsalt loominguline. Ma arvan, et tegemist on väga hea eelnõuga. Nagu ma ennist ütlesin, kõik kaasatud praktikud ja eksperdid on samamoodi seda toetanud ja oma panuse sellesse andnud.
Paul Puustumaa, palun!
Suur tänu, hea juhataja! Kulla Marek! Ma kõigepealt ütlen sulle seda, et üks hea asi on olemas: EKRE on juba esitanud ühe eelnõu, mis peaks ehituslikke ja monumentaalseid sümboleid puudutama. Aga nüüd ma tahan sulle teha etteheite, et sa tegid siin ikkagi väga kõvasti liiga Raimond Kaljulaidile. Muide, ka Kalvi Kõva tõi välja sama printsiibi, rõhutades seda, et just selle eelnõu puhul on seda loomingulisust liiga palju. Meie siin Riigikogus, targad mehed-naised, kes me siin koos oleme, ei suuda nendest mõistetest aru saada. Mille pärast tehakse seadus sellisel moel, et püütakse hambaid ravida läbi kõhuõõne? On olemas otseseid, sirgeid teid. Väga tugevad juristid, sealhulgas endine õiguskantsler, on rõhutanud, et meil on selles seaduses vaja konkreetsust, et me laiali ei valguks. Praegusel hetkel me oleme laiali valgunud. Kas te ei kaalunud seda, et sõnastada see eelnõu selliselt lihtsalt ja arusaadavalt, et ei tekiks küsimust, kas võib Georgi linte kanda või ei või, kas võib lipuga käia või ei või? Miks te ei teinud seda konkreetsemaks?
Aitäh! Ma enne rääkisin sellest, kuidas Lätis ja Leedus on mindud. Mindi väga konkreetselt, Leedus mõnes mõttes isegi karmimalt kui Lätis, tähtede kaupa: Z, V ja nii edasi. Ma tean seda, et Leedus olid siseministeerium ning õigus- ja korrakaitsekomisjon – seal on sellise nimetusega see komisjon – olid omavahel kõvas sõnasõjas. Just Leedu siseministeerium tahtis [parlamenti] minna samalaadse eelnõuga, nagu on meil täna siin laual, aga just õigus- ja korrakaitsekomisjon tahtis [neid tähti]. Aga on juba selgunud, et kui tulevad juurde igasuguseid X-id ja O-d ja A-d, siis nad peavad hakkama järjest seda seadust täiendama. See on hiljem probleem. Ma arvan, et paindlik lähenemine on oluliselt mõistlikum. Nagu ma ennist rõhutasin, oli ka komisjonis selles osas ikkagi konsensus. Jah, mis puudutab monumentide teemat, siis te olete selle esitanud ja kindlasti me sellega tegeleme.
Andres Metsoja, palun!
Aitäh, lugupeetud istungi juhataja! Hea ettekandja! Tõepoolest, selle eelnõu paindlik tõlgendamine elab täiel rinnal ka avalikus ruumis. Meediast on võimalik lugeda juba seda, et elamislube võetakse ära selle alusel või see võiks olla nagu miinimum. Kas sellist teemat ka kuidagi komisjonis käsitleti? Või teistpidi, mida ütlevad korrakaitsjad ise: kas nad pigem eeldavad väga selgelt piiritletud õigusruumi selles küsimuses või just nimelt näevad, et see paindlikkus tõlgendamisel on vajalik? Me võime lihtsalt ühel hetkel olla olukorras, kus tegelikult keegi ei saa enam väga täpselt aru, mis siis nüüd on või ei ole. Mis tunnetus teil menetluse käigus on jäänud?
See elamislubade temaatika – selle ütles ju eile välja Andrus Ansip, et tuleks selliselt läheneda. Ma ei hakka siin [täpsustama], mul on terve pakk neid protokolle, mul läheks lihtsalt palju aega, aga ma täpselt ei mäleta, see võis olla Anti Poolamets – ma võin eksida, vahest oli see Tarmo Kruusimäe –, kes küsis, et kuidas on täna võimalik, et mõni Eestis elamisloa alusel elav isik on vahepeal liitunud nii-öelda agressiooni poolega Ukrainas sõjas ja soovib Eestisse tagasi tulla. Mida siis nagu teha saab? Põhimõtteliselt vastas sellele küsimusele justiitsminister Maris Lauri, [kes ütles], et on juba täna võimalik leida põhjendusi mitte seda inimest riiki tagasi lubada, nii et ta ei tulegi enam Eestisse. Selline teema käis küll läbi, jah. Aga selle seadusega saab ka reaalselt karistada. Need on natukene erinevad asjad, aga jah, selline küsimus oli komisjonis arutusel.
Indrek Saar, palun!
Aitäh! Ma ei saanud päris täpselt aru sellest näitest, mis te tõite selle vanema proua kohta. Kui temaga vesteldakse, aga ta ei võta Georgi linti rinnast ära, mida siis politsei edasi teeb? Aga minu küsimus on ikkagi päriselust, inimesed on seda küsinud. Kuna te seadust menetledes õiguskomisjonis ilmselt mängisite läbi piirsituatsioonid, mis päriselus võivad ette tulla, siis minu küsimus on, et kuidas selle seaduse alusel nüüd hakkab olema. Kui mõni poisike jookseb ringi, mängib Zorrot ja joonistab asfaldi peale Zorro märke, siis kas enne 9. maid on see keelatud ja pärast seda on lubatud? Ma saan aru, et võib nagu kuidagi lõdvemalt tõlgendada neid asju. Ja kas kuni 9. maini peaks TTJA keelama ära näiteks "Zorro" filmi näitamise, sest seal kasutatakse ohtralt Z-tähe sümboolikat, ja pärast seda võib [jälle näidata]? Mis arusaam sellistest piirsituatsioonidest õiguskomisjonis teie arvates tekkis? Mida see seadus nüüd siis ette paneb?
Aitäh, hea küsija! Loomulikult, kui laps [mängib] Zorrot ja mõni korrakaitsetöötaja selle peale reageerib ja vestleb selle lapsega ja küsib, miks sa selle Z-tähe joonistasid, ja laps vastab, et ta vaatas eile kodus "Zorro" filmi ja selle peale ta Z-tähe joonistas, siis ma usun, et ega politsei sellisel juhul ikka mingit menetlust ei alusta. See oleks ju naeruväärne. Aga küsimus on selles jah, et tõepoolest see Z-sümbol [pole hea], isegi kui see on mõeldud Zorrona. Ja siis võib-olla politsei viisakalt vestleb lapsega, et ära seda Z-i siin joonista, sellel on ka üks teine tähendus, mitte ainult selle positiivse rahvuskangelase tähendus, nagu selles, võib juba öelda, ajaloolises filmis. Nii et jah. Ütleme niimoodi, et ka komisjoniväliselt on mind kaasatud erinevatele koosolekutele, kus praktikud on erinevaid mõtteid avaldanud. Keegi tõi seal näite, et läheb 9. mail vanem härrasmees Georgi lindiga pronkssõduri juurde ja politsei vestleb temaga. [Härra] ütleb, et minu vanaisa hukkus teises maailmasõjas ja ma ei tunnusta Putinit. Nii ongi, ta ei tunnusta seda tegevust. Selle peale üks korrakaitsetöötaja ütles, et sellise vastuse peale ta hea meelega soovitaks selle [lindi] ära võtta, aga viiks ka selle vanema härrasmehe autoga koju. Selliseid erinevaid näitlikke mõtteid on läbi käinud. Nii on. Eks me elame uuel ajal ja vaatame, mis siin saama hakkab.
Mart Helme, palun!
Aitäh, härra eesistuja! Lugupeetud ettekandja! Peab ütlema, et see eelnõu esindab tüüpiliselt selle valitsuse taset, aga ka selle valitsuse eesmärke. Ta ei lahenda tegelikke probleeme, ta ei eemalda meie keskkonnast monumente, sümboleid, mida on alati võimalik kasutada sõja õhutamiseks, vaenu õhutamiseks, demonstratsioonide tegemiseks Eesti riigi vastu, demokraatliku lääne vastu – ükskõik, kelle vastu me tahame. Küll annab see võimaluse tõlgenduseks nendele, kes tahavad represseerida kedagi, kelle ideoloogia või väljaastumised neile ei meeldi. Ja seetõttu ma ütlen, et see on populistlik asendustegevus veel kõigele lisaks, mis ei näe pikka perspektiivi, ei näe seda, et peale 9. maid on ka elu ja tuleb järgmine 9. mai, ei näe ka seda, et sõda Ukrainas ühel hetkel ka lõpeb. Mis tulemusega, seda me ei tea, loodame, et meile soodsa tulemusega. Ja see on totaalne asendustegevus. Ja ega mul teile küsimust ei olegi, see on hinnang.
Aitäh! Nagu te ise ka väga hästi teate, EKRE fraktsioon on andnud menetlusse eelnõu, mis puudutab konkreetselt monumente. Ja meie kohus on seda eelnõu menetleda. Ma arvan, et selles eelnõus sellist populismi siiski ei ole, selle on ikkagi koostanud ja üles ehitanud väga hea taustaga ministeeriumi spetsialistid.
Hea ettekandja, rohkem küsimusi ei ole. Tänan! Avan läbirääkimised. Kõigepealt saab sõna Raimond Kaljulaid. Palun!
Austatud ametikaaslased! Ma arvan, et me kõik teame seda ja mõistame, kui oluline on see, et seadused oleksid võimalikult selged, võimalikult ühemõttelised, võimalikult hästi arusaadavad. Päeva lõpuks, kui kodanik loeb siin Riigikogu saalis toetuse saanud eelnõu, millest on saanud seadus, siis peab ta muu hulgas otsustama, kuidas selle alusel käituda. Ja huvitav oli täna kuulata austatud Marek Jürgensoni vastuseid. Aga toome korra analoogi. Kujutame ette, et meil liiklusreeglite puhul oleks ka nii, et maanteel tohib sõita kuni 90 kilomeetrit tunnis seal, kus on märk, mis ütleb, et tohib sõita kuni 90 kilomeetrit tunnis, aga siis on mingid erandid, et kui inimene ütleb, et aga ma ei tahtnud kiiruse ületamisega kedagi ohustada ega soovinud midagi kurja sellega teha, lihtsalt sõitsin kiiremini, siis politseile ütleb: "Okei, selge pilt! Siis sõitke edasi ja pange 130-ga, aga vaadake, et teil ei ole kavatsust kellelegi nii kiiresti [kihutades] otsa sõita." Kui kodanik lubab, et tal sellist kavatsust ei ole, siis ta võib jätkata. Selle eelnõu välja pakutud sõnastuse saatan peitub detailides, need detailid on kuus sõna: neid tegusid toetaval või õigustaval viisil. Mida see lõppkokkuvõttes tähendab? No ma kujutan ette, et kui kodanik seisab Stenbocki maja ees ja tal on käes, ma ei tea, Georgi lindi värvides Z-tähega plakat, kus ta nõuab Ukraina denatsifitseerimist, siis on selge pilt: see inimene toetab Venemaa agressiooni Ukrainas. Aga kui kodanik võtab Georgi lindi ja läheb sellega 9. mail näiteks Filtri teele, politsei peatab ta, aga kodanik ütleb, et siiralt, mul ei ole mingit kavatsust õigustada ega toetada Venemaa tegevust Ukrainas, ma olen selle vastu, ma tulin siia lihtsalt sellepärast, et mälestada oma hukkunud lähedasi või pereliikmeid, siis mis see politseinik sellises olukorras peab ette võtma? Inimene ütleb, et tal ei ole kavatsust toetada või õigustada agressiooni Ukrainas. Järelikult on selline tegevus rangelt võttes seadustik. Või kui näiteks tuleb andekale mõttele mõni Vene saatkonnaga heades suhetes olev seltskond, kes ütleb, et nad soovivad korraldada avaliku loengu Venemaa Keisririigi kuulsusrikkast ajaloost ja selle sümboolikast ja ka näidata neid sümboleid rahvale. Tegemist on akadeemilise üritusega, mis toimub siin Toompea lossi ees näiteks 9. mail. Mida siis politseinikud tegema peavad? Astuvad kodanike juurde, need aga ütlevad, et me ei tea midagi sellest käimasolevast sõjast. Me oleme selle sõja vastu, me tegeleme siin keisririigi ajalooga. Ühesõnaga, minu meelest on selle valitsuse töö nõrkus selles, et me kõik ilmselt saame aru, mida on soovitud teha, aga mingil põhjusel – ja ma arvan, et ma üsna hästi tajun, mis see põhjus tegelikult on, miks konkreetselt seda, mida keelata taheti, pole keelatud – on tuldud sellise sõnastusega, mis võimaldab väga avaralt asju tõlgendada. Ma toon teile ka teistsuguse näite. Praegu on räägitud Z-tähest, V-tähest ja Georgi lindist, aga üks sümbol on veel, mida praegu Ukraina-vastases sõjas Vene pool väga läbivalt kasutab. See on Venemaa Föderatsiooni lipp. Kas näiteks Venemaa Föderatsiooni lipp Venemaa saatkonna küljes on selle sümboli kasutamine neid tegusid toetaval või õigustaval viisil? Nii et neid küsimusi küsimusi on rohkem kui vastuseid. Ja mis on ikkagi peamine: lõppude lõpuks inimesed peavad aru saama, mida nad tohivad teha ja mida ei tohi teha. Neile üks minister ütleb üht, teine minister ütleb teist, komisjoni esindaja ütleb kolmandat, politsei esindajad ütlevad neljandat. Inimesed pöörduvad juristi poole, see ütleb viiendat. Küsitakse siin saalis, saadakse 101 erinevat arvamust, mida täpselt homme on kavas vastu võtta. [No nii lihtsalt ei tohi]. See on praak ja see on minu meelest väga halb, eriti praeguses olukorras, kus ma nõustun endise peaministri Andrus Ansipiga, et sõnumid peavad olema selged, sõnumid peavad olema ühesed. No kui ei ole poliitilist julgust või tahet päriselt midagi keelata, siis tuleb laiutada käsi ja öelda: ei suutnud keelata. Aga tulla parlamendi ette seaduselnõuga, mille puhul ise ka aru ei saa, mida see tähendab, on minu meelest naeruväärne. Aitäh!
Paul Puustusmaa, palun!
Head kolleegid! Raimond ütles muide siin juba välja väga palju, mis tõele vastab ja mis siin probleem on. Eelmine nädal ma olin siin tutvustamas fraktsiooni seisukohti selle eelnõu küsimuses ja viitasin asjaoludele, mis meid häirivad, aga siis ma tegelikult olin vägagi optimistlik. Ma tõesti siiralt lootsin, et sellest optimismist saadakse aru, nendest märkustest saadakse aru ja püütakse teha söödavat seadust. Nagu Raimond ütles, tõepoolest, me kõik saame aru, mida tahetakse teha. Aga see, kuidas tehakse selline ringtee, kuidas valitakse selline kõvertee – no see on ausalt öeldes mõistetamatu. Võib-olla tõepoolest ongi tegemist professionaalsuse puudumisega. Ja ma olen sügavalt õnnetu selle tulemuse üle, mis on komisjonis sündinud. Veel eile ma lootsin, et asjad muutuvad, aga jah, ei muutu. Olles siin, ma viin oma jutu veel kord tagasi eelmisele nädalale. Olles eelmine nädal siin, ma ütlesin, et meie fraktsioon ääretult positiivselt suhtub sellesse seadus[eelnõusse] just tänu sellele, nagu Raimond ütles, et me saame aru, millega tegemist on või mida tahetakse. Aga me rõhutasime ka seda – see on nii-öelda konsolideeritud arvamus –, mille peale fraktsioon tuli selle arutelu keskel, ja see oli see, et me oleme samas ettevaatlikud, kuna me näeme, et on vaja konkreetsust, on vaja sellist arusaamist, et ei [tekiks] olukorda, kus politseiametnikust saab semantik ja kohtumõistja. Ja et ei tekiks selliseid küsimusi, milliseid täna saalis on meie kallid kolleegid esitanud: kas ikka seda võib teha, kas ikka toda võib teha, aga mida need inimesed ütlevad, kes seda ja toda teevad? Ma viitasin oma eelmises sõnavõtus sellele, et kuulatud on paljude tuntud juristide arvamust eelnõu kohta ja etteheited on üsna ühesed. Halb sõnastus – punkt üks, vähene konkreetsus – punkt kaks ja arusaamatus. Kusjuures ma viitasin ka endise õiguskantsleri Allar Jõksi sõnavõtule, kes ütles, et see [eelnõu] kandideerib halvima eelnõu nominendina. Ja ta rõhutas – muide, ka Carri Ginter on vist sama asja rõhutanud –, et see eelnõu peaks olema sellisel määral konkreetne, et me saaksime seda suunata väga konkreetselt Vene agressiooni vastu. Ja siin ei ole, Marek, tegemist mitte sellega, kas Z keelata või V või O keelata. Me räägime Venemaa agressiivsest tegevusest. See eelnõu on niivõrd laialivalguv, et mul hakkab lihtsalt hirm, kuidas seda üldse rakendada on võimalik. Noh, Marek ütles, et tegemist on väga hea eelnõuga, ja need, kes usuvad Marekit, saavad sellest lähtuda. Mina ei saa. Minu arvates on tegemist väga halva eelnõuga.
Kalle Grünthal, palun!
Palun lisaaega.
Palun, kaheksa minutit!
Head kolleegid! Me oleme täna menetlemas sellist seadusemuudatust, millega tahetakse vähemalt seletuskirja kohaselt takistada 9. mail sümbolite – Georgi ristide, Georgi lintide ja muu sellise sümboolika [kasutamist]. Ja ma saan aru eelnõu koostajate mõttest, seda tehakse väga kiiresti, väga-väga ruttu, et jõuda tähtajaks valmis. Aga mis ma selle kohta ütlen? Need, kes selle eelnõu on ette valmistanud, arvavad, et nad võivad higi laubalt ära pühkida, ja kõik on korras. Aga vaataks nüüd hoopis selle pilguga asja peale, mismoodi me seda seadust rakendama hakkame. Nii, oletame, et seal monumendi juures on keegi kodanik, kellel on Georgi lint rinnas. Selle eelnõu järgi, nii nagu ka lugupeetud Marek Jürgenson ütles ja õiguskomisjon on öelnud, politseil on piisav alus minna ja võtta kodanik kinni, toimetada jaoskonda ja teha protokollid, kuna ta rikub sellist paragrahvi nagu § 1511 "Rahvusvahelise kuriteo toetamine ja õigustamine". Kui on tubli politseinik, kes tunneb seadusi ja on läbinud erinevaid koolitusi juriidilisel tasandil, siis ta võtab kätte selle normi ja hakkab lugema: agressiooniakti, genotsiidi, inimsusevastase kuriteo või sõjakuriteo toimepanemisega seotud sümboli avaliku eksponeerimise eest neid tegusid toetaval või õigustaval viisil karistatakse ... Ja nii edasi, eks ju. Nii, kui see politseinik hakkab nüüd mõtlema: huvitav, kuidasmoodi me teeme kindlaks, et on agressiooniakt, genotsiid või inimsusevastane kuritegu? Kuidas me teeme selle kindlaks? Kas me anname üldise rahva hinnangu või [annab] see, kes räägib siin Riigikogu saalis sellest? Mina arvan, et ei saa seda niimoodi teha. Sest nimetatud [mõisteid], nagu agressiooniakt, genotsiid, inimsusevastane kuritegu, [seletavad] §-d 89, 90, 91 karistusseadustiku eriosas. Seega peab enne seda, kui me läheme nende sümbolite kallale, meil olemas olema jõustunud kohtuotsus selle kohta, et teatud tegu või toiming on tunnistatud genotsiidiks või agressiooniaktiks. Sest vastasel juhul, kui politseinik hakkab rakendama seda koosseisu siin ja kodanik selle vaidlustab, küsib kohtunik, aga mis on selle aluseks. Mis on selle aluseks, et on toime pandud genotsiid? See peab olema mingisugune õigusakt, mis on kellegi poolt kunagi vastu võetud. Mina küsisin täna lugupeetud õiguskomisjoni ettekandja käest: kas te oskate nimetada mõnda õigusakti, mis puudutab siin genotsiidi või muid sellesarnaseid asju? Vastus oli: ma ei tea. Ja siin me olemegi praegu probleemi ees, et kui on korrektne politseinik, kes asub seda küsimust lahendama, siis ta ikkagi tahaks teada, millega seoses, millise genotsiidi või agressiooniaktiga, mis on kohtulikult tunnistatud kuriteoks, seondub näiteks Georgi lindi kandmine. Isegi kui politsei rakendab neid menetlusi, siis ma arvan, et juba esimese astme kohtus lendavad need vastu taevast. Teiseks, ma näen väga suurt probleemi selles, et juhul kui see seadus nüüd vastu võetakse, siis antakse politseile võimalus tõlgendada ja hinnata kohapeal küsimust, kas on tegemist näiteks genotsiidi õigustamise või toetamisega. Jah, ma olen sellega nõus, et politsei võib anda selle hinnangu. Aga küsimus on, et tuleb vaadata ka selle kodaniku [seisukohast], kelle suhtes seda normi kohaldatakse. Liikluses on asi väga lihtne, nagu Raimond Kaljulaidi viitas. Mina toon samamoodi liiklusest näite. Liikluses on väga lihtne: kui on punane tuli, ei tohi üle minna, kui on roheline tuli, tohib minna. Siin aga sellist võimalust ei ole. Inimesel peab olema selge pilt, mida ta tohib teha ja mida ta ei tohi. See, et väärteo või kuriteo tunnused jäetakse politsei otsustada, ei ole lihtsalt õige. Kodanik peab aru saama, mille vastu ta ei tohi eksida. Marek Jürgensoni suust kõlas ka, et mitmed õiguseksperdid on andnud hinnangu, et see [eelnõu] on korrektne. Jaa, ma ütlen, et tõesti see [eelnõu] on selles mõttes korrektne. Aga seda ei ole võimalik kohaldada, nagu ma aru saan, 9. mai puhul. Sellepärast, et siin on niivõrd olulisi puudusi, mis tegelikult teeb selle rakendamise võimatuks. Ja [on veel üks probleem], millest võib-olla ei ole siin üldse räägitud. Kuna, ütleme, meil puuduvad sellised kohtuotsused, mis annavad võimaluse agressiooni või genotsiidiga seotud sümbolite avalikuks eksponeerimiseks, siis siia on toodud sisse sõna "sümbol". Samas on olemas selline paragrahv nagu § 92 "Sõjapropaganda", mida on ka praegu juba rakendatud mõnede inimeste suhtes, vähemalt olen sellest kuulnud meedia vahendusel. Kui nüüd see seadus jõustub, ütleme, 9. maiks, siis sellega lõigatakse läbi ka selle § 92 "Sõjapropaganda" kasutamine sümbolite osas, sest sümbolid on toodud välja sellessamas §-s 1511 "Rahvusvahelise kuriteo toetamine ja õigustamine". Nii et, noh, täielik Kilplala. Selle asemel, et praegusel hetkel takistada agressiooni toetavaid sümboleid, me toome sisse uue normi, mis sisuliselt lõhub ära võimaluse seda kõike rakendada. Ma ütleks, et see on absoluutne juriidiline praak, ja me ei tohi seda sellisel kujul läbi lasta. Sõjapropaganda paragrahv on absoluutselt kohaldatav ja see aitab meid ka 9. mai üritustel. Aitäh!
Heljo Pikhof, palun!
Aitäh, austatud juhataja! Head ametikaaslased! Kohe alguseks ütlen ära, et sotsiaaldemokraadid toetavad agressioonisümbolite keelustamist ja vastava seaduse vastuvõtmist. Aga läheme siit edasi. Oleme Euroopa Liidu ja NATO liikmesriik, kuulume täieõiguslikuna kümnetesse ja kümnetesse rahvusvahelistesse organisatsioonidesse, oleme sadade sidemetega seotud muu maailma külge. Maailm muutub ja koos sellega ka meie riik. Peame endale aru andma, et solidaarsus on Euroopa alustala, ja tõdema, et väikeriigi jaoks on selles rohkem head kui halba, palju-palju rohkem head. Küllap on kuulumine Euroopa kultuuri- ja julgeolekuruumi meie kui väikeriigi iseolemise ainus tagatis, iseäranis praeguses julgeolekuolukorras, iseäranis idanaabri ettearvamatu juhtimise juures. Ühtekuuluvus tähendab nii õigusi kui kohustusi. Üheta ei saa olla teist. Sallivus, sotsiaalne solidaarsus, diskrimineerimise vältimine on Eesti põhiseaduse tuumikväärtused, tee, mille ise oleme endale valinud. Need väärtused on meie põhiseadusesse kirjutatud. Ukrainas käib verine sõda. Venemaa paneb seal toime tohutuid julmusi ja inimsusevastaseid kuritegusid. Ka meie oleme sõjas ja Eesti riik peab siin jõuliselt käituma nendega, kes agressiooni toetavad ja õigustavad Ukrainas toime pandud koledusi. Pean kahetsusväärseks, teisedki sotsiaaldemokraadid peavad kahetsusväärseks, et eelnõust on võetud välja vaenukõnet puudutavad sätted. Käisin seda ka Riigikogus eelmisel nädalal esimesel lugemisel kõnelemas. See juhtus öötundidel ja mõned põhitõed peaksin siin uuesti üle kordama, sest need on väga olulised. Hea Riigikogu! Eesti Inimõiguste Keskuse infokirjast võime lugeda: vaenukõne alandab ja alavääristab inimesi selle pärast, kes nad on – nende nahavärvi, etnilise päritolu, rahvuse, keele, usuveendumuste, sooidentiteedi, seksuaalsättumuse, puude või vanuse pärast. Vaenukõne leiab tee kõikjale, ka tänavale ja internetti. Kõige hirmsam on, et vaenukõne õhutab sallimatust ja vägivalda, luues keskkonna, kus teatud inimeste diskrimineerimine ja ründamine oleks justkui õigustatud. [Seda ka siis], kui kõneledes otseselt vägivallale ei kutsuta. Oleme Euroopaga samas väärtusruumis. Koos teiste Euroopa riikidega oleme kokku leppinud, et avalik vägivallale õhutamine on kriminaalkorras karistatav. Kahjuks pole Eesti kokkuleppest kinni pidanud, olles koos Rumeeniaga Euroopas ainukesed, kes pole seda teinud. Avalik vaenamine kasvab kergesti üle tegudeks ja siis on juba hilja vägivalda tagasi hoida või kontrolli alla saada. Avalik vägivallale õhutamine mobiliseerib neid inimesi, kes ilma sedalaadi üleskutseta poleks aktiivsed. Kui kutsutakse üles vaenama inimest lähtuvalt tema grupikuuluvusest või kutsutakse üles vägivallale teatud grupi suhtes, siis täna ei juhtu mitte midagi. See tähendab, et regulatsioon seaduse tasandil puudub. Selleks, et vaenamine oleks hukkamõistetav ja karistatav, peavad sellel olema selged kvalifitseeritud tunnused. Ja otse loomulikult peame me ühiskonnas rohkem selgitama, et inimesed saaksid aru, et üksnes viha ei tähenda veel vaenamist. Samamoodi seda, et siin pole midagi pistmist sõnavabaduse piiramisega, kui me räägime vaenamisest. Kui nüüd ühiskonnas vaenukõnega ei tegeleta ... Palun kolm minutit juurde.
Palun, kolm minutit lisaaega!
... võivad pahatahtlikud solvangud kasvada hoopis varavastasteks tegudeks või isegi füüsiliseks vägivallaks. Ja veel, kui keegi midagi ei tee, kui me jätame selle sinnapaika, siis jääb vaenukõne levitajatele mulje, et nad võivadki nii käituda. Aitäh!
Urmas Reinsalu, palun!
Austatud rahvaesindus! Isamaa fraktsioon toetab selle muudetud kujul ühendeelnõu, Isamaa ja Vabariigi Valitsuse algatatud eelnõu teise lugemise lõpetamist sellisel kujul. Ma ma tervitan seda, et siit on välja võetud sõna "eesmärk", millele ma juhtisin tähelepanu esimesel lugemisel. See [oleks] [väideteva] väärteo korral subjektiivne koosseisu element, mille puhul tõendamiskoormus oleks ilmselgelt liiga kõrge, et tuvastada seda intentsiooni, mis konkreetsel inimesel selle sümboli eksponeerimisega on. Oluline on siin rõhutada toetavat või õigustavat viisi. See tähendab, et kui inimene postitab sõjasündmusi kajastades lihtsalt foto, kus on Z-tähega tank, siis loomulikult ei ole tegemist õigustava või toetava viisiga. Või kui on mingi ajalooline pilt – see näide oli seletuskirjas toodud muudatusettepaneku puhul –, näiteks natsikäesidemega Heinrich Himmleri foto ajalooürikutest, siis loomulikult ka ei ole tegemist õigustava või toetava viisiga. Need on juhtumid, kui lihtsalt vahendatakse informatsiooni, kui me kõneleme avalikust eksponeerimisest, mille hulka käib ka sotsiaalmeediaruum – need ei ole seda õigustav eksponeeriv viis. Küll aga nii-öelda avalikus ruumis ringiliikumine nende sümbolitega, mida me silmas peame – näiteks Z-tähega, Georgi lintidega –, igasugune avalikus ruumis nendega ringiliikumine on selle seaduse tõlgendusloogika järgi toetav või õigustav viis. See on oluline asjaolu, mis siin saalis tuleb ära fikseerida. Teiseks, me peame silmas pidama seda, et nii natsliku kui kommunistliku okupatsiooni ja agressiooni käigus viidi läbi nii agressiooniakte, genotsiidi kui ka inimsusevastaseid kuritegusid ja sõjakuritegusid. Loomulikult selle sättega muutub keelustatuks ka selle sümboolika eksponeerimine ühemõtteliselt ja selgelt. Selles normis ei ole ajalist piiri antud, [ei peeta silmas] praegu käimasolevat Venemaa Föderatsiooni Ukraina-vastast agressiooni või sõda. Sellel ajalist piiri määratletud ei ole. Ja kolmandaks on oluline, et nende sümbolite määratlemisega on kahtlemata tegemist ka siis, kui me kõneleme agressiooniakti, genotsiidi, inimsusevastase kuriteo või [sõja]kuriteo toimepanemisega seotud sümboli avalikku eksponeerimist nii-öelda statsionaarse sümbolina ehk mälestusmärkidena. Loomulikult on immanentselt siis, kui need mälestusmärgid, mis on püstitatud eesmärgiga eksponeerida sõjalist agressiooniakti ja seda meeles pidada, kahtlemata tegemist selle seaduse mõttes rahvusvahelise kuriteo toetamise ja õigustamisega. See seadusesäte annab meile ka aluse, legitiimse aluse tõlgendada keelatutena ka selliseid natsliku aja kuritegude sümboleid – ausambaid meil ei ole –, nagu ka kommunistliku agressiooni sümboleid. Nüüd, järgmine küsimus puudutab välisriigi agressiooniaktiga liitumist, selles osalemist ja selle toetamist. See puudutab ka [juhtumit], kui Vene Föderatsiooni kodanikud lähevad sundajateenistusse. Meie tõlgendus selles sõnastuses on, et antud juhul peaks kuriteona karistamine hõlmama ka agressiooniakti toimepaneva välisriigi relvajõududega või muu agressioonis osaleva relvastatud üksusega liitumist. See on tegelikult siis, kui me kõneleme välisriigi relvajõududega liitumisest. Tegelikkuses peaks see selles tähenduses tähendama ka ajateenistusse asumist. Sisuliselt tähendab see küll ajateenistuse jooksul, aga ikkagi sõjaväeteenistust. See tähendab, et neile Vene Föderatsiooni kodanikele, kes saavad ajateenistuse kutse ja valivad ajateenistuse kohustuse täitmise Vene Föderatsiooni territooriumil, peaks meie tõlgenduse ja arusaama järgi kohalduma see karistusseadustiku norm. Nii et ma loodan, et Eesti Vabariigi politseil on jõudu, selgust ja veendumust ühemõtteliselt ja kõikehõlmavalt seda loodetavasti presidendi poolt venituseta välja kuulutatavat seadust, mis eeldatavasti homme Riigikogus vastu võetakse, rakendada nõnda, et neid sümboleid – Georgi linte, Z-tähti ja muud Nõukogude sõjaväge ülistavat atribuutikat me avalikus ruumis ei näe.
Urmas, kas on vaja lisaaega? Üks minut lisaaega.
Ükskõik, milliseid vabandusi või mööndusi ka ei püüta selles osas teha, see seadus on ühemõtteline, selge, jäik, jäikasid piire sisaldav. Eesti Vabariik peab ennast kehtestama. Ja nüüd on see hetk, kui rahvaesindus peab andma selle ühemõttelise suunise, ma olen kindel, Eesti rahva ülekaaluka toetuse alusel. Aitäh!
Tarmo Kruusimäe, palun!
Tänan, hea aseesimees! Head töökaaslased! Head vabariigi kaitsjad, hoidjad, lihtsalt öeldes vardjad! Isamaa fraktsioon toetab seda, et me läheksime selle eelnõuga edasi, ja kuna on teine lugemine, siis võib ka omi mõtteid siia juurde panna. Mina ütlen, et ükstapuha, mis värvi see kass on või mis on selle kassi nimi, peaasi, et ta oleks kass ja püüaks hiiri ehk täidaks eesmärki. Loomulikult on ka Isamaa rahvuslastel hoopis teine nägemus. Me sooviksime kordades rohkem – ja me soovisime juba ammu-ammu teiste riikide eeskujul, naaberriikide eeskujul. Leedu, kes on alustanud neid protsesse juba eelmisel sügisel, kui see teema ei olnud meil üldse akuutne, see ei kõnetanud meid. Täna me oleme jõudnud siia, kus me nüüd oleme parimas teadmises, ja ma tuletaksin meelde, et politsei enda esindajad ütlesid, et neil just sellist seadust oleks vaja. Me oleme siin korduvalt rääkinud, et meie ametnikud ütlevad, et andke meile palun instrumendid, et me saaksime selle lahinguülesande teostada. Ma tõin selle mõtte, et me teeme küll teenistujatele ülesandeks ületada viis meetrit, aga me ei anna neile teivashüppekaigast. Kui selline on politsei soov ja tahe, siis ma arvan, et see seadus on nende jaoks piisavalt hästi tõlgendatud. Loomulikult, nii nagu on kaks juristi ja kolm arvamust, selles ei ole mitte midagi imelikku, on ka meil erakondade puhul see küsimus, et tahaks veidikene rohkem, tahaks ühte, teist, kolmandat ja neljandat. Tuletan meelde, et üks suur kompromiss oli see, et siit jäi välja see vihakõne või vaenukõne. Üle vainude vihastan ma ... [[Laulab.]] Teine on see, et mingil moel pidi koalitsioon ka kaasa tulema. Eesmärk on ju ära hoida võimalikke provokatsioone. Tahan siinkohal meie ajakirjandusele öelda, et mitmedki nutikad inimesed on öelnud, et ärge hakake müstifitseerima 26. ja 27. aprilli. Aga no mida ma näen? Kõik tahavad sellel lainel surfata, mõnusalt feimi saada, erinevaid arvamusi tekitada, siis tulevad klikid ja siis on kõik hea. Ajakirjandus ütleb, et neil on õigus ja neil on kohustus. Aga kui võim on, siis on ka vastutus selle eest. Vastutustunne peaks ka olema, mis hoiakuid ühiskonnas [kujundatakse]. Üks asi, mis mulle ei meeldinud, oli siin kogu aeg see mingi vanatädikese näide, et tema tahab lilledega tulla. Päriselt ka! Ma ütlen teile lihtsalt, kui on võimalik, pange see tänav kinni. Mitte mingisugust liikumist! Okei, Leedu ja Läti lähenevad erinevalt, üks ütleb sedasi, et kõik igasugused väljaastumised on käsitatavad kui riigivastased ettevõtmised, ja mõned siis sulgevad. Meie teeme Euroopa päeva puhul igasugust meelelahutust ja kõike, mis tähendab, et võib-olla Filtri teel ei tulegi võib-olla seda konflikti. Aga see jutuke, et tädike tahab sinna lilli panna, ja see on ainuke argument ... Aga lasteaialapsed punaarmee mundris? Meie sõnum peab olema üks. Me peame ennast riigina kehtestama ja ütlema, et need asjad sellel ajahetkel ei ole riigi poolt sallitavad ja me ei salli neid, jätke need mõtted kuskile mujale. Eks me jõuame ükskord ka sinnamaale, kus me saame enda avalikku ruumi hakata puhastama. See, mis Ukrainas toimub, derussifitseerimine – okupatsiooni põlistavad ja ülistavad sümbolid peavad meie avalikust ruumist ära minema, sest see ei ole meile vastuvõetav. Praegusel hetkel politsei aga ütleb, et tema jaoks on need asjad ja vahendid, mis ta on küsinud selleks, et ära hoida provokatsioone, piisavad. Jaa, ma tean, et inimesed suudavad igatemoodi ennast identifitseerida, aga ka see, kui sinna tuleb lilledega inimesi – ma tahan teile öelda, et Venemaa ei ole inimestest hoolinud ja inimohvritest samamoodi. Ta hoolib ainult sellest, et inimohvreid oleks äärmiselt palju. Seega mõelgem, kuidas need keerulised ajad üle elada. Palun eelnõu toetada! Aitäh!
Hanno Pevkur, palun! Lisaaega ka? Kolm minutit lisaaega.
Head kolleegid! Eelkõige need kolleegid, kes on tulnud siia seda eelnõu kuidagi kritiseerima! Alati võib kritiseerida, kui on sisu. Aga selle eelnõu sisu on hoopis mujal. Selle eelnõu sisu on selles, et Eesti Vabariik, Eesti Vabariigi parlament kehtestab ennast ja ütleb, et need teod, mida praegu Venemaa paneb toime Ukrainas, ja nende tegude õigustamine mingisuguste sümbolitega ei ole Eesti riigis tolereeritud ja need ei ole lubatud. Lihtne sõnum: ei tule Georgi lindiga välja, ei tule Z-tähega välja. Eesti riiki ei tolereeri seda ja politsei võtab selle ära. Nii lihtne see ongi. Mis seal keerulist on? Kas genotsiid, inimsusevastane kuritegu, sõjakuritegu või agressiooniakt peab olema kuidagi tuvastatud? Ei pea. Ei pea kohtu otsusega olema tuvastatud. Need on rahvusvahelise õiguse printsiibi vastased kuriteod. Need on rahuvastased kuriteod. Agressiooniakt – seal ei ole agressioonikuritegu, vaid on agressiooniakt. Rahvusvahelise õiguse kohaselt ei pea neid tuvastama, kuigi see on selgelt tuvastatav. Ma loodan, et homme parlament võtab genotsiidiavalduse vastu, ka siis Eesti Vabariigi parlament ütleb, et Ukrainas toimuv on genotsiid. Mida meil veel vaja on? Kas hakkame kuskil Eesti kohtus, Harju Maakohtus vaidlema selle üle, kas on Ukrainas agressiooniakt või genotsiid? Ütleme politseile, et ei, enne me ei saa midagi teha, kui on agressiooniakt tuvastatud. No andke andeks! Agressiooniakt on ammu selge. Politseil on vaja tööriista. Ja see tööriist on meie laual praegu teisel lugemisel ja homme kolmandal lugemisel. Võtame ta vastu. Me juba täna ütleme, meie ütleme siit politseile ja ütleme Eesti rahvale, neile, kes tahavad Eesti õiguskorda järgida: ei ole lubatud Z-täht, ei ole lubatud mingisugused kombinatsioonid, mis praegu on Ukrainas veel kasutusel Vene agressiooni õigustamiseks. Punkt. Mis siin keerulist saab olla? Seetõttu ma arvan, et ükskõik kui palju on juriidilisi nüansse – neid võib alati olla, igas õigusaktis leiab juriidilisi nüansse –, selle akti sisu ja toime ja sõnum on hoopis mujal. See sõnum on väga lihtne, eesti keeles veel kord öelduna: kui sina lähed välja õigustamaks, toetamaks, presenteerimaks kõike seda, mida Venemaa teeb praegu Ukrainas, siis see tegu ei ole lubatud. Ei ole lubatud läbi sümbolite, läbi sinu tegevuse – mille iganes. Nii lihtne ongi. Ehk, head sõbrad, ma arvan, et meil ei ole vaja rohkem üksteist veenda. Täna lõpetame teise lugemise, homme võtame kolmandal lugemisel selle seaduseelnõu vastu. Ma loodan, et Vabariigi President kuulutab selle kiiresti välja. Me võtame homme täiendavalt vastu ka genotsiidiavalduse. Ja ongi politseile sõnum selge, Eesti rahvale on sõnum selge ja ka nendele, kes ei taha Eesti riigis elada, või nendele, kes ei austa Eesti õiguskorda, on sõnum selge. Ei pea siin elama. Ei pea elama! Kui panete kuriteo toime, siis kuriteo toimepanemise tagajärjeks võib muu hulgas olla ka elamisloa äravõtmine. Nii et see sõnum, mille me siit anname, ei ole midagi keerulist. Kes austab Eesti Vabariigi õiguskorda, on siin teretulnud ja vaba siin olema. Kes ei austa seda, ei pea siin olema. Aitäh!
Suur tänu! Rohkem läbirääkimiste soove ei näe. Lõpetan läbirääkimised. Nüüd on meil vaja läbi vaadata muudatusettepanekud. Selle eelnõu kohta on täpselt üks muudatusettepanek, mille on esitanud põhiseaduskomisjon ise ning juhtivkomisjon on seda arvestanud täielikult. Ahah ... Õiguskomisjon. Andke andeks! Mul ei ole prille. Õiguskomisjon on selle esitanud ja õiguskomisjon on seda arvestanud täielikult. Juhtivkomisjon on teinud ettepaneku eelnõu 585 teine lugemine lõpetada. Teine lugemine on lõpetatud.
Tänane kolmas päevakorrapunkt on Vabariigi Valitsuse algatatud tervishoiuteenuste korraldamise seaduse ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu (569 SE) esimene lugemine. Ettekandja on tervise- ja tööminister Tanel Kiik. Palun!
Austatud Riigikogu aseesimees! Head Riigikogu liikmed! Täna annan hea meelega ülevaate tervishoiuteenuste korraldamise seaduse ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmisest, eelnõu 569. Eelnõu eesmärk on lihtne: eeskätt soovime ühildada senised killustunud andmekogud, tagada uue tervishoiukorralduse infosüsteemi, senise tervishoiutöötajate riikliku registri, proviisorite ja farmatseutide registri ning tervishoiuteenuse osutamise tegevuslubade registri andmete abil ühtse haldamise. Ehk siis liidame olemasolevad üksteisega sisuliselt põimunud registrid üheks tervishoiukorralduse infosüsteemiks. Peamised muudatused, mida eelnõu ette näeb, võib öelda, on kasutaja vaates. Edaspidi on võimalik tervishoiutöötajatel digitaalselt registreerida ennast Eesti isikukoodi alusel Terviseameti iseteenindusportaali kaudu. Kui selle isiku kvalifikatsiooni tõendavad andmed juba sisalduvad Eesti Hariduse Infosüsteemis, siis ei pea Terviseametile täiendavaid tõendeid esitama ning tervishoiutöötajana registreerimise otsus tehakse automaatselt. Isikutele, kellel ei ole Eesti isikukoodi, jääb üldine registreerimise protsess samaks kui kehtivas seaduses. Selle muudatuse tegemine muudab valdavale osale tervishoiutöötajatest ja taotlejatest selle protsessi lihtsamaks, mis tähendab seda, et see teeb ka Terviseameti töö mahtu mõnevõrra väiksemaks ja muudab neid protsesse heas mõttes automaatsemaks ja seeläbi vähendab bürokraatiat. Konkreetne eelnõu on mõneti ajakriitiline, kuna see vajalik arendus on tänaseks juba töös. Lisaraha me küsima ei ole tulnud. Need kulud kaetakse Terviseameti registrite arenduse eelarvest, mida on taotletud Euroopa Sotsiaalfondist. Seaduse jõustumine on kavandatud 27. juunil käesoleval aastal, sest selle rahastuse abikõlblikkuse rakendustähtaeg on 30. august 2022. aastal. Eesmärk on, et me jõuaksime edukalt seaduse vastu võtta ning esitada lõpparuande Euroopa Sotsiaalfondile, ja kõike seda teha nähtud ajakavas. Vastan ära ka paar küsimust, mis on tekkinud sotsiaalkomisjonis. Oluline on just see, et me erinevate andmebaaside ühildamisega mingil määral ei tekita lisakohustusi ega lisatööd olemasolevatele tervishoiutöötajatele, kes juba registrites on. Inimesed ja asutused, kes on täna kirjas, jäävad kõik paika, need toimingud jäävad kehtima. Mingeid uusi registreerimisi tegema ei pea, selles vaates miski olemasolevate inimeste ja asutuste jaoks ei muutu. Aga uute taotlejate jaoks muutub protsess lihtsamaks. Nii et minu hinnangul üdini mõistlik ja IT-vaates samuti põhjendatud eelnõu ja põhjendatud ettepanek. Aitäh! Vastan küsimustele.
Tundub, et kõik on nii selge Riigikogu liikmetele, et neid küsimusi ei ole. Tänan! Kuulame ära ka sotsiaalkomisjoni vaate, selle annab Viktor Vassiljev. Palun!
Aitäh, austatud istungi juhataja! Lugupeetud kolleegid! Sotsiaalkomisjon kuulas 11. aprillil ära Vabariigi Valitsuse algatatud tervishoiuteenuste korraldamise seaduse ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu 569 ettevalmistamise esimeseks lugemiseks. Komisjon nägi, et asi on üsna vajalik. Elu läheb edasi ja vastavad regulatsioonid tuleb viia eluga kooskõlla. Suure pingutusega suutsid komisjoni liikmed mõelda komisjoni koosolekul välja kaks küsimust ja ühe lisaküsimuse, aga põhiliselt minu eelkõneleja, lugupeetud minister, juba refereeris teile need küsimused. Need said ka kenasti vastatud. Komisjonis otsustati teha ettepanek võtta eelnõu täiskogu päevakorda 20. aprillil, määrata juhtivkomisjoni esindajaks Viktor Vassiljev, kes väga palju vastu ei puigelnud, ja teha ettepanek esimene lugemine lõpetada. Kõik otsused võeti vastu konsensuslikult. Tänan tähelepanu eest!
Asi klaar. Teile ka küsimusi ei ole. Juhtivkomisjoni ettepanek on eelnõu esimene lugemine lõpetada, aga enne seda on võimalik fraktsioonidel läbirääkimiste käigus oma arvamust avaldada. Seda soovi ei ole. Sulgen läbirääkimised. Oleme eelnõu esimese lugemise lõpetanud ja määran muudatusettepanekute esitamise tähtajaks 4. mai kell 17.15.
Meie neljas päevakorrapunkt on Vabariigi Valitsuse algatatud Kaitseväe korralduse seaduse ja teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu 572, mis käsitleb täpsemalt Politsei- ja Piirivalveameti laevade üleandmist Kaitseministeeriumi valitsemisalasse. Minister on meie poole teel, võtan juhataja vaheaja viis minutit. Olime liiga kärmed.
Juhataja võetud vaheaeg on läbi, kaitseminister on kenasti saalis. Nii et alustame Vabariigi Valitsuse algatatud Kaitseväe korralduse seaduse ja teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu 572 menetlemist. Palun, kaitseminister Kalle Laanet!
Austatud Riigikogu aseesimees! Riigikogu liikmed! Mul on hea meel teile esitleda tõesti eelnõu 572 ja teile seda tutvustada. See on Kaitseministeeriumi ette valmistatud Kaitseväe korralduse seaduse ja teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu. Eelnõuga luuakse õiguslikud alused Politsei- ja Piirivalveameti laevade üleandmiseks Kaitseministeeriumi valitsemisalasse. Selleks muudetakse kümmet asjakohast seadust. Laevastike ühendamine on olnud erinevate valitsuste laual viimased paarkümmend aastat. 25. novembril 2021 otsustas valitsus, et arutelude aeg on möödas ja Eestis suurema merejulgeoleku tagamiseks kaks laevastikku integreeritakse. Ma võin julgelt öelda, et see on viimase kümnendi suurim valdkondadeülene riigireform. Laevastike ühendamine tagab Eestile tervikliku merejulgeolekuvõime nii rahu ajal kui kriisis. See parandab Eesti merealal olukorrateadlikkust ja reageerimisvõimet ning tagab Eestile parema kaitsevõime ja loob eeldused liitlaste reageerimiseks regioonis toimuvale konfliktile. Nelja Politsei- ja Piirivalveameti laeva Kaitseväele üleandmine ei kahjusta tsiviilülesannete täitmist ega [halvenda] seniste ülesannete täitmise taset, sest laevadel säilivad võimed, mis neil täna on. Kaitsevägi hakkab vastutama mereolukorrateadlikkuse eest. Muudatusega paraneb oluliselt meie olukorrateadlikkus merel, sest see võimaldab kokku panna erinevad merel liikumist kajastavad pildid ning olla rohkem ja targemini merel kohal. Kaitsevägi hakkab vastutama merepiiri valvamise eest, sealhulgas hakkab opereerima mereseireradareid. Muudatus tagab Eestile suurema nähtavuse merel ning aktiivsem tegevus ennetab ohu tekkimist ja vähendab vastase soovi meie vetes neid testida. Lisaks suureneb valmisolek operatiivseks sekkumiseks ohu korral. Kaitsevägi hakkab vastutama ka merereostuse avastamise ja likvideerimise eest merealal, mis annab parema võimaluse kriisideks valmistuda ja reageerimiseks vajalikke plaane teha. Politsei- ja Piirivalveamet jääb vastutama merepääste eest ning juhtima otsingu- ja päästetöid Eesti merealal. Kaitsevägi hakkab laevadega merepäästes osalema. Kaitsevägi hakkab kontrollima meresõiduohutuse nõuete täitmist väikelaevadel, alla 12-meetrise kogupikkusega laevadel ja jettidel. Meresõiduohutuse ja merepiiri valvamiseks antakse Kaitseväele korrakaitselised volitused samadel alustel ja samas ulatuses, nagu neid kohaldas seni Politsei- ja Piirivalveamet samade ülesannete täitmisel. Lisaks antakse Kaitseväele edasilükkamatu pädevus kohaldada riiklikke järelevalvemeetmeid Eesti merealal ja väikesaartel ohu korral inimese elule ja tervisele. Ajahetk on muudatuse ettevõtmiseks sobiv, sest käesoleva kümnendi jooksul saabub kasutusaja lõpp 50%-il PPA laevadest ja 100%-il Kaitseväe laevadest. Laevastike ühendamine võimaldab märkimisväärselt korraldada ümber ka kasutatavate laevade arvu, liiki ja võimed, et tagada merejulgeoleku jätkusuutlikkus. Koos laevadega PPA-st Kaitseväkke üle tulevate teenistujate teenistustingimused – palk, eripensionid ja muu – oluliselt ei muutu. Tegutseme selle nimel, et leida kõikidele inimestele parim lahendus üleminekuks. Seega on laevastike ühendamine ka tulevikku vaatav reform, mis tagab meile võimaluse edaspidi hankida ühiseid platvorme kõikide vajalike ülesannete täitmiseks ning teha merejulgeoleku tagamiseks ühiseid investeeringuid. Nii suudame tulevikus ühiselt arendades saada parema teenuse. Seadus on selle eelnõu järgi kavandatud jõustuma 1. jaanuaril 2023. aastal. Aitäh!
Hea kaitseminister! Küsimusi ei paista.
Aitäh!
Selline lugu. Mati Raidma, riigikaitsekomisjon. Palun!
Austatud juhataja! Head kolleegid! Eesti Vabariigi Valitsus algatas eelnõu käesoleva aasta 4. aprillil. Riigikaitsekomisjon arutas Politsei- ja Piirivalveameti laevastike ühendamist esimest korda samal päeval, 4. aprilli istungil, kus täidesaatva riigivõimu esindajatena osalesid Kaitseministeeriumi õigusosakonna juhataja Margit Gross, laevastike ühendamise töörühma esimees, Riigi Kaitseinvesteeringute Keskuse hangete osakonna juhataja Asko Kivinuk, mereväe ülema asetäitja mereväekapten Johan-Elias Seljamaa ning Politsei- ja Piirivalveameti valmisoleku ja reageerimise büroo juht Mait Siigur. Komisjoni liikmed toetasid oma istungil käimasolevat protsessi laevastike ühendamiseks. Eelnõuga luuakse õiguslikud alused Politsei- ja Piirivalveameti laevade üleandmiseks Kaitseväe koosseisu alates 1. jaanuarist 2023. Muudatuse kohaselt hakkab Kaitsevägi vastutama mereolukorrateadlikkuse loomise, merepiiri valvamise ning merereostuse avastamise ja likvideerimise eest Eesti merealal. Samuti asub Kaitsevägi vastutama mereseire eest, sealhulgas asub haldama ja käitama mereseiresüsteemi, tagades muu hulgas teenuse kättesaadavuse ka riigisisestele partneritele, näiteks Politsei- ja Piirivalveamet ja Transpordiamet. Kuigi merepääste jääb jätkuvalt Politsei- ja Piirivalveameti juhtimisülesandeks, osaleb Kaitsevägi merel otsingu- ja päästetöödel. Lisaks hakkab Kaitsevägi teostama riiklikku järelevalvet, osutama mereabiteenust, lahendama hädaolukordi merel ning osutama ametiabi teistele asutustele, viimast eelkõige navigatsioonivälisel ajal. Merepiiri valvamiseks ning meresõiduohutuse tagamiseks antakse Kaitseväele korrakaitselised volitused ja vahetu sunni kasutamise õigus. Korrakaitselised volitused esmaste toimingute tegemiseks antakse Kaitseväele ka inimese elu ja tervist ähvardava ohu korral sekkumiseks väikesaartel ja merealal. Reformi eesmärk on parandada Eesti merealal olukorrateadlikkust ja reageerimisvõimet, sealhulgas tagada Eesti iseseisev kaitsevõime ning eeldused liitlaste reageerimiseks regioonis toimuvatele konfliktidele. PPA laevade konsolideerimine Kaitseväe koosseisu tagab tänaste laevadega parema julgeoleku- ja riigikaitseliste ülesannete täitmise nii rahuajal kui ka ohuolukorras. Riigikaitsekomisjon arutas eelnõu pärast juhtivkomisjoniks määramist oma 11. aprilli istungil, kus eelnõu algataja esindajatena osalesid kaitseminister Kalle Laanet, Kaitseministeeriumi õigusosakonna juhataja Margit Gross ning laevastike ühendamise töörühma esimees, Riigi Kaitseinvesteeringute Keskuse hangete osakonna juhataja Asko Kivinuk. Nüüd lähemalt riigikaitsekomisjonis tõstatunud teemadest. Parlamentaarne järelevalve. Eelnõu § 1 punkti 4 lõike 7 kohaselt hakkab Siseministeerium esitama Riigikogu riigikaitsekomisjonile iga kahe aasta järel kirjaliku ülevaate Kaitseväe osalemisest riikliku järelevalve teostamisel. Selle läbi tagame parlamentaarse kontrolli. Leo Kunnas küsis Politsei- ja Piirivalveametis töötanud politseiametnike ülevõtmise kohta Kaitseväkke. Kalle Laanet sõnas, et politseiametnike üleviimist ning teenistusseaduste ja sotsiaalsete pakettide ühtlustamist puudutavate arutelude käigus saavutati osapooli rahuldavad kompromissid. Asko Kivinuki sõnul on esmane tagasiside pärast kohtumist laevaperedega see, et nad on rahul nende tingimustega, mida neile pakutakse. Margit Gross kinnitas, et säilitatakse olemasolevad palgad, jätkub politseiametnike pensioniarvestus. Kõik erisused on vastavalt kas politsei ja piirivalve seaduses või kaitseväeteenistuse seaduses välja toodud. Siinkõneleja küsis, kui palju politseiametnikke tuleb üle töölepinguga ja kui paljud teenistusse. Margit Gross vastas, et ametnikud tulevad tegevteenistusse ja need, kes on täna ametis töölepinguga, tulevad ka töölepingutega üle. Ei ole plaanis nende staatust muuta. Enn Eesmaa küsis riigipiiri seaduse muutmise kohta. Riigipiiri kaitsel on võimalik kohaldada sundi ja kasutada relva korrakaitseseaduse võimaluste piires. Kas seal midagi muutub? Margit Gross vastas, et kõik, mis puudutab piiri valvamiseks vajalike meetmete rakendamist ja nende ulatust, ning need volitused, mis täna on Politsei- ja Piirivalveametil, antakse samas ulatuses ka Kaitseväele. Relvade ja füüsilise jõu kasutamine on vajalik, kui ei alluta korraldustele või meetmetele, mida rakendatakse. Leo Kunnas andis soovituse lisada riigikaitse arengukavasse laevastike ühendamise tõttu Kaitseväe eelarvesse üle tulevad kulud. Kalle Laanet lubas, et need kulud lisatakse riigikaitse arengukavasse koos kolmanda lisarahastuse paketiga. Riigikaitsekomisjoni menetluslikud otsused. Käesoleva aasta 11. aprilli istungil otsustas riigikaitsekomisjon konsensusega teha Riigikogu juhatusele ettepaneku lülitada arutluse all olev seaduseelnõu esimeseks lugemiseks Riigikogu 20. aprilli istungi päevakorda ja teha Riigikogule ettepaneku eelnõu esimene lugemine lõpetada. Eelnõu ettekandjaks määrati mind. Muudatusettepanekute esitamise tähtaeg oleks vastavalt seadusele kümme tööpäeva. Tänan!
Toomas Järveoja soovib küsida. Palun!
Aitäh, lugupeetud juhataja! Hea komisjoni ettekandja Mati! Kas komisjonis oli ka vastuväiteid sellele eelnõule mõne fraktsiooni esindajate poolt?
Komisjonis oli väga sisukas arutelu. Selles seisus, kus täna selle protsessiga ollakse, on need kartused, mis on varem õhus olnud, maha võetud. Komisjoni liikmed olid konsensuslikul arvamusel, et see protsess on õige ja õiges suunas minev, [eriti] arvestades ka tänast julgeolekuolukorda äärmiselt vajalik.
Rohkem küsimusi ei ole. Tänan! Avan läbirääkimised. Martin Helme, palun! [[Martin Helme küsib lisaaega.]] Palun! Kaheksa minutit.
Aitäh, lugupeetud asespiiker! Head kolleegid! Eks me oleme harjunud, et tänaselt valitsuselt tuleb järjest õudseid asju siia Riigikogusse, üks halvem kui teine, mis teevad Eesti riigi valitsemist kehvemaks ja vähendavad meie turvatunnet. No see on klassikaline eelnõu, kuidas meile tullakse mingi ilusa jutuga müüma täielikku mädamuna. Laevastike ühendamine on ametnike unistus olnud pikki aastaid ja seda pressisid needsamad ametnikud meile, kui olime meie ka valitsuses, üsna ebasiiraste ja üsna kiiresti valelikuks osutunud argumentidega. Ja meie erakond absoluutselt kategooriliselt ei olnud sellega nõus. Mitte ainult ei olnud nõus sellega, et ühendatakse Siseministeeriumi ja Kaitseministeeriumi laevastik, mis ei ole mingi ühendamine, vaid tegelikult võetakse siseturvalisusest laevad ära ja antakse Kaitseväele, et teeselda, et meil on toimiv merevägi. Ma ei tea, kellele on vaja raporteerida kuskil NATO-s seda. Aga lisaks taheti ühendada kogu selle krempliga ka veel Veeteede Ameti laevad, taheti Keskkonnaameti lennukid ja laevad kõik ühendada. Jutt muidugi oli sellest, kuidas meil siis on hoitud raha kokku. No raha kokkuhoiust [nii palju], et kui sa hakkad natukenegi kratsima seda juttu, siis tuleb välja, et raha kokkuhoid tähendab kümneid miljoneid lisaraha kulutamise vajadust. Kuidas me optimeerime juhtimisstruktuuri? Tegelikult niipea kui natuke jälle hakkad detailidesse süvenema, saab selgeks, et juhtimisstruktuur ei lähe paremaks. Mis juhtub tegelikult? Juhtub see, et praegu võetakse laevad piirivalvest ära, öeldakse, et Kaitsevägi hakkab meil tegelema piiri valvamisega. Ei hakka! Mitte mingil juhul ei hakka! Selge see, et ei hakka – neil ei ole selle jaoks väljaõpet, see ei ole nende põhiülesanne, neil puudub selleks vähimgi huvi. Kaob ära terviklik keskkonnareostuse tõrje võimekus. Seda me hakkame lunima kas Soomelt või Rootsilt või mingisuguste põlve otsas nikerdatud lahendustega korraldama, kui meil tekib mingi katastroofiolukord. Siseturvalisus hakkab käima, müts näpus, lunimas Kaitseministeeriumist, ükskõik mis abi või mis infot ta vajab, luurepildi või merepildi saamiseks ükskõik, kas vee peal või vee all. Kõike teeb halvemaks see. Ja kuhu me välja jõuame? Välja jõuame sinna, et, ma ei tea, kas viie aasta pärast või kümne aasta pärast – ma olen valmis absoluutselt kindlalt kanget mürki võtma – hakatakse meile rääkima sellest, kuidas nüüd on vaja luua uuesti need võimekused Siseministeeriumis, nüüd on vaja luua need võimekused teistes valdkondades, sest et näete, ei tulnud välja, ei läinud nii, nagu me tahtsime. Tahtsime parimat, aga välja tuli nii nagu ikka. Noh, see on täiesti ette ennustatav. Nii nagu oli täiesti ette ennustatav see, kui piirivalve ja politsei pandi kokku, et piirivalve kannatab selle all, et piiri valvamine kannatab selle all. Aga tehti ära, sest kangesti oli vaja teha – kokkuhoiu huvides, muide, jutt käis, et on vaja teha. Tehti ära ja nüüd tahetakse lõplikult – lõplikult! – likvideerida meie piiri valvamise võimekus vee poolt. Arvestame sellega, et Eestil on merepiiri palju rohkem kui maismaapiiri. Ja selle piiri valvamise võimekus likvideeritakse lihtsalt ära. Ja tulemuseks on kaks varianti: kas meil seda üldse enam ei hakkagi olema või tullakse meile mingi aja pärast väga suure eelarvetaotlusega ja öeldakse, et me peame hakkama seda nullist üles ehitama. Ma ei ole mingil juhul nõus, et me nii-öelda kinnisilmi läheme selle ilusa reklaamijutuga kaasa ja jalutame sellesse lõksu. Meie erakond teeb ettepaneku see eelnõu esimesel lugemisel tagasi lükata. See on Eesti sisejulgeolekut rängalt kahjustav eelnõu ja et meie tänased täiesti võimetud ja saamatud ja mõtlemisvõimetud valitsuse liikmed on selle siiani üldse lasknud, on häbiks neile. Aga kui meie selle siit edasi laseme, siis on see häbiks meile.
Enne veel, kui tuleb Mati Raidma, on Jürgen Ligil tekkinud protseduuriline küsimus. Milles mure?
Jah, võib-olla see ei tule välja protseduurilisena, aga äkki kodukord lubaks kuidagi aega kokku hoida ja EKRE läheb pulti siis, kui tal on öelda, et ta ei ole vastu. Praegu on kõik sõnavõtud ainult sellest, et nad on põhimõtteliselt vastu, ja see on kuidagi igav.
See ei ole tõesti protseduuriline küsimus. Martin Helmel on küsimus.
Esimesel lugemisel saab sõna võtta ainult üks fraktsiooni esindaja. Jürgen Ligi on Reformierakonna fraktsiooni poolt sõna juba võtnud. Ma ei ole nõus, et Mati Raidma kõnet peab.
Ka see ei olnud protseduuriline küsimus, sama ütlesin ka Jürgenile. See ei olnud fraktsiooni nimel kõne, selleks peab vajutama nupule "Kõne". See ei olnud ka kohapealt sõnavõtt, sellepärast et see oli märgitud protseduurilise küsimusena, millele juhataja reageeris, öeldes, et see ei ole protseduuriline. Martin Helmel ka ei olnud protseduuriline. Aga proovime, et kas nüüd on protseduuriline.
See ei olnud ju protseduuriline, see oli sõnavõtt kohapealt. Ja üks fraktsioon ei saa kahte kõnet pidada.
Veel kord ütlen, et see ei olnud sõnavõtt kohalt ega kõne puldist, see oli protseduuriline. Nii nagu praegu, Martin, ka sina tõstsid käe. Tegelikult oleksid sa saanud näiteks pärast, kui Mati siia tuleb, kasutada võib-olla vastusõnavõtu või repliigi võimalust. Nii et selles mõttes ei sinul ega Jürgenil kummalgi ei olnud protseduuriline küsimus. Läheme nüüd edasi läbirääkimistega. Mati Raidma, palun!
Suur tänu! Eesti on mereriik ja merejulgeolek ja riigikaitse meredomeenis on meie jaoks kriitilise tähtsusega. Eesti on väike riik ja välja ehitada sajaprotsendiliselt erinevate ametkondade all olevad laevastikud – me oleme proovinud, aga me lihtsalt ei suuda. Seega, käesolev eelnõu avab meile selle tee, kus me suudame ressursse ühendades ja lisainvesteerides arendada välja võimekuse, mis vastab meie vajadustele. Siia sooviks veel lisada, et kõne all ei ole ainult nelja laeva üleandmine. Me räägime ka riiklikust mereseiresüsteemist, et saada professionaalne pilt, mis toimub meie ümber merealadel. Me räägime ka juhtimise parendamisest, mereoperatsioonide keskuse ja merevalvekeskuse ühte kohta viimisest ning nende töö integreerimisest, mis annab palju suuremaid võimalusi vastata nendele väljakutsetele. Seega, Reformierakond toetab eelnõu ja soovib jõudu meile kõigile hääletamiseks, kui vajadus tekib. Ja samas rohkelt jõudu nendele proffidele, kes täna seda protsessi veavad, et võimalikult kiiresti, juba järgmisel aastal saaks alustada meie ühise merevõimekuse edasiarendamist.
Fraktsioonidel rohkem sõnavõtusoove ei ole. Kaitseminister on soovinud sõna. Palun!
Aitäh! Head Riigikogu liikmed! Mul on ka au olla selle saali liige aastast 2007. Ja laevastike ühendamisest on räägitud selles saalis ehk poliitikute hulgas kindlalt rohkem kui viimane kümnend. See ei ole ametnike otsus, see ei ole ametnike tahe olnud, mida on läbi surutud, nagu siin saalis välja toodi. See on puhtalt nendes valdkondades töötanud inimeste arvamus, kes on tulnud poliitikasse. See on mõistlik samm, mida teha selleks, et pakkuda suuremat julgeolekut, selleks et tulevikus oleksid meil tunduvalt suurema funktsionaalsusega laevad, mis me peame soetama, selleks et pakkuda rohkemat. Teine väide, mis siin oli, oli raha kokkuhoidmine. Ma ei ole selles eelnõus küll mitte ühelgi lehel leidnud kohta, kus oleks kirjutatud, et me hoiame selle ühendamisega raha kokku. Me kasutame riigi raha tunduvalt paremini, pakkudes suuremat julgeolekut. See on eesmärk, mitte raha kokkuhoidmine. Täpselt samamoodi, nagu kunagi tehti Politsei- ja Piirivalveamet: eesmärk ei olnud raha kokku hoida, vaid pakkuda rohkemat. Maailm on muutumises, Eesti on muutumises, ohud on muutumises ja see tähendab seda, et me peame suutma kaasa mõelda. Ja eriti head oleme siis, kui me suudame ette mõelda, kuidas ennetada ja paremini reageerida. See näitab meie tugevust. Aitäh!
Sulgen läbirääkimised. Juhtivkomisjoni ettepanek on eelnõu esimene lugemine lõpetada, aga nagu kuulsite, on Konservatiivse Rahvaerakonna fraktsiooni ettepanek eelnõu esimesel lugemisel tagasi lükata ja see on meil vaja läbi hääletada. Austatud Riigikogu! Tuletan kõigile meelde, et me arutame Vabariigi Valitsuse algatatud Kaitseväe korralduse seaduse ja teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu 572, mis käsitleb Politsei- ja Piirivalveameti laevade üleandmist Kaitseministeeriumi valitsemisalasse. Panen hääletusele Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna fraktsiooni ettepaneku Vabariigi Valitsuse algatatud Kaitseväe korralduse seaduse ja teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu 572 esimesel lugemisel tagasi lükata. Palun võtta seisukoht ja hääletada.
Ettepanekut toetas 10, vastu oli 48. Ettepanek ei leidnud toetust. Seega oleme esimese lugemise lõpetanud ja määran muudatusettepanekute esitamise tähtajaks 4. mai kell 17.
Liigume edasi meie viienda päevakorrapunkti juurde, milleks on Vabariigi Valitsuse algatatud füüsilise isiku maksejõuetuse seaduse eelnõu 575. Palun Riigikogu kõnetooli justiitsminister Maris Lauri.
Lugupeetud Riigikogu aseesimees! Lugupeetud Riigikogu liikmed! Tutvustan teile füüsilise isiku maksejõuetuse seaduse eelnõu. Alustuseks taustast. Maksejõuetuse revisjoni esimeses etapis valmisid pankrotiseaduse muudatused, mis on praeguseks ka jõustunud. Nüüd on teie ees teise etapi tulemusena eelnõu, mis käsitleb füüsilise isiku maksejõuetust. Sellega saab kogu maksejõuetuse revisjon läbi. Eelnõuga võetakse üle ka maksujõuetuse direktiiv, mille ülevõtmise tähtaeg on käesoleva aasta17. juuli. Täiendavalt pakub eelnõu lahendusi ka saneerimisega seotud probleemidele. Eelnõu koostamises osales revisjoni töörühm, kuhu kuuluvad maksejõuetuse tunnustatud eksperdid ja praktikud Eestis. Eelnõu ettevalmistamise käigus kaaluti teha muudatusi pankrotiseaduses ja võlgade ümberkujundamise ja võlakaitse seaduses, kuid leiti, et mõistlikum on füüsilist isikut puudutavad maksejõuetuse küsimused koondada ühte seadusesse, kuna nii on inimese jaoks kogu teema arusaadavam. Kõik vajalik ongi nüüd koondatud ühte seadusesse. Tõsi on küll see, et pankrotimenetlus konkreetselt jääb endiselt pankrotiseaduse reguleerimise alla, kuid võlgade ümberkujundamise ja võlakaitse seadus tühistatakse. Käsitlen kolme olulisemat teemat eelnõus. Need on füüsilise isiku maksejõuetuse menetlused, saneerimismenetlus ning usaldusisiku ja saneerimisnõustaja kutse reguleerimine. Esiteks füüsilise isiku maksejõuetuse menetlustest. Põhjused, miks inimene jõuab maksejõuetusse, on väga mitmeid. Nendega seotud teemadega see eelnõu ei tegele. Eelnõu on suunatud sellele, et leida lahendused, mis võimaldaksid inimesel väljuda probleemidest lihtsamalt ja kiiremini, tagades samas ka võlausaldajate huvide kaitsmise. Füüsilise isiku maksejõuetuse menetlusi on mitu: pankrotimenetlus, pankrotimenetlus koos kohustustest vabastamise menetlusega ja võlgade ümberkujundamise menetlus. Praegu on kaks esimest reguleeritud pankrotiseaduses ning kolmas võlgade ümberkujundamise ja võlakaitse seaduses. Selleks, et jõuda kohustustest vabastamiseni, tuleb enne siseneda pankrotimenetlusse. Praegu tuleb iga selle menetluse puhul esitada eraldi avaldus, kusjuures nõuded ja tingimused on nende menetluste avalduste esitamisel väga erinevad ja võlgade ümberkujundamiseks esitatav avaldus on üpriski keeruline. See on olnud üks põhjus, miks on valitud pankrotimenetlus. Eelnõuga luuakse üks maksejõuetuse avaldus, sellele lisanduvad ka ühtsed ja senisest lihtsamad vormid. Vähendatakse võlgnikule esitatavaid nõudmisi ning võlgnikku hakkab aitama usaldusisik. Usaldusisikust natuke hiljem. Üldiselt muutub maksejõuetusest väljumise algatamine võlgniku jaoks lihtsamaks ja arusaadavamaks ning õige menetluse valik muutub paindlikumaks ja teadlikumaks. Oluline on see, et muudatused peaksid toetama võlgade ümberkujundamise menetlust. See on võlgniku jaoks säästvam. Näiteks on võimalik säilitada oluline vara, näiteks eluase, mida pankroti ja kohustustest vabastamise menetluse puhul pole võimalik teha. Ühtse avalduse esitamisel saab võlgnik märkida, millise menetluse algatamist ta soovib, kuid kohus võib otsustada teisiti, toetudes sealjuures avalduse vastuvõtmisel määratud usaldusisiku soovitusele. Usaldusisiku ülesanne on võlgniku majandusliku olukorra väljaselgitamine, mis võimaldab hinnata, milline menetlus on tegelikult asjakohane. Eelnõu kohaselt luuakse võlausaldajale võimalus esitada lisaks pankrotiavaldusele ka võlgade ümberkujundamise avaldus, kuid võlgnik peab selle menetluse algatamiseks andma nõusoleku. Põhjus on selles, et edukas võlgade ümberkujundamine eeldab, et võlgnik selles protsessis ka ise osaleks. Kehtiva õiguse järgi võib võlgniku kohustusest vabastada kolme kuni seitsme aasta jooksul alates menetluse algatamisest. Reeglina on selleks olnud viis aastat. Kohustustest vabastamine algab peale pankrotimenetluse lõppemist. Eelnõu kohaselt vähendatakse kohustusest vabastamise perioodi maksimaalselt kolme aastani. Kehtima jäävad erandid perioodi pikendamise ja lühendamise kohta. Kohustustest vabastamine algab koos pankrotimenetluse väljakuulutamisega, ka seetõttu hakkab periood lühem olema. Üks vaidlusalustest teemadest eelnõu ettevalmistamise käigus oli kohustustest vabastamise perioodi pikkus. On neid, kes soovitavad lühikest, näiteks üheaastast perioodi, teised jälle võimalikult pikka. Perioodi pikkuse lühendamise poolt on see, et pikk menetlus kurnab nii võlgnikku, kohut kui ka võlausaldajaid, samuti ühiskonda, kuid ei too võlausaldajale kasu. On nimelt täheldatud, et pikk vabastamisperiood soosib seda, et võlgnik frustreerub ja nähes, et ta ei vabane võlgadest, hakkab oma tulusid peitma, mistõttu on tagasi saadud summad lõpuks väiksemad kui lühema menetluse korral, kus inimesel ei kao lootus raskustest väljuda. Oluline on kindlasti ka see, et kohustustest vabastamine ei tohi olla kergekäeline, võetud kohustused tuleb täita. Seetõttu on eelnõus mitmed võimalused pahatahtlikkuse ilmnemisel kohustusest vabastamise menetluse lõpetamiseks. Kohustustest vabastamine on ka edaspidi kohtu kaalutlusõigus, mis on võimalik üks kord kümne aasta jooksul ja mõeldud seega ainult ausatele võlgnikele. Järgnevalt saneerimismenetlusega seotud muudatustest. Eelnõus on nii maksejõuetuse kui saneerimise direktiivist tulenevalt, aga ka siseriikliku praktika pinnalt tulenevad muudatused. Iseenesest on loogiline, et ähvardava maksejõuetuse korral on rahalistes raskustes võlgnikel olemas viis, mille abil nad saavad oma võlad või ettevõtte restruktureerida, elujõulisuse taastada ja maksejõuetuse ära hoida. See ongi saneerimismenetlus. Eraisikute puhul oleks analoogiks kohustuste ümberkujundamise menetlus. Saneerimisseaduse kohaselt peatatakse saneerimismenetluse algatamisel kõik võlgniku suhtes läbiviidavad täitemenetlused ja sundtäitmised. Samuti võib peatada võlgniku suhtes toimuva kohtumenetluse ning hagi tagamise abinõude rakendamise. Muudatuste kohaselt võimaldatakse võlgniku või saneerimisnõustaja taotlusel ning kohtu otsusel peatada ka muude sissenõudmisõiguste teostamine, eelkõige pandiõiguse teostamine. Eelnõuga täpsustatakse saneerimiskava sisu reguleerivaid sätteid. Näiteks nähakse ette kohustus tuua kavas välja ka võlausaldajad, keda kava ei mõjuta, näidata kavas ära võlausaldaja nõude rahuldamise ulatus saneerimiskava kohaselt võrrelduna sellega, mille võlausaldaja saaks pankrotimenetluse korral. Saneerimiskavas peab olema esiteks minimaalne toetus ehk peab olema vähemalt ühe võlausaldajate rühma toetus. Teiseks peab olema täidetud relatiivse prioriteetsuse reegel, mis tähendab, et sama järguga eriarvamusele jäänud puudutatud isikute rühma tuleb kohelda vähemalt sama soodsalt kui teist sama järguga rühma ning soodsamalt kui madalama järguga rühma. Kolmandaks ei tohi ükski võlausaldaja saadava kava kohaselt saada rohkem, kui on tema nõude täisväärtus. Uudne – ja see tuleneb direktiivist – on ette nähtud uue ja vaherahastamise soodustamise regulatsioon. Vaherahastamine on rahastamine, mis võlgnikule tagatakse saneerimiskava üle läbirääkimiste pidamise ajal. Uus rahastamine on aga see rahastusosa, mis tagatakse võlgnikule perioodiks peale saneerimiskava kinnitamist ning mis on vajalik saneerimiskava edukaks täitmiseks. Selline rahastamine on saneerimise edukuse tagamiseks kriitilise tähtsusega. Arvestades, et võlgnik on makseraskustes, ei ole rahastust kerge leida. Seetõttu nähakse ette, et kui rahastus on heauskne, ei saa selle saamiseks tehtud tehinguid hilisemas pankrotimenetlusest tagasi võita ning rahastuse taganud võlausaldajale antakse võimalikus järgnevas pankrotimenetluses kõrgem rahuldamise järk, mis on võrdne pankrotimenetluse kulude väljamaksmisega. Eesti saneerimismenetlus on hinnatud ebaefektiivseks nii selle pika kestuse kui ka kulukuse tõttu. Eelnõu eesmärk on menetlust tõhustada, see tähendab muuta see kiiremaks ja vähem kulukaks. Selleks nähakse ette mitmeid meetmeid, näiteks vähendatakse ebavajalikke kaebeõiguseid, mis võimaldavad menetlust venitada, võimaldatakse ebaselged nõuded või nõuete osad jätta saneerimiskavast välja ning nõue ja selle ulatus teha kindlaks väljaspool saneerimismenetlust. Nähakse ette võimalus asuda saneerimiskava viivitamata täitma. Eelkõige kiirendatakse saneerimiskava määramise määruse peale esitatud määruskaebuse läbivaatamist. Menetluse efektiivsele läbiviimisele aitab kaasa ka nõustajate kutsete reguleerimine. Saneerimismenetluse maine ja usaldusväärsus ei ole võlausaldajate seas ja ühiskonnas kuigi kõrge ning seda on vaja tõsta. Peamine saneerimismenetluse kuritarvitamise viis on järgnevas pankrotimenetluses või täitemenetluses võimalike tagasivõitmise hagide esitamise tähtaegade minetamine. Selleks, et seda vältida, nähakse ette vastavate tähtaegade pikendamine saneerimismenetluse kestuse võrra. Muudatuste tulemusel peaks suurenema nii võlausaldajate kui ka ühiskonna usaldus saneerimise vastu, samuti vähenema üleüldine halvakspanu. Saneerimismenetlus ei ole kehtiva seaduse alusel avalik menetlus, vaid, vastupidi, konfidentsiaalne. Eelnõuga tehakse ettepanek muuta saneerimismenetlus avalikuks. See tähendab, et menetluse algatamise ja järgnevate etappide kohta hakatakse avaldama ametlikke teateid. Ja nüüd usaldusisikutest ja saneerimisnõustajatest. Eelnõus reguleeritakse usaldusisikute ja saneerimisnõustajate kutse. Füüsilise isiku makseraskuste vältimise parim viis on finants- või rahateadlikkus ning raskuste ilmnemisel võimalikult varajane sekkumine ja käitumise muutmine. Seetõttu on kvalifitseeritud finantsnõustajate ja ka võlanõustajate olemasolu ja kättesaadavus oluline. Kui nüüd siiski on inimene sattunud makseraskustesse, siis probleemidest väljumiseks on vältimatult vajalik kompetentne tugi. Hetkel see ei ole seaduse kohaselt sajaprotsendiliselt tagatud. Näiteks võib võlgnik ise koostada oma kavasid. See tähendab seda, et iseennast nõustatakse ja tehakse võib-olla mitte kõige realistlikumaid võlgadest väljumise kavasid. Nõustajateenuse ebaühtlane kvaliteet toob kaasa ebarealistlikud kavad, võlausaldajate või kohtu poolt kava vähese aktsepteerimise ja ebapiisava järelevalve kinnitatud kavade [täitmise] üle. See tegelikult kehtib ka juriidiliste isikute saneerimismenetluste puhul, samuti füüsiliste isikute võlgade ümberkujundamise menetluse puhul. Lisaks vajab füüsilisest isikust võlgnik menetluse käigus pidevat tuge, mille tagamise koormus lasub praegu kohtutel. Erinevalt pankrotihalduritest ei ole saneerimisnõustajate ja füüsilisest isikust võlgniku nõustajate ehk usaldusisikute kutset seni reguleeritud. Eelnõuga tehakse ettepanek nende reguleerimiseks ja ka nende kutsete tõhustamiseks. Eesmärk on tõsta kvalifikatsiooni ja koormust nõustajate ja kohtute vahel mõistlikumalt jagada, samuti tõsta menetluse läbiviimise efektiivsust ja kvaliteeti. Eelkõige füüsilisest isikust võlgniku puhul on vaja teha nõustajate süsteemis ka muudatusi, mis toetavad võlgniku jaoks sobivaima ja säästvaima menetluse valimist. Täpsemalt tehakse nii, et usaldusisikute ja saneerimisnõustajate nimetamise kriteeriumi täpsustatakse. Kohtutäiturite ja Pankrotihaldurite Koja juurde luuakse saneerimisnõustajate ja usaldusisikute nimekirjad, kust kohtud saavad valida sobivad isikud. Sätestatakse nimekirja lisamise ja seal olemise nõuded, sealhulgas eksami, väljaõppe ja täiendusõppe läbimise kohustus, muudetakse läbipaistvaks nõustajate tasustamine, sätestatakse nõustaja vabastamise alused, kaebeõigused ja järelevalve. Kohtu jaoks muutub usaldusisiku ja saneerimisnõustaja leidmine lihtsamaks. Nagu ma ütlesin, valik tuleb teha nimekirjapõhiselt, kuhu kuuluvad isikud, kellel on vajalik kvalifikatsioon olemas ja kelle kompetents on kontrollitud. Eelnõu kohaselt muudetakse veel mitut seadust, kuid need muudatused on seotud juba nimetatud kolme suurema eelnõukohase muudatusega. Minu poolt aitäh! Ja olen valmis vastama küsimustele.
Ja küsimusi on. Kalle Grünthal, palun!
Aitäh, lugupeetud istungi juhataja! Austatud ettekandja! Te viitasite selles 400-leheküljelises eelnõus sellele, et siin võetakse üle Euroopa Liidu direktiiv. Põhiseaduse täiendamise seaduse § 2 ei käsitle expressis verbis Euroopa Liidu õiguse ülimuslikkust Eesti õiguse suhtes ega selle vahetut kohaldatavust Eestis. Seda [saab teha] vaid juhul, kui see ei ole Eesti põhiseadusega vastuolus. Mina selle suure hunniku, mida [teie ka] olete näinud, need 400 lehekülge, töötasin üsna usinalt läbi ja ma ei leidnud praegu ühtegi eksperthinnangut selle kohta, et oleks käsitletud seda küsimust, kas see Euroopa Liidu direktiiv on vastuolus Eesti põhiseadusega või mitte. Äkki te aitate mind ja näitate, mis leheküljel see on?
Aitäh! Esiteks, tuletan meelde, põhiseaduse puhul on nii, et Eestis kehtivad ka Euroopas kokku lepitud reeglid. Nii et need asjad, mille osas me oleme kokku leppinud, meil kehtivad. Teiseks, kui Euroopas hakatakse mingit eelnõu välja töötama, siis nii-öelda eelnevalt, [enne] direktiivi või määruseni jõudmist on mitmed olukorrad, kus hinnatakse Euroopa [Liidu] poolt ette pandud määruse või direktiivi erinevaid parameetreid, nende sobivust, ja seda lähtuvalt ka sellest, kas see kõik läheb kokku meie liitumisleppega, Euroopa leppega, kas see on vajalik. Nii et kõik need hinnangud on juba varem antud. Sel hetkel, kui direktiiv vastu võetakse või määrus vastu võetakse, on Eesti selle hinnangu juba andnud, sealhulgas ka Riigikogus. Kui Riigikogu oleks eelnevalt leidnud, et tegemist on teemaga, millega Euroopa Liit ei peaks tegelema, siis oleks Eesti, sealhulgas Riigikogu pidanud juba varem reageerima. Ja minu teada on seda alati ka tehtud.
Merry Aart, palun!
Aitäh, lugupeetud istungi juhataja! Lugupeetud minister! Tõepoolest, see seadus on hästi pikk ja põhjalik, väga keeruline on aru saada. Palun aidake mul aru saada, mis on usaldusisiku ja saneerimisnõustaja vahe. Ja siin oli juttu, te ütlesite, et läheb nagu lihtsamaks, et on eraldi avaldus ja võlgnikul läheb lihtsamaks. Samas on usaldusisikul vaja teha kaks avaldust, kui võlgnik on nõus. Ja siin selgituses räägitakse füüsilistest isikutest ja usaldusisikust, ja veel räägitakse saneerimismenetlusest ja juriidilistest isikutest. Kuidas need omavahel kõik seotud on? Palun aidake natukene aru saada.
Aitäh! Usaldusisik on mõeldud aitama füüsilist isikut ehk inimest, kes on maksejõuetusse sattunud või sinna sattumas. Praegu on väga paljud erinevad nõustajad usaldusisikud, olenevalt sellest, mis menetlusse inimene satub. Saneerimisnõustaja on tõesti saneerimismenetluse korral. Saneerimismenetlust kasutatakse juriidiliste isikute puhul ehk ettevõtete puhul. Nüüd, kuidas see protsess täpsemalt toimub? Siin seletuskirjas on tegelikult olemas, ma proovin leida ka selle lehekülje, selle protsessi skeem. Põhimõtteliselt on nii, et kui inimene tajub, et tal on tekkinud makseraskused, et ta ei suuda oma kohustusi täita, siis ta selle eelnõu kohaselt kirjutab avalduse, mille konkreetne vorm on praegu ette antud, ja esitab selle kohtule. Kohus hindab avalduses esitatud informatsiooni ja otsustab määrata usaldusisiku, kes aitab inimesel kokku korjata vajalikud dokumendid, materjalid ja informatsiooni ja selle põhjal teeb hinnangu, millist menetlust inimene peaks hakkama rakendama. Praegusel juhul on nii kehtiva seaduse selle kohaselt, et inimene ise peab otsustama, millise menetluse ta valib. Ja kuna see võlgade ümberkujundamise menetluses esitatavate dokumentide hulk on palju ulatuslikum ja võib-olla sellisele tavalisele inimesele halvasti hoomatav, siis nad valivad selle pealtnäha lihtsama, et on pankrotimenetlused, kirjutatakse, et ma tahaksin pankrotti minna, tegelikult võibolla pankrotti ei ole vaja, et tal on lihtsalt vaja näiteks võlad ümber kujundada, neid võlausaldajatega läbi rääkida, võlad näiteks ajatada pikemas viisis või hinnata oma varade väärtust, võib-olla mõne varad realiseerida. Et selline usaldusisik eelduslikult, kuna siin seatakse ka teatud nõuded, kes see usaldusisik on, milliseid nõudeid ta peab teadma, millised peavad tema teadmised-oskused olema, siis usaldusisik oskab selle protsessi paremini läbi hinnata, inimese varad, sissetulekud ühelt poolt ehk n-ö tulude poole ja hinnata ära ka kohustuste poole ja siis pakkuda selle sobiva lahenduse ja aidata tal sealt läbi minna. Praegusel juhul selliseid usaldusisikuid ei ole. Inimene peab esimese sammu ise tegema. Üldjuhul võib eeldada, et inimesel, kes on sattunud makseraskustesse, on finantsalased teadmised ja õigusalased teadmised napid. Ta ei pruugi osata teha seda õiget valikut ja ta ei oska suure tõenäosusega teha ka arukat võlgadest vabanemise plaani. On vaja kõrvale inimest, kes oskab head nõu anda, selle protsessi juures inimest abistada, kui ta selle läbib, ja valida õige menetluse. Nagu ma oma kõnes ütlesin, kui inimene läheb pankrotti ja esitatab pankrotiavalduse, siis oletame, et tal on kinnisvara ja ta peab selle realiseerima, et oma võlakohustusi täita. Kui ta valiks võlgade ümberkujundamise menetluse, mille ta praegu jätab võib-olla valimata sellepärast, et selle avalduse esitamine on keeruline, nõutavaid dokumente on hästi palju, ta ei oska sellega ise toime tulla, siis tegelikult võib-olla aitaks teda see, et ta tõesti ajatab oma võlad ja säilitab oma eluaseme, korteri, mis on tema omanduses. Selle tõttu on usaldusisik kindlasti füüsilise isiku makseraskustesse sattumise korral hädavajalik kõrval olev kompetentne isik.
Aitäh! Kalle Grünthal, palun!
Ma tänan! Ma tulen selle Euroopa Liidu direktiivi kohaldamise juurde. Te siin rääkisite, et Riigikogu on selle vastu võtnud või heaks kiitnud või ma ei saanudki aru, [mis]. Lähtudes selle abstraktse normikontrolli kontekstist on teil võib-olla natuke keeruline mõista minu küsimust, aga ma püüan ihtsamalt lahti seletada. Asi on selles, et Riigikogu ei kinnita ega võta vastu direktiive, vaid Riigikogu võtab [meie] seadustesse direktiivi üle. Ja minu küsimus on lihtne. Kas põhimõtteliselt teie eksperdid on andnud hinnangu sellele, kas see kohaldatav direktiiv on vastuolus meie põhiseadusega? Sest kui me liitumislepingu tegime, siis oli selline klausel, et [direktiivid] ei tohi olla vastuolus meie põhiseadusega. Palun vastust ja lehekülge ka, kus see hinnang on antud.
Aitäh! See seaduseelnõu ei ole vastuolus Eesti põhiseadusega. Seda võimalikku vastuolu hinnati – mul aga ei ole neid dokumente kaasas ja ma ei saa teile praegu seda viidata. Ma tean, et te olete Riigikogu Euroopa Liidu asjade komisjoni liige. Sel juhul te teate väga hästi, et kui arutatakse erinevaid seisukohti, siis neid seisukohti [kujundades] – ja just nimelt seisukohti kujundades, enne kui lõpuks jõutakse direktiivini, mille puhul toimuvad läbirääkimised, kus määratakse Eesti positsioonid – hinnatakse väga erinevaid aspekte, sealhulgas seda, millised on proportsioonid, kas see on proportsionaalne lähenemine, kas Euroopa õiguse rakendamine on kohane ja [kui on, siis] millises ulatuses, ja väga palju muid asju. See hinnang on antud juba varem, enne direktiivi vastuvõtmist. Nii et ma tõesti ei mäleta, see [hinnang] ilmselt on antud juba mitu aastat tagasi. Selles mõttes ei ole vajadust enam direktiivi ülevõtmisel eelnõuna Riigikogus seda hinnangut anda. See hinnang on ammu juba antud ja kinnitatud Riigikogu Euroopa Liidu asjade komisjonis.
Merry Aart, palun!
Aitäh! Ma tänan vastuse eest, aga mulle jäi siiski natukene arusaamatuks. Saneerimisprotsess on meil juba pikka aega toiminud. Meil on valida, kas saneerimine või pankrot. Ja ka saneerimise juures tegelikult on ju nõustaja, kes aitab kas ettevõtjal või FIE-l aru saada, mis tema jaoks kõige parem on, milline see ajaline graafik võiks olla. Mida see seadus nüüd selle usaldusisiku kaudu paremaks või lihtsamaks teeb? See, et FIE asub kamikaze teele, ei ole kellelegi väga suur saladus, ta vastutab kogu oma varaga. Ma nagu ei näe, mida see seadus nüüd paremaks teeb võrreldes sellega, mis praegu kehtib.
Aitäh! Saneerimisnõustajad on tõesti olemas ja võib-olla nende puhul see eelnõu muudab ainult seda, et nad pannakse sinna nimekirja – on ühene nimekiri, kus nad on – ja nad peavad järgima teatud nõudeid kvalifikatsiooni kohta. Ühesõnaga, see kontroll tekib sinna juurde. Nüüd, nõustajate puhul on asi seni reguleerimata, need on tihtipeale juhuslikud inimesed. Kummaline küll, aga inimene võib praegu iseennast enda nõustajaks määrata. Kui sa satud majanduslikesse raskustesse, siis on ülimalt vähetõenäoline, et sa oskad ilma kõrvalise abita või kõrvalise toeta raskusest välja tulla. Nüüd tekitataksegi just nimelt füüsiliste isikute jaoks olukord, et nendel on kindlasti nõustaja. Inimene ise ei saa ennast enam edaspidi nõustada, vaid nõustab keegi teine. Need inimesed peavad vastama teatud kvalifikatsiooninõuetele, moodustatakse loetelu Kohtutäiturite ja Pankrotihaldurite Koja juurde ja jälgitakse, et neil inimesetel on vajalikud teadmised ja oskused. Nad saavad ka kompenseeritud, see ei ole enam selline tasuta, heategevuslik [abi]. Lisaks on praktikas [olnud], et kui inimesed iseennast ei määra enda nõustajaks, siis on võidud määratae tuttavaid ja sugulasi, kes ei pruugi alati olla lõpuni objektiivsed, eks ju. Ka see asi [muutub]. Ja kindlasti ma tahan osutada, et füüsilise isiku maksejõuetus ei puuduta mitte üksnes FIE-sid, vaid see puudutab ka tavalisi inimesi, kui nad satuvad raskustesse, võlgadesse, olenemata sellest, kas nad on ettevõtjad või ei ole. Ja kuna FIE-d vastutavad tõesti kogu oma varaga, mille tõttu nad võivad ettevõtlusest tulenevatest raskustesse [sattununa] ka oma isikliku elu väga keeruliseks teha, siis on nende puhul väga oluline, et nad ei läheks pankrotimenetlusse. Kui neil hakkavad raskused ilmnema, siis võiks tekkida võlgade ümberkujundamise [võimalus], nii et kannataks ainult nende ettevõtluspool ja see erapool ehk isiklik pool saaks võimalikult vähe kannatada. Et inimesed ei tormaks pankrotimenetlusse ja selle järel veel kohustustest vabastamise menetlusse – sellest peaks saama vabaneda. [[Saalist öeldakse midagi.]]
Aitäh! Rohkem küsimusi ei ole. Lähme teise ettekande juurde. Palun kõnetooli õiguskomisjoni esimehe Marek Jürgensoni.
Austatud istungi juhataja! Head kolleegid! Õiguskomisjon arutas seaduseelnõu 575 käesoleva aasta 11. aprillil. Minister andis samamoodi ülevaate komisjoni liikmetele. Ja räägin ka, mis meil seal komisjonis toimus. Komisjoni liikmetel oli selle teema kohta päris suur hulk küsimusi. Näiteks Tarmo Kruusimäe küsis ministrilt, kas ühiskonnas on suundumus, et inimesed jäävad maksejõuetumaks, ja [kui on], siis kas see on seotud ka Ukrainas toimuvaga. Loomulikult minister Maris Lauri vastas, et maksejõuetuse teemadega on tegeldud ka enne 24. veebruari, on pikka aega tegeldud, ja see konkreetne eelnõu on pankrotiseaduse teemade lahendamise kõrval teine samalaadse teema lahendus. Anti Poolamets lausus, et materjalid on põhjalikud, ning uuris, millist riiki on kasutatud eeskujuna ning kui paljud inimesed aastas sellisesse menetlusse võiksid sattuda. Minister vastas, et eeskujuna on võetud näiteks Soomet. Aga neid inimesi, kes sellisesse menetlusse võiks sattuda, on tuhande ringis. Urve Tiidus tundis huvi, kes võiksid olla usaldusisikud ehk siis usaldusisikuna ametisse asuda. Selle peale Maris Lauri ja Kristiina Padu Justiitsministeeriumist vastasid, et osal juhtudel on usaldusisikud inimesed, kes juba praegu tegutsevad võlanõustajana, kuid nad võivad olla ka inimesed, kes praegu pankrotitööga tegelevad. Olulise täiendusena ütles Kristiina Padu, et usaldusisikute puhul on ette nähtud teatud tingimused, kuidas saab neid usaldusisikute nimekirja võtta, ja seda nimekirja hakkab pidama Kohtutäiturite ja Pankrotihaldurite Koda. Tarmo Kruusimäe tundis huvi, mis põhjusel see teema on päevakorrale tõusnud ja kas menetlust oleks võimalik jätkata peale 9. maid, kui on rahulikum periood, ning hetkel suunata fookus kiireloomulisematele eelnõudele. Selle peale mina komisjoni esimehena kinnitasin, et oluline on menetlusega toimetada sellepärast, et jõustumistähtajad on lähedal. Nagu minister ka ennist mainis, jõustumistähtajaks on praegu määratud 1. juuli. Siis Tarmo Kruusimäe pakkus välja, et jõustumistähtaegu võiks ka liigutada, sest see on oma olemuselt rahuaja eelnõu. Aga minister Lauri vastas, et ei tegelda ainult inimese ettevõtlusest tulenevate võlgadega, inimesed satuvad võlgadesse ka muudel põhjustel. Seega on mõistlik selle menetlusega edasi minna. Lõpetuseks, Tarmo Kruusimäe leidis, et kui esialgu räägiti pankrotist, siis nüüd räägitakse ka SMS-laenudest, mis läheb liiga laialivalguvaks. Sellega said küsimused [esitatud] ja vastused antud. Langetati menetluslikud otsused. Esiteks, võtta eelnõu täiskogu päevakorda 20. aprillil ehk täna. Selle poolt oli 5: Marek Jürgenson, Sulev Kannimäe, Jaanus Karilaid, Urve Tiidus ja Vilja Toomast. Vastu oli 0 ja erapooletuid 3: Uno Kaskpeit, Tarmo Kruusimäe ja Anti Poolamets. Tehti ettepanek esimene lugemine lõpetada: poolt Marek Jürgenson, Sulev Kannimäe, Jaanus Karilaid, Urve Tiidus ja Vilja Toomast, erapooletud Uno Kaskpeit, Tarmo Kruusimäe ja Anti Poolamets. Muudatusettepanekute tähtajaks määrat 4. mai kell 16, selles osas oli konsensus. Juhtivkomisjoni esindajaks selle eelnõu ettekandmisel esimesel ja teisel lugemisel sai Marek Jürgenson, ka selles osas oli konsensus. Aitäh!
Kahe esineja peale kokku saab kaks küsimust küsida. Meil praegu küsimusi ei ole. Suur tänu! Nüüd saame avada läbirääkimised, kui seda soovi on. Aga läbirääkimiste soovi ei ole, sulgen läbirääkimised. Siis on niimoodi, et juhtivkomisjon on teinud ettepaneku eelnõu 575 esimene lugemine lõpetada. Esimene lugemine on lõpetatud. Määran muudatusettepanekute esitamise tähtajaks käesoleva aasta 4. mai kell 16.
Läheme edasi tänase kuuenda päevakorrapunkti juurde: Vabariigi Valitsuse algatatud politsei ja piirivalve seaduse muutmise ning sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu 532 esimene lugemine. Ettekandjaks kutsun siseminister Kristian Jaani. Palun!
Hea istungi juhataja! Head Riigikogu liikmed! Head kuulajad! Tutvustan Riigikogule Siseministeeriumi välja töötatud politsei ja piirivalve seaduse muutmise ning sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu, mille Vabariigi Valitsus kiitis heaks 17. veebruaril. Eelnõuga tehtavad seadusemuudatused on ajendatud vajadusest rakendada Eestis Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus, millega luuakse riiki sisenemise ja riigist lahkumise süsteem, ingliskeelse nimetusega Entry/Exit System. Tegemist on Euroopa Liidu infosüsteemiga, mida kasutavad kõik liikmesriigid piirikontrollis, migratsioonijärelevalves, viisamenetluses ning terrorismi ja muu raske kuritegevusega võitlemisel. Süsteemi haldab ja andmeid säilitab Euroopa Liidu IT-agentuur eu-LISA, mille peakorter asub teatavasti Tallinnas. Süsteemi eesmärk on ühendada piiripunktid üle Euroopa Liidu ühtseks infotervikuks. Eelnõu heakskiitmisel saame sellesse infosüsteemi kanda kõik kolmanda riigi kodanikest välismaalased, kes ületavad Schengeni välispiiri lühiajaliseks viibimiseks siin kas viisaga või viisavabalt. Rõhutan, et Eesti ja [teiste] Euroopa Liidu kodanike ja elanike andmeid infosüsteemi ei sisestata ega töödelda. Infosüsteemi eesmärk on registreerida välispiiri ületava kolmanda riigi kodaniku riiki sisenemise ja riigist lahkumise kuupäev, kellaaeg ja koht, arvutada kodaniku riigis lubatud viibimise kestus ja edastada liikmesriigile hoiatusteade, kui isiku lubatud viibimistähtaeg on lõppenud. Välismaalaste riigis viibimise aega hakatakse arvestama elektrooniliselt ja passi enam piiriületustempleid ei lööda. Euroopa Liidu kesksüsteemis luuakse iga piiriületaja kohta eraldi toimik, kuhu kantakse isikuandmed, reisidokumendi andmed, näokujutis ja sõrmejäljed. Praegu kehtib süsteem, kus suur osa liikmesriike küll registreerib piiriületusel riiki sisenejaid ja sealt väljujaid, aga kui Schengeni alale sisenetakse näiteks läbi Eesti ja väljutakse läbi Läti, puudub tervikpilt ja teadmine, et isik on tõepoolest Schengeni alalt väljunud. Riiki sisenemise ja riigist lahkumise süsteem aitab avastada mitut identiteeti kasutavad piiriületajad ja parandab piirikontrolli kvaliteeti, arvutades automaatselt iga reisija lubatud viibimisaja. Lisaks aitab uus süsteem tagada viibimisaja ületajate süstemaatilise ja usaldusväärse tuvastamise, võimaldades õiguskaitseasutustele ka juurdepääsu varasematele reisidele ja isikuandmetele, tugevdades seeläbi terrorismivastast võitlust ja sisejulgeolekut tervikuna. Eelnõuga tehakse ka väiksemaid muudatusi. Näiteks relvaseaduse muutmisega antakse Euroopa Liidu Piiri- ja Rannikuvalve Ameti ehk Frontexi teenistujatele õigus tulla Eestisse ühisoperatsioonile oma teenistusrelvaga. Riigipiiri seaduse muutmisega antakse politseile õigus eemaldada piiripunktis tollitõkendeid ja siseministrile õigus määrata Eesti piiri esindajaid. Sätestatakse selge sõnaga, et [ka need] välispiiri ületavad sõidukid, mis ei ole elektrooniliselt piiriületuse järjekorras aega broneerinud, ei pea [piiriületuse] eest raha tasuma. Aitäh! Hea meelega vastan küsimustele.
Aitäh! Aga küsimusi ei näe. Siis ongi kõik, võtame järgmise ettekandja. Õiguskomisjoni liige Urve Tiidus, palun!
Lugupeetud juhataja, parlamendi liikmed ja kõik istungil osalejad! Politsei ja piirivalve seaduse muutmise ning sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu oli õiguskomisjonis arutusel 11. aprillil. Eelnõu tutvustas siseminister Kristian Jaani ja arutelul osalesid ka ministeeriumi ametnikud Janek Mägi, Kaspar Lepper ja Ülle Väina ja komisjoni nõunik Carina Rikart. Ministri esitlusest kordan üle üksnes peamise, et 2017. aastal vastu võetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega luuakse selline andmete süsteem, et registreerida liikmesriikide välispiire ületavate kolmandate riikide kodanike riiki sisenemine ja riigist lahkumine, samuti registreerida sisenemiskeeldu puudutav info. Loogilise jätkuna määratakse kindlaks süsteemile juurdepääsu tingimused õiguskaitse eesmärgil. Ja süsteemi eesmärk, nagu te juba kuulsite, on tõhustada välispiiride haldamist, vähendada ebaseaduslikku sisserännet ning aidata ennetada ja tõkestada terrorismi ja muud rasket kuritegevust. Komisjoni liikmed said ka vastused mitmetele küsimustele. Näiteks oli küsimus, kas info jagamine hakkab toimuma kõigi liikmesriikide piirivalvete vahel selle EES-i süsteemi alusel, sisenemise ja lahkumise süsteemi alusel. Ministri selgitusest kuulsime, et andmeid hoitakse nii-öelda EES-i kesksüsteemis, kuhu kõik Euroopa Liidu liikmesriigid edastavad informatsiooni, ning seda haldab Euroopa Liidu suuremahuliste IT-süsteemide operatiivjuhtimise amet eu-LISA, mille peakontor asub Tallinnas, nagu te juba teate. Minister Jaani vastas, et kolmandatest riikidest viisavabalt või lühiajalise viisaga sisenevad kodanikud peavad esmakordsel riiki sisenemisel andma sõrmejäljed ja [laskma teha foto] näobiomeetria jaoks. Selleks on soetatud vajalikke sõrmejälje- ja näobiomeetria seadmeid, et seda saaks automaatselt teha. Üks komisjoni liige avaldas arvamust, et see on usaldamatuse näitamine riikidele, kellele ei ole midagi ette heita seoses terrorismi ja muu raske kuritegevusega. Anti Poolametsalt oli ka küsimus, kas oleks võimalik kehtestada kolmandatele riikidele, mis on terrorismi- ja sisserändeohtlikud, täitsa eraldi reeglid. Minister selgitas, et diskussioonid selle Euroopa Liidu otsekohalduva määruse üle viidi läbi 2017. aastal, see on siis viis aastat tagasi, ja see lõpptulemus, mida me praegu oma seadustesse sisse soovime viia, on kompromisside tulemus, suurte kompromisside tulemus. Siseministeeriumi piirivalve- ja rändepoliitika osakonna juhataja Janek Mägi lisas, et eesmärk on viia kolmandate riikide kodanike piiriületus täielikult digitaliseeritud kujule, ja see tähendab, et kõikide andmed tuleb süsteemi lisada. Püsivatele piiriületajatele on see protsess aga ühekordne, järgmistel piiriületustel võrreldakse andmeid esimesel sisenemisel antud andmetega ja lõppkokkuvõttes peaks inimeste elu minema mugavamaks. Ja samas on EES-i süsteemi käivitumise tulemusena kogu Euroopas selgelt näha statistika, kust [kuhu] ja millised inimesed liiguvad. See aitab ametiasutustel paremini oma tegevusi planeerida. Vaat nii. Võib-olla tasub kordamist ka see asjaolu, et nendest andmebaasidest ei ole võimalik liikmesriikidel iga hetk biomeetrilisi andmeid kätte saada – see hirm või mure võib kellelgi olla –, terrorismi ja [muude] raskete kuritegude uurimiseks on loodud andmete saamiseks eraldi mitmeastmeline protseduur. Ja veel üks hea külg on sellel süsteemil, seda rõhutasid ministeeriumi esindajad ka komisjonis: süsteem toob nimekirjana välja need inimesed, kes pidid teatud päeval riigist lahkuma, kuid ei teinud seda. Komisjoni esimees võttis kogu selle arutelu kokku nii: EES-i süsteem muudab olukorra lihtsamaks ja Eesti elanikke see ei puuduta, samas võib see aidata kohalike elanike turvatunnet tõsta. Seejärel tehti menetluslikud otsused: teha ettepanek võtta eelnõu täiskogu päevakorda 20. aprillil (poolt oli 7, vastu 0, erapooletuid 2), teha ettepanek esimene lugemine lõpetada (poolt 7, vastu 0, erapooletuid 2), teha ettepanek määrata muudatusettepanekute tähtajaks 4. mai kell 16 (siin oli konsensus) ja määrata juhtivkomisjoni ettekandjaks Urve Tiidus (ka siin oli komisjoni liikmetel konsensus). Suur tänu kuulamast!
Aitäh! Muidu saaks küsimusi ka küsida, aga ei ole selliseid tahtjaid.
Pole hullu.
Siis avan läbirääkimised. Seda soovijaid ka ei ole. Sulgen läbirääkimised. Nii ongi, et juhtivkomisjon on teinud ettepaneku eelnõu 532 esimene lugemine lõpetada. Esimene lugemine on lõpetatud. Muudatusettepanekute esitamise tähtaeg on käesolava aasta 4. mai kell 16.
Tänane seitsmes päevakorrapunkt on Vabariigi Valitsuse algatatud riigipiiri seaduse muutmise ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu 577, see on ka esimesel lugemisel. Kutsun ettekandjaks siseminister Kristian Jaani. Palun!
Hea juhataja! Head Riigikogu liikmed! Head kuulajad! Siseministeerium on välja töötanud riigipiiri seaduse muutmise ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu. Vabariigi Valitsus kiitis eelnõu heaks 5. aprillil. Eelnõuga tehtavad seadusemuudatused on eelkõige ajendatud Valgevene korraldatud hübriidrünnakutest Leedu, Läti ja Poola välispiirile 2021. aastal, aga ega see tegevus ei ole ka tänaseks lõplikult lõppenud. Ka praegu tehakse iga nädal vähemalt 300 katset siseneda Valgevene poolt hübriidrünnaku käigus Euroopa Liidu territooriumile ja kümnetel see ka õnnestub. Tegevus, kus sisserännet kasutatakse hübriidründe tööriistana, on ebaseaduslik ning seab ohtu inimelusid. See on vastuolus rahvusvahelise õigusega ja on julgeolekuohuks kogu Euroopa Liidule. Ka õigusruum peab sellistele õiguskordadele vastama. Eelnõu eesmärk on ennetada ja lahendada massilisest sisserändest põhjustatud hädaolukorda, kus välismaalased sisenevad massiliselt Eestisse ebaseaduslikult välispiiri kaudu, kasutades selleks vägivalda ja eirates piirivalve korraldusi. Selleks tehakse eelnõus järgmised peamised muudatused. Politsei- ja Piirivalveametile antakse võimalus määrata kindlaks asukohad, kus välismaalane peab esitama rahvusvahelise kaitse taotluse. Hädaolukorras antakse Politsei- ja Piirivalveametile võimalus avaliku korra või riigi julgeoleku kaitsmiseks saata ebaseaduslikult välispiiri ületanud välismaalased tagasi ilma lahkumisettekirjutust või sisenemiskeelu otsust tegemata. Sel juhul võib Politsei- ja Piirivalveamet jätta välismaalaselt, kes ei sisenenud piiripunkti kaudu, rahvusvahelise kaitse taotluse vastu võtmata. Jätkuvalt võib piirivalve välismaalase riiki lubada loomulikult humaansetel kaalutlustel. Hädaolukorras lubatakse kohtul ebaseaduslikult välispiiri ületanud välismaalase väljasaatmine peatada ainult kuni esimese kohtuastmeni, kui välismaalane on [esitanud kaebuse väljasaatmise peale] ja kohus on jätnud selle rahuldamata. Muudatusega tagatakse, et välismaalane ei saa väljasaatmist edasi lükata alusetute kaebuste esitamisega. Hädaolukorras antakse välismaalasele riigi õigusabi üksnes esimeses kohtuastmes, kui ta on sisenenud Eestisse välispiiri kaudu ebaseaduslikult või esitanud selgelt põhjendamatu rahvusvahelise kaitse taotluse. Hädaolukorras lihtsustatakse menetlustoimingute protokollimist. Eelnõu kohaselt võimaldatakse ühe aktiga protokollida mitme isiku kinnipidamine ja välismaalasel kinnitada andmete õigsust ka elektrooniliselt. Praegu peab igaühe kohta tegema personaalse, individuaalse kinnipidamisprotokolli. Lisaks antakse Politsei- ja Piirivalveametile õigus avaliku korra tagamise eesmärgil kaasata Kaitseväge ja Kaitseliitu kauemaks kui 30 päevaks. Senine seadus võimaldab kaasata Kaitseliitu ainult 30 päevaks ja pikendada seda ei saa, välja arvatud eriolukorras. Iga välismaalane, kes soovib Eestisse siseneda ja siin viibida, peab järgima riiki sisenemise ja avaliku korra nõudeid. Usun, et eelnõuga oleme saavutanud vajaliku tasakaalu, et ühelt poolt aidata neid välismaalasi, kes vajavad Eestilt rahvusvahelist kaitset, teiselt poolt ennetada ja tõkestada seaduslike rändekanalite kuritarvitamist ning võimalikest massilise sisserände hübriidrünnakutest tekkivaid ohte Eesti sisejulgeolekule. Aitäh! Vastan küsimustele.
Helmen Kütt, palun!
Suur aitäh, austatud eesistuja! Lugupeetud minister! Mina kahtlemata ei pretendeeri selles valdkonnas asjatundjaks ja sestap tundub minu küsimus võib-olla kummaline. Aga mul on küsimus, mis puudutab seda, kuidas tegelikult eristada päriselt surma või sõja eest põgenejaid nendest niinimetatud rohelistest mehikestest, kes kasutavad tegelikult neid põgenejaid kilbina. [Kuidas seda teha], kui sellist menetlust ei toimu?
Aitäh küsimuse eest! Mitu aspekti. Kõigepealt, me peame arvestama sellega, et me hakkame olukorda hindama siis, kui toimub massiline ebaseaduslik piiri ületamine. Kõige parem on see, kui me maname endale ette pildi, mida me nägime siis, kui [asja] korraldas Valgevene Lukašenka mahitamisel. Jõuga lükatakse piiripunktidevaheliselt alalt suur hulk inimesi riiki. Sellisel juhul on tegu hädaolukorraga ja politsei võib, kui see seadus vastu võetakse, sellised inimesed suunata tagasi sinna, kust nad tulid. Kui seda veel paremini näitlikustada, siis [on vaja], et kogu piirivööndi alalt, mille [laius on kuni] viis kilomeetrit Eestis, saaks suunata inimesi tagasi sinna, kust nad tulid. Aga veel kord: see tähendab seda, et [piiriületus] peab olema tõepoolest massiline ja inimesed peavad olema vägivalda kasutades piiri ebaseaduslikult ületanud. Peab olema rakendatud hädaolukord ja peavad olema ka avatud piiripunktid, mille kaudu saab riiki tulla ja esitada rahvusvahelise kaitse taotluse. Selle kohta on olemas ka Euroopa Inimõiguste Kohtu lahendid, mis kirjeldavad väga konkreetselt, kuidas sellises olukorras riigid võivad käituda. Neid, kes sisenevad piiripunktide kaudu, menetletakse nii nagu peab, nii nagu riik on selle korra kehtestanud. Aga tõepoolest nende puhul, kes tahavad tulla massiliselt ja vägivalda kasutades, ebaseaduslikult, ongi oluline nad lükata tagasi ja suunata nad riiki sisenema tegelikult läbi piiripunktide.
Eduard Odinets, palun!
Aitäh! Aitäh nende piltide manamise eest! Aga kahjuks seadusesse me ei saa neid pilte või televisioonikaadreid lisada. Me peame seaduse tekstist selgelt aru saama, peame aru saama, millega on tegemist. Kas ma ei osanud hästi lugeda või see on kusagil mujal seadustes defineeritud, aga mis asi on see massiline piiriületamine? Kui palju on mass? Ja kas see on ühe tunni sees, ühe päeva sees, ühe kuu sees? Millal tekib Politsei- ja Piirivalveametil õigus näiteks tuumakatastroofi eest põgenevaid naisi koos lastega viie kilomeetri alalt eemale tõrjuda?
Aitäh! Viimase näite puhul on kindlasti tegu juba humaanse kaalutlusega ja rakenduvad teistsugused meetmed. Aga kui me räägime sellest, kuidas defineerida massi antud kontekstis, siis me peame rääkima sellest, kuidas on seda kirjeldatud massilisest sisserändest tingitud hädaolukorra plaanis. Hädaolukorra plaan rakendub sel juhul, kui asutus, kellele on piiri valvamine igapäevane tööülesanne, enam oma igapäevaste ressurssidega selle tööülesandega hakkama ei saa. Kui Politsei- ja Piirivalveamet üksi selles olukorras hakkama ei saa, peab ta kaasama näiteks Kaitseliitu, näiteks Kaitseväge, näiteks teisi partnereid, ka vabatahtlikke oma igapäevaste ülesannete täitmiseks. See ongi tegelikult hädaolukord ja siis me räägime, et tegu on massidega. See võib olla 100 inimest, see võib olla 50 inimest, see võib olla 1000 inimest. Veel kord: oluline on see, et selle tegevuse eest vastutav ametkond ei saa oma igapäevase ressursiga enam ise hakkama.
Eduard Odinets, palun!
Aitäh! No paraku ei ole hädaolukorra lahendamise plaan seaduse osa, eks ju. Ja inimesed, kes seadust loevad, ei oska seda plaami üles leida, et aru saada, kas nende õigusi on rikutud või mitte. Ja tõepoolest, võib-olla minu manatud pilt on katastroof, mille puhul on [eelkõige humaansust vaja]. Aga me räägime ju sellest, kui sõja või tuumakatastroofi eest põgenevad naised lastega, kes on võib-olla afektiseisundis, nii et hakkavadki meie piirirajatisi murdma, ebaseaduslikult meie piiri ründama, et oma elusid ja oma laste elusid päästa. Ja meie räägime siin sellest, et mingit jutuajamist nendega ei ole – hädaolukord, massiline ebaseaduslik piiri ületamine. Lükkame nad viielt kilomeetrilt eemale ilma jututa. Aga tegelikult need inimesed vajavad kaitset. Nad vajavad, et keegi päästaks nende elusid, nad tungivad selle pärast Eesti riiki. "Palun päästke meid!" Aga meie nendega ei räägi. Mõnikord me ei oska ka nende keelt. Kes ja millisel hetkel teeb ikkagi kindlaks, et tegemist on sellise katastroofiga, mitte roheliste mehikestega, nagu Helmen Kütt neid nimetas?
Aitäh! Mulle alati meeldib näiteid tuua, ikka on parem aru saada, kui näide tuua. Ma toon sellise näite, mida me täna näeme kahjuks Ukraina ja Poola piiril, kus Ukrainast sõja eest põgenevad inimesed ületavad välispiiri. Sellises olukorras on Poola riik humaansetel kaalutlustel teinud piiriületuse väga lihtsaks. Seal on väga suured massid, kes ületavad välispiiri, ja Poola on teinud selle väga humaanseks, väga kiireks. Täpselt samasugune olukord – ma loodan, et see mitte kunagi ei juhtu – võiks tekkida siin Eestis, kui naaberriigist, välisriigist, mis meie puhul saab olla Vene Föderatsioon, mingisuguse katastroofi pärast hakkavad inimesed Eestisse tulema. Siis on samamoodi võimalik avada humaansetel kaalutlustel piiripunkte, et suurema võimekusega sealt inimesi läbi lasta. Ma väidan, et Eestis tuleksid inimesed sellises olukorras ikkagi läbi piiripunkti, mitte piiripunktidevaheliselt alalt läbi maastiku. Seda enam, et arvestades seda maastikku, mis meie välispiiril on, ma kardan, et nendel inimestel on väga keeruline jõuda sinna kahe piiripunkti vahelisele alale. Aga veel kord: ma kinnitan teile, et loomulikult sellises olukorras [prevaleerivad] humaansed kaalutlused. See seaduseelnõu adresseerib vägivaldset ja rände instrumentaliseerimise abil riiki sisenemist mõne diktaatori mahitamisel ja nii edasi.
Tarmo Kruusimäe, palun!
Tänan, hea aseesimees! Hea ettekandja! Minu käest on küsinud mitmed, ütleme, piirivalveohvitserid. Näide on nüüd see, et Venemaal hakkavad rahalised jõud ja relvastatud jõud otsustama, et selline korraldus ei sobi, toimub midagi muud, ja hakkavad inimesed põgenema. Ja nüüd, kui nad tulevad mitte üle maismaapiiri, vaid üle Peipsi järve kummipaatidega. Kusjuures esimeste paatide peal ongi võib-olla ees naised ja lapsed, taga aga, me ei tea, kas on lihtsalt kalurid ja neil on kogemata või juhuslikult camo seljas. Küsimus: kuidas käituda? Sest ohvitserid ei tohi avada tuld naiste ja laste pihta. Kas te olete selle peale mõelnud, et kui me selle seaduse vastu võtame, siis oleks olemas ka mingi konkreetne käsund, mitte ainult juhtumipõhine [käitumine]?
Aitäh! Peipsi järve näidet ikka meeldib tuua. Peipsi järvel on muidugi väga hea varajase märkamise süsteem. Peipsi järv on sajaprotsendiliselt kaetud seiresüsteemidega ja on väga varakult võimalik sekkuda. Ja praktika on ikkagi see, et Peipsi järvel ainukesed rikkujad on nii suvel kui ka talvel kalamehed, kes ei saa aru, kus kohas tohib kala püüda ja kus mitte. Aga sellises olukorras loomulikult, veel kord, igal riigil on suveräänne õigus oma piiri kaitsta ja kui vajadus on, siis ka kasutada selleks erivahendit. Teie näite puhul kindlasti keegi ei hakka relva kasutama. Kui te räägite, et kummipaadiga tulevad naised ja lapsed, siis humaansetel kaalutluste need inimesed võetakse vastu, nad tõenäoliselt taotlevad rahvusvahelist kaitset ja seda nende puhul ka menetletakse. Nii et näiteid võib tuua väga mitmesuguseid. Mina usun meie piirivalvesse, et nad saavad väga hästi piiri valvamisega hakkama. Ja veel kord: see, millest mina siin räägin, on ikkagi konkreetne massiline vägivalla kasutamisega piiriületus, kus kasutatakse rännet tegelikult kellegi teise huvides.
Helle-Moonika Helme, palun!
Aitäh, hea ettekandja! Hea eesistuja! Te kirjeldasite värvikalt neid situatsioone, mis olid meie naabrite piiride peal mõni aeg tagasi. Ja siin on väga selgelt kirjas, nagu te praegu ka ütlesite, et [tegu on olukorraga], kus [inimesi] tuleb üle piiri massiliselt ja vägivalda kasutades. Ja siis te kasutasite nagu sellist eufemismi, et kui neid tungib siia massiliselt, siis me hakkame neid tagasi suunama. Ma kuulasin väga suure huviga, kas te kirjeldate lahti, kuidas me neid tagasi suuname. Kas need meetodid on ka kusagil kirjas ja kas on kusagil ka öeldud, et võib kasutada jõudu? Kui jah, siis kui suurt? See on selles mõttes oluline, et pärast vältida mingisuguseid õiguslikke vaidlusi.
Aitäh! Loomulikult, Eesti riigis politsei võib piiri valvamisel kasutada jõudu. Kui keegi rikub piiri, ületab piiri illegaalselt või, veel hullem, vägivalda kasutades, siis loomulikult, sealhulgas enesekaitseks, võibki kasutada erivahendeid – kõiki neid, mis on seaduses välja kirjutatud ja politsei kasutuses. Nii et loomulikult võib kasutada füüsilist jõudu, füüsilist sundi selleks, et piiri kaitsta ja inimesed suunata tagasi ja soovitada neil siseneda riiki piiripunkti kaudu. See on oluline, et piiripunktid peavad olema avatud selleks tarbeks, et inimesed saaksid legaalsel teel riiki siseneda ja vajadusel piiripunktis esitada ka rahvusvahelise kaitse taotluse.
Kalle Grünthal, palun!
Aitäh! See on natukene konarlik, see esimene lõige, te ilmselt saate aru, §-s 910: kui ületatakse ebaseaduslikult välispiir, siis võidakse ta tagasi saata, kui välismaalasel oli võimalik Eestisse siseneda välispiiri ületamiseks avatud piiripunkti kaudu. Nagu ma aru saan, kui toimub mingisugune tohutu piiriületamine, mingisugune paarsada inimest, siis me võtame nad kinni ja suuname tagasi. Aga kustkaudu: kas avatud piiripunkti kaudu või me jätame nad sinna neutraalsesse tsooni? Me peame arvestama ka sellega, et tõenäoliselt Venemaa pool ei taha neid samuti näha ja nii nad jäävadki sinna hõljuvasse olekusse. Samas on nad hädas, neil pole toitu, juua, lapsed, tervis. Kui kaua Eesti piirivalve vastu peab ja humanitaarkaalutlustel neid meie maale ei transpordi?
Aitäh küsimuse eest! Ma tahan rõhutada, et mitte mingisugust neutraalset tsooni pole riikide vahel olemas. On väga konkreetne piirijoon, mis kahe riigi vahel jookseb, mitte mingisugust neutraalset tsooni ei ole. Ei ole olemas eikellegimaad, on ühe riigi maa ja teise riigi maa. Ja loomulikult on [oluline], kus need inimesed viibivad – selle riigi inimesed on vastutavad [kõige] eest ja peavad tegutsema. See sõnastus, mida te nimetasite konarlikuks, on võetud Euroopa Inimõiguste Kohtu lahenditest: milline on see olukord, kus sa ei pea siis, kui massiliselt ja vägivalda kasutades ületatakse piiri, vastu võtma rahvusvahelise kaitse taotlusi ja võid ilma lahkumisettekirjutust kirjutamata inimesi tagasi saata kohe sealsamas sinna riiki täpselt sealtsamast kohast, kust üle tuldi. Järgmine eeldus on see, et neil inimestel peab olema võimalus siseneda riiki avatud piiripunkti kaudu. Ja PPA võib väga konkreetselt määratleda, et inimesed võivad nendest piiripunktidest siseneda ja seal viiakse läbi ka vastav menetlus.
Helle-Moonika Helme, palun!
Aitäh! Kalle Grünthalile vastates te kasutasite sõnu "konkreetne piirijoon", mida siis meie puhul hakatakse kaitsma massilise vägivaldse sissetungi eest. Aga me teame väga hästi, et meil ei ole ju suures ulatuses piirijoont, piiriajatisi, midagi ei ole. Kuidas te seda seadust jõustama mõtlete hakata, kui meil ei olegi korralikku piiri, mida vägivaldse massi eest jõuga kaitsta? Nad põhimõtteliselt tulevad massiga peale, saavad varba üle selle joone ja siis me hakkame menetlema või kuidas te seda nagu reaalses elus ette kujutate?
Aitäh küsimuse eest! Piir on ikka täitsa olemas. Piir on tänaseks väga ilusti märgitud ja piirijoon on väga hästi maastikul näha, kus kohas see jookseb. Jällegi, see seaduseelnõu [peab silmas], veel kord rõhutan, vastavaid tingimusi: hädaolukorda, vägivalda. Me ei menetle [midagi], on vaja tuvastada, et inimesed on ületanud piiri. Piir on maha märgitud väga konkreetselt. Ei ole olukorda, kus me ei saa aru, kust jookseb riikidevaheline piir. Jah, meie puhul on see kontrolljoon, aga lihtsalt, neid inimesi ei võetagi vastu.
Kalle Grünthal, palun!
Aitäh, lugupeetud istungi juhataja! Lugupeetud Kristian Jaani! Me räägime ilusaid sõnu siin puldis ja viitame inimõiguste kohtu lahenditele, aga reaalne elu on tegelikult teine. Tuletame meelde, mis toimus Valgevene-Leedu-Poola piiri peal. Inimesed jäid seal lõksu kahe jõustruktuuri vahele. Oli ju niimoodi? Siin ei ole üldse tähtis, kas tal on jalad ühel pool või teisel pool piiri, lihtsalt ta jääbki sinna, sest kumbki pool ei lase edasi. Küsimus on, mismoodi Eesti piirivalve käitub: kas laseb sel inimesel lõpuks nälga surra või on meil mõistlik hoopis ehitada sellised piirirajatised, mida ei ole võimalik nii kergelt ületada?
Aitäh! Sellised piirirajatised meil ongi täna ju ehitamisel, täpselt selliseid piirirajatisi me teemegi. Aga veel kord: inimene ei saa jääda lõksu kahe kahe riigi vahele. Ta on kas ühe riigi vastutusalas või teise riigi vastutusalas. Ja riik peab sekkuma, olgu humaansetel kaalutlustel või muudel kaalutlustel. Inimene ei saa olla lõksus kuskil kahe riigi vahel.
Kalle Grünthalil on protseduuriline. Palun!
Aitäh! Ma juhin tähelepanu, et mul jäi 15 sekundit veel rääkida, aga Kristian Jaani hakkas enne rääkima ja siis mul lülitati mikrofon välja. Laseks ikkagi mul ära öelda aitäh, ja siis alles saaks mikrofoni kinni panna.
Vabandust!
Jah, ikka vahel juhtub, aga proovime nii, et kõik saavad oma sõnumi lõpuni öelda. Tarmo Kruusimäe, palun!
Tänan, hea aseesimees! Hea ettekandja! Mind ajendas [küsima] just teie vastus Moonika Helmele. Ma küsin, kas täna on olemas võimalus 9. mail näiteks Filtri teele seada üles selline mentaalne Euroopa väärtusi kaitsev piir ja siis vastavalt sellele seaduseelnõule seda ka kaitsta. Ja on olemas ka tahe, ma loodan ikkagi.
Aitäh küsimuse eest! Loomulikult, ma arvan, et me oleme kõik oma sõnumitega seda mentaalset piiri ju seadnud, kui jutt on sümbolitest ja kõigest, mis nendega kaasas käib. Olen nõus.
Nüüd on nii, et küsimused said otsa. Suur tänu! Palun kõnetooli põhiseaduskomisjoni liikme Mart Võrklaeva.
Aitäh, lugupeetud istungi juhataja! Lugupeetud minister! Head kolleegid! Põhiseaduskomisjon arutas 12. aprillil 2022. aastal Vabariigi Valitsuse algatatud riigipiiri seaduse muutmise ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu 577 ettevalmistamist esimeseks lugemiseks. Komisjoni olid kutsutud siseminister Kristian Jaani, Siseministeeriumi sisejulgeoleku-, korrakaitse- ja migratsioonipoliitika asekantsler Veiko Kommusaar ning sama ministeeriumi piirivalve- ja rändepoliitika osakonna juhataja Janek Mägi. Siseminister Kristian Jaani andis põhjaliku ülevaate nii nagu täna siin saalis, ma seda kordama ei hakkaks. Põhiseaduskomisjoni liige Kalle Grünthal küsis, kas eelnõu on kooskõlastatud, läbi räägitud asjakohaste ministeeriumidega ja teiste osapooltega. Minister Jaani kinnitas, et eksperdid on kohtutega teinud väga sisukat koostööd ja ka Justiitsministeeriumi, Kaitseväe, Kaitseliidu ja Kaitseministeeriumiga on arutelu käigus jõutud ühisele arusaamisele. Kolleeg Eduard Odinets küsis sisuliselt samu küsimusi, mis ka siin saalis olid, ma neid ei hakka üle kordama. Olid samasugused küsimused ja samad vastused. Kolleeg Urmas Reinsalu kiitis seda eelnõu, ütles, et see on hästi tehtud eelnõu. Ta [viitas], et tavaolukorras väljaspool riiki avaldusi vastu ei võeta, välja arvatud ümberasumise ja ümberpaigutamise puhul, mis on erijuhud. Ta küsis, kas piiripunkti loogika toimib ainult nende isikute puhul, kes saadetakse riigist välja füüsilise jõuga, ning nende nimed pannakse kirja ja ainult need isikud tohivad piiripunkti taotluse viia. Kristian Jaani vastas, et rahvusvahelise kaitse taotlusi võib piiripunktis esitada igas olukorras. Urmas Reinsalu ütles, et ta ei saa aru. Kui kõikides piiripunktides saab taotluse esitada, siis miks sellist spetsiifilist vahet tehakse paari piiripunkti vahel? Vahest ei oleks piiripunkti täpsustamist vajagi, saaks öelda, et igas piiripunktis saab esitada taotlusi. Jutt käib siis konkreetsete piiripunktide määramisest, kus saab taotlusi esitada. Kristian Jaani selgitas, et aluseks on võetud Euroopa Inimõiguste Kohtu lahendid, mis ütlevad, et sellised piiripunktid peavad olema selgelt määratletud. Janek Mägi täiendas, et näiteks Luhamaa ja Koidula on Eesti kagunurgas suhteliselt lähestikku ja selle jaoks, et käiks normaalne piiriületus, määratakse piiriliikluseks Luhamaa piiripunkt ja teavitatakse, et seal rahvusvahelise kaitse taotlusi vastu ei võeta. Kõik taotlejad suunatakse Koidula piiripunkti, kus luuakse vastav menetluskeskus ja vajalik võimekus selle jaoks. Urmas Reinsalu sõnas, et kuna seaduse puhul räägitakse ekstreemolukorrast, siis tekib küsimus, kas ei peaks olema mingit kaitsemehhanismi, millega piiripunkte hoopis suletakse. Janek Mägi ütles, et nii ongi. Seaduse alusel on ministril võimalik kõik piiripunktid sulgeda ja seejärel peab selle kinnitama valitsus. Urmas Reinsalu nõustus, aga ütles, et praeguses eelnõu tekstis on öeldud, et kui on massiline kaos, siis peavad olema tagatud piiripunktid, ning seadus on ikka kõrgemal kui ministri otsus. Minister Jaani märkis, et piiripunktid peavad olema nimetatud, aga piiripunktid ei pea olema igal ajahetkel avatud. Kolleeg Riho Breivel ütles, et teda teeb murelikuks, kui tegu on vägivaldse piiriületusega, siis kuidas tagatakse see, et on võimalik kasutada surmavat jõudu, kui seda on tarvis. Ta selgitas, et tema küsimus puudutab Kaitseliidu ja Kaitseväe kasutamist. Kristian Jaani ütles, et relvade ja erivahendite kasutamine on igatepidi tagatud korrakaitseseadusega, mis annab õiguse ja kirjeldab täpselt, millistel juhtudel ja milliseid erivahendeid või tulirelvasid kasutada võib. Kaitseliidu kaasamise kohta on PPA-l ja Kaitseliidul konkreetsed kokkulepped, kui suur ressurss peab PPA-le teatud aja jooksul appi tulema. Veiko Kommusaar selgitas, et Eestis on kogemus Kaitseliidu ja Kaitseväega koostöö osas vahetum kui kolleegidel [teistest] Balti riikidest, sest Kaitseliitu on juba varasemalt kasutatud erinevate piirioperatsioonide puhul, ka piiride tõkestamisel. Näiteks on Kaitseväge kaasatud piirile okastraadi vedamisel, et piiri tugevdada. Ja kuna riigis [võib] tekkida selline olukord, kus Kaitseväge ja Kaitseliitu pole [vajalikus] mahus võimalik kasutada, siis täna tehakse jõupingutusi selleks, et Frontexi piirivalveüksused oleksid Eestis. Praegu on 20-meheline üksus Eestis juba olemas. Oudekki Loone küsis, kas humaansetel kaalutlustel on välismaalaste massiline riiki lubamine võimalik olukorras, kus kõik on nõus, et tegu pole poliitiliselt motiveeritud rünnakuga, vaid [tõelise] massilise põgenemisega mingisuguse kohese ohu eest. See oli samasisuline arutelu, mis enne ka siin saalis toimus. Kristian Jaani tõi näiteks tänase Poola-Ukraina piiri olukorra, kus tuleb [lähtuda] humaansusest, ja toonitas, et ka sõjaolukorras käib piiriületus endiselt läbi piiripunktide, aga äärmiselt lihtsustatud korras. Kõik saavad aru, et seal on [humanitaarkriis], piirid on lahti ning seal on lihtne protseduurika ja kiire piiri ületamine. Toomas Kivimägi küsis, kas ta saab õigesti aru, et kui on oht avalikule korrale või riigi julgeolekule ning muud kriteeriumid on ka täidetud, siis lihtsustatud korda saab rakendada ja pole tähtis, kas põhjuseks on teiselt poolt vaadates sõda, humanitaarkatastroof või muu selline. Ta on veendunud, et see peaks nii olema, sest riigi julgeolek ja avalik kord sunnib seda rakendama. Ta palus veel selgitada, kuidas hädaolukord fikseeritakse, kelle pädevuses otsustamine on. Kristian Jaani selgitas, et PPA juhtida on neli hädaolukorda, millest üks on massilisest sisserändest põhjustatud hädaolukord. Selle kehtestab PPA peadirektor oma käskkirjaga, aga võib olla ka protokolliline otsus, mis peab olema fikseeritud. Täpselt samamoodi hädaolukord ka lõpeb. Kui piiril on massiline vägivaldne piiriületus ja tavaressursiga hakkama ei saada, siis ongi tegemist hädaolukorraga, olenemata sellest, mis põhjuseks on. Tänane kõige parem näide on instrumentaliseerumine Valgevene poolt. Toomas Kivimägi tegi ettepaneku teha järgmised menetluslikud otsused: võtta eelnõu täiskogu päevakorda 20. aprillil (see kiideti heaks konsensuslikult), teha ettepanek esimene lugemine lõpetada (see sai samamoodi heakskiidu konsensuslikult), määrata juhtivkomisjoni esindajaks põhiseaduskomisjoni liige Mart Võrklaev. Toomas Kivimägi märkis, et peale esimest lugemist tuleb kaaluda kahe võimaliku eelnõu liitmist ja ühendamist, sest sama eesmärki kandev eelnõu on algatatud ka Isamaa fraktsiooni poolt ja see on esimese lugemise täiskogus läbinud. See küsimus tuleb kindlasti põhiseaduskomisjonis arutlusele peale esimese lugemise lõpetamist. Ja vastavalt Riigikogu kodu- ja töökorra seadusele määrati muudatusettepanekute esitamise tähtajaks kümme tööpäeva. Selline ülevaade. Ootan küsimusi.
Aitäh! Aga küsimusi ei paista. Suur tänu! Nüüd saame minna läbirääkimiste juurde. Toomas Kivimägi, palun!
Väga lugupeetud istungi juhataja! Auväärt minister! Head kolleegid! Tulin pulti sellepärast, et öelda, et tegemist on võib-olla mahult väikese, aga Eesti riigi julgeolekut ja avalikku korda silmas pidades suure eelnõuga. Eesti on õigusriik ja Eesti peab olema õigusriik ka kriisiolukordades. Olgu kriisiolukorra märksõna kas hädaolukord või eriolukord – ka sellisteks puhkudeks peab olema õiguslik regulatsioon, mismoodi ja kuidas toimetada, et Eesti riigi julgeolek ja avalik kord oleks tagatud. Tõepoolest, tuleb möönda, et hetkel on meie seadustikus väike lünk sarnasteks olukordadeks, nagu alles hiljuti tekkis Poola ja ka Leedu piiril. See nõndanimetatud Valgevene hübriidrünnak on ilmselgelt selle eelnõu ajend. Ütleme, et praegu tegelikult meie seadustikus efektiivne õiguslikult reguleeritud reaktsioon sellistele rünnakutele puudub. Tõepoolest, sellistes olukordades ei ole võimalik läbi viia kõikvõimalikke menetlusi. Igaüks võib ju teeselda ja esitada rahvusvahelise kaitse taotluse või teha mida iganes. Ja sellisel juhul ei ole võimalik läbi viia menetlusi selleks, et tagada Eesti riigis avalik kord ja julgeolek. Nagu viitasin, ajendiks on Valgevene hübriidrünnak. Siinkohal tahan tunnustada Isamaad, kes tegelikult juba ka Mart Võrklaeva viidatud eelnõu [esitas]. Isamaa oli siin mõnevõrra kiirem, aga teadupärast valitsuse otsustusprotsess ongi pikem ja mõnevõrra aeglasem. Samas on valitsuse eelnõu selle võrra oluliselt sisukam ja tuumakam. Aga täpselt sama eesmärki tegelikult tõepoolest ka Isamaa esitatud seaduseelnõu kannab. Mina olen küll seda meelt, et tunnustada seda selle läbi, et kaaluda peale esimese lugemise lõpetamist kahe eelnõu ühendamist, siis tõepoolest oleks see initsiatiiv ka ära märgitud. Väga oluline on siin üks märksõna – sellest oli ka komisjonis juttu ja komisjoni ettekandja seda siin ka mainis –: kuidas [seadus] rakendub, kui on tegemist humanitaarkatastroofiga. Kas sellisel juhul on võimalik rakendada seda lihtsustatud korda, mille ingliskeelne nimetus on push back, mis on lihtsamini arusaadav. Sellisel juhul mingit menetlust praktiliselt ei tehta, ei toimu, vaid lihtsalt lükatakse inimesed tagasi, kui brutaalselt väljenduda. Tihtipeale ei saagi sellisele ebaseaduslikule käitumisele muud moodi vastata kui samamoodi, nagu teine pool teeb. Tegelikult ei ole vahet, mis põhjusel see olukord on tekkinud. Kui on tegemist ebaseadusliku massilise piiriületusega ja nüüd rõhutan, kui on oht Eesti avalikule korrale või julgeolekule, siis ju sõltumata sellest, mis on teise poole põhjus, miks selline massiline piiriületus on tekkinud, ikkagi rakendub seesama lihtsustatud nii-öelda push back ehk nende inimeste tagasisaatmine sinna, kust nad on tulnud. Selles mõttes vahet ei ole. Aga loomulikult eelduseks on olulise tingimusena hädaolukord. Nii et alati on kaalutlemise koht, et kui on tegemist humanitaarkatastroofiga, siis üsna suure tõenäosusega tegelikult tõepoolest inimesed tulevad läbi avatud piiripunkti või kogunevad sinna, et saada üle piiri, ja sellisel juhul see lihtsustatud kord ei rakendu. Ja siis otse loomulikult ei kuuluta suure tõenäosusega välja ka hädaolukorda. Aga isegi sellisel juhul, veel kord ütlen, määrav on ikkagi meie enda riigi avalik kord ja julgeolek, sõltumata sellest, mis on põhjus – on see sõda, humanitaarkatastroof või mis iganes. Kui ikkagi on oht meie enda riigi avalikule korrale ja julgeolekule, siis tuleb ja on võimalik seda korda rakendada. Ja tõepoolest, võib-olla on veel üks koht, mis vajab täpsustamist. Me oleme siin natukene ka arutanud, mismoodi ja kas [üldse] on seda korda võimalik rakendada ka nendes avatud piiripunktides, kus on võimalik esitada rahvusvahelise kaitse taotlust. See on omaette teema. Antud juhul, selles eelnõus peetakse silmas ennekõike ikkagi seda, et see ebaseaduslik piiriületus toimub mitte avatud piiripunktis, vaid kuskil mujal. Nagu minister viitas, üldjuhul sellised ebaseaduslikud piiriületused toimuvad väljaspool avatud piiripunkte, sest ... Paluksin lisaaega.
Kolm minutit lisaaega, palun!
... avatud piiripunktides on riigi valmisolek nii neid inimesi teenindada kui ka julgeoleku mõttes kindlasti suurem. Üldjuhul kasutatakse seda [võimalust mujal], aga teoreetiliselt me suudame luua konstruktsiooni, mille korral massilist ebaseaduslikku piiriületust kavandatakse ka avatud piiripunktis. Millised on siis meie reageerimise võimalused? Selleks on omad mehhanismid olemas, on siis tegemist eriolukorraga või millega iganes. Aga veel kord: oluline täpsustus on see, et see ei ole rakendatav avalikes piiripunktides, aga ka seal peab tõepoolest lahendus olema. Nii et siiralt tunnustan ministeeriumi selle eelnõu eest ja siiralt tunnustan ka kõiki parlamendis esindatud fraktsioone, sest vähemalt põhiseaduskomisjonis kõik parlamendis esindatud fraktsioonide esindajad toetasid esimese lugemise lõpetamist. See eelnõu tugevdab meie riiki, julgeolekut ja avalikku korda.
Aitäh! Eduard Odinets, palun! (Eduard Odinets küsib lisaaega.) Kolm minutit lisaaega, palun!
Austatud istungi juhataja! Head kolleegid! Lugupeetud minister! Loomulikult seisavad ka sotsiaaldemokraadid selle eest, et Eesti riik oleks kaitstud, et Eesti piir oleks kaitstud, et Eesti piir peaks. Ja loomulikult meie riigi julgeolek ja avalik kord on äärmiselt olulised ka sotsiaaldemokraatidele. Täna me arutame riigipiiri seaduse muudatusi, millega antakse meie Politsei- ja Piirivalveametile õigus vajadusel saata Eesti territooriumilt võimalikult kaugele need inimesed, kes põhjustavad massilist sisserännet, teevad seda ebaseaduslikult, ohustavad Eesti avalikku korda ja riigi julgeolekut. Ja juhul, kui neil oli võimalik ületada piir ka selleks ette nähtud kohas, siis ilma lahkumisettekirjutuseta ja ilma sisenemiskeelu otsuseta on võimalik need inimesed tagasi lükata. Pealtnäha täiesti sobiv lahendus. Aga siiski näeme meie siin teatud ohte. Ja kõige olulisem oht, mida me selle süsteemi puhul näeme, on see, kas ikka see piirivalveametnik, kes vastava otsuse teeb olukorras, kus toimub massiline piiriületamine, ebaseaduslik massiline piiriületamine, mis võib olla ohuks Eesti riigile, oskab ilma inimestega rääkimata, ilma põhjuseid uurimata sealsamas kohapeal kusagil soode ja metsade vahel otsustada, et need inimesed, kes põgenevad ja üritavad piiri ületada, ka reaalselt ei vaja kaitset. Rahvusvaheline õigus ütleb ju meile, et inimestel, kes vajavad kaitset, peab olema õigus kaitset taotleda. Me rakendame süsteemi ja kui meile tundub, et need inimesed ei ole tulnud humaankatastroofi või mingi muu katasroofi tõttu, mis ei ole hübriidrinnarünnak Eesti vastu, ja üritavad meie piiri ületada, siis me lükkame nad tagasi, uurimata, mis on tegelik põhjus. Kas neid naisi ja lapsi kasutatakse kilbina või nad päriselt vajavad meie riigi kaitset? Ilmselt väga tihti need piirivalveametnikud, kes võib-olla isegi saavad mõned sõnad vahetada nendega, kes üritavad meie piirirajatisi murda, ei oskagi seda keelt, milles räägivad need sisserändajad, kes massiliselt üritavad üle piiri saada. [Kuidas siis] teada saada, kas või natukene aimu saada, kas seal taga on reaalne põhjus või seda põhjust ei ole. Ei, me lihtsalt lükkame nad tagasi, kuna meile tundub, et nad on oht Eesti riigile, et nemad ei tohi siin riigis viibida. Ja mis see masseline on? Nagu mina olen aru saanud ja ka täna vastustest kuulnud, ega seda definitsiooni, mis asi on massiline, ei ole. Massiline võib olla ka viis [inimest], võib olla 50 või ka 500 inimest. Hinnatakse iga kord eraldi, kas on hädaolukord või ei ole hädaolukorda. Manatakse ette pildid Valgevene piirist. Aga me vaatame ka teisi olukordi. Näiteks kui Ukrainast põgenevad inimesed, perekond, ema lastega, kes põgeneb Venemaa kaudu, üritab Eestidesse saada. Võib-olla temal ei olegi võimalik kasutada muid võimalusi, kui läbi metsa tulla Eestisse. Sest me teame ka neid juhtumeid, kui Venemaa ei luba Ukraina kodanikke Venemaalt välja, et nad saaksid Euroopa Liitu. Milline teine võimalus siis on? Ja siis me ütleme, et sa pead minema läbi avatud avaliku piiripunkti ja seal nagu kord ja kohus taotlema oma kaitset. Ta ei pruugi sinna jõudagi. Lisaks, kust see inimene, kes reaalset kaitset vajab, peab teadma, kus on meie riigis need avatud avalikud ametlikud punktid, kus ta saab kaitset taotleda? Inimene põgeneb oma elu ja tervise nimel, päästab oma elu, oma laste elu, oma lähedaste inimeste elu. Ta ei mõtle hakata uurima Riigi Teatajast, kas ta on massiline sisserändaja, kas ta on ebaseaduslik sisserändaja ja kus on need avatud ametlikud avalikud piiripunktid. Ta lihtsalt põgeneb. Ja me ei räägi temaga, meie arvame, et ta on oht Eesti riigile, avalikule korrale. Ma ei väida, et kõik juhtumid on just sellised. Kindlasti on ka selliseid juhtumeid, mida me oleme näinud teistel Euroopa Liidu piiridel, kus ongi ebaseaduslik ja pealesurutud ja hübriidrünnakuna kasutatav piiriületus. Aga kõik ei ole ju sellised. Aga mina väidan, et kui kas või üks perekond, kas või üks ema lapsega, kelle me samamoodi tagasi lükkame, saab kannatada, saab surma, siis ka meie oleme selles kaasosalised, sest me isegi ei kuulanud teda, kui ta üritas üle piiri tulla. Loomulikult Eesti piir peab olema kaitstud. Loomulikult me ei tohi siia lubada inimesi, kes tahavad meie riigile ja avalikule korrale halba. Aga kas me oleme ikka kõik need sammud läbi mõelnud, kuidas mitte teha koos sellega haiget inimestele, kes reaalset kaitset vajavad? Me ehk isegi ei kuula neid, sest meile tundub, et nad on oht Eesti avalikule korrale. Me ei võta nende kaitsetaotlust vastu, me ei kuula neid ära, me koostame neile grupiviisilise kinnipidamise protokolli ja saadame nad grupiviisiliselt välja. Kas see on kohane ühele demokraatlikule riigile? Mõningatel juhtudel võib-olla on tõepoolest, aga iga inimene, kes vajab kaitset, peab saama õiguse kas või kaitset taotleda. Selle seadusega me seda õigust väga palju ei anna. Meie ei tee ettepanekut eelnõu tagasi lükata. Loomulikult see on vajalik asi. Aga ma väga loodan, et me neid eelnõusid ühendades kaalume põhiseaduskomisjonis erinevaid võimalusi ja proovime teha sellest seadusest sellise seaduse, mis tõepoolest lükkab tagasi inimesi, kes tahavad meile halba, aga ei jäta kaitseta neid inimesi, kes reaalset kaitset vajavad ja põgenevad kas looduskatastroofi või tuumakatastroofi või sõja eest ja üritavad meie käest kaitset saada, nagu seda üritavad väga paljud Ukraina inimesed. Nii et katsugem ikkagi selle seadusega ühele poole saada nii, et me koos pesuveega last välja ei viska! Aitäh, head kolleegid!
Rohkem läbirääkimiste soovi ei näe. Sulgen läbirääkimised. Juhtivkomisjon on teinud ettepaneku eelnõu 577 esimene lugemine lõpetada. Esimene lugemine on lõpetatud. Määran muudatusettepanekute esitamise tähtajaks käesoleva aasta 4. mai kell 17.15. Meie tänane päevakord on läbi. Istung on lõppenud.