Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Petog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 91 narodni poslanik. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno daje u sali prisutno 88 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Imajući u vidu da je danas utorak, pitam da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa žali da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika? (Da) Reč ima narodna poslanica Olgica Batić. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, moje prvo pitanje upućeno je ministru poljoprivrede. Naime, budući da je neodložno preuzimanje mera kako bi se stanje u poljoprivredi, posebno u veterini i u stočarstvu popravilo, a pre svega mislim zbog nedostatka vakcina protiv klasične kuge svinja, i znam da je pre nekih tri, četiri dana došlo oko 680 hiljada doza za celu Srbiju, što je u svakom slučaju dovoljno za nekih desetak dana, a postoji potreba vakcinisanja za oko tri miliona, pa se otuda nameće pitanje šta da radi onaj veterinar koji je dobio 300 doza, a ta količina se može utrošiti na dnevnom nivou, a trebovao je oko 1200 doza vakcina i pri tom je sve to konstatovano od strane inspektora, a zbog postojanja materijalnog dokaza? Tu je prisutan i nedostatak vakcina protiv besnila. I u tom pogledu je pre nekoliko dana stigla određena količina doza, ali u svakom slučaju mizerna, koja nikako ne može odgovoriti stvarnim potrebama. Prisutan je i nedostatak dijagnostičkih sredstava za ispitivanje dijagnostičkih sredstava za ispitivanje zaraznih bolesti životinja. Otuda je moje pitanje ministru poljoprivrede da li je uopšte Ministarstvo poljoprivrede svesno činjenice da se upravo neplaćanjem od strane država terenskoj službi i veterinarskoj službi već oko 100 dana ozbiljno ugrožava stočni fond, njegov opstanak i egzistencija same službe? Šta će Ministarstvo poljoprivrede preduzeti, jer je već pitanje sada, a ne danas, kada može izbiti zaraza svinja ili pojava besnila? Naravno, nijedna od ovih bolesti se ne može lečiti, a posledice mogu biti nesagledive. Da li Ministarstvo poljoprivrede zna da se pojavom zaraze uništava stočni fond, a to je pogubno i štetno pre svega po srpskog seljaka, zatim po sve nas, kao i za celu državu, a štete bi se ogledale i one bi se merile milijardama dinara? Pitanje koje je upućeno ministru poljoprivrede, ali i ministru Dinkiću, jeste, budući da veterinari imaju obaveze u pogledu plaćanja poreza, doprinosa, a da ne govorim o tome da se već zadužuju u pogledu podizanja komercijalnih kredita kod banaka kako bi na sve svoje obaveze odgovorili, kada će im konačno biti isplaćeno ono što im država duguje za urađen posao, a budući da je poslednja uplata izvršena poslednji put u februaru mesecu? Napomenuću da je danas 18. jun. Moje sledeće pitanje upućeno je Ministarstvu pravde. Budući da je DHSS u januaru 2009. godine podnela Predlog odluke o obrazovanju anketnog odbora radi utvrđivanja okolnosti nabavke i upotrebe vakcina protiv gripa H1N1 i da isti nikad nije stavljen na dnevni red, moje pitanje upućeno je Ministarstvu pravde. U kojoj fazi se nalazi krivičan postupak, koji je opšte poznat kao afera u vezi sa vakcinama, da li je saslušan tadašnji ministar zdravlja i da li su saslušani svi njegovi saradnici? Da li je kojim slučajem o ovakvom jednom predmetu možda povređena pretpostavka nevinosti, a posebno u pogledu Smiljke Mileusnić Adžić i Svetlane Vukajlović? Na kraju imam pitanje i za ministarku zdravlja i molim da mi da precizne odgovore. Taksativno ću ih navesti. Prvo, zašto se kasnilo sa nabavkom vakcina i da li igde postoji podatak ko to određuje njene količine i kada epidemije više nema? Ko plaća penale što se odustalo od nabavke tri miliona vakcine? Ko je bio zastupnik "Novartisa" i koliko proviziju je imao, odnosno kolika je bila cena vakcine po jednoj dozi, a kolika je bila provizija? Zbog čega nisu izvršene analize da li je postojala stvarna potreba Srbije za ovakvom jednom vakcinom? Moje poslednje pitanje jeste ukoliko o svim ovim taksativno navedenim pitanjima ne odlučuju i odluke, ne donosi ih Ministarstvo zdravlja kao resorno ministarstvo, ko onda zapravo uopšte ovoj zemlji Srbije odlučuje o zdravlju svih nas? Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Marinković. Izvolite.
Uvažena predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, moje pitanje je upućeno ministru nauke, prosvete i tehnološkog razvoja prof. Žarku Obradoviću i ministru poljoprivrede gospodinu Goranu Kneževiću. Naime, radi se o Centru za poljoprivredu i tehnološki razvoj iz Zaječara, jednoj naučnoj instituciji koja postoji više od stotinu godina, instituciji koja je, slobodno mogu da kažem, jedna od najvažnijih naučnih institucija u istočnoj Srbiji, na kontu koje bi mogao da se zasniva razvoj poljoprivrede, ali i ruralni razvoj u tom delu Srbije. Taj institut je stariji od Poljoprivrednog fakulteta, od Instituta za ekonomiku poljoprivrede iz Beograda, a danas je u situaciji da je sa 73 radnika, sa 10 doktora nauka u procesu stečaja. Šta se dogodilo sa Institutom za poljoprivredu i tehnološki razvoj iz Zaječara i kakav plan Ministarstvo nauke i poljoprivrede ima kako bi taj institut mogao ponovo da se pokrene i da se revitalizuje ako imamo u vidu činjenicu da želimo da napravimo društvo koje je zasnovano na znanju, da je poljoprivreda jedna od privrednih grana na kojoj će se Srbija oslanjati u narednom dugoročnom periodu, jer bez razvoja nauke, bez takvih institucija, bez inovacija ne možemo govoriti ni o ravnomernom regionalnom razvoju, ni o razvoju poljoprivrede, ni o razvoju ekonomije? U više navrata se sindikalna organizacija Centra za poljoprivredu i tehnološki razvoj obraćala i ukazivala na propuste i na zloupotrebe položaja tadašnjeg menadžmenta, koji je verovatno doveo do takve situacije i ugrozio poljoprivredu kao razvojnu privrednu granu u istočnom delu Srbije, koja je od velikog, ako ne i najvažnijeg značaja za taj deo naše zemlje. Želim da kažem da zemlje koje nemaju prirodne resurse oslanjaju se na ljudske resurse, oslanjaju se na znanje kao motor konkurentnosti. Srbija ima i prirodne i ljudske resurse, ima znanje, ima mogućnosti da razvija nauku, ali ima i prirodne resurse. I pored svih tih resursa, mi imamo sada situaciju da poljoprivreda u tom regionu, ali i u celoj Srbiji, ne može da se razvije na jedan pravi način. Daću primer mojim kolegama, narodnim poslanicima, da Holandija sa četiri puta manje obradive površine ima izvoz od 100 milijardi eura. Samo iz jednog jedinog razloga, zato što je razvijala nauku, zato što je razvijala sorte, zato što je na taj način došla do razvoja ljudskih resursa i kapaciteta kada su u pitanju agroekonomisti, kada su u pitanju poljoprivredni inženjeri, kada su u pitanju menadžeri koji će prodavati te poljoprivredne proizvode na svetskom tržištu, a naša zemlja od izvoza poljoprivrednih proizvoda ima dve milijarde eura. Jedini i najzaslužniji činilac i aspekt za to je razvoj nauke i konkurentnost u okviru naučnih istraživanja i inovativnih istraživanja. Stoga, molim Ministarstvo nauke, prosvete i tehnološkog razvoja i Ministarstvo poljoprivrede da bar pokušaju da pronađu rešenje kako jedna od najvećih privrednih grana u tom delu Srbije, a naravno i u celoj Srbiji, kako bi mogla da se razvije u narednom periodu i kako bi Srbija fokusirala svoj ekonomski razvoj na jednoj tako strateški važnoj privrednoj grani, o kojoj mnogi u našoj zemlji govore proteklih 30, 40 godina, a u okviru koje se nije mnogo uradilo. Zahvaljujem se.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Zoran Ostojić. Izvolite.
Hvala, koleginice i kolege. Sećate se, posle prošlih izbora, šta se dešavalo u Zaječaru. Sećate se džakova, upada u Skupštinu, povuci-potegni, prenos na televiziji, umalo i manji fizički obračuni. Mislim da se slično, ako ne i gore, sprema sada za ove izbore. Kažite mi gde u Evropi ima da se glasa na fotokopiranim glasačkim listićima, a upravo je krnja izborna komisija, zamislite, tamo idu izbori u sledeću nedelju. Predsednik izborne komisije je pre mesec dana podneo ostavku. Verovatno će i potpredsednik. Ovi koji su u izbornoj komisiji, doneli su odluku da se glasa na fotokopiranim glasačkim listićima. Kao, uzmu jedan, odštampaju, udare original pečat i onda fotokopiraju u 60.000 primeraka. Gde fotokopiraju? Čak je bio tender za fotokopir, nije neka fotokopirnica u Zaječaru. Ne, "Službeni glasnik". Četiri puta veća ponuda, četiri puta skuplja ponuda od ostalih, ali je "Službeni glasnik" dobio posao fotokopiranja glasačkih listića. Da li moram da naglasim da je direktor "Službenog glasnika" iz SNS? Juče je bio tamo neki miting, bilo je pola Vlade i Vuk Drašković pride, da podrže onog estradnog putara. Protiv njega se kandidovao onaj iz "Velikog brata", Dinkićev kandidat. Prošli put, pobiše se. Znate šta, ako je to tako, zar mora izborni proces da liči na "Velikog brata"? Fotokopirani glasački listići. Tamo je opšti džumbus. Onaj naš kandidat, Nenad Ristović, bi sam mogao da pobedi Boška, u normalnoj atmosferi, ali tamo, čitate i u novinama, prebijeni ljudi, pa nisu prebijeni, pa pali na glavu tri, četiri puta itd. Apsolutno, ono što se dešava u Zaječaru i što se sprema u Zaječaru je zaista na nivou "Velikog brata" odakle je jedan kandidat, a ni ovaj drugi nije bolji. Građani Zaječara su rekli šta imaju o tome juče na mitingu sa pola Vlade i Vukom Draškovićem pride. Beše prilično malo ljudi za tako reprezentativan skup, rekao bih. U toj istočnoj Srbiji nekada je bilo puno ovaca, ali ako neko misli da su građani istočne Srbije i opštine Zaječar ovce, grdno se prevario, što će se videti na izborima. Dajte ljudi, upristojite se, idemo u Evropu, kukamo za datum, a glasamo na fotokopiranim glasačkim listićima u firmi koju vodi SNS. Ko može da garantuje da neće biti po džepovima po 10 glasačkih listića? Hoće li da idu tamo da broje na fotokopir mašini i da kontrolišu? Bolje mašine, verovatno, "Službeni glasnik" ima takve mašine, može i to da se iskontroliše, ali, u svakom slučaju, složićete se, ovo nije nikakva stranačka priča i pitanje, ali složićete se da ovo nije normalno. Dakle, pitam, da li je moguće da se izbori u Zaječaru održavaju u ovakvoj atmosferi sa krnjom izbornom komisijom, sa tučama i prebijanjima i plaćanjima. Ponovo su se pojavile naočare sa dioptrijom, kao što smo to nedavno imali u Zemunu. U redu, hajde da kažemo to je neki folklor. Srbija je tek 20 i nešto godina u višestranačju, ali da se glasa na fotokopiranim glasačkim listićima, stvarno ne ide. Kandidat smo za EU, treba da dobijemo datum i idemo u tom pravcu, a ovamo su nam puna usta demokratije, puna usta evropskih vrednosti itd. Na ovakvim stvarima se pokazuje koliko je zemlja zrela da nastavi evropskim putem. Na ovakvim, a ne na priči i briselskim sporazumima itd. Dakle, pitanje za Vladu, pitanje za predsednika Skupštine, pitanje za one koji apsolutno moraju da reaguju da izbori u Zaječaru proteknu u minimalno fer i demokratskoj atmosferi. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Nikola Jovanović. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, moje pitanje nije političko već upućeno Ministarstvu zdravlja i tiče se zakazivanja pregleda, pre svega u primarnoj zaštiti. Ono što se nekoliko godina unazad dešava u zdravstvu mislim da vodi dehumanizaciji zdravstvene službe. Danas čovek kad se razboli ili ima neke tegobe, bolove u stomaku, javi se lekaru opšte prakse, sačekaju ga ljubazne sestre i kažu – doći ćete za dva, tri dana. To je apsurd i to apsolutno nema ni malo medicinske logike. Zakazivanje kod takvih bolesnika vodi jednom haosu u zdravstvu. Zakazivanje kod sekundarne ustanove kod lekara specijalista se sprovodi na otprilike oko četiri meseca. Mnogi će da kažu – nije četiri, nego je mesec. Nije mesec. Ovo govorim u ime pacijenata Rasinskog okruga, a verovatno se to odnosi i na druge okruge i na celu Srbiju. Ono što je interesantno, vi pozovete i kažu vam – nemamo spisak dežurnih, nemamo spisak lekara koji rade, javite se za 10 dana. Vi se javite za 10 dana, a oni vam kažu da još nemaju spisak i to tako ide. Kada dođete na red, oni vam kažu da ste broj 184. Pacijent nije broj. Pacijent je čovek koji ima svoje tegobe i koji zahteva jednostavnu pomoć. Ono što mora Ministarstvo zdravlja i to nije zakonska odluka, to je preporuka ranijeg Ministarstva, da se ti pregledi zakazuju zbog velikih gužvi. Počeo sam da radim 1973. godine kada je u Kruševcu bilo 24 lekara, kada je bilo mnogo manje dijagnostike i kada nikom nije zakazivan pregled. Tada se za žučnu kesu čekalo po mesec dana da se dijagnostikuje. Danas vam je za ultrazvučnu dijagnostiku dovoljno pet minuta. Prema tome, nešto nije u redu sa tim zakazivanjima. Uveli smo i kompjuterizaciju i verujte mi da program koji sada koristimo je izuzetno spor. Ministarstvo zdravlja mora nešto da učini da što pre ukine to zakazivanje, makar u primarnoj zaštiti. Moj predlog, mada je ovo dan za pitanja, je da gospoda iz Ministarstva kada dolaze u provinciju da vide kako funkcioniše zdravstvena služba, dođu nenajavljeno. Želeo bih da dođu u te dane kada je zakazivanje pregleda da vide kakva je situacija, recimo, u kruševačkoj, kraljevačkoj i drugim bolnicama. Još jedno pitanje Ministarstvu za rad i socijalnu politiku, a vezano za rad srednjeg medicinskog kadra, opet govorim o kruševačkoj bolnici, u kojoj rade 12-12. To je jedan nehuman odnos prema tom osoblju, pogotovo što, recimo, imate sestre koje rade u koronarnim jedinicama, gde je po zakonu skraćeno radno vreme, znači, briga o čoveku, skraćeno radno vreme, a ona radi 12 sati. Zvanično radno vreme joj je pet ili šest sati. Znači, pitanje je Ministarstvu za rad i radne odnose – da li neko ima uvid u to da od godinu dana 10 meseci te sestre rade 12-12? Hvala.
Reč ima narodni poslanik dr Slobodan Samardžić.
Hvala. Poštovani narodni poslanici, moje pitanje se tiče plana za primenu sporazuma Beograda i Prištine. Naime, to je danas najvažniji državni posao Srbije i svi kapaciteti ove države su upregnuti u sprovođenju tog plana kako bi se stekli uslovi za dobijanje datuma ili zelenog svetla ili uslovnog datuma ili datuma o datumu, svejedno, nešto će se dobiti, ali je bitno da se Kosovo preda definitivno i do kraja i tome služi taj plan, kao što svi znamo. Međutim, i kada pratimo kako se on sprovodi i šta se sve čini u tom procesu, vidimo na šta to sve liči. Osvrnuću se samo na jedan detalj tog plana i njegovog sprovođenja, a reč je o imenovanju tzv. upravljačkog tima ili tima za upravljanje koji je Vlada imenovala pre tri ili četiri dana. Mi smo tu informaciju dobili preko medija. Takođe smo preko medija videli imena člana upravljačkog tima. Sada se postavlja čitav niz pitanja samo oko ove jedne stvarčice, oko ovog jednog detalja tog plana za primenu. Naime, u sporazumu i u samom planu stoji da taj tim za upravljanje treba da se sastoji od četiri predstavnika četiri opštine na severu Kosova i da oni treba da predstavljaju te opštine, tako bar piše. Pre svega, zanima me kojim se kriterijumima Vlada rukovodila kada je imenovala ovu četvoricu ili ovo četvoro ljudi koje sada treba da igraju u tom upravljačkom timu. Raspitivao sam se i kod ljudi politički aktivisanih na samom Kosovu i ovde. Reč je o osobama koje danas nemaju nikakav predstavljački kapacitet, apsolutno nikakva. Niko od njih nije niti odbornik u nekoj od ove četiri SO, niti funkcione, niti bilo šta drugo. Od njih četvorice samo jedan ima političko iskustvo. To je gospodin Jablanović iz Leposavića, koji je krajem 90-ih godina bio predsednik te opštine i posle toga imao određenu političku karijeru. Ova druga trojica su ljudi koji nisu učestvovali ni u kakvim političkim aktivnostima ili nekim ozbiljnijim delovanjima tih SO ili bilo čega drugog na Kosovu i Metohiji. Vidimo po medijima da oni izbegavaju razgovore sa novinarima. Razume se, novinare interesuje šta će oni raditi i kako će se pripremiti za to. Uzgred rečeno, ako pratimo odredbe ovog plana za primenu, zadatak tog tima za upravljanje nije niti jednostavan, niti lak. Oni treba da pripreme statut zajednice srpskih opština. Treba da u međuvremenu, do izbora koji će se održati u oktobru mesecu, pripreme i te izbore i delovanje tih opština, dakle, njihove unutrašnje reforme kako bi bili spremni za izbore i za ulaženje u strukture lokalne samouprave Kosova. Treba da preuzmu sprovođenje tačaka 4. i 6. iz prvog sporazuma Beograda i Prištine, a oni se tiču nadležnosti i poslova koje će opštine da obavljaju i u ovom međuvremenu i kasnije. Prema tome, zadaci ovog upravljačkog tima su jako veliki. Ako poredimo delikatnost njihovih zadataka, složenost njihovih zadataka i sastav tih ljudi, mi prosto vidimo da oni to ne mogu da iznesu. Znači, tu postoji mesto za sumnju u manipulaciju kadrovsku i ljudsku. Dakle, izabrani su ljudi koji neće biti sposobni takav posao da vrše, ali nisu imenovani tek tako. Po svoj prilici će taj posao vršiti neko drugi, a oni su samo pozajmili svoja imena. Oni su ljudi koji su dali svoje ljudske karakterne maske za ovu manipulaciju koja treba da se uradi, a to je da se korak po korak dovrši priprema za obrazovanje zajednice srpskih opština, kako bi one lako i lagalo ušle u sistem samouprave Kosova. Znači, pitanje za Vladu, ako je ona izvršila imenovanje, onda i za predsednika Vlade i za šefa Kancelarije koji je tu takođe učestvovao u izboru ovih ljudi – po kom kriterijumu su oni izabrani? Drugo pitanje jeste zapravo - da li su se organi Kosova, dakle, albanski organi Kosova konsultovali u vezi sa njihovim imenovanjem, jer u planu za primenu stoji da će oni biti zapravo, iako predsednici opština izabrani, odabrani na osnovu sporazuma i dogovora sa vlastima Kosova? (Predsedavajuća: Vreme.) Znači, imamo dva pitanja i molim jasan i hitan odgovor na ova pitanja. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Saša Dujović.
Poštovane kolege, imam dva pitanja. Prvo pitanje je za direktore Kancelarije za Kosovo i Metohiju, gospodina Vulina - šta Vlada Srbije i Kancelarija za Kosovo i Metohiju preduzimaju, s obzirom da nam predstoji verski praznik Vidovdan, kada ogroman broj građana Srbije želi da ode na Kosovo i Metohiju na Gazimestan da se pokloni senima Cara Lazara i kosovskih mučenika? Naime, svedoci smo u proteklom periodu, proteklih godina da su takvi odlasci bili povod za ogromno šikaniranje građana Srbije koji su prelazili administrativnu granicu ili liniju i koji su terani da skidaju majice sa obeležjima Srbije, zastave su cepane, bacane državne zastave Srbije itd. Mnogi su završavali u pritvorima od KPS itd. Pitanje je – da li je Kancelarija preduzela sve potrebne mere kako bi barem ove godine posle potpisanog sporazuma takva jedna manifestacija protekla u što većem miru, a naši građani koji iskažu potrebu da odu na Kosovo i Metohiju tog dana da ne doživljavaju ono što su doživljavali ranijih godina? Drugo pitanje je vezano za Agenciju za privatizaciju i za direktora Agencije za privatizaciju. Pitanje se odnosi na to – kad će biti isplaćeni mali akcionari AIP "Njegoš" iz Lovćenca? Naime, tokom privatizacije tog kombinata malim akcionarima je trebalo biti isplaćeno negde oko pet i po miliona evra. Taj novac je uplaćen na račun Agencije za privatizaciju kao stečajnog upravnika. Taj novac i danas stoji već dugi niz godina, kamati se na računima poslovnih banaka, a radnicima, bivšim radnicima AIP "Njegoš", penzionerima i malim akcionarima, jednom rečju nije ni jedan jedini dinar isplaćen. U više navrata sam postavljao to pitanje. Do sada nikada nismo dobijali adekvatan odgovor. Zakon je na strani malih akcionara. Međutim, definitivno se radi o osionosti i bahatosti Agencije za privatizaciju koja ne želi da sprovede u delo klauzule ugovora kada je u pitanju sama privatizacija AIP "Njegoš". Koliko to znači za jednu malu opštinu kakva je Mali Iđoš i sam Lovćenac, govori činjenica da tamo rade svega dve stotine ljudi, da od tih dve stotine ljudi koji rade većina rade u državnoj administraciji, tj. u lokalnoj samoupravi ili eventualno u državnim institucijama koje tamo gravitiraju i rade. Ovo je zaista neophodno i u svetlu onoga što vidimo da se dešava i jutros, kada su određeni predstavnici Agencije za privatizaciju privedeni na razgovore ili već kako se bude formulisalo to. U svakom slučaju, tražim hitan odgovor – šta je sa novcem koji stoji, koji je kamaćen, čiji je iznos sada gotovo dupliran? Da li će taj novac u narednom periodu biti isplaćen onima kojima treba da bude i kojima je namenjen samim ugovorom o privatizaciji AIP "Njegoš", a to su mali akcionari? Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik dr Janko Veselinović.
Poštovana predsedavajuća, uvaženi narodni poslanici, moje pitanje se odnosi na ugrožavanje nezavisnosti jedne državne institucije, a tiče se Fiskalnog saveta, i to od prvog potpredsednika Vlade Republike Srbije, gospodina Vučića. Naime, Aleksandar Vučić je putem medija vršio pritisak na ovu nezavisnu instituciju i na ovaj organ koji ima zakonom data ovlašćenja i koji je nezavisan organ u odnosu na Vladu. Moje pitanje se odnosi na predsednika Narodne skupštine Republike Srbije – šta će učiniti da zaštiti nezavisnu funkciju Fiskalnog saveta, kroz instituciju nadzora nad primenom zakona? To pitanje se odnosi i postavljam ga i predsedniku Vlade, gospodinu Dačiću – šta će na nivou Vlade učiniti, da članovima Vlade, pa i potpredsednik, ne ugrožavaju nezavisne institucije, jer ovo nije prvi put. Fiskalni savet ima zakonom datu definiciju i zadatke. U članu 92a se kaže da je Fiskalni savet nezavisan državni organ. Njemu su data i ovlašćenja u članu 92e, gde se kaže da proverava makroekonomske i fiskalne pretpostavke korišćene za izradu izveštaja o fiskalnoj strategiji Vlade, daje nezavisnu i kredibilnu ocenu mera ekonomske politike koje predlaže Vlada u cilju ostvarivanja kvantitativnih fiskalnih ciljeva koje je Vlada postavila, procenjuje osnovne fiskalne rizike i verovatnoće da će Vlada ispuniti svoje fiskalne ciljeve u budućnosti. Da ne gubim vreme, neću čitati do kraja ovlašćenja Fiskalnog saveta data zakonom. Dakle, zakon je jasno utvrdio nadležnosti Fiskalnog saveta. Gospodin Aleksandar Vučić je u svojim izjavama preko medija vršio pritisak na Fiskalni savet, ugrožavajući njegovu nezavisnost, čak preteći implicitno na umanjenje plata članovima Fiskalnog saveta, naravno, ako se opet budu sudili da kritikuju, odnosno da vrše svoju funkciju, bolje rečeno. Tako je gospodin Vučić izjavio da Fiskalni savet drži predavanja o svemu, a nije se setio da sebi zamrzne plate. U nadležnostima Fiskalnog saveta nema zamrzavanja plata Fiskalnog saveta, niti povećanja niti smanjenja plata. To rade neki drugi organi. Međutim, ono što je svakako zabolelo Vladu, verovatno i sve članove, a ovde se eksponirao gospodin Vučić, jeste činjenica da je Fiskalni savet jasno rekao da je neophodan hitan rebalans budžeta, kako bi se izbegla moguća kriza javnog duga, čitajte – bankrot države. S druge strane, da je potrebna reforma fiskalnog sistema, odnosno privrednog sistema države, opet kako bi se izbegao bankrot. Fiskalni savet je pozvao Vladu da u kontaktima sa MMF pokuša da nađe pravac i izlazak iz ove krize, odnosno da Vlada opet napravi ugovor sa MMF i da se MMF vrati u Srbiju, koji je ova vlada proterala. Međutim, na sve to je Fiskalni savet dobio samo kritiku i na ovaj način je još jedan organ stavljen pod lupu Vlade, koju Vlada na neki način omalovažava i zakonski diskredituje sve nezavisne institucije. Prvo se krenulo sa NBS, posle toga su došle i druge institucije. Ovo je poruka i drugim institucijama, verovatno i Agenciji za borbu protiv korupcije i drugim institucijama, ukoliko budu kritikovale i na neki način označile nekoga iz Vlade da krši zakon, biće tretirane kao Fiskalni savet. Ostalo mi je veoma malo vremena. Hteo sam da dam neke vrlo interesantne odgovore na poslanička pitanja koje smo ja i moja poslanička grupa dali u nekom prethodnom periodu, ali nemam vremena. Zahvaljujem se.
Vreme. Zahvaljujem se. Da li još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži objašnjenje, u skladu sa članom 287. Poslovnika? (Da) Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, tražim obaveštenja na sledeća pitanja. Službi za Katastar nepokretnosti u Inđiji sam podneo zahtev da mi odgovori na pitanje – šta se desilo sa parcelama državnog zemljišta, odnosno poljoprivrednog zemljišta u državnoj svojini sa parcelama: 1716, 1717, 1718, 1719,1720, 1721, 1722, 1723, 1724, 1725, 1726, 1727, 1728? Parcele se nalaze na teritoriji Opštine Inđija, u katastarskoj Opštini Krčedin. Takođe, tražio sam obaveštenja od Katastra nepokretnosti za parcele: 1710, 1710/2, 1710/3, 1710/5, 1710/6, 1710/7, 1710/8, 1710/9, 1710/10, 1710/11, za parcele 1715, za parcele: 1710/12, 1710/13 i parcelu 1710/14. Naime, obaveštenja koja tražim su – do kakvih je sve vlasničkih promena, odnosno kakvi su sve nosioci prava upisivani na katastarskim parcelama u poslednjih sedam godina? Postoji indicija da je 101 hektar državnog zemljišta neovlašćeno zamenjeno sa preduzećima "Agrounija", čiji je vlasnik MK Komerc, pored autoputa Beograd-Novi Sad, da je to zemljište komunalno opremljeno o trošku građana republike, pokrajine i Opštine Inđija, da je zemljište zamenjeno za zemljište koje je manje vredno, protivzakonito, na teritoriji Opštine Inđija, na katastarskoj Opštini Čortanovci. Time je "Agrounija", čiji je vlasnik MK Komerc, sebi pribavila korist od 30 miliona evra. Takođe, postoji indicija da je Opština Inđija dozvolila tu zamenu i da je to komunalno opremila za svoje potrebe i potrebe regionalne deponije, a kasnije kupovala zemljište od "Agrounije", čiji je vlasnik MK Komerc. Napominjem da je slučaj težak negde oko 30 miliona evra. S obzirom da se već radi o licu koje je od ove države dobilo sve, s obzirom da drugi nemaju sve, tražim što hitniji odgovor na ova pitanja. Moje drugo pitanje se odnosi na Pokrajinski fond za poljoprivredu, odnosno za transfere koji su izvršeni za pravna i fizička lica sa teritorije Opštine Inđija 14. maja 2012. godine, da vas podsetim, to je bilo između dva kruga pokrajinskih izbora, za transfer od 19.728.961 dinara, upućeno firmi "Poljotrejd", čije je sedište na teritoriji Opštine Inđija. Drugi transfer je bio 15. maja 2012. godine, od 17.529.437 dinara, na fizičko lice Radivoje Petrović, koji je ujedno vlasnik one prve firme koja je dobila novac. Novac je navodno upotrebljen za zalivne sisteme kojih nema. S tim u vezi me interesuje – kada je bio konkurs? Ko je sve učestvovao na tom konkursu, jer su sredstva bila regresirana ili nepovratna? Ko je izvršio kontrolu namenskog trošenja? Da li je "Poljotrejd" i Radivoje Petrović bio donator DS? Sledeće, ko je finansirao podelu od 9000 paketa namirnica u tim sledećim izborima? Da li je na isti račun firma "Sunoko", čiji je vlasnik MK Komerc, u 2012. godini upućivala sredstva zemljoradnicima za šećernu repu koja nikada nisu dodeljena tim zemljoradnicima, niti su oni posedovali šećernu repu? Ovo pitanje postavljam u vezi onog ispitivanja izborne kampanje i nepravilnosti koje su se na izborima desile. Samo da podsetim da su takvu vrstu dobijenih izbora čak i Rimljani kaznili pre 2077 godina kada su dva konzula izabrana na sličan način podmićivanjem paketima životnih namirnica i rimski sud je to proglasio kao izbornu krađu i poništio je takvu vrstu izbora. Dakle, hoću da znam da li su preko Pokrajinskog fonda za poljoprivredu na ovaj način sredstva plasirana, da se izbornoj kampanji na ovakav način podmićuju birači, odnosno da li sredstva koja su bila namenjena za razvoj poljoprivrede nisu došla do poljoprivrednika nego su utrošena na izbornu kampanju? Poslednje pitanje – šta će organi gonjenja preduzeti povodom privatizacije firme "Centro Srem" iz Stare Pazove, gde su firme ćerke "Tekstil", "Grameks" i "Promet", u centru Srema, čija je cena bila preko 10 miliona evra, a privatizovane za 600.000 evra i gde je hiljadu radnika, manjinskih akcionara praktično lustrirano iz tih fabrika, a imovina je pripala licima kojima ne bi smela da pripadne?
Vreme. Pošto se više niko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa ne javlja za reč, nastavljamo sa radom. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Konstantin Arsenović i Mladen Grujić. Nastavljamo rad i prelazimo na zajednički jedinstveni pretres o predlozima akata iz tačaka od 14. do 18. dnevnog reda. Prelazimo na zajednički jedinstven pretres o Predlogu odluke o razrešenju člana Nacionalnog saveta za visoko obrazovanje; Predlogu odluke o razrešenju člana Nacionalnog prosvetnog saveta; Predlogu odluke o razrešenju i imenovanju zamenika člana Republičke izborne komisije; Predlogu odluke o izmenama Odluke o utvrđivanju sastava stalnih delegacija Narodne skupštine Republike Srbije u međunarodnim parlamentarnim institucijama; Predlogu odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički jedinstveni pretres o predlozima akata iz tačaka od 14. do 18. dnevnog reda, a pre otvaranja zajedničkog jedinstvenog pretresa, podsećam vas da prema članu 193, a shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničkih grupa. Raspored vremena po poslaničkim grupama dobili ste u materijalu. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 192. stav 3, a shodno članu 157. stav 2. Narodne skupštine, otvaram zajednički jedinstveni pretres o Predlogu odluke o razrešenju člana Nacionalnog saveta za visoko obrazovanje; Predlogu odluke o razrešenju člana Nacionalnog prosvetnog saveta; Predlogu odluke o razrešenju i imenovanju zamenika člana Republičke izborne komisije; Predlogu odluke o izmenama Odluke o utvrđivanju sastava stalnih delegacija Narodne skupštine Republike Srbije u međunarodnim parlamentarnim institucijama; Predlogu odluke o izmenama Odluke o izboru članova i zamenika članova odbora Narodne skupštine Republike Srbije. Da li predlagač, odnosno predstavnici predlagača žele reč? (Ne.) Da li izvestilac Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, narodni poslanik Vladimir Cvijan želi reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno ovlašćeni predstavnici žele reč? (Ne.) Pošto na listama poslaničkih grupa nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog jedinstvenog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? (Ne.) Zaključujem zajednički jedinstveni pretres o predlozima akata iz tačaka od 14. do 18. dnevnog reda. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i 87. stav 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18,00 časova zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akte iz dnevnog reda ove sednice. Određujem pauzu. Sa radom nastavljamo u 16,00 časova, do kada ćemo dobiti mišljenje Vlade o amandmanima na predloge zakona iz oblasti obrazovanja i do kada će nadležni odbor podneti izveštaje.
Poštovani narodni poslanici, nastavljamo sa radom. Prelazimo na prvu tačku dnevnog reda - PREDLOG ZAKONA O OSNOVNOM OBRAZOVANjU I VASPITANjU U POJEDINOSTIMA Primili ste amandmane koji su na Predlog zakona uputili narodni poslanici Ana Novković, Dušan Obradović, Radoslav Komlenović, Srđan Šajn, prof. dr Miodrag Stojković, prof. dr Janko Veselinović, Jovana Mehandžić, Gordana Čomić, Maja Videnović, Elvira Kovač, Balint Pastor, Laslo Varga, Arpad Fremond, Zoltan Pek, Dušan Petrović, Sanja Čeković, Miodrag Đidić, Boško Ristić, Milovan Marković, Nebojša Zelenović, Donka Banović, Milica Vojić Marković, Aleksandar Pejčić, Zlata Đerić, Judita Popović, Nataša Mićić, Svetislava Bulajić, Radmila Gerov, Miljenko Dereta, Bojan Kostreš, Đorđe Stojšić, Olena Papuga, Karolj Čizik, Dragan Andrić, Olgica Batić, Vesna Jovicki, Snežana Bogosavljević Bošković, Saša Milenić, Đorđe Milićević, Ivana Dinić, Zvonimir Stević, Nataša Vučković, Stefana Miladinović i Miroljub Stojčić. Narodni poslanik Olena Papuga povukla je pisanim putem amandman koji je podnela na član 12. stav 5. Predloga zakona 10. juna 2013. godine, a narodni poslanik Jovana Mehandžić, povukla je pisanim putem svoj potpis sa amandmana na član 68. koji je podnela zajedno sa narodnim poslanikom Natašom Vučković 11. juna 2013. godine. Primili ste mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Reč ima gospodin Janko Veselinović, po Poslovniku. Izvolite.
Javljam se po Poslovniku, član 164, mogao bih još nekoliko članova da nabrojim. Predsedavajući, ne znam da li ste vi upoznati da matični Odbor nije razmotrio amandmane na ovih osam zakona i da je sednica Odbora još u toku, da su na toj sednici manje-više svi, odnosno dobar deo predlagača amandmana koji treba da ih brane ovde, jer je Vlada prihvatila veoma mali broj amandmana, pa predlažem da se ova sednica u 16,00 časova i 15 minuta, kada je ona nespremna da radi, već da sa radom nastavimo kada Odbor završi sa zasedanjem. On je tek na pola rada i da nastavimo sutra sa zasedanjem.
Koliko sam obavešten do sada, spreman sam da napravimo pauzu, Odbor je razmotrio negde oko 260 amandmana od 330. Dakle, najveći deo amandmana je razmotren i ovi prvi amandmani već imaju mišljenje Odbora. Međutim, spreman sam, da bi se uključile i kolege koji su članovi Odbora, nemam ništa protiv da nastavimo sa radom u 17,00 časova, očekujem da ćemo do tada… (Janko Veselinović, s mesta: Zašto ne bismo sutra nastavili?) Imamo ceo radni dan, nema potrebe da pravimo pauzu ceo dan i da nastavljamo sa radom sutra. Dakle, određujemo pauzu do 17,00 časova i nastavljamo sa radom u 17,00 časova. Hvala. [[Posle pauze]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa radom. Imam još jedno obaveštenje vezano za jedan od amandmana za koji sam vas obavestio da je povučen. On je istog dana ponovo podnet. Radi se o amandmanu narodnog poslanika Olene Papuge na član 12. stav 5. Ovaj amandman je još jedan od amandmana o kojem ćemo raspravljati danas. Dakle, nije povučen, nalazi se u proceduri, tako da imate potpunu informaciju. Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović. Izvolite.
Poštovani predsedniče, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram član 101. Poslovnika Narodne skupštine, koji predsedniku daje mogućnost da prekine rad Narodne skupštine i u drugim slučajevima ako to Narodna skupština zaključi. Dakle, predsednik ima mogućnost da prekine rad Narodne skupštine i da odloži njeno zasedanje. Predsedniče, mislim da su se stekli svi uslovi za to. Mi počinjemo da raspravljamo o amandmanima na osam zakona iz oblasti obrazovanja u situaciji kada je na neki način ova oblast u vanrednom stanju, 70 hiljada dece, 140 hiljada njihovih roditelja, a da ne govorim o svim rođacima i o svima onima koji su uznemireni sa činjenicom da današnji ispiti nisu održani, da su se pojavili lažni testovi, koji su kupovani na ulicama i da ne znaju šta će biti sutra. Predlažemo predsedniku Narodne skupštine u ime DS da prekinete ovo zasedanje, da tražite od predsednika Vlade da, po osnovu nadzora Narodne skupštine nad radom Vlade, zakaže hitnu sednicu i da se na toj sednici Vlade hitno ispita ovo pitanje i da se Narodnoj skupštini dostavi izveštaj o tome. Sve mimo toga biće gubljenje vremena, jer mi danas ne možemo u jednoj normalnoj atmosferi da raspravljamo o setu veoma važnih zakona, kada su ugrožena osnovna načela na kojima počiva svaki društveni sistem, a to je pravednost, to je red i zakon. Dakle, mi smo u jednoj specifičnoj vanrednoj situaciji u ovoj oblasti. Molimo vas da prekinete ovu sednicu i da tražite od predsednika Vlade da zakaže hitnu sednicu, da bi se razmotrilo ovo pitanje. Hvala.
Uveren sam da će nadležni državni organi, a Narodna skupština to nije, ispitati sve okolnosti pod kojima se desilo, da li postoje osnove krivičnog dela, ko su počinioci i da o tome obaveste celokupnu javnost, a time i Narodnu skupštinu. Dakle, Narodna skupština ima mogućnost da traži informacije i tražiće ih, ali, nažalost, brzina kojom bi mi mogli da dobijemo informaciju posle čitavog postupka, zahtevala bi da ne radimo dve ili tri nedelje. Siguran sam da to u jednom danu ne može sve da se istraži i da se ustanovi. Pred nama imamo set važnih zakona čije su amandmane razmatrali narodni poslanici. Onda se postavlja pitanje zašto su narodni poslanici učestvovali u radu odbora. Znate, oni su do malo pre učestvovali u radu Odbora koji je dao mišljenje na 330 amandmana. Ako su smatrali da je situacija neregularna, onda verovatno ni ti ljudi ne bi radili i ne bi učestvovali u radu tog odbora. Rekli bi – tražimo da se odbor odloži. Vlada je dala mišljenje i Odbor Narodne skupštine je dao mišljenje. Iako smo mi za prvih 140 amandmana dobili mišljenje, mogli smo da počnemo sa radom i u 14,00 časova, ali sam želeo da uvažim mogućnost da na toj sednici prisustvuje ministar i članovi Odbora i to se sada dešava. Svako odlaganje mislim da je neodgovorno prema građanima Republike Srbije, koji očekuju usvajanje ovih zakona. Svako dalje odlaganje toga mislim da nije u interesu građana. Što se tiče ove informacije, isto se, kao i vi, zalažem da dođemo do istine ko je to uradio, zašto se dešavalo i isto očekujem od svih nadležnih državnih organa. Znači, ako su se dešavala neka krivična dela, pretpostavljam da će tužilaštvo i policija raditi zajedno na tome i da mi kao narodni poslanici budemo obavešteni da li je neko radio neka krivična dela sa tim testovima, da li su se dešavale malverzacije ili nisu. Mislim da je to važno. Što se tiče ovog ostalog, ostajem pri tome da treba da nastavimo sa radom. Reč ima narodni poslanik Milica Vojić Marković, po Poslovniku. Izvolite.
Član 107. stav 1: "Govornik na sednici Narodne skupštine dužan je da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine." To se odnosi i na vas, predsedniče. Mi smo danas u dva navrata, mi, narodni poslanici koji smo ovde u 10,00 sati došli na redovnu sednicu koja je zakazana, obavešteni da će danas zbog izvanredne hitnosti da se donese ovaj set zakona iz oblasti obrazovanja Skupština zasedati i posle 18,00 časova. Ne mogu da ne budem ironična da pitam o čemu se radi, o kojoj vrsti hitnosti se radi, ako danas u 17,15 časova, umesto u 10,30 časova, kada se završio set pitanja, mi danas o tome raspravljamo? Usput, Vlada juče nije dostavila mišljenje o amandmanima. Valjda je Vladi stalo da se što pre donese ovaj set zakona i danas zbog toga Odbor nije mogao da radi svoj posao. Dostojanstvo Skupštine je ugroženo time što nas ubeđujete da se ovde radi o nekoj hitnosti, o nekoj važnosti, a sami ne poštujete te činjenice. Hvala vam.
Apsolutno se ne slažem sa vama. Dakle, smatram da član Poslovnika nije povređen. Ne slažem se sa vama da je povređen član Poslovnika. Pored hitnosti da se donesu zakoni, postoji nešto što se zove – troškovi Narodne skupštine. Trudim se da, kada sazivamo sednice, vodimo računa da u što kraćem roku sazovemo, zakažemo i obavimo sednice kako bi smanjili troškove vezane za rad službe Narodne skupštine i svih narodnih poslanika. Istovremeno, naravno imaćete pravo i imaćemo mogućnost da se o tome izjasnimo u danu za glasanje kada će Narodna skupština, kao i do sada odlučiti da li je član Poslovnika povređen ili nije. Narodni poslanik Srđan Milivojević.
Poštovani predsedniče Narodne skupštine, dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram član 217. Poslovnika, i ujedno pozivam vas gospodine predsedniče Narodne skupštine da primenite član 217. da stanete u odbranu demokratije, da stanete u odbranu svih onih svetih principa za koje se zalaže svaki normalan čovek ovoga trenutka u Srbiji. Svestan sam da sednice Narodne skupštine proizvode određene materijalne troškove, ali to je mnogo manje nego trošenje naših života. S obzirom da ova sednica nije počela, ostavku ministra prosvete i obrazovanja i obrazloženom njegovom ostavkom, pozivam vas da po članu 217. prikupite 60 potpisa narodnih poslanika koji mogu podneti predlog da se glasa o nepoverenju Vladi ili pojedinom njenom članu. I da budete prvi koji će potpisati taj zahtev da bismo zajedno odbranili osnovne principe demokratije u ovoj zemlji. To vas pozivam zato što želim da živimo u normalnom zemlji, u kojoj se ne kupuju diplome, a ispiti za prijemne ispite prodaju na tezgama. Želim da ova zemlja zaista bude pristojna zemlja, kao što tvrdi vaš predsednik i potpredsednik Vlade, i predsednik SNS Aleksandar Vučić. Pokažite želju da upristojimo ovu zemlju. Ako tu želju ne pokažete, onda ću shvatiti da je za vas iz SNS normalno da se diplome kupuju na tezgama, predsednika države, a da se onda naravno samo onaj koji ima para da plati test za prijemni ispit svoga deteta školuje, a da za ostale ljude u ovoj zemlji, pristojne ljude, nema mesta. Ova zemlja ima pravo da njena deca, njena mladost, njena buduća pokolenja žive u normalnoj i pristojnoj zemlji. Hajde da zajedno upristojimo ovu zemlju i da primenimo član 217. Poslovnika o radu Narodne skupštine. Hvala.
Naravno gospodine Milivojeviću, vi znate da na osnovu člana 217, 60 narodnih poslanika može tražiti nepoverenju članu Vlade ili Vladi. Svako ko bude podneo takvu inicijativu dobrodošao je da to učini, jer ima pravo na osnovu Poslovnika i nije ništa sporno. Takođe molim narodne poslanike, s obzirom da nisam ni na koji način povredio član 217, jer nisam o tome ni govorio, kao ni neke druge, da ne koriste Poslovnik da prave repliku ili da komentarišu dešavanja koja su se dešavala danas ili bilo kad. Molim vas da se držimo Poslovnika. Koristiću svoja poslovnička ovlašćenja da ne dozvolim ometanje sednice. Sednica će se nastaviti i mi ćemo razgovarati o amandmanima koji su na dnevnom redu. Reč ima narodna poslanica Jovana Mehandžić.
Dobar dan. Ukazujem na povredu člana 27. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije. Dužni ste gospodine predsedniče da se starate o primeni ovog Poslovnika. Ukazujem na činjenicu i ujedno pozivam sve u ovoj sali da rade svoj posao kao što smo mi radili svoj posao u Odboru za obrazovanje. U svom izlaganju vas molim da nas ne kvalifikujete i da ne vređate našu volju da radimo. Jučerašnja sednica ovog odbora je bila zakazana za 15,00 časova, vrlo dobro unapred ovoj sednici, na vreme da se razmotri 366 amandmana koji su podneti na ovaj set zakona, koji nam je Vlada uputila da vas podsetim, po hitnom postupku. Sposobnost predsednika Odbora za obrazovanje je da organizuje rad tog odbora i bila je na vrlo dobrom nivou sve dok je izostalo mišljenje Vlade za jučerašnju sednicu Odbora. Isto to se desilo i jutros u 11,00 časova zakazana je sednica odbora mišljenje Vlade nije bilo. Prema tome ne razumem o kom poslu pričate, da mi u tom odboru ne radimo kako treba? Pogledajte stenografske beleške to ste upravo izjavili. Prema tome molim vas i apelujem na vas da ovde ne postoje dvostruki aršini u sali za jedne, druge i treće i pete.
Potrudiću se da vrlo brzo dobijete stenografske beleške i dobićete uverenje da sam rekao potpuno suprotno. Rekao sam da su članovi odbora radili i da su članovi odbora razmatrali svih 330 amandmana i da oni nisu želeli da rade mogli su da izostanu sa sednice odbora, ali su želeli da rade čime su pokazali svojim učešćem u radu odbora da je ova tema važna i da je važno da je danas razmatraju. Samo sam to rekao i dalje stojim pri tome. Pošto se sednica odbora održala i članovi odbora su na toj sednici učestvovali, samim tim davajući legitimitet sednici i želeći da pokušaju da pokažu da to što su danas radili je važno u ovom trenutku. Podržavam potpuno da se radi. Moja čitava ideja je da se nastavi sa radom jer mislim da je važno da se radi. Mislim da je mnogo bolje da danas radimo nego da idemo kući i svako ko smatra da ne treba da učestvuje u radu Narodne skupštine fizički ne mogu da ga sprečim, ali mi za ovo primamo platu. Gospođo Vojić Marković nemojte dobaciti iz klupe, javite se za reč ako nešto želite da kažete. Dakle mislim da nisam napravio povredu Poslovnika. Reč ima narodni poslanik Judita Popović.
Hvala gospodine predsedniče. Dakle članovi 27, 87. i 107. i svakim odgovorom koji ovde dajete narodnim poslanicima kada reklamiraju Poslovnik, vređate dostojanstvo ovog parlamenta, vređate dostojanstvo svakog poslanika. Malo pre to što ste izrekli ste sa time povredili dostojanstvo ovog parlamenta, zato što prećutkujete jednu potpuno banalnu činjenicu, a to je da su poslanici još pre nedelju dana podneli amandmane na odredbe predloženih zakona. Vlada nije dostavila svoje mišljenje, nije našla za shodno da to uradi do jučerašnjeg dana. Danas smo trebali da počnemo sa radom u 10,00 časova. Kada smo krenuli ovde da razgovaramo je bilo 17,00 časova. Da li parlament može na ovaj način da se odnosi prema Vladi, prema izvršnoj vlasti? Nemojte zaboraviti da ovde postoji jedna ravnopravnost među raznim granama vlasti, između izvršne i zakonodavne kao što je parlament. Svakim vašim odgovorom vi bukvalno dozvoljavate da se parlament unižava. Nije dovoljno da se produži vreme rasprave po jednom zakonu ili o setu zakona, nije dovoljno da se na taj način dokazuje neki odnos prema zakonima, prema ministrima, prema parlamentu, nego je bitno da se ti zakoni zaista kroz jednu raspravu raščiste i utvrde šta je dobro u njima. (Predsednik: Vreme.) Do sada nismo imali valjanu raspravu oko seta ovih zakona iz obrazovne materije. Imali smo monologe ministra i posebno monologe poslanika. Ministar nije našao za shodno da da bilo koji odgovor na diskusije poslanika.
Gospođo Popović, već dva minuta i 10 sekundi. Prvo, moram da kažem da nije tačno da Narodna skupština nije počela sa radom u 10,00 časova. Apsolutno nije tačno. Narodna skupština je danas razmatrala još jednu tačku dnevnog reda. Sa radom smo završili u 11,00 časova, da bi nadležni odbor razmatrao i dao svoj mišljenje o amandmanima. To je i učinjeno. Ne znam zbog čega postoji potreba da se ovoliko ukazuje na povredu Poslovnika kada je pred nama set amandmana, mišljenje Vlade i resornog odbora i možemo da nastavimo sa radom? Ako postoje narodni poslanici koji se sa tim ne slažu i to mogu da razumem, ali postoje narodni poslanici koji žele da rade. Molim sve ostale da im pruže šansu da nastavimo da radimo po amandmanima što je sada tačka dnevnog reda. Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević.
Poštovani gospodine predsedniče Narodne skupštine, ovog puta reklamiram član 108. Poslovnika o radu, a u vezi sa članom 27. O radu na sednici Narodne skupštine stara se predsednik Narodne skupštine. Duboko poštujući vas kao predsednika Skupštine i sve što ste do sada činili kao predsednik Skupštine na vraćanju autoriteta parlamenta, nemojte nas poslanike DS da doživite kao da želimo da opstruiramo ovu sednicu. Naprotiv danas ne zasedamo u redovnom zasedanju. Okolnosti su vanredne. Vi predstavljate Narodnu skupštinu a niste portparol Vlade. Nemojte da branite neodbranjivo. Podržite našu inicijativu da se razreši ministar prosvete. Ovo je skandal preko koga ne možemo da pređemo. Treba mnogo hrabrosti, pa ovu tačku dnevnog reda staviti danas na razmatranje i očekivati od nas da se ponašamo kao da je situacija u Srbiji apsolutno normalna i da se nisu desile neke vanredne okolnosti i da stotine hiljada đaka, njihovih roditelja, ali i profesora koji su se pripremali za prijemni ispit, danas treba da se ponašaju sasvim normalno. To jednostavno nije normalna situacija, nije moguće. Mi od vas ne tražimo, mi zahtevamo da branite dostojanstvo parlamenta, da budete pravi predsednik Narodne skupštine, a ne portparol Vlade. Nemojte nam davati objašnjenja, jer ne možete braniti neodbranjivo. Apsolutno sam siguran i uveren da vi delite naše stavove i da osećate isto kao i mi, svi narodni poslanici, odgovornost za ovo što se danas desilo u Srbiji. Ali, neko mora da snosi personalnu odgovornost. Zaista moramo da upristojimo i da napravimo ovu zemlju da bude ozbiljna zemlja, gde se za ovakve propuste, podbačaje, snose političke konsekvence. U protivnom, ovo će biti samo još jedna od afera koju će prekriti mrak. Nemojmo da dozvolimo da nam se ovakve situacije ponove. Danas možemo napraviti presek u ovoj državi i da se nikada više ovako nešto ne desi. Budite deo čoveka koji će reformisati ovo društvo. Hvala.
Uveren sam da će se utvrditi pojedinačna odgovornost za svakog ko je učestvovao u ovome što se danas dešavalo. Upućujem i apel Vladi da nas što pre obavesti kako je bilo moguće da se napravi takva zloupotreba sa testovima, ko je za to odgovoran i da za to snose odgovornost, ali naša odgovornost je, takođe, da radimo. Mi ne možemo čekati Vladu, niti mi možemo biti neko ko čeka samo šta će Vlada da uradi. Mi radimo svoj posao, a drugi državni organi neka rade svoj posao i neka nas o tome obaveste. Prelazimo na član 1. Amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Srđan Miković, po Poslovniku.
U vezi člana 27, člana 154. i čl. 164. i 167. Poslovnika Narodne skupštine. Naime, dužnost predsednika je da se stara o primeni Poslovnika. Činjenica je da u redovnoj proceduri Predlog zakona pripremljen u skladu sa odredbama ovog poslovnika može da se uvrsti u dnevni red sednice Narodne skupštine u roku ne kraćem od 15 dana od dana njegovog podnošenja. Činjenica je da u skladu sa članom 167. određeni zakoni su predloženi da se razmatraju po hitnoj proceduri, znači po hitnom postupku, a po hitnom postupku može da se donese zakon kojim se uređuju pitanja i odnosi nastali usled okolnosti koje nisu mogle da se predvide. Mi smo u danu kada smo počinjali sa dnevnim redom praktično počeli da raspravljamo ovo po hitnom postupku, a činjenica je da je postupanje predsednika Vlade apsolutno u kontradiktnosti sa predlogom da se nešto raspravlja po hitnom postupku. Ukoliko nešto treba da se raspravlja po hitnom postupku, onda to zahteva pojačanu odgovornost svakog pojedinca ovde, svakog narodnog poslanika da učini napor da nešto pročita brže, a ne 15 dana, koja je redovna procedura, da se pripremi, da podnese amandmane na nešto na šta onaj ko je predložio zakon ima znatno veće kapacitete. Ministarstvo i Vlada sigurno imaju veće kapacitete da predlože zakon nego narodni poslanik pojedinačno da vidi šta ne valja i da učini napor da ispravi ili popravi zakonski tekst. Upravo ponašanje Vlade, gde nije postupljeno u skladu sa članom 164. u najkraćem mogućem roku, nego mnogo duže nego što je potrebno da se da odgovor na pojedinačne amandmane, pokazuje, moram da kažem, neozbiljnost ili nedovoljnu odgovornost u raspravljanju ovih stvari koje su na dnevnom redu.
Vreme. Reč ima narodni poslanik Milica Vojić Marković.
Hvala, gospodine predsedniče. Stvarno sam umorna od nerada, moram da priznam, pa mi je pažnja popustila, jer danas od 10 časova praktično sedim i čekam kad ćemo da radimo. U članu 1, koji uređuje predmet zakona, imamo stav 1. koji govori šta je predmet zakona i šta treba da uradi, imamo stav 2. koji govori o tome da je ovaj zakon usaglašen sa Ustavom, sa međunarodnim konvencijama, sporazumima, ugovorima i drugim aktima. U redu, mogu da razumem da možete to da napišete u stavu 2, mada se to podrazumeva. Ali, onda dolazi stav 3. koji po meni zaista nema smisla da stoji ovde, jer ništa ne znači. Obrazložiću zbog čega i zbog čega sam predložila da se briše. Kaže – termini izraženi u ovom zakonu u gramatičkom muškom rodu podrazumevaju prirodni ženski i muški rod lica na koja se odnose. Moram da vas pitam, gospodo, da li su se zakoni koji su doneti mnogo pre nego što je ova pametna odrednica ušla u naše zakonodavstvo, odnosili samo na muškarce, pošto nije bilo gramatičkog ženskog roda u njima? Naravno da nisu. Odnosili su se podjednako i na muškarce i žene, odnosno zakoni iz obrazovanja i na dečake i na devojčice i na učenike. Sada dolazi ono što je uvredljivo, a to je obrazloženje zbog čega ste odbili amandman. Moram da pročitam: "Amandman se ne prihvata iz razloga što se u pozitivnim propisima Republike Srbije, kao i u celokupnom istorijskom razvoju pravnog sistema i ukupnog društva vodilo računa o merama koje će doprinositi poboljšanju položaja dela populacije koji se nalazi u nepovoljnijem položaju, u ovom slučaju pripadnice ženskog roda. Osim toga, postojanje odredbe čije brisanje je predloženo amandmanom, u skladu je sa metodologijom izrade propisa". Sada vas pitam – na koji način to što ste napisali ovde, da se odnosi i na ženski i na muški rod, doprinosi poboljšanju položaja žena, odnosno u ovom slučaju devojčica, odnosno učenica? Molim vas, obrazložite mi to – na koji način? Da li do sad nismo znali da imamo učenice u školi? Da li do sada nismo znali da imamo nastavnice u školi? Naravno da smo znali i naravno da smo znali da se zakoni odnose podjednako i na njih, kao i na učenike. To je potpuno prirodno i normalno. S druge strane, jako se dobro sećam kada ste i vi, gospodine ministre, i vaša poslanička grupa u to vreme bili opozicioni, kao i ovi koji me sada gledaju sa čuđenjem, kao – što mi to smeta, iste smo amandmane podnosili. Dakle, smatrali smo da ovome nema mesta u zakonima, podrazumeva se. To su najobičnije stvari koje se podrazumevaju i nema im mesta u zakonima. Ako to doprinosi poboljšanju položaja žena, pozdraviću ga, ali mogu vam reći da to nema nikakve veze sa tim. Ovo je još jedan ustupak tamo gde hrlite, a tamo vas neće i podnosite šta god vam padne na pamet da pišete u zakonima. Nema ovome mesta u zakonima Srbije. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Saša Milenić, po amandmanu.
Upravo po ovoj temi, rodne osetljivosti zakonskog predloga, diskutovao sam u raspravi u načelu i pohvalio zakon upravo i sa tog stanovišta. Jeste da materijalno intervencija koju poslanik predlaže ne menja ništa u obimu prava i u konsekvencama koje zakon proizvodi, ali je pažnje i poštovanja vredna intencija predlagača zakona da o toj činjenici, o tom kvalitetu i u zakonskom tekstu vodimo računa, tim pre što je to oblast u kojoj ova zemlja nema razloga da se stidi u evropskim razmerama. Zaista, u Kraljevini Jugoslaviji nisu žene imale čak ni političko pravo glasa, ali u Evropi spadamo u krug zemalja koje su prve takvo političko pravo učinili objektivnim. Samo da vas podsetim da su neki kantoni u Švajcarskoj pravo glasa za žene omogućili tek krajem 20. veka uz intervenciju federalnih vlasti i međunarodnih organa. Činjenica je da je u našoj kulturi još Svetozar Marković u 19. veku pisao o pravu ženskinja i akcentovao potrebu političke osetljivosti da to pravo ne može biti nedostatak zakonskog teksta to što predlagač zakona iskazuje potrebu da o toj činjenici, iako je tekovina naše kulture, vodimo računa i u normativnom jeziku i u aktu formulisanja zakona. Mislim da je to prednost ovog zakona. Poslanička grupa URS je saglasna sa stavom Vlade.
Milica Vojić Marković. Izvolite.
Samo trenutak, tražim repliku. Blago srpskim zakonima [[Predsednik: Nisam vam odobrio pravo na repliku, imate pravo po amandmanu]] Dobro. Po amandmanu. Blago srpskim zakonima i srpskim školama ako su im ovo prednosti. Računala sam da su prednosti da imaju 25 učenika, da profesori imaju prava na razne stvari, da učenici imaju prava na prevoz, na udžbenike, na ishranu. Računala sam da su to prava o kojima mi treba da razgovaramo danas ovde, da imaju 20 časova učenici nižih razreda, ne da ih zatrpavamo sa 30, pa da to premostimo nekim drugim oblicima nastave. Za mene su to prava o kojima smo razgovarali. Ovo za mene ne može biti pravo o kome treba razgovarati.
Na član 3. amandman je podnela narodni poslanik Ana Novković. Vlada i resorni Odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Ana Novković. Izvolite.
Hvala. Želela sam da se ovim amandmanom pre reči "smetnjama" se dodaju reči "i invaliditetom", jer korišćenje izraza "deca sa smetnjama u razvoju" i "učenici sa smetnjama u razvoju", negde je suprotna članovima 7. i 24. Konvencije o pravima osoba sa invaliditetom koje govore o deci sa invaliditetom, kao i sa članovima 18, 19. i 20. Zakona o sprečavanju diskriminacije osoba sa invaliditetom. Zato sam smatrala da i ova reč treba da stoji u zakonu. Hvala.
Narodni poslanik Milica Vojić Marković. Izvolite.
Takođe po amandmanu. Poslanička grupa DSS se potpuno pridružuje ovom amandmanu. Mi ćemo glasati za ovaj amandman, jer je on u skladu što piše u Konvenciji o pravima osoba sa invaliditetom. To što vaš zakon nije u skladu sa tim, a Srbija je potpisnik te Konvencije, to je druga stvar. Vi u obrazloženju kažete – nije u skladu sa onim što ste vi napisali u zakonu, pa zato i popravljamo. U skladu je sa Konvencijom koju ste potpisali, a u članu 1. u stavu 2. kažete da vam je zakon u skladu sa konvencijama koje ste potpisali. Nije vam u skladu sa konvencijama. Konvencija o pravima osoba sa invaliditetom jasno kaže – deca sa invaliditetom i smetnjama u razvoju. To morate jasno da naglasite u zakonu. Hvala vam.
Na član 4. amandman sa ispravkom zajedno su podneli narodni poslanici Milica Vojić Marković i Donka Banović. Vlada i resorni Odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Donka Banović. Izvolite.
Hvala, gospodine Stefanoviću. Ovaj naš amandman se praktično odnosi na ovaj stav drugi i razlaže ga u dva dela. Ono što zameramo u stavu 2. gde piše sledeće – učenik javne škole može besplatno da koristi knjige, školski materijal, prevoz, ishranu, kao i smeštaj kada je to potrebno, u skladu sa zakonom. Ono što je nama zasmetalo to je reč "može" besplatno da koristi, pa ste ovde nabrojali sve te stvari koje može besplatno. Ali, čim upotrebite reč "može" – dakle, može ali i ne mora. Mi predlažemo da ovaj drugi stav bude razložen u dva dela i to da glasi ovako – da učenik javne škole besplatno koristi knjige, školski materijal i prevoz, u skladu sa zakonom. Dakle, tu nema može, nego koristi besplatno. Zatim, treći stav da glasi – učeniku javne škole može da bude obezbeđena besplatna ishrana, kao i smeštaj kada je to potrebno, u skladu sa zakonom. Zaista ne vidim razlog da ne prihvatite ovaj amandman. Mi smo tu raščlanili ono što po zakonu učeniku javne škole sleduje da bude besplatno i ono što može da bude besplatno. U svakoj školi se, ili bi barem trebalo da se znaju potrebe učenika koje dolaze iz socijalnih grupa, koje spadaju u te takozvane ugrožene, kako ih ružno zovemo, ali prosto se zna socijalna karta svake porodice i učenika, pa može bilo škola ili lokalna samouprava da obezbedi besplatnu ishranu i smeštaj kada je to potrebno. Dakle, ovaj naš amandman zaista popravlja ovaj predlog člana. Još nešto. Kao što reče kolega, da ova današnja rasprava o amandmanima u pojedinostima, se zaista dešava u danu kada se dogodila veoma neprijatna stvar po sve građane Srbije. Pretpostavljam da i predstavnicima Ministarstva nije lako. Međutim, oni su zaista oti koji su odgovorni za ovo što danas imamo. Sedamdeset učenika koji su završili osmi razred danas su otišli u škole, u 10,00 časova, da polažu test iz matematike. Mi smo svi roditelji, pretpostavljam da znate koliko treme i strepnje imaju deca, ali i roditelji i čitava je porodica zaokupljena tim testovima. Ono što bih zamolila ministra prosvete, da iskoristimo njegovo prisustvo danas ovde, da on, ako može, objasni građanima Srbije i nama zbog čega se ovo danas dogodilo? Ne kažem da je to i prošle godine bilo, ali je bilo nekih indicija da se to dogodilo. Nije se išlo dalje u ispitivanje, ali verovatno nisu postojali ni dokazi. Za ovo danas očigledno postoje dokazi, čim ste odlučili da se taj test odloži, odnosno obavi sutra u podne. Takođe, još jedno pitanje za predstavnike ministarstva je – koliko sve ovo košta? Imam amandman gde kažem da može da bude besplatna ishrana ili smeštaj nekom detetu kojem je potrebno, a pritom, koliko će ovo koštati novca sve građane Srbije i živaca? Znamo da sve košta, ali koliko će to sve stajati? Ovo što se danas dogodilo, štampanje novih testova za sutra? Da li se štampaju novi ili kako? Kako ćete vi obezbediti da se ovo za sutra opet ne dogodi? Hvala.
Reč ima ministar. izvolite.
Hvala vam koleginice Banović na postavljenom pitanju. Danas sam rekao predstavnicima medija, prepodne u 10,00 časova, čim sam kročio u ovaj uvaženi prostor šta se desilo i zašto je komisija koja se bavi tim pitanjem donela jutros odluku. Smatrao sam da treba da objasnimo javnosti zašto je komisija donela tu odluku i zašto je odloženo i pomereno polaganje matematike od danas za sutra. Naime, komisija koja je zadužena za održavanje polaganja male mature iz oblasti srpskog, odnosno maternjeg jezika i matematike, juče je u popodnevnim časovima došla u posed dokumenta koji pokazuje da su testovi iz matematike falsifikovani, i to sva tri testa. Oni su juče popodne dobili različite informacije i od strane roditelja, od strane nekih učenika i predstavnika pojedinih medija, a negde u ranijim večernjim satima su dobili i taj dokument na raspolaganje i onda su oni procenili i doneli odluku. Jutros prepodne su imali u pola devet sastanak i doneli su odluku da se pomeri polaganje matematike. Za srpski, odnosno maternji jezik nije do sada bilo nijednog valjanog dokaza koji bi ta komisija razmotrila i onda donela odgovarajuću ocenu. Naravno da je ovo loše. Loše je za sve nas u obrazovnom sistemu, loše je za obrazovanje u Republici Srbiji. Ali, zar ne mislite da je odluka komisije logično reagovanje u odnosu na činjenično stanje? Zar ne bi bilo logično da se kaže – da, komisija je donela jedinu logičnu odluku da pomeri polaganje i da obezbedi pravednost polaganja ispita i da stvarno obezbedi da svi đaci pokažu tačno šta znaju i koliko znaju iz oblasti matematike i da je postupila na pravi način. Danas smo u toku dana obezbedili da testovi budu odštampani. Oni već sada putuju ka školskim upravama, određenim destinacijama i sutra prepodne će biti dostavljeni školama. Testiranje će sutra biti obavljeno od 12,00 do 14,00 časova. Moram vam reći da smo juče kada smo počeli dobijati te prve informacije vezane za mogućnost da su testovi falsifikovani, insistirali da svako ko ima neku informaciju da to dostavi MUP. Sami smo odmah zvali upravu kriminalističke policije i prijavili da postoji osnovana sumnja, naravno u toku večeri kada je već dobijen taj dokument, i to je urađeno.Sada pripadnici MUP sprovode istragu da bi se utvrdilo kako je do toga došlo. Mi ne možemo, niti želimo, čini mi se da je predsednik Narodne skupštine Republike Srbije rekao ono što je logično – mi moramo da sačekamo da vidimo ko je za to odgovoran, jer jedanput se tome mora stati na put, mora se videti ko zloupotrebljava polaganje male mature, ko falsifikuje tu dokumentaciju i, sem novca, da li postoji još neki drugi motiv. Logično da postoji motiv za jednu ovakvu stvar a niko od nas iz ministarstva, ni predstavnici komisije, ni ja kao resorni ministar, niti hoćemo, niti želimo da pobegnemo od pitanja odgovornosti. Samo da utvrdimo činjenice, da vidimo gde je u tom lancu pripreme testova za polaganje male mature, gde se desilo da testovi budu falsifikovani, ukradeni i kako su oni dospeli u javnost. Što se tiče prošle godine, moram vas podsetiti da smo na dan polaganja matematike, znači drugog dana, dobili informaciju iz dve škole, od dva anonimna roditelja i predstavnice jedne novinske kuće i da je tada utvrđeno da je reč o delu dokumenta koji je falsifikovan, znači, očigledno negde u toku pripreme tog testa i da su rezultati, naravno direktori škola su proveri, taj dokument se nije pojavio unutar škole, na testu su nažalost bili lošiji od proseka. Znači, taj dokument nije iskorišćen na bilo koji način. Naravno, nama nije prijatno da se ovo dešava, ali mislimo da smo postupili na jedan logičan način. Ako želimo da se pokaže ko koliko zna i koliko je učio, onda je logično da pomerimo polaganje matematike i da onda vidimo šta će sutrašnji testovi pokazati, a da istražnim organima Ministarstva unutrašnjih poslova, pre svega, pružimo priliku da oni utvrde ko je učinio krivično delo i ko je pomagao u vršenju krivičnog dela i da se taj procesuira ili ti, koliko god lica da bude umešano u to i da pravosudni organi kažu svoju reč. Mi u ministarstvu apsolutno stojimo na raspolaganju. Želim da vam kažem da komisiju vodi moj kolega, pomoćnik ministra dr Zoran Kostić, i sigurno znam da i on i drugi ljudi, koji su u komisiji, su doneli tu odluku apsolutno na osnovu činjenica koje su im bile juče na raspolaganju, jer postoji mnogo, kako bih rekao, olako izgovorenih reči i zaključaka koji ne stoje. Mi smo, na kraju krajeva, sve ono što možemo da uradimo uradili i svaki podatak koji dobijemo prosleđujemo MUP sa željom da se što pre utvrdi ko je falsifikovao dokumenta, ko je to ukrao, pa ćemo onda doći i do drugih stvari. Kada je reč o zakonu, pošto je rasprava počela, nisam rekao poslanicima u Narodnoj skupštini Republike Srbije koliko je amandmana Vlada usvojila. Želim da vas obavestim da je od ukupno podnetih 366 amandmana, Vlada usvojila 51 amandman, i to iz različitih poslaničkih grupa, iz poslaničkih grupa koje čine deo stranaka opozicije i poslaničkih grupa koje čine deo vladajuće koalicije. Juče smo na matičnom odboru predložili odboru, odbor prihvatio i usvojio sedam amandmana, kao amandmane odbora i oni će biti deo razmatranja. Prihvatili smo sva ona rešenja koja su po našem mišljenju unapredila sadržaj zakona. Prihvatili smo sugestije i predloge Odbora za prava deteta, u vezi inkluzija. Ako se sećate načelne rasprave, razgovarali smo o tome da bi izbegli neke neodumice ili eventualno izvođenje pogrešnih zaključaka o postojanju specijalnih odeljenja ili o zloupotrebi učenja prava na daljinu i oko individualnog obrazovnog programa. Prihvatili smo sve te amandmane koji su to pitanje tretirali na način koji je u duhu sa sadržajem zakona. Predvideli moder centar, predvideli smo rešenje zato što su i pripadnici manjinskih zajednica pitali da li je zakon u saglasnosti sa odredbama zakona koji se tiče pitanja nadležnosti saveta manjinskih zajednica. Prihvaćen je amandman kojim i Savet nacionalnih manjina ima pravo na osnivanje ustanova obrazovanja. Predvideli smo, takođe, i prihvatili rešenje da više jedinica lokalne samouprave mogu osnovati zajednički savez za obrazovanje odraslih, da razredni ispit mogu u istom roku polagati učenici završnog razreda, da se ne bi gubilo vreme i da bi im dali mogućnost da što pre završe školu i da nastave dalje. Usvojili smo amandmane vezane za vrednovanje rada škola. Moram reći da su neka rešenja prihvaćena u okviru Zakona o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja, pa smo smatrali da ne treba da budu prihvaćena u Zakonuosnovnom obrazovanju i vaspitanju ili Zakonu o srednjem obrazovanju i vaspitanju, znači, u drugim zakonima. To je bila metodologija rada ministarstva. Želeo bih da kažem još jednu činjenicu, u načelnoj raspravi, koju smo imali pre nekoliko dana, prošle nedelje, a koja je trajala jako dugo, rekao sam da je bila jako kvalitetna, sve poslaničke grupe, sa izuzetkom Nove Srbije, su iskoristile svoje pravo da govore u okviru vremena koje je Narodna skupština odobrila svojom odlukom. Mislim da je to dobro. Meni je zamereno da se nisam javljao do kraja, a u toku rasprave mi je zamereno da sam mnogo govorio na početku. Jedno i drugo ne može biti saglasno. U ime predlagača sam odgovorio na kraju. Bio sam u situaciji da vidim da pojedini poslanici deo svojim obaveza razumeju na način da postave pitanje, a da ne sačekaju kraj. Vi ste videli, zahvalio sam se svima onima koji su ostali do kraja, uvažavajući da je neko morao ranije da pođe, ali sam se trudio u ime predlagača da dam odgovor na sva pitanja. U obrazloženju za ove amandmane koje smo odbili, naravno, oni koji se prihvataju, prihvata se i predlog predlagača, trudili smo se da damo obrazloženja. Mislim da su ona veoma jasna. Ukoliko bude bilo potrebe, tokom rasprave ću takođe izložiti stav ministarstva. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Donka Banović, replika.
Naš ministar obrazovanja je ipak iskusan političar. On je negativnu priču oko toga što se danas dogodilo sa prijemnim iz matematike, odnosno testom iz matematike, pokrio pozitivnom vešću, kako je ministarstvo prihvatilo 51 amandman. Podsećam, to je na pet veoma ozbiljnih sistemskih zakona. Doduše, dva zakona su izmene i dopune. Kada sam govorila, mislim da nisam rekla da zameram što je komisija odložila ili odlučila da se danas ne održi taj test u 10.00 časova, nego da se test odloži za sutra u 12.00 časova. Ako ste to tako razumeli, izvinjavam se. Nisam ni znala da je gospodin Kostić na čelu te komisije. On je, danas, zajedno sa članovima Odbora proveo skoro ceo dan u skupštinskoj sali, gde smo razgovarali o amandmanima. Takođe, pomenuli ste da su prošle godine, kada su se održavala testiranja, pojavljivali testovi, to sam saznala iz novina, ali vi kažete da su se vama javljali direktori škola i da su vam rekli da je deo falsifikovanog testa, ne u školi, nego izvan škole, bilo je reči da se prodavalo u parkovima oko škole itd. Da ste tada pokrenuli istragu, odnosno da ste tražili od MUP da se ispita to i da se vidi kako je moguće da se na ulici ili na pijaci nalazi deo nekog testa ili kompletan test, možda se ovo danas ne bi dogodilo. Dakle, oni koji su se time bavili prošle godine, pa im je to prošlo bez kazne, gde nisu ni identifikovani krivci, nije suđeno, nije ništa, to je prošlo kao da se nije dogodilo, oni su ohrabreni, tako da se danas dogodilo to što jeste. Smatram da je trebalo odložiti sednicu za sutra, kako ne bi bilo daljih problema.
Po amandmanu, narodni poslanik Miljenko Dereta.
Hvala. Ja ću kao predlagač amandmana i kao gospodin ministar malo govoriti o amandmanu, a više o jednoj drugoj pratećoj pojavi. Naime, mi ćemo podržati ovaj amandman, ali bih se osvrnuo na ono što je gospodin ministar rekao, naizgled nevezano sa celom ovom situacijom, a to je da neki poslanici nisu izvršili svoju radnu obavezu, utoliko što nisu sačekali kraj i obraćanje gospodina ministra u takozvanoj raspravi. Rasprave nije bilo, jer rasprava je kada neko razgovara, a ne kad neko sedi 17 sati i sluša dok drugi govore. Ali, ja sam se o vašem izlaganju informisao na daljinu, koristeći moderne tehnologije. Obe stvari spadaju u mandat i domen rada vašeg ministarstva. To je bio moj slobodni izbor koji, kao što znate, čini mi se član 37, dozvoljava svakom roditelju, pa i svakome ko se celoživotno obrazuje, kao što sam to ja. Mislim da nismo samo mi poslanici ostali uskraćeni za vaše odgovore, kao što ste i sami rekli, vrlo kvalitetnim izlaganjima i predstavnika pozicije, tj. vlasti, i predstavnika opozicija. Ostali su uskraćeni i roditelji 876.222 učenika i 76.258 nastavnika i učitelja i 27.346 van nastavnih osoba koje rade u školama. Svi su oni čekali važne odgovore od vas po pitanjima koje smo otvarali i dočekali su danas odgovor koji su dobili, po pitanju ovoga što se desilo sa testovima. To je nažalost najveće razočaranje koje nam se dogodilo. Drago mi je da ste vi odgovorili sada po tom pitanju koje je ovde otvoreno na veoma dramatičan način, ali mi se čini, kako je krenulo, a već je prošlo nekoliko amandmana, da i ovo neće biti rasprava po amandmanima, nego će biti izlaganje onih koji su amandmane dali i prećutkivanje, ili da kažem nedostatak obrazloženja od onih koji su te amandmane odbili. Moram da kažem da su obrazloženja najčešće, biću pristojan, nedovoljna, površna i pogrešna, ali o tome ćemo kada dođemo do konkretnih amandmana. Nadam se da ćemo dobiti neki odgovor od vas. Hvala.
Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Obradović. Vlada i resorni Odbor nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Radoslav Komlenović. Vlada i resorni Odbor nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Komlenović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, mi iz JS želimo samo da ukažemo u ovom amandmanu i da definišemo da ovaj predškolski pripremni program se radi u predškolskim ustanovama. Prihvatamo izuzetno u školama, pod uslovom da se izuzetno definišu uslovi podzakonskim aktom ili uredbom ministarstva. Ne želimo da ovog puta određeni lobi obezbedi zakonski prostor za dobijanje i realizaciju pripremnog predškolskog programa. Vaspitači su najkompetentniji da realizuju ovaj program koji je definisan zakonom kao obaveznim. Konačno, nakon ostvarenog programa, jedino predškolska ustanova izdaje validan dokument o završenom predškolskom programu. Niti u jednom zakonu se ne pominje neka druga ustanova ili škola koja izdaje taj i takav dokument koji je uslov za upis deteta u osnovnu školu. Hvala.
Hvala. Na član 6. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Milica Vojić Marković i Donka Banović. Vlada i resorni Odbor nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 7. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Milica Vojić Marković i Donka Banović. Vlada i resorni Odbor nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić Marković, Donka Banović i Aleksandar Pejčić. Vlada i resorni Odbor nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Aleksandar Pejčić.
Zahvaljujem se gospodine predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi ministre Obradoviću, kolege iz Vlade, DSS je podnela na ovaj set zakona 141 amandman, prihvaćeno je 18 amandmana, što je negde oko 13,5%. Ovim našim amandmanima smo hteli da popravimo ovaj set zakona, a ujedno da pomognemo i vama, gospodine ministre, što se odnosi i na ovaj amandman na član 8. ovog zakona. Zarad javnosti da pročitamo šta smo hteli da promenimo: "Roditelj, odnosno staratelj učenika ima pravo da za svoje dete izabere osnovno obrazovanje u javnoj ili privatnoj školi ili obrazovanje na daljinu koje je moguće izabrati iz opravdanih razloga samo uz dozvolu ministarstva.". Znači, mi na ovaj način želimo pre svega vama da pomognemo, jer smatramo da je živa reč, živa reč i da mi kao socijalizovana bića najbolje učimo u društvu. Još ako imamo kvalitetnog predavača, edukatora, na kvalitetan način možemo da primimo to znanje. Mnogo je ružno učiti, sem u izuzetnim slučajevima, ili obrazovati se na daljinu, jer mislimo da učenje preko mobilnih telefona, preko internet globalnih mreža je aspekt koji pre svega utiče na psihološki, na socijalni i na ekonomski aspekt učenika. Iz tih razloga mislimo da ovaj naš amandman je izuzetno kvalitetan. Na ovaj način želimo pre svega i neke anomalije da otklonimo, anomalije koje nameću roditelji, staratelji, učenici. Svestan sam da, ako je dete talentovano, da mora na taj način da se edukuje na daljinu ili, ne daj bože, ako je dete bolesno. Iz ovog razloga želimo da ministarstvo selektira i odredi koje su to grupacije, koji su to slučajevi koji mogu na ovaj način da se školuju. Zahvaljujem.
Narodni poslanik Milica Vojić Marković. Izvolite.
Ja ću takođe po amandmanu. Dakle, u članu 8. predlagač kandiduje da postoji javna škola, odnosno državna škola, zatim privatna škola, a onda uvodi još dva modela obrazovanja – obrazovanje kod kuće i obrazovanje na daljinu. Moramo svi da se složimo da javna škola, odnosno državna škola košta, da nije besplatna, iako mi to volimo da kažemo, da jeste besplatna, ali je zaista besplatna u odnosu na ono koliko košta privatna škola. Da bi dete pohađalo privatnu školu, roditelj mora da odvoji jako mnogo hiljada evra danas u Srbiji. Da bi privukao roditelje i dete, da dete dođe da uči u takvoj privatnoj školi, privatni vlasnik škole mora da ima i jako kvalitetan profesorski kadar. Odakle će on da dobije taj jako kvalitetan profesorski kadar? Iz državnih škola, iz javnih škola. Privatnik takođe neće naći da je za njega bacanje novca da ima 25 učenika. U javnoj školi 30 učenika je mera. Sada da kažemo još neke zanimljive stvari. Kakvi nastavnici će onda da ostanu u ovim državnim školama? Da li će ostati ti vrhunski nastavnici koji će biti dobro plaćeni? Oni nisu dobro plaćeni, neće sigurno ostati ovde, nego će otići trbuhom za kruhom. Ko će ostati onda u državnim javnim školama? Osrednji i manje kvalitetni, da ne kažem loši nastavnici. Sada vi uvodite i pravo roditelja da izabere da njegovo dete uopšte ne ide u školu, ni u privatnu, ni u javnu, nego da roditelj može da obrazuje svoje dete kod kuće, sam, u slučaju da je neki čovek koji je sposoban, roditelji koji su sposobni da svoje dete sami obrazuju, ili u drugom slučaju da plate profesora, jedan na jedan, da to njegovo dete uči, da se dete ne muči, da ne ustaje rano ujutru u školu, da nema 30 učenika u odeljenju i da to dete niko danas ne muči od nastavnika koji su neraspoloženi. Tako kažu roditelji. Kako vama sada izgleda ovaj sistem? To je segregacija. Takve škole vi već imate u Americi, imate ih u drugim zapadnim zemljama, javno školstvo koje je osrednje i loše i koje ne mora da podrazumeva lošu decu. Ima bisera od dece i onih koji se jako trude, ali nema ko i nema sredstava da mu pomogne da uspe u životu. Onda naša deca više nemaju jednako pravo. To je ono pravo o kome ja govorim malopre kada govorim da ne postoji muško i žensko pravo, nego to je ono pravo da oni imaju jednake šanse u životu. Nemaju jednake šanse oni koji se obrazuju jedan na jedan, oni koji se obrazuju u privatnoj školi i oni koji se obrazuju u državnoj školi. Moramo to svi da priznamo. Tako je, kako je. To, naravno, vodi zaista u ozbiljnu segregaciju. To je ozbiljna segregacija. Mislim da to nije bila vaša namera, ali tako se dogodilo. To jeste tako. Hajde sada da pogledamo koje sve uloge, osim obrazovne, ima škola? Jedna od tih uloga jeste vaspitna, grupa vršnjaci. Druga od tih uloga jeste socijalizacija dece, izuzetno važna uloga. Hoćemo li da imamo tu vrstu uloga onda kada to dete bude učilo kući jedan na jedan? Nećemo, naravno da nećemo imati. Da li to sada društvo ima neki novi koncept da nije potrebna socijalizacija učenika u školama, da nam nije potrebno da nam se deca socijalizuju i da odrastaju na drugi način? Ne bih se složila sa vama. Kada sam govorila u načelu, govorila sam iz pozicije inkluzije i kako to izgleda iz pozicije roditelja koji želi da upiše dete u inkluzivnu školu. Nema sredstava za uklanjanje građevinskih barijera, recimo. Zatim, nema sredstava za prevoz. Onda, nema sredstava lokalna samouprava za personalne asistente. Nema sredstava za pedagoške asistente. Obišla sam jako mnogo škola i, verujte mi, ovo je pravilo. Nema sredstava lokalna samouprava da reguliše pitanje i status interresornih komisija. Sa svim tim nema, nema, nema, nema, šta mislite, da li će se roditelji možda ipak opredeliti da dete školuju kod kuće, ako već računa da je to u interesu deteta? Bojim se da je ovo jako komplikovano i da je mnogo komplikovanije nego samo što izgleda ovde kada ga navedemo kao mogućnost da se dete obrazuje kući i da to nije koncept kome treba da teži država. Mislim da svako dete ima pravo na jednaku šansu u životu i na jednako obrazovanje u životu, a država to zaista mora da mu pruži. Još nešto. Evo kako se dešavaju paradoksi u životu. Pisala sam amandman i navela da ne želim da se u članu 8. reguliše pitanje obrazovanja kod kuće, a doživela sam da vaš odgovor na ono što sam govorila popodne u neki rani popodnevni sat i ono što sam govorila na Odboru za prava deteta čujem kod kuće, da se obrazujem kod kuće. Ima poslanika koji idu javnim prevozima kući i ti javni prevozi, nažalost, u neki sat idu tako da moram da dođem do svoje kuće. Žao mi je, ali takođe smatram da nema rasprave ako vi ćutite a ja govorim. Tu nema ničega. Ne moram ni da budem prisutna u sali, mogu da pročitam. Hvala vam.
Reč ima ministar Žarko Obradović. Izvolite.
Poštovana koleginice, dugo godina sam sedeo na mestu na kome sedite vi i naučio sam pravila ponašanja u ovom cenjenom domu. Šta god kaže predsednik Vlade, predstavnik opozicije će prikazati drugačije. Čini mi se da sam baš iz vaše poslaničke grupe bio kritikovan da mi je izlaganje prilikom obrazloženja Predloga zakona bilo jako dugo i upotrebili ste još neke reči, vi ili koleginica Donka Banović. Nisam čitao stenogram, ali po sećanju jedna od vas dve. Smatram sasvim logičnim da ako razgovaram sa vama da moram poslušati i vaš savet, pa naći meru i za nešto što treba i reći i za nešto što je napisano u ovim dokumentima. Vezano za amandman koji ste podneli, ako pogledate član 37. stav 9. videćete da će biti propisani bliži uslovi da ne bi došlo do zloupotrebe ili do načina korišćenja ovog prava, odnosno, prvo do načina korišćenja ovog prava, a onda, naravno, sprečiti zloupotrebu. Kada je reč o školama, mi imamo 1.263 osnovne škole sa isturenim odeljenjima i imamo osam verifikovanih privatnih škola. Te privatne škole su osnovane još devedesetih godina prošlog veka. Nemojte sada da lijemo krokodilske suze što se neko opredelio da mu dete polazi u privatnu školu i što se opredelio da ispuni uslove privatne škole koju pohađa. To je valjda njegovo pravo i samostalna odluka. Ako smatrate da ovom načinu učenja nije bilo mesto, onda ste trebali da predložite brisanje tog člana u celini, to nije sporno, ali samo da kažete, jer ne može se apriori izvoditi zaključak da će to pravo biti korišćeno na nezakonit način.
Reč ima narodni poslanik Milica Vojić Marković, replika. Izvolite.
Gospodine ministre, to što vi nama pročitate ovo što piše u obrazloženju pet zakona, to nije obrazloženje na koje mi možemo da reagujemo, to smo pročitali. To mi pročitamo kući pripremajući se za zakon i ne držimo da je to uopšte bitno da vi sad nama to čitate, jer mi to pročitamo. Drugo, kažete da ste poslušali savet iz moje poslaničke grupe, pa prihvatite onda amandman, to vam je najjednostavnije, to vam je savet. Treće, oko propisivanja posebnih uslova, kakav je pravilnik ili da li postoje propisani uslovi oko polaganja ovog ispita danas, koji je bio i prošle godine i pretprošle godine i one tamo godine? Od kada ste vi ministar, to su pravila igre. Ovo je sad najdrastičnije, ali da su prošle godine roditelji zaista hteli do kraja da sruše onaj sistem polaganja, oni su to mogli, imali su potpuno pravo. Gospodine ministre, na Fejsbuku su deca u nedelju pokazivala to, verujte. Dakle, to što smo mi odrasli manje obavešteni, ne gledamo šta piše i gde može da se kupi, to je naše pravo, ali nije i vaše pravo, gospodine ministre, vi to morate da znate, uključujući i vaše savetnike.
Reč ima gospođa Donka Banović, replika. Izvolite.
Hvala. Ja imam pravo na repliku, ministar me je imenom i prezimenom prozvao. Tačno je, kada je bila rasprava u načelu bila sam ovlašćeni predstavnik DSS o ovom setu od osam zakona. Kao ovlašćeni predstavnik sam imala 20 minuta za osam zakona. To je tako izgledalo da ja nisam stigla pola stvari, iako sam jako dugo razmišljala kako da uopšte analiziram osam zakona, pa sam onda pričala, ako se sećate, o ciljevima strategije, pa kako se to kroz zakone razrađuje. Vas i vaše vreme sam spomenula samo kao ilustraciju da je vama trebalo, gledala sam na sat, oko 80 minuta za to vaše uvodno izlaganje, neka je i 60, a ja sam imala samo 20. To je samo bilo to poređenje, a nisam vam zamerila. Dakle, po meni je vaše izlaganje možda trebalo da traje i dva sata, jer je u pitanju osam zakona. Što se tiče vremena koje ste vi utrošili i spominjanja uopšte, to vam nisam zamerila, ali sam samo pokazala da ja imam 20 minuta za sve te zakone, a vi ste imali neograničeno vreme i iskoristili ste sat. Po meni to nije bilo dugo za ovoliko zakona koji su veoma ozbiljni i veliki zakoni.
Reč ima narodni poslanik Predrag Marković. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedniče. Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, uključenje je upravo povodom odbrane ovakvog načina opisa u članu mogućnosti, koja se samo naznačuje i otvara za mogućnost učenja na daljinu, odnosno učenja kod kuće. Hajde da se našalimo, ovo je važno i sa stanovišta kako je danas radila Skupština. Pošto je bila pauza, uključio sam televizor pa sam video, promeni se emisija pa ide neka farma i tamo određenu gospođu, ne znam kako se zove, opominju da mora ovcama, svejedno što postoji voda, da zameni vodu, jer ovce ne piju toplu vodu nego piju hladnu. Kao i svaki stručnjak koji se pojavljuje na toj farmi, ona na to odgovara: "Molim vas, moderne tendencije su i u Tajlandu i u Japanu i u Americi da se stalno pije topla voda." To što naše ovce to ne znaju, to je problem. Dakle, ovo jeste tema koja se tiče suštine zakona i strašno je važno da je stvorena mogućnost koja suštinski, doktrinarno menja ono čime se ovi zakoni bave. Nije suština ovih zakona očuvanje iz socijalnih razloga, tradicionalnih razloga, uz čitav niz frustracija i ekonomskih postojećih modela i načina obrazovanja, već otvorenost za one kojih tiče kako da stiču znanje, a ne diplome, jer će u društvu za koje se pripremaju biti proveravano njihovo znanje, a ne diplome. Zbog toga je otvaranje ove mogućnosti, na način vrlo diskretan, kako postoji u zakonu, vrlo dobrodošao. U ovom trenutku bi stvarno bilo kontraproduktivno da usvajamo ovakav amandman, a predložile su ga dve sjajne poslanice i prvi put se ne slažem sa nekim njihovim amandmanom, što mi teško pada zbog vas. Usvajanje ovakvog amandmana lišilo bi nas te mogućnosti i dovelo bi nas u situaciju da naprosto lišavamo čitave generacije nečega, što je pitanje njihovog izbora i njihovih roditelja i što ne mora da bude nužno uzrokovano nekim tragičnim uslovima, bolešću ili ma kojom vrstom sprečenosti učenika ili roditelja. Hvala najlepše.
Reč ima dr Janko Veselinović. Izvolite.
Nisam sasvim siguran da sam razumeo gospodina Markovića, pa bih ga molio da pojasni svoje izlaganje. On je, ne znam, tražio Narodnu skupštinu, zasedanje, danas kući, pa je našao "Farmu". Pomoći ću mu, dakle, Skupština nije zasedala zato što nismo imali mišljenje Vlade na koje smo čekali dva dana, a danas je bio veliki problem i mogli ste to na svim vestima, gospodine Markoviću, naći, niste morali tražiti na "Farmi", kontekst. Dakle, desila se velika afera sa činjenicom da su, kako kažu mediji, provaljeni testovi koji su bili čuvani dugim oružjem. To je još jedna afera Vlade Republike Srbije, koja neće tek tako lako zastareti, mada jedna drugu aferu stižu. Nije mi jasno to - topla voda, hladna voda za ovce, kakve veze ima sa ovom današnjom temom, gospodine Markoviću?
Replika, Predrag Marković.
Gospodine Veselinoviću, stojim vam na raspolaganju da vam, kao i u drugim slučajevima, objasnim sve što vam je nejasno, ali nema razloga da time opterećujemo sednicu koja je u toku, sasvim izvesno. Inače, što se tiče toga da nešto postoji na vestima, suviše sam ozbiljan čovek da bih se informisao preko vesti. Hvala vam najlepše.
Na član 8. amandman je podnela narodni poslanik Ana Novković. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima Ana Novković.
Hvala. U načelnoj raspravi sam takođe govorila o učenju na daljinu i kod kuće. Smatram da zakoni iz oblasti obrazovanja negde treba da gledaju u budućnost i da hvataju korak sa tehnološkim razvojem i savremenim informacionim tehnologijama. Tada sam naglasila da ovakav vid obrazovanja treba da bude po jasno definisanim pravilima. Zaista se zalažem da, prosto, može da se bira način sticanja znanja, čak znanje ne treba da se stiče na istovetan način, mogu da se biraju i metode i sredstva. Bitno je da deca na kvalitetan način stiču funkcionalno znanje. Samo ovde imam dilemu da li će primena ovog člana dovesti do toga da, na primer, deca sa invaliditetom i smetnjama u razvoju ne mogu da ostvare na neki način svoja prava. Na primer, može se desiti da oni koji su zaduženi da uklone barijere u školama, da obezbede personalne asistente, pedagoške asistente i različite vrste podrške ovoj deci, da im ovo jednostavno bude alibi da to ne urade i da kažete - vi imate ovu mogućnost i, eto, bolje je to da izaberete. Mislim da bi to na neki način dovelo do dodatne diskriminacije i segregacije ove dece. Takođe, moramo voditi računa o tome da možda i roditelji ne zloupotrebe ovo. Skoro sam čitala neko istraživanje gde je nemali procenat dece prinuđen da radi ili da ih roditelji teraju na prosjačenje i, prosto, moramo ovde vrlo da budemo obazrivi. Znači, podržavam uključivanje ovog vida obrazovanja, ali da to bude po jasno definisanim pravilima, prosto da zaštitimo decu sa smetnjama u razvoju i da sprečimo da dođe do zloupotrebe od strane roditelja. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Snežana Stojanović Plavšić.
Zahvaljujem. Poštovani gospodine ministre, poštovani stručnjaci iz Ministarstva, polemisala bih sa vama pre svega o vašem obrazloženju, sa kojim se apsolutno ne slažem. Prihvatam obrazloženje koje je ministar maločas dao, da je već u jednom članu zakona navedeno da će biti određeni bliži uslovi pod kojima je ovo moguće i saglasna bih bila da ste to naveli kao obrazloženje odbijanja ovog amandmana. Već su i koleginice govorile o tome koliko je opreza potrebno u ovoj oblasti. Svi mi znamo, naravno, da je učenje na daljinu potrebno, da je ono u današnje vreme i moguće i neophodno. Međutim, mislim da svi razumete naš oprez, na šta se naš oprez u stvari odnosi. Kao što sam rekla, prihvatam, delom, obrazloženje koje je ministar dao. Međutim, vaše obrazloženje, pošto znam da to obično rade službe, ne prihvatam jer neprihvatljivo je obrazloženje da se ovaj amandman odbija zato što najbolji interes deteta određuje roditelj. Moram da vas pitam - zašto postoji Konvencija o zaštiti prava dece, ako roditelji svuda i uvek određuju najbolji interes deteta? Moram da vas pitam - zašto postoji porodični zakon, koji suspenduje u izvesnim okolnostima roditeljska prava, baš zato što roditelji ne određuju uvek šta je najbolji interes deteta? Zbog situacija u kojima roditelji to ne čine, potrebno je da to čini država. Takvi mehanizmi postoje svuda u svetu, a postoje i kod nas. Mi mislimo da je u ovom slučaju potrebno aktivirati takav jedan mehanizam zato što je moguće da dođe do situacija u kojima će roditelj pogrešno proceniti da je najbolji interes deteta ili njegov najbolji interes da dete ostane kod kuće, čak i onda kada bi za dete bilo bolje da je u školi, u situaciji u kojoj može da se socijalizuje, u situaciji u kojoj može da razvoja ne samo svoje znanje i intelektualne potencijale, nego i emocionalne i sve druge koji se u ovakvoj jednoj situaciji razvijaju. Zato smo smatrali da je potrebno da ova situacija bude izuzetna. Ukoliko prihvatite amandman, vi ćete samo imati podcrtano to u zakonu, da je to samo u izuzetnim slučajevima koji će se, naravno, određivati članom koji ste već naveli. To je moj doprinos ovoj raspravi. Hvala.
Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Obradović. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević.
Poštovani gospodine predsedniče Narodne skupštine, dame i gospodo narodni poslanici, molio bih vas da pažljivo saslušate amandman koji je podneo Dušan Obradović iz DS, koji kaže – u članu 9. stav 1. menja se i glasi: "Osnovni zadatak škole je da omogući kvalitetno obrazovanje i vaspitanje za svako dete i učenika, prilagođeno uslovima gde se škola nalazi, odnosno gde se obrazovanje i vaspitanje odvija". U obrazloženju se kaže – amandman se ne prihvata zbog toga što postoje određeni principi, pa jedan od tih principa kaže da se sistem obrazovanja i vaspitanja mora obezbediti za svu decu i učenike i da taj princip podrazumeva jednako pravo i dostupnost obrazovanja i vaspitanja bez izdvajanja po bilo kom osnovu. Sada pitam sve vas, a pogotovo pitam roditelje Srbije, koji su danas suočeni sa ovim skandalom – da li oni koji mogu da plate test iz matematike imaju jednakije pravo i veću dostupnost obrazovanja ili ne? Onda vidite koliko ovo obrazloženje nije suvislo i nije dobro, pogotovo nije primereno današnjem danu. Znate, ako neko ima jednakije pravo na dostupnost obrazovanja, činjenicom da može da kupi test za prijemni ispit, o kakvoj jednakosti dece mi govorimo? Kaže da neće biti izdvajanja po bilo kom osnovu. Ne znam koliko je bilo izdvajanja Tomislava Nikolića da stekne akademsko zvanje. Jel zna neko da mi kaže koliko košta diploma Tomislava Nikolića i da li je ta diploma bila plod izdvajanja? (Predsednik: Gospodine Milivojeviću, predsednik Republike stvarno nije tema ovog amandmana.) Ali jeste njegovo obrazovanje.
Molim vas da se vratimo na amandman.
Hajde da stvari vratimo na ovaj kolosek da bi se bolje razumeli. Pošto kažemo danas u ovom danu kada neki imaju jednakije pravo na obrazovanje, da će policija istražiti sve relevantne činjenice vezane za današnji skandal da li će te činjenice policija objaviti u tabloidima i partijskim glasilima ili će ih dostaviti tužiocu. I kako da reagujemo na te informacije policije, kada ministar finansija Mlađan Dinkić danas kaže da ne veruje policiji. Imam rešenje za ovu situaciju. Da bi pravo na obrazovanje bilo zaista pravo na obrazovanje jednako za sve građane, neko zbog današnje afere i skandala mora da podnese ostavku. Odmah danas, pred kamerama bićete prvi ministar u istoriji Srbije koji je pred kamerama danas predsednici Skupštine kazao – ja osećam odgovornost zbog ovoga i evo podnosim ostavku. Pazite, ide uskoro rekonstrukcija Vlade, obećao je Vučić. Možda će vas izabrati već 28. juna za neki drugi kabinet, na neku drugu funkciju, ali sada dajte ostavku. Pogotovo što ja vidim da ste već iz SNS našli rešenje za današnji problem. Kažete da je kriva DS, tako bar kaže na Tviteru vaš visoki funkcioner. Kažete – krivi smo mi iz DS. Razumem to obrazloženje, ali ga ne prihvatam. Voleo bih da zaista povedemo računa u današnjem danu o obrazovanju dece. Da povedemo računa da se u svetu dešavaju veliki prevrati. Srbiji ne treba ni Turska, ni Brazil, niti bilo kakvi nemiri i neredi. Treba nam stabilna zemlja koja počiva na pravu. Treba nam zemlja u kojoj se moj amandman na krivični zakon kad kažem – predlažem novo krivično delo kupovina akademskog zvanja radi podizanja rejtinga učesnika u izbornom procesu, da se prihvati da nam se ne bi dešavale ovakve stvari. Kad imamo sumnju da je predsednik Republike kupio diplomu, što onda roditelji ne bi kupovali prijemne testove za prijem svoje dece u osnovnu i srednju školu? Ovome se može stati na put vrlo prosto i jednostavno, kao u "Gospođi ministarki" kod Branislava Nušića, ostavkom i smenom ministra. Hvala.
Po Poslovniku gospodin Babić.
Danas je 18. juni 2013. godine. (Predsednik: Samo vas molim da kažete zbog zapisnika, član Poslovnika.)107. stav 1. govornik vam na sednici, mora da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine. Danas je 18. juni, izbori su završeni pre godinu i nešto dana. Molim, preklinjem oni koji se nisu probudili 21. maja 2012. godine da to urade i zbog njih i zbog političkih opcija koje predstavljaju i zbog nezamaranja ovog visokog doma, jer sve što je najodvratnije, najsumljivije rečeno, izrečeno je u kampanji i za predsedničke i za parlamentarne izbore 2012. godine. Sve što je moglo da se smisli u nekim kuhinjama medijskih magova da bi se SNS i predsednički kandidat i sadašnji predsednik države mogao da se udalji sa te pozicije je urađeno, ali je kampanja završena. Izbori su prošli. Građani Srbije su rekli – ne više teroru bivšoj vlasti, bivšeg režima. Srbija je rekla hoćemo Tomislava Nikolića za predsednika države. Tomislav Nikolić ma koliko vas bolelo to, je predsednik svih građana Republike Srbije. Probudite se i izađite više iz tog košmara predizbornih kampanja i izricanja laži i krenite napred. Nije mi jasno, ne odgovara ako je 10 sati rasprave. Ne odgovara ako se danas radi. Ne odgovara ako se ne radi. Kažite jednom šta vam odgovara? Šta trebamo da uradimo? Ali, znate šta je problem? Ne da li će se poštovati član 184. Poslovnika problemje u tome što su neke poslaničke grupe sve manje i manje, pa ne mogu da skupe ni toliko potpisa.
Da li se neko javlja po Poslovniku? Gospodin Milivojević, po Poslovniku. Izvolite.
Reklamiram član 103. Mislim da je ovde urađena zloupotreba Poslovnika od strane prethodnog govornika jer je on meni replicirao, a nije ukazao na povredu Poslovnika. Jedino što je tačno kazao bez gledanja u sat, to je da je pogodio današnji datum. Davno sam se probudio i ne možete verovati svakog dana ne zna se koja gora vest me u Srbiji budi od kad je Tomislav Nikolić predsednik. Da li je veći budžetski deficit? Da li se više trguje teritorijom Republike Srbije? Da li se više trguje prijemnim ispitima i zadacima za prijemne ispite? Zaista, kada se probudim u takvoj Srbiji, ja ne mogu ni da zaspim. Ali ne zato što ne mogu zaspim zbog toga što će neko od mojih prijatelja da napusti poslaničku grupu DS već zato što ovaj izmiritelj koji nas miri sa svetom kako kaže Oliver Antić, ovaj predsednik koji će da nas pomiri sa svetom, valjda će da nas pomiri i sa svojim kumom Vojislavom Šešeljom. Čujem, da će ga častiti sa šest poslanika da bi SRS ponovo mogla da se vrati u parlament, a neki da vrate bedževe i da im konačno bude mirna savest. Hvala.
Po Poslovniku, reč ima narodni poslanik Miljenko Dereta.
Reklamiram član 106. Ovo je privi put da se javljam po Poslovniku zato što mi se čini da je zloupotreba javljanja po Poslovniku na račun teme o kojoj se razgovara zaista prešla meru dobrog ukusa. Moram da kažem da smo svi budini ovde, gospodine Babiću, svi smo budni i znamo koji je datum, a tema nije da vi dokažete da znate koji je datum, nego je tema obrazovanje mladih u Srbiji. (Predsednik: Nemojte ni vi replicirati gospodinu Babiću jer je to povreda Poslovnika.) Lično nemam iskustva, novi sam, za razliku od ovih koji imaju iskustva u međusobnom nadgovornjavanju. Dakle, izvinjavam se ako sam povredio Poslovnik. Moli bih vas gospodine predsedniče da vratite ovu raspravu na izuzetno važnu temu, a to je pitanje zakona u ovom trenutku o osnovnom obrazovanju. To ko je pobedio na izborima, to znamo, izgleda da jedini koji stalno na to treba da se podsećaju jesu upravo oni koji su pobedili kao da još uvek u to oni sami ne veruju. Hvala.
Da li ima još neko po Poslovniku? Prvu repliku je imao gospodin Milenić kao ovlašćeni predsednik poslaničke grupe URS. Izvolite.
Hvala gospodine predsedniče, upravo kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe URS moram da repliciram iako je nesumnjivo tema o kojoj raspravljamo važnija, ali je grubo povređen pogled na političke stavove URS i predsednika stranke i ministra u Vladi Republike Srbije gospodina Mlađana Dinkića u iznošenju kako je on navodno, pa valjda inplicitno time i politička partija URS, nezadovoljan radom policije i da nema poverenja u ovu državnu službu i organ. To naprosto nije istina. Činjenica je da je gospodin Mlađan Dinkić eksplicitno izrazio sumnju da postoje pojedinci koji zloupotrebljavaju informacije i znanja iz stručnog rada ove službe ili poziciju u toj službi i kroz tabloitizaciju političkog govora i života zapravo narušavaju ugled koji bi ona morala da uživa. Pre nego što je gospodin Dinkić sa tim stavom izašao u javnost, podsetiću vas i povodom sličnih događaja u Kragujevcu, ponavljali smo, najveći broj policajaca vrlo savesno obavlja ovu izuzetno tešku dužnost. Mi u njima i vidimo naše komšije ali to nije razlog da previdimo zloupotrebe njihovih dužnosti i obaveza od strane ne savesnih pojedinca. Kao reformska politička partija uvek podcrtavamo da očekujemo reforme u policiji i svi koji u te poslove budu ušli mogu da računaju na našu političku podršku ali mi nismo nikakva anarhistička organizacija koja bi podržala opštu sumnju u policiju kao državni organ, već sasvim suprotno kao članica Evropske narodne partije i kao politička partija umerene desnice i te kako umemo da cenimo i neophodnost i značaj kvaliteta rada ovog državnog organa.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, više puta sam se naslušao tih priča oko kupovine diploma. Znači, kada god neko završi fakultet ili neku školu, onda kada nije bilo vreme, a nije bilo vreme zbog teškog života, jer je veoma lako kada vas školuju roditelji, a ne morate da se borite za goli život i goli opstanak, pa kasnije završite fakultet. To je znači po rečima mog kolege iz DS – kupovina diplome. Tako da, ako ništa drugo, zamolio bih da se to više ne spominje baš zbog tog dela koji se odnosi na težak život. Što se tiče te iste diplome, sada se postavlja pitanje, gospodin Nikolić, predsednik Republike, završio je fakultet kada ste vi bili na vlasti. Znači, sada možete da birate, ili ste korumpirana vlast ako je mogao da kupi diplomu ili je stvarno diplomirao. Jedno od ta dva morate da priznate. Ne možete i jedno i drugo da negirate. Tako da se te priče molim vas ostavite. Što se tiče tih navodnih zloupotreba oko prijemnih ispita i testova iz matematike i srpskog jezika, kao što od nas tražite da mi ovde ne vršimo istrage, tako i vi ostavite nadležnim organima neka to ispitaju. Ista pravila važe i za nas i za vas, ali očigledno, valjda u žaru, da steknete jeftine političke poene, nije bitna cena koju će neko da plati i u tome i jeste razlika između vas i nas, jer ste zbog jeftinih političkih poena upropastili budžet u 2012. godini. (Neđo Jovanović, s mesta: Javljam se po Poslovniku.)
Reč ima Neđo Jovanović, po Poslovniku. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre, predstavnici Ministarstva, zamolio bih upravo reklamirajući Poslovnik na ovaj način da se vratimo na temu, imajući u vidu da već duže vreme cela rasprava ide daleko od teme, da pojedini odbornici pokušavaju opstrukcijom da nas udalje od tačke dnevnog reda o kojoj se raspravlja, imajući u vidu da imamo ogroman broj amandmana o kojima treba voditi diskusiju, svakako kvalitetnu diskusiju, radi unapređenja kvaliteta zakona. Logično je da ove diskusije treba sankcionisati, jer pozivanja na povredu Poslovnika koja podrazumevaju zloupotrebu procesnih ovlašćenja i pogrešno tumačenje Poslovnika, takođe zavređuju pažnju sa vaše strane, gospodine predsedavajući, odnosno predsedniče, izvinjavam se, kako bi se opet reagovalo i barem opomenom ukazalo poslaniku kako treba dalje postupati u radu parlamenta. Zahvaljujem vam se i apelujem na sve poslanike da se zaista vratimo na temu i da ovu tačku dnevnog reda provedemo i realizujemo do kraja.
Slažem se sa gospodinom Jovanovićem, smatram da smo dosta proveli vremena pozivajući se na replike. Izvinjavam se svim prijavljenima i gospodinu Babiću, gospodinu Veselinoviću, ali u ovom trenutku prelazimo na sledeći amandman, mislim da smo dovoljno diskutovali. (Srđan Milivojević, s mesta: Javljam se po Poslovniku.) Reč ima Srđan Milivojević, po Poslovniku. Izvolite.
Ne znam zašto nam, gospodine predsedniče, uskraćujete po članu 104. pravo na repliku. Nema potrebe da izbegavamo bilo koju temu. Nijedna tema koja je pred očima građana Srbije, a direktno je aktuelna i vrlo aktuelna tokom današnjeg čitavog dana, ne treba da bude na jeftin i providan način sakrivena od očiju javnosti. Koliko god bilo nešto neprijatno, koliko god nešto bolelo, mnogo manje boli ako se raspravlja u danu kada boli, nego ako to što boli ostavimo da nas boli narednih meseci, godina i da ostavimo neke nedoumice iza nas. Tako da, nema potrebe da razvodnjavamo diskusiju, ali nema potrebe da bežimo od neprijatnih današnjih asocijacija, zaključaka i nekih stvari koje očigledno nekim poslaničkim grupama nisu prijatne i ne znaju kako da ih izbegnu, pa pokušavaju da ih izbegnu tako što o njima neće govoriti. Dakle, trebalo je da mi date repliku, jer ja sam se prijavio za repliku na osnovu izlaganja i poslanika iz URS i SNS i imamo bih šta da kažem. Ovako ću morati po drugim amandmanima ponovo da se javljam i da opet iskoristim svoje pravo da vam kažem ono što sam hteo i opet nećemo mrdnuti i dalje od početka, nema potrebe da na takav način sprečavamo narodne poslanike da se obrate javnosti. Hvala.
Moram da kažem da se ne radi o sprečavanju, pošto već gotovo 40 minuta imamo raspravu koja je daleko od teme. Dozvolio sam da se o toj raspravi razgovara i o aktuelnim temama i o onome što danas opterećuje Srbiju i svi smo istakli svoje zalaganje da se taj problem reši, ali mislim da se beskonačnim ponavljanjem tog zahteva neće doprineti rešenju. Dakle, rešenje je kada neko uputi nadležnim državnim organima svoja saznanja i čekamo da tužilaštvo i policija daju svoj odgovor. Time što će se hiljadu puta hiljadu narodnih poslanika javiti i ponoviti isto ne idemo korak bliže rešenju, odnosno udaljavamo se od dnevnog reda i moje je diskreciono pravo da krug replika zatvorim na takav način. Takođe, neki narodni poslanici druge narodne poslanike direktno pomenu i ti narodni poslanici imaju pravo da dobiju repliku. Neki narodni poslanici pomenu poslaničke grupe i imaju pravo da dobiju repliku. Ako narodni poslanik u svom izlaganju ne pomene nijednu poslaničku grupu, niti drugog narodnog poslanika, ti narodni poslanici neće dobijati pravo na repliku, jer jednostavno ne postoji poslovnički obzir, odnosno, ako se nisu izjašnjavali o njihovoj prethodnoj diskusiji na koju se neko pozivao. Takođe, složio sam se sa gospodinom Jovanovićem vezano za zloupotrebe Poslovnika. Ovde se gotovo niko nije bavio zloupotrebom, odnosno povredom Poslovnika koju je činio predsedavajući, odnosno predsednik Skupštine, već se posle prve rečenice navođenja člana Poslovnika koji je povređen, svi su govorili u replikama nekome drugom ko je govorio na sednici ili o čemu god im je palo na pamet tog trenutka, isto je to povreda Poslovnika. Kada bismo tako vodili Narodnu skupštinu, došao bih onda u situaciju da mi možemo teorijski da povrede Poslovnika reklamiramo bar još godinu dana, dakle, da nikada ne izađemo iz ove sale i da ne napredujemo ni sa jednim zakonom. Po meni, suština je danas da razgovaramo o amandmanima koje su podneli narodni poslanici, koji treba da poprave tekst ovog zakona. Zato vas molim da se vratimo na zakon, pošto smo zbog toga tu. Povrede Poslovnika, replike, imaćemo dovoljno vremena, imali smo bar u ovom sazivu, mislim, dovoljno rasprave po tim osnovama. Reč ima Janko Veselinović. Izvolite.
Ne bih bio koristio pravo na Poslovnik, reklamiram čl. 103. i 107, da ste mi dali reč što ste na neki način bili dužni, bio je red. Naime, dali ste reč dvojici predstavnika stožerne stranke, sada ja neću pominjati eksplicitno ime stožerne stranke ovoj vladajućoj koaliciji, koja se na implicitan način odnosila na našu stranku, a predstavniku naše stranke niste dali reč. Samo sam hteo da kažem da je danas na dnevnom redu jedna tema koja je koincidirala sa današnjim dnevnim događajem, kada se desila situacija da je narušen ugled ove vlade, da je narušen pravni poredak i da nije u redu da stožerna stranka se o tome ne izjasni, nema nikakv stav o tom vidu kriminala, nego priča o periodu pre 10-15 godina kako im i kada padne na pamet. Mi smo samo hteli da povežemo dve teme koje su sasvim identične, odnosno, koje su iz iste oblasti, ali smo pre toga tražili da ne bi dolazili u ovakvu situaciju, da odložite sednicu, da predložite predsedniku Vlade da sazove sednicu Vlade i da po ovom pitanju hitno raspravlja Vlada, kako ne bi građani na neki način dovodili u pitanje pravnu sigurnost i jednakost svih pred zakonom.
Moram samo da kažem vezano za izjašnjavanje SNS, pretpostavljam da ste na tu stranku mislili, iako to niste rekli, ali što se SNS tiče, ja sam se u ime stranke izjasnio šta mislimo o ovim krivičnim delima i tražio hitnu reakciju nadležnih organa. Što se tiče… (Janko Veselinović, s mesta: Vi ste predsednik Skupštine.) Tako je, ali sam ja ujedno i narodni poslanik izabran sa liste SNS. Dakle, nisam ovde izabran kao član nekog dobrovoljačkog društva, izabran sam sa liste SNS i kao takav poslanik i dan danas su mi mnogi zamerali kada sam diskutovao, pa su rekli da sam ja ujedno i narodni poslanik SNS, predsednik Skupštine što je tačno, apsolutno tačno. Što se tiče pozivanja, mislim da ćete videti i po stenogramu da su poslanici SNS i DS skoro identično u broj imali prava na replike u toku prethodnog procesa. Neki poslanici su se javljali malo više, više ljudi je govorilo iz druge grupe, ali u broju videćete da su vaši poslanici imali više. Dakle, ne mislim da sam na taj način napravio neku grešku, jer mislim da je poenta postignuta. Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić Marković i Donka Banović. Vlada i Odbor za obrazovanje, nauku i tehnološki razvoj nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Donka Banović. Izvolite.
Mislim da je trebalo da prihvate ovaj amandman. Amandman se odnosi na stav 2. ovog člana. Naslov iznad člana 9. je zadatak škole, pa predlagač kaže u stavu 2. da lica koja obavljaju obrazovno-vaspitni rad i druga lica zaposlena u školi naročito će promovisati jednakost među svim učenicima i aktivno se suprotstavljati svim vrstama diskriminacije i nasilja. Sa sadržajem ovog stava nemam ništa protiv, ali sam predložila da se to preformuliše i da glasi: "Lica koja obavljaju vaspitno-obrazovni rad i druga lica zaposlena u školi promovisaće jednakost među učenicima u skladu sa Zakonom o zabrani diskriminacije." Smatram da reči "aktivno suprotstavljanje diskriminaciji i nasilju" može da ima različito značenje različitim osobama. Ja bih, recimo, pitala ministra šta za ministra znači da se neko aktivno suprotstavlja nasilju ili da se neko pasivno suprotstavlja nasilju? To je nešto što ne možete da odredite, da li se neko suprotstavio ili se neko pasivno suprotstavio. Mislim da to ne treba tako da stoji u zakonu, pogotovu što imamo direktora koji verovatno to mogu da odrede i da kaže da se zaposleni u školi nije aktivno suprotstavio diskriminaciji i nasilju i da to može da ima neke druge posledice, bilo da to može da bude tretirano i kao lakša ili teža povreda radnih obaveza. Dakle, prosto nije dobro da ovako stoji nešto u zakonu što ne možete da definišete. Jednoj osobi je nešto aktivno suprotstavljanje, a nekome bi to bilo pasivno suprotstavljanje. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević. Izvolite.
I ja bih nešto da kažem povodom ovog amandmana, gospodine predsedniče, pogotovo što zakon kaže: lica koja obavljaju obrazovno-vaspitni rad i druga lica zaposlena u školi obavezna su da jednako postupaju prema svim učenicima i da se aktivno suprotstavljaju svakoj vrsti diskriminacije. Sad možemo dodati i nasilje promovišući i vaspitavajući najviši stepen tolerancije i humanosti, kao što je kazala naša koleginica Zlata Đerić u svom amandmanu i sad pitam profesore koji će sutra doći u školu da ponovo dežuraju na ispitu iz matematike da li će oni jednako da postupaju prema svim učenicima, kako prema onima koji su kupili rešenja, tako i prema onima koji nisu kupili rešenja ili neće jednako da postupaju prema svim učenicima? Kako će, recimo, da postupaju ako dođe na roditeljski sastanak jedan predsednik jedne zemlje za koga se osnovano sumnja da je kupio diplomu, da li će njega tretirati drugačije od ostalih roditelja ili će, u skladu sa svojom profesijom koju moraju da brane, dostojanstvo moraju da čuvaju, kazati – nije dobro da se testovi prodaju na ulici, pa da se organizuju u okviru sindikata i da traže ostavku ministra, jer ovo stanje nije održivo? Dakle, ako neko hoće i želi da obavlja obrazovno-vaspitni rad i da se aktivno odnosi prema svim učenicima, da se aktivno suprotstavlja svakoj vrsti diskriminacije i nasilja, da promoviše najviši stepen tolerancije i humanosti, onda ne može da zatvori oči pred činjenicom da se u ovoj zemlji već godinama unazad prodaju testovi za prijemne ispite. Nema tog prosvetnog radnika koji pred tom činjenicom može da odbrani dostojanstvo profesije i nema tog poslanika vladajuće stranke koji može da izađe i da nam održi predavanje da se nismo probudili i nema tog poslanika vladajuće stranke koji može da nam kaže – niste u pravu što prozivate jednog predsednika jedne zemlje i sumnjate u njegovo akademsko zvanje. Evo, tu je minisar prosvete, pa neka nam odgovori. Njega pitajte kako je neko stekao akademsko zvanje, nemojte da pitate poslanike DS. Nisu se diplome prodavale u Vladi. To pitajte ovoga ko je kupio diplomu, nas to nemojte da pitate. Ali, nema odbrane dostojanstva profesije. Nema zaista mogućnosti da se jednako postupa prema svim učenicima ako su neki jednakiji pred zakonom, ako su njihovi roditelji dovoljno bogati da im kupe testove za rešenje zadataka iz matematike i testove iz matematike, a drugi su siromašni i mogu samo da se oslone na svoj trud, elan, na ono što nauče. Ako su neki jednakiji pred zakonom, a drugi manje jednaki onda tu od tog posla neće biti ničega. Naravno, moram ponovo da postavim pitanje – kako ćemo mi da verujemo da će tu jednakost da odbrani policija ako utvrdi ko je kriv kad ministar finansija kaže ja ne verujem policiji od danas na vestima B92? Kaže – ja ne verujem policiji. Ne bih voleo da tabloidi prvi otkriju ime krivca. Hoću da ime krivca bude pred tužiocem. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, po Poslovniku. Izvolite.
Reklamiram član 106: "Govornik može da govori samo o tački dnevnog reda o kojoj se vodi pretres." Poštujem kada se narodni poslanik sprema za tačku koja je na dnevnom redu, bilo da se radi o raspravi u načelu ili o raspravi u pojedinostima, ali isto tako ne mogu da prihvatim i ne mogu da trpim da neko danas, iako se raspravlja o amandmanima o Zakonu o osnovnom obrazovanju, govori o Zakonu o visokom obrazovanju. Ponovo promašaj. Sad nije promašaj godine, sad je promašaj zakona. Molim vas, predsedniče, da u buduće opominjete, budite neke ljude da govore o tački dnevnog reda, o zakonu koji se nalazi na dnevnom redu. Istina, živimo u zemlji gde jedan gradonačelnik najvećeg grada može da kupi, zakupi ceo medijski prostor, da dovede do ruba egzistencije ljude koji rade i žive i prehranjuju svoje porodice od toga i nikom ništa. Živimo u takvoj zemlji, nažalost. Molim vas da na ovoj sednici, zbog bitnosti zakona koji se nalaze na dnevnom redu, opominjete poslanike koji su promašili zakone o kojima se danas raspravlja.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Replika zato što kolega koji je govorio iz DS očigledno nije naučio kako funkcioniše država. On ne zna da mi imamo nekoliko grana vlasti. Jedna je zakonodavna vlast, to smo mi ovde u Skupštini. Druga je sudska vlast, koju pokušavamo da reformišemo, bojeći se pri tome da ne napravimo greške koje su oni pravili. Treća grana vlasti je izvršna vlast. Tu izvršnu vlast kontrolisala je DS. Sada se postavlja jedno pitanje - kad sumnjate u verodostojnost diplome, što je niste proverili dok ste bili na vlasti? Da stvar bude još gora, proveravali ste, okretali naopačke, istresali, tražili gde su crtice, zarezi, proveravali matične brojeve, proveravali ispite i niste mogli da nađete nikakvu nezakonitost, ali je najlakše da izađete za ovu govornicu zato što znate da imate imunitet i da kažete laži i da znate da su laži. Još u toku kampanje vaši koalicioni partneri su mahali tom diplomom. Još u kampanji je prosvetna inspekcija utvrdila verodostojnost te iste diplome. Tako da vas molim, ako je jedini problem u sprovođenju ovog zakona diploma predsednika Republike Srbije, onda smo mi na dobrom putu, a kakvim ste nas vi vodili – to smo videli proteklih godina.
Gospođa Kolundžija, po Poslovniku.
Gospodine predsedniče, mislim da ste na najgrublji mogući način prekršili član 107. Vi ste zaista odgovorni što je narušeno dostojanstvo Narodne skupštine. Ukoliko vi, pre svega kao predsednik Narodne skupštine, ne kao poslanik i neko ko brani stavove SNS, ukoliko hoćete da branite stavove, siđite sa tog mesta, sedite u poslaničke klupe i branite stavove svoje stranke. Sa mesta predsednika to ne smete da radite. Nama je potpuno jasno da je nemoguće da odbranite ovo što se danas desilo i da zbog toga pokušavate da zamaglite sve ono što jeste tema današnjeg dana. Ako mi danas govorimo o setu zakona iz obrazovanja i ako se danas desila ozbiljna korupcija u sistemu obrazovanja, jer se radi o korupciji, ne može biti ništa drugo, onda biste vi, pre svega, morali da se oglasite, kao najveći borci u borbi protiv korupcije i da kažete da je ovo korupcija koja ne sme da se toleriše. Ne, vi branite korupciju na visokom obrazovanju i smatrate da je to legitimno i o tome se ne sme pričati jer je tema osnovno obrazovanje, kako biste pokrili činjenicu da ako postoji korupcija u obrazovanju i mogućnost da se kupuju testovi i diplome, onda je sasvim svejedno da li mi danas raspravljamo o Zakonu o osnovnom obrazovanju ili o sistemu obrazovanja u kome postoji ozbiljna korupcija, gde čak i predsednik države ima sumnjivu diplomu.
Nažalost, pošto nema nijednog potpredsednika da me odmeni, prisiljen sam da vam odgovorim odavde. Nemam drugog izbora. Pomenuli ste povredu Poslovnika koja se odnosi na delokrug mog rada. Dakle, u trenutku kada sam govorio nisam želeo da govorim o sebi u trećem licu. Ali, na pitanje poslanika iz vaše poslaničke grupe o tome šta sam ja rekao, ja sam rekao da je netačno tumačenje da nije bilo stava SNS, jer je to izrečeno u direktnom prenosu. Nisam mogao da pustim da nešto što nije istina bude izrečeno. Dakle, bilo je reakcije SNS, kao jedne od stranaka u ovom parlamentu. Ne želeći da govorim o sebi u trećem licu, rekao sam da sam to rekao ja. Mislim da je samo u tome bila razlika. Što se tiče aktivnosti, mislim da smo dovoljno pričali o tome i da je i ova vladajuća većina pokazala da borba protiv korupcije ne treba da bude samo na rečima. Mislim da se i vi zalažete za to. Znači, oni koji su učinili neko koruptivno delo, treba da se privedu pravdi, treba da budu istraženi, treba da budu uhapšeni. Ali, mislim da time što to ponavljamo do iznemoglosti večeras ovde nećemo ništa promeniti vezano za zakone koji su na dnevnom redu. Mi treba da završimo amandmane koji su podneti na pet ili šest zakona koji su danas na dnevnom redu, na dva nisu podneti amandmani. Imamo 360 amandmana koje treba još da obradimo. Dakle, mislim da treba da se vratimo na dnevni red zato što je to u najboljem interesu te dece koja su u školama i tih roditelja i tih nastavnika. Da li ima po Poslovniku još neko prijavljen? (Ne) Izvolite.
Gospodine predsedniče, zaista mi je žao ali vi ste morali da znate Poslovnik i svoja prava i obaveze. Sada ste prekršili na najgori mogući način član 103. Član 103. vas kao predsednika obavezuje da kada narodni poslanik ukaže na povredu Poslovnika, jedini vaš posao je da obrazložite zašto smatrate da povreda nije učinjena i to je jedino što smete da radite sa tog mesta, a ne da branite stavove bilo koje političke stranke. Imate šefa poslaničke grupe, iako vidim da ni dvojica nisu dovoljna da objasne stav, pa onda morate još i vi da se umešate. Ali, ono što vi ne smete, ne smete sa tog mesta da obrazlažete stavove stranke koju predstavljate. Od vas jedino očekujem da ukoliko smatrate da povreda nije učinjena, obrazložite zašto to mislite, a ukoliko narodni poslanik koji je ukazao na povredu nije zadovoljan vašim obrazloženjem, a ne obrazloženjem stava vaše političke stranke, jer to nije bila naša tema, onda narodni poslanik ima pravo da traži da se u Danu za glasanje Skupština izjasni o tome. Molim vas da čuvate dostojanstvo Narodne skupštine tako što ćete prvo naučiti Poslovnik i drugo, tako što ćete ga zaista dosledno poštovati.
Niste me dobro razumeli. Kada sam govorio o tome, ja nisam obrazlagao stav, ja sam samo rekao da je stav iznet, jer je to povreda materijalnog prava odnosno činjeničnog stanja gde je izrečeno nešto u Skupštini a tvrđeno je da nije izrečeno. Ja sam samo obrazlagao da se tako nešto dogodilo na sednici. Inače, da sam se upustio u obrazlaganje stava svoje stranke, mogao sam da govorim mnogo duže i mnogo supstancijalnije o svemu što se dešavalo i kako je došlo do nekih stvari. Ali, to nisam uradio zato što sam na ovom mestu. Ne mislim da sam prekršio Poslovnik. Uostalom, i član 90. mi daje pravo da dajem određena objašnjenja i obaveštenja u vezi sa radom na sednici i drugim pitanjima tako da sam, koristeći ovo pravo iz člana 90, dao svim narodnim poslanicima obaveštenja vezana za sva pitanja koja su postavljena na sednici koja je u toku. Naravno, u Danu za glasanje izjasnićemo se o tome. Gospodin Babić ima reč.
Reklamiram povredu Poslovnika, član 104. stav 1. Da li smo dovoljni jedan narodni poslanik, jedan šef i jedan zamenik šefa poslaničke grupe da objasnimo koleginici neke stvari ili ne, nismo ovde da objasnimo njoj, tu smo da zastupamo interese građana Republike Srbije, tu smo da nam građani Republike Srbije veruju. To pokazuju ne istraživanja već rezultati svih izbora koja se dešavaju u poslednje vreme, tako da se za naklonost prethodnog govornika zaista i ne borimo. Da li branimo nešto što se danas desilo? Ne. Da li smo ponosni na to što se danas desilo? Ne. Da li ova sala treba da bude sudnica a mi svi tužioci, advokati i sudije? Čudi me da neko ko u svom prefiksu ima "demokratski", zastupa takve ideje. Protiv toga što se desilo danas trebaju da se bore i svoj sud kažu nadležni državni organi. Ko je uradio ovog dana ali i ovih godina takve stvari, mora da odgovara i tu zaštićenih nema. Da li će pomoći u toj borbi i u svemu tome da danas ne radi Skupština, sutra, prekosutra – ne. Da li će pomoći to što raspravljamo danas u pojedinostima o Zakonu o osnovnom obrazovanju i povezivanje tog zakona i predsednika Republike, iako je jedina spona između predsednika Republike i tog zakona Ustavom zagarantovana kategorija da će taj zakon predsednik Republike potpisati ako bude izglasan u ovom najvišem, zakonodavnom domu? Onda je to u redu kada se insinuira za neke stvari. Onda je to demokratija. A podsećanje na dnevni red i podsećanje na zakon koji je na dnevnom redu se smatra branjenjem korupcije. Žestoko su ovde pomešane neke stvari.
Hvala. Povreda Poslovnika. Ima reč Nada Kolundžija.
Žao mi je, gospođo predsedavajuća, predsednik koji je upravo napustio ovu skupštinu, zato što očigledno priznaje da nije u skladu da je vodi u skladu sa Poslovnikom, je povredio ponovo Poslovnik jer se prethodni narodni poslanik pozvao na član 104. koji izričito govori o pravu na repliku i predsednik Narodne skupštine može da mu da reč samo kao pravo na repliku ukoliko procenjuje da postoji razlog, ukoliko se neko uvredljivo odnosio prema poslaničkoj grupi, pojedincima, iznosio podatke o ličnosti, itd, što se nije desilo. Ukoliko zaista želite da ova sednica ima tok koji je bitan za tačke koje su na dnevnom redu, poštujte Poslovnik i ne podilazeći svojoj parlamentarnoj većini ne dopuštate predstavnicima parlamentarne većine da zloupotrebljavajući Poslovnik zapravo oni sami odvlače raspravu od onoga što je današnja tema. Ako vi pogledate ko je zapravo odvukao raspravu, onda ćete videti da su to uradili poslanici vladajuće većine, a da su poslanici opozicije govorili o zakonu i o problemima koji su vezani za obrazovanje, što i jeste naša tema, a oni su vraćali na neke teme koje nemaju nikakve veze sa ovim.
Hvala. Gospođo Kolundžija, govorili ste minut i 19 sekundi. Podsetiću vas da ste po Poslovniku po članu 103. dužni da na početku vašeg izlaganja o povredi Poslovnika kažete član Poslovnika koji je povređen. S obzirom da to niste uradili, nemam obavezu da vam dam obrazloženje. Ovo vreme koje ste govorili, u skladu sa Poslovnikom, moram da oduzmem od vaše poslaničke grupe. Da li se neko dalje javlja za povredu Poslovnika? (Ne.) Narodni poslanik Veroljub Arsić, replika. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, prethodni govornik insistira na temu dnevnog reda, poštovanju Poslovnika. Nisam znao da je na dnevnom redu diploma predsednika Republike. To je vaš poslanik prvi pokrenuo tu temu. Da li postoje osnovi sumnje da je neko zloupotrebio pravo na polaganje testova iz matematike? Ako postoje, pozivam sve državne nadležne organe da postupe po tome, na osnovu tih sumnji, i ako neko ima odgovornost, da snosi zakonske posledice. Isto tako, kada neko spominje borbu protiv korupcije, takođe, postoje osnovane sumnje u slučaju "Agrobanke" kada je opljačkano 350 miliona evra. Isto tako, postoje osnovane sumnje u "Razvojnoj banci Vojvodine" da je neko takođe tamo opljačkao nekih 150 miliona evra i da je to predsednik pokrajinske vlade Bojan Pajtić.Takođe, postoje osnovane sumnje da je prilikom privatizacije "Luke Beograd" došlo do zloupotreba. Takođe, postoje osnovane sumnje da je prilikom rada "Azotare" umešan tadašnji ministar poljoprivrede i da je opljačkao za nekoliko stotina miliona dinara. Takođe, postoje osnovane sumnje da je most na Adi koštao 300 miliona evra više i da je taj novac trpao sadašnji gradonačelnik, inače predsednik DS, u svoj džep.
Hvala. Po Poslovniku dr Janko Veselinović. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, 106, 107, 108, 109, 110. i 111. Vi ste na najgrublji mogući način zloupotrebili ovaj Poslovnik. Dozvolili ste govorniku da pod formom povrede Poslovnika... (Predsedavajuća: Gospodine Veselinoviću, niste vi mene slušali. Ja sam gospodinu Arsiću dala reč po osnovu replike). Dozvolili ste mu da govori…. (Predsedavajuća: Da, dozvolila sam mu da govori, nisam mu dozvolila po povredi Poslovnika, nego po osnovu replike u ime SNS). Svejedno. Ne radi se o tome. Vi ste dozvolili gospodinu Arsiću, šefu poslaničke grupe, stožerne stranke, da govori na uvredljiv način o ljudima koji nisu ovde, najgnusnije laži. To i sam on zna, otvarajući sada u ovoj skupštini neograničeni broj replika i javljanja po Poslovniku. Dakle, vi pravite cirkus od ove Skupštine. Vi to ne radite slučajno. Vi želite da skrenete pažnju sa ovoga što se danas desilo. Ali, to ne može da prođe nekažnjeno, gospodo, pre svega od strane predsedavajućeg. Kako šef poslaničke grupe može na taj način, kako tolerišete tako ponašanje šefa poslaničke grupe, da govori mimo teme i da govori uvredljivo, vređajući i ovaj dom, o ljudima koji nisu prisutni ovde najgnusnije laži? Trebali ste izreći opomenu gospodinu Arsiću.
Hvala. Gospodine Veselinoviću, ja bih volela da svi članovi svih poslaničkih grupa govore o temi dnevnog reda. Nažalost, iz svih poslaničkih grupa je danas išla tema šira od one koja je. Zaista smatram da predsednik poslaničke grupe koji želi da replicira ima pravo da replicira. Zaista ne smatram da sam time povredila Poslovnik. Vi, ukoliko smatrate, imate pravo da se izjasnite da se u danu za glasanje glasa o povredi. (Janko Veselinović, s mesta: Da.) U redu, u danu za glasanje glasaće se o povredi Poslovnika. Da li se još neko javlja po povredi Poslovnika? (Da.) Gospođa Kolundžija. Samo da vas podsetim, nije vam preostalo mnogo članova Poslovnika na koje možete da se pozovete.
Kada biste znali Poslovnik, onda biste znali da se ne radi o tome da narodni poslanik ne može da ukaže na povredu istog člana Poslovnika, nego ne može da ukaže na istu povredu Poslovnika. Dakle, ako ste vi u međuvremenu ponovo povredili Poslovnik…
Gospođo Kolundžija, to je vaše tumačenje, ali dozvoliću vam. Izvolite.
To, gospođo predsedavajuća, nije moje tumačenje. To piše doslovno u Poslovniku. Kada biste malo čitali Poslovnik, onda biste to znali. Dakle, radi se o tome da narodni poslanik ne može ukazati na istu povredu, a ne pozvati se na isti član. To nedvosmisleno piše u Poslovniku. Dakle, vi ste povredili član 107. i zaista ste povredili dostojanstvo Narodne skupštine, jer ste dopustili repliku šefu poslaničke grupe i pored toga što niti je bilo uvredljivih izraza o njemu, o pojedincima, o ličnostima ili o stranci u prethodnom govoru i ne samo što ste mu dali pravo na repliku bez ikakvog osnova, vi ste dopustili da on u svom izlaganju iznosi stvari koje nemaju nikakve veze ni sa čim, osim sa tim da su oni osnovali sumnju na svakog ko je iz DS.
Gospođo Kolundžija, već drugi put ne govorite član Poslovnika koji sam povredila.
Član 107. Molim vas da slušate.
Pominjali ste član 103.
Molim vas, u stenogramu postoji i, molim vas, slušajte. Ako već ne znate Poslovnik, bar slušajte šta poslanik govori. Dakle, nedvosmisleno sam rekla da ste povredili član 107. i da ste ugrozili dostojanstvo Narodne skupštine. Čak sam i obrazložila zašto mislim da ste povredili član 107. Zaista vas molim, ako hoćete da ova sednica nastavi onim tokom kojim treba da ide, nemojte dopustiti da se dodvoravajući se poslanicima parlamentarne većine dopušta ono što je najgrublje kršenje Poslovnika i vređanje ljudi koji nisu prisutni i na koje se ova tema apsolutno ne odnosi. Ako već treba da govorimo o temi i onome što je problem, postoje ovde ljudi i sede ljudi na koje se neke teme zaista odnose.
Hvala. Već sam obrazložila gospodinu Veselinoviću. Mogli ste da čujete. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, prekršen je sad član 104. u izlaganju prethodnog narodnog poslanika, zato što ga predsedavajući nije opomenuo. Pravo je korišćenje na repliku. Kaže lepo u stavu 3. tog istog člana 104. – o korišćenju prava iz stava 1. i 2. ovog člana odlučuje predsednik Narodne skupštine. To je bilo u vremenu kada je prethodni govornik, ova odredba uvedena u Poslovnik, za koji je glasao sa obe ruke, a zove se diskreciono pravo predsedavajućeg, s tim da su tada diskreciona prava predsedavajućeg bila kod predsednika Skupštine koga je ona podržavala. Zato, ista pravila važe i za SNS i za DS i za DSS i sve druge poslaničke grupe i političke stranke koje su u ovom parlamentu. Nemojte to pravo da nam osporavate. Kao što rekoh na početku svog prethodnog izlaganja, tema dnevnog reda nije bila diploma predsednika Republike. Iznesena je sumnja u njenu verodostojnost. Ja sam izneo druge sumnje. Pravo na repliku mi to dozvoljava. Ne možete da tražite da pravo na repliku bude u temi dnevnog reda. To je oni koji ne znaju ništa o narodnim poslanicima, ništa o Narodnoj skupštini i ništa o parlamentarizmu. Neka se nauče jednom, zato što su, čini mi se, ceo prethodni mandat presedeli ovde glasajući za zakone u kojima nisu ni znali šta piše, ali to je njihov problem, nije naš. Polako, imate vremena, 13 godina poslaničkog staža u opoziciji vam treba da dođete do onog nivoa parlamentarne demokratije sa kojom mi sada raspolažemo.
Hvala. Da li još neko želi povredu Poslovnika? Reč ima narodna poslanica Nada Kolundžija, povreda Poslovnika.
Gospođo predsedavajuća, povredili ste član 103. U članu 103. se jasno kaže da se povreda Poslovnika može ukazati samo tako što se ukazuje na povredu koju sada čini predsednik, odnosno predsedavajući Narodne skupštine. Prethodni govornik je ukazivao da je narodni poslanik jedne druge poslaničke grupe bio, koji nije bitno, povredio Poslovnik. Dakle, ne može povrediti Poslovnik narodni poslanik, može predsedavajući, koji je dopustio narodnom poslaniku da priča stvari koje nisu na dnevnom redu ili koji je bilo koji drugi član prekršio. Molim vas, slušajte šta narodni poslanici govore. Ukoliko vi ne skrenete pažnju narodnom poslaniku koji kaže da je prethodni narodni poslanik povredio član 104, a vi to pustite da prođe, onda vi najgrublje kršite Poslovnik. Molim vas, ako ćemo ovde da sumiramo rezultate prethodnih vladavina, onda mislim da je prava sreća što smo vladavinu vašu uopšte preživeli.
Gospođo Kolundžija, smatram da nisam povredila član Poslovnika i vi ste deo svog izlaganja iskoristili za repliciranje. Molim narodne poslanike da nastavimo da govorimo o temi dnevnog reda koja je zaista veoma značajna. Gospođo Kolundžija, ukoliko želite da se izjasnimo o povredi Poslovnika u danu za glasanje, izjasnite se? (Nada Kolundžija, s mesta: Želim.) Želite? (Da.) Dobro. Hvala. Molim vas da nastavimo o amandmanu. Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević. Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, rizikujući opasnost da mi odgovore sva tri šefa poslaničke grupe SNS i ovaj gospodin koji preti da još nismo preživeli vladavinu SNS, uvek sam spreman da jeziku nagomilane bahatosti i primitivizma suprotstavim jezik argumenata i činjenica. Jezik argumenata i činjenica je vrlo razumljiv, čak i za one koji bi da brane demokratiju. Mogu da mislim šta bi bilo sa demokratijom da nema vas da je branite. Sećam se tog vremena kod vas kada smo bili u demokratiji do guše. Evo šta kaže zakon i amandman – lica koja obavljaju obrazovno-vaspitni rad i druga lica zaposlena u školi, obavezna su da jednako postupaju prema svim učenicima i da se aktivno suprotstavljaju svakoj vrsti diskriminacije i nasilja, to je nešto što bih ja predložio kao svoj amandman, promovišući i vaspitavajući najviši stepen tolerancije i humanosti. Ponovo pitam – vi zaista u današnjem danu ili nas iz DS potcenjujete ili veoma bahato precenjujete svoju snagu? Danas su rezignirani u Srbiji ljudi koji su glasili i za SNS, i za SPS, i za DS, i za URS, i beli listići, i oni koji nisu glasali i oni koji su glasali za Borisa Tadića, i oni koji su glasali za Tomislava Nikolića na predsedničkim izborima i oni koji su glasali za LDP. Danas je u ovoj zemlji poražen osnovni princip da je obrazovanje dostupno svima a ne onima koji su spremni da plate. Danas profesori moraju da brane ugled svoje profesije. Danas đaci moraju da brane svoje škole. Danas DS mora da brani osnove postulate na kojima počiva svako demokratsko društvo. Vi to možda shvatate, možda ne shvatate. Možda razumete ozbiljnost situacije, a možda je za vas sve šala. Možda je za vas ovo princip koji je proklamovao jedan predsednik jedne države kada je kupio diplomu. Možda je taj princip za vas osnovni princip obrazovanja. Možda je za vas princip obrazovanja da je neki predsednik u ovoj zemlji kazao – nisam završio fakultet u ono vreme jer nije valjao Zakon o univerzitetu, pa kada je bio prošli put u Vladi i doneo najsramniji Zakon o univerzitetu u istoriji Srbije, ali mi danas ne možemo da raspravljamo o zakonu o osnovnom obrazovanju i da se pravimo da se na prijemnim ispitima nije ništa desilo. Ako vi očekujete od nas da mi ovde budemo mrtva priroda, a neke i žele da budemo mrtva priroda, da nam kažu još niste preživeli vladavinu SNS, ponosno dižući ruku, preteći nam, pa nismo se mi plašili tog prsta… (Predsedavajuća: Gospodine Milivojeviću, molim vas da se ipak vratimo na temu dnevnog reda, da ne bismo zašli opet u krug replika.) Zahvaljujem. Upravo završavam. Nismo se mi plašili tog prsta ni kada je povlačio oroz, ne plašimo se ni sada kada je prazan. Hvala.
Hvala. Moram samo da vam kažem, gospodine Milivojeviću, da ste pročitali sledeći amandman. Znači još nam nije na dnevnom redu, ali pustila sam vas da pričate. Replika, narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo, neću više da se javljam na replike. Očigledno da neke stvari po onoj narodnoj "džabe je gluvom šaputati i ćoravom namigivati" ne važi. Molim DS da nas ne brane od organizovanog kriminala i korupcije. Stvarno vas to molim. Dok ste bili na vlasti to je baš procvetalo. Što se tiče tih pretnji, ne znam ko je vama pretio i čiji su to prsti bili na okidaču. Smatram da vi treba da budete u parlamentu, pogotovo neki poslanici. Bilo bi jako dosadno bez njih. Usvajali bi ovde zakone bez i jednog smeška. Očigledno je i izgleda mi da je danas mnogo jako sunce, pa neko meša težak život sa zakonom. Uzmite malo, kad zađe ovo sunce, razmislite o tome.
Hvala. Po Poslovniku, dr Janko Veselinović. Izvolite.
Predsedavajuća, reklamiram član 107. Govornik je dužan da postoje dostojanstvo Narodne skupštine. Po drugi put predsedavajuća, odnosno šef poslaničke grupe SNS se na uvredljiv način odnosi, odnosno govori o poslanicima u ovoj skupštini. Smatram da time što ne preduzimate ništa iz ovlašćenja koje vam daje ovaj poslovnik, ovu skupštinu unižavate i vraćate je na period 90-ih godina, kada su oni zaista žarili i palili i pretili, kao što je rekao kolega, i povlačili oroze. Ako slušate neka svedočenja ovih dana, to možete i da čujete. Predsedavajuća, molim vas. Ovu reč još jedanput upotrebljavam, molim vas, da upozorite poslanike vladajuće koalicije, odnosno stožerne stranke da ne unose ovde govor 90-ih, mržnju na način za koji smo mislili da je iza nas. Upozorite, prekinite ovu sednicu, pozovite šefove poslaničkih grupa na dogovor. Predsedavajuća, ovo zaista nije smešno. Molim vas, upozorite šefa poslaničke grupe, koji se po drugi put uvredljivo odnosi i govori o poslanicima opozicije, jer ćemo u suprotnom morati da izađem iz sale i da se konsultujemo da li ćemo dalje učestvovati u radu, uz ovakvo vaše predsedavanje.
Gospodine Veselinoviću, prethodni govornik koji je izazvao repliku, upravo je pričao o nečemu što nije bilo o dnevnom redu sednice. Gospodin Arsić je replicirao na njegovo izlaganje. Molim sve poslanike, ne samo poslanike pozicije nego i poslanike opozicije, da u svojim izlaganjima vode računa o temi dnevnog reda, da bismo svi zajedno poštovali dostojanstvo ovog doma. Mislim da svi imamo tu odgovornost, ne samo predsedavajući. Zahvaljujem se. Reč ima Marko Atlagić, po dnevnom redu. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, prosto sam šokiran sa ovom raspravom kada se govori o članu 9. Zakona o osnovnom vaspitanju i obrazovanju, iz razloga što govori o osnovnom zadatku škole. Osnovni zadatak škole, kako je navedeno u ovom članu zakona, jeste da omogući kvalitetno obrazovanje i vaspitanje za svako dete i učenika pod jednakim uslovima. Verujem da se čude i naši roditelji i gledaoci o čemu mi pričamo, umesto o članu 9. o zadatku vaspitanja, obrazovanja, a ne o nekakvim konacima. Mi smo čitavih sat vremena upotrebili van ovog zakona. Molim vas, gospodo, skinimo tri stvari jednom sa dnevnog reda u ovoj skupštini. Prvo, vi gospodo iz opozicije, slagali se s tim ili ne, Tomislav Nikolić je predsednik države i on je za vas i nas predsednik i to skinimo s dnevnog reda. Drugo, isto tako nemojte spominjati više ni gospodina Vojislava Šešelja, skinimo to danas za vjekova i za amen. On je za vas to što jeste, za mene lično on je srpski heroj. Ostavimo to istoriji, neka ona to kaže. Treće, vraćam se sad na ovaj osnovni zadatak. Kako vidite osnovni zadatak ovde stoji, jeste obrazovanje i vaspitanje. Možda bi, gospodo iz Ministarstva, trebalo preformulisati, možda je trebalo ovim amandmanima ovih poslanika koji su podneli, da nije osnovni zadatak obrazovanje i vaspitanje, nego vaspitanje i obrazovanje, da damo akcent više na reč "vaspitanje". S tim dokazujemo i opredeljujemo svoj odnos prema vaspitanju i obrazovanju. Da smo to radili u prethodnih 15 godina, ne bi neki narodni poslanici palili ovu skupštinu, što je izraz nevaspitanja, i da je nisu zapalili nikada ne bi bili danas ovde poslanici. Isto tako, odraz nevaspitanja je terati svog predsednika države u Hag. Da nisu to radili, ne bi danas ovde govorili. Dalje, dozvolite da kažem da je ovaj član 9. jako prihvatljiv od strane ministra i Ministarstva prosvete i nema razloga da prihvatimo ove amandmane, jer amandmani narodnih poslanika u suštini ne menjaju bit i suštinu člana 9, a to je zadatak osnovne škole. Vrlo je dobro što je u amandmanu naglašena borba protiv diskriminacije. To su velike stvari da se zakonom prvi put reguliše. Nastavnici u osnovnim školama će svojim planovima, kako razrednih zajednica, tako škole i u celini planovima razraditi pojedine zadatke u ovom osnovnom zadatku o kojem se radi. Da završim, podržavam ovaj član 9, a nisam za ove amandmane i mislim da oni zaista nemaju smisla, jer ne menjaju suštinu i srž člana 9. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 9. amandman je podnela narodna poslanica Zlata Đerić. Vlada i resorni Odbor nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodna poslanica Zlata Đerić.
Dame i gospodo, u prilično odmakloj diskusiji, mi smo još uvek na članu 9. i na dvanaestom amandmanu. Član 9. se bavi osnovnim zadacima škole i ima svega dva stava. Predložila sam da se mojim amandmanom izmeni član 2. Amandman je odbijen sa obrazloženjem da on ne menja suštinu člana. Nisam, zaista, ni želela da promenim suštinu člana, nego da ga učinim primenljivim. Nadam se da će se gospodin ministar sada predomisliti i upravo ću mu pokušati dokazati, zato što stav 2. u Predlogu zakona glasi: "Lica koja obavljaju obrazovno-vaspitni rad i druga lica zaposlena u školi, naročito će promovisati jednakost među svim učenicima i aktivno se suprotstavljati svim vrstama diskriminacije i nasilja". "Naročito", je relativan pojam. Znate šta je to "naročito"? To je nešto što može da se tumači na razne načine, ne precizira zakon, mora biti imperativan i zato u svom amandmanu kažem da su lica koja obavljaju vaspitno-obrazovni rad i druga lica zaposlena u školi obavezna da jednako postupaju prema svim učenicima i da se aktivno suprotstavljaju svakoj vrsti diskriminacije. I vi ste to predvideli ovde da se aktivno suprotstavljaju, ali aktivno suprotstavljanje, ako se ne precizira, podrazumeva nešto što su nedozvoljena sredstva drugim zakonima nastavnicima. Onda dovodimo u pitanje neke druge oblike rešavanja problema u školi. Zato dajem dalje pojašnjenje u tom svom predlogu. Dakle, da se aktivno suprotstavljaju svakoj vrsti diskriminacije i nasilja promovišući i vaspitavajući najviši stepen tolerancije i humanosti. To je ono što oni mogu da rade i što su u obavezi da čine i to je jedino njima dopušteno. To je ono što bi taj amandman predložio izmene ovog stava. Zaista se nadam da će se ministar predomisliti i prihvatiti ga. U svetlu ovoga, ove rasprave koja je posebno fokusirala problem koji danas imamo, imam obavezu prema prosvetnim radnicima, prema roditeljima i deci, prema nekome ko je godinama radio i pripremao učenike za ovaj prijemi ispit, ili malu maturu, kako smo je mi zvali. Moram da podsetim javnost Srbije da nije problem danas nastao. Ovo je danas samo rezultat nečega što je dugo tinjalo, kada se ovako, kao društvo, odnosimo prema nečemu što treba da bude važno i što treba da bude rezultat zrelosti. Prvi ispiti 1993, 1994, 1995. godine su išli kao otvorena pitanja, odnosno učenici su se pripremali za ispite i tek na dan kada su dolazili na ispit, dobijali su testove koje su tada prvi put videli. Onda je pod pritiskom javnosti i želje da svojoj deci učinimo medveđu uslugu, da ne moraju toliko da se pripremaju, usput da neko dobro inkasira svoj rad, napravili gotove zbirke sa gotovim rešenjima. Učenici su spremali gotova pitanja i gotove odgovore. Zaista je sramota, ja to potpisujem, kao neko ko ga je dugo radio, da neko to ne može da položi. Najprosečniji učenik, sa minimalnim brojem časova to može da pripremi, a onda su se drznuli dalje. Znate, tržište je zanimljivo, falsifikovanje dokumenata može da donese opet dodatnu zaradu nekima drugima. Drznuli su se da to počnu da prodaju, da i tu informaciju i tu vrstu devalviranog ispita prodaju. Ovo je danas kulminacija i ona je sramota svih nas. Naravno, Ministarstva prosvete posebno. Očekujemo da Ministarstvo prosvete poimence u najkraćem roku te ljude ne samo otkrije, to može jedan policajac pozornik da otkrije, ne treba tu velika opsežna istraga, zna se kako to ide i zna se put kuda to ide, da ti ljudi apsolutno za primer ostanu bez posla, svi koji su u tome učestvovali, jer to je sramno. Ali, opet vam kažem, to je sramota celog društva dokle smo mi došli baveći se malom maturom i želeći da je devalviramo kao jedan ozbiljan ispit zrelosti. Ona već dugo nije ispit zrelosti, nego ispit na kom mi pokušavamo da svoj mladi naraštaj nevaspitno naučimo da kroz jedan ozbiljan ispit u stvari mogu da prođu na najlakši i najneodgovorniji način. Tu smo svi odgovorni. Celo društvo. O tome treba da razmislimo. Ne želim da amnestiram ni Ministarstvo, ni one koji su učinili, samo da se svi zagledamo, da ne politizujemo to suviše. To je naš veliki problem. To je problem koji sadrži mnoge probleme ovog društva. Ovo je samo jedna pazl sličica, jedan pazl komadić u slici svih nas i celog društva i svih problema koje sada imamo. To je ono što sam u obavezi da kažem i zbog prosvetnih radnika i zbog roditelja i zbog Ministarstva. Svi zajedno treba da crvenimo. Oni koji su to izvršili direktno, oni naravno treba da podnesu svaku vrstu odgovornosti, jer to je falsifikovanje dokumenata i transparentno da ostanu bez posla. Javno, da svi znamo ko su ti ljudi zaista. Nije to uvek preporučljivo, ali u ovom slučaju, upravo zbog ove mlade generacije, kojoj se to događa, Ministarstvo je to u obavezi da sprovede. Ostalo već ide rukom zakona. Hvala vam lepo.
Reč ima narodni poslanik Saša Milenić.
Govorim po ovom amandmanu, manje zato što se kritički može pledirati protiv ili za, jer u suštini predlog Vlade i amandman su istoznačni. To je eventualno finesa koja može odlučivati o razlici. Meni je, lično, savršeno svejedno u kojem će od oblika ovaj stav biti predložen, ali mislim da je tema o kojoj govore i član predloga zakona i amandman suviše značajna i za naš parlament, i za naše društvo, da bismo je pustili da prođe, a da ne doprinesemo svojom diskusijom da igra malo duže i značajnije, pa i u ovoj parlamentarnoj raspravi. Tema jednakosti, zabrane diskriminacije i dužnosti javnih adresa i ustanova, pre svih škole, da insistiraju na implementaciji tih vrednosti i otporu prema njihovom ugrožavanju. Tačnije, centralna vrednost o kojoj se tu govori, a koja je u dugom periodu za nama nipodaštavana, zanemarivana, vređana, jeste ono što se jezikom, recimo, pesnika Volta Vitmena zove – veličanstveni ponos čoveka u njegovoj ličnosti. Taj veličanstveni ponos čoveka se nalazi u ličnosti svakog pojedinca, bez obzira na uzrast, versku, rasnu, polnu ili bilo kakvu drugu pripadnost. Taj veličanstveni ponos čoveka se nalazi i u pojedincima koji greše. Znači, postupci mogu biti neispravni, čak kažnjivi. Taj veličanstveni ponos čoveka nalazi se i u ličnostima onih pojedinaca koji su počinili zločin. Mogu biti kažnjivi postupci, ali taj veličanstveni ponos u ličnosti svakog čoveka je ono što ne sme da oskrnavi i povredi nijedna institucija, nijedan politički akt, nijedna javna izjava. Zato mislim da je ova tema od izuzetnog vaspitnog značaja, ne samo za mlade, što pripremamo donošenjem ovog zakona, već za našu javnost u celini. Oko nje je zapravo cela reformska politika i namere podizanja kvaliteta života i razabiranja jasnijeg puta u budućnost zemlje i društva. Hvala.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman je podneo narodni poslanik Srđan Šajn. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? Narodni poslanik Srđan Šajn. Izvolite.
Dame i gospodo, mogu da prihvatim ovo obrazloženje koje ste dali, da ne treba da se dopuni ovaj stav time da škola ima zadatak da obezbedi bezbednost učenika za sve vreme dok se nalaze u školi, pošto je to definisano drugim zakonom, ali onda se postavlja jedno pitanje koje je kod mene donelo zabunu. Da li je osnovni cilj ovog člana da on definiše zadatke škole ili je osnovni cilj ovog člana da definiše zadatak škole u procesu zaštite od diskriminacije? Dakle, ukoliko govorimo o zadacima škole, a tu imamo još jedan amandman, onda se unosi zabuna. Ovde imamo zadatke škole, pa onda imamo ciljeve, pa onda imamo još tamo šta se dešava, šta su ciljevi obrazovanja i onda na nekoliko mesta govorimo o stvarima koje jesu slične, ali ima nijansi. U tom smislu bih zamolio ministra samo da vidi da li smo zaista ovim članom hteli da definišemo zadatke škole kao što to stoji u zakonu, ili nam je cilj da definišemo zadatke škole u zaštiti od diskriminacije. U tom smislu onda mogu da razumem da je zaštita od diskriminacije nešto što je mnogo bitnije u odnosu na neke druge zadatke škole, pa smo ovde hteli da se koncentrišemo samo na to pitanje i u tom smislu nije sporno da se prihvati. Ukoliko nije to, onda se postavlja pitanje – zašto neke delove uzimamo iz Zakona o borbi protiv diskriminacije, pa ih unosimo ovde, a neke dole iz drugih zakona ne unosimo ovde? Čisto zbog toga da vidimo šta je osnovna poruka ovde. U tom smislu mogu da prihvatim obrazloženje, ukoliko je to tako. Hvala.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Donka Banović i Milica Vojić Marković i zajedno narodni poslanici prof. dr Miodrag Stojković, prof. dr Janko Veselinović i Jovana Mehandžić. Vlada i resorni odbor prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Gordana Čomić i Maja Videnović. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman, sa ispravkom, podnela je narodni poslanik Ana Novković. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman sa ispravkom, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman sa ispravkom u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodna poslanica Ana Novković.
Hvala. Ovim amandmanom predložena je drugačija definicija, tako da učenik sa invaliditetom i smetnjama u razvoju, u smislu ovog zakona, je dete sa posledicama mentalnog, senzornog ili telesnog oštećenja koje usled različitih barijera nema jednake mogućnosti za ravnopravno učešće u obrazovno-vaspitnom procesu. Definicija koja je ovde data očito je duboko ukorenjena u medicinskom modelu pristupa invalidnosti i suprotna je definiciji osoba sa invaliditetom iz Konvencije o pravima osoba sa invaliditetom, Zakona o sprečavanju diskriminacije osoba sa invaliditetom i Strategije unapređenja položaja osoba sa invaliditetom u Srbiji. Još nekoliko mojih amandmana je sličnih i o njima neću govoriti jer su isti terminološki. U stavu 2, pre reči "kada" dodaje se reč "izuzetno". Smatrala sam da ovako treba definisati zbog toga što je neophodno izričito propisati i naglasiti da je školovanje u specijalizovanim školama izuzetak od pravila i to sve u skladu sa inkluzivnim obrazovanjem. U stavu 3, posle reči "plan" dodaju se reči "i sve odgovarajuće oblike podrške i razumnih prilagođavanja". Smatrala sam da je neophodno izričito predvideti razumna prilagođavanja i odgovarajuće podrške ovakvoj deci u zakonskom predlogu. Hvala.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Dušan Obradović. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Radoslav Milovanović. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, koleginice i kolege narodni poslanici, podržao bih amandman kolege Dušana Obradovića, jer se on odnosi pre svega na mlade talente. Praksa je pokazala da se o ovim stvarima ne vodi računa. Ponovo ću, baš zbog prisutnog ministra, pomenuti učenika Teodora Fon Burga, koji nažalost nije nastavio školovanje u Srbiji. Ako su zaslužni sportisti mogli da dobiju stan, zašto Fon Burg nije mogao da dobije i stan i odgovarajuću stipendiju? Što se tiče mladih talenata vezano za muzičku školu, mislim da je amandman smislen i da treba još jednom razmisliti o njegovom prihvatanju. Hvala.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Elvira Kovać, Balint Pastor, Laslo Varga, Arpad Fremond i Zoltan Pek. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodna poslanica Elvira Kovač. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovana potpredsednice, predsedništvo, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, odmah da vas obavestim da ću koristiti vreme ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe SVM. Svašta nam se izdešavalo ovih dana od kad imamo pet zakona iz sfere obrazovanja na dnevnom redu. U raspravi u načelu i kao ovlašćeni predstavnik i posle u raspravi sam naglasila da je poslanički klub SVM izuzetno konstruktivno prišao ovim zakonima i nijednom, ako pogledate u stenografskim beleškama, nijednom nisam rekla da li ćemo glasati za ili protiv ovih zakona, baš zbog toga što ova naša odluka zavisi od toga kakav će stav Ministarstvo, odnosno Vlada Republike Srbije zauzeti prema našim amandmanima. Mi smo od pet predloga zakona na četiri podneli 19 amandmana. Dobra vest je da je najznačajniji amandman prihvaćen. Loša vest je da ima tu još dobrih i značajnih amandmana koji nisu prihvaćeni. Ne želim da se ponavljam, više kolega je danas naglasilo šta se sve izdešavalo u proteklih nekoliko dana i žao mi je što gospodin predsednik trenutno nije u sali, ali on je danas, kada smo počeli raspravu posle višečasovnog natezanja, rekao da mi ne možemo da čekamo Vladu Republike Srbije. Mi smo kao narodni poslanici omalovažavani dva dana, jer upravo to radimo, čekamo Vladu Republike Srbije. Juče smo na Odbor za obrazovanje došli, bez obzira što se toliko štedi uzalud, jer nismo imali mišljenje Vlade. Danas smo od pola jedanaest čekali da mišljenje neko potpiše, da ono stigne, da se fotokopira, da možemo da radimo. Onda na Odboru za obrazovanje, izuzetno je dobra praksa, ja nisam član tog odbora, ali sam bila pozvana kao podnosilac amandmana, smo se natezali oko toga da li ćemo mimo Poslovnika da glasamo u paketu, da sve to brže ide, pa su onda neki to predložili, pa nisu znali kako da se glasa, ali ne želim time da se bavim. Želim preostalo vreme da iskoristim i da kažem da se zaista nisam javila po Poslovniku, mada je nekoliko puta bilo ogromnog razloga za to. Svi insistiramo koliko su značajni ovi zakoni, bliži se nova školska godina, treba ih usvojiti što pre i onda počinjemo raspravu, umesto u 10,00 časova, u 17,00 časova, a od toga se minimum sat i po do dva razgovara, odnosno u prajm tajmu vodi bitka dve stranke, a možda i još jedne. Znači, mi smo, dame i gospodo, ako još neko prati ovu raspravu, trebali od 366 amandmana, od kojih je usvojeno 50, da raspravljamo bar o nekolicini, ako toliko žurimo, a trenutno smo kod 19 amandmana. Dozvolićete mi da sada malo za početak i pohvalim Ministarstvo, pa da onda naglasim šta bi još trebalo da se uradi. Najpre, gospodine ministre, u raspravi sam govorila i o problemima obrazovanja pripadnika nacionalnih manjina. Jedno od velikih problema, o kome sam govorila i na odboru ranije i ovde, je izdavanje udžbenika, odnosno nedostatak tzv. nisko tiražnih udžbenika, među koje spadaju udžbenici na jezicima nacionalnih manjina. Sinoć sam dobila informaciju da ste vi potpisali to što ste trebali da potpišete i da se to pitanje izgleda rešava u pozitivnom pravcu, pa vam se zahvaljujem. Sa druge strane, kao što je gospodin ministar u svom uvodnom izlaganju rekao da je prihvaćen amandman poslaničke grupe SVM, koji zapravo cilja usklađivanje zakona sa postojećim Zakonom o nacionalnim savetima nacionalnih manjina, koji je ovaj visoki dom usvojio 2009. godine, zaista je tako, i to je najznačajniji amandman koji se odnosi na osnivačka prava da i nacionalni saveti nacionalnih manjina mogu da budu osnivači obrazovno-vaspitnih ustanova. Doduše, taj amandman je na krovni zakon, nije na ovaj zakon, a mi smo sličan amandman imali i na Zakon o osnovnom obrazovanju i vaspitanju, ali značajno je da je to ušlo u krovni zakon i nadamo se da će zaista u praksi to dovesti do poboljšanja tih procedura, jer, i o tome sam pričala, već su u toku procedure prenosa osnivačkih prava sa Vlade Republike Srbije na Nacionalni savet nacionalnih manjina. Što se tiče Nacionalnog saveta mađarske nacionalne manjine, ako pričamo o osnovnim školama, u proceduri je prenos osnivačkih prava dvadesetak osnovnih škola. To jako sporo ide, bez obzira na to što se zaista fino dopisuju nacionalni saveti i Ministarstvo. Realizacija je izuzetno spora, a trebalo bi bar nešto da se završi pre početka nove školske godine. Zaista nismo dobili mnogo odgovora. Rasprava u načelu je bila duga, iscrpljujuća. Moram da priznam da nisam mogla da budem ovde u 22,55 časova, kada ste vi završili vaše izlaganje. U stenografskim beleškama sam pročitala šta ste vi nama odgovorili. Vi ste tada rekli da ćete se zaista truditi da svi zakoni u sferi obrazovanja budu u skladu sa Zakonom o nacionalnim savetima nacionalnih manjina. Nažalost, ni danas na odboru nismo vodili pravu raspravi, jer vi niste odgovarali na sve zamerke, bez obzira što sam se ja zaista trudila da branim naše amandmane. Šta nije dobro i šta je još značajno da razmislite i ukoliko bi moglo da se usvoji još u roku od ovih par sati ili par dana koliko ćemo raspravljati? Izuzetno je značajno da pripadnici nacionalnih manjina imaju pravo na obrazovanje, kako u osnovnoj, tako i u srednjoj školi, na svom jeziku i pismu, i to je zaista tako i po važećem Ustavu Republike Srbije, a i po ovim zakonima. Ono što je problematično je dvojezično obrazovanje i tako kao što je ovde formulisano došlo bi do razvodnjavanja prava pripadnika nacionalnih manjina ukoliko bi u predlogu - ili dvojezično ili na svom jeziku. Stoga smo mi predložili staru formulaciju, odnosno da ostane sve kao što je bilo. U jednom delu svog amandmana smo predložili da se briše dvojezično obrazovanje, odnosno da se dozvoli dvojezično obrazovanje, a ukoliko je u skladu sa krovnim Zakonom o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja i u skladu sa Zakonom o pravima i slobodama pripadnika nacionalnih manjina. Nažalost, vi ste ovaj amandman odbili. Mi smatramo da treba da razmislite o tome jer, pored osnivačkih prava, ovo je zaista najznačajniji od svih amandmana koji smo podneli. Pitali bi ste se zašto? Imate vi pravo po Ustavu, to će tako da se desi. Međutim, verujte, u praksi postoje ogromni problemi. Kada je nešto u jednom zakonu regulisano ovako, na drugom mestu onako, zaista je potrebna ogromna borba da se to posle na terenu reši i da zaista niko ne gubi već stečena prava, jer tako stoji u Ustavu Republike Srbije, da jednom stečena prava ne smemo izgubiti. Ono na šta ste mi odgovorili zapravo, ali o čemu treba da razmislite, i sada ću vas pohvaliti, da ne kažete da ne hvalim, jeste ono što se tiče odeljenja gde su učenici pripadnici nacionalnih manjina, a koja su manja od 15 učenika. Zaista moram da kažem da u ogromnom procentu slučajeva kada se traži saglasnost za odobrenje ovih odeljenja sa učenicima manjim od 15, uglavnom se ta saglasnost i dobija.Naravno, nije to jednostavno svake godine, jer, nažalost, demografske promene su takve kakve su. Ne suočavamo se samo mi sa tim, već svi. Dece ima sve manje i manje. Mi smo tražili da ako se u prvom razredu već odobri i dobije se saglasnost za to odeljenje, da ta saglasnost važi do kraja prvog perioda učenja u osnovnoj školi, što znači od početka prvog do kraja četvrtog razreda. Međutim, ovde nismo naišli na razumevanje. Smatramo da ne bi bio toliki broj dece koja bi se odselila, koja bi otišla. Smatramo da ako taj razred već postoji kao poseban, ako je to odeljenje dobilo saglasnost, da bi to zaista trebalo da važi dok ta deca ne pređu u peti razred, odnosno na predmetnu nastavu. Šta je još značajno, o čemu se dosta raspravljalo i za šta očigledno nemamo razumevanje Ministarstva? To je razlika između fakultativnih i izbornih predmeta. Odnosno, ukoliko pripadnici nacionalnih manjina, to se više odnosi na srednje obrazovanje, ali ipak uče na srpskom jeziku, pohađaju razrede na srpskom jeziku, da imaju pravo da uče maternji jezik sa elementima nacionalne kulture kao izborni predmet. Zašto izborni predmet? Složićete se da jednog srednjoškolca od 15 i više godina neće motivisati, verovatno sada ne razume koliko će mu kasnije tokom života to biti značajno, da uči svoj maternji jezik sa elementima nacionalne kulture ukoliko je to predmet koji se ne ocenjuje, koji mu ne utiče na prosek. Čak smo tražili i da pripadnici nacionalnih manjina, kada bi imali prilike da uče maternji jezik kao izborni predmet, još imaju pravo na dva izborna predmeta. Vidim da je i taj amandman odbijen, pa vas molim da zaista u narednih nekoliko dana razmisliste još o tome, a najviše o dvojezičnom obrazovanju ili o ne smanjivanju već stečenih prava, jer Ustav Republike Srbije ne prepoznaje to tako, već na način da pripadnici nacionalnih manjina imaju pravo da uče na svom jeziku i pismu. Zahvaljujem.
Hvala. Da li još neko želi reč? Reč ima ministar Žarko Obradović. Izvolite.
Hvala. Danas na odboru sam rekao poštovanoj koleginici Kovač da smo mi zajedno sa Savetom mađarske manjinske zajednice, kao i pokrajinskim sekretarima, kao i ranije sa gospodinom Jegišom i sada sa gospodinom Derijem, rešili gotovo sva pitanja koja je savet pred nas postavljao vezano za obrazovanje pripadnika mađarske manjinske zajednice na svom jeziku i da do sada nismo imali bukvalno nikakvih problema, niti bilo kakve vrste tumačenja zakona koje bi bilo na štetu pripadnika mađarske manjinske zajednice. Naprotiv, mislim da smo nalazili rešenja koja su svakom pripadniku mađarske manjinske zajednice davala mogućnost učenja na svom maternjem jeziku i da smo izlazili u susret vezano i za broj đaka, odnosno odobravanje broja đaka vezano za odeljenja koja imaju manje od 15 đaka. Znate da ovo pitanje reguliše Zakon o osnovnom obrazovanju i vaspitanju u delu u kom se govori da pripadnici manjina ostvaruju na maternjem jeziku pravo na obrazovno vaspitni rad i izuzetno može da se ostvaruje dvojezično ili na srpskom jeziku u skladu sa posebnim zakonom. Ovaj zakon jasno kaže – za pripadnike nacionalnih manjina obrazovno-vaspitni rad ostvaruje se na jeziku i pismu nacionalne manjine, odnosno dvojezično ako se prilikom upisa za to opredeli najmanje 15 učenika. Mislim da smo u sistemu osnovnog obrazovanja i vaspitanja tu imamo osam manjinskih jezika, u sistemu srednjeg obrazovanja i vaspitanja imamo pet manjinskih jezika. Pored ovog pitanja korišćenja jezika, mi imamo otvoreno čini mi se još jedno pitanje, a sad smo rešili pitanje prava na osnivanje ustanova obrazovanja i rešićemo pitanje pokrivanja troškova za niskotiražne udžbenike i onda ćemo u potpunosti zatvoriti taj krug naših obaveza. Čini mi se da ćemo se u budućnosti zajednički naći na razmatranju pitanja – šta je pojam osnivačkih prava i šta to podrazumeva. Da li samo pravo bez obaveza ili pravo uz određene obaveze ali dozvoljavam da ćemo o tom pitanju razgovarati. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Judita Popović, Nataša Mićić, Svetislava Bulajić, Radmila Gerov i Miljenko Dereta. Vlada i resorni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Miljenko Dereta. Izvolite.
Hvala potpredsednice. Mi smo ovaj amandman podneli zato što mislimo da postoji nejasnoća u njemu koja može da otvori ili da dovede do dvostrukog tumačenja a na štetu onih koji žele da otvore odeljenje sa manje od 15 učenika na jeziku manjine. Naime, u Predlogu zakona se kaže da se ukoliko Nacionalni savet nacionalne manjine u roku od 15 dana ne odgovori na zahtev smatra se da je mišljenje dato. U obrazloženju se pozivate na krovni zakon i kažete da je ovo odbijanje u skladu sa krovnim zakonom i tu mislim da je ključni problem. Naime, u krovnom zakonu postoje određeni dodaci koji stvar pojašnjavaju. U krovnom zakonu se kaže - uz prethodnu saglasnost. Mišljenje je jedno, može biti ovakvo ili onakvo i nedefinisano je a saglasnost je pozitivna bez obzira što se reč "pozitivno" ne koristi u zakonu kako me stalno podučavate. To je sasvim jasan stav, dakle, bez prethodne saglasnosti Nacionalnog saveta nacionalnih manjina. Znači, odobravanje nacionalnog saveta da se ovakvo odeljenje otvori, ne na osnovu mišljenja. Mišljenje koje nije definisano može da se proizvoljno tumači i može s obzirom na pogrešno proizvoljno tumačenje da izazove nepotrebne tenzije u jednoj veoma delikatnoj stvari kao što je obrazovanje na jeziku manjina. Obrazovanje na jeziku manjina jeste test jednog društva i njegove spremnosti da razume različitost i da je prihvati i da učini sve učenike jednakim po pravima koje imaju, a to je da se školuju na maternjem jeziku. Dakle, u nadi da ćete nešto što pomaže da se izbegnu mogući nesporazumi prihvatiti ovaj amandman, a možete ga prilagoditi tako što će onaj koji je prepisivao sada prepisati ceo tekst iz krovnog zakona, a ne samo one delove gde preskače pitanje saglasnosti, prilagoditi ovaj amandman i uskladiti ga sa krovnim zakonom u punoj meri. Hvala.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne) Ukoliko niko ne želi reč po ovom amandmanu, za danas završavamo sa radom i nastavljamo sutra u 10,00 časova. Hvala. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Petog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2013. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 75 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno daje u sali prisutno 86 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Konstantin Arsenović i Mladen Grujić. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da je predsednik Narodne skupštine, pored predstavnika predlagača, prof. dr Žarka Obradovića, ministra prosvete, nauke i tehnološkog razvoja, pozvao da sednici prisustvuju i: Muhedin Fijuljanin i prof. dr Radivoje Mitrović, državni sekretari u Ministarstvu prosvete, nauke i tehnološkog razvoja, dr Zoran Kostić, Ljubiša Antonijević, Vesna Fila, prof. dr Slobodan Stupar i prof. dr Ivica Radović, pomoćnici ministra prosvete, nauke i tehnološkog razvoja i Nevenka Novaković, samostalni savetnik u Ministarstvu prosvete, nauke i tehnološkog razvoja. Nastavljamo pretres u pojedinostima o prvoj tački dnevnog reda – Predlogu zakona o osnovnom obrazovanju i vaspitanju. Povreda Poslovnika, dr Janko Veselinović. Izvolite.