Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Šestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2016. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 86 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. (Marko Đurišić, s mesta: Poslovnik.) Poslaniče, niste u sistemu, ne možete da se javite za povredu Poslovnika, ali nema vas na ekranu, ubacite ponovo. (Marko Đurišić, s mesta: Jesam, pogledajte na ekranu da sam prijavljen.) Ne moram da gledam po sali, nego ovde. Evo, sad ste se pojavili. Što ste nervozni? Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 93 narodna poslanika i da imamo uslove za rad. Izvolite, po Poslovnik.
Poštovana predsednice, smatram da je povređen član 87. Poslovnika, koji govori da sednice Narodne skupštine po pravilu održavaju se utorkom, sredom i četvrtkom od 10,00 do 18,00 časova. Pa, onda stav 2. kaže - predsednik Narodne skupštine može da odluči da sednica Narodne skupštine održi drugim danima, odnosno da Narodna skupština produži rad i posle 18,00 časova, ako za to postoje opravdani razlozi koje predsednik Narodne skupštine saopštava narodnim poslanicima. I, stav 3. - o produženju rada sednice posle 18,00 časova predsednik Skupštine obaveštava Narodnu skupštinu, najkasnije do 16,00 časova tog dana. Smatramo da nikako nije mogao da se zakaže nastavak sednice koju smo završili pre 24 sata, za 19,00 časova, u utorak. Meni uopšte nije jasan razlog za ovu brzinu i za vašu potrebu da na ovaj način zloupotrebljavate Poslovnik, kršite poslovničke norme. Jedino što mogu da razumem to je kukavički strah od toga da slučajno ne uđemo u poslednji četvrtak u mesecu, kada bi Vlada Republike Srbije, zajedno sa premijerom trebala da dođe i da odgovara na pitanja poslanika. U dve godine ovog mandata to se desilo tri puta i svaki put ste izbegavali, ali nikada niste na ovako brutalan način pokušavali da izbegnete to. Taj strah je veliki, jer ste nam jednom rekli ovde - a što ne produžimo rad sredom do posle ponoći, jer bi ušli u četvrtak. Kritikovali ste nas što nismo možda dovoljno uporni, pa ne sedimo ovde do posle ponoći u sredu. I, sada ste se uplašili tog scenarija i zakazali sednicu za ovo vreme.
Hvala vam poslaniče. Želite da glasamo o ovoj povredi Poslovnika? Da, svakako. Da li neko želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika? Reč ima Enis Imamović.
Hvala uvažena predsednice. Svoje prvo današnje pitanje upućujem ministru policije. Već neko vreme policija u Novom Pazaru i drugim sandžačkim gradovima u blindiranim džipovima sprovodi nekakve akcije pod izgovorom zbog navodnih neplaćenih saobraćajnih kazni za najobičnije saobraćajne prekršaje.Ovo su akcije koje se sprovode na više punktova uglavnom u centru grada i to preko dana i uveče kada su najviše gužve, a nisam primetio da se ovakve ili slične akcije sprovode u drugim gradovima u Srbiji, a nisam ni primetio ovde u Beogradu. Sada imate situaciju da se policija iživljava nad slobodnim građanima Novog Pazara. Koristi klasične represivne metode. Privodi ljude usred bjela dana samo zato što nisu vezali pojas ili upalili svetla. A ta ista policija već godinama unazad nije u stanju da reši brojna teška ubistva, masovnu trgovinu drogom i brojna druga krivična dela na koja smo upozoravali u ovoj Skupštini, a koja se dešavaju u Novom Pazaru. Podsetiću vas na samo neka od teških ubistava koja su se desila u centru Novog Pazar, a koja još uvek nisu rasvetljena. Ubistvo taksiste Mirze Radonjice iz aprila 2007. godine. Ubistvo Mirsada Hadžijavdića iz novembra 2005. godine. Ubistvo Seada Šutkovića u centru grada pre nekoliko godina. Ubistvo vlasnika menjačnica Haruna Alića, takođe u centru grada. Ubistvo vlasnika menjačnice Enesa Ajdinovića, ispred porodične kuće, takođe u centru grada Novog Pazara. Zamislite sad situaciju da se policija sa takvim bilansom parkira blindiran džip u centru grada i zaustavlja i privodi ljude za to što nisu vezali pojas i to ugledne ljude. Imali smo slučaj da su jednog vrlo uglednog lekara pre nekoliko priveli zbog najobičnijeg saobraćajnog prekršaja. Privode uglede privrednike koji su uzgred budi rečeno i stalno na meti nekakvih tržišnih inspektora. Zato pitam ministra, ali i direktora policije, ko je i sa kojim ciljem izdao naredbu policiji u Novom Pazaru da se ovako bahato, neprijateljski odnosi prema građanima Novog Pazara? S druge strane, za nekoliko dana, 27. februara obeležava se 23 godišnjica od otmice u Štrpcima. Prije 23 godine uz asistenciju pripadnika MUP-a i Vojske Srbije pripremljena je i izvedena otmica, mučenje i streljanje 18 Bošnjakai jednog Hrvata iz voza 671 koji je saobraćao na relaciji Beograd – Bar. Tada su radnici železnica u pratnji uniformisanih policajaca na polaznoj stanici u Beogradu legitimisali putnike, na poleđini njihovih karata pisali njihova imena. U isto vreme su se u taj isti voz ukrcali i pripadnici vojske koji su kasnije, prema izjavama svedoka, očigledno komunicirali i sarađivali sa ljudima koji su zaustavili voz i izveli ove putnike na osnovu imena koja su napisana na poleđini karata. Tada je iz voza izvedeno 18 Bošnjaka i jedan Hrvat koji su mučeni, opljačkani i ubijeni. Ovaj slučaj i dan danas nije u potpunosti rasvetljen. U Štrpcima su oteti, mučeni i ubijeni Bošnjaci Sandžaka, građani ove države samo zato što su bili Bošnjaci, nedužni civili. Stoga tražim od ministra pravde da mi objasni zašto ovi ljudi još uvek nisu dobili status civilnih žrtava rata i zašto članovi njihovih porodica nisu dobili status koji njima pripada? Imajući sve ovo u vidu jasno je da se policija i pravosuđe prema ovim slučajevima ophodi kao pred švedskim stolom, uzima one slučajeve koji su pogodni vladajućem režimu za širenje straha, naročito sada u predizbornoj kampanji, a u isto vreme odbija da Bošnjacima u Sandžaku pruži osnovna ljudska prava, kao što su pravo na život, slobodu, pravo na sigurnost i jednakost pred zakonom.
Hvala poslaniče. Reč ima Blagoje Bradić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospođo predsedavajuća. Uvažene koleginice i kolege, poštovani građani, moje poslaničko pitanje upućeno predsedniku Vlade, gospodinu Aleksandru Vučiću, gospodine Vučiću 2012. godine i 2014. godine vi i vaši koalicioni partneri u kampanjama za republičke i lokalne izbore ste obećavali građanima Niša bolji život, više radnih mesta, uređeniji grad, pošteniju gradsku vlast, uređeniji i puniji budžet, jednom rečju bolji život. I, građani Niša su vam poklonili poverenje i 2012. i 2014. godine. Sve što se radilo na privrednom preporodu grada Niša i okoline juga i jugoistoka Srbije je ravno nuli. Nijedno od vaši predizbornih obećanja, bar što se tiče građana Niša niste ispunili. U gradu Nišu, mi za ovih četiri godine imamo 470 privrednih subjekata manje, 201 radnja manja, 2200 radnih mesta manje. Ono što je interesantno je odgovor koji je dao gospodin Sertić, ministar u vašoj Vladi, koji je rekao da je u Gradu Nišu ukupno realizovano za vreme vaše vlasti9.511.520,000 hiljada dinara i li je realizovano za 6386 projekata. To je možda tačno, ali pod uslovom da se jedan čovek zaposlio za svaki projekat koji je realizovan u gradu Nišu, mi bi imali 6386 radnika više upošljenih, 6.300 radnika manje na birou. Grad Niš ima 36% nezaposlenih, sam grad ima preko 32.000 nezaposlenih, a Nišavski okrug bezmalo 50 hiljada. Nijedno vaše obećanje nije realizovano. Jedino što je bilo ostvareno zaposlenje to je „Džonson elektrik“, pre nešto više od pola godine, to je 350 ili 400 radnih mesta. To je dobro, ali to je po ugovoru koji je vlada još 2010. godine potpisala sa tom firmom o strateškom partnerstvu. Ono što jeste zaposlili to su vaši članovi stranaka u javnim preduzećima i skupštini grada i opštinama grada Niša. To se vidi po tome što je budžet na poziciji plata grada Niša za 2012. godinu bio 1,8 milijardi, a danas 2016. godine 2.250 miliona. Ono što je isto bitno da na dohodovnoj strani niškog budžeta 2016. godine je predviđeno tri milijarde na ime uplate poreza na zarade, a 2012. godine to je bilo tri milijarde i 600 miliona. Šesto miliona manje, nego što je bilo 2012. godine. to je efekat vaše vlasti. Nadam se da ove godine u kampanji nećete ići sa istim obećanjima, jer ja duboko verujem da građani Niša vam na ova obećanja neće dati poverenje. Drugo pitanje zašto ništa niste uradili vi i vaša vlada za izmeštanje pruge iz centra grada? Ono što ste zatekli 2012. godine, a to je da je grad Niš uradio generalni urbanistički plan u kome je predviđena nova trasa izmeštanja pruge. Zatim je uradio plan detaljne regulacije nove trase pruge i kompletnu geodeziju buduće nove trase. Na tome stalo. I, ništa niste uradili. Prstom niste mrdnuli. Ono što sam dobio od ministarke Mihajlović odgovor je da je cena nove trase jednaka trasi između Niša i Bugarske granice, da se ona kreće između, zamislite, 84 i 160 miliona evra, vrlo je precizan podatak. Odokativna neka metoda, koja izgleda praktikuje se u vašoj vladi kod određivanja cena onoga što treba da se investira i da će se o tome odlučiti kada se budu stekli uslovi. Ono čega se plaše građani Niša je da u iznudici ne bude privremeno elektrifikovana pruga kroz centar grada, kao što je vaš bivši direktor „Železnice Srbije“, najavio pre nego što je smenjen. Duboko verujem da do toga neće doći, jer građani Niša su par puta skupštinskim odlukama, jednoglasnim skupštinskim odlukama i opozicije i pozicije rekli – ne, pruzi u centru grada. Rekli su da žele da se pruga izmesti i to je stav svih građana Niša, bez obzira na njihovu političku pripadnost. Nadam se da na sledećim izborima će doći nova vlast, koja će, gospodine Vučiću, moći da ispuni obećanja data u predizbornoj kampanji. Hvala.
Hvala. Reč ima dr Muamer Bačevac.
Poštovane koleginice i kolege, narodni poslanici, uvažena predsednice i predsedništvo, želim da podsetim radi javnosti i radi građana koji žive u Sandžaku na ružne stvari koje se dešavaju u obližnjoj opštini Tutin gde je na vlasti stranka Demokratske akcije i njen prepoznatljiv predsednik Šemsudin Kučević. Ja sam i juče ukazivao u okviru Zakona za zaštitu od zaraznih bolesti, da smo imali jednu ozbiljnu krizu u toku ove godine i da šest meseci nije odnošeno đubre, da je došlo do ozbiljnog zastoja u higijenskim uslovima, da je čak počela stoka da umire i da je zaista alarmantno stanje bilo u samom gradu. U opštini nije rešeno vodosnabdevanje, a nedavno smo pričali o sportskoj infrastrukturi, gde smo videli kod njih objekti nisu mrdnuli od 2000. godine i praktično od kako je ova garnitura na vlasti, imamo zaista jedno ruiniranje i propadanje i jedno bezizlazno stanje za građane te opštine, koja je pogranična opština i iz koje ljudi zaista migriraju. Građani ove opštine obratili su mi se sa jednim ozbiljnim problemom. Naime, predsednik opštine Šemsudin Kučević je 2014. godine doneo o potpisao neko rešenje, čime je dozvolio jednom privatnom preduzeću iz Tutina da vrši eksploataciju krečnjaka, kao i tehničkog kamena iz sela Detane i potpisao je rešenje čak o izvođenju rudarskih radova, iako nije imao odobrenje samog rudarskog instituta, obzirom da je ovo veliko selo i da se samo nalazište nalazi u samom selu, na 50 metara od groblja, na 100 metara od kuća, žitelji su sprečavali i već sprečavaju dve godine da dođe do ovog čina, za šta se ustanovilo da je protivzakonit. Pune dve godine meštani ovog i obližnjih sela onemogućavaju izgradnju kamenoloma, obzirom da bi to ugrozilo njihovu egzistenciju, da bi to uništilonjihovu osnovnu delatnost od koje žive, a to je poljoprivreda i stočarstvo. Da apsurd bude veći, obzirom da niko od upošljenika u opštini nije hteo da potpiše ovu odluku, potpisao ga je sam predsednik opštine na šta on nema nadležnost i namučeni, naravno, seljani podneli su krivičnu prijavu protiv predsednika Kučevića, ali odgovor još nisu dobili. Sudija u Tutinu je ispravio svoju grešku prilikom donošenja prvostepenog rešenja i u drugom rešenju koje je doneo u sedmom mesecu 2015. godine po rešenju Višeg suda u Novom Pazaru utvrdio je da državinu na toj katastarskoj parceli imaju meštani datog sela, pa se očekuje da Viši sud u Novom Pazaru i potvrdi ovu presudu. Zaista su se meštani namučili, čak dobili nekoliko krivičnih prijava, bilo je raznih i teških situacija, a čak u prošloj godini u Ramazanu su, bilo i nasrtaja uz asistenciju policije koja je obmanuta na ove ljude i bilo je niz teških trenutaka. Želim samo ovim primerom da vam ukažem koliko je teško stanje u ovoj rudnoj opštini i koliko ima zloupotreba. No, to nije jedini problem. Naime, meštani su mi se ponovo obratili i ukazali na jedan problem koji je napravio predsednik opštine ponovo u selu Detane, jer je to selo koje je udaljeno samo dva kilometara od Tutina počeo je da prodaje seosko zemljište na površini od 19 hektara koje je korišćeno kao pašnjak i na taj način onemogućio meštanima da se bave stočarstvom. Ono što je posebno bitno, jeste da predsednik opštine Tutin prodaje katastarske parcele svojim stranačkim simpatizerima i to tri meseca pred izbore što je izuzetno simptomatično i ukazuje na brojne nelegalnosti, te s toga pozivam nadležne organe da reaguju i provere ovo stanje.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vesna Martinović.
Zahvaljujem, predsednice. Moje današnje pitanje upućujem Vladi Republike Srbije i ono se odnosi na javne nabavke i na sve češće primedbe da osnovna načela javnih nabavki koja se odnose na obezbeđivanje konkurencije, transparentnosti i jednakosti svih ponuđača se u praksi ne poštuju. Zakon o javnim nabavkama koji je u primeni od 1. aprila 2013. godine, najavljivan je kao zakon koji niko nikada tako mudro nije osmislio u borbi protiv korupcije, a posle samo tri godine od početka njegove primene dolazi se do zaključka da je upravo ovaj zakon jedan od ključnih generatora korupcije u Srbiji. Da nešto ozbiljno ne štima u primeni ovog zakona potvrđuje i prošlogodišnja ostavka predsednika Komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki gospodina Varinac Saše, koji je tada džentlmenski mudro svoju ostavku obrazložio time da posao u komisiji prevazilazi njegove sposobnosti, iako svi oni koji se ozbiljno bave javnim nabavkama znaju da je reč o jednom profesionalcu i da razlog ostavke očigledno nije profesionalne prirode. Ono što najviše zabrinjava su sve češće pritužbe da se na naručioce, na komisiju i najpovoljnije ponuđače vrše pritisci koji se kreću od direktnih i indirektnih pretnji, pa sve do nečega što liči na zloupotrebu državnih organa, pre svega tužilaštva, policije, poreske uprave, raznih inspekcija i da se najčešće ta vrsta pritisaka vrši od strane onih ponuđača čije ponude nisu ocenjene, kao najpovoljnije, a koji se vrlo često pozivaju na stranačku pripadnost, rođačke, kumovske i ostale veze sa vladajućim strankama. Ja ovom prilikom Vladu neću pitati o svim javnim nabavkama u Srbiji, niti o javnim nabavkama za koje Vlada, naravno, nije nadležna, ali hoću da je pitam o javnim nabavkama, koje za potrebe Vlade Republike Srbije i ministarstva, objedinjeno, dakle centralizovano sprovodi Uprava za zajedničke poslove republičkih organa. Centralizovane javne nabavke imaju i dobre i loše strane. Dobre su što se, s obzirom na količinu koja se nabavlja uglavnom ostvaruju popusti, ali je loše i to se u praksi i danas u Srbiji zapravo i pokazuje, da se vrši stroga, da ne kažem stranačka kontrola izbora najpovoljnijeg ponuđača. Tada dolazimo do paradoksa da upravo državni organi, institucije, pa i sami građani postaju žrtve nečega što bi da je dobre volje i poštene primene Zakona o javnim nabavkama, da se tako i primenjuje ne bi došlo, a dolazi do velike štete i za državne organe i za građane. Primera radi, nabavka IT opreme, čija prodaja se pokazala očigledno kao vrlo unosna za neke firme koje su za samo dve godine unazad uvećale svoje prihode i do 300%, podeljena je u tri segmenta, a to je kupovina opreme, održavanje opreme i potrošni materijal i ukupna vrednost ove javne nabavke prelazi jednu milijardu dinara. Ponoviću, jednu milijardu dinara. Ali, u okviru toga, na primer, 16. aprila 2015. godine, na portalu je objavljen poziv za podnošenje ponuda po centralizovanoj javnoj nabavci, broj 4/15, koja se odnosi na nabavku tonera i do danas taj postupak nije okončan, kao što nije okončan ni postupak centralizovane javne nabavke broj 10/15, za nabavku računarske opreme i primera ima još, ali ja zbog kratkog vremena neću dalje nabrajati. Ono što su moja pitanja je sledeće – da li Uprava za zajedničke poslove ima interni plan za sprečavanje korupcije u javnim nabavkama? Da li je neko od zaposlenih na poslovima javnih nabavki u upravi, počev od 2013. godine pa sve do danas, podneo nadležnom tužilaštvu prijavu zbog postojanja korupcije i da li je o tome obavestio Vladu? Koliko javnih nabavki je Uprava predvidela planom javnih nabavki za 2015. godinu?
Hvala. Završite rečenicu, nije problem.
Koliko je pokrenula i koliko je okončala do 31. decembra 2015. godine?
Hvala. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković.
Zahvaljujem predsedavajuća. Dame i gospodo narodni poslanici, verovatno je prethodna govornica mislila na vršenje javnih nabavki u AP Vojvodini kada je iznosila zamerke na primenu Zakona o javnim nabavkama ili na period od 2000. do 2012. godine u celoj Srbiji, ali dobro. Krajem januara sam postavio pitanje Ministarstvu za državnu upravu i lokalnu samoupravu vezano za nezakonita zapošljavanja u gradskoj opštini Vračar, a povodom pisanja u dnevnom listu „Večernje novosti“, a sve u vezi da kontrolom koju je vršila budžetska inspekcija Ministarstva finansija. Ministar mi je odgovorio pre nekoliko dana da su moje poslaničko pitanje prosledili upravnom inspektoratu na dalje postupanje, odnosno na dalju nadležnost, tj. preduzimanje mera, te da će nakon dobijanja odgovora od njih dostaviti celovit, odnosno jedinstven odgovor. Ja koristim ovu priliku da proširim moje poslaničko pitanje upućeno njima, odnosno da proširim temu nezakonitih zapošljavanja u gradskoj opštini Vračar, tj. ustanova i preduzeća čiji je osnivač gradska opština Vračar, bar onih ustanova koje su još uvek u životu, koje još uvek nisu likvidirali. Podsetiću da su Narodni univerzitet „Božidar Adžija“ uspeli da likvidiraju ustanovu od posebnog značaja kulture koja je postojala nekoliko decenija. Oni su je u toku ovog mandata likvidirali kao najbolji primer štetočinske vlasti DS u ovoj beogradskoj opštini. Konkretno, moje pitanje se odnosi na Sportski centar „Vračar“ i na jednu, najblaže rečeno skandaloznu situaciju koja se dogodila. Dakle, 12. februara ove godine otkaz je dobio dugogodišnji radnik tog preduzeća, Mladen Novakov, diplomirani ekonomista, sa preko 16 godina radnog staža u struci. Inače, odbornik skupštine opštine Vračar. I to dok je bio na bolovanju, da stvar bude gora. U preduzeću, u sportskom centru pokušali su to da dosta nevešto prikažu kao optimalizacija ili racionalizacija broja radnih mesta ili tako nešto. Međutim, da stvari ne stoje baš tako, govori podatak da je pre nešto više od šest meseci od ovog trenutka, u stalni radni odnos Sportskog centra Vračar, primljen bivši direktor JP „Poslovni prostor Vračar“ koji je zbog nesavesnog rada, koji je zbog lošeg rada bio prinuđen da podnese ostavku na toj funkciji. Onda, uhlebljenje u sektoru za marketing pronalazi, u javnom preduzeću, odnosno u ustanovi SC Vračar, i tu biva primljen na stalni radni odnos. Pogađajte čiji je istaknuti funkcioner? U pitanju je istaknuti funkcioner DS. Sad ja postavljam pitanje – kako to tada nije bila racionalizacija, jel tada nije bio na snazi Zakon o zabrani zapošljavanja? Odakle dvostruki aršini? Kako je danas moguće da se smeni, odnosno da se da otkaz jednom radniku pod plaštom racionalizacije, a pre šest meseci nije bila racionalizacija? Ja ću vam reći šta je suština. Suština je to što Mladen Novakov, koji je dobio otkaz, nije član DS, suština je da je odbornik Skupštine Vračar i suština je da je postavljao odbornička pitanja. Zamislite, drznuo se odbornik da obavlja svoj posao, drznuo se da postavi pitanje – kako je moguće da u 2014. godini dođe do 15 miliona dinara gubitka u tom preduzeću? Drznuo se da to pita i dobio otkaz. Drznuo se da obavlja svoj posao, da vrši svoju odborničku dužnost i da postavi pitanje – gde je novac, šta ste uradili sa novcem, i kako je došlo do gubitka od 15 miliona dinara? Nije dobio odgovor, ali je dobio otkaz. E, to je DS, e tako se ponaša DS na Vračaru. Jedini greh Mladena Novakova je to što nije član DS i što je postavio pitanje - gde je novac, ali to demokrate na Vračaru ne zanima. Njih zanima samo kako će ponovo, po ko zna koji put, da zloupotrebe resurse gradske opštine Vračar, da zloupotrebe skupštinsku salu i da po ko zna koji put organizuju nekakve tribine. I večeras imaju neku tribinu i koriste sve resurse jedne gradske opštine u korist svoje stranačke organizacije. Zahvaljujem.
Hvala. Vreme. Nastavljamo rad i prelazimo na pretres u pojedinostima Predloga zakona o javnim preduzećima. Današnjoj sednici su pozvani da prisustvuju ovlašćeni ispred predlagač, dr Rasim Ljajić, Žerko Sertić, dr Dušan Bojović i dr Zlatibor Lončar i njihovi saradnici. Primili ste amandmane na Predlog zakona o javnim preduzećima, koje su podneli narodni poslanici. Primili ste izveštaje nadležnih odbora i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na naziv Predloga zakona amandman su zajedno podneli poslanici Goran Ćirić, Dejan Nikolić, Dragan Šutanovac i Vesna Martinović. Reč ima narodni poslanik Goran Ćirić.
Ovaj amandman koji smo podneli i predložili da se Zakon o javnim preduzećima zove zakonom o javnim preduzećima i obavljanjem delatnosti od javnog interesa. Dakle, ovo je suštinski predlog, ne samo predlog promene imena, jer mislim da je vrlo važno da definišemo šta su ključni ciljevi za uređenje javnih preduzeća, a mi mislimo da su ključni ciljevi, pre svega, kvalitetnija usluga građanima Srbije i jeftinija usluga građanima Srbije. Naš je predlog da jasno definišemo ciljeve i Vlade Republike Srbije, a to je da javna preduzeća budu organizovana tako da su razdvojene infrastruktura i operacije nad tom infrastrukturom, pa je naš stav upravo, i mislim da ovaj Predlog zakona o javnom interesu treba da jasno definiše stav o tomeda treba sačuvati makar 51% vlasništva Republike Srbije nad infrastrukturom, nad javnim preduzećima, da bi država mogla da podstakne konkurenciju, a pre svega u podsticaju i privatno-javnog partnerstva i privatizacije nad operacijama. Primeri, Aerodrom Beograd, ne treba svakako privatizovati, jer se najavljuje privatizacija Aerodroma Beograd, jer je to infrastruktura nad kojom se razvijaju operacije i Srbija Ervejza i svih ostalih operatera, jer je cilj, trebalo bi da bude cilj svih nas, da podsticajem konkurencije otvorimo mogućnost za jeftiniju i kvalitetniju uslugu. To isto važi i za Elektromrežu Srbije. Šta bi značila privatizacija Elektromreže Srbije iznad 51% u odnosu na vlasništvo Republike Srbije, ukoliko imate kasnije monopol jednog operatera koji može da diktira cene? Videli smo i sami da na takav način država Srbija nema mehanizme u kojima će razviti utakmicu i podsticati utakmicu za podizanje kvaliteta usluge građanima, a naravno i snižavanja cena. Upravo imamo suprotne primere, povećanje cena struje. Mislim da je suština bila doneti, pre svega, zakon o javnom interesu, a onda urediti ove tehničke detalje koje nam nudite ovim zakonom. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Orlić.
Hvala, gospođo predsednice. Jedna rečenica, svega. Pozivam da se amandman ne prihvati iz razloga što predlog ne prati sadržaj zakona. Sintagma - delatnosti od javnog interesa, čini mi se, ne pominje se u sadržaju ni jedan jedini put. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Dejan Nikolić.
Mi smo i podneli amandmane da bi se definisao javni interes u ovom zakonu. Ministre, dobro veče. Uz punu spremnost da radimo do zore, nije nam prvi put, tačnije ne sećam se da smo nekada počeli u sedam uveče, ali evo, nismo se bunili, došli i radićemo, predsednice, bez ikakvih problema, ali uz nadu da ćemo ostvariti izvesni dijalog i snagom argumenata ubediti vas da prihvatite naše amandmane, pošto to niste uradili. Dakle, mi smo podneli amandman na naslov sa jednim ciljem. I ova grupa amandmana, koju sam ja lično potpisao, moj kolega Ćirić, ide u pravcu toga da ovaj zakon zapravo bolje definiše javni interes. Koji je javni interes kada govorimo o javnim preduzećima? Pa, mislim da smo unazad 20 godina malo zaboravili javni interes kada su javna preduzeća u pitanju i kada su delatnosti javnih preduzeća u pitanju. Oni su se bavili svim poslovima i političkim i socijalnim i humanitarnim i sportskim, samo najmanje onim poslovima zbog čega su osnovana ta javna preduzeća. Zato smo podneli amandmane, da bolje definišemo javni interes. Koji je javni interes, recimo, Pošte Srbije? Koji je javni interes u obavljanju delatnosti, recimo, „Srbijašuma“? Koji je javni interes u obavljanju svih javnih preduzeća i zbog čega su oni osnovani? Ja bih rekao da daju što kvalitetniju, što bolju uslugu građanima po prihvatljivim cenama. Nije javni interes Pošte Srbije da vraća pare u budžet. Javni interes je da unapređuje svoje poslovanje i daje što bolju uslugu, što bržu poštu donosi do građana Srbije. To je javni interes. To je ono što smo mi želeli da definišemo. To, ministre, predlažemo da se uradi na dva načina. Prvi, jedini mogući u ovom trenutku, amandmanom da se promeni čak i naslov zakona, kasnije grupom amandmana da bolje definišemo ovaj zakon i po meni možda čak i kvalitetnije rešenje, da donesemo čak i novi zakon koji se tiče vršenja delatnosti od javnog interesa, da tu definišemo vrlo jasno koje su delatnosti od javnog značaja, koji su uslovi za sticanje licence za obavljanje delatnosti od javnog interesa, koje su obaveze privrednih društava u vršenju delatnosti od javnog interesa, koji su uslovi i okolnosti pod kojima se gubi prethodno stečeno pravo obavljanja javnog interesa. Na taj način bismo nedvosmisleno definisali javni interes zakonima Republike Srbije. Ovako imamo nekoliko zakona koji se bave ovom temom. Imamo jedno prenormiranje i stvaramo konfuziju kada se u zakonu pozovete na neke odredbe od javnog interesa, ja ne znam tačno na koji se zakon pozivate. Imamo nekoliko zakona. Mi, takođe, predlažemo da se ostale delatnosti koje su definisane ovim Zakonom o javnim preduzećima definišu bolje Zakonom o privrednim društvima, jer su javna preduzeća zapravo privredna društva. Na taj način otklanjamo bilo koju sumnju, odnosno sve one moguće zareze kada razgovaramo o zakonima, jer ovde ostavljamo mogućnost da kad neko želi da se pozove na neki zarez, to ima, jer sa nekoliko zakona definišemo javni interes. Dakle, naš predlog je ili da to uradimo na način na koji smo mi predložili amandmanima, od početka, da promenimo naziv zakona ili da sada govorimo, da krenemo u izradu novog zakona koji će definisati delatnosti od javnog interesa. Moramo da počnemo od toga koji je javni interes postojanja i osnivanja javnih preduzeća. Kasnije ćemo videti kroz mnoge naše amandmane i kroz mnoge članove da nisu svi u javnom interesu, a onda očekujem od vas i obrazloženje koji je to interes ako nije javni. Hvala.
Reč ima ministar. Izvolite.
Prvo, vaša opaska, odnosno vaš predlog da javni interes definišemo kroz ovaj zakon, ne možemo da prihvatimo zato što mi ovim zakonom definišemo položaj, rad, funkcionisanje javnih preduzeća. Ima logike i smisla ovo o čemu vi pričate i možemo da u narednom periodu razmišljamo o tome da se kroz neku strategiju ili zakonski okvir definiše javni interes i da definišemo i kategorije preduzeća i o tome sam pričao i u raspravi u načelu. Ono što želim da vam se zahvalim, mislim da ste veoma korektno rekli, i to je veoma važno za nas da sada na neki način to definišemo, da država nije vodila računa o javnim preduzećima poslednjih 20 godina, i to na ovaj način doživljavam sada kao pohvalu za ovu Vladu i za nas što smo kroz dva zakona pokušali da ipak tu oblast uredimo na način kako bismo dobili najbolji mogući rezultat u interesu države. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Goran Kovačević.
Dame i gospodo, suštinski problem kod predloga ovog amandmana nalazi se u članu 1. i postoji mešanje i govori se o javnom interesu da su javna preduzeća javni interes. Bitna je razlika između javnog interesa i javnih preduzeća. Javni interes jedne države može da bude različit. Ne znači da javna preduzeća moraju da budu u interesu javnom. To je samo u Srbiji. Verovatno, ako bi se danas vratili na raspravu kako funkcioniše suštinski, suština ove rasprave jeste u stavu i predsednika poslaničke grupe SNS da mora da se menja svest. Javni interes ne mora da radi javno preduzeće. U članu 3. jasno se govori da javni interes može da obavlja i preduzetnik, odnosno društvo kapitala. Javni interes je šire definisan u odnosu na javno preduzeće. Ja se slažem da je Srbija zemlja koja verovatno ima najveći broj javnih preduzeća koje su, čini mi se, tu nepotrebne. Javna preduzeća su stvar prošlosti, stvar koja ne može da bude povezana sa jasnom tržišnom ekonomijom. Javna preduzeća su izuzetak u liberalnim, modernim, ekonomskim shvatanjima. Ovaj zakon pokušava da definiše, pre svega, bolji način funkcionisanja tih javnih preduzeća dok se na tržištu poveravanjem poslova ne dođe da javni interes, koji mora da bude ograničen, ne obavljaju ili javna preduzeća u vlasništvu države ili druga preduzeća koja nisu u vlasništvu države. Kada dođemo u situaciju da imamo javni interes i poveravanje posla koja čini centralna, lokalna ili pokrajinska vlast, i poverava najkonkurentnijim preduzećima, onda će suština funkcionisanja biti potpuno drugačija. Ovaj Zakon o javnom preduzeću ticaće se samo vlasništva nad preduzećima koja mi imamo, kao Skupština Republike, lokalne uprave, odnosno pokrajine, a javni interes se svakako definiše drugim zakonima.
Na naziv Glave I, naslov odeljka 1. i član 1. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno Zoran Živković i Vladimir Pavićević, i zajedno Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Hvala lepo. Koristiću dva plus pet minuta. Vrlo interesantna tema. To smo kolega Pavićević i ja pokazali i na način što smo upotrebili najjače oružje protiv loših zakona koje može da bude upotrebljeno, a to je amandman „briše se“. Na svih 86 članova ovog zakona i, naravno, na jedan dobar deo drugih zakona koji su ušli u ovu korpu, u ovaj gulaš, u ovaj, kako bih ga nazvao, bolje da ne biram reči više, jedan skup zakona koji nemaju veze jedan sa drugim apsolutno nikako. Da su javna preduzeća u Lihtenštajnu, da li je javno zdravlje u Smederevu, da li je metrologija, ne znam gde, u to nećemo da ulazimo. U svakom slučaju, prvi razlog je za sve te zakone zato što je nedopustivo da se tom brzinom progurava, potura, gura ispod žita, ili kako već hoćete da to definišete, ovako velika grupa zakona bez bilo kakve mogućnosti za bilo kakvu ozbiljnu raspravu. Naravno da ćemo ostati ovde cele noći, ali to svi razumi ovde shvataju kao političko-sportsku aktivnost bunta opozicije protiv silovanja procedure u parlamentu od strane aktuelne vlasti, i to nije prvi put. Ovo je prvi put da počinjemo u sedam sati, ali nije ni to najgore. To su osnovni razlozi za sve zakone. Posebno je važno pitanje zakona koji definišu oblast javnih preduzeća i zato posebno ovaj zakon ne sme da prođe na ovakav način. Prvo, pre dve, dve i po godine je donet već jedan zakon koji je, naravno, i tada proglašavan kao savršen, najbolji na svetu, prvi u istoriji, ljubi ga majka i ne znam sve koje komplimente nije imao. Evo sada za manje od dve i po godine mi dobijamo novi zakon koji je, naravno, još bolji, još savremeniji, još reformističkiji, prvi put u istoriji, naravno, kao i onaj od pre dve godine. To je nedopustivo. Oblast javnih preduzeća. Čuli smo već kolege koje su dale različita mišljenja o tome šta su javna preduzeća, koja je potreba za njima, šta treba da obezbede javna preduzeća i postoje definicije koje idu u levičarsku demagogiju i imaju definicije koje idu bliže nekom tržišnom viđenju privrede u savremenom svetu. Naravno da Nova stranka misli da treba imati što manje javnih preduzeća. Naravno da je vrlo malo tih oblasti od javnog interesa zbog kojih ne može biti osnovana neka normalna korporacija sa privatnim vlasništvom ili „ppp“ ili javno privatnim partnerstvom, nego da baš mora eksplicitno i jedino da bude u državnom vlasništvu. Skoro da ne postoji takva oblast. U svetu danas imate privatne vodovode, imate privatne ulicu po nekim američkim gradovima, da ne govorim o železnici, proizvodnji, distribuciji struje, o proizvodnji naoružanja, o prodaji naoružanja, o elektronskim medijima, o svemu onome što piše inače u drugom članu na koji smo isto dali amandman. Ovde piše da se ovim zakonom uređuje pravni položaj javnih preduzeća i drugih oblika organizovanja koji obavljaju delatnost od opšteg interesa, a naročito osnivanje, poslovanje, upravljanje, imovina i druga pitanja od značaja za njegov položaj. Verujte, svi znamo, i to zna srpska javnost, i to zna aktuelni ministar, i ministar pre njega, a verovatno i ministar koji će doći posle Sertića, da su javna preduzeća u Srbiji i ne samo u Srbiji, ali nas interesuje Srbija, ovo je srpski parlament, mesto za korumpiranost, nepotizam, za amaterizam u poslovanju, sastavni deo svakog organizovanog kriminala. Svaka organizovana kriminalna grupa ima jedno javno preduzeće koje je korisnik ili koje oni koriste u svom delovanju. Ta priča o tome da će nam javna preduzeća obezbediti bolji položaj potrošača nikada nigde nije potvrđena. Šta je realnost danas? Da ne postoji javno preduzeće ili skoro da ne postoji. Ako se napravi jedan konsolidovani bilans, jedan dobar oditing, ni jedno preduzeće ne posluje, a da je javno, sa profitom, ni Telekom, a da ne pričam o „Air Srbija“, aerodromu i tim drugim zabludama. Znači, ni ono za koje svi misle da je savršeno, ni ono ne posluje sa profitom. Zašto? zato što je u prirodi kapitala da bude u privatnim rukama, a ne da bude deo neke opšte, zajedničke, virtuelne imovine. Zato je trebalo uraditi, ne samo ova Vlada, ne samo ova vlast u poslednje četiri godine, nego i pre toga, puno da se ta situacija promeni i da javna preduzeća postanu retkost. Da li se ovim zakonom nešto menja? Ne. Ne, ništa. Ta kozmetika da direktor mora da ima fakultet, naravno da treba da ima fakultet, pa to se valjda znalo i pre. Da ima pojma o delatnosti tog preduzeća, mislim da se to podrazumeva. To ne daje nikakav novi kvalitet ovom zakonu, nego je ovaj zakon jedna klasična predizborna grupa reči, slova, rečenica, gde se to nudi kao – evo, sad ćemo da rešimo sve, kao što ćemo da potpisujemo najbolje ugovore u istoriji, naravno, ali od juna meseca kada prođu izbori, pa će i tada da bude završen posao sa preduzećima koja su u nekim procesima ozdravljenja, pa ćemo tada sve da odstranimo, ali samo da prođu izbori. Mislim da za jednu ozbiljnu državu to nije dobar postupak. Mislim da za Vladu, za skupštinsku većinu, za vladajuće partije koje misle da sigurno ostaju na vlasti, posebno za njih nije dobro, da svoju budućnost, to se naravno neće desiti, ali da ne kvarim vaše snove, da će za budućnost u tim snovima biti jako teško raditi po lošim zakonima, kao što je ovaj zakon. Ove zakone treba brisati i napraviti bolje zakone.
Hvala. Vladimir Pavićević. Poslaniče Pavićeviću, pet minuta imate.
Poštovane dame i gospodo, gospodin Živković je dao jedan uvod u kontekst amandmana koje smo mi podneli na ovaj Predlog zakona i ja bih hteo da vam kažem, ovako što bi se reklo direktno u lice, ministre Sertiću, da svojim delanjem, evo ovde u Narodnoj skupštini, vi simbolizujete kontinuitet jedne loše prakse, Vlade, čiji ste član. Pa još nismo zaboravili poštovana gospodo ni sadržinu Zakona o privrednim komorama o kojem smo takođe ovde satima raspravljali. Objašnjavali da ne treba da se uvodi obavezna članarina za članove Privredne komore i niko ne zna koliko je nedelja prošlo, a vi ste ministre Sertiću poslali još jedan veoma loš zakonodavni projekat. Evo poštovana gospodo, na primeru našeg amandmana na član 1. ovog zakona, da pokažem ovu svoju tvrdnju i argumentaciju da ponudim za nju. Članom 1. predviđa se sledeće – definiše se predmet zakona i tamo piše – ovim zakonom uređuje se pravni položaj javnih preduzeća, drugih oblika organizovanja koji obavljaju delatnost od opšteg interesa, a naročito osnivanje, poslovanje, upravljanje, imovina i druga pitanja od značaja za njihov položaj. Ko čita sadržinu člana 1. odmah se pita – čemu služe ta javna preduzeća inače i kako će se pravno urediti njihov položaj u našem sistemu? Poštovana gospodo, na osnovu sistema ideja, verovanja, vrednosti i mišljenja koje zagovaramo mi, narodni poslanici Nove stranke u Narodnoj skupštini, mislim da je jasno da javna preduzeća i neke druge organizacije treba da postoje samo onda u retkim situacijama, ministre Sertiću, kada se tržišnim mehanizma nikako ne mogu obezbediti uslovi poslovanja privatnih kompanija koje bi mogle da ostvaruju profit. Dakle, nema interesovanja, nema interesa za takvo delanje, budući da postoje neke oblasti, postoje neke teme koje su važne za naš zajednički život u našoj političkoj zajednici, a da nema tržišnog interesa da se neko bavi time, formiraju se neka vrsta preduzeća koja se bave tim. Šta ja onda zaključujem? To mora da bude neko pitanje kome mi posvećujemo primerenu pažnju, ministre Sertiću, na ozbiljni način pristupamo raspravi o tim pitanjima. Šta mi imamo ovde poštovana gospodo i ministre Sertiću, pravo da vam kažem, ja više zameram svojim kolegama narodnim poslanicima na jednom poniznom odnosu prema Vladi Srbije, kada pristaju na to, da imamo ministre Sertiću noćne sednice o ovakvoj jednoj stvari, koja je veoma važna stvar. Ja sam prvi put narodni poslanik, poštovana gospodo, ali sam malo pitao, malo sam pitao iskusnije narodne poslanike. Ministre Sertiću, da li je ikada bilo da sednica Narodne skupštine počinje u sedam sati? Nikada, rekli su mi da je ovo prvi put, trajala je do ponoći, trajala je do zore. Ja sam ovde ostajao do zore, ali da počinje u noćnim satima, niko od ovih iskusnijih političara nije mogao da se seti da je to bilo, a onda ministarSertić, poštovana predsednice nama napiše u obrazloženju za ne prihvatanje ovog amandmana sledeće – amandman se ne prihvata iz razloga što ne postoje obrazloženi razlozi za predloženi amandman. Poštovana gospodo, predsednice Gojković, na dve stranice mi obrazložili ministru Sertiću zašto je neophodno da izbriše ovaj član i sve naredne članove ovog Predloga zakona. Na dve stranice. Evo je prva stranica, evo je poštovana gospodo druga stranica, a ministar Sertić, gospođo predsednice, nama odgovara – da nismo ponudili ni obrazloženje za prihvatanje našeg amandmana i da budući da nema obrazloženja, da ne može onda da prihvati naš amandman. Pa, evo obrazloženja gospodine Sertiću. Na osnovu ove dve stranice, ja ću na ovoj noćnoj sednici poštovana predsednice, da argumentujem svaki naš amandman do poslednjeg člana ovog Predloga zakona. Ako treba do zore, do zore. Sutra do podneva, do podneva, do četvrtka u četiri kada Vlada dolazi da odgovara na naša pitanja, do četvrtka u četiri kada bi Vlada po pravilima trebala da dođe da odgovara na naša pitanja, a ne dolazi, poštovana gospodo. Ovo je bio uvod. Očekujem odgovor gospodina Sertića.
Hvala. Izvolite ministre.
Poštovani poslanici, veoma je važno kada mi vama kao ministri kada obrazlažemo naše predloge i ideje za zakon i svaki član dajemo obrazloženje obično u načelnoj raspravi i kada govorimo danas u pojedinostima, da svaki član dobro pročitamo i da treba da znamo šta znači. Prvi član Zakona o javnim preduzećima definiše položaj javnih preduzeća i kaže se zašto postoji, da trebaju da imaju svoje organe upravljanja i da bude definisan način poslovanja, da se definiše imovina i sve ostalo. Ono što poštovani poslanici opozicije ovim Predlogom zakona predlažu, to je da naša javna preduzeća ne postoje uopšte ili da postoje, a da ne budu uređena ni na koji način, otprilike kao u vreme kada su oni bili na vlasti i kada su upravljali preduzećima, pa smo zbog toga dobili milijarde i milijarde dugova u našem budžetu. Zbog toga danas vraćamo sva sredstva koja moramo da vratimo prema međunarodnim kreditorima, a to što se tiče vašeg obrazloženja, mogli ste da napišete i ovako 20, 30 ili 50 strana koliko je i zakon, važno je šta piše u obrazloženju. Ništa celishodno niste napisali u vašem obrazloženju da bismo mogli da prihvatimo ovakav predlog amandmana. Hvala.
Hvala. Reč ima dr Marko Atlagić. Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić.
Uvažena predsednice Narodne skupštine Republike Srbije, gospodine ministre Sertiću, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, predlažem da se amandman odbaci, jer je ne prihvatljiv. Zašto je ne prihvatljiv? Jer zahteva da član 1. briše. To znači da se briše uređenje pravnog položaja javnih preduzeća, naročito osnivanje i podvlačim upravljanje javnim preduzećima, imovina i druga veoma važna pitanja od značaja za položaj javnih preduzeća. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, postavlja se jedno pitanje – zašto predlagači amandmana traže brisanje ovog člana zakona, u kojem se pored ostalog definiše i upravljanje javnim preduzećima? Odgovor je vrlo jednostavan – zato što žele zadržati stanje u javnim preduzećima iz vremena bivše vlasti bivšeg režima kada je u javnim preduzećima vladao haos, bezakonje i kriminal. Dozvolite da kažem samo jedan primer, direktor jednog javnog preduzeća u Beogradu, odnosno za vreme vlasti tog direktora, a bio je iz stranke bivšeg režima, to preduzeće je proneverilo 310 miliona dinara, a pravosnažno su osuđeni 73 godine zatvora. To je takozvana đubretarska mafija. U jednom drugom preduzeću 700 hiljada evra su potrošili samo za gorivo, a 110 miliona dinara za reprezentaciju. Više neće moći gospodo iz bivšeg režima i predlagači menjanja člana ovog zakona, jer se ovim članom i čitavim zakonom omogućava kako praćenje, tako i nadzor i kontrolne funkcije nad poslovanjem javnih preduzeća. Zašto predlagač amandmana dame i gospodo predlaže ovaj amandman, a ja tvrdim da je on ne svrsishodan, čak i ne ozbiljan. Pored ostalog što sam već obrazložio i zbog toga što predlagač amandmana i jedan i drugi ama baš nikada u danu za glasanje nisu prisutni u ovom visokom domu i ne glasaju za svoj amandman. Mislim da to što ne glasaju za svoj amandman nije akademski čestito, ni građanski odgovorno. Zato predlažem da se ovaj amandman odbije. Hvala.
Marijan Rističević.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gosti, ovako dobar amandman jedan sam nije mogao smisliti. Morala su dvojica da učestvuju. Izuzetno tehnički doteran amandman, pa recimo jedna rečenica ima 85 reči. U ovom obrazloženju amandmana koji glasi – briše se, u obrazloženju je navedeno u jednoj rečenici, prebrojao sam, 85 reči i s obzirom da su predlagači eksperti za zareze, zapete i tačke, mogli su između tih 85 reči staviti neku tačku, da ne bude ova rečenica previše složena. Između ostalog oni traže da se zakon ovim amandmanom proglasi ništavnim. Iz kojih razloga? Recimo jedan od razloga im je i zato što se između ostalog u načelu raspravljalo i o potvrđivanju ugovora između Republike Srbije i Republike Južne Koreje o izbegavanju dvostrukog oporezivanja u odnosu na poreze na dohodak. Iz razloga rasprave o tom sporazumu i zakonu oni traže da se njihov amandman usvoji. To im je obrazloženje i nikako mi nije jasno kakve veze ima Koreja sa javnim preduzećima, naslovom – javnim preduzećima, itd. Nadalje, usmeno obrazloženje. Čuli smo svašta. Čuli smo o korumpiranosti i nepotizmu itd. I dalje tvrdim da dobro treba da razmislimo s obzirom da se radi o ekspertima iz te oblasti, jer su oni to sprovodili. Oni su govorili o organizovanom kriminalu. U te stranke bivšeg režima kada ulaziš, ne znaš da li si ušao u stranku ili u organizovani kriminal i sada oni pričaju kako je nešto organizovani kriminal, a da zakon još nije stupio na snagu, nije još usvojen. Takođe, rečeno je i govoreno je o javnom interesu, opštem interesu. Oni su umesto opšteg interesa imali privatni interes. Umesto javnih poslova imali su privatne biznise. To je bilo ortačko društvo koje sada predvodi onaj vojvođanski vlastelin, koji nije znao šta je dosta. To je bila mašina za čerupanje naroda koja je ustanovila jedan divlji predatorski kapitalizam, gde sada imamo nekoliko ljudi koji imaju sve, imamo milione koji nemaju sve. Ovde smo čuli da direktor treba da ima fakultet. Kod njih je samo stvar u imanju. Valjda treba da završi fakultet, a ne da ima fakultet. Toliko o pismenosti. Na kraju se govorilo o gulašu. Sada pitam – kakav gulaš i koje vino ide uz taj gulaš? Hvala.
Na član 1. amandman su zajedno podneli Goran Ćirić, Dejan Nikolić, Dragan Šutanovac i Vesna Martinović. Želite reč? Goran Ćirić.
Predlog našeg amandmana glasi – član 1. – javna preduzeća su pravna lica, privredna društva čije je osnivanje, upravljanje, statusne promene, promene pravne forme, prestanak i druga pitanja od značaja za njihov položaj, uređenu zakonom kojim se uređuje materija privrednih društava, a koja obavljaju delatnost od javnog interesa. Predloženim amandmanom jasnije se definiše pravno lice koje obavlja delatnost od javnog interesa. Od kolege povodom diskusije o prethodnom amandmanu smo čuli da javno preduzeće ne mora da obavlja delatnost od javnog interesa. Šta bi drugo obavljalo? Treba naglasiti i suština ovog amandmana je da javna preduzeća rade u javnom interesu da bi popravila kvalitet usluga građanima i na čitavoj teritoriji Republike Srbije pružile približno jednak kvalitet te usluge. Tačno je i to da delatnosti od javnog interesa ne obavljaju samo javna preduzeća, nego obavljaju i druga privredna društva i akcionarska društva i mešovita društva. Za to imamo primer – „Telekom Srbija“ nije javno preduzeće, već akcionarsko društvo, ali obavlja delatnost od javnog interesa, jer je, složićemo se, javni interes da svi građani Srbije u svakom delu Srbije imaju kvalitetnu i internet i telefonsku i svaku drugu mrežu. To jeste javni interes. Mi smo želeli upravo to i drago mi je gospodine ministre da ste prihvatili našu ideju i DS se zalaže upravo za to – definisanje zakona, pre svega Zakona o javnom interesu u kome će se razdvojiti infrastruktura, što je suštinski važno i ne treba da se privatizuje do iznad 50% drugog kapitala, stranog kapitala, nego država treba da zadrži 51% i to treba jasno reći u tom zakonu i sa druge strane, podsticati utakmicu da bi pojeftinila usluga i da bi bila kvalitetnija uvodeći nove operatere nad tom infrastrukturom. Država bez te infrastrukture u svakom pogledu, od aerodroma, telekomunikacionih kanala, EMS, neće imati mehanizme da upravlja tržištem i da podstiče to tržište da bismo dobili jeftiniju i kvalitetniju uslugu za sve građane Srbije.
Hvala. Vladimir Orlić.
Hvala gospođo predsednice. Ponovo kratko. Pozivam da se amandman ne prihvati. Upućujem predlagače na mišljenje koje smo dobili od Vlade i kratko još dodajem da sadržaj koji je predložen daleko više priliči članu 3. i mislim da je tu veza vrlo očigledna. Ovde imamo naslov koji bi ostao predmet ovog zakona, a nemamo tekst koji bi išao u duhu – ovaj zakon reguliše to i to. Verujem da je tu stvar više nego jasna. Ako je intencija ovog predloga amandmana bila da se onaj javni interes o kome smo pričali malo pre uvede u priču, to je samo dobar početak. Pogledao sam sve amandmane predlagača. Ono što je predloženo ne može da zameni upotrebu opšteg interesa u konkretnom tekstu zakona. Tako da su svi u paketu gledano ovi predlozi loši. Hvala.
Dejan Nikolić.
Ministre, kada kažete – opozicija je podnela neke amandmane i mi želimo nešto da ukinemo, prvo recite koja stranka u opoziciji ili recite ime i prezime poslanika koji je to podneo da bismo mogli u jednom dijalogu da vam objasnimo šta smo našim amandmanima hteli da kažemo, ako vam već nije jasno. Podneo sam sedam amandmana vrlo smislenih sa jasnim predlogom. Vređa me kada kažete da ja želim nešto da ukinem. Rekli ste – opozicija, ja sam iz opozicije, te sam shvatio primedbu kao ličnu iako znam da nije upućena meni. Čisto zbog dijaloga, duga je noć, prihvatam izvinjenje, zbog dijaloga koji ćemo voditi. Dobra je prilika da poslanicima i javnosti objasnite javni značaj javnih preduzeća ili od kog to značaja javna preduzeća treba da obavljaju, od kog značaja javna preduzeća treba da obavljaju svoju delatnost. Od javnog značaja, od opšteg interesa ili od privatnog interesa ili od nekog drugog? U najliberalnijim ekonomijama ti poslovi se poveravaju da li putem „ppp“ ili nekim drugim putem, ugovorima, ali opet ti poslovi koji se poveravaju su poslovi od opšteg ili javnog značaja. Ne znam koji drugi značaj, malo pre smo čuli da javna preduzeća ne bi trebalo ili mogu da obavljaju neke poslove koji nisu od javnog značaja. Koje poslove? Od čijeg značaja? Tvrdim da javna preduzeća se osnivaju isključivo radi delatnosti od javnog značaja. Koji recimo značaj može da ima „Srbijašume“, „Srbijagas“, „Pošte“, „Elektroprivreda Srbije“? Koji drugi značaj mogu da imaju ta preduzeća osim javnog značaja? Dobra je prilika da to objasnimo. Dakle, još jednom, ovim amandmanom, on je sled ove grupe amandmana koje sam ja potpisao zajedno sa kolegom Ćirićem, počev od nekoliko stvari, hajde da razdvojimo javna preduzeća, hajde da bolje definišemo javni interes. To možemo da uradimo na dva načina – ili da ovaj zakon redefinišemo, dodamo mu konkretnu definiciju javnog značaja, koje su to delatnosti od javnog interesa ili da razgovaramo o novom zakonu koji će kompletno definisati javni interes, pošto su amandmani na ovaj zakon, ali možemo o tome da razgovaramo. Do sada nisam čuo argumente protiv naših amandmana. Hvala.
Hvala. Izvolite ministre.
Ja vam dugujem izvinjenje, poslaniče, za uopšteni naziv opozicije prilikom mog obraćanja malopre. Zahvaljujem se svim poslanicima koji su dali konkretne predloge za izmenu određenih članova ovog zakona, bez obzira da li se mi slagali oko njih ili ne. Konkretno, što se tiče vašeg predloga, ovaj zakon i ove izmene koje smo sada doneli upravo omogućavaju javna privatna partnerstva i omogućavaju ulazak privatnog kapitala, što je veoma važno. I u nastavku ove sednice večeras imamo neke izmene i Zakona o javnom privatnom partnerstvu, kako bismo i njega u nekim stvarima pojednostavili, a sa druge strane dali veće obaveze onima koji daju to javno pravo da znaju na koji način odgovaraju pred građanima Srbije. Ono što je važna novina u ovom zakonu, jeste da smo do sada imali praksu i mogućnost da određeni deo poslovanja javno preduzeće da privatnoj kompaniji ili nekom privatniku bez ikakvih uslova. Dakle, nije bio definisan način davanja posla. Mi sada kroz ovaj zakon uvodimo Zakon o javnom partnerstvu kao obavezan zakon na osnovu koga se dodeljuju određena prava, a u Zakonu o javnom privatnom partnerstvu su definisani uslovi pod kojima se to radi. Čak u tom delu zakona, ne znam koliko se sećate iz naše rasprave juče, rekli smo da, recimo, sve usluge moraju da idu po Zakonu o javnim nabavkama. Tako da, mi smo u velikoj meri postrožili uslove na osnovu kojih se mogu dodeliti poslovi. Dakle, otvorili smo potpuno transparentno ponašanje svih i naš interes je da javna preduzeća funkcionišu na najbolji mogući javni način, kako bismo bili svi kontrolori onoga što se dešava. Dakle, ne samo među republičkim preduzećima, nego i preko ovih 690 preduzeća na lokalu. Hvala vam.
Hvala vam. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Gospođo predsednice i gospodine ministre, i ja sam uvređen zato što ste ovde, verovatno omaškom, neke narodne poslanike nazvali opozicijom. Još sam iznenađeniji što se neki narodni poslanici predstavljaju opozicionim, ako se zna da je njihov šef stranke šef režima u jednom velikom delu Srbije koji se zove AP Vojvodina. Kako može neko ko na vrlo nestručan, loš, nekompetentan način vodi AP Vojvodine, da se zove opozicijom? Kako neko ko kreira život u Vojvodini može da se predstavlja opozicijom? Kako neko ko je za, evo, više od deceniju, koliko vodi AP Vojvodinu, doprineo da je nekada bilo 400 zadruga, a danas ih je četiri puta manje, da su poljoprivredni kombinati nekada, pre aktuelnog režima, zapošljavali 60.000 radnika, a sada zapošljavaju samo 1500, kako neko može da se naziva opozicijom ako je šef režima koji je doveo da se poljoprivreda u Vojvodini svela samo na osnovnu delatnost? Kako neko može da se zove opozicijom ako je šef režima koji je doprineo da se sada u ovom trenutku 10.000 Vojvođana nalazi u redovima za javne kuhinje? Kako neko može da se naziva opozicijom ako je šef režima koji je doprineo da čak 15% mladih napušta školovanje pre završetka srednje škole, a prirodni priraštaj u Vojvodini je negativan - 5,4%? Prema tome, mi ovde nemamo opoziciju, imamo još uvek vlast, koja tu vlast silujući demokratiju vrši sa nešto više od 5% podrške građana Vojvodine.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Nataša Vučković. Izvolite.
Hvala, gospođo predsednice Skupštine. Pre svega, moj kolega iz Srpske napredne stranke morao bi znati jednu stvar, opoziciju čine oni koji na nacionalnom nivou ne učestvuju u Vladi, jer na nivou nacionalne politike vodi se, dakle, na nivou države vodi se nacionalan politika, a ne vodi se nacionalna politika ni na lokalnu, ni u Pokrajinskoj skupštini. To je lokalna vlast, pokrajinska vlast. Dakle, opozicija je ovo što mi jesmo vama ovde u Skupštini Republike Srbije. Ali, što se tiče glavnih stvari koje ste rekli, kako se usuđujete, kolega Babiću, da takve kritike iznosite na račun Pokrajinske vlade i predsednik pokrajinske Vlade Bojana Pajtića, kada se zna da je Pokrajinska vlada dobila od vrlo kompetentnih međunarodnih institucija ozbiljna priznanja, ozbiljne ocene koje govore o tome koliko se dobro upravlja i investicijama, na koji način se privlače strane investicije u AP Vojvodini? Vi znate za to, to smo već više puta govorili, „Financial times“ itd. Sa druge strane, kada pogledamo rezultate vaše Vlade i kada vidimo šta je „Global competitiveness report“ rekao za 2015. godinu, kako je merio 140 zemalja u svetu, vidi se da smo 139. od 140, odnosno da smo drugi na svetu po teškoći da privučemo talentovane ljude. Po tome kako se oslanjamo na profesionalni menadžment, vaša Vlada je na 131. od 140, Srbija je po poštovanju prava svojine, dakle, za vreme vaše Vlade, na 128. mestu od 140 zemalja. Pokrajina Vojvodina je pre nekoliko dana pokrenula jednu vrlo veliku akciju transparentnosti. Mi bismo vrlo mnogo voleli da i Vlada Republike Srbije krene u tom pravcu i da pokaže na koji način se troši odgovorno novac iz budžeta Republike Srbije. Naša ubeđenje je da se to ne čini na pravi način, a o tome govori i ovaj izveštaj koji sam malopre citirala, jer je po tom izveštaju Republika Srbija na 129. mestu od 140 zemalja, po nesavesnom trošenju budžetskih para od strane Vlade. Prema tome, kada kritikujete AP Vojvodinu i Vladu AP Vojvodine, bilo bi bolje da se pozabavite onim što se dešava na republičkom nivou i na nivou Vlade Republike Srbije.
Hvala. Poslaniče Babiću, replika ili je amandman? (Zoran Babić, s mesta: Amandman.) Po amandmanu, izvolite.
U Vojvodini ne žive novinari „Financial times“, nego građani Srbije. A kako građani Srbije žive u Vojvodini najbolje pokazuje činjenica da ste na prošlim parlamentarnim izborima osvojili 5,86% podrške građana Republike Srbije i da je to manje nego čak i na republičkom nivou, da čak u 19 opština i gradova niste prešli cenzus. Znate, to ne određuju neki novinari, koje beskrajno poštujemo, ali oni ne žive u Vojvodini, ne žive pod vlašću Bojana Pajtića. Ja sam osam godina narodni poslanik i verovao sam da nikada neću doživeti da mi u Narodnoj skupštini neko kaže – kako se usuđujem? Pa, ovo valjda i jeste mesto gde ćemo razgovarati, gde ćemo razmenjivati mišljenja, a ne pretnje. Ja nisam plašljiv i beskrajno poštujem koleginicu koja je to rekla, verovatno omaškom. Mislim da to nije u njenoj prirodi, da nekome preti – kako se usuđujem. Pa, usudiću se. Možete da me tužite, možete da radite sve, šta god hoćete, možete da pretite, ali ja ću i dalje iznositi ono što jeste. Verovatno da će nagrada, ali ne od novinara, doći od nadležnih državnih organa. Doći će i nagrada i za preduzeće „Dendi“ iz Novog Sada, koje je dobilo subvenciju od 415.000 evra, koju nikada nije vratilo, niti je zaposlilo 20 radnika, a nije otvorilo ni efikasan pogon novih tehnologija. Preduzeće je u stečaju i nema nijednog zaposlenog, ali nije to bio dovoljan podatak za režim Bojana Pajtića da novac svih građana Republike Srbije u iznosu od skoro 416.000 evra časti to preduzeće. Verovatno da će nadležni državni organi dati nagradu i za aferu „Merkator“ Vršac. „Distributivni centar-Merkator“ Vršac dobio je subvenciju od 141.000 evra, koju nije vratio, nije zaposlio 20 radnika i nije otvorio pogon sa novom tehnologijom. Preduzeće je u stečaju i ponovo nema nijednog zaposlenog. Verovatno da ćete nagradu, odnosno režim Bojana Pajtića će dobiti nagradu i za aferu, odnosno za preduzeće „Eko tejp“ iz Novog Sada, koje je dobilo subvenciju koju nikada nije vratilo, niti je zaposlilo 20 radnika, a nema ni pogona novih tehnologija. Nad preduzećem je sproveden stečajni postupak i izbrisano je iz privrednog registra. Preduzeće je osnovano 2006. godine, u istoj godini kada mu je dodeljena subvencija, uprkos tome što nije imalo reference koje bi ga preporučile za ozbiljnog partnera. Možemo da govorimo i o „Keramika unika“preduzeću iz Kikinde, pokrajina je dva puta dala po 325 hiljada evra, odnosno ukupno 650 hiljada evra. Preduzeće je prvo pare dobilo iz Fonda za subvencionisanje pogona novih tehnologija, a zatim iz Fonda za razvoj koji je poslova 2002. do 2012. godine, zatim je ugašen da bi njegove poslove nastavio Razvojni fond, kako bi se zataškale pronevere u prethodno ugašenom, u stvari preinemovanom fonudu. Osim toga što je dva puta dobilo pare u preduzeću „Keramika unika“ održane su i dve ceremonije otvaranja nepostojećeg pogona. Vrpcu je prvo 2008. godine tadašnja potpredsednica Izvršnog veća Vojvodine, Ivana Dulić Marković, a sledeće godine nepostojeći pogon otvorio je i predsednik Vlade Vojvodine, Bojan Pajtić. Godinu dana kasnije 2010. godine sa sve tim nepostojećim pogonima koji su plaćeni novcem građana Vojvodine u ukupnom iznosu od 650 hiljada evra preduzeće je palo u stečaj zbog milionskih dugova. Da li se i zbog ovoga daju nagrade? Ne. Zbog ovoga se daju nagrade samo nadležnih pravosudnih organa. Inače, kako radi Republička vlada najbolje pokazuje primer napredovanja Srbije na „Duing biznis“ listi, za godinu dana 32 mesta. E, to je ono što je nesporno i to je ono što je jedna dobra karakteristika cele Vlade i predsednika Vlade, gospodina Vučića.
Replika, Nataša Vučković. Hoćete repliku ili po amandmanu?
Repliku. Dakle, meni je poznato kao i svim građanima Srbije, da se SNS potpuno neodgovorno bavi proizvođenjem raznih afera koje nemaju nikakv svoj kraj u sudovima, zbog toga što za njih nema pravnih razloga. Mi se nećemo time ovde baviti, ali hoćemo da se bavimo time kako žive građani Srbije. I, vi nas ovde prozivate da Vlada AP Vojvodine jeste odgovorna što građani Srbije, odnosno građani Vojvodine žive loše i žive sve teže. Vi ste na vlasti, dragi kolega, na ovaj ili ona način, četiri godine, i ono što mi svakog dana od vas slušamo jesu obećanja šta će se dobro desiti građanima, prvo je bilo u 2014. pa u 2015. sada već obećavamo poboljšanje u 2017, 2018. godini. Dakle, ono što slušamo iz dana u dan, je odlaganje onih obećanja koja ste dali pre tri ili četiri godine. Za to vreme građani žive sve lošije i njihov džep je sve prazniji i prazniji. Nikakve statistike i „Duing biznis“ liste tu ne pomažu. To svaki građanin i građanka ove zna, bez obzira da li živi u Vojvodini ili živi u Beogradu, ili u užoj Srbiji. Dakle, tu niti pomaže niti odmaže Pokrajina Vojvodina, s obzirom na to šta vi činite na nivou privrede, na nivou ekonomije ove zemlje. Što se tiče legitimiteta, mi smo osvojili izbore u pokrajini Vojvodina, kada su tamo bili pokrajinski izbori i to ćemo učiniti ponovo na predstojećim izborima. Mi ćemo takođe osvojiti glasove građana i imaćemo takođe uticaj na politiku u pokrajini Vojvodina.
Hvala. Replika, poslanik Zoran Babić.
Mislim da jedini proizvođači afera su oni koji su pravili aferu Bodru, i učestvovali u aferi Bodrum, kada je šef poslaničke grupe DS baš bio Bojan Pajtić, kada se glasalo iz Bodruma, pa se glasalo iz Atine, iz Soluna zapravo. Pa, su proizvođači afera oni koji su govorili o nekom prisluškivanju, bežali od poligrafa, a onda se ispostavilo da su slagali. Pa, su proizvođači afera oni koji su za Novu godinu, verovatno, nekom autoprojekcijom, ili prisećajući se svega onoga lepog što su radili na Brionima letos, pomislili i govorili kako je premijer Aleksandar Vučić u Dubajiu na dočeku Nove godine, a ispostavilo se su ponovo slagali. I, da ne govorim o svim onim aferama, od afere „smrt Pajtiću“ koju je SNS osudila, naravno, ali ne samo osudila već i pronašla odgovornog, a taj odgovorni je član DS. Ali, ću ja uvaženu moju koleginicu pozvati da obiđemo i Novi Sad i firmu „Dendi“, i u Vršcu „Merkator“, i Kikindi „Keramiku unika“, i u Novom Sadu „Ekotejp“, i „ZOBEX“ u Banatskim Karlovcima, i „FIGRAD“, i „Globus auto“, i „Radan inženjering“, i „Nedim“, i „Garant“, i „Frigo“, i „Jet company“, i o svemu onome o čemu ću govoriti danas i u narednim danima gde je režim Bojana Pajtića potrošio, oteo, proneverio novac svih građana Vojvodine. Ukoliko tamo pronađemo jednog jedinog zaposlenog, pronađemo jedan pogon, pronađemo ono za šta je dat novac, ja sam spreman da se nikadaviše ne kandidujem, ali bih želeo da vidim da li ste i vi spremni da konačno priznate da je vaš režim, režim u Vojvodini nekompetentan, korumpiran i kriminalan.
Hvala vam. Reč ima Nataša Vučković. Izvolite.
Sa velikim zadovoljstvom odgovaram na vaše primedbe o Bodrumu i odete u istoriju 2000. godine, 2001. godine, 2002. godina i tako dalje. Ali, uvaženi kolega, toliko ima pitanja koje bi mogli da postavimo u odnosu na politički istorijat, dakle, na političko iskustvo i na doprinos politički vaših kolega. Hajde samo da se pitamo, ko je to bio recenzent onih čuvenih knjiga o Karli Delponte? Ko je bio član pravnog tima za odbranu Vojislava Šešelja tokom prethodnih godina? Šta ste sve pisali u onim magazinima i novinama „Velika Srbija“ među kojima su mnoge vaše kolege bile. Dajte, malo da se vratimo, da postavimo pitanje o principijelnosti politike koju vodimo, a vi se vraćate stalno na 2000. godinu potpuno neosnovano. A tek kada bismo hteli da se vratimo u 90-te, ne bi kraja bilo, ali to nema svrhe jer ovi građani žive sve gore, žive sve teže, a mi se ovde dobacujemo raznim doskočicama ko je više kriv. Na vlasti ste četiri godine, podnesite izveštaj građanima Srbije zašto žive sve lošije i lošije. To je ključno pitanje.
Zoran Babić. Izvolite.
Podsetiću uvaženu koleginicu na njene reči juče kada smo govorili o raspravi u načelu. Rekla je nemojte da govorite više o budućnosti gospodine ministre, govorite o prošlosti. Evo, ja sam je poslušao, govorim o prošlosti, sada ne odgovara ni taj govor o prošlosti i onome šta se dešavalo nekada. Znate, ako bi sada govorili šta se nekada dešavalo, pa podsetiću vas i ne bih baš, nije primereno govoriti loše o jednoj političkoj opciji koja nije ovde pa ne može da vam odgovori, ali ta politička opcija je dala kvorum, odnosno pojedinci SRS u AP Vojvodine su dali kvorum da bi opstala Vlada Bojana Pajtića. Tada su vam bili dobri. Tada je bilo u redu, a sada vam ne valjaju. Ako bi gledali tu prošlost mogli bi da dođemo do Pala, do pečenja vola na Palama. I, ko je tada pekao vola? Ko je tada sekao pečenje? Ali, mislim da nije primereno zbog onih koji nisu tu, nažalost, koji ne mogu da odgovore, ali ovde smo da govorimo o budućnosti. Ovde smo da kreiramo budućnost. Vi nam branite tako nešto. Ali, ko god da je činio loše neka odgovara. Bojan Pajtić, režim DS, su činili loše zadnjih 15 godina građanima Vojvodine. To građani Vojvodine najbolje osećaju. To su rekli u 19 opština gde niste prešli cenzus. To su rekli u ostatku Vojvodine gde ste osvojili manje glasova nego što je republički prosek. To kažu oni ljudi koji svakoga dana žive pod takvim režimom u kojem mogu da opstanu samo firme koje su bliske Bojanu Pajtiću. Tamo glasaju ljudi i deca sa posebnim potrebama od kojih je uzeo milion i 200 hiljada evra, a ostavio ih bez Heterlenda. To je ono što opredeljuje i građane Srbije i građane koji žive u Vojvodini.
Zahvaljujem. Reč ima Nataša Vučković. Izvolite.
Hvala, predsedavajuća. Da bi građani razumeli o čemu razgovaramo i zašto me je kolega Babić podseća na ono što sam juče rekla. Ja sam povodom rasprave o Predlogu zakona o javnim preduzećima rekla Vladi Srbije, odnosno predstavniku Vlade Srbije u ovoj raspravi, da ova Vlada ne zna šta bi radila kada ne bi bilo budućeg vremena zbog toga što sada Predlogom zakona o javnim preduzećima obećava brda i doline, profesionalizaciju javnih preduzeća, departizaciju, depolitizaciju itd. Ali, da bi trebalo nakon dve,tri, četiri godine na vlasti da se bavi prošlim vremenom, odnosno da kaže uradili smo to, to i to, a naročito u ovoj oblasti Zakona o javnim preduzećima, zbog toga što je jedan zakon donet pre tri-četiri godine i Vlada je po tom zakonu imala obavezu da depolitizuje, departizuje, izabere direktore, dakle, na konkursima do, čini mi se, juna 2013. godine. To niste uradili po zakonu koji ste vi doneli. Vi ste na vlasti četiri godine. U tom kontekstu ja sam rekla da ova Vlada, da nema budućeg vremena i da nema mogućnosti da nam obećava šta ona to želi, kako vidi Srbiju u budućnosti, jer nema nikakvih rezultata i ne može da govori o prošlosti, ne bi imala šta da nam govori. Dakle, kolega Babiću, mi ovde treba da govorimo o amandmanima na Zakon o javnim preduzećima zato što su oni kvalitetni kako su podneti od strane cele opozicije i ovom raspravom mi onemogućavamo građane Srbije upravo da čuju kako mi konkretnim merama predlažemo da se poboljša ovaj Zakon o javnim preduzećima, što je ministar juče tražio u raspravi u načelu i mi smo obećali da ćemo u raspravi o pojedinostima dati konkretne predloge. Ja verujem da je u obostranom interesu da se pozabavimo tom raspravom.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Ko je prošlost, ko je sadašnjost, a ko budućnost ove zemlje, određuju građani Republike Srbije, niti to radim ja, niti je to pravo uvažene koleginice Vučković. Plašim se da zbog politike koja može da stane samo u jednu rečenicu, a ta politika je – mrzimo Aleksandra Vučića, da zbog takve politike polako zauzimate mesto u pluskvamperfektu, u davno prošlom vremenu, a građani Srbije će jako brzo već za dva meseca, moći da kažu ko je budućnost. Ubeđen sam da zbog svega onoga što smo radili na reformi našeg društva, na zaustavljanju sunovrata, na zaustavljanju tog stanja u kojem smo se nalazili, a to je stanje bankrota, državnog bankrota, zbog otvaranja poglavlja, zbog onih pomaka koje smo napravili na svim poljima, da će politika Aleksandra Vučića i SNS i dalje biti budućnost, ali tu budućnost će opredeliti građani Republike Srbije i mi ćemo to njihovo mišljenje ispoštovati. Za razliku, od Bojana Pajtića koji se grčevito do poslednjeg trenutka, iako nije prešao cenzus, iako ima 5%, nešto više od 5% podrške, silujući demokratiju on vrši vlast na krajnje nekompetentan korumpiran, kriminalan način. To je ono što ja ne mogu da razumem, što ne mogu da razumeju građani koji žive u Vojvodini. Da li smo napravili pomake? Da, jesmo, napravili smo pomake, za razliku od vašeg vremena kada je bilo dvodomno upravljanje javnim preduzećima kada su bili upravni i nadzorni odbori koji su služili samo za uhlebljenje vaših istomišljenika, kada vam nije bitan bio broj, samo je bilo bitno da bude neparan, koliko ćete njih udomiti u upravne i nadzorne odbore. Kada vam je bilo bitno kolike su to nadoknade, ovim zakonom se to jasno definiše.
Vreme. Reč ima narodni poslanik Nataša Vučković.
Mi smo, odgovorni ljudi, kolega Babiću i mi se politikom bavimo zbog toga što imamo program i zbog toga što predstavljamo građane Srbije koji taj program podržavaju. Mi se ne bavimo emocijama u politici i mi ne mrzimo Aleksandra Vučića. Nije to emocija koju smo gajili ni prema Slobodanu Miloševiću, koji je mnogo štete naneo ovoj državi, a nismo se bavili tim emocijama ni prema nekim vašim ranijim liderima, ali tu priču o emocijama, uneo je u politički život Aleksandar Vučić, time što želi da ga svi vole. To je ambicija koja nije prikladna jednom premijeru i mi ne razumemo zbog čega na taj način treba o politici da razgovaramo.
Molim poslanike da se malo vratimo na temu, ako je moguće, a ja neću sprečavati ovaj dijalog. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Priznajem gospođo predsednice, uneli smo emociju i ta emocija nas odvaja od bivšeg režima, a ta emocija je – volimo našu državu, volimo našu Srbiju, volimo građane Republike Srbije, više nego svoj džep, više nego lično bogaćenje, više od onoga što je vama bio prioritet. Tu emociju, nikada nemojte, nemate pravo da nam oduzmete. Ne želim da mi iko oduzme pravo da moju državu, moje sugrađane volim najviše na svetu i da želim da radim u njihovu korist, a ne u korist ličnog bogaćenja, onako kako je, pa makar i na štetu, dece ometene u razvoju, i dan danas radi Bojan Pajtić.
Po amandmanu, dr Aleksandra Tomić.
Poštovana predsedavajuća, poštovani ministre, kolege poslanici, predlagači insistiraju na zakonima i definicijama javni interes, nasuprot onome što je predlog zakona – opšti interes. Kada pričamo o opštem interesu, onda pričamo o opštem interesu svih građana Srbije, a kada u definiciji nađete javni interes, onda je to interes za zajedničko dobro. Pa, tako je to zajedničko dobro, kroz izveštaj revizora, državnog revizora za prošlu godinu, u AP Vojvodina, na član 4. rekao da su ključne nepravilnosti u reviziji, upravo one koje u iznosu od 1, 990 milijardi dinara, preuzetih obaveza, izvršene, a nisu u skladu sa važećim zakonskim i drugim propisima Republike Srbije. Kaže na strani devet – deo koji se odnosi na 159 miliona dinara, nije imalo validnu dokumentaciju kada govorimo o javnim nabavkama. Prema tome, javni interes neki shvataju kao zajedničko dobro, njih samih članova koji vrše vlast, a mi smatramo uopšte državni i javni interes svih građana Srbije i zbog toga ovakav predlog ne treba prihvatiti kada su u pitanju amandmani. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani, da bih dokazao koja je razlika između opšteg i javnog interesa, predlagači amandmana su želeli opšti interes da zamene javnim. To su napisali, a mislili su da to ipak zamene privatnim interesom. Kako to oni rade, ja ću sada da pokažem. Dakle, 1993. godine javni interes, opšti interes, posebno moj interes je bio da, neka izvinu ovi koji su bili radikali, da njihova preduzeća i SRS – SPS vodi svu vlast, ali je stranka bivšeg režima mislila drugačije. To je bio javni interes i oni spominju 90-te godine. Taj javni interes je bio njihov interes. Ovo je savez iz 1993. godine, i kao što vidite na fotografiji, tu je predsednik njihove stranke čvrsto pripijen uz Vojislava Šešelja. Poznati su građanima moji dueli 1990. godine sa Vojislavom Šešeljom. Ovi dueli su neke druge vrste. Ovo je bio neki javni interes, jer je privatni interes stranke bivšeg režima, da bi tada opstali na tržištu, moja stranka ostala mala, a njihova je bila velika, jer je javni interes pretvoren u privatni interes i zato oni misle da u amandmanu to ponovo ustanove. Evo, da ne bude zabune, ovo su pregovori u sedištu SRS. Ovakvu fotografiju i mene nećete naći, jer moj opšti javni interes je bio da smenimo tu stranku, da ne bude deo vlasti i da ne podržava Miloševića. Međutim, njihov javni interes, privatni interes je bio da odu u sedište i da pregovaraju o tome da podele vlast. Evo gledajte, na fotografiji je predsednik SRS Vojislav Šešelj, predsednik tadašnje DS Zoran Đinđić i generalni sekretar Aco Stefanović, u sedištu SRS. Da li je to bio javni ili privatni interes, evo još jedna fotografija koja svedoči o tome i da kažem da je realizovano, 1992. na 1993. godinu stranka bivšeg režima je u saveznoj Vladi Šešelj – Milošević imala dva ministra, gospodina Perišića i gospodina Grubača. Dakle, taj javni interes je vrlo brzo pretočen u njihov privatan interes, a danas oni najružniji spočitavaju, pa čak i meni, 1990. godine. Izvinite gospodo iz stranke bivšeg režima, vi ste se i te kako okoristili u 90 -tim godinama u savezu sa onima kojima danas nešto spočitavate. Ja sam poslednji kome to treba prebaciti. Ajde da vidimo šta je javni opšti interes. Da li neko zna šta je rufija? Nagradno pitanje – šta je rufija? Da li neko u ovoj sali zna? Ajde, ja sam poljoprivrednik, tvrdite da ništa ne znam. Rufija je onoga čega uskoro neće biti na Maldivima, zato što taj javni interes je da se tamo osnuje odbor stranke bivšeg režima, a rufija je nacionalna valuta Maldivske Republikei kada osnuju tamo odbor svoje stranke, stranke bivšeg režima, najverovatnije da rufije više biti neće, jer će biti najverovatnije akcija „očistimo Maldive“, kao što je bila „očistimo Srbiju“, a u poslednje vreme glasi „očistimo Vojvodinu“. Hvala.
Izvolite.
Poštovana predsednice, smatram da je obraćanjem poslednjeg kolege poslanika, povređen član 107. o povredi dostojanstva Narodne skupštine i da ste vi bili u obavezi da reagujete i prekinete. Ja sam na početku protestvovao na ovaj način sazivanja sednice u ovo doba dana, odnosno noći, ja vas molim da se ova rasprava, jer na vama je najveća odgovornost, ne pretvori u jedan novi rijaliti šou, kakav građani Srbije mogu da gledaju, na žalost, i u ovo vreme na nekim drugim kanalima. Mislim da ova Skupština to ne treba da bude. Na vama je odgovornost, vi jedini to možete da uradite u skladu sa Poslovnikom. Mi, drugi poslanici, ako krenemo da uvodimo red, kršićemo Poslovnik i mislim da nikome od nas neće ići na korist. Ja vas zato molim da, u skladu sa Poslovnikom i članom 107. i 27. i mnogim drugim članovima ovog Poslovnika, reagujete, da probamo ovu diskusiju da vodimo na primeren način i nadam se da više na ovaj način neću imati potrebu da reagujem. Hvala vam.
Zahvaljujem. Dejan Nikolić, izvolite. Želite po amandmanu, ili? (Dejan Nikolić, s mesta: Da.) Da. Izvolite.
Naravno po amandmanu. Dobili smo mi u parlamentu ovde i profesionalne mahače papirima, ali jedino besmislenije od toga je odgovarati na besmislene optužbe i navode. Dakle, želeo bih da se nadovežem malo i na ono što je govorila koleginica Tomić. Kada smo već kod DRI, pa možemo da pročitamo izveštaje iz javnih preduzeća od 2012. do danas. Recimo, jedanaestorici radnika povećane plate 30% više nego što je dozvoljeno. Koeficijent poslovodstva uvećan je 86% više nego što je dozvoljeno. Isplaćeno 6,3 miliona dinara na ime reprezentacije, više nego što je dozvoljeno. Dakle, ne reprezentacija od 6,3 miliona, nego 6,3 miliona više nego što je dozvoljeno, pa se postavlja pitanje šta su dogovarali na tim ručkovima i večerama, ako znamo da se govori o monopolskom preduzeću. Možemo da razgovaramo o tome. Nema nikakvih problema da veselimo narod sada ovakvim replikama, ali ne pristajem na taj dijalog u formi novinskih članaka. Ozbiljne amandmane smo podneli, ozbiljni zakoni su na dnevnom redu. Ministre, uključite se i prekinite ovu politikansku agoniju ovde.
Zahvaljujem. Na naziv iznad člana i član 2. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Jako plodna rasprava i svašta se čulo i postoje predstavnici svih društvenih grupa, možda čak i više nego što bi trebalo, ali to daje jedan kolorit celoj ovoj raspravi i sam ministar se uključio pa je i on počeo da pominje bivši režim - pa u naše vreme, pa kako je nekad bilo, pa sad će biti bolje. Evo, za informaciju gospodinu ministru, jeste, bili su i neki bivši režimi. Evo ja priznajem, bio deo jednog. To je bila 2003. godina i tad je NIS bila u srpskim rukama i ostvarila je profit i uplatila u budžet ono što je bilo neophodno, EPS takođe. Vratili smo Telekom u srpske ruke, otkupili smo ga kada ga je crveno crna koalicija, to su ovi što se sad ne sećaju da su bili radikali i ovi drugi što se sećaju ali baš ih briga, da su i tad bili u vlasti, prodali to bud zašto svojim italijanskim mafijaškim prijateljima. Pa smo mi to vratili. I taj Telekom je isto tad radio sa profitom i platio u budžet ono što sleduje budžetu. (Ninoslav Girić, s mesta: Gde si ti bio?) Čini mi se da čujem da neko pokušava da složi neko pitanje, pa ako je hteo da me pita gde sam ja tada bio – bio sam predsednik Vlade Srbije. (Aleksandar Martinović, s mesta: Kad si se rukovao sa Arkanom, gde si bio?) (Zoran Babić, s mesta: Pogledaj ovamo.) Kažite vi meni, po ovom članu se definiše šta je posao javnih preduzeća. Evo jedno ček pitanje. Da vidimo da li je to realno moguće da se reši ovim zakonom. Po kom zakonu, gospodine ministre, po kom zakonu EPS Srbije sada može da naplaćuje TV pretplatu za RTS, kada je registrovan samo za trgovinu strujom? Hajde da mi objasnite to i da li ste rešili to ovim zakonom ili bilo kojim drugim zakonom?
Vreme. Hvala. Reč ima narodni poslanik Balša Božović, podnosilac.
Zahvaljujem predsednice. Dakle, amandman je jednostavan – briše se. Gospodine Sertiću, želim da, kao ministra koji veoma često polemiše sa opozicionim poslanicima, da vas samo upozorim na to da smo ovaj zakon zbog njegove štetnosti predložili da se obriše u celini, dakle, svaki njegov član. Smatramo da ne može do kraja da se popravi amandmanima i mislim da su smetnje koje i sami znate u ovom zakonu toliko velike da se ne mogu otkloniti čak ni na neki način kada bi vi pristali da se više od 50% onoga što ste sada predložili izmeni. Ono što je za nas veoma indikativno jeste da je i ovaj zakon štetan zato što se desetine članova bave direktorima i bavi se u propalim javnim preduzećima gde republika Srbija štedi na nekim penzijama, štedi na nekim platama, a onda se taj novac sipa u propala javna preduzeća, gde se vi ovim zakonom bavite o tome koliko ti direktori propalih javnih preduzeća imaju prava, koliko su oni ti koji treba sutra da odlučuju o budućnosti i na neki način privrede cele Srbije. Koliko ti direktori koji su direktori najvećih gubitaša u Srbiji i najveće trošadžije budžeta, kućnih budžeta građana Republike Srbije, mogu da sutra očekuju određene pogodnosti. Mislimo da to nije ozbiljno i da ovaj zakon na ovaj način ne može da se bavi ovom tematikom, da ne kažem da je on i dalje posledica nekih veoma loših zakona iz 1996. godine, kada su u pitanju pre svega Zakon o javnim preduzećima u Republici Srbiji. Dakle, veoma je važno da na jedan sveobuhvatan i jedan veoma ozbiljan način pristupimo ovom problemu, a ne da se u desetinama članova bavimo isključivo pravima i obavezama direktora koji su najveće trošadžije kućnih budžeta u republici Srbiji. Zahvaljujem.
Reč ima Marko Atlagić.
Poštovana predsednice, poštovani gospodine ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, predlažem da se amandman odbije, pogotovo gospodina akademske čestitosti, iz razloga, ja ću, mogao bi ih 50 navesti, samo pet na brzinu da nabrojim. Zato što je nesvrsishodan, drugo – neracionalan, treće – bezvezan, četvrto – provocirajući, peto – negatorski i dalje da ne navodim. Opet u ovom članu 2. briše se, briše se itd, a to znači briše se oblast energetike, saobraćaja, da dalje ne navodim. Ono što je bitno, a to je da obrazloženje koje su predlagači dali, nema nikakve veze sa ovim, gospodine ministre, Zakonom o javnim preduzećima. Kada bi student akademske čestitosti pogledali ovo obrazloženje, garantujem, ni jedan ne bi rekao da obrazloženje ima veze sa ovim zakonom. Ako zaista i jedan njegov student bude rekao da ima veze, ja ću svoju diplomu dr nauka ovde iscepati pred tv kamerama. Zato predlažem da se amandman odbije. A gospođo predsednice, pošto smo čuli malo pre rečenicu da ova Vlada nije ništa učinila, dozvolite da ipak kažem tri – četiri rečenice, jer to je na neki način uvreda i za nas i dostojanstvo Narodne skupštine, ne samo za Vladu. Dozvolite tri, četiri rečenice. Pitam vas, gospodo iz opozicionih klupa, da li je ova Vlada Aleksandra Vučića konsolidovala javne finansije, smanjila budžetski deficit i povećala bruto društveni proizvod? Da li je ili nije, odgovorite mi večeras? Da li je ova Vlada Aleksandra Vučića stvorila povoljan ambijent i na Svetskoj biznis listi skočila sa 91. na 59. mesto, znači za 32 pozicije, što je najveći skok jedne zemlje u zadnjih devet godina? Da li je, gospodo, recite, probajte negirati, ova Vlada povećala ulaganja u investicije u 2015. godini na milijardu i 700 miliona evra, a vi ste proricali na svega 200? Da li je ova Vlada izborila u Unesko da Kosovo i Metohija ne bude članica, da li je ili nije? Da li je za vreme ove Vlade Aleksandra Vučića uspela se da se ne usvoji Rezolucija o Srebrenici, gde su Srbi proglašeni sa njom, bili na neki način, kao genocidni narod? Da li je ova Vlada uvela sankcije Ruskoj Federaciji? Dabome da nije. Probajte to negirati. Da li je ova Vlada Aleksandra Vučića smanjila nezaposlenost sa 26 na 17%, da li je ili, gospodo iz opozicije, nije? Da li je ova Vlada Aleksandra Vučića počela proizvoditi brodove? Evo, videli smo u Sremskoj Mitrovici neki dan jedan brod, a zadnjih 20 godina nije. Da li je ili nije? Da li je ova Vlada Aleksandra Vučića odlično predsedavala OEBS-om, što su priznale sve svetske sile? Da li je ova Vlada odlično rešila migrantsku krizu kroz Srbiju, što su priznale sve svetske sile i Ujedinjene Nacije? Hoćete li da još nabrajam? Mogu do sutra, ali mislim da nema smisla. Poštovana gospodo iz opozicije…
Poslaniče, molim vas o amandmanu.
Evo, završavam. Ovo je visoki dom u kojem mi večeras, evo, ovde diskutujemo. Mi smo prilikom polaganja zakletve rekli da ćemo govoriti istinu. Ja samo preporučujem sebi i vama svima, preslišajmo se malo da li govorimo gospodo iz opozicije istinu. Hvala.
Hvala. Na naziv iznad člana i član 2. amandman su podneli zajedno Goran Ćirić, Dejan Nikolić, Dragan Šutanovac i Vesna Martinović. Reč ima narodni poslanik Goran Ćirić.
Prethodna dva amandmana smo, gospodine ministre, podneli i čini mi se da ste priznali da je važno, ukoliko ih sada niste prihvatili, definisati u budućem zakonu i DS je stava da zaista treba definisati zakon o javnom interesu, u kome treba urediti javna preduzeća, razdvajajući infrastrukturu od operacija. Ovde smo dali amandman kojim vrlo precizno definišemo upravo ovu oblast, mnogo preciznije nego što je dato u članu predloženog zakona. Dakle, član 2. bi glasio – delatnosti od javnog interesa u smislu ovog zakona jesu delatnosti koje su kao takve određene zakonom u oblasti proizvodnje, prenosa i distribucije električne energije, proizvodnje i prerade uglja, istraživanja proizvodnje, prerade, transporta i distribucija nafte, prirodnog i tečnog gasa, prometa nafti i naftnih derivata, železničkog, poštanskog i vazdušnog saobraćaja, telekomunikacija, proizvodnje i nabavke naoružanja i vojne opreme neophodne za odbranu Republike, izdavanja službenog glasila Republike Srbije, informisanja, izdavanja udžbenika, korišćenje, upravljanje, zaštite i unapređenja dobara od opšteg interesa, vode, putevi, mineralne sirovine, šume, plovne reke, jezera, obale, banje, divljač i komunalne delatnosti. Dakle, vrlo precizno definisane oblasti. Pošto nemam puno vremena za analizu svake od ovih oblasti, ja bih pokazao na jednom primeru koliko je preciznije ova naša definicija, gde se u članu 2. kod vas kaže – i naoružanja i vojne opreme, a mi smo rekli – proizvodnje i nabavke naoružanja i vojne opreme neophodne za odbranu Republike Srbije, dakle, pre svega za odbranu Republike Srbije i interesa građana Republike Srbije, jer komercijalni poslovi u trgovini oružjem, po nama, nisu javni interesi. To jesu bitni poslovi za Republiku Srbiju i sve uposlene u toj oblasti, ali to ne mogu da budu javni interesi. Javni interes je bezbednost, sigurnost građana i odbrana, a to je ovde jasno definisano. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić.
Hvala. Dame i gospodo, pozivam da se amandman ne prihvati. Govorio sam malopre, napominjem i sada, sve zajedno kada se pogledaju ovi predlozi od strane predlagača, da se zameni pojam opšteg interesa sa javnim interesom nisu dobri i svi ti napori se završavaju upravo ovde, njihovim predlogom na član 2, odnosno za par minuta, kada budemo čuli da predlažu da se briše član 3, ali to je to, kraj, nema dalje. Time ne rešavaju problem koji bi mogao, recimo, evo u sledećem ogleda, da postoji isto pojam opšteg interesa i u članu 4, da postoji iznad člana 7. i u članu 7, da postoji u članu 9, članu 11, 14. itd, koliko hoćete. Dakle, ako hoćemo ozbiljno da se bavimo nečim što predstavlja zakon, molim vas, pročitamo ga do kraja, pa iznesemo predlog da se promeni svuda gde eventualno treba da se promeni, ne paušalno, ne delimično i svakako ne sa ciljem da pričamo nešto bez da ostvarimo odgovarajući efekat. Hvala.
Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić SDS, ZZS, ZS. Reč ima narodni poslanik Branka Karavidić.
Hvala. Članom 2. se definišu delatnosti od opšteg interesa i prvim stavom ovog člana pobrojane su te delatnosti od opšteg interesa i naša poslanička grupa nema primedbe na ovaj stav. Međutim, u drugom stavu kaže se – delatnost u smislu stava 1. ovog člana jesu i komunalne delatnosti, kao i druge delatnosti određene zakonom kao delatnosti od opšteg interesa. Naše je mišljenje i naš amandman glasi da se ovaj drugi deo rečenice briše i da stav 2. glasi – delatnosti u smislu stava 1. ovog člana jesu i komunalne delatnosti. Zašto smo mi stavili primedbu na ovaj stav 2. člana 2? Mislimo da je formulacija neprecizna, mislimo da daje mogućnost različitog tumačenja. Pitam vas, gospodine ministre, koje su to druge delatnosti koje se mogu svrstati u delatnost od opšteg interesa? Želela bih da mi razjasnite na koje delatnosti ste konkretno mislili, a ovde nisu navedene. Morate biti nedvosmisleni kod definisanja delatnosti od opšteg interesa, obzirom da se vršenje ovih delatnosti može poveriti društvu kapitala čiji vlasnik nije država i privatniku. Naše obrazloženje za usvajanje amandmana je razložno i argumentovano, te mi se čini da je vaše obrazloženje tipsko, obzirom da je slično onom koje ste dali na amandman kolega iz DS na isti član, odnosno svaki amandman koji se odbija ide uz argumentaciju da je Predlog zakona precizno definisao ovu odredbu zakona. Želela bih od vas da čujem koje su to delatnosti od opšteg značaja a nisu ovde navedene, a na koje ste mislili kada ste uveli ovu formulaciju? Zahvaljujem.
Reč ima ministar.
Vi ste dobili u vašem materijalu obrazloženje za predlog vašeg amandmana i ja ću ga ponoviti samo onako kako ste ga vi predložili da piše, a u njemu ću dati i odgovor zašto to ne možemo da prihvatimo. Dakle, stav 2. glasi – delatnost u smislu stava 1. ovog zakona jesu i komunalne delatnosti, kao i druge delatnosti određene zakonom kao delatnosti od opšteg interesa. Ukoliko bismo izbrisali taj deo nakon zapete, mi bismo ograničili mogućnost da sutra ukoliko neko ministarstvo predloži poseban zakon za određenu delatnost, da ne spada pod ingerenciju ovog Zakona o javnim preduzećima. Mi upravo želimo da sveobuhvatno i u širokom aspektu obuhvatimo sva moguća preduzeća koja će se baviti različitim delatnostima od opšteg interesa, kako bismo mogli kao država da ih mnogo bolje kontrolišemo i da njihov rad upućujemo ka jednom potpuno drugačijem organizovanju od svega onoga što je danas bilo. To je razlog zašto ne možemo da prihvatimo vaš amandman.
Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Poštovana predsednice, poštovani gospodine ministre, ovo što ste sada rekli je suprotno od onoga što ste napisali, jer vi u obrazloženju kažete da se ne prihvata, imajući u vidu da su Predlogom zakona precizno definisane oblasti od opšteg interesa, te da su usklađene sa oblastima koje su kao takve određene posebnim zakonima. Mi želimo upravo da ovaj zakon bude precizan, da obrišemo tu širinu o kojoj ste vi sada govorili, jer kada se ovoj Vladi, ovim nesposobnim ljudima koji vode Srbiju već četiri godine, da ta širina, onda dobijamo „Beograd na vodi“, onda dobijemo ugovore sa „Etihadom“, onda dobijamo razne druge prodaje magle od kojih građani nemaju nikakvu korist. Naša želja ovim amandmanom je da zakon bude precizan, da obuhvata tačno one oblasti koje su navedene, a ne ovo što je ministar sada govorio – hoćemo da imamo širinu. Koju širinu ministre? Šta je vama dovoljno da bude široko? Mi smo protiv takvih rešenja, jer smatramo da ostavljaju veliku mogućnost zloupotreba, korupcije i zato smo kroz ceo ovaj zakon predložili takve amandmane. Molim vas, vas i vaše saradnike koji pišu ova obrazloženja, da usaglasite priče, jer vi ste sada rekli jedno, a napisali ste drugo, ali to je manir ove Vlade. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Baš u rečima prethodnog govornika se pokazuje sva razlika u našoj politici. Za razliku od vremena kada je JAT imao najdalje destinacije, do kojih je uspeo da leti, do Podgorice ili Sarajeva, mi imamo Budimpeštu, mi smo sada ponosni na „Air Srbiju“, koja će već od juna meseca da leti i za SAD i letećemo iz ovog dela Evrope ka Njujorku. Hvala vam na tome što ste to primetili… (Marko Đurišić, s mesta: Jesi li ti taj?) Hvala vam što ste to primetili, ali ne morate taj animozitet, i to što ste pokazali svoju nesposobnost da takvu jednu kompaniju dovedete na ovakav nivo na kojem jeste…
Nemojte dobacivati, molim vas.
To je sve manir, gospođo predsednice. (Marko Đurišić, s mesta: Na ove gluposti čovek mora da odreaguje.)
Budite gospodin, nemojte dobacivati.
Razumemo se, gospođo Gojković, ali nervoza, politička mržnja ne leči se dobacivanjem i ovakvim stvarima kojima smo izloženi već protekle dve godine u sali Narodne skupštine. Ponosni smo i na „Beograd na vodi“. Za razliku od onih starih brodova koje je hvatala korozija i rđa, onih udžerica u kojima su ljudi živeli u krajnje nehumanim uslovima, u onim stvarima koje nisu bile lice Beograda… Mi smo ponosni što će na taj način na tom prostoru Beograda, Beograd dobiti jednu novu sliku, jednu sliku moderne, evropske metropole. Za razliku od onoga gde ste okretali glavu i od tih udžerica i od tih starih brodova i od ljudi koji su tamo, nažalost, živeli ili obavljali neke delatnosti, sada je Beograd dobio jedno savremeno šetalište, dobio je temelje novog Beograda, temelje prvih kula koje će izaći iz zemlje sa prvim prolećnim danima, jer se radilo i tokom zime. Sada kada niste bili sposobni da tako nešto uradite, ne na prostoru „Beograda na vodi“, gde niste bili sposobni da uradite ni na deset ari placa… (Marko Atlagić, s mesta: Prokop.) …gde niste mogli da završite Prokop, zahvaljujem se, gospodine Atlagiću, zato što ste me podsetili, ni posle 40 godina. Sada vam ne odgovara što se radi, što se razvija, to je vama nekompetentno, a kompetentno je to što ste punili vaše džepove, a zaustavljali rast naše države. To je razlika između naših politika, to je razlika između politika i zbog toga ćemo mi izaći pred građane Republike Srbije politikom budućnosti, politikom razvoja za razliku od vas koji izlazite politikom mržnje i ništa drugo. Šta možete drugo da ponudite? Imali ste priliku deset, dvanaest godina. Imate priliku i sada u Vojvodini da pokažete, pa ste pokazali samo afere, ništa drugo. Za razliku od Vlade Aleksandra Vučića koja ima iza sebe rezultate, ti rezultati su merljivi napredovanjem naše na Duing biznis listi, otvaranjem prvih poglavlja i svim onim stvarima koja znače reformu našeg društva. To što ne volite napredak svoje države, ne mora da znači da sve ono što radi i „Air Srbija“ i Aerodrom Beograd, druga javna preduzeća i ono što se radi u okviru „Beograda na vodi“, ne možete i nemate pravo da predstavljate kao loše.
Izvolite, poslaniče. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Naravno, građani mogu da vide rezultate rada ove Vlade na svakom koraku. Mogu da odu da vide pistu od auto-puta otvorenu pre dva meseca, a koja sada izgleda kao da su Turci orali zemlju. Tako izgledaju autoputevi koje vi otvarate. To je slika Srbije. Mogu da vide te temelje koje ste napravili i promotivni štand, gde je luksuzan restoran napravljen. To je jedino što ste napravili. Možete da otvorite muzej maketa koje ste napravili za ove četiri godine. Mogu metar pruge koju ste napravili građani da vide, a mogu da otvore svoj džep i da vide šta imaju danas, a šta su imali pre četiri godine, da vide u kakve škole idu deca. Jedino ste umeli da okrečite Prokop, pa svaka vam čast. Svaka vam čast! Veliki je to uspeh. Za 25 miliona dolara iz kuvajtskog fonda, koje niste vi dogovorili, nego neko ko je bio na vlasti pre vas. Gde god čovek da se okrene u ovoj Srbiji propada. Duing lista, pa pročitajte. Ima tamo jedna zvezdica na toj Duing listi. Kaže da je Srbija napredovala devet mesta, jer je promenjena metodologija računanja. Pogledajte to. Svako pismen može da pogleda, ali samo mora da zna dva pisma da bi mogao to da pročita, što je izgleda nekima problem ovde večeras i danas. Ja se jako radujem što su izbori i, videćete, na tim izborima neprijatno ćete se iznenaditi. Radujte se samo. Ti koji su raspisivali izbore, radujući se, uvereni u svoj uspeh, budili su se u agoniji noć posle izbora.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Ja se radujem izborima i uvek ću se radovati kada pitamo građane Srbije kakvo je njihovo mišljenje. Tome se radujem, a vi što vam ne odgovara što bežite od mišljenja građana, šta da vam radim. Ako smo mi okrečili, znači da vi niste uspeli ni da okrečite. Bar smo okrečili. Okrečili smo, a vi niste ni to uradili. Sa druge strane, nikako ne mogu da zaboravim one antologijske scene političkog manekena, bivšeg predsednika države, kako obilazeći obilaznicu oko Beograda, onako stručno čučne, pa provera prstima tvrdoću asfalta. Pazite, to je antologijski kako se to stručno proverava. Zamislite te antologijske scene bivšeg predsednika države koji se slika pored dva bagera, ibarske magistrale, pa kaže – gospodo, evo ga haj vej. Sutradan od haj veja ostaje samo haj, jer su se pomerila i ta dva bagera. Kažite koliko ste kilometara autoputa napravili? Pa i neka imaju neku rupu, ali koliko ste kilometara autoputa napravili? Šta je sa Koridorom 10, šta je sa Koridorom 11? Koridor 11 ste pravili iz njive u njivu. Znate, u jednoj njivi se napravi jedno stotinak metara puta, pa onda imate desetine kilometara njiva, pa opet tamo neki asfalt. Uglavnom, to ničemu nije služilo. Ni imovinsko-pravne odnose niste rešavali. Koliko smo morali penala da plaćamo? Bogu hvala da smo imali razumevanje i od Azerbejdžana i drugih izvođača radova, pa da te penale nisu naplatili, baš zbog vašeg lošeg ugovaranja. Ni ugovor niste mogli da napravite kako treba, a kamoli da napravite neki kilometar autoputa. Sada, zbog te političke mržnje, koju ja ne mogu nikako da razumem, ne žele, jednostavno, najviše bi voleli da oni oru i da podižu taj asfalt, a ne da se taj asfalt stavlja, pa ma ko da je na vlasti. Ako razvija moju zemlju, ako gradi moju zemlju, reći ću svaka čast, ostaće za neke buduće generacije. Zašto vam je krivo zbog napretka? Ljudi, to je i zbog vaše i zbog naše dece, to je zbog svi. Taj „Beograd na vodi“ neću ja odneti kući, niti će bilo ko odneti kući. U tom „Beogradu na vodi“ će se raditi, radiće građevinska operativa cele države. Neko će doći, kupiće stan, kupiće poslovni prosto, neko će da radi u tom „Beogradu na vodi“. Tim letom za Ameriku, posle koliko godina? Koja zemlja u okruženju ima direktne letove za Ameriku, od Istambula do Beča? Jedini je Beograd. (Aleksandra Jerkov, s mesta: Mađarska.) U redu, i Mađarska prihvatam. Ali, doći će neko u Beograd da bi odleteo za Ameriku, potrošiće i neko će da zaradi od svega toga. Zašto mrzite napredak države, zašto vam ne odgovara napredak države na toj biznis listi? Ja bih prvi aplaudirao da ste po bilo čemu napravili napred, ali to što niste pokazali sposobnost da napravite napredak nemojte da mrzite one ljude koji napredak čine ma koliko teško bilo. Ako se neko trudi, ako neko vuče napred zašto vam je jedini posao da spotičete, da stavljate prepreke, izmišljene prepreke? Zbog koga? Da li će vama biti drago ako nešto propadne u našoj državi? Zbog čega će vam biti drago? Ko će imati koristi od toga? Ljudi, zar mislite da građani Srbije koji sada ovo gledaju su srećni, da li će gospodin Đurišić meni zadati neku ranu ili ću ja njega raniti, verbalno naravno? Ne, neće, od nas traže odgovore, traže rešenja, traže napredak i očekuju bolji život, a šta mi ovde radimo? Navijamo da se nešto sruši, navijamo da se otvori rupa na putu. Super. Ko će imati koristi od svega toga? Ako mislite da je to vaša korist, u redu je ali to više govori o vama nego o nama, bez obzira na prepreke, bez obzira na izazove, bez obzira na sva spoticanja na koja ste izgleda jedino spremni, mi ćemo i dalje vući napred. Bez obzira na teškoće, mi ćemo i dalje napredovati i na toj biznis listi i na otvaranju poglavlja i na svemu onome čemu smo bili posvećeni u prethodnom periodu, ali i u budućnosti. Građani Srbije su jedini merodavni da kažu šta misle i koga žele i to ćemo uvek poštovati.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, povreda Poslovnika.
Dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram član 107. koji je grubo prekršen od strane gospodina Marka Đurišića. Poštujem pravo svakog poslanika da zna ili da ne zna istorijske činjenice, da zna ili da ne zna srpske epove, srpske narodne pesme kako hoćete, ali mislim da je gospodin Marko Đurišić nepravedno optužio Turke rekavši da su Turci orali drumove, što je apsolutno netačno. Po narodnom predanju, po narodnoj istoriji, po narodnim pesmama Marko je orao drumove, a Turci su gazili oranje. Prema tome gospoda poslanici imaju pravo da navijaju za rupe, ali ja ipak navijam za put i mislim da su Turci nepravedno okrivljeni. Toga nije bilo od kada se bivšem predsedniku krava oštenila. Hvala.
Ne može poslanik da povredi Poslovnik. Ako sam ja u pitanju, shvatila sam da je on to više kolokvijalno iz narodnih pesama preuzeo, tako da nisam smatrala da je Marko Đurišić želeo da uvredi bilo čime državu Tursku. Jel se slažete? Da ne glasamo ipak o tome. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić, replika.
Jeste, pridružujem se izvinjenju Turcima. Naravno, nisu oni orali. Ali, ja ne znam ko je orao put na Koridoru 10, možda da se predsednik Vlade kada je išao da otvara tu pistu, savio i on pa pipnuo dole, shvatio bi da to nije asfalt što je bilo dole, nego nešto drugo, jer taj zadnji sloj nije stavljen, ali je moralo zbog propagande, zbog izbora da se otvori taj auto-put tada. Da dođe 200, 300 pripadnika SNS sa zastavama i da se napravi priča kako se u Srbiji nešto radi. Što se tiče puteva gospodo, za četiri godine od 2008. do 2012. godine 180 kilometara auto-puta u Srbiji je završeno, a za to vreme je svaki kilometar auto-puta koji je završen od 2012. do ovog dana današnjeg za to vreme svi ti kilometri su u to vreme projektovani, obezbeđeno finansiranje, završene eksproprijacije. Voleo bih da čujem koji kilometar, metar, santimetar auto-puta je dogovoren u poslednje četiri godine, novog auto-puta. Da, možda je išao iz njive u njivu, ali šta ste vi uradili za četiri godine, da spojite auto-put od Ljiga do Beograda, da spojite Pojate i Preljinu, auto-put da napravite, da krenete da projektujete, obezbedite finansiranje, bilo šta da auto-put od Preljine završi na granici sa Crnom Gorom. Jednu jedinu stvar navedite, jedan jedini metar auto-puta. Otvarate fabrike dogovorene 2011, 2012. godine. Koju ste to fabriku dogovorili u ove četiri godine? Dogovorili, a ne otvorili ?
Samo nemojte da vičete.
Neki ne čuju. Ovde je bilo zamerki da se ne čujemo, ja olakšavam vama i drugim poslanicima da razumeju šta govorim. Hvala.
Hvala što ste mi objasnili. Nadam se da ćete sada usvojiti vašu preporuku od pre sat vremena, da malo diskutujemo i o amandmanima zakona. Lično ste me zamolili, sada ja molim vas da se ipak vratimo na amandmane. Na naziv iznad člana i član 3. amandman u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević, zajedno narodni poslanici Balša Božović i mr Aleksandra Jerkov i zajedno narodni poslanici Goran Ćirić, Dejan Nikolić, Dragan Šutanovac i Vesna Martinović. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević.
Poštovane dame i gospodo, uvažena predsednice gospođo Gojković, saglasan sam sa vama, red je da pre svega narodne poslanike SNS pozovemo ovde na jedan ozbiljan pristup u raspravi o našim amandmanima, što do sada nije bio slučaj, a ja sudim tako na osnovu njihovih nastupa oko prethodnih amandmana. Mi smo podneli amandman na član 3. Predloga zakona koji se tiče definisanja pojma javnog preduzeća i drugih oblika organizovanja. Poštovana gospodo, ministar nam je odgovorio, kaže – ovaj amandman ne može da se prihvati zato što ne postoje obrazloženi razlozi za predloženi amandman. Onda mu se pridružio u argumentaciji narodni poslanik profesor Atlagić koji je rekao da će da raspara svoju doktorsku diplomu ukoliko se pokaže da neka stvar koju je on pomenuo nije tačna. Ima jedna stvar koju je on pomenuo, a da nije tačna, da naše obrazloženje ministre Sertiću čini 85 reči. Nije, evo gospodin Bečić neka kaže ovde, on je potpredsednik.
Da li ćete malo o amandmanu.
O amandmanu gospodine Bečiću.
Pričate broj reči i ostalo a ne pominjete amandman.
Evo, amandman na član 3. koji smo podneli, za koji je gospodin Sertić rekao da nema obrazloženje, a za koji je gospodin Atlagić da čini 85 reči, ima tačno gospodine Bečiću 345 reči. Sada bi trebalo da se pročita tih 345 reči poštovana gospodo ja očekujem da će gospodin Atlagić sada da ustane i da kažem rastavi svoju sašivenu doktorsku diplomu, budući da sam ja sada povodom ovog amandmana gospodine Bečiću …
Loš pokušaj da izazovete replike. Dajte molim vas o amandmanu. (Vladimir Pavićević, s mesta: Vi gospodine Bečiću očigledno da niste čitali naš amandman i obrazloženje. Zašto gospodine Bečiću? Red je bio da se pročita. Ja sam čitao sve. Hvala.) Upravo zbog toga vas i opominjem, zato što sam pročitao vaš amandman i niste rekli ni jednu reč iz tog amandmana. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić, replika.
Poštovani potpredsedniče, ovde ću javno i otvoreno, pošto me prethodni govornik gospodin akademska čestitost, gospodin Pavićević prozvao i rekao neistine, još jedanput ponavljam, ako sam rekao, molim vas pogledajte stenograme, da ima 85 reči ono što je naveo, a rekao je to gospodin Pavićević, ja ću večeras, ponovo kažem pred građanima isparati svoju diplomu. Dakle, nisam ja to rekao. To nisu moje reči, nego gospodina Rističevića. I još jedanputa ponavljam, ako ima obrazloženje amandmana na član 1. koje je dao, i 2., ikakve veze, ponovo kažem da ću isparati diplomu. Ponavljam, gospodine potpredsedniče Bečiću, nisam ja rekao, grubu je neistinu izneo 85%, reči, nego gospodin Rističević. To su čuli građani, to su čuli ovi narodni poslanici. Tražim da mi se gospodin akademska čestitost izvini ako ima bar malo akademske čestitosti u sebi.
Zahvaljujem. Reč im narodna poslanica mg Aleksandra Jerkov. Izvolite gospođo Jerkov.
Zahvaljujem gospodine potpredsedniče. Pa ne valja vam zakon, gospodine Sertiću.Loš vam je zakon, zato vam je loš i ovaj član 3, zato predlažemo njegovo brisanje. Što bi rekao gospodin Atlagić - bezbezan je. Mislim da je to reč koju je on upotrebio za naše amandmane. Takav vam je i zakon. Vi naravno smatrate da ovaj naš amandman ne treba usvojiti, smatrate da ovaj član zakona treba da ostane, baš kao i zakon, ali vidite šta je problem u njemu. Vi ovde govorite da su javna preduzeća ona preduzeća koja obavljaju delatnost od opšteg interesa, a ne vidite problem u tome, gospodine Sertiću, što imamo javna preduzeća u kojima je tajna kolike plate imaju ljudi koji ih vode. Mi imamo javna preduzeća u kojima je tajna gde ti ljudi plaćaju porez. Mi imamo javna preduzeća u kojima je tajna koliko građane Srbije koštaju te plate. Imamo javna preduzeća u kojima je tajna kako ta preduzeća posluju i dalje smatrate da je uredu govoriti o nekakvom opštem interesu kada se radi o javnim preduzećima, a pristali ste, gospodine Sertiću, na dogovor u kojima tako važne podatke proglašavate tajnim. Kada smo govorili o Železari Smederevo vi kažete - vama ugovor zabranjuje da se objavi da li je istina da ti ljudi imaju mesečne plate nekoliko stotina hiljada evra. Zašto ste potpisali takav ugovor gospodine Sertiću? Pa, to je preduzeće koje se finansira iz budžeta Republike Srbije. To je preduzeće koje finansiraju građani Republike Srbije svojim smanjenim platama i penzijama. Kako ste mogli da dovedete menadžment koji košta više stotina hiljada evra mesečno građane Republike Srbije tvrdeći da će za šest meseci on da doživi nekakav uspeh, da će Železara izaći iz problema, a mi imamo situaciju da je Železara u sve većem minusu? I onda ono koji vode Železaru kažu - to je državni udar. Ne kaže se državni udar, nego se kaže kolike ljudi imaju plate koje ste vi doveli i proglasili njihova primanja tajnim.
Reč ima ministar. Izvolite gospodine ministre.
Pretpostavljam da, poštovani poslanici, svi vi kada dobijete zakon bi ste trebali da pročitate sve članove, da se upoznate sa tematikom, da znate nešto malo ili ako nemate vi direktno informacije ili znanje iz vašeg obrazovanja, da pitate nekoga od kolega, šta su javna preduzeća, šta su druga vrsta preduzeća, kako šta funkcioniše ako govorimo o ekonomiji. Poslanica je malo pre spomenula član 3. u kome ni na koji način se ne definiše ništa od onoga što je malo pre spominjala, pričala. Imamo posebno zakon, o kome ćemo pričati, u kojem smo definisali određene stvari vezano za Železaru Smederevo, a samo da vas informišem, da bi ste znali za ubuduće, Železara Smederevo nije javno preduzeće i ne finansira se iz budžeta Republike Srbije. Hvala vam.
Zahvaljujem se. Reč ima šef poslaničke grupe SNS, narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite gospodine Babiću.
Pa, nije tajna da je u periodu od 2006. do 2012. godine rashod na ime plata zaposlenih u AP Vojvodine veći za ravno milijardu dinara. Milijardu dinara je otišlo na striktno i samo stranačko zapošljavanje podobnih kadrova DS i to ne možete da kažete – pa, znate vi sada nešto izmišljate. Pa, pogledajte budžete AP Vojvodine, pa pogledajte rashod za zaposlene od 2006. do 20012. godine milijardu dinara. Poštovani građani Republike Srbije, milijardu dinara je otišlo za stranačke aktiviste DS. Milijardu dinara i to nije nikakva tajna, da bi bio u stilu prethodne govornice, koleginice. Međutim, ne bih želeo ni da ostanem da nisam odgovorio na sva pitanja. U periodu od 2008. godine do 2012. godine, ja sam tu zaista zahvalan i kolegama iz „Koridora Srbije“, i iz „Puteva Srbije“ i iz ministarstva koji su mi dostavili podatke da je godišnje u tom periodu od 2008. do 2012. godišnje pravljeno i izgrađeno do 10 kilometara autoputa, do 10 kilometara autoputa godišnje. Godine 2015.završeno je 64,2 kilometra autoputa. Za godinu dana 64,2 kilometra autoputa. Godine 2016, ove godine planiramo završetak 107 kilometara. Naredne godine 49 kilometara, pri čemu će u potpunosti biti završeni pravci prema Makedoniji, prema Bugarskoj i potez Ljig-Preljina. To su naši rezultati. Dakle, 64,2 kilometra autoputa za godinu dana za razliku od vaših jadnih 10 kilometara, ali ja sam vam zahvalan i na tih 10 kilometara pa makar iz njive u njivu, što kaže koleginica Rakić potpredsednica Odbora za infrastrukturu i građevinu, koja ove podatke izuzetno dobro poznaje, što znači da smo eto 6,4 puta bolji od onoga što ste vi radili i zbog toga nemojte tih 6,4 puta bolje rezultate tako sa takvom mržnjom prihvatati jer ja te minorne vaše rezultate prihvatam i kažem – hvala vam i na tih 10 kilometara, ali zbog toga ovih 64,2 kilometara autoputa izgrađenih u 2015. godini zaslužuju poštovanje, prvenstveno oni koji su danonoćno radili, oni zaposleni i u „Putevima Srbije“ i u „Koridorima“, oni ljudi koji su bili direktni izvođači. Nije lako leti, nije lako pružati taj asfalt na visokim temperaturama. To su ljudi koji rade izuzetno težak i odgovoran posao. Prvenstveno njima hvala, a onda i Vladi RS i državi Srbiji.
Zahvaljujem. (Aleksandra Jerkov, s mesta: Replika ministru.) Gospođo Jerkov, po amandmanu? Ministar vas nije pomenuo. (Aleksandra Jerkov dobacuje.) Nije pomenuo, on je zamolio poslanike da pažljivo pročitaju zakone i ako nemaju mogućnost, nisu stručni za tu oblast da traže pomoć, da se upute u to. Tako da vas uopšte… Čak je rekao – poslanike, a poslanika koji je govorio. Tako da vas molim, znate moje pravilo da samo ako ste imenom i prezimenom pomenuti možete da, da ja tako tumačim Poslovnik, osim ako ste vređani, a to u ovom slučaju nije bilo. Znači, ta pogrešna tumačenja izlaganja to, pogotovo kod ovako velikog broja amandmana. (Jovan Marković dobacuje.) Gospodine Markoviću, gospođica Jerkov to vrlo vešto radi i sama. Ne morate da bude advokat, da se ubacujete, dobacujete i da kršite Poslovnik. Nema potrebe gospodine Markoviću. Vi ste uljudan čovek, bili predsednik opštine. Nemojte da se tako ponašate kao što sada to radite. (Aleksandra Jerkov, s mesta: Po amandmanu.) Po amandmanu gospođice Jerkov. Izvolite.
Prihvatam gospodine Sertiću da Železara nije javno preduzeće, ali možete da mi kažete, pošto se ne finansira iz budžeta, nego iz Fonda za razvoj, da mi kažete samo čije su to pare u Fondu za razvoj i kada to odgovorite, a onda odgovorite molim vas – koliku platu imaju i gde plaćaju porez, jer to u Fondu za razvoj su pare građana. Verujte, njima je svejedno da li ste napravili igru reči, jer pare su njihove i u jednom i u drugom slučaju i krijete kolike su im plate i gde plaćaju porez i u jednom i drugom slučaju.
Ja bih zamolio poslanike da se stvarno vratimo na amandman koji je predmet rasprave. Ako vama nije jasno po kom amandmanu mi sada raspravljamo, ako nemate pred sobom amandmane, ja ću svaki put da pročitam amandman, ako vam je to zadovoljstvo. Znači, neću dopustiti od ovog trenutka da se govori van amandman koji je predmet rasprave. Zahvaljujem se. Da li po amandmanu neko želi da govori? Izvolite, gospodine Rističeviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja ću probati da objasnim zašto predlagač traži da se briše sve oko javnog preduzeća, oko opšteg interesa. Ponavljam, oni su imali javni interes koji se svodio otprilike na privatni biznis. Pa, da objasnim. Gospodi će to biti vrlo jasno. Pre privatizacije NIS-a, kada je bio u javnom interesu, odnosno u njihovom interesu, beše 2008. godina, ministre, iskazao je gubitak od osam milijardi. Gubitak od osam milijardi NIS. To je bila protivvrednost oko 10 miliona evra, ako se ne varam. Tako, osam milijardi, to je najmanje 10 miliona evra. Dobitak koji je posle privatizacije ostvarivan, a da budemo iskreni, NIS nije prodala SNS, niti ova većina, nego neka druga većina koja sada na tome prigovara, dobitak je sledeće godine bio 50 milijardi, što je bilo negde preko 500 miliona evra, ako se ja ne varam. Sada mi nije jasno kako se to desilo i pod kojim okolnostima, pa bi ovi predlagači amandmana trebali da nam objasne da li je taj javni interes bio da prazne naše džepove, da pune svoje džepove i da naprave gubitak? Tamo gde je trebao da bude dobitak pola milijarde, da naprave… (Marko Đurišić, s mesta: Je li ovo tema?)
Gospodine Đurišiću, ja ne mogu da čujem gospodina Rističević, jer čitavo vreme dobacujete. Ako gospodin Rističević ne govori o temu, ja sada ne mogu ništa da čujem, jer čitavo vreme iz poslaničke grupe DS i od strane vas dobacuje se i stvara se buka u sali. Dopustite da čujem ono što govori gospodin Rističević.
Moje pitanje je vrlo jasno – koliko se to kralo iz NIS-a, kada je posle privatizacije dobitak bio 500 miliona evra, a pre toga je ostvarivan gubitak? Prema tome, ja tvrdim da je stranka bivšeg režima, umesto javnog interesa, imala privatni interes, da je praznila džepove građana, a punila svoje. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Neđo Jovanović. Izvolite, gospodine Jovanoviću.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Uvaženi ministre, ja imam razumevanja za ocene amandmana onako kako su dati i sa obrazloženjima u izveštaju koji je Vlada dala, ali ću učiniti još jedan napor da vam skrenem pažnju na možda i neke dodatne činjenice i okolnosti koje bi možda kod vas promenile mišljenje kada je u pitanju amandman koji je predložila poslanička grupa SPS, a koji sam ja potpisao. Podsećanja radi, u načelnoj raspravi ukazao sam na nešto što ni u kom slučaju ne može da se ignoriše i na činjenice koje ne mogu da se dovode u sumnju. Radi se o preduzećima koja faktički postoje, preduzećima koja u faktičkom smislu reči imaju osnivače, gde se kao osnivači legitimiše više jedinica lokalnih samouprava. Radi se o preduzećima koja, između ostalog, obavljaju delatnosti od opšteg interesa. Radi se o preduzećima koja imaju pravni status javnih preduzeća. Radi se o preduzećima koja u obavljanju svoje delatnosti pokrivaju ogromne površine, i po nekoliko hiljada kvadratnih kilometara. Naveo sam u načelnoj raspravi da jedno preduzeće obavlja delatnost na teritoriji od 5300 kilometara kvadratnih, da pokriva teritoriju čak blizu 10 jedinica lokalnih samouprava. Međutim, ovo preduzeće nije podvedeno pod zakonsku normu. U obrazloženju koje sam dobio kada je odbije amandman poslaničke grupe SPS, čiji sam ja potpisnik, stoji da je ovo pitanje regulisano drugim zakonom. Nažalost nije, zato što se radi o javnom preduzeću. Mi ćemo posle regionalnih deponija, uvaženi ministre Sertiću, imati nova preduzeća koja će takođe obavljati delatnost od opšteg interesa. Imamo ih već sada. Posle deponija, to su reciklažni centri. Ako Bog da, i Vlada na tome radi, biće i spalionice, biće i termoenergane, biće sve ono što opet potpada pod javni interes i sve ono što se u okviru javnog interesa može vezati za delatnost upravo ovakvih preduzeća. Ja moram da skrenem pažnju da, imajući u vidu da Zakon o javnim preduzećima ne prepoznaje ova preduzeća, barem ne u smislu njihovog ustrojstva, barem ne u smislu konstituisanja njihovih organa i tela, barem ne u smislu imovinske strukture tih preduzeća, onda imamo problem nedostatka zakonske regulative. Pravni sistem, pošto sam pravnik, to moram da kažem, ni u kom slučaju ne dozvoljava improvizacije, ne dozvoljava voluntarizam, a ovde voluntarizam postoji iz jednostavnog razloga što oni koji upravljaju ovim preduzećima imaju želju i volju, ali nemaju zakonski okvir pod koji mogu da podvedu način izbora direktora preduzeća, imovinsku strukturu u okviru kapitala preduzeća i svega ostalog što muči ova preduzeća regionalnog karaktera. Znam da vi imate jedan širi opseg posmatranja, da vam je poznato da nisu samo preduzeća u ovakvom statusu, imamo i javne ustanove koje takođe u okviru svojih delatnosti pokrivaju veliki deo teritorije Republike Srbije. Imamo u Zrenjaninu javnu ustanovu kulturnog tipa, koja pokriva poprilično veliki broj opština. Takođe se postavlja pitanje zakonske regulative. Mislim da ovakav pristup koji ima Socijalistička partije Srbije i poslanička grupa Socijalističke partije Srbije, kada je u pitanju ovaj deo zakona, podrazumeva samo jedan jedini cilj, da javna preduzeća koja faktički egzistiraju kao regionalna preduzeća negde moraju biti sistematizovana. Po prirodi stvari koje se vezuju za status takvih preduzeća, najlogičnije je da budu sistematizovana u odredbama Zakona o javnim preduzećima, imajući u vidu činjenicu da sva ta preduzeća imaju u svom nazivu prilikom upisa u Agenciji za privredne registre upravo ovakav naziv – javna preduzeća čija je delatnost obavljanje poslova od opšteg interesa. Moram samo da podsetim da je pravni sistem jedna celina neprotivrečnih normi, međusobno usklađenih, koje u ovoj situaciji moraju da postoje kada se tiče ovakvog osnivanja, ustrojstva i daljeg razvoja javnih preduzeća koja, kako sam naveo, imaju isključivo regionalan karakter. Molim vas da uvažite apel onih koji u tim preduzećima trenutno rukovode, to je njihova upravljačka strukturu, koji su postavili niz pitanja kada su i tražili mišljenja od resornih ministarstava, počev od činjenice kako ustrojiti osnivački akt. Mi smo amandmanima ovde već naveli mogućnost da osnivački akt u toj situaciji mora da bude ugovor i ne može biti ništa drugo, jer ugovor potpisuju svi oni koji participiraju u osnivanju preduzeća, a osnivači su jedinice lokalnih samouprava, najmanje dve. Naravno, ima ih u konkretnom slučaju i više. Da bi se taj ugovor moga zaključiti, logično je da svaka jedinica lokalne samouprave na nivou odlučivanja skupštine jedinice lokalne uprave, jer je to isključivo u nadležnosti skupštine, donese odluku o osnivanju regionalnog preduzeća i na osnovu odluka skupština jedinica lokalnih samouprava se može doneti, odnosno zaključiti ugovor, u kome će sve potpisnice jedinica lokalnih samouprava definisati pitanje ovakvog načina i statusa preduzeća koja imaju regionalan karakter. Molim vas da još jednom razmislite o ovom amandmanu, bilo bi mi veliko zadovoljstvo da nam kažete, jer bi to olakšalo upravo onima koji rade u ovim regionalnim preduzećima, da znaju koji je to zakonski okvir ako već u obrazloženju stoji da postoji drugi zakon koji definiše ova pitanja koja sam otvorio, koja je to zakonska procedura u okviru kog zakona i na koji način je definisan. Mi nismo, kao što znate, imajući u vidu, da smo odgovoran deo Vlade kritizeri zakona u smislu da tražimo da se sve briše. Daleko od toga, naročito imajući u vidu činjenicu da politička atmosfera kada su u pitanju ovi zakoni unazad više od 20 godina na potpuno identičan način definiše određena pitanja i izbore direktora koji se iz političkih struktura postavljaju, sve ono što je bilo kritika postoji unazad prilično dugo. Mi se time nećemo baviti, ali se zato bavimo ovakvim amandmanima koji po dubokom ubeđenju poslaničke grupe su SPS, biću slobodan da kažem i mom lično, mogu samo doprineti poboljšanju kvaliteta zakona. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem, gospodine Jovanoviću. Gospodin Ćirić, da li želite po amandmanu, gospodina Jovanovića? Izvolite.
Žao mi je gospodine Bečiću što mi niste dali reč kada sam se javljao na amandman koji smo dali kolege iz poslaničkog kluba DS.
Gospodine Ćiriću, nemojte da, ne očekujem od vas da kažete ono što nije istina. Niste bili prijavljeni, nije dovoljno što ste vi pročitani od strane predsednice, kao predlagač amandman, morate se prijavite da li želite da govorite po tom amandmanu? Onog momenta kada sam ja prešao na amandman gospodine Jovanovića niko nije bio u sistemu.
Molim vas da mi vratite vreme.
Ne mogu da vam vratim vreme zato što ste izrekli nešto što nije tačno, ja sam morao da reagujem. Izvolite, nastavite.
Teško je ubeđivati se sa vama i nemam namere. Hoću da kažem da je ovaj član 3. nešto što dokazuje i što unosi zaista dodatnu konfuziju u definisanju pojma javnog preduzeća. Mislim da smo to pokazali i u prvom, drugom i trećem amandmanu, gde smo insistirali upravo na krovnom zakonu o bavljenju delatnosti od javnog interesa. Onda bismo imali mnogo precizniju definiciju, jer jedino ispravno tumačenje pojma javno preduzeće je zapravo posmatrano kao sinonim za društvo kapitala koju obavlja delatnost od javnog interesa. Što znači da je to definisano već u Zakon o privrednim društvima i nije potrebno sada ponovo normirati i definisati i unositi konfuziju kroz ovaj zakon. Zbog toga smo u paketu za ova prva četiri amandmana i za naslov zakona, ali i za prva tri amandmana pokušali da damo upravo predlog i ponudu i ono što bi doprinelo kvalitetu, i kvalitetnijem, i sveobuhvatnijem pristupu u rešavanju problema javnih preduzeća, rada, efikasnosti i pružanja kvalitetnih usluga građanima Srbije. Zbog toga mi je žao da niste imali sluha i prihvatili naše amandmane, a ponoviću vam, mislim da bi bilo važno i da bi bilo svrsishodno, jer ste to već nagovestili da prihvatate i naša razmišljanja i naš cilj, DS je rekla šta je stav o javnim preduzećima. To je pre svega cilj, proglasiti ciljeve u kojima će se razdvojiti i infrastruktura u kojima će se razdvojiti operacije i to možemo skoro u svakoj oblasti u kojoj je definisan javni interes sa principima u kojima ćemo odustati od privatizacije po svaku cenu, a pre svega infrastrukture koja je važna za vođenje države i nad kojom mogu da se podstiču operacije i konkurencija nad operacijama. Kada rasprodate infrastrukturu nemate tih mogućnosti, kada rasprodate „Elektromrežu Srbije“, kada rasprodate telekomunikacione kanale, optičke kanale, kada rasprodate preradu u sistemu „Pošte Srbije“, kada se proda aerodrom onda više nema konkurencije. I, možemo da se složimo oko toga. Demokratska stranka se ne zalaže za državno vlasništvo, da za većinsko vlasništvu 51% nad infrastrukturom uz mogućnost privatno-javnog partnerstva, ali i privatni kapital koji će se takmičiti nad tom infrastrukturom u pružanju kvalitetnije usluge i jeftinije usluge građanima Srbije. Mislim da je to svima nama cilj. Jasno je samo jedno, znamo da državni kapital nije najefikasniji, znamo da nikome nije potreban državni monopol, ali znamo i to da lošiji od državnog monopola jedino jeste kada uspostavite privatni monopol, onog trenutka kada privatizujete kompletnu infrastrukturu, onda ste pod rizikom privatnog monopola, onda građani Srbije dobijaju najskuplju i najmanje kvalitetnu uslugu. Hvala.
Zahvaljujem. Iako, niste pričali o amandmanu gospodina Jovanovića. Reč ima ministar. Izvolite, gospodine ministre.
Da, ja bih zaista zamolio poslanike da pričamo o amandmanima, velikih je broj i teško možemo da pratimo različite predloge po pitanju istog amandmana. Ja ću se skoncentrisati na predlog, odnosno prvog poslanika koji je komentarisao i predložio da se u definisanje osnivača javnih preduzeća i da se definiše i da može da bude više jedinica lokalne samouprave, ali to pitanje je već definisano i Zakonom o komunalnim delatnostima, ali i Zakonom o lokalnoj samoupravi gde je vrlo precizno definisano uslovi i način organizovanja i udruživanja preduzeća. To ni na koji način, dakle, samo osnivanje, broj jedinica lokalne samouprave, regionalni karakter, ni na koji način ne utiče u ovom zakonu na obaveze koje javno preduzeće mora da sprovede. Ovaj zakon se bavi, dakle, obavezama koje imaju organi upravljanja, koja imaju preduzeća prema Vladi Srbije, da bismo ustrojili javna preduzeća na način da budu korporativno dobro upravljana, da imamo profesionalni menadžment, da dobijemo efikasno, ekonomsko poslovanje. A koji broj osnivača je, da li je to jedna lokalna samouprava ili je više, to je stvar interesa lokalnih samouprava. Ni na koji način ne možemo derogirati prava lokalnih samouprava pogotovo koja su im obezbeđena pozitivnim zakonskim propisima. Tako da vaša primedba, vi ste dobro detektovali mogućnost, odnosno pojedine situacije u kojima lokalne samouprave zajednički organizuju određeno javno preduzeće, ali svako javno preduzeće koje kao takvo upisano u registar javnih preduzeća mora da poštuje svako slovo zakona, pa čak i ovog danas koji donosimo ovde u ovakvoj formi koja je daleko strožija i daleko obavezujuća, više definiše obaveze preduzeća prema državi nego što je to do sada bilo.
Zahvaljujem gospodine ministre. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović, po amandmanu. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Ja vas samo molim da mi oduzimate vreme od vremena ovlašćenog predstavnika pošto on nije tu, a ja sam zamenik, šefa poslaničke grupe, pa da ne bi vreme trošili nepotrebno. Naravno, uvaženi ministre Sertiću da ne želim da razvijamo polemiku jer ste vi kao i ja identifikovali otprilike neuralgičnu tačku koja bi trebala na neki način da se reši sa tim što ste se vi pozvali na dva zakonska akta koja ne neki način definišu pitanja koja ja nisam postavljao upravo u tom smislu u kome ste vi to učinili. Vi ste se pozvali na dva zakona, Zakon o lokalnoj samoupravi i Zakon o komunalnim delatnostima, a ja vam skrećem pažnju da upravo u ovom zakonu o kome raspravljamo, koji ćemo podržati i za koji ćemo dati glas stoji da javno preduzeće osniva jedinica lokalne samouprave. Ako je jedinica lokalne samouprave osnivač, a jeste osnivač, onda se postavlja pitanje koje je apsolutno logično pitanje, šta ukoliko to jedno javno preduzeće ne osniva samo jedna jedinica lokalne samouprave nego više. U toj situaciji sve ono što je sadržano u odredbama Zakona o komunalnim delatnostima i Zakona o lokalnoj samoupravi ne definiše što definiše Zakon o javnim preduzećima. I, ne može da definiše zbog toga što bi se došlo u jednu svojevrsnu koliziju. Mislim da tu postoji jedna vrsta mogućnosti lošeg tumačenja sva tri zakona. Ono što sam rekao loše tumačenje zakona koji bez obzira koliko god nalazili dodirne tačke, da su kompatibilni, nisu kompatibilni. I stvaraju voluntarizam, stvaraju mogućnost da se improvizacijama reguliše nešto što ne može da se reguliše. Ja mislim da Zakon o javnim preduzećima mora da obuhvati i ova preduzeća koja na žalost, bez obzira koliko mi to želeli i hteli da ih podvedemo pod Zakon o komunalnim delatnostima onda ćemo podvesti i mnoga druga preduzeća, ulazimo u jedan drugi problem ili Zakon o lokalnoj samoupravi. Zakon o lokalnoj samoupravi definiše nešto sasvim drugo, imaćemo problem koji već postoji kao problem u praksi. Ali dobro, ukoliko vi smatrate da je to rešenje, ostavićemo opet praksi rešenje koje ste vi predložili da ga prepoznaju i oni na koje se ovaj zakon primenjuje i da, u svakom slučaju, ova preduzeća učinimo efikasnijim i boljim. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Jovanoviću. Za reč se javila narodna poslanica Gordana Čomić, po amandmanu. Izvolite.
Zahvaljujem. Ministru molba da prihvati ovaj amandman. Regionalne deponije, kao što je Duboka i one koje treba da se formiraju će imati problem. Imaće problem zbog načina izbora rukovodstva, zbog kapitala, zbog dobiti. O regionalnim preduzećima energetskim i da se ne govori. To nije tema Zakona o lokalnoj samoupravi a nije ni zakona o komunalnim delatnostima. U ovom zakonu je jednina. (Željko Sertić, s mesta: To je sve definisano zakonom.) U pitanju je mala količina, ne znam ni ja, sujete. Prihvatite, čovek vrlo razložno prihvata amandman. Ne? Dobro. Zahvaljujem. Evo, Neđo, ja sam probala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik mr Mirjana Đoković. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, kolege poslanici, ja sam odlično razumela konstataciju gospodina Jovanovića i znam o čemu govori, obzirom da sam imala priliku da konkretno i sarađujem sa deponijom Duboko. Tačno je da ovaj Zakon o javnim preduzećima ne prepoznaje regionalna javna preduzeća i ja znam večitu dilemu koja je postojala između lokalnih samouprava, ko će dati direktora. Uglavnom se to ticalo grada Užica i grada Čačka, obzirom da su najveći osnivači, a osim njih imamo i sedam opština koji su u tom ugovoru zajedničkom. Ja jedino mogu da odbranim priču ministra Sertića i Vlade za ovakvo zakonsko rešenje, da je moguće rešiti to ugovorom između lokalnih samouprava, gde će se prema učešću osnivača tačno znati i ko delegira direktora i ko će birati članove nadzornog odbora i jedino na taj način mogu da branim priču da ovaj zakon ne treba da tretira regionalna javna preduzeća, već Zakon o komunalnim delatnosti, kao što je ministar rekao. Hvala.
Zahvaljujem. Gospodine Jovanoviću, ponovo po amandmanu? Izvolite po amandmanu.
Ja se više neću javljati po ovom amandmanu. Drago mi je da je koleginica identifikovala isti problem kao ja na potpuno identičan način. Što je pomenula ugovor kao osnivački akt. Drago mi je koleginice, ja sam to i predložio u budućim amandmanima koji slede nakon ovog amandmana, ali bi imali smisla tek ukoliko bi se ovaj amandman prihvatio, odnosno usvojio. Ugovor, kao osnivački akt, nesumnjivo treba da postoji i mora da bude sistematizovan u ovom zakonu. Ali, sistematizovan onda jer sada nije. Onda kada dovedemo pravno ustrojstvo na taj nivo da kažemo, sve jedinice lokalnih samouprava, Čačak, Užice, Požega, Lučani, itd, ima ih devet, će na nivou svojih skupština doneti odluku da se pristupa osnivanju jednog regionalnog preduzeća. Tek tada možemo govoriti o ugovoru kao osnivačkom aktu, a uvažena koleginice, hvala vam što ste i to prihvatili kao razumno rešenje. Nažalost, nije postojeće u predlogu ovog zakona. Hvala ministru na razumevanju.
Zahvaljujem. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Poslaničke grupe Boris Tadić. Da li neko želi reč? Izvolite, dr Miroslav Marinković.
Gospodine predsedavajući, uvaženi ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, mi smo podneli amandman na član 3, tj. Poslanička grupa Boris Tadić, SDS – ZS i on glasi da u članu 3. stav 2. veznik „i“ zamenjuje se rečima „drugi oblik organizovanja, pod kojim se podrazumeva“. Naslov iznad člana 3. obuhvata, u našem obrazloženju, i pojam „drugi oblici organizovanja“ te sa amandmanom predlaže da se precizira da se pod drugim oblicima organizovanja u smislu ovog zakona, podrazumevaju oblici organizovanja navedeni u tačkama 1. do 3. stava 2. Ono što ne ide sa onim našim predlogom jeste obrazloženje u kome se kaže da se amandman ne prihvata iz razloga što ne postoje obrazloženi razlozi za predloženi amandman, i takođe, Predlogom zakona već je precizno definisana navedena odredba. Znači, potpuno suprotno od onoga što stoji ovde. Znači, ona nije precizno uređena, a mi predlažemo da se precizno uredi. Tako da, ovo daje jednu vrstu, da kažem, površnosti u čitanju amandmana i u odgovorima na amandmanima, gde se tako zamenjuju uloge. Ono što smo mi predložili je u stvari preciziranje kojim bi se otklonila svaka nedoumica i otklonile mogućnosti za bilo kakvu manipulaciju, međutim,vi odgovorno tvrdite, a i ne slušate me, pa i ne možete da mi odgovorite, da sasvim druge stvari … Ne slušate me i ne možete da mi odgovorite. Postavio sam vam pitanje, teško, s obzirom, verovatno i na vas ova prethodna bajka o carevom novom odelu uticala, pa ste usnuli malo u ovoj raspravi. Ja vas molim da ozbiljno učestvujemo svi u raspravi, jer naši predlozi su vrlo konstruktivni.
Ja molim da ozbiljno učestvujemo u raspravi, da se vratite na amandman. Zahvaljujem.
Upravo sam to i činio.
Reč ima ministar. Gospodine Đurišiću, da li vi želite prvo reč? Izvolite gospodine ministre.
Ovom predlogom amandmana se ništa suštinski ne menja. Umesto, praktično, samo jedna vrsta gramatičkog pojašnjenja, šta nakon „i“ treba da sledi i da se zameni. Suštinski vi niste dali predlog da se promene ove tri tačke koje smo postavili. Dakle, niste predložili neku drugu vrstu organizovanja, pa da razumem predlog zašto biste želeli da to bolje precizirate. Tako da ne vidim uopšte razlog zašto bismo prihvatili vaš amandman.
Zahvaljujem gospodine ministre. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite.
Poštovani ministre, mislim da je lepo što ste ovako obrazloženje dali. I mislim da je upravo iz vašeg pristupa raspravljanju amandmana na ovaj zakon, imamo činjenicu da već tri sata Skupština radi, a da smo prešli tri člana svega. Govorim o činjenici da je Vlada, a pretpostavljam, po vašem predlogu, od 252 predložena amandmana na ovaj zakon, prihvatila sedam. Isključivo amandmane poslanika vaše stranke i koalicionih partnera koji su se našli na vašoj listi. Ono što je posebno iritantno, gospodine ministre, su obrazloženja koja ste vi davali na neprihvatanje kao razlog za neprihvatanje amandmana. Pa se u 90% amandmana obrazloženje počinje – amandman se ne prihvata iz razloga, što ne postoje obrazloženi razlozi za predloženi amandman. Izvinite, gospodine ministre, to je uvreda za mene i moje kolege poslanike. Jer, svaki amandman koji smo predložili ima obrazloženje. I da, ovaj amandman smo predložili da bi zakon bio precizniji. Možda je to previše, ali ne možete da ga odbijate ovako tipski kao sve druge amandmane i kažete – ne postoje obrazloženi razlozi za predloženi amandman. Ovo su razlozi, obrazloženi razlozi naši. Vi možete sa našim razlozima da se složite ili ne, ali ne možete da napišete neistinu da mi nismo obrazložili razloge. Mi smo ih obrazložili, vi možete da se slažete ili ne. Ovo jeste mala tehnička izmena, proći ćemo dalje ima suštinskih zamerki naših na ovaj zakon zbog ovih neistina. Nećemo glasati za ovaj zakon, ali vi ste odgovorni za to što vodimo ovako dugačku raspravu, jer vređate …
A da li možemo malo po amandmanu, onda bi kraću raspravu vodili, kada bi govorili o amandmanima?
Nemojte vi da brinete o meni, pustite vi mene da ja govorim, a vi se suzdržite da komentarišete, ako imate ….
Ne mogu, ne dozvoljava mi Poslovnik da vas pustim da govorite o bilo čemu.
Ja govorim o obrazloženju za neprihvatanje amandmana gospodine Bečiću. Slušajte malo šta ja govorim.
Vi ste govorili o zakonu i obrazloženju za neprihvatanje amandmana, koliko je Vlada prihvatila amandmana, kojih poslanika i ostalo. Niste govorili o konkretno amandmanu na član 3. a to vam je dužnost po Poslovniku gospodine Đurišiću. Izvolite, ministar replika na izlaganje gospodina Đurišića.
Pa ja mogu samo da ponovim još jedanput, a to je da suštinski ovom promenom, vašim amandmanom, ništa dobili ne bismo, a vaše je pitanje vezano za obrazloženje koje je Vlada uputila, mogu da prihvatim samo u onoj meri što smo trebali onda da praktično proširimo tu rečenicu i da dopišemo da niste dovoljno dobro obrazložili predlog vašeg amandmana. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Reč ima dr Aleksandra Tomić. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministre, kolege poslanici, pa zarad istine moramo da kažemo kako izgleda ovaj amandman. Znači, ako bi u stavu 2. postojećeg člana, pored javnog preduzeća, delatnost od opšteg interesa može da obavlja i, znači stavimo oblik koji kaže – oblik organizovanja pod kojim se podrazumeva, dve tačke i onda taksativno se nabraja. Stvarno treba da budete genije da biste mogli da shvatite suštinu ovog amandmana i ono što stvarno u ovome potpuno daje obrazloženje pod kojim ste vi u stvari odbili ovaj amandman. Sigurno da postoji amandmani koji možda imaju suštinu koja menja i ovaj zakon, poboljšava i unapređuje, i o njima možemo da razgovaramo. Ali na ovakav način zaista ne možemo da razgovaramo da se menja neka suština. Prema tome, mislim da građani Srbije treba da znaju kakvi amandmani se predlažu i zbog čega nisu prihvaćeni. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima dr Vladimir Orlić. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Dame i gospodo, pozivam da se ne usvoji. Sigurno se ne bih javljao za diskusiju po pitanju ovog amandmana da danas u široj raspravi nismo baš iz pravca predlagača amandmana čuli neko spočitavnje po pitanju pismenosti. Pozivam predlagače da dobro pogledaju kako tačno glasi ovo što je predloženo. Da dobro pogleda, pa kad utvrdi da to nije ono što je izgovoreno od strane kolege koji je originalno obrazlagao ovde usmeno amandman, već tako da to zaista nije u skladu sa našim jezikom. Ja se iskreno nadam za dobrobit predlagača da neću morati da obrazlažem šta je tačno problem. Pa ni da podsećam da kada pričamo o pismenosti, upravo predlozi amandmana za ovu sednicu danas i kada predlagač kaže - iritantna obrazloženja. Ta obrazloženja, onako kako su napisana od strane tog predlagača, predstavljaju nešto najžalosnije u smislu pismenosti što je ova sala videla. Dakle, da se bavimo ovim ozbiljno, kako pozivaju neki ovde čak i kada to ne prate ličnim primerom i da ne otvaram određene teme bespotrebno, neke teme sa nekima ovde se apsolutno ne isplate. Hvala lepo.
Zahvaljujem, gospodine Orliću. Gospodine Đurišiću, da li želite ponovo po amandmanu? (Marko Đurišić, s mesta: Da.) Izvolite.
Pa, očigledno da koleginica koja je tumačila naš amandman nije ga dobro tumačila, ali ja neću sada da joj objašnjavam. Kako glasi naš amandman može da pročita, može da pročita i obrazloženje. A kakve amandmane Vlada usvaja? Na član 64. brišu se reči „se“. I vi imate neku zamerku onda na naše amandmane. Na naš amandman na član 3. koji govori šta je pojam javnog preduzeća i drugih oblika organizovanja, a onda se ta fraza drugi oblici organizovanja ne pojavljuju u tom članu dalje. Mi smo hteli da se pojavi da bi se znalo na šta se naslov iznad člana 3. odnosi. Znači, nije suštinski, ali nemojte da nas vređate rečenicom za dobijanje amandmana koja kaže – ne prihvata se zato što ne postoji obrazloženi razlozi za predloženi amandman. Postoje obrazloženi razlozi, gospodine ministre, za svaki amandman.
Na naziv glave II naslov odeljka 1. i član 4. amandman u istovetnom tekstu podneli su, zajedno narodni poslanici Zoran Živković i narodni poslanik Vladimir Pavićević, i zajedno narodni poslanici Balša Božović i magistar Aleksandra Jerkov. Izvolite, gospodine Živkoviću.
Hvala lepo. Član 4. kaže da se javno preduzeće osniva iz nekih razloga, pa između ostalog da se obezbedi trajno obavljanje delatnosti od opšteg interesa, razvoj i unapređenje obavljanja delatnosti, obezbeđivanje tehnološko-tehničkog itd. sistema, sticanje dobiti i ostvarivanje drugim zakonom utvrđenih interesa. Ima tu puno primedbi, zato je i amandman sadržajan „briše se“. Ja cenim napor kolega koji su se trudili da nekim drugačijim izmenama pokušaju da poprave zakon, ali očigledno iz ove rasprave da je taj njihov humani, plemeniti pokušaj potpuno pogrešan zato što vlast to neće da razume, niti prisutni predstavnik Vlade, niti bilo ko drugi. Zato je jedino rešenje da se briše amandmani. Naravno, to neće da ostavi bez zakonske regulative ovu oblast, jer postoji zakon koji definiše oblast javnih preduzeća. Tako da, brisanje ovog Predloga zakona u celini neće, ponavljam, da smeta da se sprovodi zakon u delu javnih preduzeća. Pred toga, ja znam da će ovaj zakon biti usvojen pa i ovaj član, ali pitam ministra ako želi da čuje raspravu – po kom od ovih pet tačaka, znači za trajno obavljanje delatnosti, sticanja dobiti i ove tri, po kojoj od njih EPS Srbije može da naplaćuje pretplatu za RTS? Kažite mi po kom članu ovog zakona ili bilo kog drugog zakona javno preduzeće EPS može da naplaćuje pretplatu za RTS i RTV? Ako mi date taj odgovor ja ću biti vrlo zadovoljan. To neće naravno da promeni stav o ovom zakonu.
Vreme, zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine Bečiću. Uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici, uprkos tome što je izlišno komentarisati ovako opskurno napisan amandman briše se, sa još opskurnijim obrazloženjem, moram da kažem da je za mene neprihvatljivo brisanje i glave IV i člana 4. i da je svima neprihvatljivo i čuli smo već da ovo nije način za političku borbu, ali moram da kažem da ja donekle razumem želju za brisanjem ovih članova, kao i da donekle razumem želju da se na ovaj način vrši opstrukcija i da na taj način žele da pošalju neku svoju političku poruku. To je već problem predlagača ovog amandmana. Ono što meni nije jasno, to je zašto ne žele da se uvede red u javna preduzeća? Zašto ne žele da se uvede kontrola poslovanja javnih preduzeća? Znate zašto ne žele? Zato što u tom slučaju ne bi mogla da se dogodi situacija da direktor nekog javnog preduzeća, čiji je osnivač recimo lokalna samouprava, na primer opština Vračar, Javno preduzeće za upravljanje poslovnim prostorom opštine Vračar, potpuno uništi preduzeće, ruinira ga svojim poslovanjem, svojim rukovođenjem zapravo, a onda nikome ništa i pređe u jedno drugo preduzeće čiji je osnivač isto lokalna samouprava, isto recimo opština Vračar, sportski centar Vračar, bez ikakve odgovornosti, bez ikakve kontrole. To ne mogu da shvatim. Zašto je intencija sprečavanja uređenja te oblasti? Zato treba da odbijemo ove amandmane i zato treba da donesemo Zakon o javnim preduzećima, ovako kako je napisan, da sprečimo takve pojave. Zahvaljujem.
Zahvaljujem gospodine Markoviću. Gospodin Pavićević, povreda Poslovnika.
Poštovane dame i gospodo, uvaženi potpredsedniče gospodine Bečiću, narodni poslanik, gospodin Marković, u svom govoru, naš amandman je nazvao „opskurnim amandmanom“. U Rečniku srpskog jezika piše „primitivno“, opskurno – primitivno. Evo ga rečnik ispred mene. Ja smatram, gospodine Bečiću, da za naše pravo, a podnošenje amandmana je naše pravo, ne može da se kaže da je to opskurno. Vaša je obaveza, ja mislim, bila da reagujete, ne morate da opomenete, ali da upozorite gospodina Markovića da ne može za pravo narodnog poslanika da se kaže da je to opskurna stvar. A ukoliko se desilo da se gospodin Marković umorio ili druge kolege, da vi iskoristite svoje pravo iz stava 2. člana 101. Poslovnika, da date jednu pauzu da se odmore narodni poslanici SNS, pa da nakon odmora nastave učešće u raspravi koje će biti primereno. Hvala.
Zahvaljujem. Da li želite da se Skupština izjasni?
Pa nužno je. „Opskurni amandman“, kako to „opskurni amandman“?
Po Poslovniku narodni poslanik Aleksandar Marković. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Zloupotrebljen je po ko zna koji put član 103. od strane malopređašnjeg govornika, član 103. koji predviđa mogućnost da poslanik reklamira povredu Poslovnika, 1. stav ako ga zanima. Kada je reč o izrazu „opskuran“, evo ja ću pročitati. Izraz opskuran – mračan, taman, zatvoren, mrk, ali i nerazumljiv, maglovit, neodređen, potajan, prikriven, nepotpun. Podsetiću da amandman predlagača glasi briše se, sami izvedite analogiju. Zahvaljujem.
Pa, mislim da je dovoljno, gospodine Pavićeviću, javnost je čula i ono što ste vi rekli i što je rekao gospodin Marković i trebalo bi samo da proceni da li ste vi ili on bili u pravu. (Vladimir Pavićević, s mesta: Samo ću dve rečenice.) Ne želim da koristite Poslovnik za repliku, tako da vas molim. Dajem pauzu. [[Posle pauze.]] Nastavljamo sa radom. Dajem reč narodnoj poslanici mr Aleksandri Jerkov. Izvolite, gospođice Jerkov.
Hvala, gospodine Bečiću. Evo, i ja kao predlagač opskurnog amandmana, koji je ja verujem nejasan nekim poslanicima, koji se očigledno o značenju reči informišu sa Vikipedije. Ne treba se informisati sa Vikipedije, nije baš relevantan izvor informacija. Dakle, tačka 4) u članu 4. kaže radi čega se obrazuje javno preduzeće, kaže – radi sticanja dobiti. To bi bilo sasvim u redu ukoliko bi naša javna preduzeća zaista i poslovala sa nekakvim ciljem sticanja dobiti, pa bih u tom svetlu molila nekoga da nam objasni kako se u svetlu sticanja dobiti može posmatrati način na koji je sproveden pokušaj prodaje kapitala „Telekoma Srbije“, a.d. Beograd ili na koji način se u svetlu sticanja dobiti može posmatrati kadrovanje i kadrovi Srpske napredne stranke u Železnicama Srbije ili u EPS-u, gde je teško i pobrojati one konsultantske usluge? Mislim da su građani bili dosta začuđeni načinom na koji EPS angažuje konsultante, koliko plaća za nove logoe itd.
Gospođice Jerkov, ja bih vas molio bar nešto o amandmanu na član 4.
O cilju javnih preduzeća da se stekne dobit, gospodine Bečiću, govorim, što ja smatram da trenutno nije situacija i zbog toga i predlažem brisanje tog člana. To piše u članu, a u mom amandmanu piše – briše se. U tom smislu je to…
I vi mislite da možete da pričate o čemu god vam padne na pamet, zato što ste dali amandman da tražite brisanje člana?
Možete li da mi kažete o čemu da pričam, molim vas? Šta bi vi sada voleli da ja pričam?
Samo da se usmerite na amandman i da konačno počnemo da pričamo o amandmanima.
Sticanje dobiti. Jel vi imate zakon ispred sebe?
Imam.
Da li možete da pronađete tačku 4) – sticanje dobiti. Da li možete da vidite zbog čega ja smatram da javna preduzeća koja vodi Srpska napredna stranka ne posluju u cilju sticanja dobiti? Sada navodim primere toga zbog čega je to tako.
Vi ne navodite primere, navodili bi primere o svim preduzećima, a ne samo određena preduzeća koja vode članovi SNS. Zašto ne pričate i o preduzećima koja vodi gospodin Pajtić?
Nemojte se sekirati, gospodine Bečiću.
Ja vas molim da se vratite na amandman.
Nema potrebe.
Reč ima ministar.
Poštovani poslanici, daću vam sa zadovoljstvom jedan veliki i ozbiljan primer kako to Vlada Aleksandra Vučića radi sa javnim preduzećima i kakve smo to rezultate u prethodnoj godini napravili. Javno preduzeće EPS, znate da je uglavnom bilo gubitaš i da je čak za prethodnu godinu bio predviđen gubitak od preko 20 milijardi dinara, po njihovom planu. Zahvaljujući ozbiljnim reformama koje smo sproveli, zahvaljujući korporativnom ponašanju i novoj organizacionoj šemi EPS-a, koja od 14 preduzeća danas funkcioniše samo u dva preduzeća, napravili smo uštede od preko 24 milijarde dinara i od gubitaša koji je trebalo da bude preko 21 milijarde u minusu, imaćemo po završnom računu između dve i tri milijarde pozitivnog poslovanja u EPS za 2015. godinu. To su egzaktni podaci, koji mogu lako da se provere, dostupni svima, pa pozivam i poslanike opozicije da takođe pregledaju te podatke i da izađu sa pravim ciframa, a ne da pričaju ovde kako se ništa ne radi i kako su sva preduzeća gubitaši.
Zahvaljujem. Na naziv iznad člana i član 5. amandman su u istovetnom tekstu podneli zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i mr Aleksandra Jerkov. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević.
Poštovane dame i gospodo, uvaženi potpredsedniče Narodne skupštine gospodine Bečiću, ukoliko dozvolite da ja saopštim ovde svoje, a ne vaše reči, ja bih predložio ministru Sertiću da raspara loše sašiveni zakonodavni projekat o javnim preduzećima, a sada ću da mu pokažem kako je to loše sašiveni projekat na osnovu našeg amandmana na član 5. Predloga zakona. Evo, potpuno sam u amandmanu, poštovana gospodo. Dakle, u lanu 5. definiše se osnivanje javnog preduzeća i onda se tu kaže ko donosi akt o osnivanju u slučaju da javno preduzeća osniva Republika Srbija, da javno preduzeće osniva autonomna pokrajina i da javno preduzeće osniva jedinica lokalne samouprave. Poštovana gospodo, mi smo obrazložili ovde zašto smatramo da treba da se raspara, što je sugerisao i prof. Atlagić, član SNS, ovaj zakonodavni projekat, u obrazloženju koje smo dali. U obrazloženju, ministre Sertiću, mi smo ovako naveli, da podsetim vas, a da upoznam narodne poslanike, koji ovde sede, sa našim obrazloženjem. Naš predlog je bio da se odustane od ovog zakonodavnog projekta koji predstavlja očigledni pokušaj drastičnog narušavanja dostojanstva Narodne skupštine i da umesto takvog pristupa, gospodine Sertiću, ne samo vas, nego i svih narodnih poslanika SNS, pristupimo praksi koja je dostojna savremenih demokratskih, parlamentarnih država, jer je moja pretpostavka da svi mi ovde težimo uspostavljanju upravo takvih načela. Ovakav pristup, ministre Sertiću, ovoj temi, ovoj oblasti, udaljava nas od onoga što je ideal života jednog građanina u jednoj savremenoj demokratskoj državi. Ja za takav pristup nikada ne mogu da glasam. Hvala.
Vreme. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Zahvaljujem. Pošto sam o amandmanu čuo samo pozivanje na obrazloženje, a to obrazloženje je u jednoj rečenici i potpuno je isto za sve predložene amandmane i ono glasi – ovaj amandman podnet je kako bi se tekst amandmana na član 1. uskladio u pogledu definisanog cilja. A, taj definisani cilj se pokazao u obrazloženju amandmana jedan, gde se ni jednom jedinom rečju ne govori o javnim preduzećima, ali se vi, gospodine Bečiću, pominjete u dve rečenice. Dva puta se pominjete vi u obrazloženju amandmana na brisanje člana 1, člana 2, člana 3. Ja ne znam kakve veze vi, gospodine predsedavajući, kao potpredsednik Narodne skupštine kao zakonodavnog tela, imate sa Zakonom o javnim preduzećima i kako vi možete, gospodine Bečiću, da budete u obrazloženju, ovako fenomenalnom obrazloženju amandmana? Evo, ja ću vam pročitati, gospodine Bečiću, ako vi niste uspeli, ja sam bio jako posvećen i čitao sam i amandmane i obrazloženja, pa se kaže – umesto neprimerenog spajanja 14 tačaka dnevnog reda u jednu tačku, predlažemo da Vlada Republike Srbije povuče zahtev za održavanje vanrednog zasedanja Narodne skupštine, koji je predsednik Vlade uputio predsednici Narodne skupštine 20. februara 2016. godine, osim ukoliko potpredsednik Narodne skupštine gospodin Igor Bečić, to je prvo kada vas pominju, ne povuče svoj predlog o spajanju 14 tačaka dnevnog reda u jednu tačku u okviru koje bi se, kako gospodin Bečić, drugi put pominjanje, predlaže, obavio zajednički načelni i jedinstveni pretres o 14 predloga zakona iz zahteva koji je Vlada Republike Srbije uputila Narodnoj skupštini. (Marijan Rističević, s mesta: Koliko ima reči?) Osamdeset i nešto reči, gospodine Rističeviću. To je tako fenomenalno obrazloženje zbog čega zapravo treba prihvatiti brisanje člana 5. koji definiše ko osniva javna preduzeća. Pa, ko će da osnuje javno preduzeća ako to neće uraditi Republika Srbija, ako to neće uraditi autonomna pokrajina ili jedinica lokalne samouprave? Ja znam da je neko malopre pomenuo i postavio pitanje - po kojem zakonu se naplaćuje taksa za RTS? Ja isto tako mogu da postavim pitanje – na osnovu kojeg zakona je, gospodine Sertiću, pre nekih petnaestak godina, isti taj koji je postavio ovo pitanje, postavio i jedno bure u jednom velikom gradu Nišu i rekao građanima – ne, nemojte sa tim računima da idete na šaltere EPS, već stavite u ovo bure, pa je onda nešto palio te račune? Na osnovu kojeg zakona je on to radio? Ko mu je dao takvo pravo? Zbog ovog obrazloženja u kojem se više govori o gospodinu Bečiću, nego o javnim preduzećima, ko može da ih osnuje, ko upravlja njima, kakvi su uslovi za izbor direktora, nadzornog odbora, itd, itd, a više se govori o vama gospodine Bečiću, naravno da ovaj amandman, ali i sve ostale, ne treba prihvatiti.
Šta ćete, gospodine Babiću, kada sam papularan. (Vladimir Pavićević, s mesta: Replika.) Zašto želite repliku, gospodine Pavićeviću? (Vladimir Pavićević, s mesta: Pomenut sam.) Nemojte, gospodine Pavićeviću, nema potrebe. Niste pomenuti i nemate pravo na repliku, čak ni gospodin Atlagić koga ste vi pomenuli, jer svesno to radite svaki put, kako biste izazvali reakciju gospodina Atlagića i svesno pominjete u vašem izlaganju reč uvaženog profesora, tako da smatram da ne bih trebao da vam pričinim zadovoljstvo. Reč ima narodni poslanik dr Aleksandra Tomić.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministre, zaista sam fascinirana pismenim obrazloženjem predlagača ovog amandmana, ali u usmenom obrazloženju smo čuli o rasparivanju modela koji daje ovaj zakon, a to je brisanje člana koji govori o osnivanju javnih preduzeća. Definisan cilj ste već čuli od mog kolege Babića, ali ono što se postavlja kao veliko pitanje, evo, gospodine ministre, ja vas pitam, s obzirom da u izveštaju Državnog revizora stoji da AP Vojvodina nije uvela 1.172 ha zemljišta u evidenciju svojih knjiga, niti 20.000 km kanalizacione mreže, misli se na kanale vezane za vodoprivredu, i 54 državna puta određenih kategorija u dužini od 2.030 km, šta će raditi „Vojvodinavode“ i „Vojvodinašume“ ako nemaju nigde evidenciju o svojoj imovini? To znači da se oni brisanjem ovog amandmana zalažu da se ugase javna preduzeća koja su u nadležnosti AP Vojvodine, kao što su „Vojvodinašume“ i „Vojvodinavode“. Mislim da ste vi ovde spasioci ovih preduzeća, jer ovim amandmanom, odnosno odbijanjem ovog amandmana i ostavljanjem člana 5. ovako, dajete mogućnost da se Vojvodina ipak razvija, uprkos tome koliko je ruinirana u proteklih 15 godina. Hvala.
Zahvaljujem, gospođo Tomić. Reč ima predlagač amandmana mr Aleksandra Jerkov.
Nešto u vezi sa ovim što je gospođa Tomić malopre rekla. Ona izgleda misli da je kanalizaciona mreža mreža kanala. Ako ćemo na ovakav način razgovarati, bolje da odustanemo. Ne znam da li je ona pogrešila ili o čemu se radi, ali dajte malo da se uozbiljimo.
Gospođice Jerkov, vi ste veoma duhoviti danas. (Aleksandra Jerkov, s mesta: To je rečeno.) Nemojte tumačiti izlaganja drugih kolega. Hvala. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Neđo Jovanović. Zahvaljujem. Na član 6. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i mr Aleksandra Jerkov. Zahvaljujem. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Neđo Jovanović. Zahvaljujem. Na naziv iznad člana i član 7. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i mr Aleksandra Jerkov. Zahvaljujem. Na naziv iznad člana i član 8. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i mr Aleksandra Jerkov. Zahvaljujem. Na član 9. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i mr Aleksandra Jerkov. Zahvaljujem. Na naziv iznad člana i član 10. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i mr Aleksandra Jerkov. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević.
Poštovane dame i gospodo, narodni poslanik Zoran Živković i ja podneli smo amandman i na član 10. ovog zakonodavnog projekta koji se tiče imovine i osnovnog kapitala. Mi smo, naravno, kao što je i red, kao što je i primereno, podneli jedno obrazloženje za prihvatanje ovog amandmana. U tom obrazloženju, naravno, pominjete se i vi, gospodine Bečiću. Ovo što je rekao gospodin Babić malopre je sve tačno, ali mi se čini, na osnovu odgovora ministra Sertića za neprihvatanje našeg amandmana, da ministar Sertić nije ovako pažljivo, kao gospodin Babić, čitao obrazloženja za naše amandmane, jer da je čitao ne bi mogao da nam pošalje odgovor da mi nismo podneli obrazloženje. Plus, ministar je danas ovde nama došapnuo da ovo što mi predlažemo nije celishodno. Na primer, ovaj amandman na član 10, da li je tako ministre Sertiću, nije celishodan. Evo, klima glavom. Ja onda pitam vas, gospodine Sertiću, a evo i gospodina Bečića, i gospodina Babića, a naročito profesora Atlagića, da nam kaže bilo ko od vas – zašto ste upotrebili reč celishodno …
Gospodine Pavićeviću, ne morate se truditi da prozovete gospodina Atlagića, jer on se javio odmah posle vas, tako da će da govori o amandmanu. Ne morate pokušavati da ga prozovete. Moram da vam kažem da gospodin Sertić još uvek ne zna koliko je velika vaša ljubav prema meni.
Nije čitao obrazloženje, poštovana gospodo, a ja sam se pozvao na delanje gospodina Atlagića, jer je gospodin Atlagić, koliko sam ja razumeo, predložio gospodinu Sertiću da raspara ovaj zakonodavni projekat koji se tiče javnih preduzeća. Samo se pozivam na reči profesora Atlagića, koji je izgleda detaljno čitao zakonodavni projekat i naše amandmane.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Gospodine Atlagiću, gospodin Babić kao predsednik poslaničke grupe ima prednost, iako ste se vi javili odmah posle gospodina Pavićevića.
Zahvaljujem se, gospodine Bečiću. Mislim da predlagač amandmana nije iskren, jer je sada rekao da ste vi, gospodine ministre, u obrazloženju zbog čega ste odbili ovaj amandman naveli da ovaj amandman nije celishodan. Međutim, nigde u ove dve rečenice obrazloženja odbijanja amandmana nije upotrebljena reč celishodno. Jeste upotrebljena reč, koja definiše da bi prihvatanje ovog amandmana narušilo celovitost uređenja predmetne materije, tako da prvo tu nije predlagač bio precizan. Sa druge strane, potpuno razumem zbog čega se predlagač amandmana baš okomio na član 10. i zašto bi želeo da ga izbriše. Šta definiše član 10? Imovina i osnovni kapital. Imovinu i osnovni kapital, gospodine ministre, želi predlagač da izbriše, a čija je to imovina, čiji je osnovni kapital javnih preduzeća? Svih građana Republike Srbije, da se ne zna šta žele da rade. To je poenta ovakvog amandmana, da se briše kapital i da se briše imovina javnih preduzeća i na taj način se briše imovina i osnovni kapital svih građana Republike Srbije. To je ono što je razlika u našim politikama. Mi želimo da taj kapital i da ta imovina bude veća, želimo da je unapređujemo, želimo da ostvarenom dobiti unapređujemo funkcionisane tih javnih preduzeća, da ona postanu bogatija i veća, jer na taj način je bogatija i veća naša država, ali i naši građani, za razliku od predlagača amandmana koji želi tu imovinu jednim amandmanom briše se da je otme od svih građana Republike Srbije. Zbog toga podržavamo vaše i obrazloženje, ali i ne prihvatanje ovog amandmana. (Vladimir Pavićević, s mesta: Replika.)
Zahvaljujem, gospodine Babiću. Niste pomenuti ni u jednoj rečenici. Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić.
Poštovani potpredsedniče Narodne skupštine Republike Srbije, gospodine ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, predlažem da se amandman odbije zato što je ne svrsishodan, bezvezan, provocirajući, negatorski itd, jer stoji briše se. Dozvolite gospodine potpredsedniče, pošto je izrečena neistina kod obrazlaganja i člana 2. i ovog člana 10. da sam ja rekao da u jednoj rečenici stoji 85 reči, to je izrekao prethodni govornik, odnosno predlagač amandmana, a ja to nisam rekao, nego gospodin Rističević, akademska čestitost nema, ne verujem da nema kapacitet da se izvini večeras ovde, a ja ću čekati da se izvini, a njegovo ne izvinjenje urušava ugled jednog docenta na jednom fakultetu. Pošto ovo studenti naši gledaju i moji i njegovi, ja mu zaista predlažem da se izvini, jer će možda njegovi studenti, bar možda na izborima dati mu jedan glas ako se izvine. Ako ne izvine ne verujem da će jedan. Prema tome, predlažem…
Molim vas, gospodine Atlagiću vratite se na amandman. Nemojte o drugim narodnim poslanicima. Reč ima mg Aleksandra Jerkov. Izvolite gospođo Jerkov.
Zahvaljujem, s obzirom na to da smo optuženi da želimo da izbrišemo imovinu građana, pošto je kapital javnih preduzeća, kapital građana itd. Elektroprivreda Srbije je raspisala konkurs za novi logo, za 42 miliona dinara, gospodine Babiću, košta novi logo EPS. Deset i po milijardi dinara je gubitak EPS u 2014. godini i ta firma raspisuje konkurs za novi logo koji košta 42 miliona dinara, 3,2 milijarde dinara je pad poslovnih prihoda EPS-a u 2014. godini, 3,2% rast poslovnih rashoda u 2014. godini i EPS raspisuje konkurs za novi logo za 42 miliona dinara, gospodine Babiću. Tako da sledeći put kada budete govorili ko krčmi imovinu građana, ko hoće da otme kapital građana, malo pogledajte gospodina Obradovića, malo pogledajte firme koje vode ljudi koje ste vi postavili i molim vas da sada kada mi budete odgovarali ne govorite nešto iz 2006, 2007, 2008, 2010, 2011. i 2012. godine, nego iz 2016. godine, govorite mi molim vas o konkursu za novi logo EPS-a koji vredi 42 miliona dinara, jer to je sada tema, a ne Vlada Vojvodine i ne Bojan Pajtić.
Ministar, pa onda Zoran.
Pa, evo pošto tražite najnovije podatke za 2016. godinu tek smo počeli da radimo i ne možemo da damo nikakve podatke, ali, 2015. godina vrlo jasno pokazuje kakvi će biti poslovni rezultati grupe EPS. Dakle ovako, procena neto dobiti za 2015. godinu je pozitivna, sa preko 2,5 milijarde dinara. Povećanje efikasnosti poslovanja i bolja organizacija doveli su do ušteda većih od 23 milijarde dinara i to veća efikasnost organizacije, dakle smanjivanje onog broja direktora, sekretarica, automobila i svih drugih troškova. Napravljena je ušteda od 1,4 milijarde dinara. Uštede na troškovima održavanja iznosile su 14,2 milijarde dinara, uspešno i brzo vraćanje proizvodnje u Kolubari na nivo, pre poplava, uštedelo je dodatnih šest milijardi dinara, centralizacijom sistema nabavki, samo u četiri objedinjene nabavke ušteđeno je 1,5 milijardi dinara. Dakle, umesto predviđenog gubitka, od minus 21,2 milijarde dinara za 2015. godinu, EPS je napravila pozitivan rezultat, sa dobitkom od 23,7 milijardi i ukupan neto rezultat će biti 2,5 milijarde. To su najnoviji podaci na osnovu rada upravo menadžmenta i svih onih koji se bave ovom kompanijom u prethodnom periodu.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Zanimljivi su ovi podaci koji se čitaju sa mobilnog telefona. Pretpostavljam da su došli iz istog onog centra koji je rekao da je Aleksandar Vučić za Novu godinu bio u Dubaiju ili takođe je isti taj telefon korišćen kada je pomenuta afera i lansirana afera prisluškivanje ili afera reketiranje ili razne druge afere koje su se pokazale kao lažne. Isto sa tako jednog sličnog telefona su ti podaci pročitani. Zanimljivo je i to što se unapred kaže – ne, nemojte vi da pričate o Bojanu Pajtiću i AP Vojvodini, ne nemojte vi, ne smete to da pričate, inače će odmah tužba da sledi. Nema veze, tužite me, sutra već rade sudovi, nikakav problem nije. Ali, umesto tih podataka sa ekrana tog mobilnog telefona, ono što je istina je da uređenje sajta tada Dulićevog Ministarstva za zaštitu životne sredine koji košta možda stotinak, možda ni toliko evra, je plaćen 25 hiljada evra. Za to postoje valjani dokazi i valjani podaci. Dvadeset pet hiljada evra za nešto što moja ćerka tinejdžer može da napravi za pola sata. Ono što je takođe istina, mada sam upozoren da ne smem da pričam o tome, možemo da govorimo o šteti koju je ostvarila „Tesla banka“. Mislim da su jedine banke koje su stvorene na ovom svetu da bi pravile gubitke su one banke koje je vodila DS, da li u državi, da li u AP Vojvodine. Ta „Tesla banka“ je pored nekoliko dokapitalizacija u četiri godine izgubila čak 2,7 miliona evra odobravanjem kredita bez ikakvog pokrića. Drugo, propast „Razvojne banke Vojvodine“, o tome tek možemo memoare da pišemo. Tomovi i tomovi knjiga mogu da se pišu kako je propala „Razvojna banka Vojvodine“ i to se ne čita ni sa jednog ekrana mobilnog telefona. To su podaci koji su valjani, ispravni i u ovom trenutku se nalaze u tužilaštvu Republike Srbije. Ko je odgovoran za to? Insinuacije za logo EPS, vidim da je nekome jako zabavno kada se govori o silnim štetama koje je napravila DS i Bojan Pajtić u „Razvojnoj banci Vojvodine“. Vidim da se silno neko zabavlja i da mu je prosto smešno zbog štete koju je napravila „Tesla banka“. Vidimo da je nekome mnogo zabavno zbog toga što čega god da se latio, šta god da je radio, da je to samo nanosilo štetu i gubitak i manjak za građane Republike Srbije. Zbog toga prvo vi odgovorite, ne meni, ne morate meni da odgovorite, odgovorite građanima Srbije, odgovorite građanima Vojvodine, odgovorite na kraju krajeva i pravosudnim organima zbog čega i ko je odgovoran za ovu štetu i na kraju krajeva, vratite taj novac onima kojima pripada, a to su građani Republike Srbije.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, ja pretpostavljam zašto su predlagači tražili da se član 10 briše, a on se odnosi na imovinu i na kapital osnivački. Pretpostavljam iz prostor razlog ali sam iznenađen. Kada sam upoznao vojvođanskog vlastelina devedesetih godina u kampu vojnom, dobrovoljačkom, gospodin Martinović to svakako zna, Vojvode Nikole Parovskog, on mi se sve sa onom crnom zastavom i sa dve koske za pasulj zakleo da će čuvati osnovni kapital i imovinu vojvođanskih preduzeća. Stoga sam iznenađen da je odustao od toga, kao što sam iznenađen i činjenicom da u poslednje vreme on mnogo greši. Umesto da se stara o osnovnom kapitalu javnih preduzeća, osnivačkom, da se stara o imovini, on se stara o tome gde je ko proveo Novu Godinu, pa zaspi sanjajući Vučića u Dubajiu, a kad se probudio predsednik njegovog gradskog odbora na Maldivima, sve sa tri miliona rufija na dan, odnosno tri hiljade evra po danu. Dakle, verujem da je iz tog razloga kapital osnivački i da je imovina javnih preduzeća u Vojvodini počišćena u stilu one akcije - počistimo Srbiju i verujem da iz tih razloga mu nije stalo do te imovine zato što ćemo to ustanoviti kad dođemo na vlast u Vojvodini, a to je četvrtina teritorije Srbije. Da podsetim da i to jeste vlast i da sprovodi i republičke zakone na svojoj teritoriji gotovo sve kao poverene i prenete nadležnosti, pa se bojim tamo kada dođemo da će sve kase biti prazne, da neće biti nikakvog kapitala, da sve što je bilo naše postalo je njihovo za vreme vladavine vojvođanskog vlastelina, koga sam upoznao u vojnom dobrovoljačkom kampu vojvode Milana Paroškog. Hvala.
Marko Đurišić, izvolite.
Ovaj član 10. o imovini koji govori Zakon o javnim preduzećima je manje više prepisan iz prethodnog zakona i ne uvodi nikakvu novinu. Ali, želim da se osvrnem, ministre, na način na koji ste vi obrazlagali neprihvatanje ovog amandmana govoreći o uspesima „Elektroprivrede Srbije“. Mene zanima samo, ako je sve to tako bajno i sjajno, da li će u ovoj godini pojeftiniti električna energija? Ako Elektroprivreda Srbije pravi dobitak, da li onda građani treba da očekuju jeftiniju struju ili će ponovo doći povećanje struje ili makar da ukinemo akcizu na električnu energiju? Da nekako olakšamo građanima Srbije život. Vas ministre, pozivam da pored tih brojeva sada koje ste gledali, pogledate da li su realizovani svi planovi planirani za održavanje u 2015. godini, pa da pogledate kako je ušteđeno tih 14,6 milijardi dinara, o kojima ste govorili ministre. Da li ćemo, ako ne uložimo ove godine dodatnih, odnosno tih 14,6 milijardi koje nije uloženo prošle godine, u obnovu postrojenja za proizvodnju električne energije za dve godine imati štetu koja će se meriti desetinama milijardi dinara, zato što neke stvari u „Elektroprivredi Srbije“ ne mogu da se odlažu? Generalni remonti zna se kada se rade, a proše godine, gospodine ministre, nisu urađeni, kada im je vreme. To za posledicu ima da može da se ugrozi elektroenergetska stabilnost zemlje i da prestanu da rade generatori na TENT-u ili da govorimo o tome koliko ćemo života izgubiti zato što se ne ulaže u postrojenja za odsumporavanje i denitrifikaciju na TENT-u, pa se građani Obrenovca truju. Da li to odlaganje koliko nas ono posredno košta? To što vi ovde mašete sa uštedom od 14,6 milijardi dinara koliko će života to građane Obrenovca da košta? Kada sve to pogledate, onda dođite da govorimo o toj vašoj velikoj priči o sekretaricama, o direktorima, sami ste rekli jedna milijarda dinara je ušteđeno, a ove uštede su napravljene, jer posao koji je planiran nije urađen, gospodine ministre. Velika šteta će biti ako se to ne uradi ove godine. Zato je važno da građani izađu na izbore i kažu vama, premijeru Vučiću i SNS - doviđenja.
Željko Sertić. Izvolite ministre.
Vi kao da uporno želite da dobijete svaki put neku novu informaciju kako biste saznali šta se dešava u Srbiji, kao da ne živite ovde sa nama i kao da nemate mogućnost da se iz sredstava javnog informisanja informišete. Evo daću vam informacije o tome šta je EPS pokrenula sve u 2015. godini kao jednoj od najvećih investicionih ciklusa od kako EPS postoji. Dakle, posle skoro tri decenije pokrenuta je najveća investicija u elektroenergetici u Srbiji, gradnja novog bloka od 35 megavata u Kostolcu i to je deo druge faze kreditnog aranžmana sa kineskim partnerima. Nastavljeni su započeti investicioni projekti, kao što je projekat unapređenja zaštite životne sredine u Rudarskom basenu „Kolubara“ vredan 180 miliona evra. U 2015. godini je počela modernizacija prvog agregata hidroelektrane „Zvornik“, a posle obnove sva četiri agregata snaga ove hidroelektrane biće veća za 30%, a ukupna investicija je 70 miliona evra i to je obezbeđeno iz Nemačke razvojne banke. Nastavljeni su projekti iz prve faze kineskog krednog aranžmana u 2016. godini. Očekuje se završetak projekata odsumporavanja u Termoelektrani „Kostolac“, koju ste malopre spomenuli. Nastavlja se projekat modernizacije malih hidroelektrana koji se finansira iz kredita IBRD i pokrenuta je realizacija projekta smart meteringa, ključno za smanjenje gubitaka u EPS, čime će se uštedeti preko 30 miliona evra. Poštovani poslanici, ovo su tačni podaci o najvećim istorijskim investicijama u 2015. godini u EPS. (Marko Đurišić, s mesta: Gde je 200 miliona…)
Hajde ako možemo da ne dobacujemo. Veroljub Arsić, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, čini mi se da narodni poslanici bivšeg režima žive u nekim projekcijama iz svoje sopstvene prošlosti. Prvo, kada spominjemo imovinu EPS pogotovo u periodu 2014. godine neko je zaboravio da smo imali velike elementarne nepogode i da je baš imovina EPS bila najugroženija i najizloženija toj elementarnoj nepogodi. Isto tako nisam video nekog kolegu iz DS i njihovih pravnih i drugih naslednika političkih kada je bila ugrožena Termoelektrana u Kostolcu da pomognu zajedno sa građanima i sa radnicima da se ta termoelektrana odbrani, ali zato znamo da pričamo i da izmišljamo. Slušao sam kolegu kako priča da se imovina EPS ne revitalizuje. Termoelektrana u Drvnu koja pripada kostolaškim termoelektranama revitalizovana je potpuno i prvi put oba bloka od kada su napravljena daju po 350 miliona kilovat-sat. Prvi put. Kada je u pitanju odsumporavanje, pogoni za odsumporavanje Termoelektrane u Kostolcu se privode kraju. Ono što su za vama trebale decenije, nama su bili potrebni meseci. Kada neko pita – da li će struja da pojeftini jer to je proizvod koji daje naša EPS zahvaljujući javnom poslu koji obavlja, zaboravio je da kaže da je za vreme njegovog režima struja poskupela 600%. Kada pričamo o javnim preduzećima, gazdovali su još jednim velikim javnim preduzećem koje je prodato. Pre nego što je prodato, mislim na NIS, 2007. i 2008. godine imalo je gubitak po 80 miliona evra. Toliko su dobro gazdovali državnim preduzećem. Kada je u pitanju elementarna nepogoda i poplava koja je zadesila naš najveći energetski sistem, kao što rekoh, ni u Obrenovcu nisam video nijednog vašeg funkcionera, verovatno su sedeli, čitali na internetu o nekim izmišljenim stotinama žrtava, ne znam sa kakvim osećajem, da li po onom principu – što gore, to bolje za nas da bi stekli neke političke poene, ali elementarna nepogoda koja je zadesila Srbiju 2014. godine nije ništa u poređenju sa elementarnom nepogodom koja se zove DS, Boris Tadić, Bojan Pajtić i ostala ekipa. (Marko Đurišić, s mesta: Replika.)
Prvo, poslanica Jerkov, povreda Poslovnika. Je li tako ili ste odustali? Izvolite.
Zahvaljujem, gospođo predsednice. Član 158. stav 8. - predlagač zakona, odnosno ovlašćeni predstavnik predlagača zakona ima pravo da o svakom amandmanu govori do dva minuta, s tim da ukupno trajanje pretresa itd. Gospodine Sertić je već govorio o ovom amandmanu u trajanju od dva minuta. Sada ja ne znam, je li on može da govori kao da smo na sednici u načelu, dobija reč kad god je zatraži i na njega se ne odnosi vremensko trajanje, ili je dobio repliku? Ukoliko je dobio repliku, onda valjda treba da kažete, kao i narodnim poslanicima što kažete da govore po osnovu prava na repliku. Ili, ako se ne odnose ni na koga pravila iz Poslovnika, onda recite tako, pa da i mi znamo da možemo da govorimo kad hoćemo i koliko hoćemo.
Hvala što ste odgovorili u moje ime i u pravu ste. Znači, ovde se govori danas kad hoće, šta hoće i koliko hoće u okviru svog vremena poslanici. Shodna primena Poslovnika, meni je tako lakše, jer ovde se ništa ne govori o amandmanima, koliko ja primećujem, nego je krenula izborna kampanja i govori se o svemu i svačemu. Svi smo svesni toga i molim lepo. Probaće neko da kaže nešto i o amandmanu. Na primer, Gordana Čomić, da probamo od nje, pa ćete vi Dejane, onda Marko Đurišić itd.
Kratko pitanje ministru, više opaska. U razgovorima o našem viđenju kakvo je bilo poslovanje EPS-a 2014. godine i po vašim podacima iz 2015. godine, nedopustiva je rečenice - mogli ste da se informišete iz medija. Mi smo narodni poslanici, a vi ste ministar. Vi ste nama dužni odgovore. U medijima može da piše ono što narodni poslanici hoće da koriste ili neće, ali kako će da izgleda EPS 2016. ili 2017. godine, to ne zavisi od toga koliko piše u medijima, od toga zavisi percepcija, ali od naših pitanja i vaših odgovora koje ste nam dužni zavisi štošta. Ne tražim ja ni da mi odgovorite ili ne, znam da to nije ni vaš manir, ni stil, ali prosto, kada se tako nešto kaže, onda je dobro da se podsetimo da vi nama dugujete odgovore, a ne da se mi informišemo iz medija šta je remontovano u EPS-u, šta nije remontovano u EPS-u, kao se obračunava gubitak, koliko je poskupela struja ili ne, koji kineski kredit stoji od juna, ko traži šta. To nisu teme za ovu sednicu. Mi hoćemo da ustanovimo javna preduzeća. Hvala vam.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Dejan Nikolić, pa replika Željko Sertić. Jeste li ga pitali da vam odgovori sad? [[Marko Đurišić, s mesta: A ja replika? Mene ste zaboravili.]] Vas ne mogu nikako da zaboravim, to grešite. Izvolite.
Javljam se po Poslovniku, član 107. Predsednice, da li mislite da je bilo sve u redu u obraćanju kolege Arsića? Mislite da nije bilo ničega zbog čega je trebalo opomenuti kolegu Arsića? Pa, opozicione stranke i njihove lidere je nazvao elementarnom nepogodom. Pre samo godinu dana elementarne nepogode su odnele veliki broj života, predsednice. Da li to znači da ih je on nazvao ubicama? Mislite da nije trebalo da reagujete i prekinete ovakvo sramno obraćanje kolege Arsića? Pa, on hoće da stavi žute trake Demokratskoj stranci oko ruke, da bi nas prepoznali na terenu. Onako kako je Srpska napredna stranka nosila obeležja kada je protestvovala, recimo, u Smederevskoj Palanci dok su iz opštine spašavali živote. Oni su hteli da menjaju vlast. Molim vas, primenjujte Poslovnik, član 27, član 107. Nemojte da odvajate poslanike, da mi imamo manja prava u odnosu na prava poslanika većina. Sramote me je danas i večeras što sam u istoj sali sa kolegom Arsićem.
Eto, vidite, sada ste vi izgovorili uvredu i parlamentu i kolegama. Upadate sami u ono na šta se žalite. Dakle, ne možete da kažete ni vi ni bilo ko da je sramota nekoga. Ako ga je sramota, izađite iz sale, nemojte više da budete poslanici. Molim vas, nemojte tako u parlamentu. Zaista, moramo da uvažavamo jedni drugi, ne moramo da se volimo. Ne moramo čak ni da se poštujemo, ali da poštujemo parlament. Eto, to bih molila sve. Izvolite, povreda Poslovnika.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gosti, reklamiram čl. 103. i 107. Mislim da je grubo narušeno dostojanstvo Narodne skupštine, s obzirom da je prethodni govornik, koliko sam ja razumeo i čuo, rekao da ga je sramota što sedi zajedno u parlamentu sa gospodinom Arsićem. Ja mislim da smo svi ovde ravnopravni i da nema razloga za takvu vrstu uvreda. S tim u vezi, niko vas ne može u životu poniziti, niko vas ne može u životu uvrediti, gospodine Arsiću, ukoliko vi to ne dozvolite. Mi možemo da razumemo one koji nas ne poštuju, ali smo u obavezi, zbog građana, da se suprotstavimo svakome ko ne poštuje, ne samo kolegu Arsića, ne samo ovaj poslanički klub, već i one koji ne poštuju vas, ko ne poštuje opoziciji i one koji ne poštuju Narodnu skupštinu, koju ovde neki poslanici zovu i svetište demokratije. Ja ne tražim da se o ovome glasa. Verujem da je gospodin Arsić oprostio svom kolegi, ali čisto zbog građana da znamo da je gospodin Arsić široka srca, meke duše itd, i da je oprostio ovako grubu uvredu koja je upućena ne samo njemu, već svim kolegama. Hvala.
Hvala. Molim potpredsednika Arsića da dođe kod mene da mi pomogne u vođenju sednice. (Marko Đurišić, s mesta: Replika!) Samo da mi kažete, poslaniče, kome tačno replika? (Marko Đurišić, s mesta: Gospodinu Arsiću.) Gospodinu Arsiću, dobro. Čekajte da ga razoružam, da dođe gore. Izvolite.
Hvala vam, poštovana predsednice. Bilo je ovde reči o tome kako je neko povećao cenu električne energije 600%. Kada je SNS dolazila na vlast 2012. godine, jedno od mnogobrojnih obećanja bilo je da će se cena električne energije smanjiti za 20%. Do dana današnjeg, za četiri godine građani su doživeli da struja, odnosno cena električne energije nije manja 20%, nego je veća 30%, da je postala luksuzna roba, jer se na nju plaća akciza, kao i da se kroz račun za električnu energiju ponovo naplaćuje nešto što se zove taksa na TV brojilo. Znači, nije više pretplata, sada je taksa. Dakle, još jedno obećanje je prekršeno. Molim vas, gospodin Arsić je govorio o ulaganju u Termoelektranu Kostolac i uređaje za odsumporavanje, ali ja sam pitao šta je sa Obrenovcem, šta je sa TENT-om? Šta je sa kreditom Džajke od 200 miliona dolara koji stoji od juna meseca? Završeno sve, određeno, najbolja ponuda je ustanovljena, ali neko ne da da se potpiše ugovor, da građani Obrenovca mogu da dišu, da mogu da žive duže. Zašto na dva bloka Termoelektrane „Nikola Tesla“, jedan blok od šest u A i jedan u B, nisu urađeni kapitalni remonti? Koliko će nas to koštati? To su moja pitanja.
Hvala. Replika, izvolite.
Pozvao bih uvaženog kolegu da pažljivo pročita i belu knjigu programa Srpske napredne stranke, da pročita i ekspoze premijera gospodina Aleksandra Vučića i videće da sve ono što smo i obećali i pred građane izašli, i pre izbora ostvarili i posle izbora. Sa druge strane, ja ne znam šta je to TV brojilo. Ali, hajde, podvešćemo to pod lapsus uvaženog kolege. Ali, neko ko je godinama terao građane i naplaćivao im 500 dinara za pretplatu za javni servis, sada mu je odjednom mnogo 150 dinara takse. Pa, gde je tu matematika? Gde je tu logika? Sa druge strane, pozvao bih uvaženog kolegu da ne koristi te opšte termine – neko je povećao cenu struje 600%. Vi ste povećali cenu struje 600%. Vi ste povećali cenu struje od 2001. do 2012. godine 600%, ili nešto više od 60% godišnje. Ako ste rekli da za četiri godine, od 2012. do 2016. godine, cena struje je povećana za 30%, znači da smo je povećavali za nešto manje od 8% godišnje. I sada, vi koji ste povećavali cenu struje 60% godišnje, vi imate pravo da nekome spočitavate bilo šta drugo. Vi koji ste za taksu, odnosno, TV pretplatu, ma kako se to zvalo, za one koji dobacuju, ma kako se zvalo to povećanje, vi koji ste TV pretplatu naplaćivali tri puta skuplje, sada vam ne odgovara zato što je tri puta jeftinije. Vi koji ste 600% povećali cenu električne energije, imate pravo da govorite zbog čega za četiri godine cena električne energije povećana za 30%. Pa, gde je tu politička korektnost i logika uopšte?
Hvala. Na naziv iznad člana i član 11. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su za zajedno Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević.
Poštovane dame i gospodo, želim da saopštim dve stvari povodom amandmana koji smo podneli na član 11. koji se tiče osnivačkih prava i ulaganja kapitala. Poštovani ministre Sertiću, mi smo podneli amandman jer smo smatrali da su rešenja koja ste predložili, da je pristup vaš u raspravi o ovom zakonodavnom projektu, ne tržišni, ministre Sertiću. Ne tržišni. Zašto nam je bio važan ovaj argument povodom ovog amandmana? Zato što ste vi svaku priliku dolaska u Narodnu skupštinu koristili da u uvodnim napomenama saopštite svoje tržišno usmerenje. Usmerenje Vlade ka funkcionišućoj tržišnoj privredi. Nekoliko puta sam navodio da ste vi ovde izdvajali jednu formulu ekonomija iznad politike. Ja se onda pitam i pitam zapravo vas, gospodine Sertiću, zašto se ne pridržavate svojih reči? Zašto umesto formule – ekonomija iznad politike, primenjujete formulu – politika pre svega ostalog? Ovaj pristup, oko ovog zakonodavnog projekta, je dokaz za to ministre Sertiću. Druga stvar koju hoću da kažem povodom ovog zakonodavnog projekta i ovog amandmana. Meni se sada javljaju građani, zvoni telefon, evo na primer oko EPS-a, javnog preduzeća oko koga je bilo ovde reči. Na primer, meni kaže čovek da u EPS-u nikada gore stanje nije bilo. Kaže, da remonti nisu rađeni dve godine, makar ne u obimu većem od 20%. Gospodine Sertiću, da li je to tačno? Da li je to tačno? Ako niste čuli, ja mogu da ponovim gospodine Sertiću, da li je tačno da u EPS-u na primer, nisu rađeni remonti u poslednje dve godine, makar ne u obimu većem od 20%? Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Orlić.
Hvala, gospođo predsednice. Pozivam da se ne prihvati, dabome. Iz kojih razloga? Zato što zapravo ništa dobro, ništa uobličeno, ništa smisleno, dozvolićete, od razloga za eventualno usvajanje mi čuli nismo. Pri tom ću da preskočim ovaj put, pismeno obrazloženje amandmana, čisto na bazi dobre volje. Nadam se da neću morati da se bavim njim, nadam se, pre svega zato što bi to bilo u interesu samih predlagača. Po pitanju ozbiljnosti u raspravi, malo pre smo usmeno čuli da se ovo predložilo, ovaj amandman je predložen, zbog čega? Zbog toga što nije odgovarajući nastup ministra u ovoj raspravi danas. Samo da podsetim predlagača amandmana, da je podneo amandmane mnogo pre nego što je čuo ministra i bilo koga drugog u ovoj raspravi danas, podneo ga je mnogo pre rasprave. Tako da, molim vas, ovo je sve samo ne ozbiljno. Hvala lepo.
Na član 11. amandman su zajedno podneli Nataša Vučković, Vesna Marjanović i Jovana Jovanović. Na član 11. amandman su zajedno podneli poslanici Poslaničke grupe Boris Tadić – SDS – ZZS – ZS. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Hvala poštovana predsednice. Gospodine ministre ovaj i sledeći član su novi u odnosu na Predlog zakona koji je Skupština usvojila 2013. godine, ali vrlo su sporni, prvo zato što otvaraju ogroman prostor za korupciju i sporni su zato što apsolutno ne odgovaraju zalaganju Vlade za tržišnu ekonomiju, za priču da je tržište ono što treba da određuje i da dominira privrednim životom Srbije. A član 11. u delu čije smo mi brisanje tražili, dovodi u mogućnost da javna preduzeća mogu uz prethodnu saglasnost osnivača, kaže, da osnivaju društvo kapitala za obavljanje delatnosti koje nije delatnost od opšteg interesa. Znači, bilo kakvo preduzeće, ako se usvoji ovaj član zakona, može da osnuje javno preduzeće. Za bilo koju delatnost. Znači, sve vreme zakon govori o tome da javna preduzeća treba da se bave poslovima od opšteg interesa i definiše se šta je to opšti interes, govorili smo o tome dosta večeras. I sada, ovde se uvodi u jednoj rečenici, može da se osnuje društvo kapitala za obavljanje delatnosti koja nije delatnost opšteg interesa. Pa, šta to znači? Pa, gde je tu tržišna privreda? Pa, gde je tu da je privatni kapital najbolji, najefikasniji, da treba država da se povuče? A sad predviđate mogućnost da država osniva preduzeća, da se bavi bilo čime. Gospodine ministre, ovo ne može da ostane u zakonu. A da ne govorim o vašem pisanom obrazloženju za ne prihvatanje ovog amandmana, koje govori opet, da se ne prihvata iz razloga što ne postoje obrazloženi razlozi za predloženi amandman. Postoje razlozi navedeni u nekoliko rečenica. I, bezobrazno je da mi čitamo ovakva obrazloženja od strane Vlade, jer neko je uložio napor da u roku od manje od dva dana sedne napiše amandmane na ovaj zakon i da raspravlja o njima kad god, pa, evo i sad u 11,00 uveče. Molim vas ministre, da objasnite koji su razlozi za neprihvatanje ovog amandmana, a mislim da će vam to biti mnogo teže i da vam je mnogo lakše da prihvatite ovaj amandman. Hvala.
Reč ima ministar. Izvolite.
Ja bih vas zamolio prvo da nas ne vređate i da ne kažete da smo bezobrazni time što pišemo obrazloženja koja smo dužni i po zakonu, a vaš predlog amandmana nije dovoljno dobar da bismo ga prihvatili na način kako vi tražite. Na samom početku, koliko se sećate šta ste rekli, da su članovi 11. i 12. potpuno nešto novo što potpuno novo definiše u Zakonu o javnim preduzećima. Pročitajte član 47. i član 48. prethodnog starog zakona, još uvek važećeg dok ga ova skupštinska većina ne bude usvojila i videćete da smo upravo samo mnogo preciznije te članove 47. i 48. pretočili u članove 11. i 12. ovog zakona i definisali način funkcionisanja javnih preduzeća, odnosno osnivanje njihovih ćerka firmi. Iz koga razloga, zašto? Da bi moglo ekonomski, na tržišnim osnovama da funkcioniše i da bismo na taj način imali mnogo bolje funkcionisanje. A svakako vrlo jasno je precizirano u ovim članovima da saglasnost na osnivanje zavisnih društava mora da da osnivač. Dakle, osnivač će svrsishodnost određenih poteza svakog javnog preduzeća. A pričate o tržišnoj privredi, pa to jeste upravo mogućnost da kroz različita javno privatna partnerstva delovi poslova koje obavlja određeno javno preduzeće bude dato na tržište, da privatni kapital uđe, da smanjimo naše opterećenje budžeta, a da naši građani dobiju znatno bolju i kvalitetniju uslugu. Hvala vam.
Hvala vam. Reč ima Aleksandra Tomić. Izvolite.
Uvažena predsedavajuća, poštovani ministri, kolege poslanici, pa dobro je što ovakav amandman nije prihvaćen. Zato što, daću vam primer, recimo „Elektromreže Srbije“ ili bilo kog drugog javnog preduzeća koje nema mogućnost uopšte da nabavi, recimo opremu od preduzeća koja se recimo ne nalaze u opšte u mogućnosti da proizvedu određenu količinu. Onda bi došli u situaciju da recimo po određenim delatnostima uopšte javna preduzeća nisu u mogućnosti da nabave određena dobra. Time bi doveli u situaciju da određeni sistemi stanu. Samim tim otvaranjem ovakvih, znači preduzeća uz saglasnost osnivača, odnosno privrednih društava koje će raditi za potrebe tog javnog preduzeća, prvo smanjujete troškove velike. Drugo, dobijate konstantno funkcionalnost takvih preduzeća. Tako ono što ste sada rekli, suštinski treba i obrazložiti. Jedan „Srbija gas“ ima jako puno zavisnih preduzeća uz pomoć kojih sada kada biste, na primer usvojili ovakav amandman, morali biste da ugasite, ili recimo neka druga otprilike preduzeća koja su zavisna od rada javnih preduzeća koja bi na određeni način, iako se bave drugom delatnošću morali potpuno da prestanu sa svojim radom i da zaposlene otpuste. Tako da, samim tim vi biste na određeni način potrošili mnogo veća finansijska sredstva za sprovođenje ovakvih modela koji predlagač daje, a to u tržišnoj privredi danas jednostavno nije moguće. Zbog toga se osnivaju upravo ovakva zavisna preduzeća koja potpuno treba da uvedu jednu efikasnost u radu javnih preduzeća. S toga, s pravom ovakav amandman treba odbiti. Hvala.
Hvala. Na član 12. amandman u istovetnom tekstu podneli su zajedno Zoran Živković i Vladimir Pavićević, zajedno Balša Božović i Aleksandra Jerkov, i zajedno poslanici poslaničke grupe Boris Tadić, SDS, ZZS, ZS. Reč ima Aleksandra Jerkov.
Zahvaljujem, gospođo predsednice. Član 12. kaže – javna preduzeća može ulagati kapital u već osnovana društva kapitala uz prethodnu saglasnost osnivača. A onda nam u obrazloženju, gospodine Sertiću, a vi se u mišljenju Vlade žalite na naše obrazloženje amandmana, obrazlažete rečenicu „javno preduzeće može ulagati kapital u već osnovana društva kapitala uz prethodnu saglasnost osnivača“ sledećim rečima – članom 12. precizira se da javno preduzeće može ulagati u već osnovana društva kapitala, uz prethodnu saglasnost osnivača. To bi bilo kao da mi pišemo amandman, recimo „briše se“, au obrazloženje stavimo da predlažemo to zato što mislimo da treba da se briše ili zato što amandman treba da se briše. Onda vi nama ste nezadovoljni, ako možete gospodine Orliću sa ministrom da ne razgovarate u vreme kada ja ne obrazlažem amandman, i onda ste vi sada nezadovoljni našim obrazloženjima, a u obrazloženju koje ste nam vi poslali, vi govorite da nešto predlažete zato što tako predlažete. Mislim, prosto nemojte onda vi da ne ispunjavate ono što ovde zamerate narodnim poslanicima. Mi smatramo da smo dosta jasno obrazložili zbog čega mi smatramo da ceo zakon treba brisati. Onda, naravno, da ako smatramo da ceo zakon treba brisati, predlažemo brisanje svakog njegovog člana. To vama nije dovoljno dobro obrazloženje, ali dovoljno je dobro ovo što, kako gospodin Atlagić kaže, ovo bezvezno što vi ovde nama pišete. Tako da, mislim prosto, ne možemo tako razgovarati.
Reč ima Vladimir Pavićević.
Poštovane dame i gospodo, želim da podržim svoju koleginicu Aleksandru Jerkov u argumentaciji svoga stava za amandman „briše se“, za koji nam je gospodin Sertić javio da je nesvrsishodan, a evo na jednom primeru ja hoću da pokažem kako je ovaj amandman u postojećim okolnostima celishodan, gospodine Sertiću. Evo, na primer, član 12. o kome se sada govori kaže ovako – javno preduzeće može ulagati kapital u već osnovana društva kapitala uz prethodnu saglasnost osnivača. Evo da se zadržimo na jednom primeru koji smo malopre pomenuli, na ovom EPS-u. Na primer, knjigovodstvena vrednost EPS na osnovu analiza, sektora za analize je 16 milijardi. Kada se ta vrednost umanji za amortizaciju, gospodine Sertiću, ta vrednost ide na 11 milijardi. Sve u vezi sadržine člana 12. Ja onda, evo, pitam vas – zašto u ovoj naprednjačkoj eri imamo stalni govor da je vrednost EPS tri i po milijarde? Kada na osnovu analiza sektora za analizu dolazimo do 11 milijardi, što je cifra do koje se dođe sa umanjenjem na osnovu amortizacije. Zašto se toliko smanjuje, na primer, vrednost ovog preduzeća? Evo, ja bih voleo na primer kada bismo čuli odgovor na ovo pitanje, pa da onda imamo, da kažemo, jednu raspravu koja je argumentovana. Tri i po milijarde, to je primer. Tri i po milijarde, koliko sam se ja obavestio, evo gospodin Martinović da čuje, pošto vidim da se zainteresovao za raspravu, vredi samo tent. Gospodine Sertiću, zar nije celishodno podneti ovakav amandman u okolnostima u kojima smo kada imamo ovakvu, ja mislim, veoma lošu Vladu? Zar nije celishodno povući ovaj zakonodavni projekat kada o njemu raspravljamo u ovakvim okolnostima, što kaže gospodin Atlagić, bezveznim okolnostima. Hvala.
Prvo predlagač, Marko Đurišić.
Hvala, poštovana predsednice. Gospodine ministre, naš amandman je da se član 12. obriše. Evo sada obrazloženja za koje vi kažete da ne postoji. Članom 12. je predviđeno da javno preduzeće može ulagati kapital u već osnovana društva kapitala uz prethodnu saglasnost osnivača. Budući da član 12. ne precizira koja su to društva kapitala u koja se može ulagati kapital koja im je delatnost, osnivač i slične stvari, niti kriterijume transparentnosti ulaganja, kao ni cilj ulaganja. Ovaj član nosi visoki koruptivni rizik, te predlažemo njegovo brisanje. Znači, napisano obrazloženje, razlozi za naš amandman. Naravno da nas vređa onda kada vi napišete da se amandman ne prihvata jer ne postoje obrazloženi razlozi za predloženi amandman. Ne znam, i pravo da vam kažem, ako vas je moja malopređašnja diskusija povredila, pravo da vam kažem, nije mi krivo uopšte zbog toga. Jer mene povredi svaki put kada pogledam obrazloženje na 25 odbijenih amandmana koliko ste odbili moje poslaničke grupe. Svako počinje istom rečenicom, kao da ništa nismo radili gospodine ministre. Mislim da to nije u redu. Još jednom da ponovim, ovaj član predviđa ulaganje kapitala javnog preduzeća u već osnovana društva kapitala uz prethodnu saglasnost osnivača. Znajući kako razmišlja Vlada, kao osnivač, u ime osnivača Republike Srbije, pa naravno da se bojimo da će se ulagati u društva kapitala kumova, braće i ostalih, kako bi se vadili iz minusa. Ogroman prostor za korupciju se ovim ostavlja. To vam je uostalom napisala i Agencija za borbu protiv korupcije u mišljenju na ovaj zakon. Ovo je loše i mora da se obriše iz zakona. Hvala vam.
Reč ima ministar. Izvolite.
Gospodo poslanici, javna preduzeća su preduzeća. Tražimo od njih kao Vlada da prave profit ili u najmanju ruku da budu na pozitivnoj nuli, da one subvencije za deo preduzeća koje budemo davali u narednom periodu, jer se to radi u celoj EU, u većem delu sveta, kao što je deo preduzeća vezano za železnički saobraćaj itd, da rade najefikasnije, po najboljim modelima. Praveći taj ekonomski okvir, sasvim je logično da treba da dozvolimo javnom preduzeću da uz saglasnost, prethodnu saglasnost osnivača može da doda kapital u preduzeće koje je već osnovano. To ne može nikako drugačije da se, nikakvim drugim rečima opiše elementarna ekonomska logika, osim toga da ponovimo rečenicu onako kako glasi član 12, s obzirom da ima samo jednu rečenicu sa nekoliko malih stavova. Dakle, ne postoji drugačiji način da se obrazloži odgovor na vaš predlog da se briše. Što se tiče obrazloženja Vlade, evo kao ministar vam dajem dodatno obrazloženje da vaše obrazloženje, predlog amandmana, nije dovoljno dobro da bismo ga mi prihvatili kao validno i predložili Skupštini na usvajanje. Hvala vam.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Aleksandra Tomić.
Uvažena predsedavajuća, poštovani ministri, kolege poslanici, preduzeća se osnivaju da bi pravila profit. Znači, ne osnivaju se preduzeća da bi radili određenu delatnost na račun države Srbije i na račun budžeta Republike Srbije i građana Srbije, nego zarad toga da bi kroz određene obaveze zbog opšteg interesa pravila profit. Ova zavisna preduzeća treba da budu u funkciji javnih preduzeća, njihove efikasnosti, njihove ekonomičnosti i zbog toga jednostavno ne postoji drugi model osim da vi normalno ulažete određeni kapital, investirate u tako nešto i samim tim pomažete javnim preduzećima da se podignu kada su u pitanju završni računi da postoji profit. To je osnovna ekonomska logika. Time razvijate tržište i jednostavno stvarate konkurentniju privredu. Takva privreda može da se nosi sa regionom, može da se nosi sa EU. I danas, sutra, i kada budete hteli da razgovarate sa članicama EU, da postajete jedan od njihovih partnera ili komšija ili u sastavu EU, onda vas potpuno drugačije gledaju, nego onda kada nemate tu mogućnost da jednostavno imate javna preduzeća koja su u stalnim konstantnim dugovima, po stalnim garancijama, po stalnim kreditima i nemogućnosti da jednostavno racionalizujete njihovo poslovanje. Stoga, potpuno opravdavamo uopšte što ovaj amandman nije prihvaćen. Hvala.
Reč ima Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre, ne bih se javio za reč da jedan od predlagača nije izneo pogrešan podatak iz 2008. godine i vrednost EPS-a proglasio na nivou 3,5 milijarde. Vrednost EPS-a je sada preko pet milijardi i očigledno da kolega predlagač živi u 2008. godini. A kada smo već kod 2008. godine, to je godina kad je vojvođanski vlastelin javnim novcem u opštem interesu otvorio radove na Kamenici 2. Oni su trebali da budu završeni do 2010. godine, Kamenica 2 je trebalo da košta 18 milijardi, odnosno 18 miliona evra, a u međuvremenu još uvek nije završena, dakle, sad je 2016. godina, šest godina su probijeni rokovi, a vrednost radova još uvek u nezavršenoj Kamenici 2 je dostigla vrednost od 33 miliona evra. Dakle, gotovo duplo više od onoga što je bilo obećano da će biti potrošeno 2008. godine. Verujem da iz tih sentimentalnih razloga da je kolega predlagač iskoristio podatak iz 2008. godine, umesto podatke koji su novi i koji ukazuju da EPS ima daleko veću vrednost nego što je on ovde naveo. Hvala.
Izvolite. Poslanik Đurišić.
Poštovana predsednice, gospodine ministre i vi i koleginica ste ovde govorili kaže – preduzeća se osnivaju radi pravljenja profita. Stalno ponavljate tu rečenicu. A, kako kaže zakon, ovaj član je prepisan iz starog zakona, kaže – ciljevi osnivanja javnog preduzeća; jer je to tema ovog zakona. Znači - javna preduzeća osnivaju se i posluju radi; pa onda kaže – obezbeđivanja trajnog obavljanja delatnosti od opšteg interesa i redovnog zadovoljavanja potreba korisnika proizvoda i usluga, razvoj unapređivanja obavljanja delatnosti od opšteg interesa. Pod tri - obezbeđivanje tehničko-tehnološkog i ekonomskog jedinstva sistema i usklađenosti njegovog razvoja. Pa, pod četiri – sticanje dobiti. Znači, mnoge druge stvari javna preduzeća imaju kao cilj zbog kojih se osnivaju, a ne pravljenje profita. I vi branite ovaj član da ostane da bi javna preduzeća ulagala u društvo, neka ne znamo čime će se baviti, ničim nije ograničeno i vi to pravdate pravljenjem profita. Pa, evo ja ne znam, recimo, kladionice, one su profitabilne, jer to znači da će javna preduzeća da ulaze u kladionice i da ćete to da pravdate pravljenjem profita? Da li je ovaj član korišćen kada je Srbija, odnosno Elektromreža Srbija kupila 10% akcija Elektromreže Crne Gore, krajem prošle godine? (Zoran Babić, s mesta: Pa?) Pa, jel napravila profit na tom poslu? Platila je akcije 95 centi, sledeći dan te akacije su vredele 84 centa. Jedan i po milion evra smo izgubili u jednom danu na tom poslu. (Zoran Babić, s mesta: A danas?) Danas su isto toliko, jer one su sve vreme 84, samo ih je Srbija platila 95. Koji su razlozi bili za taj posao? Gde je opšti interes? Gde je interes obezbeđivanja trajnog obavljanja delatnosti od opšteg interesa u tom poslu, ili je to zbog interesa nekog privatnog, možda bio? Jer profita nije, videli smo da nije, jer su akcije vredele dan posle isto koliko i dan pre te transakcije, samo su tog dana vredele 10, 11% više. Koji je interes bio u tom poslu? Jer, opšteg interesa nije bilo.
Na naziv iznad člana i član 13. amandman u istovetnom tekstu podneli su zajedno Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Reč ima Aleksandra Jerkov.
Zahvaljujem. Član 13. – Javna preduzeća za svoje obaveze odgovara celokupnom svojom imovinom. Da li se sećate gospodine Sertiću, da li se sećate drage kolege sednice na kojoj smo u istom danu kao javni dug Srbije preuzeli dug preduzeća „Srbijagas“ i dali „Srbijagasu“ garanciju da se ponovozaduži za istu tu sumu, koliko smo preuzeli dug tog preduzeća na sve građane Srbije? Da li sećaju, ne znam da li se vi sećate, građani se sigurno sećaju sednice na kojoj je ova Narodna skupština donela odluku da im se smanje plate i otmu penzije, zato što smo na toj istoj sednici doneli odluku da damo garancije „Srbijagasu“ da se zaduži za 300 miliona dolara i preuzeli smo dugove „Er Srbije“ na Republiku Srbiju, odnosno njene građane u vrednosti od 200 miliona evra. To se sve desilo na istoj sednici i sada vi ovde dolazite i kažete nam da javna preduzeća za svoje obaveze odgovara celokupnom svojom imovinom. Mi vidimo da pojedina javna preduzeća za svoje obaveze odgovaraju imovinom građana, i to platama i penzijama, umanjenim platama i penzija tih građana, a pri tome se ta javna preduzeća ne ponašaju baš kao da su krizi. Tada smo imali prilike da čujemo istom prilikom kada smo dug „Srbijagasa“ pretvorili u dug svih građana, da je to preduzeće podelilo svojim zaposlenima bonuse u visini od 500 evra, da je to preduzeće kupilo četiri džipa, Rendž Rover u vrednosti od 17 miliona dinara. I šta smo mi tom prilikom uradili? Mi smo preuzeli dugove tog preduzeća na dugove građana Republike Srbije i dali dozvolu, što da ne, da se oni još malo zaduže zato što im očigledno para stalno treba, a ovaj član zakona se ne odnosi na njih.
Reč ima Vladimir Pavićević.
Poštovane dame i gospodo, građani me sada zovu, podržavaju argumentaciju povodom pitanja koje ja ovde postavljam i ja ću onda nastaviti ovakvim tempom kako smo i počeli. Poštovani gospodine Sertiću, u članu 13. za koji smo mi predložili da se briše, piše – Javno preduzeće za svoje obaveze odgovora celokupnom svojom imovinom. Kako mi da znamo kolika je ta imovina, ministre Sertiću, kada evo, na primeru EPS imamo slučaj da jedan narodni poslanik kaže vredi pet milijardi, da jedan ovlašćeni predstavnik EPS kaže tri i po milijarde pre tri meseca na jednom događaju na kojem se razgovaralo o energetici. Kada jedan ministar u ovoj Vladi kaže tri i po milijarde, a kada na osnovu analize Sektora za analize EPS procena vrednosti jeste 11 milijardi. Gospodine Sertiću, jeste li saglasni, poštovana gospodo, da u svim ovim podacima ne može čovek da se snađe, šta je onda tačno. Kome mi da verujemo? Da li onda vrede analize u Sektoru za analize javnog preduzeća ili ne vrede? Da li onda vredi reč ministra koji proceni to onako u nekom hiru ili na osnovu analiza ili to ne vredi? Znači, šta vredi, ministre Sertiću? Druga stvar, građani su me sada isto zvali, ima povodom istog ovog člana, ima pitanje, kaže – Pošto se tiče toga izmirivanja obaveza javnog preduzeća, ministre Sertiću, veliki broj građana pita kada će početi isplata zaostalih zarada radnicima društvenih preduzeća, a na osnovu sudskih presuda? Ministre Sertiću, to je veoma važno pitanje. Zbog čega? Zbog onog jednog načela koje mora da bude pretpostavka reformi, pretpostavka tržišnog usmerenja, bilo kog čoveka, bilo koje vlade koja za sebe hoće da kaže da je tržišno usmerena, a to je princip vladavine prava. Ne samo tog čoveka, nego ja mislim svakog čoveka koji sedi u Narodnoj skupštini, u našem svetilištu političkog života, ne samo demokratije, poštovana gospodo. Hvala.
Hvala. Ministar Sertić.
Poštovani poslanici, kada se pomešaju babe i žabe onda ne znam kako da odgovorim na pitanje. Ne mogu da objasnim jednostavno, ne samo više ekonomske principe funkcionisanja rada preduzeća, neko i činjenice koje se pojavljuju u javnosti kada neko kaže, izvuče podatak iz 2008. godine, pa ga uporedi sa podatkom iz 2013. godine, pa ga oduzme od 2007. godine i na kraju ne znate šta ste dobili. Ja ću da vas pitam sve zajedno, verovatno možete da mi pomognete u odgovoru, ko je napravio dug od 330 miliona dolara bivšoj kompaniji JAT? KO je ostavio radnike bez plata za prethodnih 13-14 godina, pričajući im bajke o privatizaciji, kako će doći jednog dana neko i rešiti sve njihove probleme? Ko je preko 500 miliona evra u periodu od šest godina dao tim preduzećima za restrukturiranje, a ni jedno nije restrukturirano? Ko je napravio sve te dugove? Kako smo došli do preko 650 miliona evra duga, gotovo 2,2% našeg BDP u 2014. godini, sa sabranim dugovima javnih preduzeća iz prethodnog perioda? Pa, danas mi moramo da vraćamo, i kroz javni dug i kroz realnu isplatu svih kamata koje smo imali u prethodnom periodu, koje su uzimane po 6, 7, 8% na godišnjem nivou, a mi moramo to da vratimo danas i da smanjimo do 2018. godine na 0,5% našeg BDP ukupna dugovanja svih javnih preduzeća, dakle, da vratimo sve, da obezbedimo sredstva za investicije i da imamo na tom nivou, kako bismo mogli makroekonomske pokazatelje da imao na najboljem mogućem nivou, kako bismo privukli investitore, kako bismo mogli da omogućimo našim domaćim privrednicima da se razvijaju i da rade. Ja vas pitam – ko je napravio te dugove, a mi moramo da ih danas vraćamo, u teškim ekonomskim uslovima i u celom svetu i u celoj EU? Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, predlagač je u obrazloženju amandmana naveo dugove „Srbijagasa“. Ja se nadam da će nam jednoga dana predlagači ovog amandmana oprostiti dela, odnosno nedela koja su sami počinili. „Srbijagas“, koliko ja znam, ministar je tu, je 2015. godine napravio dobit od 120 miliona dolara, ako se ja ne varam. Dugovi koje država plaća, uz redovno finansiranje svih tekućih obaveza, nabavki itd, s tim što država mora da plati ono o čemu je predlagač govorio, a to su stari dugovi koji su nastali za vreme vladavine stranke bivšeg režima, kada se otimalo, kada su uzimali koliko su hteli, kada su uzimali više nego što su građani imali, kada se to, kako naš narod kaže, uzimalo šakom i kapom, kada je vladajuća koalicija bila jedno ortačko društvo koje nije vodilo računa ni o čemu drugome, koje ni o čemu nije razmišljalo, nego je svoj um smestilo u novčanik, u svoj novčanik i svoj džep i temeljno su praznili džepove građana Republike Srbije, s tim što njihove dugove moramo da plaćamo i u narednom periodu. Ja više ne razumem. Boga se ne boje, ljudi se ne stide. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 14. amandman su u istovetnom tekstu podneli zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Reč ima narodni poslanik mr Aleksandra Jerkov.
Gospodine Sertiću, šta je sa ovim stavom 3? Kaže – osnivač je dužan da obezbedi da se delatnost od opšteg interesa obavlja u kontinuitetu. Osnivač ne može osnovati drugo javno preduzeće ili društvo kapitala iz člana 3. stav 2. tačka 1. i 2. ovog zakona za obavljanje iste delatnosti od opšteg interesa, osim u slučajevima realizacije projekata javno-privatnog partnerstva, u smislu zakona kojim se uređuje javno-privatno partnerstvo i koncesije. Onda, stav 3. – odredba stava 2. ovog člana … Gospodine Orliću, molim vas, zakažite neki sastanak sa ministrom, pa razgovarajte s njim u neko vreme van sednice i van mog obrazlaganja amandmana.
Poštujte kolege. Zašto to radite, gospođice Jerkov?
I, stav 3. - odredba stava 2. ovog člana ne primenjuje se na grad i grad Beograd. Kakav grad, gospodine Sertiću, grad kao takav? Što se ne primenjuje na grad, na svaki grad, na neki određen grad, pošto se grad Beograd kasnije izdvaja? O čemu se radi? Malo je čudnovato, priznaćete. Ne naslućuje se o čemu se radi.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Goran Ćirić. (Goran Ćirić, s mesta: Javio sam se po mom amandmanu na član 14. Javio sam se na vreme ovaj put.) Vaš amandman je posle nekoliko amandmana, ali dobro, u redu je. Reč ima ministar.
U raspravi u načelu sam objasnio šta je bila veoma važna intencija kod rešavanja pitanja problema zloupotreba najčešće na lokalu i šta nam se dešavalo u prethodnom periodu, šta smo to uočili i zato u članu 14. tako napisali. Dakle, veoma često se dešavalo da u lokalnim samoupravama preduzeće se dovede do bankrotstva, javno preduzeće koje je osnovala lokalna samouprava. Različitim mahinacijama, prevelikim zapošljavanjem, neracionalnom politikom, pre svega ekonomskom, ispumpavanjem para iz budžeta svake godine tih preduzeća, vi napravite od preduzeća koje je dobilo na početku jedan zadatak da u ime društva na lokalu realizuje posao, dovedete ga do stečaja ili gotovo do gašenja, onda sve radnike prebacite u novoformirano preduzeće, koje obavlja identičnu delatnost i samo nastavite dalje da radite, a sav taj minus iz postojećeg preduzeća prebacite na Republiku, odnosno na privredu, odnosno na sve građane. Upravo da bismo sprečili mogućnost brojnih zloupotreba koje su uočene u prethodnom periodu, stavili smo član 14. da glasi tako da više niko ne može da osnuje preduzeće na lokalu sa istom delatnošću, sa istim načinom rada, osim u slučajevima ako se radi o javno-privatnom partnerstvu i ceo taj posao mora biti definisan po pravilima koja su definisana u Zakonu o javno-privatnom partnerstvu. Veoma jednostavno i veoma jasno i ne znam šta ovde nije tako razumljivo, jer to sam već obrazlagao i potrudiću se za svaki amandman koji budete predložili i za svaki član zakona da vam dam ovako jednostavno objašnjenje.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Hvala. Gospodine ministre, meni je vrlo interesantno vaše obrazloženje ovog člana, jer vi sada govorite kako se u praksi pokazalo da su neka javna preduzeća napravila dugove, pa su se onda ispumpavale pare, gasila itd. i vi sada to hoćete ovim članom zakona da sprečite. Sada, pošto odgovornost u vođenju javnih preduzeća postoji oduvek u zakonu, pa mogu da čitam sada važeći zakon, koji je donela ova većina pre dve i po godine, kako je moguće da se to dešavalo a da niko nije odgovarao? Koja je onda garancija da se to sada neće dešavati? Vi pričate negde da se nešto dešava. Verovatno ima takvih slučajeva, naravno, ne mogu da kažem da nema, ali ko je za to odgovarao? Po zakonu koji važi, koji govori o tome ko odgovara za poslovanje javnih preduzeća, te norme su iste i u važećem zakonu i u ovome koji danas usvajamo, nema tu velikih promena, sem ako ne mislite, sada klimate glavom, ima promena. Šta, ima promena, neće biti izvršni odbor, sada neće postojati? Da li je to bio razlog da se uništavaju preduzeća? Nije, naravno. Gospodine ministre, ta priča, mi vam ne verujemo, jer niste naveli primere da su odgovarali neki ljudi koji su to uradili. Gde je onda nama uverenje da se to neće usvajanjem ovog zakona ponovo dešavati?
Zahvaljujem. Reč ima dr Vladimir Pavićević kao predlagač.
Poštovane dame i gospodo, uvaženi gospodine Sertiću, poštovane gošće iz ministarstva i uvaženi gospodine Bečiću, želim da podržim svoje kolege, gospođu Jerkov i gospodina Đurišića, u argumentaciji ovog stava oko amandmana na ovaj član Predloga zakona. Moram da kažem jednu stvar i gospodi narodnim poslanicima iz vladajućih stranaka. Mene je ministar Sertić evo sada ovde dodatno ubedio da smo bili u pravu kada smo podneli amandman „briše se“ na član 14. Gospodine Sertiću, moram jednu dilemu sada da vam kažem, vi ste sada nama objasnili na osnovu sadržine stava 2. člana 14. da se sprečavaju zloupotrebe koje su evidentirane itd, a onda je naša dilema bila kako to da se onda stavom 3. ovog člana izuzimaju iz svih tih mera, koliko mi razumemo, svi gradovi, i grad Beograd? Na primer, neki građanin koji nas sada sluša i hoće da prati neku argumentaciju i on kaže – vidiš, imamo posla sa jednim ministrom, koji hoće da spreči zloupotrebe ovde, onde, u jedinicama lokalne samouprave, a onda mi pročitamo da sve to ne važi u svim gradovima u Republici Srbiji i u gradu Beogradu. Ja onda mislim da neki naš građanin, razuman čovek, po logici stvari, ministre Sertiću, zaključuje ovako, znači, sve ove zloupotrebe koje smo mi zapažali, uočavali, moći će i dalje da se primenjuju u svim gradovima, a naročito u gradu Beogradu. Ja mislim da način, kako ste vi argumentovali, zaista doprinosi argumentaciji za naš stav i da bi trebalo da ste prihvatili naš amandman. Sa jednom rečenicom - da se amandman prihvata iz razloga celishodnosti i svrsishodnosti u pogledu usmerenja ka opštem dobru, odnosno ostvarenju javnog interesa, poštovana gospodo i gospodine Sertiću. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Sertić, replika. Izvolite, gospodine ministre.
Poštovani poslaniče, vi upravo vašim predlogom da ovaj član 14. obrišemo upravo ostavljate mogućnost za dalje zloupotrebe, za dalju korupciju i za sve ono što se radilo u prethodnom periodu. Da li je to vaša želja? (Vladimir Pavićević, s mesta: Stav 3.) Ja to ne razumem. Stav 3. Vi niste napisali da se samo stav 3. briše. (Vladimir Pavićević, s mesta: Svi.) Vi ste napisali sve da se briše, a stav 3. govori o gradovima koji imaju vrlo specifičan položaj i nismo dali pravo gradskim opštinama da osnivaju svoja javna komunalna preduzeća po svom nahođenju, nego grad odgovara za njih da bismo upravo kroz takav način kontrolisali i gradske opštine, a dali mogućnost da gradovi mogu da osnuju istorodnu delatnost u različitim opštinama, ukoliko za to postoji ekonomsko opravdanje. Grad odgovara pred Republikom za tako nešto. Ja ne vidim u čemu je potreba vaša da celim vašim amandmanom tražite da se briše kompletan član 14. u kome smo vrlo jasno izrazili nameru da sprečimo zloupotrebe koje su se dešavale u mnogo godina pre nas. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite, gospodine Babiću.
Zahvaljujem se ,gospodine Bečiću, i prvo imam jednu sugestiju vama. Ja vas molim da kolegi podnosiocu amandmana uvedete još nekoliko telefonskih linija, jer tolika je navalica građana i toliko zovu građani predlagača amandmana i takvu mu podršku daju da ja ne znam kako on u istom trenutku i čita obrazloženja amandmana, i govori o amandmanima, i javlja se na telefon. Pažljivo posmatram predlagača amandmana, ali verujte da sam od te silne podrške video da se jednom javio na telefon, a bogami mi smo u skoro pet sati rasprave, tako da su neke neiskrene stvari ovde izrečene. Sa druge strane, gospodine Sertiću, ja ću potkrepiti činjenicama ono što ste govorili i ono što želite da sprečite oko formiranja javnih preduzeća. Ne radi se o javnim preduzećima, ali se radi o javnim fondovima. Ti fondovi gazduju i raspoređuju sredstva građana Vojvodine. Kada se, recimo, Fond za kapitalna ulaganja AP Vojvodine, koji radi od 2006. godine, ja vidim da se neko opet silno zabavlja, znate, kada se pomenu ti fondovi, koji radi od 2006. godine, onda kada se iscrpe sredstva, na krajnje nezakoniti, netransparentan način, odjednom se taj Fond za kapitalna ulaganja Vojvodine, odlukom Skupštine AP Vojvodine, preimenuje u Upravu za kapitalna ulaganja. Raspored sredstava, i o njemu ću da govorim, ostaje krajnje netransparentan, krajnje burazerski i na štetu, naravno, svih građana. Međutim, da je to jedini primer, nije gospodine Sertiću. Tu imamo i Fond za razvoj AP Vojvodine, koji je funkcionisao između 2002. i 2012. godine, pa onda kada su sav novac potrošili, onda je taj fond preimenovan u Razvojni fond Vojvodine. Znate, promenite ime, promenite i ime stranke, promenite šta god i frizuru da promenite, ali ono što ste radili i ono što radite, e to ne može da se zaboravi, pa tako. Ovoliki broj fondova sa sličnim namenama očigledno je stvoren kako bi se napravio najpovoljniji ambijent u kome su moguće nezakonite radnje, a kontrola svedena na minimum. O projektima koje su finansirali ti fondovi nije bila moguća rasprava u Skupštini AP Vojvodine, jer je većina poslanika iz DS onemogućavala raspravu, pa čak i uvid u detalje finansijskih aranžmana. Toliko o radu Bojana Pajtića. Izveštaj o radu Fonda za razvoj AP Vojvodine objavljen je na posebnom sajtu, ali samo sa šturim podacima o tome da 5.391 korisniku kredita plasirano nešto više od 253 miliona evra. Nema podataka za koje konkretne projekte i kakvu su rezultati. Stepen naplate potraživanja do 2011. godine je bio 75%, ali nema podataka ko nije vratio kredite. Interesantno je i da je u predizbornoj kampanji 2011. godini, u istoj onoj godini kada je Vlada DS oterala MMF, jer nisu želeli nikakvu kontrolu nad trošenjem sredstava svih građana Republike Srbije, stepen naplate sa tih 75% naglo opao, ali opet nema podataka ko je ostao dužan fondu, ma kako se on zvao, jer ti fondovi kontrolišu novac svih građana. Može se pretpostaviti samo da su to bili miljenici pokrajinskog režima i sponzori izborne kampanje DS za izbore 2012. godine. Fond za razvoj AP Vojvodine ugašen je polovinom 2013. godine, a među poslednjim transakcijama je uplata 1,5 miliona evra zagrebačkoj „Tesla banci“ i 200 miliona za sticanja vlasništva u Razvojnoj banci Vojvodine, a svi jako dobro znamo kakvu sudbinu je imala i „Tesla banka“ i Razvojna banka Vojvodine. Njega više niko ne pominje. Promenili su ime i niko ga više ne pominje, ali naslednik mu je Razvojni fond, koji uglavnom vegetira, jer je u suštini samo maska za bivši fond. Pokrajinska vlast očigledno veruje da će se slično dogoditi i sa Fondom za kapitalna ulaganja koji je postao Uprava za kapitalna ulaganja. Postoje jaki razlozi za sumnju da je Fond za kapitalna ulaganja duboko kontaminiran korupcijom, pogotovo što je njegovo delovanje bilo obavijeno tamom, tamom jednog kabineta u Banovini, i to je onaj kabinet u koji Bojan Pajtić jako retko svraća, ali kada je raspored finansijskih sredstava iz ovih fondova, svrati. Do sada otkriveni slučajevi korupcije i kriminala očigledno su samo vrh ledenog brega, a najpoznatiji među njima jeste „Heterlend“, „Kamenica dva“ i „Krišan“. Javno tužilaštvo, da bi svim ljudima bilo jasno šta je to afera „Krišan“, u Pančevu naredilo je istragu protiv predsednika opštine Kovačica Miroslava Krišana zbog osnovane sumnje da je zloupotrebio službeni položaj, jer je bez sprovedene javne nabavke 2008. godine zaključio ugovor sa preduzećem „Vojvodina put“ iz Pančeva u izvođenju radova na ulicama u naseljenim mestima opštine Kovačica za 320 miliona dinara, što je za 25% veći iznos u odnosu na tržišne cene. Tako je, prema navodima tužilaštva, vrednost posla uvećana za 80 miliona dinara. Bez obzira na tako uvećane cene, bez obzira za ne sproveden postupak javne nabavke, Fondza kapitalna ulaganja isplatio je račun i tako sam sebe oštetio za 80 miliona dinara. Podsetiću vas da je predsednik Upravnog odbora Fonda za kapitalna ulaganja Bojan Pajtić. Jednim poslom za 80 miliona dinara. Prema tome gospodine Sertiću, sve što ste hteli da sprečite novim zakonom koji ćemo usvojiti, nadam se već, da li noćas ili sutra, želite da sprečite da se nikada i nigde da se na ovaj način, kao što to radi Bojan Pajtić i DS, ne rasipa novac građana Srbije.
Zahvaljujem, gospodine Babiću. Povreda poslovnika narodni poslanik Vladimir Pavićević.
Poštovane dame gospodo, ne mogu da kažem da je baš direktna povreda Poslovnika, ali reklamiram sada član 1. jer je tokom govora gospodina Babića profesor Atlagić stalno uzvikivao au, au. To je uzvik u bolu, poštovana gospodo. Ja mislim da je uredu da date jednu pauzu gospodine Bečiću, da li je sve u redu sa gospodinom Atlagićem. Ako je sve uredu, onda….
Gospodine Pavićeviću, to nešto između vas, kao profesora i gospodina Atlagića, kao profesora, ta neka tajna veza, to ostavite van Skupštine i van ove sale. Molim vas, ta ljubav koja je između profesora, ostavite to van ove sale molim vas.
Želim svako dobro profesoru Atlagiću i vama, predlažem da napravite pauzu.
Zato što vidim da vi ne možete da se javite ni na jedan amandman da ne pomenete gospodina Atlagića.
Samo da proverite da li je sve uredu.
S druge strane on vama vrlo rado vama odgovara, tako da vas molim da to ostavite tamo za fakultet.
Samo da proverim da li je sve u redu, ako je uredu da nastavimo.
Budite sigurni svi poslanici su orni za večerašnju raspravu, ali po amandmanima.
Dobro, znači au, nije bol nikakv ništa.
Ja to čujem samo od vas, gospodine Pavićeviću. Ali, ja bih rekao kad već pominjete da se gospodin Atlagić, da ga toliki kriminal koji je bio u prethodnom periodu čisto šokira, tako da mislim da je to razlog. Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić.
Zahvaljujem. Prateći kako primenjujete Poslovnik u vezi sa obavezom da se govori o dnevnom redu, da vas pitam da li mogu ja o Aleksandru Vučiću, pošto znam svašta i dok je bio radikal i sada, ili ne mogu?
Molim, gospođo Čomić. Očekujem bar od vas da poštujete Poslovnik i da govorite o amandmanu.
Ja zato i pitam, zato što sedim u sali dok vi vodite sednicu.
To je upućeno gospodinu Pavićevu, koji se javio po povredi Poslovnika i zloupotrebio taj poslovnik.
Ne, ne. Ja pitam zato što vidim kako vodite sednicu, pa vidim da može svašta da se govori, pa pitam, ako vi kažete da ne može, ja neću.
Ne bi trebalo, gospođo Čomić.
Slažem se sa vama. Hvala vam.
Zahvaljujem se. Na član 14. amandmane u istovetnom tekstu zajedno su podneli narodni poslanici Goran Ćirić, Dejan Nikolić, Dragan Šutanovac, Vesna Martinović izajedno narodi poslanici Marko Đurišić, akademik Ninoslav Stojadinović, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Miroslav Marinković, mr. dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Reč ima narodni poslanik Goran Ćirić. Izvolite, gospodine Ćiriću.
Gospodine ministre, pošto ste malopre zažalili da u amandmanu i gospođice Jerkov i gospodina Pavićevića nema predloga da se briše samo član 3. nego se predlaže brisanje čitavog člana, u stvari stav 3. člana o kome govorimo, evo sada imate priliku da usvojite naš amandman, jer je upravo naš amandman briše se stav 3. Koliko je apsurdan ovaj član 14. evo možemo svi zajedno da pogledamo, ja ću ga pročitati, mislim da je važno da svako od poslanika ovo čuje. Prvi stav, osnivač je dužan da obezbedi da se delatnost od opšteg interesa obavlja u kontinuitetu. To je uredu. Drugi stav, osnivač ne može osnivati drugo javno preduzeće ili društvo kapitala iz člana 3. stav 2. tačka 1.2 ovog zakona za obavljanje iste delatnosti od opšteg interesa osim u slučajevima realizacije projekata javno privatnog partnerstva u smislu zakona kojim se uređuje javno privatno partnerstvo i koncesije. Vi ste se hvalili ovim drugim stavom jer se borite protiv korupcije u javnim komunalnim preduzećima na lokalnom nivou. Rekli ste da je užasno stanje. Slažem se sa tim da je užasno stanje u javno komunalnim sistemima na čitavoj teritoriji Srbije, ali vi četiri godine nosite odgovornost za te ljude. U 90% opština i gradova ova aktuelna koalicija ima lokalnu vlast. Ne znam na koga se žalite. Na ljude koji vode gradove i opštine i koji su delegirali i birali direktore javnih komunalnih sistema. To je jedna stvar. Ali, šta je apsurdno u ovom zakonu i u ovom članu. Kažete – odredba stava 2. ovog člana se ne primenjuje na grad i Grad Beograd. To znači na sve gradove u Srbiji i Grad Beograd, a u ovim gradovima i u Gradu Beogradu živi 80% Srbije, najmanje. Vi, izuzimate 80% građana iz člana u kome definišete ponosno stav 2. gde se kaže da mi na osnovu stava 2 sprečavamo neefikasan rad javnih komunalnih sistema na lokalnom nivou, a onda izuzmete 80% i kažete – e, onda ovih 80% može da radi kako hoće. I, to je apsurd ovog stava. Obrišite ga, prihvatite naš amandman, ako već i logički možemo da analiziramo ovaj član, gde kažete odredba stava 2. ovog člana ne primenjuje se na grad i Grad Beograd. Dvostruka negacija. Ondabismo čitali, stav 2. tako da osnivač može, pošto je negacija, osnivač može osnivati drugo javno preduzeće ili društvo kapitala ovog zakona za obavljanje iste delatnosti od opšteg interesa uključujući, pošto u originalu kaže osim, pošto je negacija, uključujući u slučajevima realizacije projekata javno privatnog partnerstva u smislu zakona kojim se uređuje javno privatno partnerstvo i koncesija. Dakle, osnivati paralelno sisteme javna komunalan preduzeća koja će sama sebi praviti konkurenciju. I ovde je pitanje – a čemu sve ovo? Čemu stav 3? Da li da se opravda projekat „Beograd na vodi“, da se opet stavi, ili proba da stavi kao javni interes, otvaranje kafane, i naša rasprava u Skupštini, gde proglašavamo javnim interesom jedan komercijalni ugovor o kome smo glasali, tako da se radi eksproprijacija zemljišta da bi se realizovao jedan komercijalni ugovor. Imate priliku, evo prilike. Malopre ste rekli niko nije dao amandman tako da se briše samo stav 3. u ovom članu. Usvojite ovaj amandman i mislim da ćemo ozbiljno rešiti ovo pitanje. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Uvaženi ministre, koleginice i kolege, poštovani građani Srbije i Nišlije koje u ove sitne sate pratite ovaj prenos zasedanja, normalno je da će skupštinska većina odbiti sve naše amandmane, jer staro je pravilo da ono što dođe iz Vlade za skupštinsku većinu apsolutna istina je na delu. Mada postoje izuzeci časni izuzeci kada premijer kaže da recimo, nacionalne nagrade treba da ostanu, onda se, gle čuda u 24 sata menjaju govori istih govornika. Ali sva sreća je gospodine ministre, što ovaj član, ovaj zakon neće zaživeti. Vrlo brzo idu izbori pa će se ovo promeniti…
Gospodine Bradiću, hoćete malo po amandmanu?
Evo odmah… Dakle ovo što je moj uvaženi kolega Goran Ćirić govorio, ja ću vama gospodine ministre da prikažem plastično. U Nišu postoji JKP „Medijana“, Grad Niš i osam okolnih opština zarad bitisanja regionalne deponije je formirao „Niški region“. Tako se zove preduzeće koje će se baviti iznošenjem smeća iz ovih osam opština i Grada Niša sa svojih pet opština i odlagati na toj regionalnoj deponiji. Raspisan je tender, nije se niko javio, propao je. Koncesija je na 25 godina gde će cena jedne tone iznošenja smeća po onim podacima koje ja imam biti 40 evra. Sada „Medijana“ koja se bavi tom delatnošću, iznošenjem smeća, ima 900 radnika, košta 10 po toni. Ovo što vi predlažete će građane Niša koštati 40 evra po toni smeća. Samo još nešto da kažem građanima Niša koji će glasati za ovaj zakon, preko vaših predstavnika ovde SNS i koalicije koja će dići ruku i glasati za ovaj član, da postoje sudski izvršitelji, da komunalne usluge moraju da se plate, imali, nemali. Ja govorim u ime građana Niša gde 34 hiljade građana Niša u samom gradu ne radi i ne može da plati ovih 40 evra po toni. Ovaj zakon je, gospodine Sertiću jako loš, jako loš, zato što vi s jedne strane pričate da branite interes, a sa druge strane direktno urušavate ekonomiju naših građana, naročito ispod Save i Dunava. Nije Srbija u Beogradu. Reći ćete mi da Javno komunalno preduzeće „Medijana“ treba da ima konkurenciju i hajde da postavimo hipotetički da i izuzimamo iznošenje smeća iz delatnosti „Medijane“. Ostaje uređenje ulica, zelenila itd. To je to programsko finansiranje godišnje. Da, ali grad Niš koji vode vaši predsednici, vaših stranaka duguje tom preduzeću 500 miliona za uređenje za gradsku čistoću, čišćenja ulica i za uređenje parkova i zelenila. I opet smo u začaranom krugu.
Doktore Bradiću, može malo po amandmanu.
Ja pričam o amandmanu koju štetu će da nanese građanima Niša, verovatno i ostalim gradovima. Molim poslanike koji su van Beograda, razmislite o ovim članovima i cenama komunalnih usluga koje će plaćati vaši sugrađani. Razmislite o tome jer ovo što mi sada glasamo nije smešno to je tužno, to je jako tužno, jer vi glasate u ime građana ne u svoje ime. Razmislite o tome koliko će to da košta građane Srbije, građane koji nemaju posao i koji su spali na minimum egzistencije. Zahvaljujem.
Mogao bih da pročitam amandman gde sve ovo što ste rekli nema veze sa ovim amandmanom, ali nema problema. Reč ima narodni poslanik Balša Božović. Izvolite, gospodine Božoviću.
Zahvaljujem, gospodine Bečiću. Gospodine Sertiću, voleo bih zaista da odgovorite da bi građani koji prate ovaj prenos, a i narodni poslanici koji smatraju da je član 14. skandalozan iz nekoliko razloga, pre svega što podržavate koncept, koncept zbog kojeg se danas ne raspisuju izbori u Beogradu, koncept gde se „Beograd na vodi“ i javnim interesom smatra kafana, šoping mol i hotel. Zbog tog koncepta SNS koja je stala iza vas i koja vas je izabrala na mesto ministra, ne želi ili ne sme da raspiše izbore u glavnom gradu i iz tog razloga smatram da je preko potrebno obrisati član 14...
Gospodine Božoviću, strah je negde drugo. Da li biste malo po amandmanu, gospodine Božoviću?
Zbog čega vi mislite da je interes Republike Srbije u tome da ovaj deo koji se odnosi na Grad Beograd i ostale gradove stoji u ovoj formi u kojoj stoji i u ovom članu? Gde je ovde javno preduzeće i gde je ovde javni interes? Evo, vi mi recite kao ministar koji je došao da posle Vujovića, kako ste vi sami rekli, pospremi onaj nered koji ste vi zatekli kada ste došli u svoje ministarstvo. To ste vi sami rekli. Sada ne znam da li je nered od gospodina Vujovića, da li je od gospodina koji je bio pre njega, da li je od gospodina Dinkića, da li je, morate da se dogovorite međusobno? Ali, ovo što sada predlažete članom 14. jeste isključivo podržavanje koncepta gde se Grad Beograd odriče milijarde evra vrednosti zemljišta koju poklanja investitoru „Beograd na vodi“, takozvanom i iz strane 2,5 milijarde evra još sporednih troškova da bi se oslobodio ceo taj tamo prostor i da bi se izmestile stanice i železnički koridore. Dakle, molim vas da odgovorite na ovo pitanje. Vi sada govorite kako to nema nikakve veze sa vama.
Gospodine Božoviću, kako da ministar odgovori kada ovo što pričate nema nikakve veze sa amandmanom koji je podnet?
Pa, ako ponavljate tako da nema veze sa amandmanom...
Ovo ima veze kao sa nekim destinacijama.
Evo, gospodine Sertić je ostao nem. Zahvaljujem.
Reč ima ministar. Izvolite, gospodine ministre.
Pa, meni nije teško da ponovim po ne znam koji put šta je bio cilj Vlade Srbije kada je predložila ovaj amandman, a to je da spreči zloupotrebu, pre svega na lokalu, lokalnih samoupravama i nismo gledali pri tom ko gde vrši od stranaka vlas, nego smo gledali kroz sistemski zakon da unapredimo postojeća rešenja kako bismo sprečili bilo koga da napravi bilo kakav problem u budućnosti, a videćete i u sledećim tačkama i u članovima ovog zakona da smo predvideli i ozbiljne kazne i za direktore i za druge rukovodioce unutar samih javnih preduzeća. Puno je bilo komentara ovde, a ja ću samo proći ovako one najvažnije tačke. Pre svega, ovo nije obaveznost nikakva da javno preduzeće mora da da privatniku ili bilo kome posao da radi. Daje samo mogućnost da ukoliko ima interes, ukoliko raspiše konkurs i po zakonski predviđenoj proceduri realizuje posao do kraja, a pre svega ukoliko osnivač dođe do interesa ekonomsko-finansijskog da mu je bolje da radi određen deo posla kroz javno- privatno partnerstvo, onda to može da uradi, a ne da mora da uradi. Ako je neko uradio bilo šta van zakona, onda treba to da prijavite, da odete u policiju, tužilaštvo i da se uvede postupak protiv onoga ko je to uradio. Ne razumem kakve veze ima ovaj član zakona sa „Beogradom na vodi“. „Beograd na vodi“ ima svoj zakon. Ova Skupština ga je usvojila, a pogotovo ne vidim kakve veze ima član 14. Zakona o javnim preduzećima sa izborima u Beogradu. Kada mi to objasnite možda ću moći da vam dam neko bolje objašnjenje. Hvala vam. (Balša Božović, s mesta: Replika.)
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik… Ima redosled gospodine Božoviću. Možete da se javite po amandmanu. Vaša poslanička grupa ima još malo vremena, ali pre toga imaju poslanici koji su se ranije javili. Sada bi trebao gospodin Rističević, ali pre toga mora podnosilac amandmana gospodin Ćirić. Izvolite gospodine Ćiriću.
Gospodine ministre, po amandmanu, niste nam dali odgovor na prvo poziv da ćete prihvatiti ovaj amandman ukoliko ima predloga brisanja stava 3. gde se neće ukinuti ova mogućnost sa ovom idejom. Niste to rekli? Mislim da ste to rekli gospodinu Pavićeviću kada je predstavljao svoj amandman. Pošto je vaš ključni argument bio – sa stavom 2. u ovom članu normirate nešto i hvalite se da ćete time sprečiti zloupotrebe, u ovom trenutku moguće zloupotrebe u javnim komunalnim sistemima na lokalnom nivou, a onda stavom 3. obesmišljavate čitav član zbog toga što izuzimate 80% Srbije, broja građana, gradovi plus Grad Beograd kada saberete broj stanovnika to je 80% ljudi koje izuzimate iz ove norme. Meni to zaista nema apsolutno nikakve logike i mislim da je logično da prihvatite ovaj amandman u kome ćete izuzeti stav 3. jer je i suštinski i logični neodrživ.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, ja se bojim da stranke bivšeg režima imaju veoma ružnu praksu i da se boje da sve ono što su oni radili da to ne bi uradio neko drugi ko ih je smenio sa vlasti. Nemaju razloga za takvu vrstu bojazni. Svakako mi to nećemo raditi. Što se ovog člana tiče sve je jasno. Prvi stav govori o kontinuitetu, da osnivač mora da se stara da javna preduzeća obavljaju poslove od opšteg interesa u kontinuitetu zbog samih građana, da ne mogu da osnivaju ista preduzeća sem ako je u pitanju javno-privatno partnerstvo. U takvoj situaciji se kroz to najbolje kontroliše javno preduzeće i treća stvar, da se to ne odnosi na gradove s obzirom da oni imaju više opština i zbog preklapanja određenih poslova od opšteg interesa grad je izopšten. Nisam znao da u gradovima živi 80% stanovništva. Verujem da je to manje od pola. Ne verujem da živi više od 2,5 miliona, ali ajde da dopustim da ima pismenijih od mene, da bolje znaju matematiku i da u gradovima na teritoriji Srbije smeste 80%. Jeste da su nam sela opustela za vreme vladavine stranke bivšeg režima, jeste da su nestala mala naseljena mesta, čak i mali gradovi gotovo da su nestali. Nestala je privreda koja je to nosila. Nestala je industrija u velikim gradovima koja je davala podršku gradskom stanovništvu i mogla je da plaća javne usluge. Verujem da iz tih razloga dolaze do pogrešne računice. Mislim da sem što misle da ćemo raditi ono što su oni radili da su oni u debeloj grešci i da su ovde rekli da se mi bojimo da raspišemo izbore u Beogradu. Čuo sam od predlagača amandmana – mi se bojimo da raspišemo izbore u Beogradu. Koliko znam, izbori će biti na teritoriji svih opština u Beogradu, pa samim tim već će biti neki lokalni izbori. Što se tiče izbora za grad Beograd, tu nema nikakve bojazni. Dakle, oni bi trebali da se boje, mi ne, jer posle poslednje agresije na Maldive, ja mislim da više članova stranaka bivšeg režima ima na Maldivima i da su njihove šanse da pobede na izborima veće na Maldivima, jer tamo ima svega 341.000 stanovnika. Ovih, bogami, na Maldivima nekad ima i više. Zato cenim da su njihove šanse da pobede na Maldivima veće nego šanse da pobede u Beogradu, Vojvodini, bilo kojoj opštini, a posebno ne u Republici Srbiji. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić, po amandmanu.
Gospodine ministre, nismo se razumeli. Ovaj zakon legalizuje sve ono što ste rekli da treba da se prijavi kao krivično delo. Zato ja tražim da se ovi članovi izbrišu, kako ovo ne bi bilo dozvoljeno i kako ne bi mogla da se u beskonačnost, u zavisnosti od koncesionara, podiže cena monopolske usluge. Vi to prihvatate i to je vaša politika. Ja samo kažem građanima da gledaju i da slušaju šta je vaša politika i šta ih čeka od te vaše politike, i da postoji alternativa. To je suština moje priče. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Gospodine Božoviću, nemate više vremena poslaničke grupe. (Balša Božović, s mesta: Kako nemam?) Potrošeno. Gospodin Ćirić je potrošio ono što je ostalo. Reč ima narodna poslanica dr Aleksandra Tomić.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministri, kolege poslanici, čudi nas uopšte toliko zalaganje da jednostavno Beograd se ne razvija kao sve savremene metropole. Pogotovo od onih koji u pet opština u ovom trenutku raspolažu demokratskom vlašću i preduzećima koja postoje kao javno komunalna preduzeća u okviru tih opština. Međutim, znate kako, oni su na funkcijama u tim opštinama gde nema javno komunalnih preduzeća, jer su to uglavnom centralne gradske opštine. A za one opštine koje se nalaze na rubu grada Beograda, jednostavno ih nije ni briga. S obzirom da su do 2012. godine imali prilike da rukovode i tim javno komunalnim preduzećima, ostavili su velike dugove, koje su, naravno, morali kao lokalna samouprava i grad Beograd da preuzme, i s obzirom na ovakvu situaciju, potpuno je logično što ste dali ovakvo rešenje. Jer, finansijski i suštinski gledano, grad Beograd, kao osnovna jedinica lokalne samouprave, praktično upravlja finansijama i kao taj drugostepeni organ 17 opština koje se nalaze u okviru grada Beograda odgovara prema Republici i prema budžetu Republike Srbije. Stoga je ovakvo rešenje je potpuno logično, da lokalne samouprave, odnosno gradske opštine ne mogu više da budu osnivači javno komunalnih preduzeća. Zatečeno stanje kaže sledeće - da 691 preduzeće pripada lokalnim samoupravama, da 457 preduzeća pripada javno komunalnim preduzećima. Mi imamo definisano 12 javno komunalnih preduzeća u gradu Beogradu, a sve ostalo, preko nekih 12, još toliko, spadaju u nadležnost gradskih opština. To jednostavno i nije normalno. Ako vi upravljate tim preduzećima, a gradske opštine nisu u mogućnosti finansijski da upravljaju na adekvatan način, s obzirom da oni zavise od grada Beograda, potpuno je logično onda ovakvo rešenje i jednostavno za Ministarstvo finansija, zbog toga što će u budućnosti imati mogućnosti da jednostavno kontroliše i ugovore koji se odnose na ulaganja, kada govorimo o investicijama, ali i ono koje se odnosi na sklapanje ugovora na osnovu javnog privatnog partnerstva. I još nešto, loše primere upravljanja preduzećima imate i kada je u pitanju Kragujevac. Srpska napredna stranka gotovo manje od dve godine je preuzela vlast. Ono što je zatekla, recimo, u Sektoru upravljanja otpadom, jeste 1.000 ljudi koji su zaposleni, dugovanja preko nekoliko milijardi dinara. Znači, potpuno predimenzionirana preduzeća koja su se finansirala iz budžeta svih građana Kragujevca. Budžeti su bili prezaduženi, nisu imali mogućnosti uopšte da funkcionišu. Nakon tog preuzimanja Republika je ta koja suštinski mora da obezbedi funkcionisanje lokalnih samouprava, a prema tome i samih javno komunalnih preduzeća. Tako da, potpuno je logično što na ovaj način u budućnosti dajete mogućnost da grad Beograd reši pitanje i upravljanja otpadom i upravljanja otpadnim vodama, ali i neke velike strateške projekte koji nas očekuju. Naravno da otvaranje nekih kafića ne spada u formiranje javno komunalnih preduzeća. To predstavlja dezavuisanje javnosti na jedan krajnje nekvalitetan način. Stoga, zahvaljujem se upravo na ovakvom rešenju.
Zahvaljujem. Na naziv iznad člana i član 15. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Da li želite reč, gospodine Pavićeviću? (Da) Izvolite.
Poštovane dame i gospodo, mi smo podneli, kao što smo i najavili ministru Sertiću u načelnoj raspravi, amandman i na član 15. ovog Predloga zakona o javnim preduzećima, koji definiše organe javnog preduzeća. U članu 15. piše – organi javnog preduzeća su nadzorni odbor i direktor. Nama je ministar Sertić odgovorio da ne može nikako da prihvati ovaj naš amandman, budući da smatra da nismo dobro obrazložili podneti amandman na ovaj član. Budući da naš amandman glasi – briše se, onda ja moram da pitam ministra Sertića - da li to znači da je ministar Sertić u direktnom sukobu, kada se tiče pristupa, sa svojim kolegom Tasovcem, koji je u sličnoj situaciji, a to može da potvrdi gospodin Bečić, prihvatio, gospodine Sertiću, naša dva amandmana „briše se“? On nije došao, pa rekao – ovo nije celishodno, ili - ovo nije svrsishodno, ili – vi niste obrazložili, nego je rekao - amandmani „briše se“ prihvataju se iz razloga navedenih u obrazloženju vašeg amandmana. Gospodine Sertiću, ne samo sa gospodinom Tasovcem, nego i sa guvernerkom Narodne banke, gospođom Tabaković, koja je takođe prihvatila dva naša amandmana „briše se“, sa sledećim obrazloženjem - da ih prihvata iz razloga saopštenih u obrazloženju za podnete amandmane. Ja vas, ministre Sertiću, povodom ovog amandmana, pitam jednu jedinu jednostavnu stvar - da li ste vi u sukobu mišljenja pristupa sa svojim kolegama u Vladi, na primer, sa ministrom Tasovcem i sa svojom stranačkom koleginicom, doduše koja je sada zamrznula svoju poziciju zbog ovoga što radi, gospođom Tabaković? Evo, vi mi kažite, šta vi mislite, jeste li ili niste? I, kakav je onda kurs ove Vlade, kada različiti ministri imaju toliko različitih pristupa, konfuzija itd? Hvala.
Kako uspete da obrazložite amandman, a da ne kažete ni jednu reč o amandmanu? Reč ima ministar. Izvolite.
Poštovani poslaniče, vi ste jednostavno imali sreću sa gospodinom Tasovcem i sa guvernerkom. Sa mnom je nemate. Ja ne mogu da prihvatim u ovom zakonu ni jedan vaš predlog amandmana u kome se nešto, kako ste vi predložili i kako piše – briše se, jer nikakvu celishodnost i svrsishodnost nemamo kako bismo dobili neko bolje rešenje koje bi nam svima omogućilo da bolje živimo i da imamo mnogo bolja javna preduzeća nego što smo ih imali do sada.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite, gospodine Babiću.
Gospodine Bečiću, već nekoliko puta opominjete uvaženog kolegu Pavićevića da potroši svoje vreme za obrazlaganje amandmana, a da reč nije progovorio o samom amandmanu, i ja se potpuno slažem sa tim, ali je vaša obaveza, gospodine predsedavajući, da mu oduzmete reč kada ne govori o amandmanu, jer vi na taj način kršite Poslovnik. Sa druge strane, predlagač amandmana obično ima neku vrlo čudnu matematiku. Znači, poređenja – toliko amandmana prihvaćeno, tolika podrška u biračkom telu. Hajde, prihvatiću to u onom stilu kao što je rekao uvaženi kolega – što je babi milo, to joj se i snilo. Ali, sada prihvatati tezu – znate, jedan od ministara mi je prihvatio amandman „briše se“, a vi, gospodine Setiću, ste u sukobu sa nekim tamo što je prihvatio amandman „briše se“ jer ne prihvatate sada „briše se“ na ovaj član. Mislim, to je logika koju može samo predlagač amandmana da razume, zaista. Evo, potrudio sam se, verovatno nisam dovoljno pametan, kako to da „briše se“, amandman „briše se“ na različite zakone mora da se svuda prihvata, inače su ministri u sukobu. Znači, ovo je logika koja je neverovatna. Član 15, a sada ću o amandmanu, nikako ne sme da se promeni, nikako ne sme da se izbriše. Zato što član 15. uvodi red u rukovođenje javnim preduzećima. To je ono što predlagač amandmana ne shvata, red. Umesto dvodomnog upravljanja javnim preduzećima. Umesto silnih nadzornih i upravnih odbora sa beskrajnim brojem članova, sa nadoknadom koja je bila kao u ovim fondovima za kapitalna ulaganja Bojana Pajtića. Nije se znalo, samo je važna bila rođačka ili stranačka pripadnost. E, sada se uvodi red. Sad umesto dva dvodomnog upravljanja javnim preduzećima imamo samo nadzorne odbora. U narednim članovima se i definiše broj članova nadzornih odbora. Pa je za javna preduzeća koja osniva Republika, taj broj pet, a ne kao što je u prethodnom režimu bilo potrebno samo da je neparan broj, sedam, devet, pa do 21. Koliko im je trebalo ljudi da negde postave i da ih nekom masnom nadoknadom nagrade. Eto, samo su razmišljali na taj način. Sada se tačno zna. Za javna preduzeća koja osniva autonomna pokrajina ili jedinica lokalne samouprave, broj članova nadzornog odbora je tri. Tačno se zna koliko nezavisnih, koliko ispred zaposlenih, a koliko daju te jedinice lokalne samouprave Republika ili Autonomna pokrajina. Zbog toga, gospodine Sertiću, nemojte se ni truditi da shvatite ovu logiku, jer ne postoji nijedan mehanizam kojim može da se shvati takva logika. Ovaj amandman nikako ne sme da se prihvati, zato što bi vratili Srbiju, vratili bi javna preduzeća u totalnu anarhiju, u totalni „drp“ sistem kako neko reče. Nadoknade koje se ne znaju ni kolike su ni kakve su, broj članova nadzornih i upravnih odbora je bio katastrofalno veliki, a na taj način su se velika sredstva građana Republike Srbije odlivala u stranačke džepove funkcionera ili bliskih bivšem režimu.
Zahvaljujem, gospodine Babiću. Odgovor na ova dva pitanja, prvo vidite i sami da je poslanik nepopravljiv. Drugo, kada je u pitanju logika, to bi mogli da proverite kod studenata koji su pali na ispitu kod uvaženog profesora. Zahvaljujem. Gospođo Jerkov, povreda Poslovnika. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine. Imam pitanje, zapravo u vezi sa članom 106. Pošto se gospodin Babić žali na poslanika Pavićevića da ne govori o dnevnom redu i vi ste se sami žalili na poslanika da ne govori o dnevnom redu, pa samo da znamo za budući rad, jel o dnevnom redu samo kada se priča o Bojanu Pajtiću i o Vladi Vojvodine, kada se čita stranački informator SNS, jer ako smo u tom delu sednice imali bismo i mi što šta da pročitamo. Mislim, prosto nemojte da mislite da nemamo. Tako da, ne znam, ako smo u tom delu sednice, vi recite. Ako je dnevni red samo kada se priča o tome i tvrdi se da su to tobože neki stvarni podaci, to su podaci iz informatora SNS koji se… (Zoran Babić, s mesta: Koji član?) Član 106, gospodine Babiću, slušajte malo.
Molim vas, gospođice Jerkov, pa ne priliči to vama na takav način da se ponašate.
Da li je dnevni red samo kada se govori o Vladi Vojvodine i Bojanu Pajtiću. Odgovorite mi na to pitanje, ako jeste onda da znamo, imamo i mi da pričamo i o Vladi Vojvodine…
Gospođice Jerkov, evo pitali ste me da odgovorim. Razumljivo je da vi morate da se javite kao savetnik gospodina Pajtića. (Aleksandra Jerkov, s mesta: Ja nisam savetnik gospodina Pajtića, vi ste savetnik gospodina Babića.) Ja kažem da je razumljivo da se javite i da branite gospodina Pajtića, vašeg predsednika Pokrajinske Vlade. Svaki put, svaki put, ponovo i ponovo. Ja ne mogu da sprečim poslanike da pominju predsednika Pokrajinske Vlade, tako da ako to tražite od mene da se ime i prezime predsednika Pokrajinske Vlade gospodina Pajtića ne pominje u ovoj velikoj sali Narodne skupštine, nažalost ja tu ne mogu da vam pomognem. Ostaje vama da se samo javite svaki put i da pokušate da argumentima osporite ono što mu se stavlja na teret. Ja ne mogu ništa više da vam kažem. Gospodin Pavićević, povreda Poslovnika. Izvolite.
Poštovane dame i gospodo, uvaženi gospodine Bečiću, upravo ste povredili član 32. Poslovnika koji definiše delanje potpredsednika Narodne skupštine, naročito onog koji predsedava sednici. Kako? Tako što najpre niste dozvolili jednoj dami, našoj koleginici, narodnoj poslanici gospođi Jerkov da dovrši svoje obrazloženje i ne samo to, nego ste potom, čak i ovako povikali, zagalamili, povišenim tonom se obratili gospođi Jerkov. Vi ste sami tokom današnje sednice imali više uputa prema narodnim poslanicima da govore malo tiše. Evo, i meni ste takođe govorili, rekli ste da sam nepopravljiv. Ja mislim da ne bilo ni celishodno da sam popravljiv, poštovani gospodine Bečiću, prema vašim merilima. Ali, kada je rečo jednoj dami, narodnoj poslanici, koleginici, ja sam smatrao da je red da ovde vam skrenem pažnju da malo primerenije se ophodite prema svojim koleginicama. Hvala.
Grešite gospodine Pavićeviću, ja sam veoma blag kada je koleginica u pitanju, pogotovo prema svakoj dami. Pokušao sam da dam odgovor…
Onda opomenu…
Gospodini Pavićeviću, to je nekulturno, uvaženi profesore da na takav način, svako od narodnih poslanika kada završi izlaganje isključi mikrofon, vi to radite na način koji je ružan, da bi nekome upadali u reč, da bi se ponašali kako nije prilično narodnom poslaniku. Mislim da se to ne očekuje od vas gospodine Pavićeviću. Poštujete ovaj parlament, veliku salu Narodne skupštine kako vi želite i uvek govorite. Ja kao potpredsednik, u ovom slučaju predsedavajući, moja je dužnost kada neko ukaže na povredu Poslovnika da dam obrazloženje na način koji smatram da treba da ga dam. Ja sam i dao obrazloženje gospođici Jerkov koju veoma uvažavam, da razumem njene razloge zašto mora svaki put da se javi kada se pomene predsednik Pokrajinske Vlade, ali ja tu ne mogu da joj pomognem i da sprečim narodne poslanike da ne spominju kriminalne radnje Pokrajinske Vlade, kako oni to kažu. Ne mogu biti sudija i da kažem da li je to tačno ili nije tačno i da sprečim da oni to govore. I, da je njena samo mogućnost kao poslanika da se javi i da to u svom izlaganju pokuša da demantuje. Ja tu ne mogu ništa više da uradim. Da li ste zadovoljni sa odgovorom? Da li želite da se Skupština izjasni? (Ne.) Izvolite. Povreda Poslovnika, narodna poslanica Aleksandra Jerkov.
Gospodine Bečiću, kada ste mi malo pre davali obrazloženje izašli ste iz svojih poslovničkih mogućnosti zato bih vašu pažnju uputila na član 100. Poslovnika Narodne skupštine, jer vi kada tumačite moje razloge zašto se ja javljam da branim Bojana Pajtića, propuštate da vidite da se ja uopšte ne javljam da branim Bojana Pajtića. Ja se javljam da vama kažem da vi reagujete svaki put kada neko od poslanika opozicije govori o nečemu što se vama ne dopada upozoravajući ih na to da ne govore o temi dnevnog reda, a da gospodin Babić ovde pet sati čita stranački bilten SNS i da vi mislite da je to tema dnevnog reda. Kada na dnevnom redu budemo imali tačku dnevnog reda koja se zove – informator SNS mi ćemo onda razgovarati o tome šta u tom informatoru piše. Kada je na dnevnom redu Zakon o javnim preduzećima, onda nema potreba da nam gospodin Babić čita informator SNS, a vaša je obaveza da ga na to upozorite. Ne treba niko ovde da brani Bojana Pajtića zato što to sve što gospodin Babić govori postoji na sajtu Vlade Vojvodine i svi mogu da vide da je to netačno. Radi se o vašoj obavezi da vodite računa o tome da na dnevnom redu nije informator SNS koji gospodin Babić već pet i po sati čita svaki put kada se javi za reč. Vi treba da mu kažete da to nije tema dnevnog reda, a ne da ga neko brani, on ne treba da govori o tome jer to nije tema dnevnog reda. Nema po Poslovniku mogućnosti da govori o tome. To je sve što sam želela da kažem, a pogotovo da ne govorim o vašim
Zahvaljujem se gospođice Jerkov. Dozvolite mi na mišljenje i da imam to mišljenje, ako se svaki put javite kada se javi predsednik Pokrajinske vlade, da pomislim da je to vaša obaveza kao narodnog poslanika da zastupate vašeg predsednika i to je u redu. Vi sada meni osporavate i vi sada tražite od mene, ali to isto tako mogli bi da tražite i u slučaju gospodina Pavićevića, da ja njemu zabranim da drži knjige ispred sebe i u svom izlaganju da koristi citate iz neke literature. Imate i neke druge knjige gospodine Pavićeviću. Vrlo često uzmete Rečnik srpskog jezika i koristite tu literaturu ili tu knjigu da u svom izlaganju nešto tvrdite, osporite ili tako nešto drugo. Vi sada tražite od mene da ja osporim gospodinu Babiću i da mu ne dozvolim da on u svom izlaganju citira neke navode iz štampe, iz knjige, iz nekog informatora. Ja ne znam kako bi ja to mogao i kako uopšte ste pomislili da možete to da tražite od mene kao predsedavajućeg. Mnogo toga gospođice Jerkov nije tema što je govorio i gospodin Božović i gospodin Ćirić, da ne nabrajam sada poslanike. Nije tema, ali ja sam kao predsedavajući i to što gospodin Marković stalno dobacuje, ni to nije tema, ali ja jednostavno dopuštam da se to dešava u Velikoj sali Narodne skupštine. Još nešto gospođice Jerkov, nije korektno i nemate iste aršine, vi ste isto ovde u Narodnoj skupštini u Velikoj sali Narodne skupštine, čitali neke spiskove, prozivali narodne poslanike, govorili nešto što nije tema, a sada to osporavate svojim kolegama. Mislim da to nije u redu. Da li želite da se Skupština izjasni? (Da.) Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite gospodine Babiću. Molim vas, imam ovde pritiske, pretnje, da ne dozvolim da čitate literature, tako da bih vas molio da pokušate da me zaštite.
Gospodine Bečiću, morate da izdržite pritiske. Ja znam da ste vi navikli na pritiske i znam da možete da izdržite tu vrstu pritiska. Reklamiram Poslovnik, član 107, ne vidim nikakvu vezu sa reklamiranjem povrede Poslovnika člana 100. i zloupotrebe koju je načinila gospođica Aleksandra Jerkov, jer član 100. kaže da predsednik Narodne skupštine kada predsedava sednici Narodne skupštine, ako želi da učestvuje u pretresu, prepušta predsedavanje jednom od potpredsednika Narodne skupštine. Kakve veze ima član 100. sa Informatorom Srpske napredne stranke, i sa mnom lično, jer je više govorila o Informatoru Srpske napredne stranke. Pošto vidim fascinaciju, vrlo rado ću koleginici pokloniti i moju sliku sa posvetom, i Informator Srpske napredne stranke, a jedini komentar na ove reči koje su malopre iznesene – istina boli, a ja ću i dalje nastaviti da iznosim činjenice, nastaviću da iznosim istinu, kao što to rade moje kolege iz Srpske napredne stranke.
Zahvaljujem. U pravu ste gospodine Babiću, istina boli. Reč ima narodni poslanik Dragan Šormaz.
Javio sam se po Poslovniku predsedavajući, član 27. odnosi se na vas, na vaš rad, ja bih voleo da vas zamolim da ne dozvolite nikome ni gospođi Jerkov, a i vi ste to ponavljali da nešto što funkcioniše kao institucija u našem Ustavu i zakonu, a zove se Izvršno veće AP Vojvodine, a neko ovde naziva Vladom Vojvodine, predsednikom Vlade, premijerom, itd. To nije Vlada, to je Izvršno veće AP, neka se tako izjašnjavaju. Znači, Vlada je od Subotice do Trgovišta jedna, Vlada Republike Srbije, predsednik je Aleksandar Vučić i posle predstojećih izbora će i dalje biti samo jedna Vlada, a to Srbija će pobediti na tim izborima i naravno Aleksandar Vučić, a hvala Bogu neko drugi će biti predsednik Izvršnog veća AP Vojvodine, a ne gospodin Pajtić.
Gospodine Šormaz, vi ste potpuno u pravu, ali znate da je Ustavni sud osporio neke odredbe Statuta, znate da su oni toliko želeli da imaju taj naziv i dalje stoji Republika Srbija AP Vojvodina Pokrajinska vlada na sajtu. Ja znam da im je to ogromna želja i ja samo se rukovodim time, da onise silno osećaju kao Vlada i ako im čini zadovoljstvo, meni to nije problem da izgovorim. Da li želite da se Skupština izjasni u danu za glasanje. (Ne) Zahvaljujem. Po Poslovniku, narodna poslanica Gordana Čomić.
Zahvaljujem. Povredili ste član 107, koji vas obavezuje na dostojanstvo Narodne skupštine. Ustavni sud je odredio naziv Pokrajinska vlada. Ustavni sud, tako piše, pa vas molim da dok predsedavate, mi govorimo da bar uvažavate Ustavni sud. Ako smatrate da imate pravo da ovde kažete da poslanici zastupaju predsednike stranka, što je takođe povreda dostojanstva Skupštine. Mi ne zastupamo, niko od nas, predsednika nijedne stranke, ali se Pokrajinska vlada zove tako, ne izborom bilo koje stranke u Srbiji, nego tumačenjem Ustavnog suda, podnošenjem žalbe, da ne može da bude Vlada Vojvodine, nego Pokrajinska vlada Skupštine AP Vojvodine. Izvršno veće se ne zove odavno. Ja sve razumem i šarm da vas ponese i sve, ali to ima granicu, kada se podsmevate Odluci Ustavnog suda u Narodnoj skupštini.
Gospođo Čomić, to je dokaz da me niste slušali. Ja sam upravo rekao da je Ustavni sud osporio neke odredbe Statuta, ali da se Pokrajinska vlada zove Pokrajinska vlada. Gospodin Šormaz je imao primedbu na to što govorim predsednik Pokrajinske vlade, što baš ne može tako da se kaže, tako da … To građani Vojvodine osporavaju, tako piše, ja to poštujem i zato tako i kažem. Da li želite da se Skupština izjasni u danu za glasanje? (Ne.) Da li ćemo da se vratimo amandmanima ili da nastavimo po povredi Poslovnika. Gospodin Rističević je željan da govori o amandmanu. Izvolite gospodine Rističeviću.
Naravno. Dame i gospodo narodni poslanici, meni je žao što je moj kolega, mislim da je pogrešio, napravio lapsus, postoji Pokrajinska vlada odmah da kažem, ima nas koji smo se za to borili. Ima nas koji smo se za to borili dok ovi koji se smeju su bili neki od njih, recimo vojvođanski vlastelin u kampu Milana Paroškog i apsolutno osporavali autonomiju Vojvodine. Od 1990. godine, moja Narodna seljačka stranka se zalaže da Vojvodina ima neku vrstu autonomije zato što ima više specifičnosti zbog kojih je to i zaslužila. Ne sporeći pri tome da i neki drugi regioni koji imaju tu specifičnost, tu pre svega mislim na Kosovo i Metohiju, imaju to isto. Ali, da se vratim na amandman. Dakle, ja podržavam apsolutno predlog Vlade, to se nikako ne sme brisati, ja ću navesti jedan primer – mi smo recimo u RFZO zatekli 21 člana upravnog odbora. Dvadeset jednog člana. Smanjili smo taj broj za sedam. Znači, sedam ljudi je radilo posao koji je prethodno radilo 21 čovek. Ako je njima trebao 21, sedam ljudi je trebalo da ne postigne sve da uradi. Međutim, desilo se samo na uštedama na lekovima da u odnosu na 2012. godinu, da napravimo uštedu od 3,6 milijardi, da u budžetu Srbije, a bilo je namenjeno 30 milijardi, ostane 12,1 milijarda, nije povučena za zdravstvo. Znači, umesto 21 čoveka, posao je radilo sedam ljudi i postiglo je evidentne uštede i time doprinelo da Vlada Republike Srbije tim novcem kupi gama nož, a u vreme vladavine stranke bivšeg režima i do četiri miliona evra se izdvajalo za operacije u Turskoj. Takođe, dok su oni sprovodili razne javne nabavke po šest puta za nabavku mašina za zračenje, Vlada Republike Srbije je tim ušteđenim novcem koji nije povučen u RFZO je uspela da kupi te mašine za zračenje, pa i jednu za Vojvodinu koja je šest puta neuspešno pokušala da nabavi te, da održi te javne nabavke. Ono što ja razumem, a ovde priče nekih podnosioca amandmana liče na onu narodnu priču o babi Đurovici, ja razumem tugu i bol zbog izgubljenih izbora 2014. godine, razumem i nervozu, tugu i bol zbog izgubljenog cenzusa, ali mislim da moraju da se više skoncentrišu na podatke, da vide šta je napredak, da taj napredak održe, a da ne osporavaju po svaku cenu. Treba imati različito mišljenje, ali oko nečega moramo da se složimo, ali recimo broj članova u nadzornom odboru, broj članova koji je bio u upravnim odborima, svako smanjenje, svaku uštedu bez obzira što su opozicija, bez obzira na tugu i bol zbog izgubljenih izbora, zbog cenzusa kojeg nemaju, trebali bi da podrže možda u takvoj situaciji, u poslednjem trenutku povuku neke glasače. Ja ću navesti samo jedan primer vojvođanskog vlastelina, odnosno uprave za kapitalna ulaganja. Kupili su dva ista aparata. Institut za plućne bolesti je taj aparat platio tri miliona i 536 hiljada, a isti aparat Institut za onkologiju Vojvodine je platio osam miliona 328 hiljada. Dakle, pet miliona više. To govori o modelu njihovog ponašanja i verujem da su zbog toga i zbog izgubljenog cenzusa, a samim tim i zbog izgubljenog novca koji su sticali na način da se bave politikom, da su zbog toga malo nervozni. Ja verujem, možda je smešno, verujem da sam se ja možda prevario 90-tih godina kada sam vojvođanskog vlastelina video sa zastavom, onom crnom, u kampu vojvode Milana Paroškog, zato što nisam znao da je on 15 godina bio amaterski glumac, a tek da od 2000. godine glumi profesionalno u AP Vojvodini. Hvala.
Zahvaljujem. Gospođice Jerkov, da li želite reč? (Aleksandra Jerkov, s mesta: Jesam ja predlagač amandmana?) Da, izvolite.
Hvala gospodine Bečiću. Kada je prvi put govorio zašto ne treba prihvatiti ovaj naš amandman, gospodin Babić je govorio kako nadzorni odbori, upravni odbori po Vojvodini imaju puno članova i naknade za ta članstva u tim upravnim odborima, pa treba prosto reći da, recimo, u Fondu za kapitalna ulaganja, toliko pominjanom, nije bilo nikakvih naknada za upravni odbor. U Razvojnom fondu je bila, ali evo sada zanimljivosti, SNS ima članove i u Upravnom odboru Fonda za kapitalna ulaganja i u Nadzornom odboru Fonda za kapitalna ulaganja i u Nadzornom odboru Razvojnog fonda Vojvodine. Tako da je to sve što imate kao zamerku. Ja molim da tim svojim članovima uputite, jer takav kriminal koji vi spominjete ja ne znam da li je to neko mogao trpeti a da ne prijavi nadležnim organima. Ja ne verujem da su podatke dostavili samo u informatoru SNS. Tako da kada govorite i o tim upravnim i nadzornim odborima, ja molim da se informišete, da pitate svoje članove upravnih i nadzornih odbora, da su svi vrlo rado, vrlo aktivno i redovno učestvovali u svim sednicama.
Zahvaljujem se gospođice Jerkov, ali niste razumeli. Nije se govorilo o sadašnjem vremenu nego o prošlom, kao što i vidi se da tada nije bilo upravnih i nadzornih odbora. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Zahvaljujem se na prilici za repliku, gospodine Bečiću, ali sve ove podatke o kojima sam govorio baš i dolaze od tih ljudi koji sede u upravnom odboru i naravno da glasaju protiv takvog kriminalnog koruptivnog, koruptivne podele sredstava svih građana Republike Srbije i AP Vojvodine. Naravno da su podneli na desetine krivičnih prijava protiv Bojana Pajtića i onih gospodina Petrovića i ostalih koji su raspodelili takva sredstva. Naravno da su oni potpisnici tih krivičnih prijava, a to što vi hoćete da odgovornost podelite, pa izvinite molim vas, to što ima nadoknade za članstvo u Upravnom odboru Fonda za kapitalna ulaganja, pa dovoljno su se oni namirili kroz ova ulaganja bez pokrića i koja nisu vraćena. Dovoljno su oni dobili i za unučiće da obezbede. Dovoljan je bio jedan „Heterlend“ od milion i 200 hiljada evra, gde toj deci niste ostavili ništa, a firmama bliskim režimu Bojana Pajtića, ne mogu da kažem dobit zato što ono što se otme ne može da bude dobit, milion i 200 hiljada evra. Naravno da nadležni državni organi rade na osnovu baš tih saznanja, baš onih ljudi koji su u tim organima. Ovde govorimo o drugim stvarima, ovde govorimo o uređenju sistema. Ovde govorimo o tome da više nikada ne može da se desi slučaj kao što je bio u Republičkom fondu zdravstvenog osiguranja kada je bio 21 član upravnog odbora. Dvadeset jedan član, pa puta nadoknada, pa puta troškovi, puta ne znam ni ja šta. Sada za javna preduzeća koja osniva Republike pet članova nadzornog odbora, sa nadoknadom koju određuje Vlada, transparentno i javno, javna preduzeća koja osniva AP i jedinice lokalne samouprave, tri člana nadzornog odbora, e to vama ne odgovara. Sistem vam ne odgovara. Red vam ne odgovara. U tome je problem, što nema više gde da se stranački kadrovi i rođaci i ne znam ti ko više nadomesti članstvom u takvim odborima.
Zahvaljujem. Ja molim, gospođice Jerkov, vi se sada čudite zbog čega gospodin Babić ovo govori u replici, vi ste izazvali sa vašim izlaganjem ovu repliku i onda se čudite zašto neko nešto govori. Ja vas molim da se vratimo svi dnevnom redu o amandmanima i onda nećemo imati prilike ni za ovakve priče ni za ovakve razgovore ni za replike, nego ćemo govoriti o amandmanima koji su na dnevnom redu, a ako ste zaboravili imamo ih još preko 500. Imate tačno još dva sata rasprave po amandmanima i to je onda gotovo, gospodine Pavićeviću. Ako budete želeli da govorite o amandmanima, a vi to ne želite pošto vi tokom ovih nekoliko sati još niste ni jedan amandman obrazložili i da ste govorili o amandmanu. Ja vas molim da mi bar toliko učinite da sada u narednom periodu i narednom vremenu ove sednice upravo to radite. Zahvaljujem se. Na naziv iznad člana i član 16. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i mr Aleksandra Jerkov. Reč ima dr Vladimir Pavićević.
Poštovane dame i gospodo, budući da me je potpredsednik Skupštine, gospodine Bečić zamolio da se striktno držim amandmana, ja ću sada da pročitam obrazloženje za naš amandman na član 16. Ja mislim gospodine Bečiću da će to biti striktno pridržavanje poslovničkih odredbi naše Narodne skupštine. Evo, mi smo u obrazloženju za amandman na član 16. napisali – ovaj amandman podnet je kako bi se tekst amandmana na član 1. uskladio u pogledu definisanog cilja. To znači da je gospodin Sertić i da su uvažene gošće iz ministarstva nužno morale da se vrate na obrazloženje na član 1. u kojem piše sledeće, znači ovo je obrazloženje za amandman na član 16, ovako piše – smatramo, dakle mi narodni poslanici Nove stranke, da nije primereno da se čuje još jednom to ovde, da se o pitanjima uređivanja pravnog položaja javnih preduzeća i drugih oblika organizovanja, koja obavljaju delatnost od opšteg interesa, što čini predmet Predloga zakona definisan članom 1. na sednici Narodne skupštine raspravlja u okviru jedne tačke dnevnog reda …
Vreme, gospodine Pavićeviću. Zarad javnosti Srbije ću da pročitam amandman koji ste podneli. (Vladimir Pavićević, s mesta: Tako je, tako je.) Amandman glasi – nadzorni odbor javnog preduzeća čiji je osnivač Republika Srbija ima pet članova, od kojih je jedan predsednik, nadzorni odbor javnog preduzeća, čiji je osnivač autonomna pokrajina ili jedinica lokalne samouprave ima tri člana od kojih je jedan predsednik. Kakve veze ovo što piše u amandmanu i to što ste tražili da se briše ima sa obrazloženjem amandmana koji ste vi dali jedno obrazloženje za sve članove ovog zakona, počeli ste od člana 1. i mislite da to možete da sa svakim članom pročitate? To je vaše pravo, slobodno čitajte, ako smatrate, za svaki član, ali vi ste se potrudili da napišete samo jedno obrazloženje za sve članove ovog zakona i samo jedan vaš stav, a to je - briše se. Zahvaljujem se, gospodine Pavićeviću. Isteklo vam je vreme. Po amandmanu reč ima gospodin Orlić.
Hvala, gospodine predsedavajući. Svakako, dame i gospodo predlažem da se ne prihvati. Zašto? Još jednom, zato što mi uporno ne čujemo ni jedan jedini dobar razlog zašto bi ovako nešto moglo da se podrži. Zašto ne čujemo? Zato što tih razloga prosto nema. Sada smo čuli citat obrazloženja koje smo dobili u pisanom materijalu od strane predlagača. Dakle, moram da primetim, za žaljenje je da mi, koliko traje ovaj saziv, to je više od godinu i po dana, ukazujemo predlagaču amandmana da je ovako obrazloženje potpuno besmisleno, da ne može pokušavati da prilagođava tekst nečega drugog time što će se baviti potpuno desetim članovima. To veze sa logikom nema. Pokušaću da pružim odgovarajuću pomoć, kako bi trebalo da se formuliše ono što je želeo da kaže predlagač. Predloženim amandmanom želimo da se približimo cilju koji smo sebi postavili, objasnili ga u obrazloženju na član 1. To bi imalo smisla. A da utičete na tekst nečega desetog, a uopšte se ne bavite tim tekstom, to smisla nema. Još jednom, ne može pitanje dnevnog reda da bude razlog za brisanje kompletnog zakona, ne može. Zašto? Jer dnevni red utvrđuje Narodna skupština, ako ćemo da se pozivamo na demokratiju nekim svojim obrazloženjima, onda je normalno i smisleno da poštujemo demokratske odluke. Ovo je potpuno neozbiljno. Ja možda očekujem previše, time što očekujem ozbiljnost od nekih koji se prave da nisu ni čuli za gradske opštine, da nisu čuli za Obrenovac, Mladenovac, javna gradska preduzeća, ali iako možda očekujem previše, ja ću ipak da pozovem još jednom na ozbiljnost. Da podsetim, mi nismo ovde da bi smo udovoljavali svojoj želji za promocijom. Nisu nas ljudi u ovu salu zbog toga poslali. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Na član 16. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Goran Ćirić, Dejan Nikolić, Dragan Šutanovac i Vesna Martinović. Zahvaljujem. Na član 17. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Reč ima dr Vladimir Pavićević. Izvolite, gospodine Pavićeviću.
Poštovane dame i gospodo, uprkos ovom brzom čitanju gospodina Bečića, ja ću se prijavljivati za svaki naš amandman i obrazlagati naše amandmane - briše se. Evo, na primeru člana 17, u članu 17. ministar Sertić je predložio da piše sledeće, a mi smo malo i građanima obećali u načelnoj raspravi da ćemo da ih uputimo u sadržinu ovoga Predloga zakona, u članu 17. piše - predsednika i članove nadzornog odbora javnog preduzeća, čiji je osnivač Republika Srbija, imenuje Vlada, na period od četiri godine, od kojih je jedan član nadzornog član nadzornog odbora iz reda zaposlenih, a jedan član mora biti nezavisan član nadzornog odbora.I to je sadržina stava 1. člana 17. Predloga zakona o javnim preduzećima. U stavu 2. ministar Sertić je predložio sledeći tekst, da čuju i građani malo: predsednika i članove nadzornog odbora javnog preduzeća čiji je osnivač autonomne pokrajine imenuje organ određen statutom autonomne pokrajine na period od četiri godine od kojih je jedan član nadzornog odbora iz reda zaposlenih. Imamo i stav 3. ovoga člana, koji mi takođe predlažemo da se briše i dali smo obrazloženje za to, gospodine Bečiću, predsednika i članove nadzornog odbora javnog preduzeća, čiji je osnivač jedinica lokalne samouprave, imenuje organ određen statutom jedinice lokalne samouprave, na period od četiri godine, od kojih je jedan član nadzornog odbora iz reda zaposlenih. Naše je mišljenje bilo, poštovana gospodo, da zbog neozbiljnog pristupa Vlade u pogledu ovog zakonodavnog projekta, pa i sadržine člana 17. i ovaj član treba da se briše, kao i svih 86 članova ovog Predloga zakona, poštovani gospodine Bečiću.
Zahvaljujem se, gospodine Pavićeviću. Znači, to je razlog što ste prepisali obrazloženje sa člana 1. Na član 17. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Vesna Marjanović i Jovana Jovanović. Zahvaljujem. Na član 18. amandman u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević, i zajedno narodni poslanici Balša Božović, Aleksandra Jerkov. Reč ima mr Aleksandra Jerkov.
O ovome smo govorili u raspravi u načelu, šta je taj nezavisan član nadzornog odbora i u čemu se on razlikuje od ostalih članova koji su valjda zavisni i od koga su zavisni i od koga je ovaj nezavistan? Zar ne bi trebalo da svi oni budu nezavisni u obavljanju svog… (Željko Sertić, s mesta: To nije član 18.) Ja sam mislila da je 19, ali evo, mogu i 18. Izvinjavam se.
Preći ćemo odmah na član 19.
Mogu i 18. Ima još 18. Nemojte uskraćivati poslanicima ukoliko želimo da govorimo. Dobro, javiću se kad bude 19.
Gospodine Pavićeviću, da li vi želite da obrazlažete član 18? Izvolite.
Poštovane dame i gospodo, gospođa Jerkov je vrlo dobro počela da argumentuje amandman na član 18. Ja želim sada ovim nastupom da podržim gospođicu Jerkov…
Mislite da prepišete od gospođice Jerkov?
Ne, ne. Poštovana gospodo, najprimerenije je da se držimo istine. Kada neka osoba dobro, primereno radi svoj posao, mislim da je u redu da se to kaže, da se nekada i čestita. Ja zato podržavam gospođu Jerkov u argumentaciji za amandman na član 18, uz jednu napomenu…
Ali, gospodine Pavićeviću, gospođica Jerkov je govorila o članu 19. Vi ste malo nešto pomešali.
Da, ali član 16. u vezi sa članom 18. jedan ide za drugim. Gospodine Bečiću, očigledno je da vi ne čitate ove zakonodavne projekte, za razliku od nas iz opozicije.
Čitam, gospodine Pavićeviću, ali gospođica Jerkov je rekla da je mislila da je ovo član 19.
Opet ćete da mi pojedete dva minuta.
Imate dovoljno, gospodine Pavićeviću, ne brinite.
Gospodin Sertić sigurno ne zna da je ovaj amandman na član 18. koji smo podneli, gospodine Bečiću, jedan od 2260 amandmana, koje smo podneli mi narodni poslanici Nove stranke za ovih godinu i deset meseci našeg zajedničkog rada u ovom sazivu Narodne skupštine. Ja npr. mislim, gospodine Bečiću, da je i to vredno čestitke, da evo vi, koji komentarišete ovde često nastupe drugih poslanika, da iskoristite to mesto, pa da jednom kažete – svaka čast, poslanici opozicije, na posvećenosti, na marljivosti, jer smo po ovome, ja mislim, mi postali šampioni srpskog parlamentarizma. Gospodine Bečiću, samo još jednu rečenicu, ne samo po broju predloženih, nego, ministre Sertiću, i po broju prihvaćenih amandmana, skoro 200 prihvaćenih amandmana. Skoro 200 prihvaćenih amandmana imamo, vi ste, ja mislim, jedini ministar koji nam nije prihvatio nijedan amandman. Kako je to moguće, gospodine Sertiću?
Gospodine Pavićeviću, vi ne razumete. Da razumete, razumeli biste da sam ja veoma tužan što ste vi sa podnošenjem ovih amandmana pokvarili vaš prosek. Sada je prosek mnogo manji. Vi ste izgubili podršku kod građana, kod poslanika. Prosek više nije 9,90 i nešto. Znači, imate trend pada. Morali ste o tome da razmišljate kada ste podnosili ove amandmane. Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Momo Čolaković. Na član 18. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, akademik Ninoslav Stojadinović, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Miroslav Marinković, mr dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Reč ima dr Miroslav Marinković.
Gospodine predsedavajući, gospodine ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa Boris Tadić – SDS, ZZS podnela je amandman na član 18. i on je suštinski i mislim da je vredan pažnje. Obrazloženje koje smo dobili je, da kažem, da ne tražim izraz zato što ću ga pročitati, pa ćete sami zaključiti kako ste nam obrazloženje dali. Mi tražimo da se u članu 5, znači, ovaj član reguliše, odnosno određuje koji su to uslovi koje treba da ispunjavaju članovi nadzornog odbora i predsednik nadzornog odbora, dodaju još neki uslovi koji bi trebali da poboljšaju kvalitet i da zadovolje ono što ste vi u vašem obrazlaganju zakona permanentno navodili, a to je da želite da se zna šta se radi, da se uozbilji rukovođenje. Mi smo u tom smislu to i shvatili. Predložili smo da se u članu 3, umesto pet, sedam godina radnog iskustva na poslovima za koje se zahteva visoko obrazovanje, onda tačka 5. da nije u momentu imenovanja ili u poslednje dve godine pre stupanja na dužnost člana nadzornog odbora zaposlen u javnom preduzeću. Na kraju, ono što je najbitnije, ovo vaše obrazloženje da treba da ima znanje iz korporativnog upravljanja je preširok pojam i ne mora se u toj meri izražavati, već je dovoljno da se taj deo izostavi iz razloga što kompletan program usvaja Vlada i ona praktično rukovodi ovim javnim preduzećem. Vi ste u obrazloženju dali da se amandman ne prihvata iz razloga što ne postoje obrazloženi razlozi. Ja sam obrazložio. Takođe, predloženim amandmanom bi se narušila celovitost uređenja predmetne materije utvrđene predlogom zakona. Potpuno besmisleno. Znači, niti je ovaj amandman došao bez obrazloženja, niti se ovim narušava. Naprotiv, ovim se pojačava kapacitet funkcionisanja javnog preduzeća u smislu bolje kontrole, kompetentnijeg upravljanja. Mislim da ovakav amandman treba prihvatiti i obrazloženje koje ste dali je ispod vašeg nivoa. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima ministar. Izvolite.
Probaću da obrazložim i da dopunim obrazloženje koje ste dobili od Vlade Republike Srbije. Zahvaljujem vam se na veoma konkretnom članu i na predlozima kako da se unapredi ovaj član. Mi smo ga već, u odnosu na prethodni zakon, dopunili i postavili određen kriterijume koji su znatno viši. Mišljenja smo da, ako bismo postavili kriterijume koje ste vi stavili, ne bi imali potpunu svrsishodnost, da bismo imali problema kod izbora dobrih i kvalitetnih ljudi za članove nadzornog odbora, jer su kriterijumi koje ste stavili od sedam godina radnog iskustva, pet godina ozbiljni kriterijumi. Ne kažem da to nije dobra ideja, ali hajde da polako, kako dižemo kapacitete ukupne ekonomije i odgovornosti kod nas, podižemo i kapacitete ljudi koji mogu da rade. Tako da, uvek bih bio saglasan da postavimo maksimalne kriterijume, ali negde mislim da moramo da vodimo računa da to bude izbalansirano.Tako da, u svakom slučaju, bez obzira što ne prihvatamo ovaj član, zahvaljujem se na konstruktivnom pristupu.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Miroslav Marinković, po amandmanu. Izvolite.
Samo da dodam još jednu vrlo važnu stvar. Mi smo ovim amandmanom, takođe, predvideli da član nadzornog odbora nije član političke stranke i da ne vrši funkciju u organu političke stranke. Time biste praktično uradili kompletnu depolitizaciju. Bojim se da zbog ovoga u tački 7. niste prihvatili amandman. Mislim da to nije uopšte dobro ni za koga, jer svaka vlast, koja god bila, i sada i u budućnosti mora da računa sa tim da kompetentni ljudi moraju nacionalnim dobrom da upravljaju. Međutim, to se nije desilo u ovom slučaju.
Zahvaljujem, gospodine Marinkoviću. Na član 18. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Vesna Marjanović i Jovana Jovanović. Na član 19. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i mr Aleksandra Jerkov. Reč ima narodna poslanica mr Aleksandra Jerkov.
Zahvaljujem. Sada je ono što sam htela da pitam prilikom prethodnog amandmana. Ako samo za jednog člana kažemo da je nezavisan, da li to znači da su drugi članovi zavisni i od koga su zavisni? Zar ne bi trebalo da razmišljamo u pravcu da će svi ono biti nezavisni? Ne znam šta je bila namera. Nešto naslućujemo iz ovog člana 19. Međutim, to „nezavisan“ nije dobar termin. Ako za jednog naglašavamo da je nezavisan, onda znači da su drugi suprotno od nezavisnog, odnosno zavisni, pa molim samo da mi kažete od koga su zavisni? Da li od tog koji ih je imenovao, da li od preduzeća? Mislim da nije dobar termin, ali mislim da ceo zakon nije dobar, tako da ovaj termin manje više.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević.
Poštovane dame i gospodo, podržavam koleginicu Aleksandru Jerkov u argumentaciji za amandman koji glasi „briše se“ na član 19. Predloga zakona o javnim preduzećima. Pre svega, i oko ovog termina da dodam jedan deo svoje argumentacije, jer kao što je gospodin Bečić primetio, ja ovde imam neke knjige. Jedna neophodna u radu narodnih poslanika je rečnik srpskog jezika. On je nama ovde i više nego potreban, poštovana gospodo. Sada, povodom jedne ove terminološke dileme, koju je saopštila gospođa Jerkov, na primer, „nezavisno“ i „zavisno“ u rečniku kaže: „nezavisno“ – samostalno, slobodno. Gospođa Jerkov je fino rekla. Ako stavimo nezavisno, u odnosu na koga je to nezavisno, a šta bi onda značilo ako je zavisno i u odnosu na koga? Ako primenimo ovo značenje ovde, da je to samostalno ili slobodno, nismo rešili dilemu. Sve što je rekla gospođa Jerkov je vrlo dobro saopšteno u prilog ovog amandmana. Imam još jedan argument za ovaj amandman na član 19, koji se tiče ovoga momenta. Gospodine Bečiću, sada je jedan sat i sedam minuta. Više od šest sati mi raspravljamo o amandmanima na ovaj Predlog zakona. Stigli smo tek do člana 19, a u ovom zakonu ima 86. članova. Znači, mi smo možda 1/5 amandmana na prvi predlog zakona tek završili, a imamo još 13 predloga zakona. Za mene bi, da sam ministar, to bio, takođe, jedan znak da mora da ima nekih stvari koje nisu u redu oko ovih zakonodavnih projekata, poštovana gospodo. Ja bih to uvažio kao jedan, da ga nazovemo, gospodine Bečiću, da li ste saglasni, situacioni argument. Dakle, nama je ovo trenutno stanje sada pokazalo da smo mi u pravu, a da ministar nije.
Gospodine Pavićeviću, nisam očekivao da vi kažete, kada podržate koleginicu Jerkov, da podržavate i predsedavajućeg u njegovim naporima da se govori samo o amandmanima. Još ste nešto dobro primetili, a to je da smo već u šestom satu i mi bi bili već pri kraju da se govorilo o amandmanima, da se nije pričalo o svemu i svačemu i da ste vi po prvi put bar polovično obrazložili neki amandman. Reč ima ministar. Izvolite.
Poslanica Jerkov je imala vrlo konkretno pitanje i pokušaću da odgovorim onako kako je član 19. koncipiran. To znači da nezavisni član mora da ispuni, pored svih ovih uslova koji su definisani u prethodnom članu 18, i dodatne uslove, a to je: da nije bio angažovan na reviziji finansijskih izveštaja u poslednjih pet godina, dakle da nema nekog direktnog interesa u poslednjih pet godina sa kompanijom; da nije član političke partije, dakle ne da zamrzne svoju funkciju, nego ne može da bude formalni član ni jedna političke partije; i treće da nije postavljeno, imenovano, izabrano lice i da nije zaposlen ili angažovan na bilo koji način u preduzeću. S obzirom da smo u članu 17. definisali da u nekim preduzećima treba da postoji i mora da postoji predstavnik i zaposlenih, odnosno predstavnik preduzeća u nadzornom odboru, ovde se definiše potpuna nezavisnost jednog od članova, da li je tročlani odbor ili je petočlani. Taj jedan mora da bude potpuno nezavistan od svih ovih elemenata koji su pobrojani u članu 19, odnosno u stavkama jedan, dva i tri. Hvala.
Zahvaljujem se, gospodine ministre. Na član 19. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, akademik Ninoslav Stojadinović, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Miroslav Marinković, mr dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Reč ima narodna poslanica Branka Karavidić. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Pa, član 19. govori o posebnim uslovima koje bi trebalo da ispunjava nezavisni član Nadzornog odbora. Ja bih se samo nadovezala na ono što je govorio moj kolega Marinković, a ima veze sa članom 18. Ako ste malopre bolje pogledali naše amandmane na član 18. i član 19. videćete da smo mi neke uslove koje ste vi dali u članu 19. ubacili u član 18, a ovde smo dodali da, odnosno mi smo promenili tekst člana 19. i gde kažemo - da nezavisni član nadzornog odbora treba da ispunjava i uslov da nije javni funkcioner u smislu odredbi zakona koje reguliše sukob interesa. Mislimo da je ovo vrlo bitno i mislimo da član Nadzornog odbora ne treba da bude javni funkcioner koji ima bilo kakve prepreke u smislu Zakona o Agenciji za borbu protiv korupcije. Naravno, dobili smo tipski odgovor na odbijanje ovog amandmana, gde bih ja ponovo pročitala ono što se non-stop pominje, a to je, kaže – amandman se ne prihvata iz razloga što ne postoje obrazloženi razlozi za predloženi amandman. Takođe je predložena odredba bi narušila celovitost uređenja predmetne materije utvrđene predlogom zakona, gde bih ja zaista želela da vi nama neukima objasnite gospodine ministre, kako bi ova odredba narušila celovitost uređenja predmetne materije utvrđene ovim predlogom zakona, obzirom da smo mi uklopili sve uslove i u članu 18. i u član 19. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima ministar. Izvolite, gospodine ministre.
Da, ali vi ne možete dati zbirno zamenu člana, odnosno amandman na član 18. i 19. zajednički nego ste stavljali pojedinačno za član 18. i amandmane na član 19. S obzirom da vam nismo prihvatili amandmane na član 18. ne možemo ni na član 19, jer vi ste malopre sami rekli da ste izmešali pravila u jednom i drugom članu. Postavili ste drugačiju praktično metodologiju izbora i ja sam vas podržao u smislu generalne ideje da je to dobar pravac, ali da smo ostali pri stavu da ipak ovako kako je napisano je dovoljno dobro u ovom momentu i da predstavlja unapređenje u odnosu na prethodni period. Hvala vam.
Zahvaljujem, ministre. Na član 19. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i mr Dejan Čapo. Po ovom amandmanu gospodine Markoviću nemate vremena. Zahvaljujem. Na član 19. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomić i Jovan Marković. Izvolite, magistar Jovan Marković.
Poštovani ministre, poštovani predsedavajući, član 19. govori o nezavisnom članu nadzornih odbora i meni je potpuno jasan motiv zbog čega ste išli u ovom pravcu, kao i to što ste obrazložili i u načelnoj raspravi i šta ste sve hteli kao ciljeve da ostvarite u predlogu ovog zakona i da su ovi članovi 16,17,18,19, vezani uz upravo za tu, da kažemo, depolitizaciju ovih sistema. Međutim, ono što smo koleginica i ja predložili jeste da se razmisli o tome, da li je bolja formulacija, da kažemo, da nije funkcioner političke stranke i u ovoj tački 2. gde vi kažete – da ovaj član Nadzornog odbora ne sme da bude član političke stranke. Svesni da ćemo možda otvoriti tu temu na možda jedan interesantan način, predlažemo da se ovome razmisli. Zašto? Zato što ste vi rekli da je iskustvo koje ste imali u donošenju ovog zakona o predlogu ovog zakona, jeste je bilo presudno važno, a ja mislim da iskustvo koje smo svi zajedno imali u prethodnih tri godine u radu, pre svega Nadzornih odbora na lokalnom nivou o kome ste vi govorili i u načelnoj raspravi i treba da bude zabrinjavajuće. Ako ste hteli da na neki način ovog člana nadzornog odbora stavite u nezavisnu poziciju ne bi trebalo da kažete u članu 17. ko su zavisni članovi i mislim ako ste razmišljali o tome da imate iskustvo, gde je 50.000 ljudi u prethodnih tri-četiri godine zaposleno po partijskoj liniji, upravo kroz rad nadzornih odbora ovog karaktera trebalo je ograničiti i neke druge stvari. Primera radi, trebalo je reći da član uže porodice ili koji je u nadzornom odboru ne može biti zaposlen u sledećih nekoliko godina u tom sistemu i nekim sudnim sistemima. Hoću da kažem da, vreme jel?
Isteklo je vreme, završite rečenicu slobodno. Samo vas upozoravam na vreme. Zahvaljujem. Reč ima ministar.
Razumem kontekst vašeg govora i predloga, ali samo da definišemo tačno šta je u stavu 2. člana 19. definisano i rečeno. Dakle, mi predlažemo da nezavisni član ne može da bude uopšte član političke stranke. To je mnogo strožije rešenje od onoga što vi predlažete i mi ćemo svakako ostati barem kod ovog nezavisnog člana pri ovom momentu da ne sme da bude član niti jedne političke organizacije. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 20. amandman u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanik Zoran Živković i Vladimir Pavićević i narodni poslanik Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Zahvaljujem. Želite da govorite? Pomislio sam da ste se malo umorili.Izvolite gospodine Pavićeviću.
Poštovane dame i gospodo, gospodine Bečiću, zakažete noćnu sednicu u sedam a onda ja da se ne javljam po svojim amandmanima. Da li bi to imalo smisla? Ne bi imalo smisla. Da je sednica bila zakazana u deset sati pa da kažem, ajde možda i da ide neki amandman, da se malo detaljnije obrazloži, neki malo manje, ali u sedam sati noćnu sednicu i sada da ja ne obrazlažem. To nema nikakvog smisla. Obećao sam i ministru Sertiću …
Gospodine Pavićeviću, vrlo dobro znate pravilo. Završili smo načelnu raspravu, mora da prođe 24 časa, čim je prošlo 24 časa mi smo nastavili po pojedinostima. Tako da je tu sve jasno.
Dobro, to ću po Poslovniku kasnije, a sada da obrazložim …
Pitali ste me gospodine Pavićeviću, moram sada da odgovorim. Kada god mi uputite pitanje, ja moram da odgovorim. To je dužnost predsedavajućeg. Izvolite.
Ja kada govorim o amandmanu, gospodin Bečić me usmeri da pričam o nečemu što nije amandman, npr, sada o Poslovniku Narodne skupštine, gde piše gospodine Bečiću da je pravilo da sednice imamo od 10-18, a ja se pitam što se mi ovde …
Sami ste rekli po pravilu gospodine Pavićeviću. Znači ne mora da bude tako.
Pravila su tu da se držimo pravila, a ne da ih ne poštujemo. Što zakazujemo sednicu izvan pravila? Odgovorite mi sada.
Prvo da vam odgovorim. Sami ste rekli, po pravilu. (Zoran Babić, s mesta: O čemu se radi?)
Kako o čemu se radi? Noćna sednica u sedam sati počinje, u pola dva treba da razgovaramo o amandmanima na javna preduzeća i sada o čemu se radi. Radi se o tome da noćne sednice…
Da vi nemate argumente za amandmane i onda tražite razloga da pričate o bilo čemu samo da ne bi pričali o obrazloženju vaših amandmana. O tome se radi gospodine Babiću ako vam nije jasno.
Meni su amandmani primarni.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, povreda Poslovnika.
Član 106. ovde se o svačemu govori. U izlaganjima gospodina Pavićevića vidim po obimu literature koju je poneo, verujem da će u nekim ranim jutarnjim satima, a mi smo spremni i raspoloženi da govorimo koliko god bude trebalo, verovatno da će nam i neki kuvar čitati. Ja nijedno obrazloženje ni za jedan amandman nisam čuo, ali vas molim da u onom trenutku kada ja ili bilo ko od kolega iz SNS, ali i kolega Pavićević pređe tu granicu maltretiranja i mobinga kojem smo izloženi zbog lične promocije, ja vas moim da ga prekinete. Sa druge strane, ja razumem potpuno gospodina Pavićevića. Razumem i kolege preko puta, izbori su blizu, znaju da će ovu zgradu i ovu salu gledati verovatno samo na ekranu ili kada prolaze Trgom Nikole Pašića. Znaju da su ispod cenzusa baš zbog politike koju sprovode na ovaj način i ovako neozbiljnim odnosnom prema Narodnoj skupštini Republike Srbije i onda žele tu želju sebi da nadoknade tim javljanjem i pričanjem o koje čemu, ali samo ne o amandmanima. Na vama je gospodine predsedavajući da poštujete Poslovnik i da svakoga i mene i ostale koleginice i kolege u onom trenutku kada pređemo tu granicu i ne govorimo o amandmanima koji su na dnevnom redu, da oduzmete reč. To je vaše pravo, ali i obaveza.
Hvala gospodine Babiću. Ovo što ste rekli poslednje to ću da poslušam potpuno. Prvo ono niste potpuno u pravu, jer gospodin Pavićević je na jedan amandman govorio o amandmanu. Uspeo je na jedan amandman da ima temu tog amandmana. Reč ima narodni poslanik Jovan Marković, povreda Poslovnika.
Poštovani predsedavajući, sve vreme sedim u ovoj sali i pokušavam da svojim nekim radom i amandmanima koje smo podneli ovde, damo doprinos da se ova rasprava usmeri u dobrom pravcu, i zaista vas pozivam da se, shodno članu 108. stav 1. koji govori o tome da se vi brinete o redu na sednici, zapitate koliko ste vi u stvari, zajedno sa drugim kolegama doprineli toj atmosferi, koliko je gospodin Pavićević izložen tom pritisku da on već nekoliko puta ne može do kraja da iskaže ono što je hteo, da je on sve vreme u problemu, da sa svih strana dobacujete o tome šta je on hteo da kaže, da tumačite njegovu izjavu… (Narodni poslanici dobacuju.) Molim? Evo i sada vidite kako se dobacuje.
Molim vas gospodine Markoviću, zato što koristite povredu Poslovnika za repliku, iz tog razloga poslanici dobacuju. Imam pitanje samo jedno za vas. Vi ste meni uputili pitanje, ja ću sada vama da odgovorim kroz jedno pitanje. Vi ste malo pre govorili o vašem amandmanu. Da li vas je iko prekinuo na bilo koji način? Govorili ste puna dva minuta, ja sam na kraju upozorio na vreme, rekao da možete da završite. Da li vas je iko prekinuo? To bi bio isti slučaj sa gospodinom Pavićevićem da on govori o svojim amandmanima kao vi. Vi ste na pravi način ispunili vašu poslaničku dužnost, govorili o amandmanu i niko vas nije prekinuo. Gospodin Pavićević ne govori o amandmanima i on mora biti od strane predsedavajućeg prekinut. Ja ću da poslušam savet gospodina Babića, ne zato što ga je izrekao gospodin Babić, nego bilo ko da je u ovoj sali to isto izrekao u ovom trenutku. Znači, onog trenutka kada se ne bude govorilo o amandmanu, ja ću istog trenutka da prekinem. Ko želi da govori o amandmanima, on će večeras da govoriti o amandmanima, ko ne želi, moraće da to radi neki drugi put i sa nekim drugim predsedavajućim. Da li ste zadovoljni gospodine Markoviću? (Jovan Marković, s mesta: Nisam završio.) Ne, završili ste. Zahvaljujem. Ja sam vam dao, vi možete da uputite povredu Poslovnika, vi ste je uputili. Ja sam vam dao obrazloženje i to je to. Nema dalje, gospodine Markoviću. Zahvaljujem. (Jovan Marković dobacuje.) Dovoljno je da znate da ja tumačim Poslovnik, da imate pravo da u dva minuta ukažete, ja sam shvatio posle minut i po i dao sam obrazloženje. Samo mogu da vas upitam da li želite da se Skupština izjasni? (Da.) Zahvaljujem. Prelazimo na član 20. Na član 20. amandman su zajedno podneli Marko Đurišić, akademik Ninoslav Stojadinović, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Miroslav Marinković, mr dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Da li neko želi po ovom amandmanu? Reč ima narodni poslanik dr Miroslav Marinković.
Gospodine predsedavajući, gospodine ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, podneli smo amandman na član 20. koji u stavu 1. posle reči - člana 18. dodaju se reči - izuzev tačke 5. On je u skladu sa članom 18. i amandmanima koje smo podneli na član 18, a ovde bi hteo da dam posebno obrazloženje, vi dali potpuno isto obrazloženje, da to nije, a pročitaću ga ja zbog vas, ne zbog mene. Šta ćemo ako se radi o javnom preduzeću koje je medicinska ustanova, gde je delatnost koju obavlja je strogo specifična, Centar za reprodukciju, veštačko osemenjavanje, institut, itd, gde je bitno da jedan od članova kolektiva bude neko ko učestvuje direktno u poslovima koji se tiču te oblasti, a vi ste ga uslovili da mora da ima znanje iz korporativnog upravljanja ili finansija, što je potpuno nepotrebno za takvu vrstu institucija? Smatram da ste previd napravili, verovatno, i da morate da imate u vidu da u takvim institucijama je mnogo bitnije da vam član iz kolektiva bude neko ko se bavi poslom za koji je osnovana ta organizacija, nego da finansijski posluje, jer imate ostala četiri člana koja to mogu da budu. Mislim da je amandman prihvatljiv, jer on glasi dase samo izuzev tačke 5, i to je potpuno suvislo i ne postoji način da me ubedite da nije tako, a vi ste mi dali obrazloženje da se amandman ne prihvata iz razloga što ne postoje obrazloženi razlozi. Takođe, predložena odredba bi narušila celovitost. Ne bi narušila, naprotiv, još bolje bi funkcionisalo, jer taj član kolektiva bi trebao svakako da bude neko ko poznaje proces proizvodnje kojim se bavi ta organizacija. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima ministar. Izvolite gospodine ministre.
Kao i malopre obrazloženje je pre svega pravne prirode jer nismo menjali članove 17,18,19. pa po automatizmu ne možemo onda ni vaš predlog na član 20. Vi ste postavili još jedno pitanje vezano za sposobnost, odnosno za zdravlja stručnih ljudi iz preduzeća. U članu 18. piše tačno u jednom stavu da predsednik i članovi nadzornog odbora dužni su da se dodatno stručno usavršavaju u oblasti korporativnog upravljanja. Ako želite da budete član nadzornog odbora morate da imate posebna znanja. Nisu dovoljna samo stručna znanja. Stručno znanje vam je potrebno da budete direktor, rukovodilac, načelnik ili neki drugi organ upravljanja ako je već upravljački mehanizam u određenom preduzeću. Ako želite da se bavite i ovako širim aspektima rada, kao što je upravljanje kroz nadzorni odbor, mi upravo kroz zakon uvodimo proces obrazovanja članova nadzornog odbora. Uvešćemo i određene licence, Vlada će doneti u veoma kratkom roku pravilnike šta je to što će sve morati da poznaju svi oni ljudi koji žele da budu članovi nadzornih odbora bilo kog preduzeća u RS i to je jedan veliki iskorak unapred, jedna velika novina u odnosu na sve dosadašnje pravilnike i pravila koja su definisala ovu oblast.
Zahvaljujem. Reč ima dr Miroslav Marinković po amandmanu. Izvolite.
Gospodine ministre, niste vi mene uopšte razumeli i ne trudite se i nema veze. Ovo moram da kažem zbog stručne javnosti koja će vam zameriti i niste u pravu iz razloga što jedan genetičar u jednom institutu koji se bavi embriotehnologijom znajući proces proizvodnje bolje će predviđati i upravljati i predlagati tom nadzornom odboru, nego neko ko je laik u toj oblasti. Vi ste time potpuno isključili većinu, a evo vam dokaz – u institutima 70% kadra vam čine ti ljudi. Vi ste njih automatski isključili iz mogućnosti da učestvuju. (Željko Sertić, s mesta: Nije tačno.) Jeste, nego vi ne znate šta imate. Verujte.
Zahvaljujem. Na član 21. amandman u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Boživić i Aleksandra Jerkov. Reč ima dr Vladimir Pavićević.
Poštovane dame i gospodo, mi smo podneli amandman i na član 21. na osnovu jednog našeg usmerenja ka slobodnom tržištu koje treba da imamo na delu, ministre Sertiću i povodom našeg amandmana na član 21. koji čine četiri stava, mene sada interesuje posebno jedno pitanje u slučaju da se ipak prihvati ovaj Predlog zakona i da većina narodnih poslanika glasa za njega. Na primer, u pretposlednjem stavu piše – predsednik i članovi nadzornog odbora kojima je prestao mandat dužni su da vrše svoje dužnosti do imenovanja novog nadzornog odbora, odnosno imenovanja novog predsednika ili člana nadzornog odbora, a najduže šest meseci. Pitao sam se – šta se dešava ako prestane mandat predsedniku i članovima nadzornog odbora, oni nastave da vrše svoje dužnosti, ne imenuje se novi u roku od šest meseci, šta je kazna? Kako se onda rešava ta situacija pošto sam ja primetio da i sada imamo neke primere gde je dat neki rok za neke organa da oni mogu da delaju npr. u nekom v.d. stanju ili u nekom privremenom stanju, da se taj rok produži mimo onoga što jezakonski propisano a da nemamo nikakvu vrstu sankcije za to? Kada sam pažljivo čitao sadržinu ovog stava ovog člana posebno sam se, mimo svih onih primedbi koje mi imamo generalno na ovaj zakon i na vaš pristup, posebno sam se pitao oko ovoga i interesovalo bi me da čujem da li možda vi imate rešenje za ovaj potencijalni problem koji može da nastane kao što su nastali problemi oko zloupotrebe javnih preduzeća npr. u lokalnim zajednicama, u jedinicama lokalne samouprave?
Vreme. Reč ima ministar. Izvolite.
Dosadašnje zakonsko rešenje uopšte nije ograničavalo trajanje tog stanja u kome vi imate neki rok ili ograničen rok da možete da budete u tom nekom privremenom organu upravljanja, s obzirom da ste podneli ostavku ili da ste razrešeni po nekom osnovu. Mi smo veoma svesno stavili taj završetak rečenice koji kaže – a najduže šest meseci, upravo kako bismo izbegli bilo kakvu zloupotrebu i bilo kakvo pitanje šta raditi nakon toga. Ako organ nema predsednika nadzornog odbora ili člana upravnog odbora, on ne može da funkcioniše i automatski imate sistemski problem koji se ne može drugačije rešavati nego upravo postavljanjem novog člana. Do sada, po sadašnjim rešenjima mogli ste da imate na gotovo neograničen period nekoga ko je formalno razrešen, a on je po zakonu ostavljen da traje do imenovanja sledećeg. Dakle, ovo je jedno veliko unapređenje unapred i regulisanje tog prava koje postoji. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj rok od šest meseci sam ja razumeo iz praktičnih razloga. Neko ko želi da nauči, to vrlo brzo može da shvati. Recimo, istekne mandat jednoj lokalnoj samoupravi, ističe mandat otprilike i članovima nadzornog odbora, on traje četiri godine, ne bude konstituisana skupština opština, ne bude konstituisana lokalna vlast, treba vam jedan prelazni period, dakle, to na tri meseca, dok se ne uvede privremeni organ. Da bi se na takav način uspostavila nova vlast u javim preduzećima, odnosno postavili novi članovi nadzornog odbora, taj prelazni period je potreban. Ja nisam predavač na fakultetu, ali iz praktičnih iskustava i logičnog razmišljanja, ko želi da nauči, ko zna - zna, ko zna da ne zna, taj već nešto zna. Ja savetujem mom uvaženom kolegi da pokuša da nešto nauči. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 21. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Poslaničke grupe Boris Tadić. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Poštovani gospodine ministre, član 21. bavi se prestankom mandata predsedniku i članovima nadzornog odbora i sada govori da mandat prestaje ostavkom ili razrešenjem. Onda se navode slučajevi kada se predsednik i članovi nadzornog odbora razrešavaju, da bi u pretposlednjem stavu bila ova odredba o kojoj smo sada govorili, da su predsednik i članovi nadzornog odbora kojima je prestao mandat dužni da vrše svoju dužnost do imenovanja novog nadzornog odbora, odnosno do imenovanja novog predsednika ili člana nadzornog odbora, a najduže šest meseci. Mi smo predložili da se to promeni, tako što bi ovaj rok kojim bi posle prestanka mandata članovi, odnosno predsednik nadzornog odbora, ostali u tom telu, važio samo kada je prestanak mandata usled ostavke ili isteka perioda na koji su izabrani. Jer, nije logično da ako osnivač donese odluku da se razreši neki član nadzornog odbora, ne imenuje drugog, ne znamo, opet iz nekog razloga možda ne imenuje drugog, a razrešeni su zato što, ne znam, nešto nisu uradili od ovih prethodnih tačaka koje govori ovaj član, kako sada oni da ostanu i dalje u mandatu? Znači, mi smatramo da ovaj produžetak može da se desi samo kada daju ostavku ili istekne period na koji su imenovani. To je jedna izmena. Druga izmena je da ovaj rok može da traje, ne šest meseci, nego 60 dana. Mislim da se mi olako gađamo tim mesecima, danima, pa onda se setimo da možemo nešto da polovimo, da ne moramo nešto da uradimo u nekom vremenu. Mislim da ako hoćemo da napravimo i da uvedemo red u zemlju, onda je ovaj rok od 60 dana koji smo mi predložili primeren. Samo ću da podsetim na poslanike kojima, vidim, u raspravi smetaju slična obrazloženja na pojedine amandmane koje su dali na ovaj predlog zakona, da pogledaju obrazloženja Vlade na neprihvatanje amandmana, koja su ista. Bez obzira šta piše u amandmanu, nama Vlada odgovara kako se amandman ne prihvata iz razloga što ne postoje obrazloženi razlozi za predloženi amandman, što je uvreda, jer obrazloženje postoji za svaki amandman. Onda kaže takođe - predložena odredba bi narušila celovitost uređenja predmetne materije utvrđene Predlogom zakona. Znači, ako ste dosledni, pa vam smeta, onda molim vas da vam smeta i ovo obrazloženje, isto 245 puta napisano od starne predlagača zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Možda bih imao komentar na ovo, gospodine Pavićeviću, ali ću se suzdržati. (Vladimir Pavićević, s mesta: Pa, kako komentar…) Pa, na jedno isto obrazloženje mora biti isto obrazloženje i sa druge strane. Zahvaljujem. Reč ima ministar.
Poštovani poslaniče, vi ste stavili u vašem amandmanu ispravku u dva stava. Da ste išli možda pojedinačno po amandmanima ili da ste samo stavili ovaj prvi stav da se imenuje lice najduže do 60 dana, bio bih spreman da prihvatim takvo vaše rešenje. Ali, pošto pravno moramo da prihvatimo ceo amandman, ne možemo delimično da ga prihvatamo, onda nažalost moramo da odbijemo i ovaj deo. U svakom slučaju, smatramo da nije loše rešenje kakvo ste predložili u ovom prvom stavu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Na član 21. amandman je podneo narodni poslanik Momo Čolaković. Zahvaljujem. Na član 21. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i mr Dejan Čapo. Na član 22. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Reč ima dr Vladimir Pavićević. Izvolite.
Poštovane dame i gospodo, i ovaj član, kao i svi članovi od člana 16. pa do ovoga, tiče se nadzornog odbora. Ja ovde sada hoću da malo proširim svoju argumentaciju, pre svega odgovarajući i na argumente za neprihvatanje ovog našeg amandmana i od strane drugih narodnih poslanika. Na primer, u članu 22. sada piše šta sve radi nadzorni odbor. Meni je sugerisano ovde da bi najbolji način bio da se malo uputim u to kako funkcioniše nadzorni odbor, kako se smenjuju ljudi, kako nakon isteka šest meseci oni ne mogu dalje da rade, tako što bih mogao da uđem u neki nadzorni odbor da steknem malo prakse, pa će mi onda to biti poznato. Poštovana gospodo, ja nikada nisam bio član nijednog upravnog odbora, nijednog nadzornog odbora, nisam imao to iskustvo, nisam imao tu praksu. Poštovana gospodo, ja sam inače veliki protivnik tog gomilanja nekih funkcija, zauzimanja velikog broja pozicija u ovom nadzornom odboru javnog preduzeća. U onom upravnom odboru nikada nisam bio. Uvek sam se trudio da radim jednu stvar, a evo i sada. Ne radim više na Fakultetu političkih nauka kao docent, zato što sam se posvetio svom poslu narodnog poslanika u Narodnoj skupštini. (Zoran Babić, s mesta: Ovoliko o amandmanu.) Evo, gospodin Babić stalno ima primedbe – hajde da se govori o amandmanu.
Pa, sa pravom, gospodine Pavićeviću, jer ne govorite o amandmanu. Ali, gospodin Babić je zaboravio ono što sam rekao, da ste vi nepopravljivi.
Pa, je li bilo meni rečeno – stekni praksu u nadzornim odborima, upravnim odborima? Ja moram da se borim protiv partokratije, poštovana gospodo. Jesmo li svi definisali ovde da je partokratija jedan od najvećih problema? Sada kada ja kažem koju reč protiv partokratije, gospodin Babić kaže – sprečite ga da govori. Znači, gospodin Babić je zagovornik učvršćivanja partokratije u Srbiji. To je zaključak koji sam ja sada izveo, evo, na osnovu ove intervencije gospodina Babića. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Čini mi se da smo svi u istoj sali i da se svi međusobno čujemo. Ja sam čuo malopre gospodina Pavićevića kako se nudi da uđe u neki nadzorni odbor, u neki upravni odbor. Rekao je – evo, želim da uđem u upravni odbor da bi učio kako se i šta se tamo radi. Pa, ko je za partokratiju, onaj ko se nudi ili ja koji sam podneo ostavku zato što je SNS donela odluku o zabrani gomilanja funkcija? Jedan čovek, jedan funkcija. To je to. Mi smo to pokazali u primeni, u praksi, za razliku od predlagača amandmana, koji se na ovaj način vama, gospodine Sertiću, ponudio da ga postavite u neki upravni odbor, u neki nadzorni odbor. To je uradio u drugoj, trećoj rečenici. Zarad istine, pogledajte stenogram, pogledajte šta je izrečeno i ko je onda za partokratiju, ko je onda za partizaciju upravnih i nadzornih odbora, onaj ko se nudi za mesto u tom odboru. A, ono za šta sam intervenisao, intervenisao i sada i ubuduće ću intervenisati kada se ne govori o predloženim amandmanima, nego o kuvaru, o ne znam ti kakvim željama, pozdravima i čestitkama, kao što je to radio malopre gospodin Pavićević i uvek ću intervenisati.
U pravu ste gospodine Babiću, isteklo vreme. Dajem pauzu, pošto imamo puno prijavljenih da malo ljudi se… Pauza. [[Posle pauze.]] Nastavljamo sa radom. Na član 22. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Aleksandra Tomić i Zoran Babić. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Po Poslovniku, gospodin Đurišić. Izvolite.
Znači, prekršili ste član 101. Poslovnika koji govori da predsednik Skupštine može da prekine Skupštinu radi održavanja nove sednice Skupštine, uz obavezu da obrazloži prekid i da je predsednik Narodne skupštine, kaže dalje, obaveštava narodne poslanike o nastavku sednice. Znači, vi ste uveli ovde praksu da u nekom trenutku kada vi imate utisak da ne možete da održite red na sednici kažete da određujete pauzu, bez da obavestite narodne poslanike do kada ta pauza traje. Da li ona traje do nekog vremena ili neko vreme, minuti, sati u pitanju kako god. Vi morate kada kažete da određujete pauzu da kažete koliko će ta pauza da traje, a ne da izgovorite određujem pauzu i da nastavite posle deset sekundi rad sednice. Molim vas, da sa tom praksom prestanete, jer ona ne postoji u Poslovniku Skupštine, ne daje vam Poslovnik to pravo, daje vam pravo da prekinete, ali morate da kažete koliko će trajati ta pauza, jer mi na ovaj način ne možemo da radimo. To nije rešenje za vašu nesposobnost da vodite sednice Narodne skupštine. Znači, pročitajte Poslovnik i vidite da morate da nam kažete koliko pauza traje, jer jedino takve pauze imaju smisla i mogu da se određuju u skladu sa Poslovnikom.
Gospodine Đurišiću, vi ste dugo poslanik i ovo nisam očekivao od vas. Ja ću pročitati član 112, radi javnosti – da ako predsednik Narodne skupštine i predsedavajući redovnim merama ne može da drži red, mogu opomenama, a ja to ne želim, red na sednici odrediće pauzu, dok se ne uspostavi red. Moja procena da li je to posle deset sekundi, posle 30 sekundi, posle pet minuta, posle tri sata. Ja sam smatrao posle 30 sekundi da sam uspostavio red i nastavio sednicu. Ako niste dobro razumeli ja mogu još jednom da pročitam gospodine Đurišiću – ako predsedavajući Narodne skupštine redovnim merama ne može da uspostavi red na sednici, odrediće pauzu dok se ne uspostavi red. Ja sam smatrao i za gospodina Živkovića, pošto je sada došao, naspavao se, oran je, ja mogu još jednom da pročitam – ako predsedavajući Narodne skupštine redovnim merama ne može da uspostavi red na sednici, odrediće pauzu, dok se ne uspostavi red. To ću činiti toliko puta, koliko smatram da je dovoljno. Da li ste zadovoljni gospodine Đurišiću? (Marko Đurišić, s mesta: Ja nisam govorio o tome članu, tako da ne znam o čemu govorite.) Vi se pozivate na neki drugi član, a ja se kao predsedavajući pozivam na član koji mi daje pravo da činim ono što ste mi vi osporili predsedavajućem Narodne skupštine. Zahvaljujem. Da li želite da govorite po amandmanu na član 22. koji je podneo narodni poslanik Aleksandra Tomić i Zoran Babić, koji je prihvaćen od strane Vlade? Nažalost, ne možete nemate vreme. Na član 22. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, akademik Ninoslav Stojadinović, Aleksandra Senić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Miroslav Marinković, magistar dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Reč ima dr Blagoje Bradić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Uvaženi ministre, poštovane koleginice i kolege, član 22. govori o obavezama i pravima nadzornog odbora, pa kaže da on donosi dugoročne i srednjeročni plan poslovne strategije, pa donosi godišnji, odnosno trogodišnji program poslovanja, usvaja izveštaje o stepenu realizacije godišnjeg, odnosno trogodišnjeg programa poslovanja, usvaja tromesečni izveštaj o stepenu usklađenosti planiranih, realizovanih aktivnosti, usvaja finansijski izveštaj, nadzire rad direktora, donosi statut, odlučuje o statusnim promenama, osnivanju drugih pravnih subjekata i ulaganju kapitala i tako dalje, u stavu 1. Stav 2. kaže da odluke iz stava 1. tačka 1), 2), 7) i 9) i 11) ovog člana nadzorni odbor donosi uz saglasnost Vlade, nadležnog organa autonomne pokrajine ili jedinice lokalne samouprave u zavisnosti na kom nivou tj. ko je osnivač javnog preduzeća. I, sledeću stav kaže – odluku iz stava 1. tačka 8), a ponoviću tačku 8) – odlučuje o statusnim promenama osnivanju drugih pravnih subjekata i ulaganju kapitala ovog člana nadzorni odbor donosi uz prethodnu saglasnost Vlade, nadležnog organa autonomne pokrajine ili jedinice lokalne samouprave. Mi dodajemo novi stav, predlažemo novi stav kojikaže – Vlada, nadležni organ autonomne pokrajine ili jedinice lokalne samouprave dostavljaju saglasnost u roku od 15 dana od danakada je dostavljen zahtev nadzornog odbora. U slučaju da saglasnost nije dostavljena u tom roku smatra se da nije ni data. Ovo smo predložili s obzirom na značaj odluke za čije donošenje se zahteva saglasnost osnivača i mi smatramo da je potrebno da se utvrdi rok u kome se saglasnost dostavlja, odnosno da ne dostavljanje saglasnosti u predviđenom roku znači njeno uskraćivanje. Vi ste to nama odbili sa obrazloženjem da se ne prihvati imajući u vidu da nije precizno definisano. Pa, bih vas molio za obrazloženje.
Zahvaljujem. Na član 23. amandman su u istovetnom tekstu zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević, i zajedno narodni poslanici Balša Božović i Aleksandra Jerkov i zajedno narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić. Izvolite gospodine Živkoviću.
Velike reforme su najavljene kao sprečavanje članova nadzornih i upravnih odbora da ostvare neki materijalni dobitak time što su u tim odborima. Međutim, član 23. kaže – predsednik i članovi nadzornog odbora imaju pravo na odgovarajuću naknadu za rad u nadzornom odboru. Visinu naknade iz stava 1. ovog člana, odnosno kriterijume i merila za njeno utvrđivanje određuje Vlada, zato tražimo da se to briše. Ovaj parlament, mogli smo mi da odredimo tu nadoknadu, pa da kažemo da je nadoknada jedan dinar ili prosečna plata u Srbiji ili ništa. Daću vam par dobrih primera kako je to moguće. Ja sam bio u svom političkom životu koji traje od 1993. godine u tri upravna odbora. U Upravnom odboru Narodnog pozorišta u Nišu, u Upravnom odboru SDPR-a ili Jugo-importa i u Upravnom odboru Fonda za razvojeRepublike Srbije. Ni u jednom, naravno, nisam ostvarivao bilo kakvu materijalnu naknadu, bez obzira što su neki tad imali pravo na to, naprosto to je potpuno besmisleno. To je čast da budete u upravnom ili nadzornom odboru neke takve institucije. Prema tome, trebalo je da u ovom članu piše – nema naknade za učešće bilo koga u radu nadzornih ili upravnih odbora na lokalnom, na pokrajinskom ili na nivou države. To se nije desilo. To je razlog zbog čega svi članovi i ovaj posebno 23. ali i svi drugi treba da se brišu. Ja pozivam ministra da prihvati amandman i da traži brisanje svih članova koji se tiču bilo kakve materijalne nadoknade bilo koga. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Živkoviću. Reč ima narodna poslanica Branka Karavidić, podnosilac amandmana. Izvolite.
Ja bih samo dodala ovo što je kolega Živković rekao. Znači, i mi smo tog stava da ovaj član treba brisati, imamo konkretne razloge i mi smo ih naveli u svom obrazloženju. Mislimo da i predsednik i članovi nadzornog odbora ne bi trebalo da imaju naknadu za rad u nadzornim odborima, a još manje da tu visinu naknade određuje Vlada svojim aktom. Znači, ako je država rekla da štedi i ako sve vreme upozorava na tešku ekonomsku situaciju, mi smo smatrali da bi brisanjem ovog člana doprineli, ako ništa drugo, bar tome da javna preduzeća ne troše novac na nadzorne odbore, na njihove članove i predsednike. Još čudnije je obrazloženje koje sam takođe dobila i ne bih čitala, tipsko je za gotovo sve amandmane, samo bih pročitala ovaj drugi deo koji kaže – predloženo brisanje narušilo bi celovitost uređenja predmeta materije. Molim vas, nemojte na ovakve amandmane gde mi navodimo konkretne razloge zbog kojih predlažemo brisanje članova, jer ovde je u pitanju štednja, zbog toga što je teška ekonomska situacija, i nemojte da nam dajete ovakva obrazloženja, a ja bih vas pitala na koji način bi se narušilo celovitost uređenja predmeta materije. Zahvaljujem se.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Znam da smo mi gotovo već sedam sati ovde i da raspravljamo o ovom zakonu, znam da su se neke kolege odmorile, pa došle, to je legitimno i normalno, ali dajte da govorimo o činjenicama. Brisanjem člana 23, da li se ta nadoknada svodi na nulu? Ne. Da ste želeli kao predlagači amandmana da ta nadoknada bude nula, morali ste da podnesete amandman kojim bi rekli, predsednik i članovi nadzornog odbora nemaju pravo na odgovarajuću nadoknadu itd. Ovako što ste predložili samo bi značilo da na jedan netransparentan način sa ugašenim svetlima, onako kako je želja lokalne samouprave ili AP ili osnivača tog javnog preduzeća, da odredi tu nadoknadu, kao što nije postojalo pravilo, osim da bude neparan broj članova upravnih i nadzornih odbora, a drugo pravilo, niste imali. Nemojte sada da zamajavate ljude koji nas gledaju, da vi tim amandmanom pokazujete neku želju da se sačuvaju sredstva građana Srbije. To je neistina. Da ste želeli da sačuvate sredstva građana Srbije, amandman bi morao da glasi drugačije. Ovako, brisanjem samo člana 23. vi samo ostavljate mogućnost da se na krajnje netransparentan način određuje nadoknada tim ljudima. Mi to ne želimo. Želimo da bude odluka Vlade. Kažete, zamislite Vlada da određuje nadoknadu. Podsetiću vas na jedan primer koji je bio ovde u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Članovi VSS i DVT iz redova advokata i profesora na pravnom fakultetu, imali su nadoknadu u visini poslaničkog dodatka, a onda je odlukom Administrativnog odbora Narodne skupštine Republike Srbije 2009. godine ta nadoknada, podizanjem ruku članova bivšeg režima koji i sada sede u poslaničkim klupama, ta nadoknada, znate li na koji iznos je povećana? Na šest prosečnih plata u Republici Srbiji, šest prosečnih plata, svaki od tih članova, a bilo ih je četvoro, VSS i DVT, iz redova advokata i profesora na pravnom fakultetu je primalo nadoknadu za članstvo u VSS i DVT od skoro 200.000 dinara. Vašom odlukom gospodo, vi koji se sada brinete za građane Republike Srbije, vi ste častili to četvoro ljudi, deset miliona dinara, i zapitajte se koliko je to vrtića, škola, boljih uslova u ambulantama, u porodilištima? Koliko je to više za socijalne kategorije ljudi, a vi ste deset miliona dinara odlukom Administrativnog odbora, vašom odlukom, četvoro ljudi častili sa deset miliona dinara, ne vaših, deset miliona svih građana Republike Srbije. Tako se to radi kada nema zakona, tako se to radi kada se briše član 23. gospodine Sertiću. Znate li šta se desilo 2012. godine? Te godine je neka druga skupštinska većina, koju je činila SNS, vratili smo na staro, da ta nadoknada bude onakva kakva je i bila ranije, a to je u visini poslaničkog dodatka. Znate li šta se desilo u narednih 48 sati? To četvoro ljudi, svo četvoro je podnelo ostavke, što samo pokazuje da vaš kadar je došao tu samo zbog novca, samo i isključivo zbog novca. U onom trenutku kada je ta nadoknada svedena na normalan iznos, svi su podneli ostavke, jer nemaju motiva da rade. To je način kako ste propisivali nadoknade za članstva u upravnim, nadzornim odborima, VSS, DVT i VT. Zbog toga, molim vas, nemojte samo vi pričati o brizi nad građanima Srbije i nad javnim finansijama.
Reč ima narodna poslanica Branka Karavidić.
Gospodine predsedavajući, iz ovog govora mog prethodnika mogu samo da zaključim, a moram da pitam i ministra, da li je Vlada odustala od mera štednje i to je moje prvo pitanje. Drugo pitanje, a odnosi se na ovaj član zakona, kako se može isplaćivati naknada za rad u nadzornim odborima, ako toga nema u zakonu? Ja bih zaista volela da mi to objasni gospodin ministar. Kako se može isplaćivati naknada predsedniku i članovima nadzornog odbora, ako toga nema u zakonu?
Isto kao i do sada. Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Momo Čolaković. Zahvaljujem. Na naziv iznad člana i član 24. amandman u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i mr Aleksandra Jerkov. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Kaže član 24. da direktora javnog preduzeća, čiji je osnivač Republika Srbija imenuje Vlada, direktora preduzeća čiji je osnivač pokrajina imenuje neko ko je određen statutom pokrajine i direktora javnog preduzeća čiji je osnivač jedinica lokalne samouprave, određuje organ lokalne samouprave koji je nadležan za to. Naravno da to treba brisati. To se naravno podrazumeva. Javno preduzeće se osniva zbog javnog interesa, a u Ustavu Srbije piše ko je nadležan za javni interes. Nema potrebe da opterećujemo zakon ovakvim normama koje su potpuno besmislene, to je kao da utvrđujemo da je danas 23. februar i da je sreda i da je sutra četvrtak i da sutra ne sme da dođe predsednik Vlade Srbije da odgovara na naša pitanja, a to svi znaju. Nema potrebe …
Gospodine Živkoviću …
Govorim o amandmanu na član 24. samo najdobronamernije. Znači, direktore bira Vlada Srbije, Vlada Vojvodine ili organ lokalne samouprave. Nema nikakve sumnje oko toga. Neki poslanici su se pitali gde sam ja bio, dal sam spavao da se spremim za ovu raspravu, a ja sam uvek spreman za bilo koju raspravu, kao i gospodin Pavićević. [[Isključen mikrofon.]]
Gospodine Živkoviću … (Aleksandar Martinović, s mesta: Jel si bio uhapšen?) (Zoran Živković, s mesta: Jeste li prekinuli njega koji je izrekao uvredu?) Gospodine Živkoviću, prekinuo sam vas da bih mogao da kažem gospodinu Martinoviću da po Poslovniku ne sme da dobacuje i ako bude nastavio, moraću da izreknem meru. Ali, sam takođe hteo da kažem vama, da smo se pre nego što ste došli dogovorili da više nećemo dozvoliti da se govori van amandmana. Istog trenutka kada budete to pokušali, ja ću da prekinem i nemojte posle da pitate zbog čega prekidam. (Zoran Živković, s mesta: Ako mi vratite vreme…) Ne želim više da vam vratim vreme, sada idemo na sledeći amandman, ali ubuduće… (Zoran Živković, s mesta: Imao sam još vremena.) Nemate isteklo je vreme, ali ubuduće… (Zoran Živković, s mesta: Potrošili ste moje vreme vi.) Imate dovoljno amandmana, ne morate da brinete. (Zoran Živković, s mesta: Držim vas za reč.) A zašto ste, gospodine, pa kažem vam da imate već sledeći amandman… (Zoran Živković, s mesta: Zato što ste mi 30 sekundi uzeli.) Gospodine Živkoviću, ja ću… (Aleksandar Martinović, s mesta: Ti dobro kradeš.) Nije problem da vam dam… (Zoran Živković, s mesta: Zašto se ponašate tako?) Pa zato što se ponašate tako, gospodine Živkoviću. (Zoran Živković, s mesta: Kako se ponašam?) Pa, ponašate se tako. Ne dozvoljavate mi da vodim sednicu, da upozorim gospodina Martinovića da ne može da dobacujete, pa, zato što se ponašate tako gospodine Živkoviću. Nije problem ni 30 sekundi, dobićete i 30 sekundi i minut i dva minuta i pet minuta, ali samo molba da govorite o amandmanu. Ništa više. (Aleksandar Martinović, s mesta: I da ne krade.) Kada god budete govorili o amandmanima, ja vas ne ću prekinuti ni posle dva minuta. Znači, ja vas molim… (Zoran Živković, s mesta: Trideset sekundi.) Dobićete 30 sekundi, ali vas molim da se vratite na amandman i da govorite o amandmanu, taman smo počeli, izgubili smo dosta vremena, počeli smo da govorimo o amandmanima, ovo je važno za građane Srbije da čuju koji su naši argumenti i sa jedne i sa druge strane o amandmanima. Tako da vas molim da se vratite na amandman. (Jovan Marković, s mesta: Poslovnik.) Gospodine Markoviću, da li će te da dopustite da gospodin Živković iskoristi svojih 30 sekundi? Nema potrebe da sada se vraćamo na… Moraću da dam pauzu ako budemo nastavili da se vraćamo ponovo na Poslovnik. Ja vas molim sad, razjasnili smo ovo, gospodin Živković da iskoristi svojih 30 sekundi i da nastavimo raspravu. Da li se slažete? (Jovan Marković, s mesta: Ali nismo razjasnili što je gospodin Martinović sve vreme dobacivao.) Gospodine Markoviću, već sam ukazao gospodinu Živkoviću da repliciranje sa mnom mene onemogućava da ja pratim sa druge strane šta neko dobacuje i da li neko dobacuje, ja vas molim da govorimo o amandmanima i neće biti potrebe, verujte, evo i koleginica Karavidić je govorila o amandmanima, vi ste govorili o amandmanu, niko vam nije dobacivao. Nije vam niko dobacivao, zato i molim narodne poslanike da slede vaš primer i vas i gospođe Karavidić i niko vam neće dobacivati i ja vas neću prekidati. Nadam se da smo se dogovorili. Izvolite gospodine Živkoviću.
Hvala lepo. Dakle, direktori javnih preduzeća se biraju, kao što su se inače birali u zadnjih 200 godina, ili bar zadnjih pedesetak godina u ovoj državi i to je potpuno normalno. Šta je problem? Problem je što oni imaju prevelike plate, koje ne zaslužuju ni na jedan način. Sva ta preduzeća su veliki gubitaši i taj gubitak se prenosi na neke buduće generacije. Ja sam bio odsutan dva sata, zato što se rodila jedna Emilija, koja će nažalost morati da bude opterećena dugovima koje je stvorila ova Vlada i ja čestitam Marku…
Zahvaljujem gospodine Živkoviću, govorili ste preko 30 sekundi, to je stvarno za čestitke, ali morate da govorite o amandmanima. Zahvaljujem. Da li želite reč gospodine Babiću? (Zoran Babić, s mesta: Da.) Izvolite.
Svako dete je blago i ja se pridružujem čestitkama za rođenje jednog deteta, da je živa i zdrava i da bude mnogo bolja od nas, neće joj biti teško u tome. Ali, ono što moram da primetim, koliko je prethodni govornik spreman za raspravu, govori i nešto što je ustvrdio da su se javna preduzeća tako birala zadnjih 200 godina. Nešto se ne sećam da su javna preduzeća postojala u Srbiji pre 200 godina. Pa, se ispravio da se biraju na taj način zadnjih 50 godina. Ne sećam se da je baš, ja imam 45 godina, dugo pamtim, ali da 50 godina postoje javna preduzeća u Srbiji, takođe ne stoji. Ali je vrhunac ne pripreme za raspravu pokazuje činjenica da je pogodio dan. Mi jesmo u sredi, ali ne 23. februar, već 24. februar, tako da vidim da su efekti tog slavlja koje je sa razlogom da se osećaju i čuju ovde.
Molim vas gospodine Babiću, mislim da ste i sami shvatili da treba da se vratimo na amandman. Reč ima Marijan Rističević.
Naravno, ja se uvek držim dnevnog reda i protokola Poslovnika. Dame i gospodo narodni poslanici, u vezi ovog amandmana ja razumem zebnju mog kolege poljoprivrednika. Velika je nepravda da možete da budete predsednik Vlade republike Srbije, a da ne možete da bude direktor javnog preduzeća. Ja razumem da to treba izbrisati iz prostog razloga što možete, sa višom uzaludnom možete da budete predsednik Vlade, ali sa višom uzaludnom, pošto nemate fakultet, niste ga završili, kako on kaže – nemate ga; onda ne možete da budete i direktor javnog preduzeća pa ni u selu Pukovce i pri tome ne možete da radite neke delatnosti, čak ni član nadzornog odbora ne možete da bude. I za člana nadzornog odbora poslednjeg komunalnog preduzeća morate da imate fakultetsko obrazovanje. Zato ja verujem da zebnja mog kolege je udvostručena. Prva zebnja zbog toga, a druga zebnja je zbog toga što je cenzus daleko, daleko, daleko dalje nego što je srpska vojska bila od Srbije kada je bila…
Molim vas gospodine Rističeviću.
Sačekajte malo gospodine predsedavajući.
Morate se vratiti na amandman.
Vratio sam se na amandman. Dakle, direktor mora da bude kvalifikovano lice, mora da ima završeni fakultet i zbog toga moj kolega poljoprivrednik zebe, inače je rekao jednu veliku neistinu. Rekao je – danas je sreda 23. februar. Danas je sreda 24. februar, a jedan dan, jedna greška u poljoprivrednim radovima može puno štete da donese.
Zahvaljujem. Na član 25. amandman u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i mr Aleksandra Jerkov. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Direktor javnog preduzeća, čiji je osnivač Srbija imenuje Vlada na period od četiri godine, itd. i naravno potpuno je još jedna besmislena formulacija koja bi trebalo da nas uveri da tek sada prvi put u istoriji, najpre, nikada pre toga se direktor javnog preduzeća, čiji je osnivač Srbija bira Vlada Srbije. Naravno da je to stara forma, da to i ovi što se ne sećaju i ovi što pokušavaju da se sete, ali imaju sa tim opravdane probleme, to je naravno uvek bilo. Ja bih voleo da poslanici Skupštine Srbije, moje kolege, voleo to ja ili ne, znaju bar nešto od onoga što je njihov posao. Javna preduzeća u Srbiji, u narodnoj Republici Srbiji postoje od 1945. godine, što je malo više od 50, 45 ili ne znam koliko godina. Problem je u tome što mi sada dolazimo da u pola noći definišemo stvari koje su definisane na prirodan način, postoji prirodno pravo, ne samo pravo na koje se pozivaju neki ljudi koji nemaju pojma sa pravom, nego postoji neko prirodno pravo. Ja ne pričam ni o kome, ne govorim ni o…
Pričate gospodine Živkoviću. Vi ste izrekli da neke volite, neke mrzite. Pričate o privrednom pravu, pričate o svemu, ne pričate o amandmanima…
A ko ste vi…
Nažalost moram da vas isključim. (Zoran Živković, s mesta: Ko ste vi da meni to zabranite? Koji deo vašeg života vam dozvoljava da mi to zabranite? Koji deo Poslovnika o radu ove Skupštine Srbije vas kvalifikuje da me prekinete? Osim toga što ste nervozni, pošto ste jedini koga su ostavili da sedi…) Po članu 106. tema, ako ne poznajete Poslovnik, mogu da vam pročitam. (Zoran Živković, s mesta: Ja poznajem, ali vi ne poznajete.) Ne poznajete mnogo toga, poznajete nešto što nije za pohvalu… (Zoran Živković, s mesta: Ne poznajete vi ni red vožnje.) Ne vredi sa vama gospodine Živkoviću. Mislim da je u pravu neko od poslanika kada je rekao da se vidi da ste došli sa slavlja. Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite, gospodine Babiću. (Aleksandar Martinović, s mesta: Tebe treba uhapsiti! Ti si bitanga jedna najobičnija!) Molim vas, gospodine Maritnoviću. (Zoran Živković, s mesta: Prvo ti da me uhvatiš!) Gospodine Živkoviću, mi smo imali normalnu sednicu dok niste došli. Mi smo imali normalnu i kulturnu sednicu dok niste došli sa slavlja da se ponašate kao da ste u kafani. (Zoran Živković, s mesta: Sa vama ste imali dobru sednicu?!) Gospodine Živkoviću moraću da vam izreknem opomene, da bi mogli da nastavimo sednicu. Moram, gospodine Živkoviću. (Zoran Živković, s mesta: Nemoj da se dereš na mene!) To govori o vama. Građani Srbije vide kako se ponašate. Izvolite, gospodine Babiću.
Gospodine Bečiću, postoji jedan strip na kojem su generacije odrasle čitajući ga. Taj strip se zove Alan Ford, i u Alanu Fordu postoji jedan lik koji se zove Super Hik, tako da vidim da ovde ima nekih koji bi mogli da pariraju tom junaku iz Alana Forda. S druge strane, gospodine predsedavajući, zarad istine, prvi Zakon o javnim preduzećima koji je definisao postojanje javnih preduzeća je usvojen u Narodnoj skupštini Republike Srbije 1991. godine nakon decembarskih izbora. Pre toga su postojala razna socijalistačka samoupravljanja, razni SIZ-ovi, SOUR-ovi, OUR-ovi i takva organizacija. Ali, prvi Zakon o javnim preduzećima koji je u naše zakonodavstvo, u srpsko zakonodavstvo uveo pojam javna preduzeća, usvojen je 1991. godine, a nikako pre 200 ili pre 50 godina. Žalosno je što jedan predsednik vlade ili bivši ministar, ili bivši šta god, takve stvari ne zna koje su elementarno poznavanje našeg zakonodavnog sistema.
Zahvaljujem se, gospodine Babiću. (Zoran Živković, s mesta: Replika.) Nemate pravo na repliku. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite, gospodine Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 25. ako nisam pogrešio, jer ova prevelika buka koja ide sa desne strane očigledno da je nedostatak znanja. U stavu 1. tačka 1. kaže za direktora da je lice punoletno i poslovno sposobno. Punoletno i poslovno sposobno, posebno ono poslovno sposobno, to je već razlog za zebnju zbog čega treba tražiti da se član briše. Tačka 2. gde ćete naopako tačku 2. na mog kolegu poljoprivrednika? Kaže – da ima stečeno visoko obrazovanje na osnovnim studijama u trajanju od najmanje četiri godine. To u njegovo vreme u Makedoniji nije bilo. To je bila viša neka, onako usputna, trajala svega dve godine. sada neko bio predsednik Vlade, a ne može da bude ono što sam već govorio, a vi me prekidali. Ne može da bude ni direktor, pa čak ni član nadzornog odbora. Ja verujem da je on snalažljiv u privrednom pravu. Ali, ja predlažem, molim vas svi koji znate, pošto on kaže da direktor treba da ima fakultet u svom jednom izlaganju, ja vas molim da mu nađete jedan stari old tajmer fakultet koji je malo prešao, pa da i on stekne to visoko obrazovanje. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 25. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Vesna Marjanović i Jovana Jovanović. Na član 25. amandman je podneo narodni poslanik mr Dejan Radenković. Na član 25. amandman je podneo narodni poslanik Momo Čolaković. Na član 25. amandman su podneli grupa poslanika poslaničke grupe Boris Tadić. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Hvala. Član 25. se bavi propisivanjem uslova za izbor direktora javnog preduzeća. Jedna od stvari koja je pridobila i veliku medijsku pažnju je odredba tačka 7. u stavu 1. koji kaže da nije član organa političke stranke, odnosno da mu je određeno mirovanje u vršenju funkcije u organu političke stranke. To je najavljivano kao novina koja će sada da dovede do depolitizacije upravljanja javnih preduzeća. Onda ja pogledam stari zakon, član 22. tačka 5. kaže, isto se govori o uslovima za izbor direktora, i kaže da nije član organa političke stranke, odnosno da mu je određeno mirovanje u vršenju funkcije u organu političke stranke. Ja bih sada voleo da shvatim razliku. Nema razlike. Pa, kako je onda predsednik PUPS direktor Pošte? Kako je gospodin Bajatović, potpredsednik SPS, direktor „Srbijagasa“? Da li su se poštovali zakoni, zakon donet 2013. godine? (Zoran Babić, s mesta: A šta je bilo 2008. godine?) Gospodine Arsiću, molim vas da primirite poslanike da mi ne dobacuju. Da li se poštuje? Ovaj zakon važi, gospodine ministre, i ne poštuje se. I vi sad kažete – poštovaćemo ovaj novi zakon. Pa, kako da vam verujemo? Koja je ovo laž u moru laži? Sad mi treba da verujemo da će ovo da se poštuje, a nije se poštovalo do danas. Mi smo predložili da stoji da direktor ne može da bude član političke stranke, niti da obavlja funkciju organa političke stranke. Vi ste, odbijajući naš amandman, rekli da se amandman ne prihvata iz razloga što se rešenjem iz Predloga zakona postiže cilj, a to je depolitizacija javnih preduzeća. Jeste li ovako ostvarili cilj, poštujući do sada istu tačku zakona koja postoji? Kako mislite da vam neko veruje da će se to sada poštovati? Ja mislim da građani Srbije treba da znaju da je ovaj zakon još jedna obmana Vlade i cela ta priča o departizaciji, profesionalizaciji je jedna velika obmana, jer ovaj zakon kaže, između ostalog, u ovom članu kaže – direktor treba da ima stečeno visoko obrazovanje. Pa, pola SNS direktora ne može da prođe ovo, oni ljudi nisu stekli obrazovanje, oni su kupili diplome. Stekli obrazovanje znači išli školovali se. Znači, ovo će da diskvalifikuje ceo Džon Nezbit univerzitet i slične. Tamo niko ne stiče obrazovanje, kupuje se.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Ono što bih podsetio sve građane Republike Srbije i narodne poslanike, i voleo bih da bar jednim primerom pokažu da su se na taj način ophodili prema javnim finansijama i prema javnim preduzećima, a to je da je SNS 5. avgusta 2014. godine donela odluku da svako ko ima duplu funkciju, da nema pravo vršenja duple funkcije. Zbog te odluke gospodin Martinović je podneo ostavku na mesto predsednika Upravnog odbora „Galenike“, gospodin Đukanović je podneo ostavku na mesto predsednika Upravnog odbora „Državne lutrije Srbije“, gospođa Tomić je podnela ostavku na mesto u Upravnom odboru „Borbe“. Ja sam podneo ostavku na mesto predsednika nadzornog odbora „Laste“. Prema tome, svako odgovoran je podneo ostavku i nema duplih funkcija, za razliku od onog perioda kada je gospodin Dušan Bajatović bio i potpredsednik SPS i narodni poslanik i direktor „Srbijagasa“. (Marko Đurišić, s mesta: To je danas.) To vreme je vreme i kad je predlagač amandmana, koji vrlo nekulturno dobacuje, ali me ne može zaplašiti ni ućutati, baš glasao za to, glasao za ono što sada kritikuje. On je glasao da Dušan Bajatović bude i direktor „Srbijagasa“, i narodni poslanik. Dobro, nije glasao da bude potpredsednik SPS, ali on mu je omogućio sve to da obavlja, sve to što sada kritikuje. On je omogućio da sve to obavlja, sve to što sada kritikuje. On je omogućio da Bojan Pajtić i u ovom trenutku, obavljajući mesto predsednika Pokrajinske Vlade, bude i predsednik Upravnog odbora Fonda za kapitalno ulaganja Vojvodine i predsednik Nadzornog odbora Razvojnog fonda Vojvodine. Znate, kada oni spajaju funkcije, to je sve u redu, to je legitimno, to je demokratski, to je savršeno, to je dobro, a onda kada neko, pokazujući odgovornost prema javnom pozivu, prema javnim funkcijama, prema imovini svih građana Republike Srbije i podnese ostavku, e to ne odgovara, onda okreću glavu na drugu stranu, a kada su oni tako nešto uradili? Nikada. Nikada i nikada i ne bi, ali dobro neće naravno biti u prilici da uopšte i tako nešto i pokažu. Povedite se primerom SNS. Povedite se primerom onoga što smo radili. Nismo se rodili u fotelji, nećemo tamo ni završiti. Nismo se super lepkom vezali za tu fotelju, kao što se vezao Bojan Pajtić u Banovini, iako ništa ne radi za građane koji žive u Vojvodini, a radi samo isključivo za sebe i za svoju vlastelu.
Gospodine Đurišiću, po kom osnovu ja vas pitam?
Replika.
Po kom osnovu?
Replika.
Po kom osnovu?
Replika, na izlaganje gospodina Babića.
Gospodin Babić je samo spomenuo kako su bili birani direktori i kako se on ponašao kada je imao duplu funkciju, ništa više, ili ako smatrate da je uvredljivo što je rekao da se ugledate na SNS.
To me je vrlo uvredilo.
To vas je uvredilo?
Da.
Evo, imate reč.
Hvala, gospodine predsedavajući. Nisam imao, moram da priznati, puno vremena da se posvetim, našao sam jednog poslanika SNS u Upravnom odboru Pošte, a tu farsu sa ostavkama gledamo već godinu i po dana sa predsednikom RIK-a, koji je posle te velike inicijative SNS poslao ostavku u Skupštinu 20 i nekog avgusta te 2014. godine, a koja do dana današnjeg, 24. februara 2016. godine, nije stavljena na dnevni red. Ako raspišemo izbore, odnosno predsednik Republike, u skladu sa Ustavom, bez da se promeni predsednik RIK-a, mi ćemo imati predsednika RIK-a, koji je između ostalog i direktor Sekretarijata za zakonodavstvo Vlade, profesor na univerzitetu, u nekim upravnim odborima, ne znam da li se od svega toga gde akumulirao, u ostavci. Postaviće se pitanje legitimiteta izbora koji treba da se održe za dva meseca, a odgovornost biće na neodgovornoj politici SNS, a ne ni na kome drugome. Ja se na SNS, hvala bogu, nikada ugledati neću.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Kolega je u pravu kada je rekao da se nije pripremio za ovu sednicu, pa zato nije taj napor načinio da pogleda i da vidi gde su narodni poslanici, i gde su funkcioneri, i da li ima duplih funkcija među članovima SNS. Ono što je elementarno neznanje, ali valjda u nekoj političkoj mržnji, ne mogu drugačije da objasnim sve to, sada sam čuo da je RIK javno preduzeće. Republička izborna komisija je javno preduzeće. (Marijan Rističević, s mesta: Bilo je.) Da li je bilo nekada, gospodine Rističeviću, ne znam. Zna se koju funkciju RIK obavlja i šta radi, ali RIK je sada predstavljena kao javno preduzeće, pa je čak i gospodinu Đurđeviću zamereno to što je profesor na Pravnom fakultetu. Stanite, da li hoćete da mu oduzmete diplomu? Šta je Bojan Pajtić? Ja nisam tu funkciju njemu stavio pored ove tri, nisam ni onu koja je u senci, jer ni u njoj ništa ne radi. Naravno da nisam želeo ni jednog jedinog trenutka da to što je gospodin Pajtić profesor na Pravnom fakultetu da mu to predstavljam kao funkciju, ali vidim da je to za prethodnog govornika funkcija, da bi maltene morali da podnesemo ostavke na ono što jesmo i na ono što imamo kao zvanje. Mislim da je nedopustivo i da se više graniči sa elementarnom nepristojnošću, a ne sa bilo kakvim činjenicama. (Zoran Živković, s mesta: Povrede Poslovnika.)
Ko je povređen, gospodine Živkoviću? Izvolite.
Član 106. Za vas se ne sekiram, vi niste povređeni, ali povređen je član 106. Vi ste ga povredili, jer govornik, prvi stav tog člana, može da govori samo o tački dnevnog reda o kojoj se vodi pretres. Da li možete da mi definišete jednu reč koju je prethodni govornik izgovorio, a da ima ikakve veze sa bilo kojom tačkom dnevnog reda, pošto je ovo objedinjena rasprava, a posebno o Zakonu o javnim preduzećima, o čemu se sada vodi rasprava? Ako možete da uhvatite jednu reč koja je duža od tri slova i da kažete da ima ikakve veze sa temom, ja ću da povučem ovaj svoj zahtev za povredom Poslovnika.
Samo da odgovorim kolegi Živkoviću, koji je iskusan poslanik. Mislim da je u pitanju umor, pa ste zato pobrkali, odnosno pomešali, izvinjavam se, diskusiju po amandmanu i pravo na repliku. Znači, prvo je govorio gospodin Đurišić, odgovorio je kolega Babić kroz diskusiju po amandmanu i izazvao repliku kod gospodina Đurišića. Dao sam pravo na repliku gospodinu Đurišiću, posle toga kolegi Babiću...
Ne, ne, on je govorio o amandmanu.
Ne.
Nije? Izvinjavam se, ali mislim da niste u pravu.
Hoćete li da se Skupština izjasni u danu za glasanje?
Naravno.
Na član 25. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomić i Jovan Marković. Reč ima narodni poslanik Jovan Marković.
Poštovani ministre, vi ste u načelnoj raspravi, u jednom delu svog izlaganja, pričali o tome da je veliki problem postojeće zakonske regulative upravo to što nisu definisani uslovi za izbor direktora, odnosno nisu bili, i da ste obratili pažnju na taj član. Iz mog ugla mogu samo da kažem da nikada ne mogu prihvatiti teze da treba se ponosimo rezultatima SNS. Vi ste u svom obrazloženju ovde, upravo gospodine Babiću, dobili obrazloženje u kome se kaže kako je u 2014. godini ostvaren gubitak u privredi Republike Srbije od 131,8 milijardi dinara, što je četiri puta više nego u 2013. godini. Pokušali smo u ovom amandmanu, koji smo ovde dali, da ukažemo na nelogičnost da se u tačkama 9. i 10, koje ste definisali na način na koji ste to radili... Ta formulacija koja je, po meni, daleko bolja i potpuno sam siguran da ste vi, iz iskustva koje ste imali u radu direktora na lokalnom nivou i na nekim drugim lokalnim nivoima, morali da navedete sve ove stvari koje ste naveli, pogotovo u tački 9, ali mislim da je određivanje uslova za izbor direktora na ovakav način krajnje loš, uvredljiv i bilo bi dobro da ste prihvatili naš amandman koji na daleko bolji način tretira ovu problematiku. Ako ste pričali o tome da treba neko obavezno da se, ako nije lečen od narkomanije, alkoholizma, da nije psihijatrijski bolesnik, mislim da je daleko bolja formulacija koju smo mi naveli u ovom članu i da je trebalo da ga prihvatite. Mislim da iskustva koja smo imali svi zajedno u prethodne tri, četiri godine treba da budu na neki način smernice na koji način treba da radimo i da je ovaj predlog daleko bolji nego što je vaš. Hvala.
Reč ima ministar Željko Sertić.
Vi ste predložili da se doda tačka 10. u kojoj bi se upisalo da praktično licu nije izrečena mera bezbednosti, zabrana obavljanja delatnosti. Međutim, obrazloženje koje stoji u osnovnom zakonu, odnosno u Predlogu zakona, u tački 25. je mnogo šire i vrlo smo detaljno obrazložili svaku stavku i pogotovo u tački 9. stavili pet dodatnih stvari. Ovo što vi predlažete sada bi značilo upravo suprotno, da bi neki čovek koji ima psihijatrijske probleme mogao da bude direktor, da neko ko je lečeni narkoman ili upućen na lečenje u specijalnu bolnicu, mogao da konkuriše za direktora javnog preduzeća i da ne nabrajam svih ovih pet tačaka koje smo stavili. I ne možete mi reći – nije tačno, kada je tako. Ako izbacite pet tačaka koje ste stavili u članu 9. i stavite samo član 10. dodatni, upravo to znači to.
Pa po kom osnovu kolega? (Jovan Marković, s mesta: Mislim da sam pogrešno protumačen.) Pogrešno protumačen amandman, niste vi. Izvolite.
Mislim da je jako važno, ovih pet ili šest stvari koje ste vi naveli ovde u obrazloženju nisu dovoljni, ako je u pitanju kontekst u kome ste govorili. Znači, ako je u pitanju određivanje stepena krivičnih dela koje ste ovde imali kao nameru da se naglasi, moglo je da se priča još niz krivičnih dela. Po meni je dovoljno to što ste se pozvali na krivične zakonike i to što smo mi u kasnijoj formulaciji dostavili. Mislim da je, ako tako razmišljate, bilo dobro da stavite da nije vršio nasilje u porodici, da nije imao krađe i mnoge druge stvari. Mislim da prosto, ove stvari koje ste imali, nije u kontekstu onoga što ste želeli da dobijete. S druge strane, ranije i sada postoje lekarski pregledi za konkursna određene javne funkcije i lekarski pregled podrazumeva da se ispune svi ovi uslovi, odnosno da se dokaže da čovek nije bio narkoman, da nije lečeni alkoholičar, da nije sve ovo što ste vi ovde nabrojali. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 25. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i mr Dejan Čapo. Da li neko želi reč? Na član 25. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i mr Aleksandra Jerkov. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Još jedan član zakona koji bespredmetno ponavlja opšte poznate stvari. Kaže da direktor javnog preduzeća predstavlja i zastupa javno preduzeće. Naravno, kao i svaki direktor bilo kog drugog preduzeća. Da organizuje i rukovodi procesom rada, pa naravno, kao i bilo koji direktor bilo kog drugog preduzeća. Da vodi poslovanje javnog preduzeća, ne znam koliko se to razlikuje od organizuje i rukovodi. Vodi poslovanje, kuda vodi, na koju stranu vodi? Odgovara za zakonitost rada, pa naravno, to sve piše u Zakonu o preduzećima. Zakon o preduzećima obuhvata i javna preduzeća. Ja mislim da se slažemo gospodine ministre? Ne obuhvata? Gde piše u zakonu o preduzećima da ne obuhvata javna preduzeća? Moje pitanje, još jednom, treći put, ja vas molim da se ne branite ćutanjem, da mi kažete po kom zakonu direktor javnog preduzeća EPS može da naplaćuje taksu za RTS? Gde to piše? Da li je to po članu 26. ovog zakona, 25. ovog zakona, ili je to negde u nekoj odluci koja ne postoji ni u jednom zakonu, nego u običajnom pravu? Samo mi kažite kako? Ja vas četvrti, peti put pitam, kako EPS Srbije može da naplaćuje pretplatu za RTS, kada je registrovan samo za prometovanje strujom, za trgovinu strujom? Kakve veze struja ima sa RTS-om, osim što, naravno, kao i za ove sijalice, za gledanje televizije je potrebna struja? Ali to nije razlog da to preduzeće može da preuzme tu odgovornost. Odgovorite mi jednom gospodine ministre. Hvala.
Reč ima ministar Željko Sertić.
Poštovani poslaniče, mi smo ovde u decembru mesecu proveli puno vremena zajedno i razgovarali smo o velikom setu, velikom broju zakona. Mnogi poslanici su dali svoje amandmane, razgovarali smo o njima, pokušavali da ih unapredimo. Jedan od zakona je bio i zakon kojim je definisano i posebno regulisano plaćanje takse za RTS i takse za RTV kao javni medijski servis, i tim zakonom smo definisali da u narednih godinu dana će taksa, pre svega, biti znatno manja nego što je bila u prethodnom periodu i dali obavezu da se preko tog zakona, EPS u narednih godinu dana naplaćuje taksu u ime javnih servisa. Ja ne znam odakle vama pitanje i na koji način ga definišete da ne znate kako to EPS radi, kada smo to ovde, u ovoj Skupštini obrazlagali? Davali ste primedbe, takođe ste vi podnosili primedbe na taj zakon da se briše, jedan, drugi, treći, peti član, ne znam koliko ih je bilo, a sada kažete da se ne sećate uopšte kako je došlo do toga. Kome nije jasno i šta, možete uzeti stenograme pa videti vaš govor, i vi i gospodin poslanik Pavićević ste komentarisali na taj zakon, davali ste primedbe takođe za svaki član da se briše. Hvala. (Zoran Živković, s mesta: Replika.)
Gospodine Živkoviću, ništa ni uvredljivo nije rečeno od strane gospodina ministra. (Zoran Živković, s mesta: Dobio sam pet pitanja od ministra.) Ni jedno pitanje vam nije postavio. (Zoran Živković, s mesta: Pa vi niste slušali onda. Postavio je pet pitanja, kako, gde, zašto, kad…) Kolega Živkoviću, ipak ću štiti dostojanstvo narodnog poslanika i Narodne skupštine zato što mislim da ministri ne mogu da postavljaju pitanja poslanicima. (Zoran Živković, s mesta: Ali je postavio.) Evo, neće više. Na član 26. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Aleksandra Tomić i Zoran Babić. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo predloga zakona. Na naziv iznad člana i član 27. amandman su u istovetnom tekstu podneli zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i mr Aleksandra Jerkov. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Član 27. definiše institut izvršnog direktora koga postavlja direktor javnog preduzeća, pa kaže šta on treba da radi. Moje pitanje ministru, a ja imam pravo da postavim pitanje ministru, kako to, da li izvršni direktor po članu 27. može da prekrši zakon i da kaže da RTS odnosno EPS može da naplaćuje pretplatu za RTS i RTV? To što to piše u nekom drugom zakonu je nedovoljno. Mora prvo da se stvori prostor u zakonu koji definiše javna preduzeća, pa i EPS, da dozvoli prostor da postoji mogućnost da se prenese pravo naplate potraživanja. To ne piše nigde. Naravno da će biti tražena zaštita ustavnosti i naravno da ćemo to terati koliko dugo treba. Nije dilema da li treba da se naplaćuje ili ne, mislim ne. Donet je zakon da, u redu, sprovedite zakon, ali ga sprovedite zakonito. Neka RTS naplaćuje pretplatu za RTS. Šta je tu teško, šta je tu komplikovano? Zašto bi EPS bio kompetentniji za naplatu takse ili pretplate za RTS od RTS? Objasnite mi, vi ste privrednik dugogodišnji. Bili ste predsednik PKS, trebalo bi da puno znate o tome. Ne sumnjam da znate, samo deo tog znanja podarite i meni i građanima Srbije da shvatimo na koji način je RTS nesposoban da naplaćuje pretplatu za svoje usluge, ako one postoje ili RTV, a kako to može da naplaćuje EPS koji koliko znam ne snima nikakav tv program niti emituje dnevnik?
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Marko Atlagić.
Poštovani potpredsedniče gospodine Arsiću, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, predlažem da se ne usvoji amandman iz prostog razloga jer ovo o čemu predlagači govore uopšte nisu predložili. Oni su predložili briše se, a to znači da se brišu i izvršni direktori. Znači, amandman je nesvrsishodan, da ne kažem bezvezan, provocirajući, negatorski, netransparentan, itd. Zašto oni to predlažu? Iz prostog razloga da bi vladao haos i bezakonje u javnim preduzećima, jer su oni najbolje prolazili. Njihov jedan direktor u bivšem režimu u jednom javnom preduzeću je otuđio 310, zajedno sa kolegama svojim, 310 miliona u Beogradu za šta su osuđeni 73 godine. Jedan od predlagača amandmana otuđio je iz budžeta ove države Republike Srbije 530 miliona samo zato što je kalemio vinovu lozu na travu. Zato se oni zalažu da se direktori ne postave, odnosno da se briše ovaj amandman. Ja zaista očekujem, gospodine potpredsedniče, da se predlagač amandman pošto me je uvredio na početku, izneo laži na početku sednice, pošto nije završena, da se akademska čestitost izvini meni ovde. Ako ne u ime ničega, onda u ime akademske čestitosti, bar minimalne i građanske odgovornosti. Predlažem da se ne prihvati amandman. (Zoran Živković, s mesta: Povreda Poslovnika.)
Povreda poslovnika, narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Ne ulazeći u to koji su razlozi doveli prethodnika da iznese potpune neistine, nominalne, karakterne, kvalifikacione. Znači, 500 miliona, ne znam čega…
Molim vas, samo mi recite koji član Poslovnika?
Član 108. naravno. Ne znam o čemu čovek priča. Želeo bih da mu pomognem, ali to nije u mojoj nadležnosti. To je u vašoj nadležnosti, gospodine potpredsedniče. Vi treba da mu pomognete, da mu kažete – stani čoveče, srljaš, pričaš o stvarima koje nemaš pojma, pričaš o merama vrednosti koje ne postoje ili ako postoje ti nisi kvalifikovan da ih definišeš. Ja da se izvinim bilo kome, njemu posebno? O čemu? O kojoj kvalifikaciji? Ko je uzeo pare? Gde su 300 miliona, 500 miliona? Šta je još rekao? Znači to je jedan galimatijas reči, jedna salata vrlo ružna. Evo čak i ministar ne može da izdrži to, nego izlazi napolje da bi mogao da se smiri. Ja vas molim da uvedete raspravu u red i da pomognete kolegi pre mene koji ima i napad hiper-jekavice ponekad i druge napade koji su stvarno problematični.
Kolega Živkoviću, mislim da ste sada u poslednjih nekoliko rečenica preterali. (Zoran Živković dobacuje.) Ja ću da vam pročitam, kolega Marko Atlagić se izrazio podnosiocu amandmana, na ovaj član, podnosioci amandman su Zoran Živković, Vladimir Pavićević, Balša Božović i magistar Aleksandar Jerkov. (Zoran Živković, s mesta: Samo sam ja govorio.) Znači, ja nisam… Podnosilac amandmana je rekao, ne - prethodni govornik. Tako da ja… (Zoran Živković dobacuje.) Ako ste se vi identifikovali sa tim što je kolega Atlagić govorio, to je prilično vaš problem Povreda Poslovnika, narodni poslanik, dr Vladimir Pavićević. Izvolite.
Poštovane dame i gospodo, ja sada sugerišem da se naročita pažnja usmeri ka stavu 2. člana 101. Poslovnika u kojem piše – predsednik Narodne skupštine može da odredi pauzu u radu sednice Narodne skupštine. Gospodine Arsiću, ja vas uvažavam kao predsedavajućeg sednicama Narodne skupštine. Čini mi se da je sada vreme da se odredi jedna pauza u trajanju od minimum pola sata, jer sam na osnovu govora gospodina Atlagića zaključio da je nastupio jedan umor, ponavljaju se iste reči, iste rečenice, a i mali je broj poslanika SNS koji su sada ovde prisutni…
Razumeo sam kolega Pavićeviću, ali znate šta, ja moram prema svim poslanicima da primenjujem isti standard. (Vladimir Pavićević, s mesta: Slažem se.) Slažete se, tako da kolega Atlagić, ne želim da utičem na to i kakve su njegove diskusije, kao što nisam prekidao ni vašeg kolegu i našeg naravno, Zorana Živkovića, koji je već nekoliko puta pričao o pretplati i EPS-u, a nema nikakve veze sa amandmanom. Znači, jako sam tolerantan po tom pitanju. Po Poslovniku dr Marko Atlagić. Izvolite.
Poštovani potpredsedniče, član 107. dostojanstvo Narodne skupštine jer je gospodin Živković uvredio, da kažem, moju malenkost tim više što je izneo bezočne laži. Ja sam rekao da se radilo o jednom javnom preduzeću u Beogradu gde je pravosudna presudna bila na 310 miliona dinara, a za šta su osuđene odgovorne osobe 73 godine i to mogu proveriti. Dakle, nisu laži. Rekao sam da jedan od predlagača amandmana je otuđio iz ovog budžeta 530 hiljada evra samo zato što je kalemio vinovu lozu na travu. Što se tiče ličnih uvreda, na jekavicu što je rekao, mislim zaista, to otvoreno tvrdim da pošto je gospodin Živković došao kasno, da ne kažem pre sat vremena, mislim da pošto ne zna gde se jekavica upotrebljava da se radi zaista, a trebalo bi proveriti, o pijanom čoveku. Zato i gospodin …. [[Isključen mikrofon.]]
Molim vas kolega, upravo sam i vas prekinuo u onom istom trenutku u kome sam prekinuo slično i kolegu Živkovića. Molio bih vas da prestanete sa stvarima koje remete dostojanstvo Narodne skupštine i celu ovu diskusiju koja se do sada vodila dovode u pitanje hoćemo li da nastavimo na normalnim radom ili ćemo da se ponašamo neodgovorno i nezdravo. Povreda Poslovnika, narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram član 109. koji između ostalog kaže da se opomena izriče narodnom poslaniku ako upotrebljava psovke i uvredljive izraze. Ako neko nekome kaže da je dobio napad hiper-jekavice i na takav način veoma se ružno izrazi o dijalektu nekog narodnog poslanika, a jekavica je dijalekt Srba, između ostalog, i to je način na koji ljudi izgovaraju srpski jezik i način na koji ljudi pišu i čitaju, posebno je izražen kod prekodrinskih Srba koji su surovo i tragično postradali u zadnjem veku 20 veka. Kao neko čiji preci potiču odande ja sam duboko uvređen. Meni ne pada na pamet da izgovaram reči Zone Zamfirove, čiji je sponzor bio moj kolega poljoprivrednik i da na takav način vređam one koji imaju drugačiji dijalekt i koji govore na drugačiji način istim srpskim jezikom. Mislim da mi nismo ovde da se delimo. Da bi trebali baš zbog tragičnog 20 veka ovog naroda da imamo razumevanja, posebno za one proterane, prognane, izbegle, tragične žrtve 20 veka, da ne bi trebalo da se delimo, da bi trebali da se sabiramo i ako imamo ideološke razlike, političke. Ako ne možemo da pomirimo mrtve pretke, valjda možemo da ne svađamo današnju generaciju i buduće potomke. Hvala.
Zahvaljujem kolega Rističeviću. Zaista ne mogu da utičem na to šta će koji poslanik da kaže u prvoj rečenici kada počne da krši Poslovnik ili dostojanstvo Narodne skupštine. Po amandmanu narodni poslanik Milanka Jevtović Vukojičić.
Zahvaljujem. Ja ću se vratiti na amandman i reći da je amandman podnet na član 27. Predloga zakona, a član 27. reguliše pitanja izvršnog direktora. Naravno, amandman ne treba prihvatiti iz razloga što je član 27. u predloženom zakonu, a moram se vratiti na početak, da je u pitanju Zakon o javnim preduzećima jedan inovativni član upravo zato što tačno i precizno reguliše nadležnosti izvršnog direktora, kao i za razliku od prethodnog zakona po kome su izvršni direktori primani po predlogu nadzornog odbora, ovim članom zakona upravo izvršne direktore kao svoje saradnike predlaže i bira direktor zato što se odgovornost personalizuje i zato što potpuna odgovornost za rad javnog preduzeća ima direktor, što se kasnije u zakonu vidi i u onim prekršajnim i kaznenim odredbama. Takođe, moram da kažem da amandman ne treba prihvatiti iz razloga što je članom 27. precizirano da javno preduzeće može imati najviše sedam izvršnih direktora, što je, za razliku od onog što je bilo u prethodnom zakonu, i te kakva ušteda, i te kakvo povećanje odgovornosti kako direktora, tako i izvršnih direktora. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 27. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, akademik Ninoslav Stojadinović, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Miroslav Marinković, mr. dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik dr Miroslav Marinković. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, ministra nema da bih mu uputio molbu da razume ovaj amandman. Dame i gospodo narodni poslanici, ja molim da se obezbede uslovi za rad. Radi se o vrlo ozbiljnom amandmanu. Naš amandman na član 27. podrazumeva dve ozbiljne izmene, koje bi doprinele poboljšanju funkcionisanja javnih preduzeća i dovele do onoga o čemu ministar priča sve vreme rasprave. To je, kao prvo, u tački 6. da se doda, odnosno posle tačke 6. da se u članu 27. u stavu 1. posle oznake „6“ doda broj „7“, odlično, gospodine ministre, koji se odnosi na partijsku pripadnost, jer u tački 7) člana 25. - da nije član organa političke stranke, odnosno da mu je određeno mirovanje u vršenju funkcije. Znači, ako je neko izvršni direktor, na njega se takođe mora odnositi ova klauzula kao za direktora, da nije član neke političke stranke ili da ne vrši bilo kakvu funkciju. Druga primedba je bila na broj izvršnih direktora. Mi smo smatrali da je potrebno do tri izvršna direktora da ima svako javno preduzeće, jer svaki veći broj ne bi bila racionalizacija, jer smo u prethodnom zakonu, koji ste takođe vi predložili i koji je bio usvojen, imali sedam izvršnih direktora. Znači, ne prepoznaje se novi kvalitet u funkcionisanju javnog preduzeća, odnosno u zakonskom rešenju koje ste ponudili. Dakle, protiv toga smo da i izvršni direktori budu, oni mogu da budu stranačke ličnosti i to otvara mogućnost za potpunu politizaciju. Ukoliko se ne usvoji ovaj amandman, mi ćemo imati potpunu čistu situaciju - izabranog direktora od strane Vlade, koji će postaviti do sedam izvršnih direktora iz svoje političke stranke. Znači, to nema veze apsolutno sa onim o čemu vi pričate i mislim da nije korektno da vi na to odgovorite da to nije celishodno obrazloženje i da vi imate celovitije rešenje. Mislim da je to potpuno arogantno jedno objašnjenje koje nije svrsishodno i nije u službi istine i funkcionisanja budućnosti javnih preduzeća.
Na član 28. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i mr Aleksandra Jerkov. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević. Izvolite.
Poštovane dame i gospodo, u pripremi amandmana na član 28. ovog Predloga zakona pošli smo od tri teze, gospodine Sertiću. Prva teza, želimo slobodno tržište na delu u našoj državi. Druga teza, želimo ukidanje monopola preduzeća na proizvodnju, promet, prodaju dobara, koja se mogu razmenjivati na tržištu. Treća teza, liberalizacija tržišta. Član 28. je sušta suprotnost ovim našim tezama, poštovani gospodine Sertiću. Jer, u članu 28. imamo sada dva stava koja se tiču delanja takozvanih izvršnih direktora. Umesto ovoga za šta se mi borimo, što je deo našeg sistema ideja, verovanja, vrednosti, mišljenja, preko ovog člana uz sadržinu člana 27. i člana 29, mi ćemo zapravo usvajanjem ovog Predloga zakona učvrstiti partokratski sistem u našoj državi. Gospodin Marinković je vrlo dobro primetio, ovde se sada po ceo dan govori o tome kako će neki ljudi morati da zamrznu stranačke funkcije, oni ljudi koji žele da budu direktori javnih preduzeća, a ovamo će ti isti direktori javnih preduzeća, gospodine Sertiću, moći da izaberu do sedam svojih izvršnih direktora, za koje neće važiti ona ograničenja u smislu delanja u svojoj stranci, koja važe za direktora. Znači, svi ti izvršni direktori, koji do sada i nisu postojali ovako definisani, moći će da budu svi ovi ljudi koji su inače, na primer, aktivisti u političkim strankama, istaknuti funkcioneri. Time se potpuno gubi značaj eliminisanja onog partijskog pripadništva direktora, učvršćuje se partokratski sistem. Za mene je to udaljavanje od reformi. Hvala.
Vreme, kolega Pavićeviću. Na član 29. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i mr Aleksandra Jerkov. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević. Izvolite.
Poštovane dame i gospodo, retka je prilika da ovako za redom mogu dva puta da govorim. Da predsedava gospodin Bečić, ja mislim da bi on to eliminisao automatski. Tako da, dobro je veoma što ste vi, gospodine Arsiću, predsedavajući u ovom delu sednice, da možemo na jedan primeren način da razgovaramo o našim amandmanima. Naš amandman na član 29. u direktnoj je vezi sa amandmanom na član 28, gospodine Sertiću. Ali, postoji jedan dodatak. Ovo učvršćivanje partokratskog sistema preko instaliranja izvršnih direktora, koji mogu biti ljudi iz političke stranke, vladajuće pre svega, u ovom slučaju Srpske napredne stranke, imamo sada jedan dodatak toj partokratiji. Evo, u stavu 1. kaže – direktor i izvršni direktor imaju pravo na zaradu, a mogu imati i pravo na stimulaciju, poštovana gospodo. Pa, mi svakodnevno slušamo, ministre, članove i članice ove Vlade koji govore o štednji, o neophodnosti štednje. Ljudima se nekima smanjuju i zarade da bi se štedelo, a ovde piše – mogu imati pravo na stimulaciju. U sledećem stavu piše – Vlada će podzakonskim aktom odrediti uslove i kriterijume za utvrđivanje i visinu stimulacije iz stav 1. ovog člana. Dakle, do onih sedam izvršnih direktora, koji mogu biti ljudi iz stranke, svi do jednog imaće pravo i na stimulaciju. Gospodine Sertiću, meni je žao što svojim delanjem odstupate od svojih reči. Meni je veoma žao što nemamo Vladu koja se drži date reči, poštovana gospodo, i koja se ne drži jednog od najvažnijih principa u savremenoj politici, a to je princip etike odgovornosti. Da se politika meri rezultatima i da kada se da reč, da ona mora da se drži. Ovde nemamo to. Veoma mi je žao.
Vreme, kolega Pavićeviću. Nemojte, kolega Pavićeviću, da se unapred opredele. Sad su izbori, pa možda vi sprovodite ovaj zakon, ili ste već… (Vladimir Pavićević, s mesta: Prvo ćemo da ga menjamo.) Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Orlić. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Što je moguće kraće. Nažalost, još jedan tužan pokazatelj koliko se razume, odnosno ne razume ono o čemu se govori i koliko se poznaje, zapravo ne poznaje sadržaj zakona koji se komentariše. Da se ne prihvati, zato što sve ovo što smo čuli nikakve veze sa realnošću nema. Onaj ko predlaže da se obriše svaki član Predloga zakona, zapravo, je li, navija da ostane na snazi zakon koji je trenutno na snazi, a koji između ostalog kaže, šta je ono beše malopre bilo sporno, da direktor i izvršni direktor imaju pravo na zaradu. Takođe bi ostalo na snazi jer je to sadržaj zakona koji je trenutno u upotrebi. Stimulacija, i to da to određuje Vlada, i to i onih izvršnih direktora do sedam, neverovatno, i to piše u zakonu koji je trenutnu na snazi, za koji, šta sad beše, predlagač amandmana navija. Mislim da u stvari zapravo i ne zna tačno šta želi, osim onih par sekundi koliko može da mu obezbedi direktan prenos. Hvala lepo.
Na član 29. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, akademik Ninoslav Stojadinović, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Miroslav Marinković, mr dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Hvala poštovani predsedavajući. Gospodine ministre, mi smo tražili da se u članu 29. osim rečenice direktor i izvršni direktor imaju pravo na zaradu ceo ostali deo obriše. To je ovaj deo, čuli smo sada, vezan za stimulaciju, za način na koji se ta stimulacija određuje, ko je određuje, kako se određuje. Ova odredba takođe nije nova, ona postoji i u starom zakonu, član 24. govori o mogućnosti isplate stimulacija, takođe predviđa da će podzakonskim aktom Vlada utvrditi uslove i kriterijume za utvrđivanje i visinu stimulacija. Nisam uspeo, gospodine ministre, da nađem tu uredbu, ne znam da li ona postoji. Ono što je zanimljivo u završnim odredbama ovog zakona nigde se ne spominje rok za donošenje ovog podzakonskog akta. Pitam vas, kada i da li mislite uopšte da donosite, jer čuli smo i znao svi da Vlada pod politikom štednje je smanjila plate i penzije, a sada hoće direktore da nagradi i partijske izvršne direktore da nagradi nekim stimulacijama na osnovu kriterijuma koje će sama Vlada da odredi. Pa, tamo će verovatno da stoji da braća, kumovi i ostali mogu da dobijaju nagrade, mogu da troše pare kako god hoće, ali da neki drugi to neće moći. Takođe, ovaj zakon je nejasan, jer nije jasno da li će kriterijume Vlada odrediti za sva javna preduzeća i za ona koja je osnivač Republika Srbija, ali i za ona koja je osnivač autonomna pokrajina, odnosno lokalne samouprave. Tako da mi smatramo da je ovaj član nejasno napisan, da je konfuzan, da nije u skladu sa politikom Vlade, merama ekonomske štednje i da zato ceo ovaj deo o stimulaciji treba obrisati. Hvala vam.
Zahvaljujem. Na naziv iznad člana i član 30. amandman u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Od člana 30. do člana 42. se definiše postupak za imenovanje direktora. Ovaj član 30. glasi – direktor javnog preduzeća imenuje se nakon sprovedenog javnog konkursa. Bilo bi logično da piše da se direktor bira nakon utvrđivanja rezultata konkursa, pa da se zna ko je taj ko je pobedio na konkursu, po kojim pravilima, gde je konkurs objavljen, ko može da se javi, koje su kvalifikacije. Međutim, nije tačno, to se ne dešava, nego kada dođemo do člana 42. onda ćemo videti da se tri kandidata od ne znam koliko se javilo, ako se javi jedan, teško da će biti tri moguća, ali se tri kandidata daju Vladi na odlučivanje, čime se potpuno obesmišljava ceo postupak. To znači ne bira se najbolji kandidat na konkursu, nego se formira komisija. Ta komisija radi, pa komisija objavljuje, pa komisija ima rok, pa tralala. Opet to dođe do člana 42. gde Vlada odlučuje o tome ko će biti direktor javnog preduzeća. Znači, imamo 12 članova zakona koji su čista forma gubljenja vremena i da se to završava tako što će se izabrati onaj koga će predložiti neko ko je moćan u toj Vladi ili trojica koji će predložiti tri najveće stranke u koaliciji koja će pobediti posle sledećih izbora. Koja god bude koalicija, to je nedopustivo. Potpuna nepreciznost u definisanju uslova za konkurs i izbor direktora javnog preduzeća. Onda će vam se javiti direktori koji su imali pečenjare, koji nisu imali pečenjare, koji su bili saradnici na pečenjarama itd.
Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Orlić.
Hvala gospodine predsedavajući, da se ne prihvati iz istih razloga kao malopre. Izgleda koji god od predlagača da obrazlaže svoj predlog pati od nepoznavanja sadržaja onoga što predloži, čime se bavi. Interesantna opaska na temu gubljenja vremena, a time bismo možda mogli nazvati i ovaj predlog i obrazloženje. Hoćemo da brišemo nešto, a isto to stoji u zakonu koji bi ostao na snazi u slučaju da obrišemo sve. Neozbiljno do krajnjih granica, dame i gospodo. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja dugujem izvinjenje ministru, prisutnim poslanicima na obrazloženju mog kolege poljoprivrednika. Naime, radi se o članu 30. – direktor se imenuje na osnovu nakon sprovedenog javnog konkursa. U daljim članovima je detaljno razrađeno, možda su pisani ijekavicom, pa je možda malo gadljiv, to je pismo Jovana Dučića, Nikole Tesle. Šta su Jovan Dučić i Nikola Tesla, za njega, idi begaj. Nego šta sam hteo da kažem, u daljim članovima postoji jasno – komisija, ko može da čini komisiju, kako biraju prva tri kandidata, kako predlažu prvog kandidata za direktora itd. Mislim, da nije potrebno mnogo škole i mnogo pismenosti. Ne treba ići puno oko škole, trebalo je više ići u školu. Šta ćete, ti poljski radovi, ovamo, onamo, nije se imalo vremena, pa se tako malo zaostalo, pa se zaostalo u čitanju ovog zakona. Ne znam ko je pisao amandmane te ih nije dobro obavestio ili telefonom nisu dobili poruku da u sledećim članovima je detaljno razrađeno kako se na osnovu sprovedenog konkursa odabiraju prva tri kandidata, prvi predlaže za direktora itd. Stoga, svima vama dugujem izvinjenje, šta ćete, rezanje voća, to noćno, to je onako naporno i kad se čovek vrati, oznoji se, skine sako, to već onako utiče na psihofizičke sposobnosti i zato se izvinjavam na postupcima mog kolege poljoprivrednika. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Milanka Jevtović Vukojičić.
Zahvaljujem. Amandman koji se odnosi na član 30. Predloga zakona, a koji je podnet i koji glasi – briše se, naravno da ne treba prihvatiti. Zašto? Zato što članom 30. na detaljan, precizan i jasan način je utvrđen postupak imenovanja direktora. Naime, ne samo članom 30. nego i svim narednim članovima zakona koji proizilaze iz ovog člana, na jedan transparentan način utvrđen je postupak izbora imenovanje direktora. Taj postupak sprovodi se javnim konkursom, ali izgleda da predlagač amandmananije čitao dalje članove ovog zakona gde je jasno i precizno navedeno da se javnim konkurs objavljuje u „Službenom glasniku“ ili drugom glasilu na teritoriji lokalne samouprave ili autonomne pokrajine, da se objavljuje na internet stranici osnivača ili Vlade Republike Srbije ili lokalne samouprave ili autonomne pokrajine. Takođe, na potpuno transparentan način predviđeno je da kandidat može imati uvid u dokumentaciju i da je to komisija dužna da omogući svakom kandidatu uvidom u dokumentaciju. S obzirom na transparentnost, na jasnost, na preciznost, predloženi amandman je nesvrsishodan i ne treba ga prihvatiti.
Na naziv iznad člana i član 31. amandman u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević.
Poštovane dame i gospodo, amandman na član 31. smo podneli zbog toga što je sadržina člana 31. takva da nam očigledno pokazuje kako jedna Vlada radi od onoga što govori da će da radi. Neprestano smo suočeni sa time da iz Vlade dolaze poruke da je neophodno da se menja svest, da menjamo neka načela kako bismo se usmerili ka savremenoj demokratiji, a onda sadržinom člana 31, 32. i 33. koji se tiču postupka za izbor direktora učvršćuje se, poštovana gospodo, evo da čuje i gospodin Martinović koji sada reaguje ovde, partokratski sistem. Šta znači partokratski sistem? To znači, ako smo instalirali ovde partokratski sistem, to znači da se nagrade ne daju po zaslugama, poštovana gospodo, nego na osnovu pripadnosti stranci i to vladajućoj. I onda kada se dođe na vlast, onda se kaže to znači da ima šta sve, a ovaj postupka za imenovanje direktora je upravo to, poštovana gospodo. Ja sam smatrao da kada predsednik Vlade, kada članovi Vlade stalo govore treba da menjamo svest, treba da menjamo neka načela, onda treba u zakonodavnu proceduru da upućuju zakonodavne projekte koji će da potvrde takvo opredeljenje, a ne da svojim delanjem, gospodine Sertiću, Vlada radi suprotno od onoga što njeni članovi neprestano govore. A, onda mimo svega toga, da to naiđe ovde na jedno ura narodnih poslanika, koji podržavaju Vladu šta god ona da kaže, pa čak i ako za dva dana promeni i ono što je pre dva dana govorila, što je bio slučaj prošle nedelje, poštovana gospodo. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Gospodine predsedavajući, zarad istine ja ću da pročitam član 31. – javni konkurs sprovodi komisija za sprovođenje konkursa za izbor direktora, u daljem tekstu komisija. Komisija može biti, pod jedan, komisija Vlade, komisija autonomne pokrajine, komisija jedinice lokalne samouprave. Gde je ovde partokratija? Pa, gde je ovde partokratija? Koji nastavak? Pa, valjda govorimo o članu 31? Pa, valjda govorimo o članu 31? Kada predlagač ne zna ni na koji član je predložio amandman, ni kada ne zna o čemu priča, onda to više govori o predlagaču amandman. Sa druge strane, ja mogu da razumem gospodine ministre, mogu da razumem predlagača amandmana i zašto se bore protiv partokratije, kako kažu. Pazite, kada imate stranku od dva člana i oba su u Parlamentu, oni nemaju koga i da mogu da sprovode ovo i da mogu da delegiraju nekoga, pa nemaju koga. Tako da, apsolutno ih razumem zašto žele da se izbriše ovaj član, ali i svi ostali članovi. O tom konceptu super-hika i ostale bratije, to više će govoriti u okviru narednih amandmana.
Pravo na repliku narodni poslanik dr Vladimir Pavićević.
Pa, evo ja ću sada da objasnim gospodinu Babiću na osnovu čega sam ja imao pravo na repliku i da je gospodin Arsić sada zaista postupio, striktno se pridržavajući Poslovnika naše Narodne skupštine. Ja ću uvek to da kažem. Ko god, iz koje god stranke da predsedava sednici Narodne skupštine. Dakle, gospodin Babić, ovde malo pre je rekao da sam ja jedna od dvojice članova NS. Zaboravljajući, ovde na govore i gospodina Živkovića i mene, pa i na govore vašeg predsednika stranke, gospodina Vučića, koji je više puta, sa velikim poštovanjem, govorio o članici NS koja je predsednica Saveta NS, koja se zove Vesna Rakić Vodinelić. Najuvaženiji pravni autoritet u pravnoj nauci kod nas, poštovana gospodo. Evo, da čujem da li gospodin Martinović je saglasan oko toga. Gospodin Vučić je to rekao dva puta kada samo razgovarali, ako ne verujete meni verujete li predsedniku svoje stranke, gospodine Babiću? Pored gospođe Vesne Rakić Vodinelić, ja bih mogao sada do sutra u podne, pa i dalje, da nabrajam i navodim imena, članica i članova NS, aktivista, članova resornih saveta NS, od kojih je na primer, evo sada da vam kažem jedan sa kojim sam se ja pripremao za raspravu o „Beogradu na vodi“, tokom koje smo vas potukli do nogu, snagom argumenata, poštovana gospodo, Marin Krešić, pripremio sam ovde slajdove da dokažem, da je „Beograd na vodi“ jedan antimodernizacijski projekat i ubedili smo vas, samo to nije smelo da se kaže od članova vladajuće koalicije. Tako da vas molim da sa uvažavanjem govorite o članovima i članicama drugih stranaka. Hvala.
Po kom osnovu tražite repliku, gospodine Živkoviću? Kao predsednik stranke? Pa ne možete obojica, pa dao sam vašem kolegi Pavićeviću. Nemojte da ste na kraj srca. Pravo na repliku, gospodin Babić.
Vrlo kratko, gospodine Arsiću. Uz sav napor, prethodni govornik je nabrojao još dva člana, ukupno četiri. Evo priznajem i na tih četiri, dodaćemo još četiri glasa koliko će dobiti i tri na karte , znači desetak glasova, to je to otprilike, pošto ne verujem da mogu da garantuju za članove familije, šire nikako. U zgradi, ne bi prošli ni za kućni savet, a kamoli za nešto više. Danas sam naučio i hvala vam, da ta stranka, ima cela četiri člana i uvažavam i poštujem, kao i sve ostale građane Republike Srbije, ali evo danas smo saznali da ta stranka ima cela četiri člana, i hvala vam na tome, vidim kakav je to kapacitet i kakav je to potencijal, koji može da zaljulja Srbiju i da je povede, ne znam samo gde, ali eto, naučio sam, za cela četiri člana, napamet ih znam.
Pravo na repliku, Zoran Živković.
Kao predsednik ove stranke obavestiću vas da je trenutni broj članova negde oko deset hiljada, da li je 9 hiljada i nešto , ili 10.023, neću da se kunem. Ja se radujem što je prethodni kolega pokazao poštovanje prema članovima Nove stranke. Ja pokazujem poštovanje prema članovima SNS-ovaca, da li ih ima 10, 20, 50 ili 100.000 SNS-ovaca u Srbiji, 200.000 SNS-ovaca…..Koliko god da ih je, ja vas poštujem.
Kolega Živkoviću, ja vas molim da svoje diskusije usmerite u pravcu da budu potpuno jasne. Ja nisam SNS-ovac, nego član SNS, svejedno. Kao što i vi niste NS-ovac, nego predsednik Nove stranke. Pravo na repliku, Zoran Babić.
Gospodine Arsiću, ja razumem kada ta isparenja malo razvežu jezik, pa tada čovek bude malo hrabriji, znate kada maligani dohvate i osvoje čoveka, tada može svašta da kaže, ali ja neću uraditi i staviti znak jednakosti, između nas. Koliko puta smo za protekle dve godine bili izloženi različitim uvredama, pretnjama, najpogrdnijim mogućim imenima. Ja znam da bi najsrećniji kolega bio kada bih ja uzvratio istom merom, a tada bih bio kao on. SNS nije takva. Ja ću ponoviti, poštujem sva četiri člana Nove stranke i nikada ih neću nazvati pogrdnim imenima. Nikada ih neću nazvati „stokom“, kao što nas je nazvao predsednik te stranke, nikada ih neću nazvati „primatima“, kao što je nas nazvao predsednik te stranke. Nikada ih neću nazvati „ološem“, kao što je nas nazvao predsednik te stranke i poštovaću svakog čoveka, da li je bio član SNS ili ne, da li je simpatizer ili ne, on je građanin Republike Srbije i svaki građanin Republike Srbije, zaslužuje poštovanje. To što neko izigrava nekog heroja, time što će uvrediti drugoga i poniziti, to više govori o vama gospodine Živkoviću, to više govori o vašoj kulturi i o onome o beznađu u kojem se nalazite…..
Molim vas, gospodine Babiću….vreme…
...o političkoj mržnji, to vas neće dovesti nigde na vlast, nikada više.
Zahvaljujem, kolega Babiću. Pošto vidim da su mnogi raspoloženi za rad i u ovako sitne sate, a da se situacija po diskusijama komplikuje u skladu sa članom 112. određujem pauzu u trajanju od pet minuta. [[Posle pauze]] Na član 31. amandman je podneo narodni poslanik Neđo Jovanović. Da li se neko javlja za reč? (Ne) Na naziv iznad člana i član 32. amandman su u istovetnom tekstu podneli zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i mr Aleksandra Jerkov. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Naslov glasi komisija Vlade, a u članu 32. se definiše precizno ta demokratičnost izbora direktora javnih preduzeća. I gle čuda, ima pet članova ta komisija Vlade od toga predsednika i dva člana, što bi reko Srbin tri člana imenuje Vlada na period od tri godine, a jednog člana dvotrećinskom većinom od prisutnih imenuje odbor Narodne skupštine, nadležan za poslove privrede. To znači isto vladajuća većina. Jednog člana za svako pojedinačno imenovanje direktora imenuje Vlada. Znači, od pet članova demokratskom procedurom pet članova imenuje Vlada. To je stvarno jedan veliki demokratski doprinos razvoju upravljanja javnim preduzećima, i to je stvarno jedna fenomenalna stvar. Ja nisam siguran da će svi poslanici vladajuće većine da shvate ovaj komplikovani, decidni, demokratski način izbora članova komisije. Ali, da pokušam da im pomognem, sve imenuje Vlada. A, pošto znamo da u Srbiji imamo najmanju Vladu u istoriji čovečanstva koja ima jednog člana i jedno 15 statista oko njega, onda sam sklon da zaključim da će tu komisiju da imenuje predsednik Vlade, samo do izbora, nadam se aprilu ili početkom maja ove godine. Posle toga, naravno, ovaj zakon će biti poništen, vratićemo se na ona stari zakon. A jedna normalna vlast, ne napredna, nego normalna, ne radikalna, nego jedna normalna vlast posle toga će se truditi da se nivo javnih preduzeća svede na minimum, da se upravljanje tim preduzećima dovede na način koji je pristojan, a to znači da se ne krade, da se ne uteravaju najnesposobniji pečenjari u vladajućoj stranci, nego da tu bude…
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo je na kraju da se ne krade, bilo je stvarno dirljivo, s obzirom da dolazi od mog kolege. Ali, da krenemo redom. Imenuje se komisija, transparentan postupak biranja direktora. Pazite, biranja direktora. Radnje oko javnih nabavki idu tek kasnije. Ali, da vidimo kako je to bilo transparentno kada se moj kolega poljoprivrednik pitao, odnosno kada je bio savezni ministar unutrašnjih dela, poslovan. Ako mogu ijekavicu, mogu i tako. Ali, gle čuda, raspisan je konkurs za prodaju zgrade CK. Trajao je 30 dana. Imenovana je komisija, ali tek kada je konkurs prošao. Sedamnaest dana po završetku konkursa. Tako je bila ta komisija. Pazite sada, savezni ministar unutrašnjih poslova ne reaguje na to. Reaguje malo pravobranilaštvo, na osnovu tog konkursa, na osnovu pristigle dokumentacije, koju nije primala komisija, nego je došlo ovo tek kada je konkurs zatvoren, 17 dana kasnije, rešeno je da se zgrada proda. Jedan predlog ugovora je došao u Savezno pravobranilaštvo, koji je skrenuo pažnju Saveznoj vladi na nedostatke, a sasvim drugi ugovor je potpisan, ne onaj koji je odobren od Saveznog pravobranilaštva. Svo vreme savezni ministar policije bio je moj kolega poljoprivrednik. Idemo dalje. Došlo je vreme da se potpiše ugovor. Valjda su te firme trebale biti rangirane MK, pa idemo dalje. Učesnici na konkursu u junu koji dokumentaciju nisu davali konkursnoj komisiji, jer je nije ni bilo, ugovor koji je trebalo da bude potpisan nije prošao savezno pravobranilaštvo. Potpisala ga je firma, znate li koja? U decembru mesecu firma koja je osnovana 15 dana ranije, firma koja nije postojala u vreme kada je konkurs otvoren. E, tako je to bilo transparentno i o tome, da ne bude da sam pričao ja, pisala je Pištaljka, slobodno vi koji se razumete u internet pronađite tu aferu zgrade Ušća i naći ćete da je ona prodata za cenu aluminijuma koji je visio na prozorima, a kasnije je Grad Beograd sa strankom bivšeg režima učinio korak više i poklonio još ogromnu površinu građevinskog zemljišta, tako da je dobit onih koji su kupili tu zgradu bila višestruka. E, sada, kada smo kod onog četvrtog člana, ja moram tu da se izjasnim. Ja sam mislio da je uslov za registraciju partije da imate 10.000 članova pre nego što je registrujete. Ovo prvi put da čujem da je neko pre mesec dana dobio desetohiljaditog člana, a da je registrovao još pre dve godine. Znači, oni sami priznaju da im je registracija falš. Ja sam pažljivo slušao, dakle, nisam išao po kafićima, pa za razliku od mog kolege sam mogao da primetim i tu razliku. Na kraju Vesna Rakić Vodinelić je tvrdila nedavno da nisu član nijedne partije. Ovde su je upisali u partiju oni koji se zalažu protiv partokratije, tako su barem rekli. Gle čuda, gospođa je bila član Visokog saveta sudstva. Možete misliti kakva je bila reforma ili deforma našeg pravosuđa, kada je imala neku pravosudnu ulogu, možda sam pogrešio, ali je sigurno radila u pravosuđu i sada odjednom član partije. To znači mi treba da se zamislimo da li su oni za partijsko sudstvo, da li su oni za partokratiju ili protiv, ali sve što sam rekao govori o tome da dobar savet koji ja pokušavam da pružim mom kolegi poljoprivredniku, kao donacija organa, ako ga ugroženi organizam ne prihvati, sve ti je džaba. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, potpuno neprihvatljiv, rekao bih besmislen amandman i besmislena težnja za brisanjem navedenog člana i ne zaslužuje nikakav komentar i ne zaslužuje ovoliku diskusiju, ali da se javim najviše me ponukalo usmeno obrazloženje predlagača amandmana i poziv da se ne krade i to kaže predlagač amandman. Ja moram da vam kažem, dame i gospodo, svima da pokažem, jutros sam u poštanskom sandučetom našao jedan zanimljiv flajer. Na njemu je jedan političar koji sedi s nama ovde u ovoj sali, predlagač amandmana sa čašom vina u ruci, s naslovom – kako je, pa neću prezime da pročitam, kako je dotični postao milioner.
Molim vas, kolega Markoviću, govorite o amandmanu.
Radi se o amandmanu. Dakle, predlagač amandmana je u svom usmenom obrazlaganju zašto je napisao amandman – briše se, upotrebio, između ostalog, jednu sintagmu i poziv da se ne krade. Dakle, ja sada pravim paralelu sa tim, gde piše – šta sve može da se uradi za 41 milion.
Ne možete tako, gospodine Markoviću. Nemojte tako, molim vas.
Dobro. Zahvaljujem.
Na naziv iznad člana i član 33. amandman u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević.
Poštovane dame i gospodo, podneli smo amandman na član 33. zbog toga što smo primetili da se i sadržinom člana 33. Predloga zakona o javnim preduzećima održava i ne samo održava, nego i učvršćuje partokratski sistem pod naprednjačkom vlasti u našoj državi poštovana gospodo. To znači da je uzalud pozivanje na Vebera, gospodine Sertiću, na Lajbnica poštovana gospodo, na Ruzvelta, dame i gospodo narodni poslanici, kada nam ovde stižu zakonodavni projekti koji su sušta suprotnost porukama ovih velikih ljudi u istoriji, poštovana gospodo. Evo, šta se dešava ovde. Zamislimo da jedan čovek neutralan, u neznanju oko toga šta se ovde dešava, čita kako deluje komisija koja treba da sprovede konkurs za izbor direktora. I šta vidi na osnovu člana i 33. i 32. i 31. sve do 40. nekog? Vidi da ovde vlast jeste sve i da postoji jedan pristup da kada uzmeš tu vlast, da tu nema nikakve prepreke, nikakve kontrole, možeš šta hoćeš. Naprednjačka vladavina počiva na tome, a ovaj zakonodavni projekat je dokaz za to. Ja sam smatrao primerenim da povodom amandmana na član 33. ukažem na jedno veliko načelo svake savremene demokratske države i kada se neko poziva na Vebera, na Lajbnica, na ljude koji su se bavili političkom teorijom da zna da postoji jedno veliko načelo u svakoj savremenoj demokratskoj državi, a to je načelo podele vlasti. Kad uzmeš vlast, pa nije tvoje sve. Ta vlast treba da se deli, da ima dobru kontrolu i prepreke za apsolutizam. Hvala.
Pravo na repliku, narodni poslanik Zoran Babić.
Jako kratko. Ne znam kada je bolje učio o načelima u politici predlagač amandmana, uz bele listiće, Jovu Kapičića ili sada uz njegovog kolegu tu iz poslaničkih klupa? Ne znam odakle je mogao više da nauči, uz Jovu Kapičića, bele listiće ili ovde kolegu gospodina Marijana Rističevića? 3bolje učio o načelima u politici predlagač amandmana, uz bele listiće, Jovu Kapičića ili sada uz njegovog kolegu tu iz poslaničkih klupa? Ne znam odakle je mogao više da nauči, uz Jovu Kapičića, bele listiće ili ovde kolegu gospodina Marijana Rističevića?
Na naziv iznad člana i član 34. amandman u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
I evo, sada, u trećem nivou vlasti, znači, imali smo dokaz u nivou vlasti na nivou Republike da je malo komplikovano, pa kao neko bira, neko bira, kad pogledate bolje, sve bira Vlada. U pokrajini to isto bira ta većina. U lokalnoj samoupravi, to isto ovde piše, komisija lokalne samouprave ima pet članova, od kojih je jedan predsednik. Znači, taj se razlikuje od ovih drugih, a svi su iz vladajuće stranke. To vam je kao da imate nekog stranačkog aktivistu koji je pre dve godine delio neke flajere i ubacivao po sandučićima, a onda je za to dobio da bude poslanik vladajuće stranke u Skupštini Srbije, a nije otvarao svoje poštansko sanduče dve godine, pa onda to što je sam stavio, a tad možda nije znao da pročita, u međuvremenu je naučio sva slova, postao poslanik, otvorio sanduče i otkrio …
Gospodine Živkoviću… (Zoran Živković, s mesta: … da ima predsednika ili potpredsednika koji će meni da oduzme reč.) Gospodine Živkoviću, pa nemojte tako, izbori su za dva meseca. Nemojte da se predajete. Vi ste unapred vašim diskusijama poručili biračima da ćete da izgubite izbore. (Zoran Živković, s mesta: Ja mislim da ste vi intelektualno na nivou Aleksandra Markovića, što nije dobro.) Sva sreća što niste stručnjak za to. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Orlić.
Zahvaljujem. Biće svakako po amandmanu. Nisu zaslužile ni reč da im se posveti ove bestidne provokacije predlagača. Dakle, šta se ovim predlaže? Šta se ovim postiže? I, šta ko, zaboga, ovde uopšte razume, pošto pričamo o razumevanju? Zaprepašćujuće je da ovoliko dugo traje ova rasprava, a da neki ljudi uporno predlažu da se izbace kao neprihvatljive stvari da se obriše ceo predlog i da posledično ostane na snazi zakon koji iste te stvari podrazumeva. Pa, kao da to nije dovoljno jasno, a izgleda nekima nešto ovde uporno, hronično nije jasno, još to u izlaganju kažu. Jednog dana kada se sve promeni, vratiće se zakon koji je sada na snazi. I, šta sa njim? Upravo ovo što tim ljudima smeta, samo oni znaju zašto. Dakle, nešto hvale i kude u isto vreme, pozivaju se na to kao dobro, a pri tom ništa ne valja i sve je loše. Mogu samo da zaključim, dame i gospodo, nekima ovde nije loše koliko misle. U stvari, koliko misle, dobro im je.
Zahvaljujem. Reč ima Marijan Rističević.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, nisam hteo po Poslovniku. Ali, moj kolega poljoprivrednik je u obrazloženju debelo izvređao pojedine narodne poslanike, a posebno gospodina Aleksandra Markovića. Ja verujem da on predlog nije čitao do kraja i sad se i sam uverio. Na to sam ga upozorio još pre tri, četiri člana, pre 10-ak amandmana, da postoji komisija, da postoji postupak, da postoji odabir itd. Znanje ne opravdava. Ono što znamo, kap u moru neznanja. Međutim, on ima i more neznanja i more tzv. znanja koje je najverovatnije pribavio na način na koji vređa poslanike. Bojim se da je to pribavio kad je vrši imunizaciju kokošaka u selu Pukovac. Hvala.
Molim kolege poslanike da se uvažavaju. Narodni poslanik Neđo Jovanović podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 34. doda novi član 34a. Da li neko želi reč? Na član 35. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i mr Aleksandra Jerkov. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević.
Poštovane dame i gospodo, ja ću obrazložiti svoj amandman, uz prethodnu jednu napomenu koju upućujem gospodinu Arsiću da možda još jednom razmisli o svom pravu koje proističe iz članova 101. i 112. Poslovnika i da možda da još jednu pauzu, jer ministar se umorio, nema ga ovde, sigurno mu je potreban odmor. Gde je? Vidi gde je. Ja sam mislio da je to Bečić. To je Bečićevo mesto. Takođe, gospodine Arsiću, znači ministar hoće da pređe u narodne poslanike, i to opozicione u sledećem sazivu, što je dobro, ministre Sertiću, ja mislim. Vidim sa se smanjuje i broj narodnih poslanika SNS, umor je nastao, umor je zavladao. Gospodine Arsiću, nas narodnih poslanika Nove stranke je ovde 100%, u punom sastavu smo ovde, spremni da raspravljamo dokle god treba, a ne čini mi se da ima toliko narodnih poslanika SNS, čini mi se ni 15%. Sada, gospodine Arsiću, meni se čini da bi bilo primereno da se razmisli. Ja ne kažem da sam ja u pravu, ali da se razmisli o tome da se da jedna pauza, da odmore malo narodni poslanici SNS. Ja sam spreman naravno za raspravu … [[isključen mikrofon]]
Kolega Pavićeviću, ja sam morao da vas prekinem da bi vam neka pravila u parlamentu objasnio. Ministar se već izjasnio o vašem amandmanu i rekao da se ne prihvata, tako da vam kažem da unapred trošite vreme da ubedite ministra da prihvati vaš amandman. Vi treba da ubedite kolegu Babića da on prihvati vaš amandman. Poslanici su ti koji odlučuju. (Zoran Živković, s mesta: Gde je parlamentarizam? Suočavanje argumenata?) Upravo o tome pričam, gospodine Živkoviću. Poslanici treba da odluče o amandmanu. (Zoran Živković, s mesta: Verujte meni. Ja sam najstariji poslanik, od 1993. godine) Lepo je to, kolega Živkoviću, ali ja se ne bih hvalio zbog godina, ništa drugo. Izvolite, gospodine Pavićeviću. Imate još 45 sekundi.
Dakle, ovo je bio jedan moj predlog da se podsetimo članova 101. i 112. i, naravno, primetio sam još jednu stvar, budući da govorimo o članovima ovoga predloga zakona koji se tiču izbora direktora. Nisam primetio da je bilo ko od narodnih poslanika ovde iz vladajuće koalicije izneo i jedan argument protiv moje argumentacije da se ovim zakonodavnim projektom učvršćuje partokratija. Hajde da čujemo tu argumentaciju, poštovana gospodo. Ja kada bi čuo jedan argument, pa da se malo zamislim da li sam ja negde pogrešio, da li sam pogrešno tumačio, da li mi je analiza pogrešna, ali ni jedan jedini. Ja vas molim da argumentovano diskutujemo. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Ovde imamo dvojicu narodnih poslanika, od kojih jedan ne vidi ministra, a gospodin Sertić je korpulentan čovek i teško ga je ne primetiti, a drugi vidi dvojicu ministara od jednom. Ne znam na čemu su, ali deluje.
Hvala. Na član 35. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Ninoslav Stojadinović, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Miroslav Marinković, mr dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući, uvaženi ministre, koleginice i kolege, član 35. govori o komisiji i kaže da predsednik i članovi komisije ovog zakona ne mogu biti narodni poslanici, poslanici u skupštini autonomne pokrajine, odbornici u skupštinama jedinicama lokalne samouprave, kao ni postavljena lica u organima državne uprave, organima autonomne pokrajine ili organima jedinica lokalne samouprave. Mi se sa time slažemo. Predložili smo da se doda novi stav koji kaže – članovi komisije ne mogu biti članovi političkih stranaka, niti mogu obavljati funkciju u organu političke stranke. Gospodine ministre, vi ste nama odbili amandman sledećom rečenicom, amandman se ne prihvata iz razloga što predloženo neće doprineti depolitizaciji javnih preduzeća. Mislim stvarno, onaj ko je pisao ovo obrazloženje, svaka mu čast. On stvarno nije čitao zakon, niti je čitao amandmane ili je pobrkao papiriće. Neki problem ovde ima. Mi govorimo o tome da članovi komisije ne mogu biti članovi političkih stranaka, niti mogu obavljati funkciju u organu političkih stranaka, a vi nama odgovarate da se amandman odbija zbog toga što predloženo neće doprineti depolitizaciji javnih preduzeća, imajući u vidu da komisija za izbor direktora javnih preduzeća mora postupati u skladu sa objektivnim i jasnim kriterijumima koji će biti utvrđeni podzakonskim aktom. Svaka čast. Sve sam pročitao šta ste napisali. Sve sam pročitao, i to stvarno nema veze sa onim što smo mi predložili, pa vas molim da još jednom razmislite i prihvatite naš amandman, jer time ćemo ispuniti ono za šta se svi poslanici zalažu da se uradi, da se izvrši depolitizacija u odabiru direktora i u ljudima koji će biti na rukovodećim funkcijama u javnim preduzećima.
Zahvaljujem. Na član 36. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i mr Aleksandra Jerkov. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Još jedan besmisleni član, koji kaže da odlukom o sprovođenju javnog konkursa za izbor direktora javnog preduzeća, čiji je osnivač Republika Srbija donosi Vlada. Vrlo neobično. Ja sam očekivao da Patrijaršija donosi odluku o tome, ali eto donosi Vlada, pa onda ministarstvo nadležno za to. Verovatno koje vodi ovaj samonavođeni ministar, koji čas sedi tamo, čas ne sedi nigde, čas nestaje negde između, koga neki vide po dva, tri puta, a mogli bi sebe da pogledaju u ogledalo, pa onda kaže oglas o javnom konkursu sadrži naročito podatke o javnom preduzeću. Znači, ja mislim da to niste pisali sami, gospodine ministre. To vam je neko pomogao, neko iz poslaničke grupe SNS vam je pomogao da se konkurs za izbor direktora javnog preduzeća sprovodi tako što se definiše koje je to javno preduzeće. Da li ste vi sami došli do te ideje ili vam je neko pomogao? Meni se čini da ima puno ljudi koji mogu da vam pomognu da dođete do tako genijalnog zaključka, a to je da se prvo definiše, kada se raspisuje konkurs, koje je to javno preduzeće. To je stvarno fascinantno. To je da vam, kažem, prvi put u istoriji. To nikada nije bilo. To je sad i nikad pre toga, pa onda koje poslove vrši to javno preduzeće, jer to preduzeće inače vrši poslove. To genijalno. Da li ste vi konkurisali za Nobelovu nagradu za ekonomiju ili za javnu upravu ili onaj koji vam je pomogao, duplo, troduplo, petoduplo, pijano ili trezno, se kandidovao za neku veliku nagradu, pa da unapredimo ne samo srpska javna preduzeća i javni sektor, nego civilizacijski da se uradi jedan korak napred i da kada raspisujete konkurs tačno znate za koje preduzeće je koja nadležnost, odnosno delokrug tog preduzeća. Genijalno. Ja vas predlažem za Nobelovu nagradu.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. (Zoran Babić, s mesta: Hajmo mi na vađenje krvi. Hajmo na trežnjenje.) (Zoran Živković, s mesta: A ti bi mogao da ideš na više terapija.) (Zoran Babić, s mesta: Hajmo na trežnjenje.) (Zoran Živković, s mesta: Prvo bi mogao da prestaneš da…) (Zoran Babić, s mesta: Ti si za duvanje.) Molim kolege poslanike da se umire. Ako imaju nešto da rasprave, ne moraju da se dovikuju preko čitave sale, neka izađu iz sale i nek se dogovore. Kolega Rističeviću, prijavite se ponovo. Izvolite.
Što se mene tiče gospodine predsedavajući, dame i gospodo, ne morate prekidati ove neartikulisane zvuke koje proizvodi moj kolega poljoprivrednik, da ne kažem u kakvom, u veoma čudnom stanju i zato vas molim za oproštaj. Ali, s obzirom da je diskusija oko konkursa. On je tu malo pomešao. Ovo što stoji u članu 36, šta oglas od javnog konkursa treba da sadrži, nije namenjeno onome ko objavljuje konkurs već onom ko želi da se prijavi na konkurs. Kod njih najverovatnije da bi to bilo formalno, objavimo i odmah primimo ili prvo primimo, pa objavimo. Sada njemu nije jasno, zašto onaj koji piše oglas mora da napiše koje javno preduzeće, da sadrži podatke o poslovima, uslovima, imenovanju, mesto rada, stručne osposobljenosti, itd. To jedan konkurs mora da sadrži ukoliko je to normalan oglas ukoliko, a ova vlast jeste modernizovala sve to, ova vlast je zatekla 781 hiljadu ljudi u javnom sektoru. To je 50% više nego što Crna gora ima stanovnika. Ova vlast je zatekla takvu situaciju u javnom sektoru da je on živeo kako hoće, a narod kako mora.Prema tome, rešila je da zavede red pa je rešila da zavede red i u konkurse koje objavljuje. Tako da oglas nije namenjen onome ko ga piše, već onom ko treba da ga pročita da zna koje uslove treba da ispunjava, kome da se javi, o kom javnom preduzeću se radi, jer ne daj bože mogu da konkurišu i za poslove one imunizacije u selu Pukovac, kako beše. Hvala.
Na član 37. amandman u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević, i zajedno narodni poslanici Balša Božović i Aleksandara Jerkov. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević.
Poštovane dame i gospodo, drago mi je što je ministar Sertić zauzeo svoje mesto, da možemo da ga vidimo da vodimo jedan dijalog ovde, a ne da šeta po sali jer bih i ja tako mogao da idem tamo vamo, tamo vamo i da pričam sa raznih mesta. To ne bi bilo primereno, ja mislim, gospodine Arsiću.
Pa možete, ali još uvek nismo nabavili bežične mikrofone.
Nema bežičnog, ne bi se čuo. E, ako ima hajde. Dakle, poštovana gospodo, evo još jednog člana u kojem sam ja pronašao još jedan dokaz da SNS sa pozicija vlasti učvršćuje partokratski sistem u našoj državi, a partokratski sistem je apsolutno nepravedni sistem. On nagrađuje one ljude koji su poslušni svojoj stranci, koji su ponizni u odnosu na svoju stranku, a ne nagrađuju one koji to zaslužuju. (Zoran Babić, s mesta: A gde je?) Evo dokaza, gospodine Arsiću, pošto vidim da gospođa Tomić, gospodin Babić traže dokaz. Evo jedan stav.
Hajde.
Evo, jedan stav ovde da saopštim. Dobro je da se i čitaju ovi članovi malo, pošto vidim da se nije čitalo. Evo šta kaže, na primer jedan, dva, tri, četvrti stav ovoga člana, kaže – neblagovremene, nerazumljive i prijave uz koje nisu priloženi svi potrebni dokazi, komisija Vlade, ponovo, odbacuje zaključkom protiv koga nije dopuštena ni posebna žalba. Poštovana gospodo, nijednog mehanizma kontrole postupka, nijednog mehanizma autorefleksije te Vlade, nijednog mehanizma da se malo propita neko ko nastupa u ime vlasti povodom ovoga procesa, poštovana gospodo. Je li to ono što mi želimo? Zar nije to ta partokratija o kojoj govorim vezano za poslednjih nekoliko amandmana. Evo, poštovana gospodo, ja sam ponudio argument, naveo određeni stav. Evo da čujem sada gospođu Tomić ili gospodina Babića ili gospodina Orlića, da čujem kontra argument ovome. Evo da čujemo. Izvolite. Hvala.
Kolega Pavićeviću, ja ću da vas zamolim da u nekom budućem izlaganju više posvetite pažnju amandmanu, zato što mi sa potpunim pravom poslanici skreću pažnju da se ne pridržavate diskusije oko amandmana. Znam da nije lako, ali vas molim da se pripremite na takve stvari. Prvo ovako, pravo na repliku imaju, svi imaju, sve ste ih spomenuli. Prvo narodni poslanik Zoran Babić, kao šef poslaničkog kluba SNS.
Ovim što je malopre izrečeno predlagač amandmana uvodi diskriminaciju, čista diskriminacija. Zato što u članu 37. stav 4. se definiše da neblagovremene, nerazumljive i prijave uz koje nisu priloženi svi potrebni dokazi, naravno da se odbacuju. Ako vi želite da se neblagovremne, nerazumljive i prijave uz koje nisu priloženi svi potrebni dokazi, budu smatrane kao relevantne, vi na taj način diskriminišete one koji su vredno dostavili sve što je potrebno u konkursnoj dokumentaciji. Vi na taj način hoćete da obesmislite celokupan postupak da neko priloži beli papir briše se i da to bude valjana konkursna dokumentacija. Mislim da je takav postupak veoma ne ozbiljan a mi se trudimo da od naše države napravimo ozbiljnu državu, da samo blagovremene, razumljive i prijave uz koje su priloženi svi potrebni dokazi, budu relevantne za odlučivanje u komisiji. Te neblagovremene, nerazumljive i bez potrebne dokumentacije ostavljamo vama pa se vi bavite njima.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Radojević.
Poštovani predsedavajući, gospodine ministre, koleginice i kolege poslanici, evo ovde se pruža prilika da odgovorimo cenjenom kolegi Pavićeviću da ovo nije forsiranje partokratije. Naime, ako spojite ovaj član i onaj prethodni kada ste se podsmevali onom objašnjenju ko može da konkuriše, šta treba da radi, kako treba da radi, koji su to uslovi koje treba da ispuni kandidat, videćete da su upravo najširem sloju stanovništva predočene sve one potrebe za kojima se raspisuje konkurs. Tako da oni mogu da konkurišu iz najšireg sloja stanovništva. Onda je, kada im je to lepo objašnjeno i kada im je stavljeno do znanja gde treba da konkurišu, zašto da konkurišu, čime da konkurišu još dodatno pojašnjeno da nerazumljive i neblagovremeno prijave podnete po osnovu vrlo decidno preciziranih uslova za konkurs u prethodnom članu neće biti razmatrane. Tako da imate kolega Pavićeviću još jedan dokaz onoga što se zove da ovaj zakon ne forsira partokratiju. Ugred budi rečeno, u SNS nije bilo ni toliko potrebno da se bavim ovim. Recimo, moj mali grad Čačak već u prethodnom sazivu je formirao ljude preko konkursa koji nisu bili članovi SNS a obavljaju ili su obavljali vrlo odgovorne funkcije direktora javnih preduzeća. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Aleksandra Tomić.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministri, kolege poslanici, koja to komisija, bila ona na republičkom, lokalnom nivou, u osnovnoj školi, u domu zdravlja, u bilo kojoj instituciji prihvata neblagovremene, nerazumljive prijave koje nisu priložene bez posebnih dokaza? Ovakvim neprihvatanjem mi bi prihvatili bezakonje u Republici Srbiji. Koja je to sigurnost građana Srbije kada bi zaista obrisala ovakav član? Molim vas gospodine Sertiću, morate da kažete svim ostalim kolegama u Vladi da se predlagač ovog amandmana zalaže za neblagovremene, nerazumljive i prijave koje nisu priložene bez dokaza. Znači za prazan papir kada se konkuriše po bilo kakvom javnom pozivu, za izbor na bilo koju funkciju i vidite molim vas, šta misle vaše kolege o tome. verovatno će se pitati i ceo državni vrh kakvi su to predlozi narodnih poslanika koji uvode bezakonje u pravni sistem Republike Srbije. Hvala.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Gospodine predsedavajući, vidite ovako, da za sagovornika imam nekoga od koga bi mogao da očekujem razboritu i razumno ponašanje, ja bih možda rekao da postoji mogućnost da se izvuku određeni zaključci iz svega onoga što govorimo tokom ove rasprave, jer neki uporno srljaju u identične greške. Da imam možda bi ga uputio i na usklađivanje sa ZUP-om, što je zapravo suština ove odredbe, za šta bi mogao da dobije pomoć možda učenika prve godine Pravno-birotehničke škole. Ako bi to bilo previše gospodine predsedavajući, ja bi ga uputio na poslednji stav jednog člana Zakona, a koji je trenutno na snazi, a koji izgleda opet nije čitao. Da mogu da očekujem razboritu i razumno postupanje, ja bih možda, gospodine predsedavajući, sve to rekao, međutim, pošto se čini da od toga vajde nema i da su moje nade preambiciozne, mislim da ovaj put neću reći ama baš ništa. Hvala. (Vladimir Pavićević, s mesta: Replika.)
Gospodine Pavićeviću, nemate pravo na repliku. Izazvali ste četiri poslanika, ne dolazi u obzir da ponovo … (Vladimir Pavićević, s mesta: Svi su govorili, a ja ne mogu.) Sve ste ih spomenuli imenom i prezimenom. Imate sada već priliku. Na član 38. amandman u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i mr Aleksandra Jerkov. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Znači, iz one serije 12 članova koji su potpuno besmisleni, član 38. kaže, i zato smo dali amandman - briše se – odluku o sprovođenju javnog konkursa za izbor direktora javnog preduzeća čiji je osnivač AP, donosi organ, zamislite, AP nadležan za imenovanje direktora javnog preduzeća koji se bira na predlog nadležnog organa AP. To isto važi i za konkurs za izbor direktora javnog preduzeća čiji osnivač je jedinica lokalne samouprave i donosi ga organ jedinice lokalne samouprave za izbor direktora javnog preduzeća, čega, lokalne samouprave. Ovo je bacanje papira. Ovo je potpuno jedan neozbiljni postupak da vi definišete stvari koje su ordinarno poznate i nema nikakve sumnje da kada se raspisuje konkurs za direktora javnog preduzeća lokalne samouprave ili AP ili na nivou Republike, da to raspisuje nadležni organ i to se tačno zna koji je organ i to već imamo u prethodnim članovima ovog zakona. Prema tome, trošenje vremena, ali ako, to je sve sa idejom da mi dobijemo jedan savremen zakon koji na potpuno novi reformski, prvi put u istoriji, dinamičan način, rešava pitanje za koje čak i oni koji su rođeni pre manje od 50 godina, ali nemaju dovoljan nivo pismenosti, nisu mogli da utvrde da postoji preko 50 godina u našoj praksi, bez obzira što nazivi nisu bili baš ovakvi, ali je suština bila upravo takva. Prema tome, ovo su razlozi zbog kojih ministar privrede u četiri sata i četiri minuta na današnji dan, treba da…
Vreme.
… prihvati naše amandmane, da se ovi besmisleni članovi …
Zahvaljujem kolega Živkoviću. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, prvo su utvrdili da nema načina u zakonu na koji komisija sprovodi ovu vrstu oglasa. Sada se bune zašto odluku donosi nadležni organ lokalne samouprave i AP. Ja se jedino nadam da vojvođanski vlastelin gleda ovaj televizijski prenos i da mu je jasno da sa mojim kolegom poljoprivrednikom zajedno u savezu cenzusa sigurno nema. Hvala.
Na član 39. amandman u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i mr Aleksandra Jerkov. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević. Izvolite.
Poštovane dame i gospodo, za devet sati naše rasprave u pojedinostima o Predlogu zakona o javnim preduzećima, ja mislim da više nema dileme za bilo koga da je snaga argumenta, ministre Sertiću i poštovane kolege i koleginice, na našoj strani. Argumentacija narodnih poslanika Srpske napredne stranke svodi se na dosetke koje su nekada i intelektualno dobro pripremljene, ali se ne tiču argumentacije za stav povodom sadržine bilo kog člana ovog Predloga zakona. Ja sam uvek raspoložen, poštovana gospodo, za jednu raspravu koja se temelji na argumentima, a ne na dosetkama. Dosetke mogu nekada ulepšaju, da ukrase, da …
Potpuno se slažem kolega Pavićeviću u vezi dosetki. Ceo minut pričate o dosetkama, a amandman glasi – član 39. briše se. U članu 39. ima tekst za koji vi predlažete da se briše, koji počinje – oglas u javnom konkursu za izbor direktora javnog preduzeća čiji je osnivač autonomna pokrajina i jedinica lokalne samouprave. Tako da vas molim da ovaj drugi minut posvetite amandmanu. Izvolite.
Hvala vam, gospodine Arsiću, i na ovom čestitanju za ovu moju borbu na pohvalama. Naravno, sada ću da iskoristim ovo vreme da ponudim još jedan argument za svoju tvrdnju da se ovim predlogom zakona učvršćuje partokratija. Evo, ovaj član svojom sadržinom ukazuje na jednu tešku arbitrarnost kao karakteristiku onih ljudi koji treba da nose proces izbora direktora. Dakle, arbitrarnost. Poštovana gospodo, pa da li arbitrarnost koja može uvek da nas usmeri ka nekoj samovolji treba da bude jedan element preko koga se na primer definiše proces izbora direktora. Ja nisam za to. Kada primetim da to postaje jedna ključna karakteristika, nužno je da reagujem ovde. I ne samo arbitrarnost, nego jedan teški populizam koji prati rad ove Vlade. Inače što se tiče cenzusa, Nova stranka je na današnji dan na …
Zahvaljujem gospodine Pavićeviću. Na član 40. amandman u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković, Vladimir Paviće i zajedno narodni poslanici Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite gospodine Živkoviću.
Jedan od ovih članova koje sam rekao kakvi su do 42. besmisleni – po isteku roka za podnošenje prijava komisija pregleda sve prispele prijave. Znači, ne pre isteka roka, nego posle. Genijalno rešenje. Revolucionaran napredak. Članovi komisije su dužni da daju pisane izjave o tome da li su oni ili sa njima povezana lica imaju interes za sprovođenje konkursa. Šta to znači interes za sprovođenje konkursa? Da li to, ministre, znači da imaju veze sa glasilom gde se objavljuje konkurs ili imaju veze sa izborom fonta kojim se piše konkurs ili imaju veze sa izborom jezika na kojim je napisan konkurs ili imaju veze sa izabranim kandidatom na tom konkursu? Ovo poslednje da možda imaju veze, interes, povezanost direktno, indirektno, ako vam se smetam u vašem prijatnom razgovoru, onda bi bilo pametnije i korisnije i ličilo bi na nešto što ima smisla da se kaže da nemaju povezane interese sa kandidatima na konkursu, a ne kao što ovde piše da imaju interes vezan za sprovođenje konkursa. Ne postoji u srpskom jeziku, ni na 10 strana da napišete, objašnjenje šta to znači da imate interes vezan za sprovođenje konkurs jer to može da znači sve od onoga što sam naveo i verovatno još 10, 15 takvih istih primera. Ako vas nisam preterano uznemirio i prekinuo vaš razgovor sa koleginicom, koji traje sve vreme moga nastupa, ja vas molim da mi date odgovor na ovo pitanje.
Gospodine Živkoviću, ministar i članovi kabineta…. (Zoran Živković, s mesta: Vama se nisam obratio uopšte. Pitao sam nešto ministra.) Takav bezobrazluk i takvo ponašanje kao predsedavajući moram da sankcionišem. Ali, to je vaš manir i vaše domaće vaspitanje. Ja sam pokušao da vam dam obaveštenje da ono što bi trebali da znate da su ministar i članovi kabineta upravo tu za konsultacije u toku rasprave i za podršku ministru za pitanja koja postavljate da može da ima spremne odgovore. Ako vi to ne razumete, nego vaše kafansko ponašanje je uvek na način gde samo vređate ne samo kolege svoje, nego i ministre i članove Vlade. Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. (Vladimir Pavićević, s mesta: Poslovnik.)
Pustiću kolegu Pavićevića. Dame i gospodo narodni poslanici, ne mogu da se načudim jednom od najiskusnijih narodnih poslanika da ne zna Zakon o upravnom postupku. (Zoran Živković, s mesta: Kome?) Ne mogu da se načudim da Vlada koju bira Narodna skupština …
Nemojte da dobacujete, gospodine Živkoviću. Moraću da vam izreknem opomenu.
… da bi vladala. Zato se bira Vlada, da sprovodi vlast. Baš tako, pogotovo što to i bivši premijer zaboravlja, da je vršio vlast. Neće valjda nevladine organizacije da vladaju Srbijom? Neće valjda neko ko nema legitimitet? Ovaj zakon samo reguliše bliže jednu materiju. Zaboravljaju da se za sve zakone, pa i za ovaj, primenjuje Zakon o upravnom postupku koji reguliše i podržava ovaj zakon. Baš tako. Narodna skupština, i ona sprovodi neke izborne postupke. Biramo sudije, biramo tužioce, biramo guvernera. Evo, jedan potpuni postupak koji se sprovodi u Narodnoj skupštini - izbor predsednika i članova Komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki. Hoćemo to da damo nekom drugom da radi? Ja ne bih. Savet Državne revizorske institucije radi Skupština. Ja ne mogu da shvatim zašto nekome smeta da u stavu 4. piše - merila iz stava 3. ovog člana propisuje Vlada, pa traži da se to briše. A ko će da propiše? Hoćemo u svakom delu zakona da donosimo i ono što su podzakonska akta koja bliže uređuju, ili jednostavno predlagačima amandmana treba malo više mašte da bi mogli da učestvuju kvalitetno u radu? Da su imali više vremena i prilika da govore kao opozicija, kratko su sada kao opozicija, pa ne znaju da se pripreme, nedostatak mašte i onda imamo taj problem da jednostavno jednim amandmanom hoćemo da poništimo i Ustav i sve druge zakone.
Zahvaljujem, gospodine Arsiću. (Zoran Živković, s mesta: Poslovnik.) Reč ima narodni poslanik Zoran Živković, povreda Poslovnika. Izvolite, gospodine Živkoviću.
Povredili ste dva puta Poslovnik. Prvo što ste sebi dozvolili da ocenjujete moje ponašanje, na šta nikako nemate pravo. Ako mislite da ja na bilo koji način ugrožavam raspravu, onda možete da me udaljite sa sednice svojom odlukom. A to da vi procenjujete kakve su moje vrednosti, za to nemate nikakve uslove … [[Isključen mikrofon.]]
Gospodine Živković, smatram da nisam prekršio Poslovnik … (Zoran Živković, s mesta: Rekao sam dve povrede.) To mi daje pravo Poslovnik, a vama ako to nije jasno, kada budete vlast, za jedno sto godina, onda menjajte taj Poslovnik. Zahvaljujem. (Zoran Živković, s mesta: Povreda Poslovnika.) Na član 41. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i mr Aleksandra Jerkov. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković, po amandmanu. Izvolite gospodine Živkoviću.
Član 41, naravno, besmisleno definiše ko sastavlja rang listu, četiri kandidata. Prethodni govornik, ko beše? A da, Arsić. Ne vidim ga od ove govornice. Rekao je da se ovde sprovodi Zakon o upravnom postupku. Tako je, upravo zbog toga nema potrebe da to piše u ovom zakonu. To je opterećenje. To je prenormiranje. To je teranje … [[Isključen mikrofon.]]
Zahvaljujem. (Zoran Živković, s mesta: Jesi li ti normalan?) Na član 41. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomić i Jovan Marković. Reč ima mr Jovan Marković. Izvolite, gospodine Markoviću, zaboravite na seljake u sali. (Zoran Živković, s mesta: Šta si rekao?) Izvolite, gospodine Markoviću. (Zoran Živković, s mesta: Da li možete vi, gospodine, da vodite sednicu na primeren način, ili ćete da divljate?) Opomena gospodinu Živkoviću. Jedini poslanik koji divlja danas u Skupštini ste vi, gospodine Živkoviću. (Zoran Živković, s mesta: Da li ste vi svesni šta ste rekli?) Ja sam dao reč gospodinu Markoviću. (Zoran Živković, s mesta: Da li ste vi svesni šta ste rekli nakon toga meni?) Za razliku od vas koji ste govorili da smo stoke, za razliku od vas koji ste govorili stoke … (Zoran Živković, s mesta: Nisam ja govorio da ste vi stoka, znate vi kome sam ja to rekao. To je vrednosni sud koji je definisan …) Gospodine Živkoviću … (Zoran Živković, s mesta: Prošlo je četiri sata, pola pet je …) Gospodine Živkoviću, vi ste sami rekli da ste došli sa proslave. Ja vas molim da se vratite i da sednete. (Zoran Živković, s mesta: Vi izgledate kao da ste došli sa sahrane, ali to nije bitno. Nije bitno da li sam ja došao sa proslave ili ne, to nema veze sa onim što …) Druga opomena, gospodine Živkoviću. (Zoran Živković, s mesta: To nema nikakve veze sa sprovođenjem Poslovnika.) Gospodine Živkoviću, moraću treću opomenu. (Zoran Živković, s mesta: Pa šta?) Moraćete biti isključeni sa sednice. (Zoran Živković, s mesta: Pa šta?) Pa, to je vaša namera, gospodine Živkoviću. (Zoran Živković, s mesta: Ne, to je vaša namera.) Ne, nego vaša, jer mi smo imali jednu demokratsku raspravu dok se vi niste pojavili. (Zoran Živković, s mesta: Ako ste imali demokratsku, pa što je niste zadržali?) Zato što ste se vi pojavili … (Zoran Živković, s mesta: Vi da dajete ovde kvalifikacije ljudima, vi kao predsedavajući, na šta to liči? Na šta to liči?) Gospodine Živkoviću, vi posle svih kvalifikacija koje ste izrekli danas prema narodnim poslanicima … (Zoran Živković, s mesta: Šta sam izrekao?) … pored vređanja narodnih poslanika, pored vređanja ministara i članova Vlade … (Zoran Živković, s mesta: Kažite mi jednu.) Pa, to vi znate, gospodine Živkoviću. (Zoran Živković, s mesta: Čekajte, kako prebacujete meni, a kada ja pitam, vi ne znate?) Evo, upravo to što sada radite. (Zoran Živković, s mesta: To znači da ne možete da mi prebacujete.) Gospodine Živkoviću, upravo to što radite. (Zoran Živković, s mesta: Šta što radim?) Evo sada što radite. (Zoran Živković, s mesta: Šta radim?) Znate da to nije u skladu sa Poslovnikom. (Zoran Živković, s mesta: Vi možete da koristite najprimitivnije izraze, a ja treba da uživam u tome? Pa, nisam ja sa ove strane. Tamo sede ljudi koji razmišljaju.) Vidi se kako razmišljate. (Zoran Živković, s mesta: To je bitna razlika. To je drastična razlika.) Gospodine Živkoviću, to što vređate mene, možete da nastavite, ali nemojte druge narodne poslanike da vređate. (Zoran Živković, s mesta: Ja vas ne vređam, ja vas upozoravam.) Gospodine Živkoviću, to što upozoravate, to što pretite, to što vređate, ja sam već rekao nekoliko puta … (Zoran Živković, s mesta: Čekajte, on mene hapsi, a ja …) Gospodine Živkoviću, to sam već rekao nekoliko puta, da to slobodno imate pravo, izvolite, ali nemojte da vređate druge narodne poslanike. Nemojte da vređate vaše kolege. (Zoran Živković, s mesta: Ne znate vi šta je vređanje.) Za razliku od vas, ja veoma dobro to znam. (Zoran Živković, s mesta: Imate potpuno pogrešan sistem vrednosti. Ja samo želim …) Pa, to javnost Srbije može da vidi kako se ponašate. (Zoran Živković, s mesta: Ja samo štitim svoja prava.) Kafanskim ponašanjem štitite vaša prava. (Zoran Živković, s mesta: Četiri godine je sasvim dovoljno, Srbija je shvatila …) Na član 41. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomić i Jovan Marković. Za reč se javio narodni poslanik Jovan Marković. Izvinjavam se, gospodine Markoviću, što ste morali da prisustvujete ovoj sceni i što niste imali mogućnost kao narodni poslanik da ostvarite vaša prava. Izvolite sada.
Uvaženi ministre, uvažene kolege poslanici i poslanice, zaista mi je žao što uopšte u ovakvoj atmosferi razgovaram o ovako važnom i bitnom zakonu, ali sam izbor ministra Sertića da prihvati da se o zakonu… Gospodine predsedavajući, ja zaista mislim da je krajnje vreme da se sve ovo što se dešava po sali prekine.
Ja se izvinjavam gospodine Markoviću, ja ne mogu da utičem na gospodina Živkovića da ne dobacuje.
Ja ne mislim na gospodina Živkovića, nego na ove ljudi koji puštaju ove klipove koje su snimili u prethodnom periodu. Gospodin ministar Sertić se verovatno malo čudi ali i malo smeje ovoj atmosferi. Ali, vaše prihvatanje da na ovakav način, u ovoj noći razgovaramo o ovako bitnom zakonu i da se na ovako paušalan način odbacuju svi amandmani, gospodine ministre, svih onih ljudi koji su imali zaista ozbiljnu želju da kažu nešto što je doprinos ovom zakonu je dovelo do ove atmosfere i razgovarati u pola pet na ovakav način o ovim amandmanima je, krajnje besmisleno. Jedan od amandman, koji mislim da su zaista kvalitetni, dobri, jeste ovaj koji smo podneli na član 41. i jako je teško posle svega što se ovde dešavalo, o tome pričati. Mi smo naime, ovde predložili gospodine ministre da se stav 4. u ovom članu briše, jer je suvišan, jer… Šta je smešno u tome? To njihovo dobacivanje…
Nastavite gospodine Markoviću.
…zaista besmisleno više ovde…
Pa, nastavite, nemojte da obraćate pažnju. Moja je dužnost da upozorim poslanike koji dobacuju.
Znači, rekao sam da akt o imenovanje direktora kažu da je konačan, na osnovu komisije, na osnovu odluka nadležnih organa. Mi smatramo da je taj deo suvišan i da je, naravno moguće da se pokrene upravni postupak za sve one procedure i za sve one ljude koji se smatraju ugroženi u ovim procesima. Hvala vam.
Ja se zahvaljujem gospodine Markoviću, što ste za razliku od nekih vaših kolega pokušali da govorite o amandmanu i doprinos tome je da povlačim opomene koje sam dao gospodinu Živkoviću, jer nije vredno toga da se ova rasprava, koja je važna za građane Srbije, usmeri u pravcu da jedan poslanik teroriše celu Skupštinu. Zahvaljujem se. Na član 41. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, akademik Ninoslav Stojadinović, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Miroslav Marinković, mg dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Da li neko želi reč? Da. Narodni poslanik dr Miroslav Marinković. Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Miroslav Marinković, mg dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Da li neko želi reč? Da. Narodni poslanik dr Miroslav Marinković.
Potpredsedniče skupštine, gospodine ministre sa saradnicama, dame i gospodo narodni poslanici, mi smo podneli jedan suštinski amandman koji je vrlo bitan zbog normiranja kompletnog ovog zakona. Meni je žao što je gospodin ministar, verovatno zbog atmosfere stekao utisak da je ovo ovako malo šaljiva rasprava i mislim da je i na jedan ležeran način i razmatrao ove naše amandmane. Amandman koji smo mi podneli na član 41. traži da se doda posle stava 3. stav 4. koji govori da akt o imenovanju direktora donosi se u roku od 15 dana, od dana isteka roka za podnošenje prijava. Zašto 15 dana? Pa, javna preduzeća su, kako smo čuli u prethodnoj raspravi i u raspravi u načelu, jedan od vrlo važnih poluga javnog interesa u našoj zemlji. Javno preduzeće, znači koje ne bi imalo imenovanog direktora rizikuje da u tom periodu budu prepušteno, znači mirovanju ili nekoj vrsti stihije koja bi mogla da dovede u pitanje opšti interes, a koji je vlasništvo svih građana Srbije. Taj rok od 15 dana se smatra razumnim, kako vi u zakonu uopšte niste predvideli koji je to rok u kome treba neko da razmatra te predloge, odnosno prijave na konkurs i da o tome donese odluku. Smatrali smo da je neophodno, u duhu pozitivnih zakonskih propisa da se ovim amandmanom, usvajanjem ovog amandmana precizno definiše rok u kome mora biti imenovan direktor, jer sve jedno vi imate tamo i mogućnost da, koja kaže da se akt o imenovanju direktora, da je konačan. Prema tome, ne vidim zašto bi taj rok bio neograničen i nepredvidiv?
Zahvaljujem se. Na član 42. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i mg Aleksandra Jerkov. Reč ima dr Vladimir Pavićević. Izvolite gospodine Pavićeviću.
Poštovane dame i gospodo, u osnovi sadržine člana 42. Predloga zakona o javnim preduzećima, stoji jedan stav, da se Vlada bira da sprovodi vlast. Nema nikakve dileme oko toga i u postupku imenovanja direktora, ovaj stav je u potpunosti primenjen, ali poštovana gospodo, kada mi kažemo da se Vlada bira da sprovodi vlast, to onda ne znači, kao što je gospodin Arsić rekao, a gospodin Sertić sledi tu logiku, da Vlada može da radi šta hoće, mimo bilo kakvih mehanizama kontrole. Jer kada se kaže vlast, u Ustavu naše Republike piše u članu 3. gospodine Sertiću, uređenje čega? Vlasti, poštovana gospodo, počiva na podeli vlasti i to na zakonodavnu, izvršnu i sudsku. To znači, poštovana gospodo, da osvajanje vlasti ne znači, apsolutizam, to ne znači da ti radiš sve, a u osnovi sadržine ovog člana stoji upravo to. Evo, stav 3. evo na primer od stava 3. ovoga člana da potvrdim, piše – kandidat koji je učestvovao u izbornom postupku ima pravo da podnese zahtev za uvid u konkursnu dokumentaciju, ali nema pravo ni na kakvu žalbu, jer u prethodnom članu piše – akt o imenovanju direktora konačan je. To imam i jezičku zamerku, gospodine Sertiću. To bi bilo kao da kažemo - Narodna skupština Republike Srbije zakonodavno telo je. Opet bi bilo primerenije da kažemo - Narodna skupština Republike Srbije je zakonodavno telo kao što akt o imenovanju direktora je konačan, ali ja nisam ni za to. Zbog toga smo podneli amandman – briše se, jer nam se čini da ova naša argumentacija ide kontra partokratiji koja se učvršćuje i sadržinom ovog člana, ovog Predloga zakona. Ne nailazim na kontra argumentaciju. Hvala vam.
Molim poslanike, imajte razumevanja da imamo poslanike koji se nisu spremali za sednicu i da je jednostavno nemam načina da ih uputim na to da govore o dnevnom redu. Znači, ja molim poslanike da imaju razumevanje, da jednostavno pored svih molbi, pored dobre volje, pored svih pokušaja kada se neko nije spremio za sednicu i kada nema argumente da govori o dnevnom redu, on mora na ovakav način da diskutuje. Razumite to. Izvolite, gospodine Rističeviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, galama uvek pokazuje na nedostatak argumenata. Demokratija ima svoje manjkavosti zato što ne možete da sprečite nekoga da govori, ali barem možete da ne slušate tog ko govori. Međutim, ma koliko se trudili mi smo morali ovo da čujemo. Ko nam zamera na partokratiji? Oni koji su od države pravili partiju, a kad su imali nešto manje, onda su od države pravili koaliciju. Dakle, ta partokratija o kojoj oni govore, apsolutno ne stoji i više puta smo dokazali da su oni sve radili za račun svojih partija, za račun svojih koalicija i oni su poslednji koji mogu da prigovore o ovom zakonu. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 43. amandman u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević, zajedno narodni posalnici Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Možete li da omogućite prisustvo ministra, pošto je to uslov za raspravu, amandmansku? Da li ste sposobni da odgovorite na moje pitanje? Konstatujem da predsedavajući nije sposoban da odgovori na moje pitanje i pozivam ga da se utvrdi njegova sposobnost da dalje vodi sednicu.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Ja gospodine predsedavajući potpuno razumem ovaj amandman, jer u stavu 2. člana 43. se kaže – rok iz stava 1. ovog člana iz naročito opravdanih razloga može se produžiti za još osam dana, a to je onaj rok kada bi kandidat, imenovani kandidat je dužan da stupi na funkciju direktora javnog preduzeća. E, sada, zamislite situaciju, da posle narednih izbora, pošto naravno cenzus neće ni preći, Bojan Pajtić se kandiduje za direktora nekog javnog preduzeća. I, prođe na tom konkursu, recimo, ali onda da bi stupio na dužnost on ipak mora na Brione. I naravno, logično je da mu se da još vremena, osam, po osam dana da bi se onako dobro, pošto je navikao da provodi po tim destinacijama, po jedno mesec dana, onda je normalno da taj rok pre stupanja na funkciju ima sasvim dovoljno dana. S druge strane, šta mislite, da predlagač amandmana, gospodin Balša Božović, bude izabran za direktora nekog javnog preduzeća, a on na Maldivima. Kako da dođe toliki put, toliko košta, dvadesetak i nešto hiljada evra košta boravak na toj destinaciji, ne može da se prekida. Sasvim je normalno da se konzumira ovaj stav 2. člana 43. i zbog toga vidim opravdanost oni koji su najviše lenčarili na svojim funkcijama, zapravo predlažu da i ubuduće mogu i dalje da lenčare.
Zahvaljujem, gospodine Babiću. Na član 43. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomić i Jovan Marković. Izvolite mr Jovan Marković.
Ne znam zašto sve vreme tako ponizno imate potrebu da se zahvaljujete gospodinu Babiću na ovakve insinuacije koje iznosi, umesto da mu date opomenu zbog toga što nije govorio o amandmanu, vi se zahvaljujete i dovodite u pitanje sve ono što ja opet želim da kažem. Znači, zaista smo se potrudili da mnoge stvari ovde unapredimo. Em, što ministar nije tu, em, što dozvoljavate ovakvu vrstu rasprava, i prosto navodite diskusiju u jednom smeru koju zaista ne zaslužuje ni ovaj zakon ni ovaj naš trud koji ulažemo ovde. Hajde još jedanput, nisam čuo.
Gospodine Markoviću, ako ne govorite o temi poslanici negoduju. Ja to ne mogu da sprečim.
A ovo je malopre bilo o temi? (Marko Đurišić, s mesta: Ne umeš, kaži drugome ako smeš.)
Da ste govorili o temi, ovo ne bi bio problem, evo gospodin Đurišić dobacuje odmah.
Ali, samo mi onda kažite kave veze ima malopre ovo što je gospodin Babić pričao, sa amandmanom. Kakav je to način da se ovako priča o temi.
Gospodin Babić je govorio o amandmanu, na vešt način je navodio neke primere. Ja to ne mogu da sprečim. Da dam vama opomenu zbog dobacivanja gospodine Đurišiću? (Marko Đurišić, s mesta: Slobodno.) Mnogo ste nervozni, ja razumem i ne obraćam pažnju. Izvolite, gospodine Markoviću.
Znači, treći stav član 43. odnosi se na to da se kaže da direktor javnog preduzeća zasniva radni odnos na određeno vreme. Razumem nameru zbog čega se to reklo, ali je naš predlog da se po amandmanu to izmeni i da se kaže – direktor javnog preduzeća zasniva radni odnos na period na koji je i imenovan, a ako je namera bila da se na takav način ograniči i da se kaže da je to na određeno vreme da je bar ovde trebalo da stoji ili poseban stav ili da se kaže na četiri godine, ili da se kaže da je to na određeno vreme sa mandatom na koji je bio. Tako da je naša primedba tu bila potpuno na mestu. Naravno, žao mi je što ministar taj amandman nije uvažio. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Rističević. Po kom osnovu, gospodine Pavićeviću? Gospodin Rističević je već dobio reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja shvatam da je situacija u stranci bivšeg režima teška, ali ovo nikako ne razumem na isti član ista partija podnela dva amandmana. Ukoliko bi gledali logično, ukoliko usvojimo amandman prethodne grupe iz te iste partije, obrisali bi član 43. Ako obrišemo član 43. onda ovaj drugi deo partije koja je predložio da se stav 3 menja i glasi. Meni nije logično. Ako budemo išli nekim redosledom i glasali o amandmanima, s obzirom da je ista partija tražila prvo da se član obriše, a onda druga grupa iz te partije ili druga partija te partije, predložila da se menja treći stav. Kako da promenimo treći stav u članu koji je obrisan, meni nikako nije jasno. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Rističeviću. Izvolite, gospodine Pavićeviću, povreda Poslovnika.
Poštovane dame i gospodo reklamiram povrede članova 161. do 166. Gospodine Bečiću, ja verujem da ste i vi saglasni, da bez prisutnog ministra ne možemo da razgovaramo i molim vas da date pauzu na osnovu članova 101. i 112. dok se ministar Sertić ne vrati, jer jedini on može da da sud konačni o našim amandmanima, sada u ime Vlade i verujem da je to očigledno. Molim vas, pauza, da se pridržavamo Poslovnika, zakona i Ustava.
Zahvaljujem. Na član 44. amandman u istovetnom tekstu … Izvolite, po Poslovniku narodni poslanik Marko Đurišić.
Poštovani predsedavajući, pozivam vas da po članu 27. obavljate dužnost predsedavajućeg, odnosno predsednika Skupštine, kako kaže član 27. i starate se o poštovanju ovog Poslovnika. Za ovu raspravu su od Vlade određena četiri ministra, pročitala je predsednica na početku ove rasprave, i ako gospodin Sertić ne može sve vreme da izdrži ovde, ja mogu to da razumem, može da dođe i neki drugi ministar, gospodin Vujović, gospodin Lončar, gospodin Rasim Ljajić, on se nije pojavio nijednom. Molim vas da obezbedite da vodimo raspravu uz prisustvo nekog od ministara ovlašćenih da prate ovu diskusiju o ovom važnom zakonu. Ja sam vas upozorio danas na početku rasprave da ova rasprava neće imati smisla, ovo je važan zakon i mi raspravljamo u pola pet ujutru, na potpuno neprimeren način, s obzirom na važnost ovog zakona. Iz vašeg kukavičkog straha od toga da uđemo u ovo zasedanje u četvrtak, kako bi Vlada na čelu sa premijerom došla ovde i odgovorila na neka pitanja.
Zahvaljujem se gospodinu Đurišiću. Smatram da nisam prekršio Poslovnik. Ministar je u sali, tako da vaša argumentacija nema mesto. Hvala. Na član 44. amandman u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i mr Aleksandra Jerkov. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. (Jovan Marković, s mesta: Da li je čuo ministar sve ovo što smo pričali dok nije bio tu?) Sve je čuo, gospodine Markoviću, zato postoje članovi kabineta u sali da ako ministar nešto ne čuje, da oni verno prenesu ministru. Nažalost, vaša argumentacija nije dovoljna da ministar reaguje.
Moguće da su članovi kabineta, sigurno da …
Da li ćete po amandmanu da govorite?
Da. Znači, definitivno da članovi kabineta i po članu 44. su stručni i sposobni da shvate šta mi pričamo? [[isključen mikrofon.]]
Neću da dozvolim da vređate članove Vlade koji su došli u Narodnu skupštinu da obrazlože zakone, treba da poštujemo goste u Narodnoj skupštini, a ne da ih vređamo. (Zoran Živković, s mesta: To što ti ne razumeš ništa, može da se utvrdi alko testom.) Dobro ste rekli gospodine Živkoviću, sami ste rekli da ste došli sa proslave, tako da ću ja predložiti predsednici da alko test u ovim vremenima ili ovakvoj situaciji koristimo, jer bio bi efikasan. (Zoran Živković dobacuje po izlasku iz sale ali se ne razume.) Na član 45. amandman u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i mr Aleksandra Jerkov. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević.
Poštovane dame i gospodo, zbog neregularnih uslova odvijanja ove sednice, nepoštovanja pravila i procedura… (Zoran Živković dobacuje po izlasku iz sale: i pijanog potpredsednika.) … mi narodni poslanici Nove stranke više nećemo učestvovati u ovoj noćnoj sednici Narodne skupštine.
Zahvaljujem se, gospodine Pavićeviću. Ja se izvinjavam narodnim poslanicima što smo imali situaciju da ljudi koji nisu niti raspoloženi ni sposobni za raspravu, u sali ometaju tok sednice. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Član 107. gospodine predsedavajući, izlazeći iz sale, moj kolega je rekao da to čini zbog pijanog potpredsednika Narodne skupštine. Ja u to ne verujem, a ne veruje ni on sam. Bilo bi dobro da je ostao u sali i da se utvrdi psihofizičko stanje svih narodnih poslanika, potpredsednika, pa i njega samog. Ja verujem da bi ta sprava maksimalno bila opterećena u trenutku kada bi ispitivala psihofizičko stanje mog kolege poljoprivrednika. Svim narodnim poslanicima i vlasti opozicije se izvinjavam, duboko izvinjavam, zbog postupaka mog kolege poljoprivrednika koje je ove noći ovde u veoma čudnom stanju uvredio mnogo ljudi i stoga vam ja, kao njegov kolega poljoprivrednik dugujem izvinjenje. Hvala.
Zahvaljujem se, gospodine Rističeviću. To govori o nekim drugim ljudima. Ja sam ovde 20 godina, ljudi koji me poznaju znaju da ja u životu nisam popio kap alkohola, ali to sada već nije važno, važno je da ja sada imam obavezu da se izvinim zato što poslanik koji je došao sa proslave po sopstvenom priznanju, došao je i satima vređa vas narodne poslanike, vređa članove Vlade. Ja se osećam loše što nisam uspeo da to zaustavim i zato se svima koji su večeras uvređeni od strane poslanika koji je pokušao da uruši i unizi ovaj visoki dom, zašto su to imali pravo, zašto su imali priliku da to osete, tako da, nadam se da ćemo sada moći da raspravljamo o zakonu koji je na dnevnom redu. Zahvaljujem se. Na naziv iznad člana i član 46. amandman u istovetnom tekstu zajedno su podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i mr Aleksandra Jerkov. Zahvaljujem. Na član 47. amandman u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i mr Aleksandra Jerkov. Zahvaljujem. Na član 48. amandman u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i mr Aleksandra Jerkov. Zahvaljujem. Na član 49. amandman u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i mr Aleksandra Jerkov. Zahvaljujem. Na član 50. amandman u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i mr Aleksandra Jerkov. Zahvaljujem. Na naslov iznad člana i član 51. amandman u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i mr Aleksandra Jerkov i zajedno narodni poslanici Gordana Čomić i Jovan Marković. Reč ima magistar Jovan Marković. Izvolite, gospodine Markoviću.
Poštovani ministre, opet izražavam svoje nezadovoljstvo zbog toga što mislim da smo u pokušaju predloga mnogih amandmana imali vrlo konstruktivne predloge i što ste svim tim predlozima okrenuli leđa, kao i sada što ste okrenuli leđa ovome što ja govorim i u izboru da li da izađemo iz sale i napustimo ovo zasedanje koje nije primereno ovoj raspravi, značaj i ovog zakona i da ostanemo i da uporno pričamo, iako je ministar opet okrenutih leđa ovde. Ja sam izabrao to da kažem ono što je profesionalno sa moje strane i da iznesem ovaj stav koji je vezan za ovaj član, gospodine Babiću, i bez obzira na sve to što se dešava u ovoj sali, smatram tom nekom svojom obavezom gospodine predsedavajući. Gospodine ministre, ovaj član 51. se odnosi na suspenziju eventualnu direktora kada se vodi određeni postupak i smatrali smo da je ovaj član suvišan, zbog toga što je Zakonom o radu regulisano kada prestaje radni odnos po sili zakona i šta se dešava i kakve su procedure u slučaju da se donese pravosnažna odluka o krivici. To je znači vezano za krivično delo i predviđena za kazne zatvora, tako da je formulacija koju smo ovde predložili, čini nam se kvalitetnija i bolja. Opet moram da naglasim da je vaš stav i okretanje leđa prema onome što mi govorimo krajnje neprofesionalno, da to sve što imate da kažete poslanicima vladajuće koalicije u 5 sati ujutru, ipak je trebalo da sačeka da bar čujete ovo o čemu mi govorimo. Obesmišljava se gospodine predsedavajući sve to što mi pokušavamo da kao doprinos unesemo u ovaj zakon i to nije...
Vreme, gospodine Markoviću.
Hvala vam.
Kao što vidite, ministar vas je saslušao ali je njegova procena da li treba da usvoje amandman ili ne i dopustite da je to pravo ministra. Ja sam očekivao da ćete vi da takođe osudite ponašanje vašeg kolege koji je pokušao da ovu sednicu pretvori u cirkus. Zahvaljujem se. Na naslov iznad člana i član 52. amandman u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i Aleksandra Jerkov i zajedno narodni poslanici Gordana Čomić i narodni poslanik Jovan Marković. Reč ima Jovan Marković. Izvolite.
Ovde se u ovom članu govori o vršiocima dužnosti koji mogu biti imenovani do imenovanja direktora javnog preduzeća do sprovedenog konkursa, predlažemo da se stav 4. briše koji kaže da vršilac dužnosti direktora mora ispunjavati uslove za imenovanje direktora javnog preduzeća iz člana 25. ovog zakona. Takođe, taj smo član obrazlagali pre nekih sat ili sat i po, upravo zbog toga što je po ovom stavu moguće voditi upravni postupak. Znači, čitave ove procedure u kome se osporava pravo onih koji su oštećeni u određenom procesu, a u ovom slučaju ljudi mogu biti oštećeni koji su u konkursu i zbog toga što je komisija napravila loše procene, što su procedure zanemarene, što se dešava svašta na lokalnom nivou i ministar Sertić je više puta govorio o tome koliko imate problema, odnosno koliko imamo kao društvo problema zbog toga što su vrlo nekompetentni ljudi na raznim mestima i što se u ovom slučaju nije uvažila ta činjenica da je partijska poslušnost vrlo često problem u sprovođenju procedura i zbog toga mislim da je jako važno bilo da se ostavi prostora i mogućnosti da ljudi koji su oštećeni ovim procesima imaju pravo na žalbu. Imajući u vidu da niste uvažili ni prethodne argumente ni argumente koje smo dali po osnovu člana 25. mislimo da ćete vrlo brzo biti suočeni sa problemima koji će se dešavati na terenu i bez obzira koliko vi računate na tu partijsku poslušnost i poslušnost komisija i onih koji će donositi odluke, ja sam potpuno siguran da će vrlo brzo praksa pokazati da smo bili u pravu i da je trebalo ostaviti pravo i mogućnosti ljudima da se žale u upravnom postupku.
Zahvaljujem gospodine Markoviću. Na član 52. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe DS. Na član 52. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić i grupa poslanika Boris Tadić. Izvolite, reč ima Marko Đurišić.
Hvala predsedavajući. Gospodine ministre, mada vi odbijate da odgovarate već više od sat vremena, član 52. definiše vršioca dužnosti direktora, njegova ovlašćenja, dužinu trajanja mandata i Vlada se hvalila u načelnoj raspravi kako je nešto bolje uredila u odnosu na postojeći zakon. Postojeći zakon je propisao da mandat vršioca dužnosti može da traje šest meseci, u starom zakonu. U ovom zakonu sada propisuje da taj period ne može da bude duži od jedne godine. Ali, onda donosi jedan potpuno neodređeni stav koji kaže – Isto lice ne može biti dva puta imenovano za vršioca dužnosti. Ja ne razumem na koji način će se to primenjivati, da li je to dva puta za redom, dva puta u istom preduzeću? Cela politika Vlade i to je ministar govorio kada je kritikovao važeći zakon, kaže – Doneli ste zakon; ne znam na koga je mislio, pošto ga je donela ista većina koja i ovaj zakon namerava da usvoji, ovaj prethodni, koji je propisao da svi konkursi za direktore moraju da se raspišu do 30 juna 2013. godine, ali niste doneli rok kada treba da se okončaju i onda ministre mislim da je normalno što nisu okončani konkursi dve i po godine. Tako i ovde. Mi smo predložili našim amandmanom da se rok od jedne godine skrati na tri meseca, jer bi to bilo odgovornije upravljanje, a ne produžavanje roka sa šest na godinu dana, kao i da je lice koje je imenovano za vršioca dužnosti direktora ne može biti imenovano za direktora javnog preduzeća. Vlada je naravno odbila ovaj amandman, kao i sve amandmane koji su došli od poslanika opozicije sa standardnim obrazloženjem, kako nisu obrazloženi razlozi i kako bi navodno predloženim amandmanom, narušila bi se celovitost uređenja predmetne materije. Tako da, ministre, vi nastavite da ćutite i da se branite ćutanjem. Mi ćemo govoriti zašto su svi članovi ovog zakona loši, zašto su ovi zakoni loši, zašto ste loši vi, zašto je loša Vlada i zašto će ovi izbori doneti promenu i početak ozdravljenja Srbije i srpske privrede. Hvala.
Reč ima ministar. Izvolite.
Svako od poslanika ima pravo na svoj i politički stav i na svoj stručni stav po pitanju članova zakona. Vlada ostaje, i ja, kao ministar, pri ovom rešenju koje je napisano u članu 52. i on jeste napredak u odnosu na prethodni zakon, jer prethodni zakon jeste definisao šest meseci sa mogućnosti produženja do šest, a onda se to nekada u nekom periodu nije ni tako poštovalo, nego se tumačilo da može više puta da bude produženo. Mi smo zato u ovom članu definisali maksimalno godinu dana i da ne može jedno lice biti imenovano dva puta, dakle, ne može se napraviti pauza tri dana pa ponovo imenovati novi čovek. Tako da, u svakom slučaju, ako čitate na ovakav način i tumačite član 52. videćete da je to značajan napredak u odnosu na period koji je bio iza nas, a kada bismo, ono što ste vi predložili, diskriminisali pravo vršioca dužnosti da se prijavi na redovan konkurs, mislim da to ne bi bilo niti korektno, niti pošteno prema ljudima koji su dobili određeni zadatak da budu vršioci dužnosti direktora. Svi imaju pravo, građani Srbije, u skladu sa i ovim zakonom i svim drugim pravilima, da se prijave na konkurse koje država objavljuje, tako da takva prava dajemo i vršiocu dužnosti. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Po Poslovniku? Izvolite, gospodine Babiću.
Gospodine predsedavajući, reklamiram povredu Poslovnika, član 107. i mislim da ste morali da odreagujete. Vi možete da imate, odnosno kolega Đurišić može da ima bilo kakvo mišljenje o meni, o gospodinu Sertiću, o vama, o bilo kome, ali elementarno i kućno vaspitanje je da kada postavi neko pitanje, da sačeka odgovor. Taj odgovor može da mu se dopada i ne mora da mu se dopada, ali da okrene leđa i da na taj način ignoriše dijalog, mislim da je to skandalozno i nije prvi put, i siguran sam da nije i poslednji put. Kakav je to poziv? Malopre je reklamirao povredu Poslovnika, zaboga, ministar nije bio tu pa s kim da razgovara. A, s kim je sada ministar razgovarao? Elementarno, kućno vaspitanje, lepo vaspitanje, ljudsko vaspitanje, nalaže da, kada vam se neko obraća, pa makar i da je najgori čovek na svetu, saslušaj ga, pogledaj ga u oči. Šta se krije, na koji način, zašto je okrenuo leđa, da ne kažem šta drugo je okrenuo? Da li je to poštovanje prema Vladi Republike Srbije. Može da mu se dopada ili da mu se ne dopada, ali to je Vlada svih građana, pa i njegova Vlada. Na koji je to način? Šta bi to značilo? Mislite da mi ne možemo sada, kada god gospodin Đurišić ili neko od kolega iz SDS, bude govorio, da svi sada ustanemo i da okrenemo leđa? Na šta bi to ličilo? Ne želim na taj način da posmatram ni Skupštinu, ni naše društvo, ali naše društvo neće ići napred sve dok ima pojedinaca koji pozivaju na dijalog, saslušaju samog sebe, a onda okrenu leđa. Gle hrabrosti, gle kulture. Ja vas molim da u buduće na takve stvari odreagujete i sankcionišete.
Zahvaljujem, gospodine Babiću. Dobićete reč, gospodine Đurišiću, po povredi Poslovnika, ali dužnost mi je da pre toga gospodinu Babiću dam objašnjenje zbog čega smatram da nisam prekršio Poslovnik. Video sam to ponašanje gospodina Đurišića, ali verujte da ja ne mogu nekoga da naučim osnovnom domaćem vaspitanju. Ali, imam i razumevanje danas, napustio ih je poslanik i imam razumevanje danas zbog njihovog ponašanja. Izvolite, gospodine Đurišiću.
Hvala, predsedavajući. Smatram da je povređen član 103. Poslovnika, koji govori o pravu poslanika da ukaže na povredu Poslovnika u postupcima predsedavajućeg. Ja sam uradio to što sam uradio samo da proverim da li postoje dupli aršini u ovoj Skupštini, i dokazao sam da postoje. Pre pet minuta, manje od pet minuta, ministar je okrenutim leđima slušao kolegu Markovića i njegovo izlaganje. Pričao je sa gospodinom Babićem i drugim poslanicima. Nemoj da mrdate glavom, mogli su svi u sali koji su bili tu da vide. I niko ni jednu jedinu reč nije rekao, iako je gospodin Marković, i vi predsedavajući, ukazivao na to da nije u redu kada se poslanik obraća ministru, da on okrenut leđima stoji u sali. Hteo sam da vidim da li postoje dupli aršini. Namerno sam to uradio, ja nisam nevaspitan, kao što jeste ministar očigledno, jer on je bez ikakvog razloga, nipodaštavajući poslanike, okrenutim leđima stajao u sali dok mu se poslanik obraćao. Žao mi je što ovo neće moći da vidi dovoljan broj građana u pet ujutru, kako prenemaganje gospodina Babića kako je on fin gospodin, kako je strašno uvređen. A zašto nije bio uvređen tri minuta pre toga na isto ponašanje ministra, koje je nepristojno, nedostojno ove Skupštine? Vi ste se samo na to smejali, gospodine predsedavajući. Samo sam hteo da čujem obrazloženje gospodina Babića, vaše obrazloženje i opravdanje kako vi nešto možete ili ne možete da uradite. Ne možete vi ništa da uradite.
Mogu da kažem da ste sada to smislili i da se to tako nije desilo. Pre nego što je počeo da govori gospodin Marković, ministar je sišao za konsultacije oko amandmana sa šefom poslaničke grupe SNS i sa ovlašćenim predstavnikom poslaničke grupe. U momentu kada je gospodin Marković počeo izlaganje, ministar je u tom trenutku završio konsultacije, ali mu je trebalo sekund, dva da dođe i da se vrati na mesto. I saslušao je izlaganje gospodina Markovića. Tako da, to što ste sada smislili, mislim da vam nije na čast. Niste to uradili zbog toga. Uradili ste zato što smatrate da treba da nastavite sa ponašanjem koje opozicija celog dana sprovodi, gde mi satima govorimo i satima govorimo van dnevnog reda, van amandmana koji su na dnevnom redu i pokušavamo da obesmislimo ovu raspravu. Ja sam očekivao sada kada je gospodin Živković izašao iz sale da ćete shvatiti da to nije u interesu građana Srbije i da ćete razgovarati o amandmanima… (Marko Đurišić, s mesta: Šta ćeš ti meni da objašnjavaš?!) Kao što sada dobacujete i da ne kažem šta radite. Ne vredi, ne želite normalan dijalog, ne želite ako ste se javili po Poslovniku da dobijete obrazloženje zašto smatram da nisam prekršio Poslovnik. (Marko Đurišić, s mesta: Ti nisi obrazložio nijednom rečju.) Pa, evo, ja sam obrazložio. (Marko Đurišić, s mesta: Pričaš laži. Ceo minut je stajao tamo.) Kao što sam rekao gospodinu Babiću, razumem da ste vi iznervirani što vas je napustio danas poslanik, gospodin Karić, što je napustio vašu poslaničku grupu. Ja razumem da sada vi pokušavate taj bes da prenesete na ostale poslanike i sa svojim nevaspitanjem da obesmislite ovu raspravu, ali to je vama na čast i to gledaju građani Srbije. (Marko Đurišić, s mesta: Kako možeš da lažeš?!) Evo, to je nevaspitanje, kad neko govori, da vi dobacujete. To je osnovno nevaspitanje. Ja sam vas pustio da završite izlaganje. (Marko Đurišić, s mesta: Nemoj ti meni o vaspitanju da govoriš!) Na član 52. amandman je podneo narodni poslanik Momo Čolaković. Na član 53. amandman u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Na član 53. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Aleksandra Tomić i Zoran Babić. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na naslov iznad člana i član 54. amandman u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i Aleksandra Jerkov i zajedno narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i mr Dejan Čapo. Na naziv iznad člana i član 55. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Živković i Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i mr Aleksandra Jerkov. Da li neko želi reč? (Ne) Zahvaljujem. Na član 55. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić. Reč ima dr Blagoje Bradić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Uvaženi ministre, koleginice i kolege, član 55. kaže sledeće: „Javno preduzeće čiji je osnivač Republika Srbija ima komisiju za reviziju, komisija za reviziju ima tri člana koji imenuje nadzorni odbor. Nezavistan član nadzornog odbora je predsednik komisije za reviziju. Članovi komisije za reviziju moraju ispunjavati uslove iz člana 19. tačka 1. i 2. ovog zakona. Najmanje jedan član komisije za reviziju mora biti lice koje je ovlašćeni revizor, u skladu sa zakonom kojim se uređuje revizija“. I reči koje predlažemo da se brišu „ili koje ima odgovarajuće zvanje i radno iskustvo u oblasti finansija i računovodstva“. Mi smo predložili da se briše ovo da reviziju može da radi samo ovlašćeni revizor u skladu sa zakonom kojim se uređuje revizija. Vi ste to odbili sa obrazloženjem da se amandman ne prihvata iz razloga što su predlogom zakona pooštreni i precizirani uslovi za izbor članova komisije za reviziju, te da je, imajući u vidu poslove koje ova komisija obavlja, neophodno da članovi komisije imaju odgovarajuće znanje i radno iskustvo u oblasti finansija i računovodstva. Mi to i predlažemo, gospodine ministre, da samo stručni ljudi i revizori mogu da budu članovi komisije. Vi odbijate naš amandman, a u obrazloženju dajete podršku onome što smo mi vama predložili. Molim vas još jedanput da razmislite i prihvatite naš amandman, jer taj čovek koji treba da vrši stručnu kontrolu, bi trebao da bude licencirani revizor i da ima sva potrebna znanja.
Zahvaljujem, gospodine Bradiću. Na član 56. amandman, u istovetnom tekstum podneli su zajedno Narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović Božović i Aleksandra Jerkov. Zahvaljujem. Na naziv iznad člana i član 57. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Zahvaljujem. Na naziv iznad člana i član 58. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i AleksandraJerkov. Zahvaljujem. Na naziv iznad člana i član 59. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Zahvaljujem. Na član 60. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Zahvaljujem. Na član 60. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Vesna Marjanović i Jovana Jovanović. Zahvaljujem. Na član 61. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Zahvaljujem. Na član 62. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Na član 62. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Tomić i Zoran Babić. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na naziv iznad člana i član 63. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Na član 64. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Na član 64. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dubravka Filipovski, Velimir Stanojević i Zlata Đerić. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 65. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Zahvaljujem. Na član 66. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Na naziv iznad člana i član 67. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Na član 68. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Na naziv iznad člana i član 69. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Zahvaljujem. Na član 70. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Na naziv iznad člana i član 71. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Na naziv iznad člana i član 72. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Na član 73. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Na član 74. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Na član 74. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandra Tomić i Zoran Babić. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na naziv iznad člana i član 75. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Na član 75. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na član 75. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Goran Ćirić, Dejan Nikolić, Dragan Šutanovac i Vesna Martinović. Zahvaljujem Na član 76. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Na naziv iznad člana i član 77. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Na član 77. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dubravka Filipovski, Velimir Stanojević i Zlata Đerić. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na naziv glave III, naziv iznad člana i član 78. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Na član 78. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Dejan Radenković. Na naziv glave IV i član 79. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Na član 79. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Ninoslav Stojadinović, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Miroslav Marinković, Blagoje Bradić i Ivan Karić. Reč ima narodna poslanica Branka Karavidić.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Član 79. se nalazi u prelaznim i završnim odredbama i njime se određuju rokovi za usaglašavanje akata sa ovim zakonom. Mi smo predvideli u stavu 1. koji kaže – osnivači javnih preduzeća i društva kapitala, iz člana 3. stav 2. tačka 1. i 2. ovoga zakona, uskladiće osnivačka akta sa odredbama ovog zakona u roku od šest meseci. Mi smo tu predložili skraćenje roka na tri meseca od dana stupanja na snagu ovog zakona i u stavu 2. – javna preduzeća kao i društva kapitala, iz člana 3. stav 2. tačka 1. i 2. ovoga zakona, dužna su da svoja opšta akta usaglase sa ovim zakonom i osnivačkim aktom u roku od 90 dana. Mi smo takođe ovde skratili rok na 30 dana, jer smatramo da je bitno da ovaj zakon što pre zaživi i da je period od šest i od 90 predug za usaglašavanje akata sa ovim zakonom. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima ministar. Izvolite.
Uz uvažavanje vaših napora da pomognete i da što pre rešimo ili da pomognemo da situacija u javnim preduzećima bude bolja, nije realno očekivati da sva preduzeća urade u tom roku. S obzirom da vodimo i finansijsku i svaku drugu konsolidaciju velikog broja javnih preduzeća, pogotovo ovih velikih, republičkih, ovi su rokovi usaglašeni sa Svetskom banko i MMF i prihvaćeni kao održivi, s obzirom na sve obaveze koje imaju javna preduzeća, tako da se zahvaljujem na predlogu i cilju koji ste želeli da postignete, ali smo ipak ostali pri ovom našem osnovnom stavu. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Na član 80. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Na član 80. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Ninoslav Stojadinović, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Miroslav Marinković, Blagoje Bradić i Ivan Karić. Reč ima narodni poslanik dr Miroslav Marinković. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, gospodine ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, ovo je poslednji amandman na član 80. koji smo podneli i on ima zadatak da u ovim prelaznim i završnim odredbama, skraćenjem, odnosno po našem mišljenju uvođenjem razumnijeg roka koji je potpuno razuman, skratimo te rokove u kojima će biti imenovani nadzorni odbor, jer članovi nadzornog odbora i predstavnici osnivača u Skupštini društva kapitala iz člana 3. stava 2, koji ne ispunjavaju uslove, vi ste predvideli da oni u roku od šest meseci moraju, mi smo predvideli tri meseca. Za predsednika i članove nadzornog odbora razrešavaju se pre isteka perioda na koji su imenovani. Ukoliko nadzorni odbor ne donese akte iz člana 59. stav 1, vi ste predvideli godinu dana, a mi smo tražili šest meseci. Smatramo da je to dovoljan rok da može da se vidi da li je neko jeste u stanju ili nije da radi. Na kraju da u javni konkurs za izbor direktora i ostali, znači u stavu 5. se obroče, jer ovde niste stavili rok, bude šest meseci. Vi ste nama u obrazloženju, evo na kraju moram da vas zamolim da mi date obrazloženje za ovakvo obrazloženje – amandman se ne prihvata iz razloga što ne postoje obrazloženi razlozi. To je standardno vaše obrazloženje. Takođe, predloženo brisanje narušilo bi celovito sve. Uopšte nismo predvideli brisanje, ovo se obrazloženje verovatno odnosi na neki drugi amandman. Mi nismo ništa predvideli da brišemo. Mislim da sam ipak u pravu da smo pokazali jedan ovako prilično olak odnos prema jednom vrlo važnom zakonu koji treba da pruži mogućnost da država bolje funkcioniše, tj. da javna preduzeća koja su vlasništvo svih građana Srbije, efikasnije funkcionišu i da mi stvarno nad njima imamo kontrolu. Kad kažemo mi, mislimo na državu i institucije koje predstavljaju državu. Ovako se to svelo na to da je to isto i malo gore jer imate tamo sedam izvršnih direktora, itd. Zahvaljujem.
Zahvaljujem gospodine Marinkoviću. Ne želite da ministar odgovori. U redu je. Ministar se bio javio. Na član 80. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Izvolite gospodine Petriću.
Srpska narodna partija je mišljenja da se stav 4. i stav 6. člana 80. trebaju izbrisati, jer imajući u vidu da se Predlogom zakona kao novina uvedeni elementi korporativnog upravljanja u javna preduzeća kroz posebna znanja koja direktori tih ustanova moraju da poseduju. Neophodno je da se konkursi za njihov izbor budu raspisani za sva javna preduzeća i ona na čijem čelu su direktori izabrani po trenutnom i važećem zakonu, a kojima je direktorsko mesto zagarantovano do kraja mandata. Jedino će na taj način biti zadovoljen uslov da na čelo javnih preduzeća u Srbiji dođu profesionalci koji zadovoljavaju uslove koje treba da ispuni direktor jedne takve ustanove, odnosno javnog preduzeća. Usvajanjem ovog amandmana konačno se staje na put direktorima izabranim po partijskoj funkciji i ja smatram da bi ovaj amandman trebalo da bude usvojen. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 81. amandman u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Zahvaljujem. Na član 82. amandman u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Zahvaljujem. Na član 83. amandman u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Zahvaljujem. Na član 84. amandman u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Zahvaljujem. Na član 85. amandman u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Zahvaljujem. Na član 86. amandman u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Balša Božović i Aleksandra Jerkov. Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i pojedinostima Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, u pojedinostima i u celini. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O METOROLOGIJI Primili ste amandmane koje su na predlog zakona podneli narodni poslanici. Primili ste izveštaj Odbora za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na naziv glave I, naziv člana i član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na naziv člana i član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na naziv člana i član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na naziv člana i član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na naziv člana i član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na naziv glave II, naziv člana i član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na naziv člana i član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na naziv člana i član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na naziv glave III i član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na član 13. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na naziv člana i član 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na naziv glave IV i član 15. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na naziv glave V i član 16. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na naziv glave VI, naziv člana i član 17. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na naziv glave VII i član 18. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na naziv glave VIII i član 19. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na naziv glave IX i član 20. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na naziv člana i član 21. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na naziv člana i član 22. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na naziv člana i član 23. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na naziv člana i član 24. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na naziv glave X i član 25. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na naziv člana i član 26. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na naziv člana i član 27. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na naziv člana i član 28. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na naziv člana i član 29. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na naziv člana i član 30. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na naziv člana i član 31. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na naziv člana i član 32. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na naziv glave XI i član 33. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na naziv glave XII i član 34. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na naziv člana i član 35. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na naziv člana i član 36. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na naziv člana i član 37. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na naziv glave XIII i član 38. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na naziv glave XIV, naziv člana i član 39. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na naziv člana i član 40. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na naziv glave XV i član 41. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na naziv člana i član 42. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na član 43. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na član 44. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na član 45. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na član 46. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na član 47. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na član 48. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na član 49. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na član 50. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na član 51. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na član 52. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na naziv glave XVI i član 53. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na naziv glave XVII i član 54. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na član 55. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na član 56. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na član 57. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na član 58. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na član 59. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na član 60. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na član 61. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Na član 62. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Zahvaljujem. Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, u pojedinostima i u celini. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O KONTROLI PREDMETA OD DRAGOCENIH METALA Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu, a s obzirom da na Predlog zakona nisu podneti amandmani, Narodna skupština će saglasno članu 160. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine u danu za glasanje odlučivati samo o Predlogu zakona u celini. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O STICANjU PRAVA SVOJINE NA ZEMLjIŠTU, OBJEKTIMA I VODOVIMA PRIVREDNOG DRUŠTVA ZA PROIZVODNjU I PRERADU ČELIKA ŽELEZARA SMEDEREVO D.O.O. SMEDEREVO Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici. Primili ste izveštaje Odbora za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na naziv zakona amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Ninoslav Stojadinović, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Miroslav Marinković, Blagoje Bradić i Ivan Karić. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić, šef poslaničke grupe. Izvolite gospodine Đurišiću.
Hvala predsedavajući. Gospodine ministre, mi smo i u načelnoj raspravi u ono malo vremena koliko smo imali, s obzirom da je bila spojena rasprava o 14 tačka dnevnog reda, rekli i istakli da je ovaj zakon izuzetno štetan i da usvajanje može da ima nesagledive loše posledice i po sudbinu Železare i po pravni sistem RS jer je ovo još jedan leks specijalis, još jedan poseban zakon u kome se derogiraju važeći zakoni i procedure koje ovaj zakon praktično derogira sada i on u svom naslovu kaže da je Predlog zakona o sticanju prava svojine na zemljištu, objektima, vodovima Privrednog društva za proizvodnju i preradu čelika Železara Smederevo D.O.O. Smederevo. Ovaj zakon se pored ovoga u naslovu bavi i nekim drugim stvarima o kojima se ne govori u naslovu i to je još jedan od razloga zašto smatramo da se ovaj naslov treba obrisati, kao i ceo zakon. Nismo dobili odgovor od ministra – šta je radila Vlada i rukovodstvo, kako kaže, da se višedecenijski problemi koji postoje reše? Železara D.O.O. Smederevo je u vlasništvu RS nepune četiri godine. Verujem da je prethodni vlasnik, s obzirom da dolazi iz SAD, vrlo znao da vodi računa o imovini preduzeća jer je znao koliko je to platio i koliko je u to uložio i potpuno mi je nejasno to obrazloženje da je sada potreban jedan ovakav zakon kojim će se derogirati i važeći zakoni vezani za promet nekretnina, građevinu, zaštitu, rukovanje sa otpadom, zaštitom životne sredine, ne znam ni ja čega sve ne. Znači, šta je rađeno da se u ovu situaciju ne dođe? Ako ništa drugo, šta je radio taj tajno plaćeni strani menadžment koji sedi godinu dana u Železari da rasčisti ovo stanje, kada već nije mogao da se bavi primarnim svojim poslom, a to je proizvodnja čelika jer nema ništa od priče da će se duplirati proizvodnja čelika? Jedna peć je upaljena, a druga je odmah sledeći dan ugašena. Znači, nikakvog napretka u proizvodnji nema, sem ako se računa napredak u pravljenju dugova. Šta je urađeno da se rasčisti ova situacija, da se jasno definiše šta je imovina Železare Smederevo? Na kraju se postavlja pitanje, ako je razlog za neuspešnu privatizaciju od pre godinu dana Železare Smederevo to što nije urađeno, a što sada vi ovim zakonom hoćete preko noći da uradite, ko je onda odgovoran za to ministre? Vi ste bili ministar pre godinu dana kada je raspisan poziv za privatizaciju Železare. Vi ste bili odgovorni da potencijalnom kupcu ponudite sređeno preduzeće koje zna šta je njegova imovina, sa čim raspolaže, a vi to očigledno niste bili u stanju da uradite pre godinu dana i sada dolazite i branite ovaj zakon u Skupštini sa obrazloženjem da treba da se sredi i da se zna šta je imovina Železare. Onda vas pitam – zašto to nije urađeno pre godinu i po dana pre nego što je raspisan međunarodni poziv za privatizaciju Železare Smederevo i da li ste vi onda odgovorni za to što ta privatizacija nije uspela, a ne neko drugi, neko iz nekih prethodnih godina, kako ćemo verovatno opet slušati sada priče i bajke? Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar. Izvolite gospodine ministre.
Kako vi postavljate pitanja nama – zašto nije sređeno u međuvremenu, ja bih mogao takođe da postavim prethodnim vladama pitanje – zašto nije uređeno pitanje prava i oblika svojine nad imovinom Železare desetinama i desetinama godina unazad ako znamo da je u jednom dugom periodu ovde u Srbiji, preko 270 dana je trebalo za jednu najobičniju dozvolu za običnu, jednostavnu građevinu, a onda možemo samo da zamislimo kakva je procedura bila da bi se svi ovi postupci realizovali u takvom jednom kompletnom poslu i realizaciji posla vezano za Železaru. Što se tiče privatizacije u prošlom putu, kada smo razgovarali pre godinu dana, rekli ste da sam tada bio ministar, da bio sam ministar, bio je drugačiji model predviđen privatizacije u kome tada ovo nije predstavljalo problem jer imovina je jednaka i tada i danas, ali nisu svi oblici prava i oblici svojine na pravi način definisani. U ovom momentu to moramo da realizujemo kako bi spasili 5.000 radnika koji rade tamo, kako bi omogućili dodatnih 15.000 radnika da radi i kako bismo zaposlili i nove ljude i nove kapacitete i otvorili nove pogone koje planiramo u narednom periodu. Sve to može da bude izvučeno iz konteksta i da bude tako jednostavno rečeno – zašto to niste uradili ni vi ni mi, ali evo došli smo do momenta kada to realizujemo i kada smo predložili zakonsko rešenje koje bi trebalo da bude usvojeno ovde u Republičkoj skupštini, koje će nam omogućiti u veoma kratkom periodu da realizujemo taj posao koji decenijama unazad nije urađen. Što se tiče ugovora koji ste spomenuli, da kompanija „HPK“ nije ušla na vreme u Železaru Smederevo, danas Železara Smederevo ne bi radila i obe visoke peći bi bile ugašene. Dakle, dugovi koji su bili u tom momentu i sve ono što se dešavalo nakon drugog kvartala prošle godine rezultiralo bi da danas Železara Smederevo ne bi proizvodila ni kilogram topljenog gvožđa ni nekog drugog hladno valjanog ili toplog valjanog lima. Tako da imaćemo prilike da kroz amandmane razgovaramo i još jednom da vam pokažem mnogo podataka zašto odgovorno stojim iza ovoga što pričam, a ja ću vas zamoliti samo da svi oni koji budu učestvovali u ovome da ne daju paušalne ocene, da se ne bavimo politikom kod Železare Smederevo jer to je naš zajednički interes, ne ovaj posao da realizujemo nego da sačuvamo Železaru da radi razvoj ekonomije naše zemlje radi građana Smedereva, ali i u ime svih ekonomskih činilaca koji su veoma važni za ekonomski oporavak cele države. Hvala.
Zahvaljujem gospodine ministre. Na član 1. amandman u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Marko Đurišić i grupa poslanika poslaničke grupe Boris Tadić i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici poslaničke grupe DS. Izvolite. Reč ima mr Jovan Marković.
Poštovani ministre, imajući u vidu da je značaj rada Železare daleko prioritetniji od bilo kakve vrste političke rasprave u ovom parlamentu i imajući u vidu opet, to moram da naglasim, da je zaista štetno i loše da se u pet sati ujutru priča o ovako ozbiljnoj temi u atmosferi gde su svi nervozni, gde su svi iscrpljeni, gde prosto teško možemo da ostvarimo pravu komunikaciju, odnosno da pomognemo vama pre svega kao ministru koji je zadužen za ovu oblast da se ovaj zakon poboljša, ja iz tog konteksta moram da izrazim svoje nezadovoljstvo što uopšte pričamo na ovakav način u ovom trenutku sa ovako malo poslanika, sa poslanicima većine koji nemaju neku obavezu da učestvuju u raspravi. Mislim da bismo svi zajedno mogli da damo doprinos i da vam pomognemo da se na neki način ovo pitanje unapredi. Moje suštinske zamerke, kao i mojih kolega ih kluba DS, jesu vezane upravo za proceduru. Vi ste ovde u obrazloženju ovog Predloga zakona rekli da ste od 17. februara prošle godine, kada su zaključeni razgovori sa Esmarkom i kada je Vlada donela zaključak da se ti pregovori obustavljaju, praktično priznali da ta procedura koju ste tada vodili nije bila uspešna iz raznih razloga, kao i da je između ostalog potrebno da se reše imovinski odnosi. I sami kažete da su ovi nedefinisani oblici vlasništva problem za dalje upravljanje ovim sistemom. Mi podržavamo nastojanje da 5000 ljudi ostanu da rade, da se „Železara“ razvija, ali izražavamo svoju sumnju zbog čega je ovaj zakon na ovakav način predložen.
Vreme, gospodine Markoviću. Završite rečenicu, ali sam vas morao upozoriti.
Vezane su teme, pa ću nastaviti kasnije, ovo neka bude uvod.
Zahvaljujem. Reč ima dr Blagoje Bradić. Izvolite, gospodine Bradiću.
Zahvaljujem, predsedavajući. Dakle, poštovane koleginice i kolege, uvaženi ministre, poštovani gospodine Bečiću, građani koji gledate ovo u ove sitne sate, evo, sada je pola šest, još malo pa će ljudi koji rade od sedam da se bude, mi smo uložili amandman na član 1. kojim tražimo da se on briše. On kaže - Ovim zakonom uređuju se uslovi i način pod kojim privredno društvo za proizvodnju i preradu čelika „Železara“ Smederevo d.o.o. Smederevo stiče pravo svojine na objektima definisanim u smislu zakona kojim se uređuje planiranje i izgradnja i zemljištu na kome su ti objekti izgrađeni, kao i na neizgrađenom zemljištu. Ovim zakonom uređuju se uslovi i način pod kojim „Železara“ stiče pravo svojine na vodovima. Ovim zakonom uređuju se i način i uslovi upotrebe troske, to je onaj otpad iz visokih peći nastao u procesu proizvodnje u „Železari“. Ovo je još jedan zakon u nizu leks specijalis. Znači, ovim zakonom, koji će skupštinska većina u danu za glasanje da izglasa, svi drugi zakoni po kojima bi trebali da se reše ovi problemi koji se rešavaju ovim Predlogom zakona se stavljaju van snage i samo se nešto specijalno radi za „Železaru“ Smederevo. Ministar kaže - za očuvanje 5000 radnih mesta, i to je uredu. Samo, ministre, da vas vratim jedno šest meseci unazad, do devet meseci unazad. Niška Vagonka, garancija za ugovoreni posao sa Makedoncima, pet miliona evra. Srbija i „Železnice Srbije“ 20 hiljada vagona koji trebaju da se remontuju po Zakonu o bezbednosti železničkog saobraćaja. Jedina firma koja je mogla uz Kraljevo da remontuje te vagone je otišla u stečaj. Pa, šta je sa tim radnicima? Obećali ste tada, kada smo ugovorili o mašinskoj industriji, da će te učiniti sve da se pokrene nešto u privredi Niša. Ništa nije pokrenuto. Apsolutno ništa. Dali ste odgovor da je 6.580 projekata pokrenuto i potrošeno 9,5 milijardi dinara u tim projektima. Nema zapošljenja. Ne znam gde su ti projekti, znam samo da je 600 miliona dinara na ime poreza za zarade manje u 2016. nego u 2012. godini i to je fakat. Jedino što ste povećali, to je sa milijardu i 800 na dve milijarde i 250 ste povećali poziciju plata Gradske uprave i opština u gradu Nišu. E, to jeste povećali, partijska zapošljavanja. Ali, o onome što ste obećali nema ni reči. Zbog toga mislim da ovaj zakon nije dobar, da to treba da ide sve kroz normalne tokove i da se ispoštuju zakoni koji su usvojeni u ovoj Skupštini iz raznih oblasti koje poništava ovaj leks specijalis.
Zahvaljujem se, gospodine Bradiću. Samo molba, „Železara“ nije u Nišu, pa pokušajte da govorite o Smederevu. (Blagoje Bradić, s mesta: Isto su radnici kao i u „Železari“ Smederevo.) Morate da govorite o amandmanu. Izvolite, gospodine ministre.
Ne mogu na najbolji način da razumem obrazloženje poslanika koji su dali ovaj amandman. I uvek počnu sa istom temom, da mi želimo da pomognemo da „Železara“ nastavi da radi, da mi želimo da 5000 ljudi nastavi svoj posao, da mi želimo da „Železara“ bude uspešna i da nastavi svoje dobro poslovanje, a onda predlože u članu 1. – briše se. Kako mislite da to uradimo, ako ovaj zakon koji smo predložili i koji sam detaljno obrazložio zašto nam je važan u ovom momentu u ovom procesu privatizacije, ako vi predlažete svaki član da se briše? Kako mislite onda da pomognete? Ovo što vi radite i ovo što vi tražite, kada bismo usvojili, kada bi većina u ovoj Skupštini usvojila, to bi značilo da „Železaru“ odmah možemo da zatvorimo, svih 5000 ljudi odmah da otpustimo i da svih onih 15000 ljudi koji su indirektno vezani za „Železaru“ mogu da zatvore svoje kompanije, male firme i da prestanu da rade. Ja to kao ministar privrede ne mogu da dozvolim. Ova Vlada to ne može da dozvoli i borićemo se do poslednjeg momenta, svim dozvoljenim zakonskim sredstvima na tržišnoj utakmici, da omogućimo da ljudi rade u „Železari“, da zarade svoje plate i da „Železara“ učestvuje što je moguće više u BDP-u Srbije. Zaista ne mogu da razumem vaše obrazloženje. Kažite onda šta želite. Kažite da vašim amandmanima „briše se“ ne želite da podržite ovaj zakon. Kažite građanima Srbije da želite da zatvorite „Železaru“ i onda da budemo otvoreni. Ja ću kao ministar da branim svoj stav i stav Vlade Republike Srbije, a vi branite vaš stav, ali nemojte da menjamo teze. Samo to tražim od vas. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Reč ima dr Blagoje Bradić, po amandmanu.
Samo tri sekunde. Gospodine ministre, ovo što vi radite, to je politika vaše Vlade i vaše stranke. To je loša politika. Postoji bolja politika i bolji način rešavanja tog problema. Mnogo bolji, verujte.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite, gospodine Đurišiću.
Ministre, ja ne znam kad vi govorite istinu. Da li govorite sada kada kažete da ako se ne usvoji ovaj zakon „Železara“ će da se zatvori, znači sutra, ili što ste govorili pre dva, tri, četiri, šest meseci, kako je super plan „B“, nova strana uprava, kako će „Železara“ rekordne količine da proizvodi? Kada niste govorili istinu, ministre? Kada ste govorili to kako „Železara“ ima super perspektivu pre nekoliko meseci, ili sada kada dođete sa ovakvim zakonom i kažete – ako se ovo ne usvoji, sutra se zatvara „Železara“? U najmanje jednom slučaju niste govorili istinu, ministre.
Vreme.
A šta mi hoćemo? Hoćemo da se poštuju zakoni Republike Srbije.
Zahvaljujem, gospodine Đurišiću. Vaša poslanička grupa nema više vremena. Na član 2. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Poslaničke grupe Boris Tadić i zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Poslaničke grupe Demokratska stranka. Reč ima narodni poslanik mr Jovan Marković. Izvolite, gospodine Markoviću.
Uvaženi ministre, mislio sam da ste u mom prvom obraćanju po ovoj temi razumeli da imamo zajednički cilj i zato me je iznenadilo kada ste rekli sada da sa našim diskusijama mi u stvari hoćemo da zatvorimo „Železaru“, što je potpuno pogrešno i što ne doprinosi ovoj raspravi. Amandmane koje smo podneli, a koji se tiču brisanja ovih članova, smo podneli pre svega zbog toga što ste vrlo neprofesionalno u subotu veče predložili da se i ovaj zakon i još sedam važnih zakona raspravljaju za manje od 48 sati. Nije bilo moguće napraviti adekvatnu pripremu na ovo što ste vi predložili. Znači, mi smo ukazali u amandmanima da nije dobro da i dalje lutate i tumarate. Ako fizička lica danas u Srbiji kada hoće da uknjiže svoje nepokretnost moraju da donesu dokaz da imaju…
Gospodine Markoviću, molim vas o amandmanu.
Pa, to je amandman.
Pa, ne možete vi da pričate uopšteno o zakonu, o tome da niste imali vremena da se pripremite, morate o amandmanu.
Evo, čitajte šta piše u amandmanu. Znači, ovde smo podneli - Predlog zakona je tako formulisan da predstavlja pravni osnov za sticanje prava svojine, ali nigde nije precizirano koje svojine. U nastavku smo rekli da kada fizičko lice zaključuje neki ugovor o prenosu prava svojine nad nepokretnostima prodaje, ili poklon, dužni su da tačno navedu o kojoj nepokretnosti se radi. Znači, suštinsko pitanje vezano za koncept koji se ovde postavlja, kako je to moguće, da privatna svojina, znači čovek koji hoće kao fizičko lice da uknjiži svoju nepokretnost u katastru ima obaveze da navede koji je broj parcele, o kom objektu se radi, kakva je to nepokretnost itd. Mi dolazimo u situaciju da kao država za ovako vredan projekat i veliki i ozbiljan posao nemamo ta pravila. Suštinski važan amandman.
Da, gospodine Markoviću, ali vi ste tražili brisanje ovog člana, tako da mi nije jasno o čemu govorite. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Gospodine ministre nastavićemo na svakom amandmanu za svaki član čije smo brisanje predložili da obrazlažemo zašto je ovaj zakon loš. Loš je zakon, loš je svaki njegov član. Nije rešenje „Železare“ i drugih privrednih problema tako što će Vlada u minut do dvanaest, ili u ovom slučaju u pola šest ujutru, da dođe sa zakonom leks specijalisom i da derogira zakone koji važe u Republici Srbiji. Na taj način se ne stvara pravna sigurnost koja je, kao što vi, siguran sam znate, preduslov za dolazak ozbiljnih investicija i stranih i domaćih. Neće ni jedan investitora da dođe u zemlju u kojoj se ne znaju pravila. Vi ovim zakonom, ovim članom, pokazujete da u Srbiji ne važe pravila, jer mogu da se promene preko noći, mogu da se promene od slučaja do slučaja. Tako ovaj član 2. između ostalog govori – danom stupanja na snagu ovog zakona javnim preduzećima čiji je osnivač Republika Srbija prestaje upisana prava na katastarskim parcelama na kojima se nalaze isključivo objekti „Železare“. Koja su to javna preduzeća? Koje su to parcele? To sve mora da se nađe u svakom zakonu, odnosno u svakom ugovoru, to mora da se zna. Ne mogu ovako opšte stvari da stoje u zakonu u članovima i vi da očekujete da ovaj zakon unosi pravnu sigurnost u pravni sistem Srbije. Ovo govori o političkom voluntarizmu. O tome da će Vlada da uradi šta god hoće, a od toga beže investitori. I, vi to vrlo dobro znate. Beže u sve druge zemlje oko nas, ne dolaze u Srbiju.
Reč ima ministar. Izvolite gospodine ministre.
Mnogo tema pokrenete u toku jedne rasprave pa prosto ne znam šta bih vam pre odgovorio, da li za poslove sve koje smo dobili u svetu i od svih međunarodnih institucija za popravku poslovnog ambijenta sa porastom našeg rejtinga na „Diung biznis“ listi, ili da se vratim na pitanje poslanika koji kaže – ne zna na šta se odnosi ovaj zakon. U članu 2. prvi stav piše – uspostavlja se pravo svojine u korist „Železare“, na katastarskim parcelama u svojini Republike Srbije na kojima je „Železara upisana kao imalac prava korišćenja i kao korisnik na dan itd, itd. Dakle, vi ste od subote pa do danas imali barem toliko vremena da ste mogli da pročitate zakon koji ima 17 ili 18 članova, i da to što ste malopre rekli da ne treba da kažete, jer se radi isključivo o parcelama koje pripadaju, koje su upisane u svim knjigama u korist „Železare Smederevo“. Dakle, ne radi se ni o jednom preduzeću koje će biti oštećeno na taj način, niti o bilo kom drugom poslovnom entitetu koji će imati neka prava. Ovo je leks specijalis isključivo za imovinu „Železare“ kako bismo mogli da sprovedemo proces do kraja na efikasan način, koji će nam omogućiti brz upis svih drugih prava koja postoje.
Zahvaljujem. Na član 3. amandman u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić i zajedno narodni poslanici Živković i Pavićević i zajedno narodni poslanici poslaničke grupe DS. Reč ima narodni poslanik Jovan Marković.
Uvaženi ministre, onda se postavlja pitanje ako je to tačno što ste vi naveli zbog čega onda bilo potrebno da se ovaj zakon donosi kao leks specijalis. U ovoj trećoj tački vi kažete da se obavezuju jedinice lokalne samouprave da u roku od tri dana od dana stupanja na snagu ovog zakona dostave organu nadležnom za poslove državnog premera i katastra itd, itd. da se izvrši popis parcela. Ako je bilo sve ovo kako treba, ako ste vi ovde kako kažete imali adekvatnu dokumentaciju, zbog čega je onda bilo potrebno donositi ovakav zakon i u predzadnjoj tački ovog zakona kažete kako svi drugi zakoni ne važe. Pa, ako ste poštovali Zakon o planiranju i izgradnji, Zakone o ozakonjenju, o premeru i katastru i tako dalje, zbog čega je onda bio problem da se sprovede ovo sve u delu i da se popiše ta imovina na način na koji je to zakon predvideo. Šta je problem? Vi ovde nijednom niste rekli, precizno, koja je to svojina. Mi upravo govorimo o tome da zbog toga što se luta u konceptu, zbog toga što se luta u tome kako treba da se odnosite prema svojoj svojini, odnosno državnoj svojini i prema investitorima, dolazimo u situaciju da šaljemo lošu poruku. Ako ste već imali iskustvo sa američkim partnerom, pa onda jedan tender loš, pa onda drugi tender loš, onda se postavlja pitanje procedura. Sada sa ovim zakonom koji se usvaja u šest sati ujutru, mi treba da rešimo navodno sva ta pitanja. Mi upravo hoćemo da kažemo da je tu suštinski problem. Ako ste sve već to spremili zbog čega niste u predlogu donošenja ovog zakona naveli koje su to katastarske parcele, koji su to objekti, da se navede tačno zemljište i koja je to precizno svojina na koju se odnosi ovaj zakon. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima dr Miroslav Marinković. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Gospodine ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, mi smo podneli amandman na član 3. i sama definicija ovog člana 3. dovešće u nedoumicu šta se u stvari želi ovim postupkom. Sve oni koji ga budu pročitali, a on glasi – obavezuju se nadležne jedinice lokalne samouprave da u roku od tri dana od dana stupanja na snagu ovog zakona, pazite tri dana od dana stupanja na snagu zakona, dostavi organu nadležnom za poslove državnog premera i katastra akt koji sadrži popis katastarskih parcela na kojima je upisana „Železara“ kojima je planskim dokumentima promenjena namena iz poljoprivrednog i šumskog zemljišta u građevinsko zemljište. Pa, zar je moguće, znači, u kompletnom ovom periodu od četiri godine nije znalo koje su to parcele kojima je promenjena namena. Zar je moguće bilo graditi objekte na tim prostorima da vi nemate dozvole. A prvi i osnovni uslov za svakog građanina Srbije kad hoće vikendicu da napravi, da on mora da ima promenu namene zemljišta ako je ono poljoprivredno ili šumsko zemljište. Mi smo predložili da se ovaj član briše iz razloga što ne vidimo koncepciju, koncept daljeg razvoja, odnosno postupka u aktiviranju rada Železare. Ovde se vidi jedna stihija koja nije primerena jednom ozbiljnom poslu koji i za nas mnogo znači. Verujte, da se i mi radujemo da „Železara“ u Smederevu proradi, ali da proradi ne kao što je do sada radila u dva, tri navrata, pali se jedna peć, pali se druga. Pa kolika je ta proizvodnja? Pa, koliko mi to radimo i koliko se to isplati što se radi? To je vrlo bitno da nam se kaže. Ako će to doprineti zašto niste iskoristili svoju mogućnost da nam date tačan podatak da vas podržimo u tome, nego nas dovodite u situaciju da moramo da tražimo dodatna objašnjenja. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima ministar. Izvolite.
Ceo ovaj zakon, odnosno Predlog zakona koja je pred vama bavi se skraćivanjem postojećih procedura u zakonima koji definišu različite aktivnosti koje bi inače trajale godinu do godinu i po dana u redovnim procedurama. Dakle, mi ovim zakonom skraćujemo procedure. Ovo malo pre što ste rekli za član 3. pa planska dokumenta postoje u gradu Smederevu, mi samo tražimo u roku od tri dana da budu dostavljena upravo govoreći o tim procedurama, jer te procedure mogu da traju nekada i mnogo, mnogo duže. Vi kao građani da se obratite gradu, bilo kojem ovde ili bilo kojoj opštini, nemate garanciju da ćete to dobiti u tri dana. Sa druge strane, nemojte zaboraviti da se radi od oko milion metara kvadratnih prostora objekata „Železare“ Smederevo raspoređena u tri grada. Pa, kuću da trebate da regulišete od 100 kvadrata, trebalo bi vam dosta vremena da završite svu papirologiju, a da ne pričam koliko je vremena trebalo pre donošenja novog Zakona o planiranju. I, mi nemamo sređene knjige i nemamo uređenu kompletnu infrastrukturu potrebnu za to, jer to se radi desetinama godina i mi smo nasledili potpuni haos, 228 dana je bila prosečno dobijanje dozvola do pre šest meseci ili godinu dana, nešto malo manje kada je zakon usvojen ovde u republičkoj Skupštini, koji smo mi doneli i sada su sve opštine u obavezi da izdaju, da otvore za manje od mesec dana, a vi ste imali zakone gde smo to čekali gotovo godinu dana. Pa, što niste uradili sve to? Jeste, tako je. To su dokumenta i stvari koje se mogu videti i lako je sada ovde reći što niste vi to ministre uradili u poslednjih šest meseci, borili smo se sa svim problemima onim kojima ste nam ostavili iz prethodnog perioda. Ništa nije rešavano. Sve je stavljeno pod tepih. A onda kada smo počeli da rešavamo jednu po jednu stvar onda vidite da ispod tog tepiha je toliko đubreta i toliko stvari nakupljenih...
Vreme.
... da morate da prvo napravite prioritete i da rešavate. Prioritet jeste da se ljudi u Železari uposle i da Železara nastavi da radi i radićemo sve kako sam rekao što možemo i što je u našoj moći da to i realizujemo do kraja na pravi način.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Na član 4. amandman u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić i zajedno narodni poslanici Živković i Pavićević i zajedno narodni poslanici poslaničke grupe DS. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite, gospodine Đurišiću.
Hvala, predsedavajući. Pa, gospodine ministre, vi ste rekli, doneli smo zakon sve u roku od mesec dana se sada rešava po novom zakonu. Ponovili smo taj zakon pre nekoliko meseci. Pa, što niste rešili? Ili ima neka falinka u tom zakonu ili opet ne govorite istinu. Nisu stvari tako jednostavne, ja znam i po tom novom zakonu niste mogli da rešite sve za mesec dana i sada mislite da ćete ovim zakonom rešite. Nećete, napravićete probleme. Član 4. između ostalog, recimo, govori o nekom drugostepenom organu. Koji je to drugostepeni organ? Nije definisan ovim zakonom koji je drugostepeni organ, nigde ni u jednom članu. Napravili ste propust. Neko će osporiti, žaliće se, tražiće, gde, kako i nećete uspeti u nameri koju imate da u narednih 10 dana, kako ste nam to rekli u načelnoj raspravi, raspišete novi poziv za privatizaciju i tender, kako će se Vlada već odlučiti. Nećete uspeti, i pored ovih nenormalnih rokova. Tri dana da organ lokalne samouprave dostavi spisak, pa onda u roku od sedam dana, rešenje donosi katastar, pa na to rešenje može da se žali. Ponovo vam kažem, ovaj zakon urušava pravnu sigurnost i stabilnost. Ovaj zakon tera investitore. Možda ćete vi naći jednog investitora po ovom zakonu, kao što ste našli takozvanog investitora „Beograd na vodi“, ali ste rasterali, desetine, možda i stotine drugih, jer ovo nije u skladu sa tekovinama evropskog prava, gde se zna ko šta i kako radi, gde država garantuje pravnu sigurnost.
Reč ima mr Jovan Marković.
Uvaženi ministre, pošto je to praksa u ovom parlamentu, ali i u javnosti da slušamo razne izjave ministara koji kažu kako je ranije postojala procedura, pa je to bilo 278 dana čekanja, pa je to bilo naopako, pa su stvari gurane pod tepih i to je negde vama lakša varijanta, to je olakšanje da kažete kako vi sada rešavate sve stvari, ali morate da znate. Po starom Zakonu o planiranju i izgradnji, rok za rešenje je bio 31 dan, a po novom zakonu to je 28 dana. To što se određeni projekti rešavaju po hitnom postupku koji nemaju neke pravne probleme, to su samo retki primeri i to je statistika. Ogroman broj ljudi danas dobija negativna rešenja, odnosno imaju probleme u svojim zahtevima i stvari stoje. Lažu vas oni koji kažu da sve cveta i da sve ide kako treba. To nije tačno. Vi ste ovde u prvom stavu ovog člana rekli, upis promene, vrste zemljišta iz člana 3. ovog zakona, vrši se na osnovu rešenja koje ima deklarativan karakter. Misli se na promenu namene iz poljoprivrednog i šumskog zemljišta u građevinsko zemljište. Kada vi započnete proceduru sa tim da će taj proces biti deklarativan, onda je to problem. Kada imate situaciju da posle usvajanja Zakona o planiranju i izgradnji, već mesecima, drugi stepen, a u ovom slučaju to je katastar, ne rešava predmete kao što nije rešavalo ministarstvo, gde imate odgovor države da će tek od 1. aprila ove godine, predmeti, koji su pri ministarstvu biti preneti u katastar, vi onda imate veliki problem.
Reč ima ministar Željko Sertić.
Ja nikako ne tvrdim da je sve divno i bajno i da je sve savršeno u našoj državi i rešeno, ali ono što tvrdim jeste da je ova Vlada uradila ogromne pomake, da smo regulisali veliki broj zakona, procedura, sve ono što vi niste uradili u prethodnom periodu, a i u sadašnjoj raspravi, ne vidim nijedan vaš predlog kako nešto da se unapredi i kako da uradimo posao koji treba da uradimo, osim članova – briše se. To je jedina stvar koju ovde vidim kod vas i onda ponovo kažete da mi hoćemo da pomognemo i mi hoćemo da zaposlimo radnike, a ja vam ponovo kažem, sa vašim članovima briše se, možemo odmah sutra da zatvorimo Smederevo i sve ono što je vezano za Smederevo i to nije nikakva pomoć. Dajte predlog kako da unapredimo ovaj tekst, ako mislite da možete da pomognete nešto. Sa ovim predlozima – briše se, svih članova zakona koje smo predvideli za regulisanje pitanje promene statusa, imovine i svih potrebnih akata koje je potrebno doneti u tom periodu, kako bismo rešili problematiku kojom se bavimo, nećemo ništa uraditi sa vašim predlozima amandmana – briše se. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, ima nas koji imamo malo duže pamćenje, pa da se setimo privatizacije „Sartida“ 2003. godine, na koji način je izvršena i u koje vreme, beše li to mart 2003. godine? Beše li to za vreme „Sablje“, beše li to potpuno netransparentno, beše li to za neku cenu, od 21,3 miliona i nešto, sa još šest ili sedam zavisnih preduzeća, ukupno 23 miliona dolara, a pri tome, čini mi se da je dug koji je država preuzela, dosta netransparentno, bio negde oko 500 dolara. Tu su i razne procene, kreće se možda taj dug koji je država preuzela na sebe i možda preko jedne milijarde tadašnjih maraka, a ja govorim da je bilo 500 miliona dolara, što je ekvivalentno bilo negde blizu milijardi maraka, pošto je onda bila jedna marka, a sada je to jedan evro, što bi značilo, kada bi sada Vlada uzela i preuzela u takvim netransparentnim uslovima jednu milijardu evra duga, prodala to, trange – frange, ruka – ruci, i mi znamo da je to bio predmet spornih privatizacija, jedna od najspornijih. Ono što je mene još više pogodilo, to je što su paralelno sa tim, znači, ko ima rudu koks, taj može da kupi Železaru, a mi teško sa njom možemo da izađemo na kraj, a ja verujem da je ona značajna za Smederevo, za okolinu, za radnu snagu, ali ono što me je još više pogodilo i građane Smedereva i zaposlene je uništavanje metalske industrije. Ona je u potpunosti od 2000. godine devastirana, nije bilo više proizvodnje vagona, traktora, prikolica, mehanizacije i kombajna. Mi smo imali Železaru koja kada se vratila državi, potpuno, kada su je Amerikanci vratili, bez ikakve metalske industrije, koja bi mogla da nadoknadi gubitke tako što bi radila, proizvodila opremu za farme, mehanizaciju, vagone itd, koristila deo čelika i na takav način sanirala gubitke zaradom, profitom, porezom na plate, PDV, mogla da nosi i eventualne gubitke Železare. Dakle, oni koji su na najgori mogući način privatizovali „Sartid“, oni koji su eliminisali metalsku industriju, a time i desetine hiljada zaposlenih, danas nam ovde drže prave tirade. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 5. amandman su, u istovetnom tekstu, podneli zajedno narodni poslanici Marko Đurišić, Ninoslav Stojadinović, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Miroslav Marinković, mr dr Blagoje Bradić, Ivan Karić i zajedno narodni poslanici Živković i Pavićević, zajedno narodni poslanici Poslaničke grupe Demokratska stranka. Reč ima dr Miroslav Marinković.
Gospodine predsedavajući, gospodine ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, član 5. smo predvideli da se briše. Ono što je svrha naših predloga i mislim da i to ministar razume, predlog koji smo dobili je dovoljno loš da se ne može popraviti nekim zahvatima koje bi dali, precizirali i poboljšali ono što vi u stvari želite. Možda je bilo pametnije da smo učestvovali svi u toj raspravi, jer ovako smo mi dobili jedan dokument koji je vaše mišljenje, vaše delo, bez konsultacija onih za koje optužujete da su pogrešili. Ja mislim da se i od ljudi koji naprave grešku, a mi smo je privatizovali, nije bila dobra, neće biti ni jedna dobra privatizacija, pogotovu danas kad znate i sami kako posluju železare u svetu. Nema te koja dobro posluje zbog cene rude i svega toga. Mi ne želimo da vas teretimo time. Ono što ja smatram da, odnosno mi smatramo, Poslanička grupa Boris Tadić – SDS – ZZS – ZS, jeste da se ovaj član 5. se briše iz više razloga. On može da bude, ovde se definiše prvostepeni i drugostepeni postupak. Šta je sa restitucijom? Šta je sa zemljištem koje je uzeto od nekoga pa je bilo državno, kako ste i rekli u članu 1, a sada je predmet restitucije. Znači, na neki način to može da stvori ozbiljne probleme koji su ne rešivi u ovom trenutku, uvažavajući postojeće zakonodavstvo. Najbolja namera je da ovakav zakon možda je bolje povući ga, pa detaljnije razmotriti sve ove predloge, uz uvažavanje vaših rešenja, ali u jednoj široj raspravi to bi dalo mnogo bolje rešenje. Ovako se to sprema opet za neku dobru mladu, koja možda dođe, možda ne dođe, a najčešće i najverovatnije neće doći, jer u ovom trenutku ne može biti niko zainteresovan za proizvodnju sa gubicima.
Zahvaljujem. Reč ima mr Jovan Marković. Izvolite.
Uvaženi ministre, naravno da mislim da je dobro da se daju rešenja, ali opet, hoću da vam kažem da nismo imali materijale koji su bili na vreme dostavljeni poslanicima, da bi smo se pripremili za ovu raspravu. Ja rešenje vidim upravo u tome da su postojeći zakoni bili dobra osnova da ne pravite neke nove greške i da svi oni koji su vam savetovali da treba to da se napravi na ne znam kakav način, sa posebnim zakonom su vas možda uveli u neke nove probleme. Ovaj prvi stav člana 5. po meni je jedan od važnijih stavova za sve ovo što govorim kao dokaz onoga što hoću da vam kažem. Ovde se kaže da prvostepeni i drugostepeni postupci koji se odnose na promenu upisa u katastru nepokretnosti na nepokretnostima iz člana 1. ovog zakona, po kojima nije doneta konačna odluka do dana stupanja na snagu ovog zakona, obustavljaju se zaključkom, a stanje upisa u katastru nepokretnosti vraća se na stanje pre podnošenja zahteva. Ja sam potpuno siguran da su ljudi koji su vodili Železaru i u periodu donošenja zakona iz 2005. godine o legalizaciji i o zakonima koji su bili vezani za konverziju zemljišta, pokušavali da uknjiže sve te objekte. I sigurno je bilo mnogo problema, da li je to bilo vezano za restituciju, da li je bilo vezano za razne sudske postupke itd, imali su verovatno problema zbog toga, i ja zbog toga verujem da je dobro da se naprave iskoraci i da se na neki način, pre svega, lokalna uprava i državni katastar, nateraju da te procedure reše. Ali, ovde je problem koji ostaje otvoren. Ovo što sve vreme potenciramo, nigde nije precizirano koja je to svojina. Ja smatram da je bilo dobro da se službe upravo po postojećim zakonima nateraju da rade sve ono što rade i fizička lica.
Vreme. Zahvaljujem. Reč ima ministar. Izvolite.
Ja sam vam pročitao da je u 1. članu decidno napisano da se radi isključivo o imovini koja je upisana u pravo svojine, odnosno pravo korišćenja Železare Smederevo i mislim da oko toga nema potrebe da ponovo ponavljamo priču i da govorimo da li je trebalo ovako ili onako. Ovo je jedini put da uradimo brzo i efikasno sprovođenje svih procedura. A zašto to moramo da uradimo? Evo dokument u mojim rukama je uradila kompanija „Vold stild dajnamiks“, koja je jedna od vodećih svetskih kompanija, koja daje predviđanje, koja daje analizu vezano za kretanje čelika. Tražili smo od njih da nam daju napismeno analizu šta se moglo očekivati prošle godine i evo jedan od elemenata, odnosno jedan od njihovih zaključaka, navodimo brojne događaje, poslednjih meseci 2015. godine, koji čini se nisu jasno predviđeni u prvom kvartalu 2015. godine. Pa se kaže onda – Ogroman pad cene toplo valjanih traka sa franko brodom za izvozom. Ogroman rast izvoza kineskog čelika, sa 94 miliona tona u 2014. godini do preko 112 miliona tona u 2015. godini. Zatim, širenje finansijske kuge na više regiona u svetu. Kolaps privreda zemalja u razvoju, uključujući tri od četiri zemlje Brika, Brazil, Rusija i Indija. Značajno smanjenje stope rasta kineske ekonomije, masivni pad u ceni običnih akcija većine čeličnih kompanija, pad cena nafte, snaga američkog dolara, dakle sve do detalja obrazloženo, što niko na svetu nije predvideo, dakle početkom prošle godine šta će se dešavati u drugom, trećem i četvrtom kvartalu. To su stvari koje su dovele do toga da dve čeličane u Evropi budu zatvorene. Jedna sa preko tri i po hiljade radnika u Velikoj Britaniji, jedna u Španiji. Mi se borimo na svaki mogući način da našu čeličanu zadržimo, jer mi nemamo 500 čeličana ili kompanija sličnih čeličani, pa da možemo jednu da zatvorimo i da kažemo – evo ostale rade i imaju mogućnost da nadomeste ono što jedna kompanija ovog tipa može da izgubi.
Zahvaljujem. Na član 6. amandman u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić, zajedno narodni poslanici Živković i Pavićević i zajedno narodni poslanici poslaničke grupe DS. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Hvala predsedavajući. Poštovani gospodine ministre, recimo ovaj član 6. se bavi pravom prilaza ili pristupa na zemljištu iznad podzemnih vodova i govori se da će, Železara je dužna da vlasnicima ili držaocima susednog ili okolnog zemljišta nadoknadi štetu koja bude pričinjena prilazom ili pristupom, čiju visinu utvrđuje sporazum i da u slučaju da nema sporazuma da se ide na sud. Znači, nikakve veze nema sa sticanjem imovine na zemljištu prava svojine, na zemljištu objektima i vodovima privrednog društva. Znači, čak i da prihvatimo ceo ovaj zakon, ovaj član je suvišan j trebalo bi ga obrisati, ali mi je drago ministre da ste sada pročitali taj ekspertski izveštaj i analizu šta se sve dešavalo u drugoj polovini 2015. godine, zbog kojih je teška situacija danas u Železari Smederevo i mi to znamo i razumemo i kažemo vam, pošto vi stalno govorite šta vam mi nudimo, mi vam govorimo stalno vratite se na postojeće zakone. To je bolje nego ovaj leks specijalis, jer ovo tera, možda ćete rešiti ovaj problem, ali ćete otvoriti mnoge druge probleme. Ali, gospodine ministre, uzmite da vam napiše ta ista firma ili neka druga, analizu stanja u privredi u drugoj polovini 2008. godine ili 2009. godine ili 2010. godine, pa da vidimo šta se tada dešavalo sa svetskom privredom, kako je Srbija reagovala na to i da li je u svetu bila bajka i idila, a samo je zla Vlada Republike Srbije uništavala srpsku privredu i gasila radna mesta, kao što ovde tvrde poslanici vaše stranke iz dana u dan. Bila je kriza kakva je bila, 100 puta gore od ovoga što pričate i mi kada diskutujemo o postignućima, nemamo to razumevanje koje vi tražite od nas.
Zahvaljujem. Reč ima mr Jovan Marković. Izvolite.
Uvaženi ministre, upravo u ovom članu 6. se nalazi negde i rešenje onoga što predlažemo, a evo recimo vaše pozivanje u zadnjem stavu ovog člana da se nadležni sud izjasni o eventualnim sporovima za nas je problematično jer sudovi sigurno će duže donositi odluke i rešenja u ovim postupcima, nego što je recimo odluka Vlade o proglašenju javnog interesa na nekom području, pa onda otkup zemljišta. To što ste rekli vezano za ekspertske analize je takođe za mene važno i ja sam očekivao da posle izlaganja gospodina Rističevića vi reagujete i da zaista ponovite ono što ste rekli i sada, ali i u načelnoj raspravi kada ste naveli primer Italije koja je uložila prošle godine preko 500 miliona, čini mi se, novca iz budžeta Republike Italije za subvencije „Železare“. Ne možemo sada suditi za ono što je urađeno pre 15 godina u trenutku kada su ljudi donosili odluke po potpuno nekom drugom osnovu, da li je to bilo 20 miliona evra subvencija ili kupovina ili prodaja itd, i suditi i posle 15 godina se pozivati na nešto što je tada urađeno kao da je bilo pogrešno, a sada sami kažete da prošle godine niste mogli predvideti kakvo će biti poslovanje, odnosno kakav će biti ambijent za poslovanje. Prema tome, ja i dalje mislim da je rešenje ovih problema bilo upravo u tome da sve nadležne institucije od lokalnog do državnog nivoa usmerite u tom pravcu da se po postojećim zakonima rešavaju ova pitanja i daleko biste manje imali procedura i problema i daleko biste bolju poruku poslali eventualnim investitorima što se tiče poziva da učestvuju u kupovini „Železare“.
Zahvaljujem, gospodine Markoviću. Na član 7. amandman u istovetnom tekstu podneli su, zajedno narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić, zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici poslaničke grupe DS. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite.
Zahvaljujem. Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Dejan Nikolić, Gordana Čomić, Goran Ćirić, Aleksandra Jerkov, Balša Božović, Vesna Marjanović, Jovan Marković, Vesna Martinović, Aida Ćorović, Jovana Jovanović i Dragan Šutanovac. Da li neko želi reč? (Da)
Hvala, predsedavajući. Gospodine ministre, član 7. govori ovako – pravo svojine u skladu sa ovim zakonom stiče se na objektima koji su izgrađeni bez građevinske dozvole, objektima koji su izgrađeni na osnovu izdate građevinske dozvole od koje je odstupljeno tokom izgradnje, objekte za koje je izdata građevinska dozvola ali nije izdata upotrebna dozvola, na vodovima izgrađenim bez građevinske dozvole, kao i na vodovima izgrađenih na osnovu građevinske dozvole od koje je odstupljeno u toku izgradnje. Znači, ovo govori o jednom haosu i sada vi to hoćete da rešite bez sprovođenja zakona koji važi. Mi smo slušali, recimo, kod Zakona o legalizaciji da će sve ovo da se reši za 30 dana. Tako nam je govorila vaša koleginica iz Vlade. Dođete, date papir i nema nikakvih problema. Da li ste radili bez dozvole, da li ste odstupili od dozvole, da li niste dobili upotrebnu dozvolu, sve će da reši taj zakon. Šta je sada problem? Zašto ovaj zakon? Vi govorite o tome u članu 2. u stavu 2. ovog člana da će sada neka komisija da uradi nalaz i zaključak na osnovu kojih se potvrđuje podobnost objekta, odnosno voda za upotrebu. Pa, kakva to komisija sada treba ceo proces projektovanja, izgradnje da zameni? Ko će da svojim potpisom garantuje da objekat izgrađen bez građevinske dozvole sutra neće da se sruši? Kako je to moguće? Kako ćete da ubedite nekog investitora da kupi onda ovo, „Železaru“ sa takvim objektima, pa sutra da bude odgovoran ako se desi nešto radnicima koji tamo rade? Ne valja, ovaj način nije dobar način. Moraju da se poštuju zakoni koji važe u Republici Srbiji.
Vreme. Zahvaljujem. Izvolite, gospodine Markoviću.
Uvaženi ministre, jedan od mojih ključnih zamerki kada se radi o Zakonu o ozakonjenju jeste upravo angažovanje komisija koje su predviđene po tom zakonu, gde sam potpuno siguran da ne postoji jasna i transparentna procedura, odnosno odgovornost tih ljudi i ja mislim da je tu suštinski problem u preuzimanju odgovornosti ljudi koji imaju licencu za ono što se od njih očekuje, a to je da se u rekordnom vremenu od godinu dana popišu svi objekti, da se izdaju dozvole, da se potvrdi svojim potpisima da se ti objekti urađeni u skladu sa propisima, zakonima, da imaju statiku itd, i da mogu da se koriste za određenu namenu. Ovde se takođe govori o delovima fabrike koja je sigurno rađena po određenoj proceduri. Ako godinama nisu izdate u upotrebne dozvole, a ovde se o tome radi, onda imate strašno veliki problem koji su to ljudi, sa kakvim licencama koji će staviti svoje potpise na ove procedure. Mislim da je opet po postojećem Zakonu o ozakonjenju bilo moguće da se ovi problemi rešavaju, a ne da se sada uvodi, to kasnije kažete u članu 8. ovog zakona u prvom stavu, komisije koje će biti angažovane od strane „Železare“ i koje će navodno davati svoje saglasnosti na legalizaciju, odnosno ozakonjenje ovih objekata o kojima se radi. Hvala.
Zahvaljujem. Ministar ima reč. Izvolite.
Vaši predlozi su zaista komotniji i mnogo širi i bilo bi nama mnogo lakše kada bismo imali vreme i mogućnost da iskoristimo sve postojeće zakonske norme. I jeste novi Zakon o planiranju i izgradnji znatno smanjio, odnosno pojednostavio procedure i skratio vreme izdavanja dozvola, ali Zakonom o planiranju i izgradnji nije niko predvideo da ćemo morati milion metara kvadratnih da regulišemo u nekom kratkom periodu tako specifičnog objekta kao što je jedan proizvodni pogon razmešten na tri lokacije, u tri grada, sa tako kompleksnom tehnološkom celinom i sa svim onim elementima koji spadaju u pogone „Železare Smederevo“. Dakle, neophodno je bilo definisati jedno zakonsko rešenje kojim ćemo to da uradimo, kojim ćemo maksimalno skratiti procedure. Ponovo napominjem, ovaj leks specijalis takozvani je samo i isključivo za pogone „Železare“ Smederevo, kako bismo realizovali ono što je potrebno. Nijedna procedura nije preskočena. Ništa nije urađeno van zakona i onih normi koje postoje i u građevini i u inspekcijskim organima, ali su skraćene procedure kako bismo dobili vreme i efikasno završili posao koji moramo da uradimo kako bismo „Železaru“ privatizovali na vreme i obezbedili i kontinuitet proizvodnje, ali i obezbedili nastavak rada preko pet hiljada ljudi koji danas tamo primaju platu.
Hvala. Na član 8. amandman u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Marko Đurišić i grupa poslanika Boris Tadić, zajedno narodni poslanici Živković i Pavićević, zajedno narodni poslanici poslaničke grupe DS. Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić.
Zahvaljujem. Gospodine ministre, član 8. slično članu 7. nalaz o podobnosti objekta, odnosno vodova za upotrebu sačinjava komisija koju za svaku vrstu objekta, odnosno za sve vodove obrazuje „Železara“, sastavljena od lica sa licencom odgovarajuće struke kada utvrdi da izgrađeni objekti, odnosno vodovi ispunjavaju uslove propisane ovim zakonom itd. Suština naših zamerki je leks specijalis. Ovo ja za mog vakata, što kažu Nišlije, slušam drugi put. Isto smo ovo slušali za „Beograd na vodi“, samo sada i nikad više, životna prilika Srbije, jedinstvena prilika, uposlićemo silne ljude. Ja ne vidim te ljude da rade. Ovde treba da radi „Železara“, ali na ovaj način, leks specijalisom. Koji je sledeći leks specijalis, za šta? Čemu onda ovi ostali zakoni koje mi donosimo? Kažete – nemamo vremena. Pa, što niste na vreme počeli da radite ovo? Vi ste u vlasti četiri godine. Ako znate da milion kvadratnih metara nije rešeno, zašto to nije rešeno do sada? Šta ste radili četiri godine? Kažete – nisu se dobijale građevinske dozvole. Nije tačno. U Nišu 2008.-2009. godine građevinsku dozvolu dobijete za pet dana. Znate li šta je problem legalizacije? Imovinski odnosi, i opet neće biti rešeni, 80% nelegalnih objekata je posledica nerešenih imovinskih odnosa. E, to kad bude rešila neka Vlada, rešiće legalizaciju u tri dana. Vi ovde imate i šargarepu i štapić, ali izgleda ne umete njima da baratate. Doći će druga Vlada, pa ćete videti kako ova država može da se vodi i bez leks specijalisa. Zbog čega je neko privilegovan, zbog toga što Vlada nije videla kako da reši problem i nije rešila na vreme? Izvinite, molim vas.
Vreme. Ja vas molim, očekujem od vas da zbog drugih poslanika govorite o temi. Govorite o amandmanu koji ste podneli. (Blagoje Bradić, s mesta: Govorio sam o amandmanu.) Pa, niste govorili o amandmanu. (Blagoje Bradić, s mesta: Objašnjavamo zašto da se briše.) Ne možete na način gde ćete stalno da pominjete Niš. Govorimo o Smederevu i smederevskoj „Železari“. Ne vredi sa vama da se ubeđujem, ali nijednu reč niste rekli za amandman. Izvolite, gospodine Markoviću.
Imajući u vidu značaj objekta, imajući u vidu da je ovo Vladin projekat, Vladin zakon, smatram da je loše rešenje i da „Železara“ obrazuje svoju komisiju. Mislim da je bilo nužno da to uradi ili lokalna uprava ili Vlada, imajući u vidu značaj i obim tog posla, imajući u vidu odgovornost koja se sa tim preuzima. To je jedna stvar. Druga stvar, u Zakonu o ozakonjenju imate procedure koje se tiču i ljudi koji imaju pravo za takve poslove da imaju licencu i firmi itd. i formira se određena lista tih ljudi. Mislim da je u ovom slučaju bilo potrebno da se zadrži taj princip. Mislim da je u ovom slučaju bilo potrebno da se zadrži taj princip i ovde je 5. stav, po meni, problematičan, gde se kaže da svi članovi komisije moraju da potpišu nalaz, uključujući i predsednika komisije koji to potpisuje. Znači, moja je samo dilema, a šta ako se, pošto će biti veliki broj članova u toj komisiji, neko ne bude slagao sa tim nalazima i možda razmislite da li na neki način kroz odbor ili na neki drugi način ovaj termin „svi članovi potpisuju ove nalaze“ može da se preformuliše na neki drugi način. Mislim da može da dođe do deblokade ako neko od članova komisije ne potpiše ili možda ne želi da potpiše nešto što su našli kao nalaz.
Zahvaljujem. Na član 9. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić, zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici poslaničke grupe Demokratska stranka. Reč ima narodni poslanik dr Miroslav Marinković. Izvolite, gospodine Marinkoviću.
Poštovani predsedavajući, uvaženi gospodine ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, ovaj član 9. je dokaz da ovakav jedan zakon, zakonski predlog nije trebao da bude u ovakvoj formi. Razlog za to, pa vi ste ovde u članu 9. naveli – sadržina nalaza iz člana 7. ovog zakona zavisi od vrste objekata za inženjerske objekte, nalaz naročito sadrži, pa pod jedan, elaborat neću da čitam zato što, to su vam zakonska rešenja koja vi već imate u Zakonu o ozakonjenju i u drugim zakonima koji su već doneti. Vaše obrazloženje je da će to ubrzati. To neće ubrzati ništa, zato što ono što će vas najviše usporiti, usporava i građane, a to je katastar, svojina i u ovom slučaju ko plaća ovo? Država. Vrlo je bitno da se kaže jedna važna stvar. Znači, stalno se ovde provlači kako vi ste zaboga da Železara radi, tj. da 5.000 radnika radi, ne da Železara radi, nego 5.000 radnika da radi, a mi smo protiv toga i mi smo da tih 5.000 radnika radi, ali svakako smo svesni i vi i mi da tih 5.000 radnika ne mogu da privređuju u Železari, odnosno instituciji koja pozitivno posluje. Praviće gubitke i država će dotirati. Možda je jednostavnije bilo da se faza po faza rešavaju ovi problemi i da vi, znači, određen broj radnika, ne možda 5.000, nego određen broj radnika radi, a drugi deo radnika, bolje da prima neku dotaciju, nego da se stvara fikcija o tome da oni rade. Železara naša ne može da profitabilno radi, ja to znam, znate to i vi. Zato je mnogo bolje i iskrenije da se ozbiljnije krene u faznu aktivaciju ove firme, odnosno Železare i da na taj način se izbegnu ovi posebni zakoni koji samo još više bude sumnju.
Reč ima ministar. Izvolite.
Ne radi se samo o broju od 5.000 radnika i 15.000 u pratećim delatnostima. Važno je da Železara radi. Nama Železara u punom kapacitetu nosi gotovo puna dva procenta našeg BDP. Puno nam to znači za makroekonomsku stabilnost i za sve one fiskalne implikacije koje treba da imamo kako bismo održali zemlju u dobroj ekonomskoj kondiciji. Važno nam je da Železara radi. Važno nam je da obezbedimo veliku, ogromnu investiciju, ne samo u ovom momentu da bismo spasili Železaru i dve peći koje će da rade, nego sve one fabrike i onaj lanac proizvodnje koji treba da nastane nakon toga. Borimo se na različite načine i na različitim stranama da to obezbedimo. Zar mislite da bih u šest i 25, danas 24, sedeo ovde sa vama i rešavao ovaj problem da smo mogli na bilo koji drugačiji način da ga rešimo? Nije moglo u Zakonu o ozakonjenju da se ovakav objekat od milion metara kvadratnih reši u kratkom periodu kakav je nama potreban. Zato smo došli kod vas da razgovaramo o mogućnostima da usvojite ovakav jedan zakon koji nam omogućava da rešimo problem koji imamo, kako bismo onda realizovali sve dalje ekonomske aktivnosti koje sam rekao na početku ovog izlaganja.
Zahvaljujem. Na član 10. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić, zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici poslaničke grupe Demokratska stranka. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Hvala, predsedavajući. Gospodine ministre, recimo, član 10. se bavi taksom, plaćanjem takse u skladu sa zakonom, na osnovu zakona kojim se uređuje ozakonjenje objekata. Onda se pripisuju neke norme iz toga zakona, govori se da će se deliti 70-30, govori se o tome za šta lokalne samouprave treba da koriste taj deo novca koji dođe u njihov budžet. Onda je trebalo primeniti taj Zakon o ozakonjenju. Vi tvrdite nije moglo milion kvadrata za tri meseca ili koliko ima, koliko je taj zakon usvojen. Sada hoćete da to uradite za deset dana po ovom zakonu. Pa to nije moguće, to nije moguće. Desiće se neki propust. Vi ste pokušali i ovde u prethodnom članu da se ogradite, pa kažete da je sasvim deo izveštaja izjava vlasnika objekta da prihvata eventualni rizik korišćenja objekta, s obzirom na minimalno tehničku dokumentaciju koja je propisana ovim zakonom. Šta ćemo ozakoniti? Nešto što će sutra možda nekome pasti na glavu, da ubije nekoga. Neodgovorno je ovako ozbiljnu stvar raditi preko noći. Vi sada dolazite i nama pomirljivim tonom kažete – hajde da razgovaramo. Ministre, vi ste predlog zakona usvojili na Vladi u subotu ujutru, došao je u subotu popodne u parlament, u ponedeljak smo ujutru krenuli načelnu raspravu. Ne možemo na taj način da vodimo pomirljiv i ozbiljan dijalog. Vi ste ušli u rov i zapucali na nas ovim zakonom. Niste došli da razgovaramo, da se dogovaramo, nego ste ispalili rafal po nama. Dozvolite nam da se branimo i da govorimo zašto mislimo drugačije od vas.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik mr Jovan Marković.
Poštovani ministre, dva ili tri puta sam rekao da potpuno razumem motive koji su bili važni za vas i vaše saradnike da biste izabrali ovaj koncept i sam sam bio više puta u prilici da, iz silne želje da nešto završimo i da nešto napravimo, pokušam da pravim prečice i verujte da mi je najveću pomoć davao upravo onaj koji je sa strane negde govorio ono što mi u tom trenutku nije odgovaralo ili mi je jako smetalo, ali se pokazalo kao dobro da o tome razmislimo. Mi u ovom slučaju ne možemo da vam nešto posebno pomognemo u tome da promenite ove odluke, pošto je ovo sve već definisano i došlo je kao ponuda „uzmi ili ostavi“, ali u ovom prvom stavu člana 10, gde se govori opet o objektima, odnosno vodovima koji su izgrađeni bez građevinske dozvole i objekti, odnosno vodovi koji su urađeni na osnovu izdatih građevinskih dozvola, itd, gde se kasnije propisuju takse. Ako to povežemo sa onim članom koji govori o tome da će Železara praviti svoje komisije, vaša nastojanje da to ubrzate maksimalno, iako je godinama neko radio na tim poslovima, može dovesti do toga da se prave rizici da li je to zaista moguće ozakoniti, legalizovati, da li je moguće da se na takav način u proceduri dobije zaista ispravan dokument koji će potvrditi da ovo odgovara svim zakonima i svim ostalim potrebama. Prema tome, naša bojazan je upravo vezano za to da prevelika žurba koja će vas kasnije odvesti u neke sudske postupke može biti daleko teža procedura, nego da smo išli ovim putem koji se predviđa za sva druga lica. Opet kažem, meni zaista smeta što službe koje su godinu dana znale, od propale privatizacije, od septembra prošle godine, nisu pripremile dokumenta koji će biti u javnoj raspravi, koji će vama pomoći da iz više uglova sagledate ovaj problem i koji će danas bar doći pred nas sa dokumentacijom koja je validna i koja će potvrditi da je vaša namera zaista ispravna. Hvala.
Reč ima ministar Željko Sertić. Izvolite.
Razumem ja vašu bojazan i vreme da niste imali dovoljno vremena, ni prostora da u prethodnih par dana sagledate sve aspekte ovog zakona, ali u svakom slučaju, mi kao Vlada odgovaramo za njega. Predložili smo Skupštini. Ukoliko se većina u danu za glasanje bude odlučila da podrži ovaj zakon i da nam mandat da realizujemo stvari o kojima kažete da neće biti realizovane, a ja vam kažem da moraju biti realizovane, jer to nam je jedini način da spasimo Železaru, onda nam nemojte barem pomagati time što kažete – ovo neće moći da se uradi i da predlažete članove zakone u kojima se kaže – briše se. Kažite – mi ne možemo da učestvujemo u ovome, ne želimo da budemo deo toga, ne želimo da delimo odgovornost sa većinom u ovom parlamentu i to je vaše pravo potpuno. Ali nemojte predlagati amandmane briše se i na takav način derogirati sve ono što pokušavamo da uradimo. Niko od nas nije bio u doba kada se Železara gradila, a ovi problemi su decenijski problemi, nisu ni godinu, dve, ni deset, ni 15 poslednjih, decenijski problemi u Železari Smederevo postoje. Moramo da stavio tačku na to jer nas na to pritiska i međunarodna zajednica i naši interesi su u tome, jer moramo Železaru i ceo kompleks metalski da postavimo na prave noge i da radimo, ako želimo da imamo. Možda jednog dana neka vlada odluči da zatvori sve to. Ova Vlada to neće uraditi.
Zahvaljujem. Na član 11. amandmane u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Marko Đurišić, Ninoslav Stojadinović, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Miroslav Marinković, Blagoje Bradić, Ivan Karić, zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Nataša Vučković, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Vesna Marjanović, Goran Ćirić, Jovana Jovanović, Balša Božović, Aleksandra Jerkov, Vesna Martinović, Jovan Marković, Aida Ćorović i Dragan Šutanovac. Reč ima dr Blagoje Bradić.
Evo gospodine ministre član 11. koji uz najbolju volju nisam uspeo ni u vaš leks specijalis da stavim. Pročitaću gledaocima da bi znali o čemu se radi. Kaže – sve vrste troske, to je ona šljaka, to su one desetine stotine miliona tona, ona brda i planine oko Smedereva kao proizvod u procesu proizvodnje gvožđa iz čelika Železare mogu se koristiti kao građevinski materijal koji ispunjava zahteve srpskih standarda za namenu koji će se koristiti. Tu ima jedno petnaestak tih standarda od priprema, luženjem agregata za beton, za malter, za auto puteve, tj. za asfaltiranje. Dalje kažete – držalac troske nastale kao sastavni deo proizvodnog procesa proizvodnje gvožđa i čelika pri čemu primarni cilj nije bio proizvodnja iste, može sa njom postupati kao sa građevinskim materijalom, ako poseduje ugovor zaključen između držaoca i budućeg korisnika troske i izveštaj o ispitivanju tela akreditovanog za ocenjivanje usaglašenosti koji ispunjava uslove utvrđene standardima itd. kojim se potvrđuje da ispitana troska odgovara svim zahtevima standarda za namenu koji će se koristiti. To je verovatno nešto po ovome profitabilno. Ovo će se prodavati. Jel nije mogla Vlada to da prodaje, nego mora taj koji kupi Železaru. On kupuje Železaru, kupuje proizvodnju gvožđa, čelika, limova. Zašto vi niste mogli da materijalizujete ovo? Jel to ide kao olakšavajuća okolnost u Železari? Zašto do sada to nije korišćeno kao građevinski materijal, jer interesantna je zadnja rečenica. Na sve vrste troski stava 1. ovog člana neće se primenjivati zakon kojim se uređuje upravljanje otpadom. Hajde mi objasnite ovaj član 11.
Reč ima ministar Sertić.
Šljaka ili troska koja zaista u milionima tona stoji oko Smedereva i pravi probleme, svuda u svetu se koristi kao građevinski materijal ili deo tog materijala se prerađuje kroz nekakve pogone i tehnologije, uglavnom se koristi u putarskoj industriji. Jedino kod nas je bilo zakonom do sada definisano da je to otpad, a onda kao otpad imate posebne procedure kako morate da ga odlažete, na koji način morate da ga čuvate. Samo smo troškove imali po tom pitanju. Dakle, derogacijom tog zakona koji definiše otpad i stavljanjem šljake, odnosno troske u zakon, odnosno u oblik upotrebnog modela tog materijala kao nus proizvoda samog tehnološkog procesa koji se dešava u železari omogućićemo upravo i da prodamo i da na mnogo jednostavniji način na samom tržištu, a tržište za tako nešto postoji, da se rešimo onih viškova i onog zagađenja koje trenutno imamo oko Železare. Ne znam gde ste videli u tom delu da ćemo mi nekome drugome da ostavimo, to ćemo mi da radimo. To ćemo mi da radimo, imamo za to kratak period da to sve pripremimo i da sve što je moguće od tog materijala komercijaluzujemo kako bismo time deo troškova koji imamo oko ovog zakona regulisali. (Jovan Marković, s mesta: Kao posebna firma ili?) Ne, to će raditi Železara Smederevo sada u narednom periodu.
Zahvaljujem. Na član 12. u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Marko Đurišić, Ninoslav Stojadinović, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Miroslav Marinković, Blagoje Bradić, Ivan Karić, zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Nataša Vučković, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Vesna Marjanović, Goran Ćirić, Jovana Jovanović, Balša Božović, Aleksandra Jerkov, Vesna Martinović, Jovan Marković, Aida Ćorović i Dragan Šutanovac. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Poštovani gospodine predsedavajući, gospodine ministre, ovaj član 12. ima jednu rečenicu – nadzor nad primenom ovog zakona vrši ministarstvo nadležno za poslove privrede. Ja kroz sve ove procedure nisam video šta to nadzire, odnosno u kom trenutku može izvršno ministarstvo da se umeša i nešto da uradi. Ne znam da li ste ovim članom hteli da definišete vaše ministarstvo u ovom slučaju kao drugostepeni organ. Nije mi jasno. Ali, evo ova prethodna vaša diskusija koja govori o tome šta će da se radi sa troskom i da se neće primenjivati zakon kojim se uređuje upravljanje otpadom, po meni budi potrebu da se Ministarstvo ekologije ili možda Ministarstvo zdravlja uključi u sve ovo, jer nije samo ekonomski problem šta se radi recimo sa tom troskom, nego i ekološki, odnosno i zdravstveni problem. Znači ozbiljan je problem. Na tom primeru se vidi. Kažete rešićemo tako što neće da primenjuju zakon. Koja pravila ćemo da primenjujemo? Ako ne važi zakon šta važi? Po kom osnovu će se onda raditi i manipulisati sa tom troskom konkretno? Znači, problem su ovakvi zakoni koji derogiraju važeće zakone u Republici Srbiji, bez obzira koji je cilj. Ako ne znamo i kažemo – u ovom slučaju ne važi zakon, onda će svaki građanin misliti da za njega ne važi neki zakon koji mu se ne sviđa, koji mu ne odgovara. To je loša poruka građanima Srbije. Ova Vlada za sve probleme ekonomske nudi leks specijalis.
Reč ima narodni poslanik Jovan Marković.
Uvaženi ministre meni je takođe sporan ovaj predlog da se nadzor nad primenom ovog zakona vrši preko Ministarstva privrede zato što su čini mi se sve nadležnosti i procedure vezano za izdavanje građevinskih dozvola za Zakon o ozakonjenju, za rad lokalnih uprava vezano za urbanizam, za državni premer i katastar i na lokalnom i na republičkom nivou, za prvi stepen žalbi u katastru, za drugi stepen žalbi u katastru, takođe su vezani za Ministarstvo saobraćaja i infrastrukture i mislim da je bilo logično da nadzor nad ovim poslovima bude poveren i ministarstvu koje je zaduženo po nekoj liniji upravljanja za ove sisteme. Imao sam dilemu kod troski, kod raspolaganja ovim resursom, ali imajući u vidu da većina od ovih pozicija ulazi u delove građevinskog materijala i da oni imaju institute i mehanizme kako da u narednom periodu ove materijale ugrađuju u objekte koji su predviđeni za gradnju sa ovim materijalima, takođe se negde uklapa i piše da nadzor nad ovim poslom radi to ministarstvo. Čak mi je bilo i logičnije da se kroz ovaj leks specijalis zakona obrazuje posebno telo koje će raditi na ovim poslovima imajući u vidu da je potrebno vreme, odnosno da je vreme ključni faktor zbog čega ste išli sa ovim konceptom, možda je onda bilo potrebno da se van ministarstva obrazuje posebno telo koje će ubrzati sve ove procedure i koje će se starati o tome da svi nadležni organi i da svi pojedinci u lancu upravljanja donose što kvalitetnije i što brže odluke. Prema tome mislim da su kapaciteti u drugim ministarstvima daleko stručni, upodobljeniji za kontrolu primene ovog zakona nego što je Ministarstvo privrede. Hvala.
Reč ima ministar Sertić.
Vaše razmišljanje je potpuno ispravno, ali mi moramo da imamo jednu fokusnu tačku. Ta fokusna tačka jeste Ministarstvo privrede, jer inače vrši nadzor nad Železare Smederevo i po svim zakonskim propisima je tako. To ne dereorgija sve druge zakone i postupke koja druga ministarstva sprovode, pa evo pročitaću vam samo deo člana 7. koga smo već prošli, ali priča je vezana za zaštitu životne sredine. Kaže – dozvole koje se dobijaju za zahtev, takozvani IPPC, u skladu sa zakonom koji se uređuje integrisano sprečavanje kontrole zagađivanja životne sredine. Dakle, samo jedan od tih elemenata, dobijanje dozvola određenih, koje sam malo pre nabrojao, aktivira se realizacijom zakona koji definiše ovu oblast zaštite životne sredine. Dakle, mi nismo u ovom postupku ni na koji način niti jedno ministarstvo isključili. Naprotiv sva ministarstva koja mogu da pomognu aktivno rade i radili su i u pripremi ovog zakona i radiće aktivno u narednim danima, kako bi smo ovaj zakon sproveli u delo na najbolji i najbrži način. Hvala vam.
Zahvaljujem. Na član 13. amandman su, u istovetnom tekstu, podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Ninoslav Stojadinović, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Miroslav Marinković, dr Blagoje Bradić, Ivan Karić, zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Nataša Vučković, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Vesna Marjanović, Goran Ćirić, Jovana Jovanović, Balša Božović, Aleksandra Jerkov, Vesna Martinović, Jovan Marković, Aida Ćorović i Dragan Šutanovac. Reč ima narodni poslanik dr Miroslav Marinković.
Uvaženi predsedavajući, potpredsedniče skupštine, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, pa ja moram dve stvari da konstatujem. Prvo, mi je drago što sam narodni poslanik koji je podneo amandman da se član 13. briše. Zašto? Zato što ste vi u tom članu 13. napisali da odredbe drugih zakona kojima se na drugačiji način uređuju pitanja koja su predmet uređenja ovog zakona neće se primenjivati. I stav 2. saglasno stavu 1. ovog člana za objekte i vodove za koje je u skladu sa ovim zakonom sačinjen nalaz i zaključak o podobnosti za upotrebu, ne sprovodi se postupak ozakonjenja, niti postupak pribavljanja građevinske, odnosno potrebne dozvole predviđene zakonom kojim se uređuje ozakonjenje objekata, odnosno planiranje i izgradnju. Znači, kada vi, kao ministarstvo i Vlada, dajete predlog zakona koji neka je i leks specijalis, predlažete da se deragiraju postojeći zakoni, meni nije jasno uopšte na koji način bi smo mi kao narodni poslanici koji donose te zakone mogli da glasamo za ovakv član zakona i šta to predstavlja. Mislim da je vrlo bitno za građane Srbije da znaju da će verovatno možda u nekom trenutku postojati mogućnost i za onih milion i po ljudi koji nisu svoje građevinske objekte ozakonili, da je moguće da će moći korišćenjem ovakvog jednog rešenja leks specijalis u određenim uslovima, pa bilo to pored reke ili u nekim zaštićenim zonama moći na osnovu jednog zakona leks specijlais, znači ovakvog načina, razmišljanja da dobiju. Ja to ne pričam proizvoljno, zato što, nije bila potrebna ova sila uopšte, pogotovo ne u šest sati ujutru, samo još više daje za pravo ljudima da sumnjaju da se dešava nešto što nije dobro i bez obzira na vaša uveravanja to neće promeniti mišljenje.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Jovan Marković. Izvolite.
Pa, takođe, kao što je kolega rekao, mislim da je ovo obrazloženje člana 13. u stavu 1. gde se kaže da odredbe drugih zakona kojima se na drugačiji način uređuje pitanje koja su predmet uređivanja ovog zakona, neće se primenjivati. Znači, mislim da i formulacija sama po sebi sporna, pogotovo za ovaj termin - na drugačiji način uređuju, prosto mislim da ovih 13 tački nije dovoljno da bi se rešio problem, a sa druge strane da pošaljemo poruku da svi drugi zakoni koji uređuju ovu oblast ne važe. Vi ste u prethodnom obraćanju rekli da će te iskoristiti kapacitete svih institucija i da primena ovog zakona ne derogira rad ostalih ministarstava i ovih institucija, prema tome ovaj član nekako implicitno to negira. U drugom stavu se kaže – saglasno stavu 1. ovog člana za objekte i vodove, koji su u skladu sa ovim zakonom sačinjeni, nalazi zaključak o podobnosti za upotrebu, ne sprovodi se postupak ozakonjenja itd. Mislim da je jasan motiv i namera ovoga što ste vi hteli da postignete da ovaj zakon bude zaista leks specijalis, ali da je negde negiranje svih ostalih procedura i zakona dovelo u pitanje da li je ovaj zakon dovoljno dobar, kvalitetan i obuhvatan da rešite problem na način na koji ste to zamislili. Hvala.
Reč ima ministar Željko Sertić.
Član 13. je srce samog zakona i leks specijalis upravo to i znači da derogira određene članove nekih drugih zakona kako bi se postigao efekat. Zakon o planiranju i izgradnji ima 223 člana kojim definiše različite procedure. Mi sa ovih 14 članova samo delimično neke stvari derogiramo u tom zakonu i još nekoliko zakona koje su važne. Ništa slagao nisam. Sve procedure, svi standardi, sva pravila važe u svim onim elementima, osim u ovih 14 tačaka ovog zakona koje smo morali da derogiramo na drugim mestima kako bismo ubrzali proceduru i dobili rezultat u kratkom periodu. Nadam se da sam bio dovoljno jasan. Hvala.
Na član 14. amandman u istovetnom tekstu podneli su zajedno narodni poslanici Marko Đurišić, Ninoslav Stojadinović, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Miroslav Marinković, Blagoje Bradić, Ivan Karić, zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević i zajedno narodni poslanici Nataša Vučković, Gordana Čomić, Dejan Nikolić, Vesna Marjanović, Goran Ćirić, Jovana Jovanović, Balša Božović, Aleksandra Jerkov, Vesna Martinović, Jovan Marković, Aida Ćorović i Dragan Šutanovac. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Hvala poštovani predsedavajući. Poštovani gospodine ministre, naravno u skladu sa celim zakonom i neverovatnom žurbom ovaj član predviđa da zakon stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku“. Znači, derogira se ustavna norma od osam dana za stupanje zakona na snagu i razumemo što se u ovom zakon i u jednom zakonu je trebao da se nađe jedan ovakav predlog, to je ovakav zakon. Ovaj zakon generalno uvodi neke potpuno neverovatne rokove, ali kao što smatramo da je loš zakon, smatramo da je loš i ovaj član. Evo kakvu će posledicu da ima ovaj član – ovaj zakon će verovatno biti usvojen danas. Sada je sedam ujutro, do kraja dana u panici da slučajno ne uđemo u poslednji četvrtak u mesecu i nemamo ovde priliku da Vladi postavljamo pitanja skupštinska većina će usvojiti ovaj zakon i on će danas, možda sutra izaći u „Službenom glasniku“ i u petak stupiti na snagu. I tamo ima onaj rok, najkraći rok od tri dana za lokalne samouprave da dostave spisak katastarskih parcela. Da li će oni ljudi to stići, da li oni znaju u Kučevu, Šapcu, znaju, dobro, njima ste možda javili, nama ništa niste javili. Šta će da ih snađe za vikend, šta da rade da ne prekrše zakon i da u ponedeljak najkasnije imaju spisak parcela. Ponavljamo naš stav zašto smo protiv ovog zakona je upravo ono što se ne slažemo sa vama što ste govorili malopre da je potrebno derogirati važeće zakone. Ako ti zakoni nisu dobri, hajde da ih menjamo, nemojmo da rešavamo probleme leks specijalise. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Jovan Marković. Izvolite.
Gospodine ministre, zaista mislim da je bilo daleko boljih vreme i daleko boljih načina da se poslanici i javnost upozna sa vašom idejom i namerom da se ovaj zakon na ovakav način usvoji. Mi i dalje izražavamo iz kluba poslanika DS sumnju da je ova procedura, da se nije preciziralo šta je to svojina koja se ovde navodi, da su propuštene možda prilike da u jednoj sveobuhvatnijoj inicijativi svih institucija rešite ovaj problem i da se na neki način pomogne da se ostvari ova namera, da je ta prilika propuštena. Na kraju krajeva, ja vam želim puno uspeha da naterate sve one koji možda godinama nisu radili a bila im je to obaveza da rade po ovom poslu da se uspešno ovo završi, ali izražavamo svoju sumnju da ne postoji ideja, ne postoji jasan koncept i da sva ova hitnost i noć u kojoj raspravljamo da nije dala dovoljno dobar doprinos kako bi i vama bilo lakše da ovaj zakon sprovedete. Hvala.
Reč ima ministar Željko Sertić. Izvolite.
Poštovani poslanici opozicije, vi ste u svih 14 članova ovog kratkog zakona leks specijalisa namenjenog „Železari“ izražavali svoju bojaznost, strahove od nekih zloupotreba, manipulacija, verovatno na bazi svega onoga što se dešavalo u prošlosti i svega onoga što su vaše kolege učinile u prethodnim godinama i ostavile razorenu privredu i zaista katastrofalno stanje u ekonomiji naše zemlje. Mi se ne plašimo toga. Potpuno slobodno i odgovorno vam tvrdim da sve ovo što radimo radimo u najboljem interesu naših građana. Sve je javno. Svaki dokument ćete moći da proverite i da vidite na koji način je donet i šta će biti urađeno u narednom procesu. Sve ono što smo uradili u procesu privatizacije i sve ono što smo uradili u drugim aspektima u ekonomskoj sferi u prošloj godini, uradili smo u izuzetno teškim okolnostima, ali smo postigli vredne rezultate koji su više cenjeni u inostranstvu, nažalost, nego kod nas ovde. Bilo bi bolje da imamo više saglasja i da zajednički radimo na opštoj dobrobiti svih nas. Zahvaljujem vam se u svakom slučaju na primedbama koje ste imali, izražavajući u krajnjoj liniji vašu bojaznost za rezultate ovog zakona, ali mi smo odgovorni i to ćemo nastaviti da sprovodimo za sve vreme trajanja ove Vlade, a siguran sam i buduće Vlade posle izbora. Hvala vam. (Jovan Marković, s mesta: Replika.)
Nemate pravo na repliku. Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Dejan Nikolić, Gordana Čomić, Goran Ćirić, Aleksandra Jerkov, Balša Božović, Vesna Marjanović, Jovan Marković, Vesna Martinović, Aida Ćorović, Jovana Jovanović, Dragan Šutanovac, Marko Đurišić, Ninoslav Stojadinović, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Miroslav Marinković, mr dr Blagoje Bradić, Ivan Karić. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Dejan Nikolić, Gordana Čomić, Goran Ćirić, Aleksandra Jerkov, Balša Božović, Vesna Marjanović, Jovan Marković, Vesna Martinović, Aida Ćorović, Jovana Jovanović i Dragan Šutanovac. Reč ima narodni poslanik Jovan Marković. Izvolite.
Uvaženi ministre, kao i za ostale zakone o kojima raspravljamo u ovoj noći, tako i za ovaj zakon, a možda i više u odnosu na sve druge zakone, moram da izrazim svoje nezadovoljstvo što u šest sati ili pola sedam ujutru razgovaramo o ovim zakonima, što se na ovakav način po hitnom postupku ovi zakoni predlažu u parlamentu, što smo imali samo nekoliko sati da o njima razgovaramo i što smo prosto imali veliki problem da i tehničke službe sve one amandmane koje smo hteli da ovde predložimo, da nisu prosto stigli da ovo urade. Mislim da je ta atmosfera koju ste vi nametnuli prihvatajući da se ovako radi…
Kolega, da vam kažem nešto, ministar nije uopšte kriv što mi sada radimo. Nije apsolutno kriv. Evo, ja ću da vam kažem, krivi su narodni poslanici i potpredsednici Skupštine, Igor Bečić i Veroljub Arsić. Mi smo krivi. Mi određujemo kako će Skupština da radi dok predsedavamo. Nemojte ministra za to da krivite. Nastavite.
Vidite, ja da sam na mestu ministra, ja bih tražio od poslanika i od javnosti da mi pomognu kako da se reši problem privatnog i javnog partnerstva, kao jedno od velikih razvojnih šansi, ne samo ovog društva, nego i lokalnih uprava i manjih zajednica. Sama činjenica koju je ministar naveo u obrazlaganju ovog zakona da je samo 34 ugovora od 2011. godine potpisano na raznim nivoima u ovoj državi po ovom modelu, govori upravo u prilog tome da je nedovoljno iskorišćena šansa i prilika koju smo kao društvo imali. I svi predlozi koji su ovde izneti u zakonu, a ovde se polazi od ovog prvog člana, za mene nisu dovoljno veliki zaokret u tom pravcu da će u narednom periodu biti rešeno pitanje, prvo, pravne sigurnosti za odlaganje, drugo, ulaganja lokalnih uprava koje mislim da su velika šansa za ta partnerstva između javnog i privatnog sektora, da nije dovoljno dobro rešena ta veza između budžeta lokalnih uprava, države itd.
Vreme, kolega Markoviću.
Mislim da ta transparentnost na koju ste obratili pažnju jeste važna, ali da je u samom Predlogu ovog zakona propuštena šansa i prilika da se ozbiljnije poradi na ovom pitanju i da se… [[Isključen mikrofon.]]
Zahvaljujem, kolega Markoviću. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Dejan Nikolić, Gordana Čomić, Goran Ćirić, Aleksandra Jerkov, Balša Božović, Vesna Marjanović, Jovan Marković, Vesna Martinović, Aida Ćorović, Jovana Jovanović i Dragan Šutanovac. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Jovan Marković. Izvolite.
U članu 2. mi smo predložili da se u tački 6. gde se kaže – može osnivati, zamenjuje rečima – osniva. Znači, jedna od kozmetičkih promena koje se ovde predlažu u zakonu vezane su za ovaj član 2. koji je nedovoljno dobro tretiran. Ja mislim da je formulacija koju smo mi predložili daleko bolja nego što ste vi predložili. Prihvatamo da imate neke druge planove i žao mi je što niste ovaj amandman usvojili.
Zahvaljujem. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Dejan Nikolić, Gordana Čomić, Goran Ćirić, Aleksandra Jerkov, Balša Božović, Vesna Marjanović, Jovan Marković, Vesna Martinović, Aida Ćorović, Jovana Jovanović i Dragan Šutanovac. Da li neko želi reč? (Da) Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Ninoslav Stojadinović, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Miroslav Marinković, mr dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Da li neko želi reč? (Da) Prvo ste prijavio narodni poslanik Marko Đurišić.
Hvala, poštovani predsedavajući. Gospodine ministre, ovo je jedna od ključnih, pretpostavljam, izmena zbog kojih je predlagač uopšte predložio ovaj zakon, a to je da se dozvoli sada mogućnost, kaže tačka 7. u ovom članu 7. zakona koji se menja – mogućnost javnog partnera da privatnom partneru dozvoli da obavlja komercijalnu delatnost, kako je do sada stajalo, a sada se dodaje – ili izgradi druge objekte u okviru realizacije projekta javnog privatnog partnerstva. Znači, ovo je neverovatna izmena, koju je ministar u načelnoj raspravi obrazložio da će to da pomogne razvoju projekata javnog privatnog partnerstva, da će sada time biti zainteresovani ulagači privatni da ulaze u neke projekte koji možda, kažem, nisu komercijalni. Ali, šta ovo znači, gospodo? Znači, vi ćete možda nekome dati pravo da uđe u posao javnog privatnog partnerstva za izgradnju puta, vodovoda ili ne znam, nekog zemljišta, a onda će se na tom zemljištu na osnovu ovog člana otvoriti mogućnost da taj privatni partner sagradi hotel, tržni centar, stambeni objekat. Nema granica. Znači, on može bilo šta da uradi, bilo kakav objekat da izgradi, koji nema veze sa predmetom koncesije, nego samo da izgradi objekat. Pa, vidim da klimate glavom, ali zakon tako ne govori. Vi u obrazloženju za neprihvatanje ovog amandmana govorite da će biti propisano predmet projekta, ali to ne stoji u zakonu. U zakonu stoji da može da izgradi objekat i to je jedina izmena koju ovaj predlog zakona predlaže. Mi tražimo da se to obriše.
Zahvaljujem. (Jovan Marković, s mesta: Mogu li da se vratim na 3?) Ne možete. Znate šta, kolega, meni treba otprilike pola minuta da pročitam sva imena, imali ste vremena da se prijavite. Reč ima ministar Željko Sertić. Izvolite.
Da, jeste jedan od izuzetnog važnih članova u izmenama Zakona o javno-privatnom partnerstvu, ali dozvolićete mi kako ste vi kritikovali da ja odbranim naš stav, zato što svaki objekat koji se bude davao pravo građenja u okviru javno-privatnog partnerstva mora da bude u funkciji osnovne delatnosti, odnosno onog projekta zašta se predlaže, što odobrava komisija sa jedne strane. Sa druge strane u članovima 27. i 29. ima tačno pobrojano po procedurama šta projekat javno-privatnog partnerstva mora da sadrži od dokumenata, od papirologije, administrativnih procedura i svega onoga što treba da nam dokaže upravo da neće biti zloupotreba u okviru javno-privatnog partnerstva, jer je ovih 34 projekta koja smo do sada imali veoma mali broj projekata i još manji broj je napravio efekte koje smo očekivali. Zato mora da se zakon menja, zato moramo da napravimo i jednostavnije procedure sa jedne strane, ali veću odgovornost i javnog partnera, ali i veću odgovornost i privatnog partnera. Hvala vam.
Zahvaljujem. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Dejan Nikolić, Gordana Čomić, Goran Ćirić, Aleksandra Jerkov, Balša Božović, Vesna Marjanović, Jovan Marković, Vesna Martinović, Aida Ćorović, Jovana Jovanović i Dragan Šutanovac. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Dejan Nikolić, Gordana Čomić, Goran Ćirić, Aleksandra Jerkov, Balša Božović, Vesna Marjanović, Jovan Marković, Vesna Martinović, Aida Ćorović, Jovana Jovanović i Dragan Šutanovac. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Dejan Nikolić, Gordana Čomić, Goran Ćirić, Aleksandra Jerkov, Balša Božović, Vesna Marjanović, Jovan Marković, Vesna Martinović, Aida Ćorović, Jovana Jovanović i Dragan Šutanovac. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Dejan Nikolić, Gordana Čomić, Goran Ćirić, Aleksandra Jerkov, Balša Božović, Vesna Marjanović, Jovan Marković, Vesna Martinović, Aida Ćorović, Jovana Jovanović i Dragan Šutanovac. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Dejan Nikolić, Gordana Čomić, Goran Ćirić, Aleksandra Jerkov, Balša Božović, Vesna Marjanović, Jovan Marković, Vesna Martinović, Aida Ćorović, Jovana Jovanović i Dragan Šutanovac. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Dejan Nikolić, Gordana Čomić, Goran Ćirić, Aleksandra Jerkov, Balša Božović, Vesna Marjanović, Jovan Marković, Vesna Martinović, Aida Ćorović, Jovana Jovanović i Dragan Šutanovac. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 10. amandmane u istovetnom tekstu podneli su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Ninoslav Stojadinović, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Miroslav Marinković, Blagoje Bradić, Ivan Karić i zajedno narodni poslanici Nataša Vučković, Dejan Nikolić, Gordana Čomić, Goran Ćirić, Aleksandra Jerkov, Balša Božović, Vesna Marjanović, Jovan Marković, Vesna Martinović, Aida Ćorović, Jovana Jovanović i Dragan Šutanovac. Da li neko želi reč? (Ne) Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite.
Hvala, poštovani predsedavajući. Gospodine ministre, dosta ste o ovome članu zakona govorilo u načelnoj raspravi i to je član zakona koji vi sada predlažete da se obriše objavljivanje u jednom međunarodnom listu poziva, javnog poziva. Ali, vi ovde ste obrazlagali kao da je objavljivanje javnog poziva obaveza i da će se uštedeti pare, zato što se objavljivalo „Fajnešal tajmsu“, koji je, naravno, skup i da za određene projekte, pozive za javna privatna partnerstva koja su male vrednosti je to prevelik trošak. Ali, izvinite, član 22. zakona koji se sada menja u ovom stavu 3. kaže – javni poziv se po potrebi, tako stoji, objavljuje u jednom međunarodnom listu. Znači, ne mora, ne mora, ovim sada brišemo mogućnost da se možda negde gde ima potrebe objavljuje u jednom međunarodnom listu za neki veliki projekat, da privučemo neke ozbiljne investitore. Ne razumemo zašto je ovaj član bio potreban i smatrali smo da treba obriše, jer je sam član sam po sebi ostavlja mogućnost, jer kaže – javni poziv se po potrebi objavljuje u jednom i u ovom elektronskom „Službenom glasniku“, ali po potrebi, nije obavezan, a ovako ako obrišete neće biti mogućnost da se u nekom međunarodnom listu neki ozbiljan poziv za neki ozbiljno projekat javnog privatnog partnerstva objavi. Zato smatramo da je bolje rešenje koje sada postoji u zakonu i naš amandman da se obriše član 10. smatramo da je apsolutno prihvatljiv.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Jovan Marković. Izvolite. Odustajete, u redu. Reč ima minisar Sertić.
Na ovaj način štedimo sredstva lokalnih samouprava jer smo upravo od lokalnih samouprava imali predloge da tako jednu odredbu unesemo. Naša obaveza je da „Službenom glasniku“ Republike Srbije objavimo tendere, a ovaj predlog da ide u „Tender elektronik dejli“, to je praktično internet stranica Službenog glasnika EU. Na takav način obezbeđujemo potpunu transparentnost postupka, ali daleko manje troškove nego što je do sada u zakonu bilo predviđeno da čak na neki način je bilo i preporučeno da se „Fajnešal tajmsu“ objavljuju javni tenderi, što je za naše lokalne samouprave zaista bio veliki problem.
Zahvaljujem. Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Dejan Nikolić, Gordana Čomić, Goran Ćirić, Aleksandra Jerkov, Balša Božović, Vesna Marjanović, Jovan Marković, Vesna Martinović, Aida Ćorović, Jovana Jovanović i Dragan Šutanovac.
Poštovani ministre, član 11. govori o procedurama izdavanja saglasnosti i rada institucija ako se sklapa ugovor o javnom partnerstvu i privatnom partnerstvu na lokalnom nivou, na nivou pokrajine i kaže se da predavanja svog mišljenja, znači, obavezno komisije za javno i privatno partnerstvo obavezno je prethodno pribavljanje mišljenja ministarstva nadležnog za poslove finansija. Imajući u vidu da ste vi posebno važnih ciljeva naveli transparentnost u sprovođenju ovih procedura, ja smatram, odnosno moje kolege iz poslaničkog kluba DS da je ovde potrebno izmeniti redosled davanja saglasnosti i da je pre davanja saglasnosti Ministarstva finansija potrebno upravo da ta komisija predloži određene korake i rešenja, a da Ministarstvo finansija daje saglasnost na te procedure. Ta hijerarhija mi je logičnija s obzirom da ako hoćemo da povećamo broj lokalnih uprava koje će ući u ove proces, broj institucija koje će potpisivati ugovore o privatnom i javnom partnerstvu daleko je bolje i lakše da komisija da prvo predloge, a da onda Ministarstvo finansija daje saglasnost na te procedure nego da to bude obrnuto i da oni koji su radili na tim poslovima dobijaju mišljenje Ministarstva finansija koji je u stvari trebalo da ima tu neku korektivnu ili savetodavnu ulogu i funkciju u ovim poslovima. Hvala vam.
Reč ima ministar Željko Sertić. Izvolite.
Komisija ima daleko veći broj obaveza i poslova koje mora da reguliše, dakle, sve procedure mora da iskontroliše, mora faktore rizika da ukalkuliše, mora sve one čak i elemente vezane za zaštitu životne sredine. Dakle, imate kompletno spisak svih obaveza koje mora komisija da rešava, Ministarstvo finansija, dakle, samo za ove projekte koji su predviđeni sa obimom javnog privatnog partnerstva preko 50 miliona evra, daje mišljenje na finansijski plan. Dakle, samo daje svoje mišljenje i to je jedno usklađivanje sa zahtevima i međunarodne zajednice kako bismo održali u budućnosti naše makroekonomske pokazatelje na visokom nivou jer su izuzetno važni kod privlačenja stranih investitora javno privatna partnerstva. Mi do sada nismo imali velika iskustava u tome. Lokalne samouprave nisu bile obučene na najbolji način za realizaciju takvih poslova i tek sada razvijamo različite modele i elemente koji treba da nam pomognu da uđemo sa mnogo više investicija kroz javno privatno partnerstvo, a ne kroz dizanje kredita ili davanje garancija. To jeste osnovni smisao javno privatnog partnerstva, dakle, pored svih tih makro ekonomskih i fiskalnih pokazatelja. Znamo i to smo pričali i vi ste se sa tim složili da privatni sektor je mnogo efikasniji i daleko bolje radi nego državna uprava i to jeste jedan zajednički rad između javnog i privatnog partnerstva. Tako da u tom smislu nemamo ovde koliziju i ovako kako je napisano treba da ide upravo zbog različitih obaveza koje ima Komisija za javno privatno partnerstvo, a ono što Ministarstvo finansija radi to je samo finansijska kontrola projekata preko 50 miliona evra.
Zahvaljujem. Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Dejan Nikolić, Gordana Čomić, Goran Ćirić, Aleksandra Jerkov, Balša Božović, Vesna Marjanović, Jovan Marković, Vesna Martinović, Aida Ćorović, Jovana Jovanović i Dragan Šutanovac. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Jovan Marković. Izvolite.
Uvaženi ministre, slična je situacija i u ovom članu 12. i ja zaista mislim da je velika šansa države i društva i naših institucija, da se na ovom nivou, kroz ovaj koncept, udružuju i sa se reše mnogi problemi i mislim da je ispravan taj pristup da se i rešenje nekih finansijskih problema koji postoje, prezaduženost lokalnih uprava i tako dalje, reši kroz ovaj koncept. Ja sam potpuno siguran, vi ste govorili dosta o tome da imate problema na lokalnom nivou i da, kako ste rekli u načelnoj raspravi, morate da postoji znanje na lokalnom nivou, republičkom nivou,to je proces koji u ovom slučaju mora da se na neki način intenzivira, i to je potpuno jasno. Ja mislim da je važna uloga Ministarstva finansija, odnosno države, da se određeni procesi sprovode, ali takođe sam potpuno siguran ako to bude obrnut proces, odnosno da lokalne uprave, regionalne institucije itd, mogu da se udružuju i da predlažu određene modele na koje će davati Ministarstvo finansija saglasnost, da ćemo neke procedure ubrzati. Ja mislim da je loše da se takođe prepusti da lokalne uprave u tim privatnim i javnim partnerstvima prepuštaju monopol, to smo danas govorili o Zakonu o preduzećima, i da će građani sigurno biti izloženi velikim troškovima i rizicima ako se dozvoli da pitanje komunalnog otpada u narednom periodu bude rešavano tamo na tržišnim uslovima i da se onaj partner koji uđe u taj posao na neki način obezbedi kroz velike cene skladištenja i deponovanja smeća da takve stvari koristi i da tu Ministarstvo finansija mora ograničiti neke limite. Mi u Užicu, kroz primer deponije Duboko, gde smo radili projekat zajedno sa Čačkom i sa ostalim opštinama, imamo cenu koja je sa kreditnim zaduženjem i otplatama rata kredita 28 evra za odlaganje …
Vreme kolega Markoviću.
A imate slučaj i gde je ušao privatni partner, gde je ta cena i preko 40 evra i to mislim da treba da budu te situacije kada Ministarstvo seče stvari i zabranjuje takve … [[isključen mikrofon]]
Zahvaljujem. Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Ninoslav Stojadinović, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Miroslav Marinković, Blagoje Bradić i Ivan Karić. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Hvala poštovani predsedavajući. Gospodine ministre, ovaj član uvodi obavezu da se za projekte čija je procenjena vrednost veća od 50 miliona evra, da komisija za javna privatna partnerstva, pre davanja svog mišljenja, obavezno prethodno pribavi mišljenje ministarstva nadležnog za poslove finansija. Mi smo smatrali da je primerenije da taj iznos se promeni na 25 miliona evra. Vi niste prihvatili naš amandman, uz jedno obrazloženje koje je jedna jako dugačka rečenica, koju ja možda, zato što je sad ovo vreme jutarnje koje jeste, iz nekoliko puta čitanja nisam uspeo baš da shvatim poentu te rečenice. Da li vi smatrate da je iznos koji mi predlažemo premali i da ćemo imati brojne velike iznose za javna privatna partnerstva u budućnosti, pa nema potrebe da Ministarstvo finansija daje svoje mišljenje na projekte koji vrede manje od 50 miliona evra. Ja nisam baš takav optimista, ne očekujem toliko mnogo velikih projekata u budućnosti, mislim, s obzirom na teško stanje budžeta Republike Srbije, da je potrebno da se Ministarstvo finansija izjasni i za svaki projekat čija je procenjena vrednost 25 miliona evra i više, a ne 50 kako vi predlažete. Mislimo da bi to bilo bolje i za sigurnost budžeta i da ne dođemo u neku situaciju kako vi volite da govorite odnosno, predstavnici vaše stranke, da je zemlju neko zadužio, napravio ne znam kakve dugove. Da nam se to ne bi dešavalo, da imamo punu kontrolu, mislimo da je bolje da se ovaj iznos smanji na 25 miliona evra, to mišljenje ministarstvo može pretpostavljam, relativno brzo da uradi.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Željko Sertić. Izvolite.
Mislim da je ovde samo nerazumevanje oko načina obračuna troškova projekta. Dakle, troškovi projekta i određenih koncesija, javnog privatnog partnerstva ili kako god ga zvali, ne podrazumeva samo inicijalne troškove koje je potrebno u prvoj godini ili u godinama implementacije iako su one godinu, dve ili tri do postizanja punih efekata određenih tehnoloških procesa, nego se računa kompletan period izdavanja koncesija koja može da bude od pet do 50 godina. Danas imate male lokalne projekte koje imaju vrednost u tom periodu 25 ili 30 godina, dakle između 80 i 100 miliona evra, dakle svi troškovi koji se prave na tom nivou i zbog je i Ministarstvo finansija smatralo primerenim da to bude granica od 50 miliona evra, što je u takvim projektima vrlo niska cena, i za tako nešto smo dobili mišljenje i saglasnost, dakle iz Svetske banke i MMF, da upravo to bude granica, na kojoj će Ministarstvo finansija davati svoje mišljenje. Hvala.
Na član 13. amandman su zajedno podneli Nataša Vučković, Dejan Nikolić, Gordana Čomić, Goran Ćirić, Aleksandra Jerkov, Balša Božović, Vesna Marjanović, Jovan Marković, Vesna Martinović, Aida Ćorović, Jovana Jovanović i Dragan Šutanovac. Reč ima narodni poslanik Jovan Marković.
Poštovani ministre, suštinski, još jedan predlog da se umesto formulacije i mišljenje Ministarstva, nadležno za poslove finansija, razmisle da to bude saglasnost Ministarstva i zašto su ovi motivi i zašto mislim da je to dobro. U nekom iskustvu koje smo imali, recimo na izgradnji i u privatnom i javnom partnerstvu gasovoda, Užice, kroz grad, nekoliko lokalnih vlasti, je radilo na tom poslu još od 1999. godine, 2000. godine i učešće je bilo Republike, i privatnih partnera, i firmi kao što je Valjaonica aluminijuma i bakra, Srbijagas, ali je uspostavljeno to privatno javno partnerstvo između grada Užica i firme „Jedinstvo“. Znači, posao je rađen više godina, ali došli smo u razne probleme tokom realizacije tog posla i bilo je dosta iskušenja i naišla je kriza, naišli su problemi i dolazimo u situaciju da je lokalna uprava vrlo lako, a mnoge lokalne uprave jesu pravile probleme, grešile, zaustavile projekte i moglo je doći do situacije da taj posao bude zaustavljen. Mislim da je tu presudna uloga države da se upravo kroz davanje saglasnosti i na neki način garantuje i onom ko ulazi kao partner u taj posao, i gradu, da će u određenom trenutku taj posao biti sigurno završavan. Ako imate samo davanje mišljenja za finansijsku konstrukciju kako se ovde navodi, onda dolazite u situaciju da u određenom trenutku bez podrške države, koja je kroz vid i formu saglasnosti, preuzela određene obaveze i vrlo veliki rizik da takvi slični poslovi budu nezavršeni. Mi imamo u ovoj situaciji da već tri ili četiri godine grad ne ostvaruje dividendu, posle završenog posla oko izgradnje tehničkih stvari vezano za mrežu, upravo zbog toga što ne postoji završena procedura oko primopredaje tog posla.
Razumem šta ste hteli da kažete, i prvo primer koji ste uzeli iz Užica, nije javno privatno partnerstvo, jer je realizovan početkom 2000. godine, ali prvi naš Zakon o javnom privatnom partnerstvu je tek usvojen 2011. godine i taj okvir i sve što je potrebno realizovati. Što se tiče ovoga, komisija daje saglasnost. Član komisije jeste i predstavnik Ministarstva finansija i jeste obavezujuće mišljenje Ministarstva finansija, da se u sveukupnom rezultatu gleda i mišljenje koje će davati tako da konačnost u sagledavanju projekta daje komisija i to je takođe državni organ koji je jasno precizirao šta sve mora da uradi, ko su članovi komisije i koja je njena odgovornost u krajnjem rezultatu da bi određeno privatno javno partnerstvo stupilo na snagu. Nemamo bojazni oko toga da će Ministarstvo finansija biti na bilo koji način izopšteno, već nasuprot dobija mnogo veću ulogu nego što je imalo do sada i kontrolom svih tokova novca i troškova u tom periodu, do 50 godina će upravo moći da sagleda sve aspekte ovog projekta. Na član 14. amandman su zajedno podneli Nataša Vučković, Dejan Nikolić, Gordana Čomić, Goran Ćirić, Aleksandra Jerkov, Balša Božović, Vesna Marjanović, Jovan Marković, Vesna Martinović, Aida Ćorović, Jovana Jovanović i Dragan Šutanovac. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 15. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Dejan Nikolić, Gordana Čomić, Goran Ćirić, Aleksandra Jerkov, Balša Božović, Vesna Marjanović, Jovan Marković, Vesna Martinović, Aida Ćorović, Jovana Jovanović i Dragan Šutanovac. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 16. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Dejan Nikolić, Gordana Čomić, Goran Ćirić, Aleksandra Jerkov, Balša Božović, Vesna Marjanović, Jovan Marković, Vesna Martinović, Aida Ćorović, Jovana Jovanović i Dragan Šutanovac. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 17. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Dejan Nikolić, Gordana Čomić, Goran Ćirić, Aleksandra Jerkov, Balša Božović, Vesna Marjanović, Jovan Marković, Vesna Martinović, Aida Ćorović, Jovana Jovanović i Dragan Šutanovac. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 18. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Dejan Nikolić, Gordana Čomić, Goran Ćirić, Aleksandra Jerkov, Balša Božović, Vesna Marjanović, Jovan Marković, Vesna Martinović, Aida Ćorović, Jovana Jovanović i Dragan Šutanovac. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 19. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Dejan Nikolić, Gordana Čomić, Goran Ćirić, Aleksandra Jerkov, Balša Božović, Vesna Marjanović, Jovan Marković, Vesna Martinović, Aida Ćorović, Jovana Jovanović i Dragan Šutanovac. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 20. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Dejan Nikolić, Gordana Čomić, Goran Ćirić, Aleksandra Jerkov, Balša Božović, Vesna Marjanović, Jovan Marković, Vesna Martinović, Aida Ćorović, Jovana Jovanović i Dragan Šutanovac. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 21. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Dejan Nikolić, Gordana Čomić, Goran Ćirić, Aleksandra Jerkov, Balša Božović, Vesna Marjanović, Jovan Marković, Vesna Martinović, Aida Ćorović, Jovana Jovanović i Dragan Šutanovac. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 22. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Dejan Nikolić, Gordana Čomić, Goran Ćirić, Aleksandra Jerkov, Balša Božović, Vesna Marjanović, Jovan Marković, Vesna Martinović, Aida Ćorović, Jovana Jovanović i Dragan Šutanovac. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 23. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Dejan Nikolić, Gordana Čomić, Goran Ćirić, Aleksandra Jerkov, Balša Božović, Vesna Marjanović, Jovan Marković, Vesna Martinović, Aida Ćorović, Jovana Jovanović i Dragan Šutanovac. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 24. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Dejan Nikolić, Gordana Čomić, Goran Ćirić, Aleksandra Jerkov, Balša Božović, Vesna Marjanović, Jovan Marković, Vesna Martinović, Aida Ćorović, Jovana Jovanović i Dragan Šutanovac. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 25. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Dejan Nikolić, Gordana Čomić, Goran Ćirić, Aleksandra Jerkov, Balša Božović, Vesna Marjanović, Jovan Marković, Vesna Martinović, Aida Ćorović, Jovana Jovanović i Dragan Šutanovac. Da li neko želi reč? (Ne) Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini.
Zahvaljujem se, gospodine Sertiću na učešću na današnjoj sednici vama i vašim saradnicima. Sačekaćemo samo trenutak da ministar Vujović uđe u salu. Prelazimo na 6. tačku dnevnog reda – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji. Primili ste amandmane koji su na Predlog zakona podneli narodni poslanici. Primili ste izveštaje Odbora za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelan pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Ministar će svakog trenutka da uđe u salu. Ja ću samo pročitati amandman i daću reč vašoj poslaničkoj grupi kada ministar uđe u salu. Na član 1. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Milan Petrić, i zajedno Marko Đurišić, akademik Ninoslav Stojadinović, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Branka Karavidić, Miroslav Marinković, magistar dr Blagoje Bradić, Ivan Karić, i zajedno Gordana Čomić, Balša Božović, magistar Aleksandar Jerkov, Dejan Nikolić i Dragan Šutanovac. Pauza par trenutaka, samo ministar da uđe u salu. [[Posle pauze]] Izvolite, gospodine ministre. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić, po amandmanu na član 1. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Član 1, predlog našeg amandmana je da se član 1. obriše. Zašto? Član 1. predviđa izmenu da se umesto sadašnje obaveze poreske uprave da kvartalno objavljuje na svojoj internet stranici spisak poreskih dužnika na dan, poslednji dan u tom kvartalu za dužnike, pravna lica koja imaju dug veći od 20 miliona, odnosno fizička lica, odnosno preduzetnici koji imaju dug veći od pet miliona. Da se to sada promeni i da se objavljuje dva puta godišnje na stanje, na poslednji dan tog polugodišta. Možda bi to bilo gospodine ministre za nas i prihvatljivo da nije ove reči – može da. Može da znači, može da, možda i ne. Naša je bojazan da prihvatanjem, da usvajanjem ove izmene zakona će se dešavati više ne nego da. I da ono što je bila ideja, a što ministar odbijajući naš amandman kaže da nije ostvaren, a to je ideja da se poreski dužnici suoče sa negativnim odnosom javnosti u odnosu na njih, da ćemo odustati od tog pritiska javnosti na najveće poreske dužnike i tako možda poboljšati naplatu poreza. Da li je to možda zato što su najbolji prijatelji ove Vlade, ujedno i najveći poreski dužnici i što će se sve češće njihova imena nalaziti na ovakvim spiskovima pa se to želi sakriti, kako ne bi bilo neprijatno premijeru i ministrima da se slikaju sa istim tim poreskim dužnicima.
Gospodine Đurišiću, da li bi ste malo po amandmanu?
Ja sve vreme, gospodine Bečiću govorim o amandmanu iako je pola 8 ujutru, i ako sam ja čekao ministra nekoliko minuta posle 12 sati rasprave. Nemojte vi da govorim o amandmanu jer ja sam govorio upravo o amandmanu… [[Isključen mikrofon]]
Dobro, proceniće javnost Srbije. Amandman glasi u Zakonu o poreskom postupku, poreskoj administraciji, ispravka, ispravka, članovi, reč „kvartalno“ zamenjuje se rečima „može da dva puta godišnje“ i reči „u poslednjem mesecu kvartala, zamenjuju se rečima „tog polugodišta“. Sada neka proceni javnost kakve ovo veze ima sa vašim izlaganjem. Izvolite, reč ima ministar, dr Dušan Vujović.
Hvala lepo. Ja se zahvaljujem na komentaru i slažem se sa suštinom vašeg predloga. Biće jedan drugi amandman koji upravo ono što ste rekli, koji se fokusira na reči „može da“ i predlažem da se prihvati taj amandman, a ne ovaj briše se. Prema tome, sačekajmo par minuta da se pojavi taj amandman, čini mi se da ga je gospodin Homen predložio taj amandman, prema tome slažem se sa suštinom vaše diskusije i biće prihvaćeno. Hvala.
Gospodine Vujoviću, da li ste vi prihvatili ovaj amandman. (Dušan Vujović, s mesta: Ne, jedan drugi.) Morate čekati, zbunili ste službu, jer me upozorava da ste vi pominjali prihvatanje amandmana, ali ja nisam tako razumeo. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Slobodan Homen. Da li želite reč, gospodine ministre? Izvolite, gospodine ministre.
Predlažem da se prihvati amandman koji je podneo gospodin Slobodan Homen u kome se u našem tekstu predlaže brisanje reči „može da“, znači da ostane „objavljuje se dva puta godišnje“. Hvala lepo.
Zahvaljujem se, gospodine ministre. Konstatujem da je predstavnik Vlade prihvatio amandman na član 1. koji je podneo narodni poslanik Slobodan Homen. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomić, Balša Božović, mr Aleksandra Jerkov, Dejan Nikolić i Dragan Šutanovac. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomić, Balša Božović, mr Aleksandra Jerkov, Dejan Nikolić i Dragan Šutanovac. Zahvaljujem. Na član 4. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici zajedno Marko Đurišić i grupa poslanika poslaničke grupe Boris Tadić i zajedno narodni poslanici poslaničke grupe Demokratska stranka. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Poštovani gospodine ministre, na kraju, odnosno pri kraju ove rasprave evo dokaza da se i podnošenje amandmana da se određeni član zakona briše isplati. Dočekali smo i taj trenutak prvo da se prihvati jedan od preko 40 amandmana na predloge svih ovih zakona koje smo imali. Onaj prethodni je podneo kolega Homen, eto, on je dao tu mogućnost da se samo obriše ovaj deo reči „može da“, to se nije nalazilo u ovom izveštaju o prihvaćenim amandmanima, ali drago nam je da se to sada desilo ovde na sednici, ali drago nam je i što je i ovaj amandman prihvaćen. O čemu se radi u članu 4? Radi se o tome da je Predlogom zakona bilo predviđeno da se predajom stvari nadležnom državnom organu na osnovu akta koji donosi Vlada može namiriti poreski dug. Bilo je interesantno u načelnoj raspravi, vi gospodine ministre, niste bili tu, ali puno je poslanika hvalilo ovaj institut. Mi smo bili protiv i smatrali smo da ne treba da postoji, jer on nije razjašnjen do kraja, nije razrađen. Šta znači predaja stvari? Ko procenjuje vrednost? Šta se sa tim stvarima dalje radi? Ko upravlja sa njima? Da li se one koriste, prodaju? Sve je to bilo nejasno i dobro je što je Vlada prihvatila ovaj naš amandman. Malo je neobično da je Vlada usvojila Predlog ovog zakona u subotu, a onda u ponedeljak ga ovde hvalili poslanici, pa onda u utorak ipak je Vlada rešila da odustane od ovog rešenja. Radimo sve u brzini. Ova izmena Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji je sedma izmena ovog zakona u poslednje četiri godine. Jako je teško pratiti ove izmene i nameru Vlade i jasnu politiku Vlade.
Vreme. Zahvaljujem. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Na član 5. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici zajedno Marko Đurišić i poslanička grupa Boris Tadić i zajedno narodni poslanici poslaničke grupe DS. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Hvala. Poštovani gospodine ministre, ovo je amandman koji je u skladu sa prihvatanjem ovog prethodnog amandmana da se obriše mogućnost da se predajom stvari nadležnom državnom organu namiruje poreski dug. Još jednom kažem, mala satisfakcija na kraju dana da su neka naša rešenja za koja smo se više od 12 sati u toku ove noći borili prihvaćena od strane Vlade i da neće biti deo zakona koji će ova vladajuća većina usvojiti. Ali, nažalost, bojim se da ostala rešenja i ostali zakoni o kojima smo raspravljali, koje će skupštinska većina danas usvojiti, nisu dobri po građane Srbije. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomić, Balša Božović, Aleksandra Jerkov, Dejan Nikolić i Dragan Šutanovac. Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić. Reč ima narodna poslanica Branka Karavidić.
Zahvaljujem. Poštovani gospodine ministre, ovaj član govori o uslovima odlaganja plaćanja dugovanog poreza. Vi u stavu 4. kažete da postoji mogućnost da se odobri odlaganje plaćanja dugovanog poreza na rate, ali najduže do 60 meseci. Mi smo predložili da tih 60 meseci ostane kao krajnji cilj, kao krajnji rok. Međutim, pokušali smo da svrstamo dužnike tako da naš izmenjeni stav glasi – odlukom iz stava 3. ovog člana može se odobriti odlaganje plaćanja dugovanog poreza na rate i to za mikropravno lice do 60 meseci, za malo pravno lice do 48 meseci, za srednje pravno lice do 36 meseci i za veliko pravno lice do 24 meseca. Amandmanom se predlaže mogućnost odlaganja plaćanja dugovnog poreza na rate, polazeći od klasifikacije pravnih lica prema Zakonu o računovodstvu, a suštinski od ekonomske moći i faktičkog stanja u ekonomskom i pravnom ambijentu koji ima različite i uzroke i efekte po poslovanje različitih oblika pravnih lica. Prilikom određivanja perioda za plaćanje rata pošli smo od kriterijuma za klasifikaciju pravnih lica prosečan broj zaposlenih, poslovni prihodi, kao i prosečne vrednosti poslovne imovine, različitih kategorija pravnih lica. Rešenje koje je dato u Predlogu zakona pogoduje na prvom mestu velikim pravnim licima, gde smo amandmanom predložili funkcionalno, efikasno i pravičnije rešenje, te vas molim da mi objasnite zašto mislite da su svi u istoj situaciji, da svima treba podjednako dati rok od 60 meseci i ne praviti razliku. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, ja verujem da je predlagač imao dobru nameru da ovde razmenimo mišljenje i dođemo do najboljeg rešenja, ali rokovi koje je predlagač predložio za mikro 60, za mala 48, za srednja 36, a za velika preduzeća, za velike poreske dužnike 24 meseca. Ja bih bio voljan da ovo podržim, ali otvara se drugo pitanje, velikih dužnika. Od njih se očekuju najveći prilivi. Ukoliko im smanjimo rok, ukoliko oni ne plate svoje poreske dugove, mi onda dolazimo u rizik da uopšte to ne naplatimo. Predlogom Vlade, ukoliko ostane 60 meseci za sve poreske dužnike, mi u takvoj situaciji imamo jednake uslove, dug mikro, malih pravnih lica je takođe spram njihovog poslovanja veoma značajan. Ja verujem da će i to sa naporom moći da plate, kao što veliki poreski dužnici imaće napor da to izmire u roku od 60 meseci, odnosno u roku od pet godina i s tim u vezi, oni i daju odgovarajuća sredstva obezbeđenju. Verujem da poreski dužnici, ovi veliki, duguju najviše poreza i da nam je u interesu da naplatimo te najveće sume ukoliko bi skratili rok, oni bi bankrotirali i pitanje je šta bi država od njih naplatila, ako im damo mogućnost da naplatimo, da se oni oporave i dužnost poreske uprave i Ministarstva finansija nije samo da poreskog dužnika razore, već i da mu omoguće da se odneguje, odnosno da mogu ponovo da ga oporezuju i da mu na neki način pruže priliku da se oporavi. Ovcu možete ošišati više puta ako ste pažljivi, a odrati samo jednom, tako isto i sa poreskim obveznicima. Verujem da je rok od 60 meseci za velike, za srednje poreske dužnike, da je to isto kao i za male i za mikro, da je to primeren rok, s obzirom da se od ovih očekuju najveće uplate u narednih pet godina. Verujem da će to u kontinuitetu oni plaćati i verujem da će to ova Vlada koja je sada, odnosno vladajuća većina, imati priliku da isplati u sledećem mandatu, pa i onom mandatu posle, a verujem da će i ovi iz senke moći to dobro da isprate. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Dušan Vujović.
Prvo, hvala vam za predlog i hvala za diskusiju. Želim prvo jednu rečenicu samo da naglasim - opšti pristup. Znači, opšti pristup jeste da se počne sa suštinskom reformom poreske uprave i da se veća obaveza stavi na poreske inspektore, poresku inspekciju, odnosno na poresku upravu u celosti, da procenjuje sposobnost svakog od poreskih obveznika. Ovo što vi predlažete bio bi pristup neki u kome delimo poreske obveznike u pojedine grupe. Ovo što mi predlažemo je širi pristup do 60 meseci, tj. pet godina, ali poreska uprava određuje, kao što smo napisali u obrazloženju, da je to zavisno od visine dugovanog poreza i ekonomske sposobnosti poreskog obveznika. Ako pogledate podatke, detaljne podatke, koje smo mesecima raspravljali sa raznoraznim grupama poreskih obveznika koji duguju iznose već nekoliko godina, od onog reprograma poreza, dva principa smo usvojili. Jedan je da ovo rešavamo opštim Zakonom o poreskom postupku, a ne pojedinačnim isključenjima i drugo je da veliki teret procene prebacujemo na poresku upravu koja mora odgovorno da proceni i da svakome definiše to. To samo znači da će nekim malim obveznicima biti dato 24 meseca ili 36, ili 60, ali i nekim velikim, takođe, ako ima mali u dug. U odnosu na svoje ekonomske mogućnosti neće dobiti 60 meseci, dobiće 24 meseca koliko je sada minimum po zakonu ili 26, ili 30 ili 40 itd. Znači, prebacuje se teret ocene na poresku upravu i mi ćemo se starati da to bude urađeno konkretno. Prema svakom poreskom obvezniku želimo da povećamo poreske prihode, ne želimo da ubijamo poreske obveznike, želimo da povećamo prihode države i budžeta i da na taj način pomognemo svima. Hvala lepo.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomić, Balša Božović, Aleksandra Jerkov, Dejan Nikolić i Dragan Šutanovac. Zahvaljujem. Na član 7. amandman, sa ispravkom, je podneo narodni Milan Petrić. Zahvaljujem. Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe Boris Tadić. Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić.
Dakle, član 7. govori o sredstvima obezbeđenja. U prvom stavu kaže – u postupku odlučivanja odlaganja plaćanja dugovanog poreza iz člana 73. stav 3. ovog zakona od poreskog obveznika se zahteva davanje sredstava obezbeđenja naplate koji ne mogu biti manji od visine dugovanog poreza, čije se plaćanje odlaže, pa onda govorite o tome šta sve može biti sredstvo obezbeđenja. U šestom stavu kažete – izuzetno od stava 1. do 5. ovog člana, od poreskog obveznika se ne zahteva ispunjenje uslova koje je propisala Vlada aktom iz člana 73. stav 2. ovog zakona, kao ni davanje sredstava obezbeđenja naplate, ako dugovani porezi iz člana 73. stav 3. ovog zakona, po osnovu svih javnih prihoda koje naplaćuje poreska uprava, na dan podnošenja zahteva za odlaganje njihovog plaćanja, iznosi, bilo je milion dinara za pravna lica, za preduzetnike 200 hiljada, za fizička lica 100 hiljada, a vi sada predlažete da to bude za pravna lica i preduzetnike do milion i po dinara i za fizičko lice do 200 hiljada dinara. Mi smo predložili da za pravna lica i preduzetnike bude to tri miliona dinara i za fizička lica do 400 hiljada dinara, jer složićete se da su sredstva obezbeđenja dodatni trošak ionako već opterećenog privrednika, pa ovim podizanjem skale, tj. povećanjem svote koja je limitirana, da nekako izađemo u susret tim ljudima koji traže reprogram i da ih dodatno ne opterećujemo sredstvima obezbeđenja.
Zahvaljujem. Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomić, Balša Božović, Aleksandra Jerkov, Dejan Nikolić i Dragan Šutanovac. Da li želite po ovom amandmanu, gospodine ministre? (Ne) Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomić, Balša Božović, Aleksandra Jerkov, Dejan Nikolić i Dragan Šutanovac. Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomić, Balša Božović, Aleksandra Jerkov, Dejan Nikolić i Dragan Šutanovac. Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomić, Balša Božović, Aleksandra Jerkov, Dejan Nikolić i Dragan Šutanovac. Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomić, Balša Božović, Aleksandra Jerkov, Dejan Nikolić i Dragan Šutanovac. Na član 13. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomić, Balša Božović, Aleksandra Jerkov, Dejan Nikolić i Dragan Šutanovac. Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Babić. Vlada i Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 13. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaniče grupe Boris Tadić. Reč ima narodni poslanik Miroslav Marinković.
Gospodine predsedavajući, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, mi smo na član 13. st. 7. i 8. podneli amandman. Taj član 13. reguliše osnovice, odnosno način na koji će se izvršiti naplata poreskom obvezniku. Predvideli smo da se st. 7. i 8. brišu, a da se stav 9. promeni i da glasi: „ako se poreski obveznik ne pridržava rokova iz sporazuma ili rešenja o odlaganju plaćanja dugovanog poreza, na način da ne izmiri dve uzastopne rate ili na drugi način grubo krši obaveze, poreska uprava će po službenoj dužnosti poništiti sporazum, odnosno ukinuti rešenje i neplaćeni dugovani porez, uključujući i neplaćenu kamatu za taj dug, naplatiti iz sredstava obezbeđenja, odnosno u postupku prinudne naplate“. U obrazloženju smo dobili da se ovaj naš predlog amandman ne prihvata iz razloga što predlagač zakona smatra da je rešenje koje je dato celishodnije. Međutim, smatramo da je, imajući u vidu situaciju, odnosno ekonomsko stanje stanovništva i uopšte države, efikasnost rada poreske uprave, mnogo primerenije naše rešenje i ono ne umanjuje mogućnost za naplatu zaostalih dugova, ali pruža mogućnost da čovek u nekom dužem roku, odnosno u nekom primerenijem roku odluči da izmiri svoje obaveze i tako postane koristan i društveno odgovoran član naše zajednice. Smatramo da ovaj naš amandman može da se prihvati, kao i prethodni na čl. 4. i 5, jer ništa suštinski ne menja u pogledu, a olakšava onome ko to treba da izmiri. Ipak mislim da je cilj da se što više amandmana, odnosno novca slije u kasu.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Dušan Vujović.
Hvala lepo. Zahvaljujem se na predlogu. Mi smo mesecima raspravljali o ovom zakonu, iako je došao u Skupštinu pred sam kraj. Od decembra prošle godine se praktično vode razgovori sa raznoraznim kategorijama dužnika, pre svega taksisti su bili najagilniji u tom razgovoru. Mi smo, naravno, zbog toga što sarađujemo sa ostalim subjektima i međunarodnim organizacijama, vodili dosta detaljne razgovore o tome šta da se uradi u ovom zakonu i da se izađe u susret, da se istovremeno ne šalje signal da popušta poreska disciplina, da opraštamo bez osnove. Ne želimo da šaljemo drugim poreskim obveznicima pogrešan signal. Ideja je da se izađe u susret da bi se nastavilo sa plaćanjem i da bi se održala poreska disciplina. Ovi stavovi su zbog toga važan deo tog pristupa. Znači, da nastavi da plaća tekuće obaveze i da se otpis, svaki otpis vrši nakon što je izvršen određen broj plaćanja, jedanput godišnje posle 12 uzastopnih plaćanja. Mislimo da bi vaš predlog možda mogao da bude, da smo ga ranije imali u vidu, ali mislim da bi to narušilo signal. Izaći previše u susret bi značilo dati pogrešan signal. Mi smo procenili, gledajući vrlo konkretne podatke za svaku kategoriju, da će poreska uprava u okviru 60 meseci i načina otpisa kamate imati mogućnost da to dimenzioniše prema potrebama obveznika. Ako je to tako, onda mislimo da posle toga treba da se insistira na disciplini ispunjavanja tih uslova. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Na član 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomić, Balša Božović, Aleksandra Jerkov, Dejan Nikolić i Dragan Šutanovac. Na član 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Ninoslav Stojadinović, Aleksandar Senić, Biljana Hasanović Korać, Goran Bogdanović, Branka Karavidić, Miroslav Marinković, mr dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Hvala predsedavajući. Poštovani gospodine ministre, naša izmena je da se suštinski izmeni pristup kod poreskih obveznika koji su stekli pravo na odlaganje plaćanja glavnog poreskog duga. Vaš predlog podrazumeva da se oni obrate Poreskoj upravi u pisanoj formi kako bi stekli pravo na promenu načina otplate svog duga, a naš predlog je da njih po službenoj dužnosti Poreska uprava obavesti da su po novom zakonu stekli pravo. Vi u obrazloženju za neprihvatanje našeg amandmana kažete da je taj princip automatizma, odnosno postupanje Poreske uprave po službenoj dužnosti, u smislu utvrđivanja prava na odlaganje plaćanja dugovanog poreza, da se pokazalo kao manjkavo u prethodnom periodu. Mislim generalno, da bi taj princip bio bolji od ovog koji danas imamo. Mislim da bi ljudi ozbiljnije shvatili obavezu plaćanja poreza i drugih dažbina prema državi, ukoliko bi videli da se ta država odnosi odgovorno prema njima i da, kada oni steknu neko pravo, da ih država obavesti da su to pravo stekli i da im lako omogući da to pravo iskoriste. Ovako, imamo situaciju da građani ili poreski obveznici, u ovom slučaju, možda neće biti ni upoznati sa tim da su dobili neka prava i neće moći ta prava da ostvare. Generalno mislim da je rad Poreske uprave u Srbiji loš. Mnogo puta smo o tome govorili. I vi ste govorili ovde da mnogo treba da se uradi da se poboljša. Mi smo zato predložili ovu izmenu, kao promenu tog odnosa države i poreskih obveznika, da nije država neko natprirodno otuđeno telo koje je tu samo da uteruje strah i paniku u kosti građana, nego da je tu kao servis građana i da im pomogne da što kvalitetnije ostvare svoja prava. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar.
Ja ću da se vratim na početak, mada su to možda detalji, suština je jako važna ovde. Znači, želimo da Poresku upravu modernizujemo i promenimo tako da ona upravo izađe u susret poreskim obveznicima tamo gde može, gde je to opravdano i posle toga da bude striktna u primeni onoga što je dogovoreno. To podrazumeva da se minimalno radi po automatizmu, a u svakom slučaju da se radi na osnovu stvarne procene. Informaciju će svi poreski obveznici dobiti, ali se postupak pokreće time što poreski obveznik dolazi u Poresku upravu, to je za nas teže, ali je to odgovorniji pristup, da se pogleda svaki predmet i opredeli. Nekima su ostale dve rate, nekima je ostalo 15 rata, mnogo njih je prešlo 1. januara ove godine na otplatu ovih po 24 rate. Znači, oni su otplatili sada 14 rata već, oni imaju samo 10 rata. Svi će biti obavešteni poštom da su odredbe novog zakona takve da dozvoljavaju reprogram, ali će oni sami morati da dođu da pokažu dokumente, dokaze o svojoj ekonomskoj moći i njima će biti odmereno koliko treba da plate porez. Mislim da je automatizam stari pristup, ovo je novi pristup. On povećava potreban trud, analizu i procenu Poreske uprave, veću odgovornost stavlja na Poresku upravu, ali čini mi se time i stavlja svima do znanja da neće više biti popuštanja, neće biti previda, neće biti rupa u primeni ovog zakona. Hvala lepo.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Na član 15. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomić, Balša Božović, mr Aleksandra Jerkov, Dejan Nikolić i Dragan Šutanovac. Na član 16. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomić, Balša Božović, mr Aleksandra Jerkov, Dejan Nikolić i Dragan Šutanovac. Na član 17. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomić, Balša Božović, mr Aleksandra Jerkov, Dejan Nikolić i Dragan Šutanovac. Na član 18. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomić, Balša Božović, mr Aleksandra Jerkov, Dejan Nikolić i Dragan Šutanovac. Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 13. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O JAVNOM ZDRAVLjU. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici. Primili ste izveštaje Odbora za zdravlje i porodicu i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na naziv glave I i član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na naziv glave III i član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na naziv glave III i član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na naziv odeljka 1. i član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na naziv odeljka 2. i član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na naziv odeljka 3. i član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na naziv odeljka 4. i član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na naziv odeljka 5. i član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na naziv odeljka 6. i član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na naziv glave IV i član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na naziv odeljka 1. i član 13. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na naziv odeljka 2. i član 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 15. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na naziv glave V i član 16. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na naziv glave VI i član 17. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na naziv odeljka 1. i član 18. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na naziv odeljka 2. i član 19. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na naziv odeljka 3. i član 20. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na naziv odeljka 4. i član 21. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na naziv odeljka 5. i član 22. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 23. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na naziv glave VII i član 24. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 25. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na naziv glave VIII i član 26. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na naziv glave IX i član 27. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 28. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 29. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 14. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA ZAŠTITI STANOVNIŠTVA OD ZARAZNIH BOLESTI. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici. Primili ste izveštaje Odbora za zdravlje i porodicu i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na naziv glave I i član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na naziv glave II i član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Janković. Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na naziv glave III i član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 13. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na naziv glave IV i član 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na naziv odeljka 1. i član 15. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 16. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na naziv odeljka 2. i član 17. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na naziv člana i član 18. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na naziv člana i član 19. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 20. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na naziv člana i član 21. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 22. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na naziv člana i član 23. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na naziv člana i član 24. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 25. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na naziv člana i član 26. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 26. amandman je podneo narodni poslanik Milan Petrić. Vlada i Odbor za zdravlje i porodicu prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 27. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 28. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 29. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na naziv člana i član 30. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 31. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na naziv člana i član 32. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 33. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 34. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 35. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 36. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 37. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 38. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 39. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na naziv člana i član 40. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 41. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 42. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 43. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 44. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na naziv člana i član 45. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 46. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na naziv člana i član 47. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 48. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na naziv člana i član 49. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na naziv odeljka 3, naziv člana i član 50. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na naziv člana i član 51. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 52. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na naziv člana i član 53. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na naziv odeljka 4, naziv člana i član 54. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na naziv člana i član 55. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na naziv člana i član 56. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 57. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 58. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 59. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 60. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 61. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 62. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 63. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 64. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 65. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na naziv glave V i član 66. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 67. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 68. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 69. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 70. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 71. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 72. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na naziv glave VI i član 73. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 74. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 75. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 76. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na naziv glave VII i član 77. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 78. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 79. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 80. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 81. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 82. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 83. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 84. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 85. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na naziv glave VIII i član 86. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 87. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 88. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Na član 89. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Poštovani narodni poslanici s obzirom na to da je Narodna skupština završila raspravu o svim tačkama dnevnog reda ove sednice, saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, određujem sredu, 24. februar 2016. godine, sa početkom u 12,00 časova, kao dan za glasanje o tačkama dnevnog reda sednice Šestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2016. godini. Zahvaljujem ministru Vujoviću i članovima kabineta. Zahvaljujem svim narodnim poslanicima i nastavljamo sa glasanjem u 12,00 časova.