Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Dvanaestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2005. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika konstatujem da sednici prisustvuje 88 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Zahvaljujem. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutan 91 narodni poslanik, odnosno više od 1/3 narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju narodni poslanici Nikola Novaković i Suzana Grubješić. Nastavljamo rad prema dnevnom redu. Prelazimo na zajednički načelni pretres 11. i 12. tačke dnevnog reda: – PREDLOZI ZAKONA O VETERINARSTVU I AGENCIJI ZA VETERINARSKE, FITOSANITARNE I SANITARNE LABORATORIJE Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Otvaram zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o veterinarstvu i Predlogu zakona o Agenciji za veterinarske, fitosanitarne i sanitarne laboratorije. Da li predstavnik predlagača dr Ivana Dulić-Marković, ministar poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, želi reč? (Da.) Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani narodni poslanici, zadovoljstvo mi je da ispred Vlade Republike Srbije mogu da vam predstavim Predlog zakona o veterinarstvu i Predlog zakona o Agenciji za veterinarske, fitosanitarne i sanitarne laboratorije. Značaj donošenja novog zakona o veterinarstvu je prvenstveno zaštita životinja od zaraznih bolesti, a s tim u vezi zaštita ljudi od zaraznih bolesti koje se sa životinja mogu preneti na ljude, kao i značaj kontrole u proizvodnji i prometu životinja, proizvoda životinjskog porekla, hrane za životinje i hrane životinjskog porekla koja treba da zadovolji zdravstveni i kvalitativni aspekt koji će osigurati bezbednost potrošača. Republika Srbija ima uslove i potencijal za proizvodnju bezbedne hrane životinjskog porekla. Ovim zakonom se stvara temelj i uređuje sistem veterinarske službe koja će da bude garant kako za kontrolu zdravstvenog stanja životinja, i to kroz kontrolu u oblasti uzgoja i držanja životinja, tako i kontrolu u proizvodnji i prometu proizvoda životinjskog porekla i koji će omogućiti uspostavljanje održivog sistema lanca ishrane, kako to zovu - od njive do trpeze. Potrebu za donošenje novog zakona o veterinarstvu nameće i proces integracije naše zemlje u Evropsku uniju i usaglašavanje propisa sa direktivama Evropske unije. Novim zakonom veterinarske organizacije se osnivaju ako ispunjavaju veterinarsko-sanitarne uslove koji su propisani zakonom u pogledu stručnog kadra, objekata i opreme i ne posluju kao javne službe. Ovo će u potpunosti poboljšati rad veterinarske službe, a samim tim i Ministarstva, koje neće morati da ustupa poslove obaveznog obima zaštite životinja od zaraznih bolesti koji se finansiraju iz budžeta već unapred određenim javnim službama. Na ovaj način će se poslovi zdravstvene zaštite životinja dodeljivati veterinarskim službama isključivo na osnovu kvaliteta rada, pruženih usluga i postignutih rezultata. Zakon o veterinarstvu prvi put propisuje upis u registar objekata za uzgoj i držanje životinja i objekata za proizvodnju proizvoda poreklom od životinja, uključujući i hranu životinjskog porekla. Prateći savremene trendove i propise EU uvedeni su stroži veterinarsko-sanitarni uslovi za dobijanje dozvole za rad. Takvi objekti će u tehničkom pogledu, a i uvođenjem "Hasapa" kao obaveznog programa kontrole kritičnih tačaka u proizvodnji, garantovati da će domaći proizvod biti konkurentan na međunarodnom tržištu. Uvođenjem viših standarda za izvozne objekte naši proizvodi moći će da se izvoze na tržište Evropske unije, a propisanim veterinarsko-sanitarnim nadzorom naša veterinarska služba će biti lako prepoznata i ekvivalentna sa službama zemalja Evropske unije, kao garant za kvalitet domaćeg proizvoda. Zakonom o veterinarstvu se jasno definiše nova oblast koja se odnosi na dobrobit životinja i primenjuju se preporuke Evropske unije. Zakon obavezuje i vlasnike i držaoce životinja, kao i sve subjekte uključene u proces proizvodnje i prometa, da sprovode mere u cilju unapređenja zdravlja i dobrobiti životinja. Novi zakon propisuje i obavezu obeležavanja i evidencije životinja, što će prvenstveno poboljšati kontrolu u prometu životinja i sprečiti ilegalnu trgovinu. Ovo je od izuzetne važnosti u kontroli zaraznih bolesti i sprečavanju pojave i širenja zaraznih bolesti. Na ovaj način obeležene i evidentirane životinje omogućiće praćenje tokom celog procesa proizvodnje i postavljanje koncepta"od njive do trpeze". Uvodi se sistem kontrole na graničnim prelazima prema međunarodnim standardima i sprovodi se kontrola na osnovu procene rizika prilikom uvoza živih životinja, proizvoda i hrane životinjskog porekla. Na taj način ulazeći u sistem kontrole koji je jedinstven u Evropskoj uniji i naša služba, sa jasno definisanom veterinarsko-sanitarnom kontrolom, biće jednaka i prepoznata od strane relevantnih međunarodnih organizacija. Sastavni deo ovog zakona je lista zaraznih bolesti životinja sačinjena po preporukama OIE, po čijim smernicama će se pratiti zarazne bolesti životinja i sprečiti pojava i širenje zaraznih bolesti, što je od velikog značaja u međunarodnom prometu. Zakonom o veterinarstvu na nov način i sa novim pristupom se reguliše velika i važna oblast zdravstvene zaštite životinja, dobrobit životinja, zaštita ljudi od zaraznih bolesti koje se sa životinja mogu preneti na ljude i unapređuje se proizvodnja proizvoda životinjskog porekla i proizvodnja bezbedne hrane životinjskog porekla. Sve ovo treba da proizvede efekat koji nije zanemarljiv, kako za one koji bi proizvodili i izvozili, tako i za samu poljoprivrednu granu, kojoj predstoji duga i teška borba za evropsko tržište. Dakle, novine u ovom zakonu su: privatizacija javne veterinarske službe; dobijanje programa mera na osnovu javnog konkursa; osnivanje veterinarske komore, u kojoj će biti obavezno članstvo svih veterinara ili licenciranje; unutar komore se osniva etički komitet koji vodi disciplinske postupke; osniva se savet za veterinarstvo koji ministru daje stručna mišljenja. Takođe, uvodi se dobra proizvođačka praksa duž celog lanca proizvodnje hrane; uvode se međunarodne veterinarske potvrde koje moraju da budu pisane i na srpskom jeziku; uspostavlja se nov lanac objekata za prikupljanje, preradu i uništavanje otpadaka životinjskog porekla; ovlašćuju se veterinari zaposleni u veterinarskim stanicama za obavljanje pojedinih stručnih poslova veterinarske inspekcije. Ministarstvo za poljoprivredu, Uprava za veterinu je preduzela u proteklih godinu i po dana veliki broj aktivnosti kako bi donošenjem novog zakona bila sposobna da ga sprovede i implementira. Reorganizovana je veterinarska služba. Dakle, poznato vam je da smo mi uspostavili Upravu za veterinu i efekat toga je poboljšan rad, efektivnost, efikasnost i uvođenje standardnih procedura i jasnih linija odgovornosti. Formirani su okružni inspekcijski centri kojima rukovode koordinatori veterinarske inspekcije. Pojačan je inspekcijski rad. Pojačana je kontrola rada inspekcijske službe, uz pooštravanje kaznenih mera protiv nesavesnih i neefikasnih veterinarskih inspektora i poboljšana je naplata veterinarskih usluga za 49% u odnosu na 2003. godinu. Takođe je intenzivno rađeno na izmeni pravne regulative, koja je harmonizovana sa propisima EU, i to u skladu sa preporukama Međunarodne organizacije za zdravstvenu zaštitu životinja. Tako smo obezbedili pravne osnove za zdravstvenu zaštitu domaćih životinja, po preporukama EU i OIE, koje će pokrenuti stvaranje uslova za međunarodno priznavanje statusa zemlje i uklanjanje tehničkih barijera u međunarodnom prometu životinja i proizvoda životinjskog porekla. U Narodnoj skupštini je doneta Odluka o merama zdravstvene zaštite životinja u Republici Srbiji za 2005, 2006. i 2007. godinu. Doneta je Uredba o obeležavanju goveda i vođenju evidencije o obeleženim govedima. Donet je Pravilnik o načinu sprovođenja mera za suzbijanje i iskorenjivanje bruceloze goveda, ovaca, koza, svinja i pasa i tako je redukovana bruceloza. Doneta je Naredba o preduzimanju mera za sprečavanje i suzbijanje bruceloze ovaca, koza i goveda u 2005. godini; doneta je Naredba o sprovođenju mera za sprečavanje pojavljivanja i suzbijanje zaraznih bolesti životinja u 2005. godini; doneta je Instrukcija o načinu utvrđivanja prioritetnih bolesti kod izrade i sprovođenja programa nadzora zaraznih bolesti životinja. Novi zakon o veterinarstvu će omogućiti donošenje novih pravnih akata koji su prilagođeni zahtevima EU. Kao što znate, počelo je i obeležavanje goveda, u skladu sa međunarodnom praksom i efekat toga je mogućnost centralnog praćenja stanja sistema i brzog reagovanja u postupcima zaštite zdravlja životinja i bezbednosti hrane životinjskog porekla, sistem sledljivosti, kao i preduslov da proizvodni subjekti ravnopravno i bez tehničkih barijera učestvuju u međunarodnom prometu životinja i proizvoda životinjskog porekla. Intenzivirana je međunarodna saradnja. Odgovoreno je na upitnike Evropske komisije, na ruski upitnik, na izraelski upitnik. Pripremljen je Predlog ratifikacije Sporazuma o veterinarskoj saradnji sa Kinom i Ukrajinom, kako bi se obezbedili uslovi za promet i sa ovim zemljama. Napravljen je Sporazum o međugraničnoj saradnji i železničkom saobraćaju sa Bugarskom, da bi se racionalizovala granična veterinarska služba Srbije i Bugarske. Razvijen je i aktiviran veterinarski informacioni sistem praćenja i suzbijanja zaraznih bolesti životinja, registracije i nadzora veterinarskih subjekata i objekata, koji je kompatibilan sa srodnim sistemima u EU. Verujemo da je zakon koji je pred vama dobar i pozivamo vas da glasate za njega. Uveravamo vas da su Uprava za veterinu i Ministarstvo poljoprivrede pripremili sve svoje resurse da se ovaj zakon veoma uspešno implementira u praksi. Drugi zakon je zakon o agenciji za veterinarske, fitosanitarne i sanitarne laboratorije, koji ovlašćuje Vladu da osnuje agenciju kao javnu agenciju, što znači da će se na njen položaj primenjivati Zakon o javnim agencijama, koji je izglasala ova skupština. Agencija će, u skladu sa zakonom i osnivačkim aktom, upravljati i koordinirati mrežu laboratorija koje obavljaju laboratorijske poslove koji se odnose na: veterinarsko-sanitarnu kontrolu, fitosanitarnu kontrolu, sanitarnu kontrolu i druge oblike kontrole hrane; veterinarsku kontrolu životinja i fitosanitarnu kontrolu biljaka koje se ne koriste u ishrani, kao i sanitarnu kontrolu pijaće vode; kontrolu ispravnosti i sastava biološki aktivnih materijala koji se koriste za poljoprivrednu proizvodnju, kao što su đubrivo, pesticidi, seme, sadni materijal i ostalo. Agencija veterinarskih, fitosanitarnih i sanitarnih laboratorija uspostaviće institucionalnu strukturu za laboratorije radi obavljanja analiza koje će pomoći u sprovođenju niza postojećih i budućih propisa. Agencija će se starati o uspostavljanju i primeni jedinstvenih standarda kvaliteta, kriterijuma i smernica za obavljanje poslova u mreži laboratorija. Agencija može po potrebi da dostavlja uzorke na analizu i drugim nacionalnim laboratorijama koje nisu u mreži agencije i međunarodnim laboratorijama. Kao što vam je poznato, tokom jedne godine samo u veterini se uzima za testiranje oko 3,5 miliona uzoraka. U sanitarnoj inspekciji to je nekoliko desetina hiljada, oko 150 hiljada uzoraka, dok je u fitosanitarnoj upravi do 20 hiljada uzoraka. Za sve ove uzorke država mora da bude garant kontrole ispravnosti poljoprivrednih i prehrambenih proizvoda i zbog toga mi mislimo da mora da se uspostavi državni sistem veterinarske, fitosanitarne i sanitarne kontrole kroz osnivanje agencije, jer će se tako uspostaviti red i transparentnost, a i omogućiće se konkurentnost domaćih proizvoda na stranim tržištima, čime će se ostvariti mogućnost plasmana većeg broja proizvoda jer će postojati prepoznatljiv sistem u Srbiji. U Odluci Saveta EU 2004/520, koja se odnosi na principe, prioritete i uslove za evropsko partnerstvo, definisan je kratkoročan prioritet za poljoprivredu, a to je formiranje agencije za veterinarske, fitosanitarne i sanitarne laboratorije. Uspostavljanje agencije prihvaćeno je usvajanjem Akcionog plana za prioritete iz evropskog partnerstva, čije izveštaje Vlada tromesečno šalje ovoj skupštini. Unapređenje nacionalnih laboratorija za veterinarsku, fitosanitarnu i sanitarnu inspekciju, kao i unapređenje laboratorija za druge inspekcije je deo programa CARDS, koji je započet 2002. godine. Pomoć obuhvata nabavku opreme i rekonstrukciju laboratorija odabranih od strane eksperata EU, sa ciljem uspostavljanja integralne kontrole nad lancem bezbednosti hrane. Započeti program, između ostalog, obuhvata: opremanje laboratorija savremenom opremom za uzorkovanje, opremanje laboratorija opremom za analize uzoraka, trening osoblja zaposlenog u laboratorijama i državnim institucijama, kreiranje informacionog sistema laboratorija i njihovo umrežavanje, a u kasnijoj fazi i povezivanje sa međunarodnom mrežom laboratorija, koja uključuje i Evropski centar za urgentno obaveštavanje. Obezbeđuje se laboratorijska oprema i obuka koja je u vrednosti od osam miliona evra. Veliki program fizičkog poboljšavanja odabranih laboratorija finansira EU, u vrednosti od oko 13 miliona evra, i u Ministarstvu od jeseni počinje "Twining" projekat koji finansira EU, koji treba da podrži i efikasan rad agencije za laboratorije. Formiranjem agencije laboratorija uspostaviće se jasna razlika između zakonom propisanog testiranja koje se obavlja na zahtev nadležnog ministarstva i samokontrole i testiranja koje nije zakonom obavezno i sprovodi se na zahtev komercijalnih izvršilaca. Mi smatramo da je uz reorganizaciju inspekcije i organizaciju jednog sistema laboratorija koji treba da se uhoda neophodno da se svi naši zakoni koji se tiču bezbednosti hrane ne samo donesu, nego i implementiraju u našu poljoprivrednu praksu. Zahvaljujem vam se na pažnji i pozivam vas da glasate za ove zakone.
Hvala. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Mašić, predsednik Odbora za poljoprivredu.
Gospodine potpredsedniče, gospođo ministre, gospodine Krnjajiću, vi ste direktor Uprave za veterinarstvo, dame i gospodo narodni poslanici, kao predsednik Odbora za poljoprivredu želim prvo da izrazim protest što izveštaj Odbora za poljoprivredu nije još podeljen narodnim poslanicima. Sinoć je održana sednica Odbora i trebalo je već da bude izveštaj podeljen pre početka rasprave. Ja sam iz Novog Sada došao jutros u 9,00 časova da bih potpisao izveštaj, a zašto služba nije to obavila; molim sekretara da interveniše i da se što hitnije podeli taj izveštaj. Dalje, želim da informišem narodne poslanike, i javnost, ali pre svega veterinarsku javnost i kolege, da raspravi na Odboru za poljoprivredu o zakonu o veterinarstvu i zakonu o agencijama, mislim na fitosanitarne i sanitarne laboratorije, nije prisustvovao ovlašćeni predstavnik, ministar, gospođa Ivana Dulić-Marković, iako se Poslovnikom to podrazumeva, dakle, da raspravi o zakonima, pogotovu o tako važnom zakonu, treba da prisustvuje ovlašćeni predstavnik, a to je regulisano Poslovnikom, član 78. stav 3. Tako, rad samog odbora nije mogao biti, da tako kažem, kvalitetan, jer rasprava na odborima se vodi, pogotovu zbog poslovničkih izmena, jer Odbor ima značajne prerogative upravo u razmatranju svakog zakonskog akta, kako u načelu, tako i u pojedinostima. Dalje, želim da kažem da je Odbor za poljoprivredu zakazan na vreme, u poslovničkom roku, podeljen je saziv, ali Odbor nije mogao da završi do kraja rad zato što su poslanici iz vladajuće koalicije napustili sednicu Odbora, tako da se Odbor nije mogao izjasniti o drugoj tački dnevnog reda, znači, o prihvatanju u načelu i u pojedinostima zakona o agenciji za veterinarske, fitosanitarne i sanitarne laboratorije. Ja takođe izražavam protest kao predsednik Odbora, mislim da nije korektno, pogotovu za poslanike koji su na stalnom radu, jer ovde u ovoj sali je još uvek trajala sednica Skupštine, i to po odluci predsednika Skupštine. I, neki poslanici moraju da sede ovde do 20,00 časova da bi učestvovali u raspravi, a neki, koji isto tako imaju neke druge obaveze, jednostavno bez obrazloženja prema predsedniku napuštaju sednicu Odbora i dovode i mene kao predsednika i Odbor u situaciju da ne možemo da se izjasnimo o zakonskom aktu. Faktički, danas u okviru načelne rasprave i u okviru pojedinačne rasprave u suštini nećemo imati meritoran stav Odbora za poljoprivredu. Mislim da se ovako nešto do sada, bar na Odboru za poljoprivredu, nije desilo. Jednostavno, ne bih želeo nikada više da se tako nešto desi, pogotovu kada se razgovara o kapitalnim zakonima, da ministar ne dođe, jer je ona na vreme obaveštena. Ja ne mogu da imam bilo kakvu odgovornost, eventualno, za probleme za koje se gospođa ministar optužuje, vezano za genetski modifikovanu soju, jer trebalo je prošle godine žešće pristupiti tim proizvođačima za koje se već znalo da proizvode genetski modifikovanu soju i suzbiti to, a ne dozvoliti da, recimo, ove godine u tom obimu se zaseje i onda da se jave problemi ozbiljne prirode. Najverovatnije su postojali neki razlozi zbog čega gospođa ministar nije došla na Odbor, ali je bio red da se obavesti predsednik da neće prisustvovati i da jednostavno znamo zbog čega nije prisutna. Gospodin Rafailović je dao nekakvo objašnjenje, ali ja neću da ulazim u to, tako da sam smatrao da kao ovlašćeni predstavnik ispred Odbora treba da informišem i narodne poslanike i veterinarsku javnost o tome kako od starta ova vlada i ova vlast ima odnos prema zakonu, mislim na ove zakone i ove laboratorije.
Po kom osnovu se vi javljate? Izvolite, replika.
Poštovani potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, tačno je da je bilo nekih problema i u prisustvu poslanika i u radu Odbora, ali bilo je problema i u organizovanju Odbora. Dakle, dužan sam jedno objašnjenje i ovog puta ću ga dati. Dakle, ja nisam dao bilo kakvo objašnjenje, nego sam upravo sve vreme bio prisutan do kraja prve tačke dnevnog reda. Odbor je trajao dugo posle radnog vremena Skupštine. Dakle, prošli smo 18,30 časova i radili smo više od tri i po sata. Za to vreme gospodin Mašić odlično zna da sam nekoliko puta išao na telefon da skupljam poslanike. Isto tako sam bio u kontaktu sa ministarkom Dulić-Marković i objašnjenje zašto nije bila prisutno je prosto: u tom trenutku se desilo da je trebalo hitno potpisati akte koji će omogućiti da se danas počne sa isplaćivanjem za sanaciju štete na poplavljenim područjima u resoru Ministarstva poljoprivrede. Ja sam to čak predsedniku Odbora kao potpredsednik Odbora preneo lično, da ne pričam tu priču zbog novinara, na samom Odboru, da pravim neku promociju stranke, ali pošto on nije hteo da obavesti poslanike, ja sam to uradio. Dakle, to je istina o tome. Što se tiče prisustva, isto tako je tačno da pojedini poslanici vladajuće većine nisu bili prisutni i ja moram da naglasim da su svi poslanici G17 plus bili, od trojice poslanika nas dvojica smo bili do kraja prve tačke dnevnog reda. Dakle, ona je trajala tri i po sata bez pauze. Mislim da je, kada ima 70 amandmana, kada ima još jedan zakon, veoma teško dan pre nego što dolazi ta tačka sve to kvalitetno uraditi, a mislim da smo mi to veoma kvalitetno uradili i ja ću reći pošteno. Poslanici opozicije su veoma konstruktivno podnosili amandmane, veoma konstruktivna je bila rasprava i mislim da smo mi to dobro uradili. Što se tiče samog prisustva ministra, moram da naglasim i ovo: u prethodnom sazivu gospodin Mašić nije bio ovde poslanik, poslanici Srpske radikalne stranke odlično znaju da prethodni ministar gospodin Veselinov nijednom nije došao na Odbor. Ovog puta imali smo prisustvo direktora Uprave za veterinu sa celim timom saradnika. Kažem, sticajem okolnosti ovog puta ministar nije bio tu, ali javna rasprava je trajala dugo, svi su učestvovali u tome, svi su dali doprinos u popravljanju zakona i donošenju zakona i mislim da je ministar Dulić-Marković skoro na svim tim sastancima, odborima i javnim raspravama bila prisutna. Samo da napomenem još da je bio prisutan, od stranaka koje podržavaju Vladu, poslanik SPS-a i Mika Vlaović, poslanik DSS-a. Dakle, treba biti pošten i reći ko je bio. Kao potpredsednik Odbora se ne osećam prijatno što tri poslanika vladajuće većine nisu bila prisutna. Tu ste u pravu.
Da li se neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa javlja za reč? Narodni poslanik Zoran Mićović, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe DS.
Poštovana ministarko, poštovane kolege, poštovano predsedništvo, poslanička grupa DS je već mesecima aktivno učestvovala u pripremi ovog zakona. Centar resornih odbora Demokratske stranke je sa svojim resornim odborom za poljoprivredu, u kome ima 25 doktora nauka, od kojih su pet doktori veterinarske medicine, pomno pratio ono što se događa u ovoj oblasti. Mislim da možemo danas reći da je ovaj zakon o veterinarstvu pretrpeo mnogo verzija. Slobodno možemo reći da je ovo jedan od najboljih koji smo do sada imali. Da li je idealan? Nije, naravno. Ne verujem da postoje idealni zakoni. Moramo napomenuti da je Nacrt zakona o veterinarstvu iz avgusta 2004. godine išao na javnu raspravu sa Predlogom zakona o veterinarstvu iz jula 2005. godine. To su bile dve potpuno različite verzije. Dakle, pohvaljujem predstavnike svih političkih stranaka koji su na konsultativnim odborima učestvovali, pogotovo na velikom skupu u Velikoj Plani, dakle iz svih stranaka, gde smo aktivno učestvovali i pokušali da napravimo jedan kvalitetan i dobar zakon. Mislim da je ovo dobar početak za regulisanje ove materije koja nam je neophodna sutra za integraciju u Evropu. Dakle, da se u potpunosti podržava donošenje reformskih zakona. Pošto je ovo jedan od ključnih zakona za priključivanje EU, mi ćemo se potruditi da svojim amandmanima, a to smo već učinili, ovaj zakon poboljšamo koliko je to moguće. Zakoni o poljoprivredi, gde spada i ovaj zakon, predstavljaju jednu trećinu zakona koji su potrebni za prilagođavanje propisima EU. Mislim da je ovo bio krajnji trenutak da napravimo ovaj zakon. Srbija i Crna Gora su među poslednjim evropskim zemljama koje donose zakon o veterinarstvu, a nisu izvršile privatizaciju javne veterinarske službe. Samo da vas podsetim, do 1954. godine veterinarska služba u našoj državi je bila privatna. Nakon toga je postala javna. Mi smo među poslednjima koji ćemo ovim aktom izvršiti privatizaciju javne veterinarske službe, što smatram neophodnim za pravilno i dobro funkcionisanje ove vrlo važne službe za zdravlje naroda i za funkcionisanje države. Država mora da zadrži svoje diskreciono pravo da u nerazvijenim područjima osniva svoju veterinarsku službu. To je dosta dobro odrađeno ovim zakonom, sa nekim amandmanima koji su prihvaćeni na Odboru. Nadam se da će Ministarstvo i Vlada da prihvate ove izmene. Ponavljam da postoji puno propusta i nedoslednosti, ali ovaj zakon nam daje pravo da smatramo da ćemo novim izmenama i dopunama zakona u budućnosti, kao što su druge države u okruženju to učinile, napraviti jedan dobar i kompatibilan zakon sa EU. Bio bih spreman da kažem da svi nedostaci koji su predloženim zakonom evidentni neće uticati bitno na kvalitetno funkcionisanje naše veterinarske, tj. stočarske proizvodnje i da ćemo moći da izvozimo naše proizvode u EU. Analizirajući predloženi zakon, mislim da se može konstatovati da nisu obuhvaćene obaveze i odgovornosti lokalne samouprave, koje se odnose na određivanje bližih uslova za držanje životinja, uključujući i kućne ljubimce, odnosno držanje napuštenih životinja u prihvatilištima, niti je predviđen podzakonski akt kojim bi se ovo pitanje uredilo. Ovo je značajno zbog toga što novi Zakon o zaštiti životne sredine ("Službeni glasnik RS", broj 135/04 ) više ne sadrži odredbe o držanju domaćih životinja iz ranije važećeg Zakona o zaštiti životne sredine. Prema tome, ovde bi trebalo malo bliže odrediti uslove za držanje i zaštitu domaćih životinja i obezbediti uslove za njihovo sahranjivanje. U vezi sa ovim se ističe činjenica da više ne postoji pravni osnov za donošenje odluke o držanju domaćih životinja na teritoriji lokalnih zajednica. To znači da ni na nivou opština neće moći da se urede način i uslovi za držanje pasa i mačaka, golubova, kao ni kopitara, papkara, pernate živine, kunića i drugog. S obzirom da je ovo problematika koja se tiče uređenja lokalne samouprave, bez obzira da li je selo ili grad, dakle, naići ćemo na velike probleme. Zakon još uvek nije jasno definisao organizaciju i rad veterinarske inspekcije po pitanju nadležnosti i vezano za veličinu objekta, a posebno na deo koji se odnosi na izvozne objekte. Iako je svuda u Evropi prihvatljivo prisustvo ovlašćenih veterinara koji mogu vršiti pregled mesa i namirnica u manjim registrovanim objektima, za izvozne objekte isključivo moraju biti odgovorni republički veterinarski inspektori, koji su direktno odgovorni našoj Upravi za veterinarstvo. U predlogu novog zakona pojavljuju se novi termini, kao što su laboratorija, veterinarsko-specijalistički zavod i veterinarski institut, u članovima 21, 25. i 28, gde nije definisan način njihovog finansiranja, da li su slobodni da samostalno ostvaruju prihode ili su na budžetu. Takođe bih dao primedbu da je ovakvim pristupom Evropska agencija za razvoj odvojenim sredstvima za opremanje postojećih laboratorija definisala broj veterinarskih specijalističkih instituta, kao i nacionalnu referentnu laboratoriju za uvođenje novih termina, odnosno objekata. Zato molim ministarku da nam obrazloži ili malo bolje objasni kako su zamislili funkcionisanje i finansiranje pojedinih institucija. Dakle, bez loših namera, moram da primetim da je određeni broj članova u potpunosti kontradiktoran sa članovima 11. i 16, koji se odnose na rad veterinarske ambulante i članovima 17. i 19, koji se odnose na rad veterinarske apoteke, a koji nisu u saglasnosti sa važećim Zakonom o prometu lekova. Dakle, poslanici Demokratske stranke su spremni, uz one predložene amandmane, ako se usvoje, da glasaju za ovaj zakon. Kada se radi o agenciji za veterinarske, fitosanitarne i sanitarne laboratorije, imali bismo dosta primedbi. Hteo sam juče da ih iznesem, kao što reče kolega Mašić, ali, nažalost, nismo bili u prilici, posle troipočasovnog rada na Odboru raspao se kvorum. Ne želim da okrivljujem nikoga, ali nismo imali ljudi i nisam izneo primedbe. Ako može ministarka da me ubedi da bi valjalo glasati, pa o tome da se razmisli. Nije sve tako crno. Prosto, mišljenje Demokratske stranke je da ovaj zakon nije dovoljno zreo i da ga ne treba izglasati, jer bi pre svega rešenja trebalo tražiti u sledećem: treba doneti zakon o uslovima i kriterijumima koje treba da ispunjavaju laboratorije koje se bave ovom vrstom ispitivanja. Dakle, zakon se mora doneti strogo u skladu sa međunarodnim normama, mora biti usaglašen sa postojećim propisima, s tim što treba zadržati predloženu formu referentnih laboratorija, uvesti sistem licenciranja laboratorija za poslove koje rade, uvesti sistem licenciranja stručnjaka koji će u njima raditi, što će uskoro biti neminovno, jer je u pitanju međunarodni standard. Zatim, uvesti jasna pravila i načine rangiranja laboratorija po njihovom kvalitetu i dozvoliti slobodno tržište i konkurenciju koja će doneti kvalitet, pouzdanost i međunarodnu prepoznatljivost, iz razloga što u jednom članu predlagač tumači da će agencija ograničiti konkurenciju zakonom propisanog testiranja, dozvoljavajući samo laboratorijama u okviru agencije da obavljaju testove u korist državnih klijenata, ali će dozvoliti slobodnu konkurenciju kod testiranja koje nije obavezno po zakonu. Dakle, nije baš lako, ali bilo kojom logikom zaključivanja ovaj član mi se ne sviđa i mislim da bi zakon mogao da pretrpi odlaganje i neusvajanje. (Predsedavajući: Da li koristite i drugih 10 minuta?) Svejedno, završio sam. Koristim i neću se javljati više povodom ovog zakona. Očekujem od predlagača da usvoji amandmane od kojih nisam odustao, da bi se ovaj zakon popravio.
Da li se još neko javlja za reč od predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa? Reč ima narodni poslanik dr Zoran Mašić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, želeo bih prvo da obavestim da je Srpska radikalna stranka upravo na raspravi na Odboru za poljoprivredu u načelu podržala zakon o veterinarstvu, normalno uz saglasnost predsednika naše poslaničke grupe. Ocena je da je ovaj zakon pre svega u stručnom smislu, jer je to usko stručni zakon koji reguliše jednu specifičnu, ali vrlo značajnu oblast delatnosti u našoj zemlji, u takvoj formi kako je koncipiran u načelu prihvatljiv. Normalno, naše definitivno izjašnjavanje o konačnom tekstu Predloga zakona o veterinarstvu biće svakako uslovljeno prihvatanjem amandmana koje smo podneli, jer za neke amandmane smatramo da su vrlo značajni i da značajno popravljaju tekst predloženog zakona. Ukoliko ne budu prihvaćeni, poslanička grupa SRS nažalost neće glasati za ovaj zakon, a moje kolege i ja nastojaćemo da pre svega našim kolegama veterinarima objasnimo eventualno zbog čega nismo podržali ovaj zakon, jer mislim da će struka najviše razumeti ono što smo želeli amandmanima da promenimo. Ovaj zakon o kome danas raspravljamo veterinarska javnost očekuje u poslednjih šest ili sedam godina. Tada je prvi put počelo da se radi na donošenju novog zakona. U međuvremenu, promenjeno je nekoliko ministara, nekoliko pomoćnika ministara i načelnika Uprave za veterinarstvo; napokon, predlog ovako značajnog zakona je ugledao svetlost dana i došao je dan kada u ovom visokom domu raspravljamo o takvom zakonskom aktu koji svakako treba da ima funkciju, pre svega, unapređenja zaštite zdravlja životinja, zatim unapređenja proizvodnje proizvoda životinjskog porekla koji se koriste u ishrani ljudi, zatim svakako zaštitu zdravlja ljudi, jer veterinari svojom delatnošću i zaštitom zdravlja životinja u značajnom obimu učestvuju u zaštiti zdravlja ljudi. Ovaj predlog zakona u najvećem delu je sve to obuhvatioi savremeno je koncipiran, preneta su iskustva veterinarskih struka iz razvijenih zemalja i sa te strane svakako pozdravljam napor ministra i njenih saradnika koji su radili, kao i svih kolega koji su učestvovali u radu raznih komisija u postupku i procesu izrade ovog zakona. No, svakako, kao i kod svakog zakona, i ovde su napravljeni određeni propusti ili nisu u pravom smislu definisane neke odredbe koje su možda od većeg značaja za struku nego štoje predlagač ovog zakona mislio i procenio. Moja rasprava ima nameru da iznese šire našoj veterinarskoj struci, a svakako i široj javnosti, šta sve ovaj zakon reguliše. Gospođa ministar u uvodnom delu je manje-više osvetlila sadržinu ovog zakona, ali mislim da nije u potpunosti dala, pogotovo njena stručna usmerenost na druge oblasti, i mislim da mi veterinari možemo najkompetentnije izneti ono što je srž ovakvog zakonskog akta. Svakako, kroz raspravu ću izneti i ono što smatram apsolutno da je dobro, a isto tako i ono za što smatram da bi trebalo, ili u toku rasprave u pojedinostima, gde su podneti amandmani ili u nekom narednom periodu, učiniti napor i izvršiti izmene ovog zakona koji ćemo najverovatnije doneti u danu za glasanje. Ovaj zakon u osnovnim odredbama svakako definiše ono što obuhvata sam zakon; zatim, definisao je 55 različitih izraza i pojmova koji se koriste i koji pomažu u lakšem razumevanju i tumačenju ovog zakona. Dalje, jasno i precizno je definisana veterinarska delatnost, šta je ona, šta sve obuhvata i suštinu veterinarske delatnosti. Predlagač je sve to jasno prikazao. Dalje, u tim osnovnim odredbama definisana su prava i dužnosti vlasnika i držalaca životinja, jer svakako značajan uticaj na zdravlje životinja ima i način postupanja vlasnika i držalaca životinja prema tim životinjama. Ovim zakonom je jasno propisano koje su zakonske obaveze vlasnika ili držalaca životinja prema životinjama. Na kraju, regulisane su međunarodne obaveze. Dalje, ovim zakonom su regulisani veterinarski subjekti i njihova delatnost, kao i organizacioni oblici. Veterinarskom delatnošću u suštini može da se bavi pravno lice koje je registrovano u Registru privrednih subjekata, ali u isto vreme i upisano u Registar pravnih lica za obavljanje veterinarske delatnosti koji vodi ministarstvo. Ovde se jednim zakonom o registru privrednih subjekata nalaže svakom ko radi u oblasti veterinarske delatnosti da se upiše, ali registracija svih tih subjekata treba da se obavi i u registru ministarstva. Ovim zakonom se osnivaju sledeća pravna lica: veterinarska ambulanta, veterinarska stanica, veterinarska klinika, veterinarska apoteka, centar za reprodukciju životinja i veštačko osemenjavanje i veterinarska laboratorija. Osnivaju se i drugi oblici organizacije, tzv. specijalistička nadgradnja, a to su veterinarski specijalistički zavodi. Do sada su se oni po postojećem zakonu zvali veterinarski specijalistički instituti, zatim veterinarski instituti, po postojećem zakonu to su bili naučni veterinarski instituti. Zatim, ovim zakonom planira se takođe osnivanje nacionalne referentne laboratorije za opasne zarazne bolesti, ali i ovim drugim zakonom, o kom ćemo takođe raspravljati, planirano je osnivanje nacionalne referentne laboratorije. Na kraju, u oblasti veterinarske delatnosti određene poslove vrši Fakultet veterinarske medicine, pre svega sa aspekta edukacije i obrazovnog procesa, ali fakultetu se daje mogućnost da određene poslove i ugovori sa Ministarstvom. Znači, ugovorom pre svega određene laboratorije obavljaju određene poslove za Ministarstvo. Jedino što nije shvatljivo u ovom predlogu zakona, zbog čega je stavljena primedba, to je da upravo te laboratorije veterinarskog fakulteta nisu u obavezi da dobiju sertifikat o akreditovanim laboratorijama. Laboratorije u veterinarskom specijalističkom zavodu, veterinarskom institutu i samoj veterinarskoj laboratoriji treba da budu akreditovane. Pored ovih pobrojanih veterinarskih subjekata, veterinarska služba se osniva i kod pravnih lica koja se bave uzgojem stoke i stočarskom proizvodnjom, a pre svega farme. Do sada su te farme imale svoju veterinarsku službu, ali ona je bila mimo kontrole Ministarstva za poljoprivredu i često je neovlašćeno radila i neke poslove, što zakonom i nije bilo dozvoljeno. (Predsedavajući: Gospodine Mašiću, hoćete li koristiti i drugih 10 minuta?) Hoću. Ovim zakonom se sada tim subjektima, farmama, velikim poljoprivrednim kombinatima, daje mogućnost osnivanja veterinarske stanice, koja mora da ima minimum tri veterinara; takva veterinarska stanica treba da bude zasebno pravno lice i ona onda može obavljati poslove zaštite zdravlja životinja u tim kombinatima i sprovoditi program mera zdravstvene zaštite. Mislim da je to dobro urađeno i da je jasno definisano kako u tim kombinatima služba treba da funkcioniše. Ona će biti izuzeta od rukovodećih organa farme, biće samostalno pravno lice i moći će samostalno da obavlja delatnost. Kao veterinarski subjekti mogu se osnivati veterinarske ambulante i veterinarske apoteke, i to od strane preduzetnika, a to su pre svega veterinari sa licencom koji nisu u radnom odnosu. Takva lica ovim zakonom mogu osnovati veterinarsku ambulantu ili veterinarsku apoteku. Oni vrše upis u registar preduzetnika, a isto tako moraju da se registruju i kod Ministarstva u njihovom registru obavljanja njihove delatnosti. Jedino, ovakvim subjektima koji su registrovani kao preduzetnički ne dozvoljava se sprovođenje programa mera zdravstvene zaštite životinja i obeležavanje životinja, a što se inače veterinarskoj ambulanti, kao samostalnom pravnom subjektu, daje mogućnost obavljanja. Ono što je takođe od značaja u ovom zakonu, to je definisanje veterinarske komore, a ona se osniva pre svega radi zaštite i unapređenja stručnosti i očuvanja profesionalne etike. Zaštita profesionalnih interesa veterinara i članstvo u komori je obavezno za sve veterinare. Zakonom su definisani poslovi komore, organi komore, statutarno uređenje, sredstva za rad komore, nadzor nad zakonitošću rada komore, a ono što je u suštini najvažnije za veterinarsku struku i što će biti primarna delatnosti komore, to je izdavanje licenci za obavljanje veterinarske delatnosti. Normalno, statutom će biti određen period za koji se izdaje licenca, a to je pet godina, zatim produžavanje ili oduzimanja licence, i to privremeno ili trajno, ako etički komitet komore utvrdi da je neko od veterinara povredio kodeks etike veterinarske struke. Ovim zakonom planira se formiranje jednog novog tela koje se zove savet za veterinarstvo. Samo ime kaže, to je savetodavno telo, a funkcija je razmatranje stručnih pitanja u oblasti obavljanja veterinarske delatnosti. To telo daje stručno mišljenje ministru o svim pitanjima vezanim za zaštitu i unapređenje zdravlja i dobrobiti životinja i javnog veterinarskog zdravstva. Savet svakako daje i stručno mišljenje o proceni analize rizika unošenja, pojave i širenja zaraznih bolesti i mogućih negativnih efekata po zdravlje životinja i ljudi; daje mišljenje o dugoročnoj strategiji zdravstvene zaštite životinja, jer to je jedan novi akt koji će donositi Vlada na period od pet godina. Ovaj stručni savet svakako daje mišljenje o takvom jednom aktu. Zatim, stručni savet daje mišljenje o programu mera zdravstvene zaštite životinja. Ovde se pravi razlika u odnosu na postojeći zakon. Do sada je program mera zdravstvene zaštite životinja donosio ovaj dom – Narodna skupština, i to na period od tri godine. Ovim zakonom se predviđa da program mera ubuduće donosi ministar, i to svake godine, i to najkasnije do kraja januara treba da donese program mera. Struka se izjasnila da je to prihvatljivo, jer se često, upravo zbog opterećenosti Skupštine, dešavalo da se program mera ne donese u predviđenom roku, nego bude problem u realizaciji programa mera i kod ministarstava i pogotovo kod veterinarske struke. Program mera podrazumeva da se sprovodi svake godine, a recimo, bilo je slučajeva da je Narodna skupština donela u drugoj polovini godine, a program je trebalo da krene već od januara, februara. Ovakvim rešenjem omogućava se brže donošenje programa mera. Svakako, mišljenje o tom programu mera daje i ovaj stručni savet. Na kraju je posebni program iz oblasti zdravstvene zaštite životinja u slučaju kada je nešto opasno, zarazne bolesti i egzotične bolesti – takođe stručni savet daje svoje mišljenje. Ovim zakonom su regulisane obaveze vlasnika i držaoca životinja u vezi sa sprovođenjem programa mera. To je važan segment ove zakonske regulative. Po postojećem zakonu često vlasnici životinja nisu hteli da sprovedu program mera zdravstvene zaštite, a pogotovo onih mera koje su oni sami plaćali. To sada predstavlja zakonsku obavezu, mada je po postojećem zakonu bila obaveza. Kroz kaznene mere mnogo rigoroznije će biti kažnjavani ti vlasnici koji neće na pravi način da zaštite zdravlje svojih životinja, neće da dozvole sprovođenje programa mera. Dalje, definisan je postupak dijagnostike zaraznih bolesti i mere za sprečavanje širenja; naknada štete, što je isto tako važno. Jasno je definisano kada se ona ostvaruje, kada vlasnik i držalac životinje može i ima pravo da ostvari naknadu štete, a kada nema, kao i visina naknade štete. Dalje, regulisani su objekti za obavljanje veterinarske delatnosti. Objekti svakako moraju da ispunjavaju veterinarsko-sanitarne uslove i upisuju se u registar objekata i dodeljuje im se veterinarski kontrolni broj. Posebno su definisani izvozni objekti iz kojih se isključivo mogu izvoziti životinje ili proizvodi i hrana životinjskog porekla, što do sada nismo imali u postojećem zakonu. Ono što je isto tako bitno i što je u savremenom konceptu, to je obaveza pravnih lica i preduzetnika koji obavljaju delatnost klanja životinja, proizvodnju i promet hrane životinjskog porekla, hrane za životinje, kao i sakupljanje, preradu i uništavanje otpadaka životinjskog porekla da imaju tzv. sistem za osiguranje bezbednosti proizvoda koji je uveden i koji se održava na principima dobre proizvođačke i higijenske prakse i analize opasnosti i kontrole kritičnih kontrolnih tačaka, tzv. "Hasap" ili HACCP sistem. Danas upravo institucije i organizacije koje se bave ovim delatnostima koje sam pročitao imaju obavezu uvođenja ovog programa ili sistema, tako da je dobro da se u našoj zemlji u narednom periodu taj sistem uvede i zaživi. Dalje, ono što je značajno, regulisan je prevoz životinja. Tu smo imali primedbe. Odredbama člana 96, kojim se reguliše prevoz životinja, nalaže se eksplicite da sva prevozna sredstva budu registrovana kod Ministarstva, što će stvoriti velike probleme poljoprivrednim proizvođačima, jer znamo kako se sve i na koji način transportuju životinje, kako na pijace, tako i u klanice. Predložen je amandman koji bi malo bolje regulisao to, a nažalost, predlagač to nije prihvatio. Takođe, regulisano je i klanje životinja. Donošenjem ovog zakona klanje životinja se može obavljati samo u registrovanim klanicama, i to, pre svega, klanje kopitara, živine i kunića, a papkara u registrovanim klanicama koje imaju odvojene linije klanja za pojedine vrste papkara. Izvan registrovanih klanica vlasnici ili držaoci životinja mogu obavljati klanje svinja, ovaca, koza, živine i kunića isključivo ako su namenjeni za upotrebu u sopstvenom domaćinstvu. To je isto prihvatljivo za veterinarsku struku, jer će se time sprečiti prenošenje zaraznih bolesti životinja nekontrolisanim klanjem i prodajom, što bi rekli - ispod ruke, mimo veterinarske kontrole. (Predsedavajući: Vreme, gospodine Mašiću.) S obzirom da je vreme isteklo, ono što nisam završio, a poprilično nisam završio vezano za zakon o veterinarstvu, pogotovo nisam se osvrnuo nijednom rečju na zakon o agenciji za veterinarske, sanitarne i fitosanitarne laboratorije, o tome ću govoriti u načelnoj raspravi.
Hvala vama, gospodine Mašiću. Za reč se prvo javio narodni poslanik Branče Stojanović, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS, pa Vladislav Kronić, pa Arsen Kurjački. To je redosled kako su se prijavljivali ovlašćeni predstavnici.
Gospodine potpredsedniče, uvažena gospođo ministre, gospodine Krnjajiću, teško je posle eksperata veterinarske medicine, gospodina predsednika Odbora Mašića i gospodina Mićovića koji su veterinari po struci, da kažemo nešto i mi koji nismo veterinarske struke. Naravno, dozvolićete da u ime Socijalističke partije Srbije kažem nekoliko reči o ovom, i po nama, vrlo važnom zakonu. Na početku da kažem, ono što je gospodin Mašić rekao, vezano za rad i funkcionisanje Odbora, mislim da je Odbor za poljoprivredu bio primer jednog tolerantnog rada, sve do juče nismo očekivali, bar ja nisam očekivao, da nedoumice u daljem radu izazove neprisustvovanje gospođe ministra. Ali, dobro, pretpostavljam da su razlozi njenog neprisustvovanja bili jači. To je jedna stvar. Druga stvar, postoji jedan dogovor na nivou vladajuće koalicije sa poslaničkom grupom SPS, to je takođe zamerka, da o svim zakonskim projektima poslanička grupa SPS bude informisana uoči zasedanja Skupštine za zakon koji se donosi. Ovde želim da izrazim zahvalnost gospodinu Krnjajiću koji je nadoknadio na neki način sve ovo što su zamerke. Zaista je sve vreme rada Odbora, a Odbor za poljoprivredu je radio u jednom dvodnevnom zasedanju, gde je predmet bio zakon o veterinarstvu, gde su stručni ljudi i struka Srbije dali svoj stav i pomogli nama članovima Odbora koji nismo te struke da uvidimo kolika je važnost donošenja ovog zakona. Ovaj zakon je izuzetno dugo pripreman, zakonska regulativa koja definiše ovu oblast je donošena davno, još 1991. godine, sa određenim izmenama 1992, 1993, 1995. i 1996. godine, i jednog drugog zakona koji je bio na saveznom nivou, tako da se jednostavno nametala potreba donošenja jednog celovitog zakona koji reguliše ovu oblast. Šta je, po nama, vrlo važno? Zašto mislimo da je ovaj zakon, osim što uređuje oblast u oblasti veterinarstva, vrlo važan? Znači, to je razvoj stočarstva. Razvojem stočarstva otvaramo i pitanje razvoja poljoprivrede koja je, a u to se mnogo kunemo i često govorimo, vrlo važan resurs naše države. Uostalom, i činjenice pokazuju da se 42% bruto nacionalnog dohotka ostvaruje u poljoprivredi. Međutim, dozvolite da kažem da mi ne možemo da budemo u potpunosti zadovoljni odnosom i radom ovog ministarstva, vezano za ovu oblast. Mislimo da zakonske regulative iz ove oblasti moraju mnogo brže da dolaze pred Narodnu skupštinu. Uostalom, imali smo obećanje gospođe ministra vezano za značajne zakonske projekte koji su od vitalnog značaja za dalji razvoj poljoprivrede naše zemlje; nažalost, još uvek nisu došli pred Narodnu skupštinu. Ne kažem da je to isključiva odgovornost i krivica Ministarstva i ministra poljoprivrede, procedure su takve da mnogo teško dolazi, uostalom, i do ovog zakona smo teško došli, iako je najavljivan pre nekoliko meseci da bude donet. Pre svega, mislim na Zakon o poljoprivrednom zemljištu. Prošli put sam rekao, kada smo razgovarali o Zakonu o semenu, da je takav zakon neophodno što pre doneti, jer ćemo imati vrlo brzo situaciju u Srbiji da poljoprivredno zemljište prethodno krčimo, pa onda obrađujemo. Poljoprivredni kombinati koji se privatizuju, koji u svom sastavu imaju i državno i društveno zemljište, predmet privatizacije - društveno zemljište, državno zemljište, nažalost, govorim o kraju iz koga dolazim, ostaje neobrađeno. Vrlo brzo višegodišnje drvenaste biljke mogu da probiju i da dođemo u situaciju da izgubimo poljoprivredno zemljište. Naravno da ovde nije isključiva odgovornost Ministarstva za poljoprivredu, već i Ministarstva za privredu i privatizaciju, vezano za privatizaciju velikih sistema i kombinata, ali poslanička grupa SPS iniciraće donošenje jednog zakona koji je, po nama, vrlo važan i posebno važan za područje Vojvodine, a to je da društveno, odnosno državno zemljište, po Ustavu, privatizacijom ne mogu da kupuju stranci. Sada je situacija, što se toga tiče, krajnje alarmantna. U dogovoru sa gospodinom Bubalom podnećemo jedan predlog zakona koji će ovo da reguliše. Zakon o veterinarstvu uređuje jednu vrlo važnu oblast poljoprivrede, a to je stočarstvo. Po nama je vrlo važno ovo što se osniva komora veterinara, odnosno ona je i do sada postojala, međutim, njena uloga do sada nije bila takva kakvom je predviđa novi zakon o veterinarstvu. Mislimo da je dobro to što veterinar treba da dobije, odnosno da može i da izgubi licencu za svoj rad. U ime poslaničke grupe SPS-a podneo sam jedan amandman. Razumeo sam razloge i objašnjenja koja su usledila pre svega od gospodina Krnjajića. Međutim, o tome ću malo više govoriti kada budemo razgovarali o amandmanima, ali amandman se odnosio na to da veterinarske ambulante mogu da se bave merama zaštite životinja. To postojeći zakon ne predviđa. Mogu samo veterinarske stanice. Koliko je meni poznato, razlika između veterinarske ambulante i veterinarske stanice je u jednom veterinaru. Mislimo da u pojedinim sredinama imamo veterinarskih ambulanti koje imaju dva veterinara, a ima ih i koje imaju jednog veterinara. U pojedinim sredinama nije racionalno i često je možda i nemoguće organizovati da se pojedine akcije sprovedu ako nema veterinarske stanice, iako je u zakonu predviđena takva mogućnost. Zarad tih ljudi vaše struke, gospodine Krnjajiću, kakav će njihov ugled da bude kod domaćina kome vrše zdravstvenu zaštitu životinja i ulazi u njegove obore svakodnevno, a onda u momentu kada treba da se izvrši akcija dođe neko drugi? To je ta moja i naša dilema, dakle, zarad tih ljudi koji su na neki način potcenjeni, njihova struka je u tom momentu potcenjena. On radi sve što je potrebno za domaćina, našeg farmera, seljaka, a onog momenta kada treba da se izvrši određena akcija, a ta akcija, koliko je meni poznato, ne iziskuje određenu specijalnost već ono što inače veterinar uči i može da... Ali, pokušaću to i u okviru amandmana da iznesem, s tim što na neki način uvažavam i razloge koje ste rekli i mogućnost da u sredinama gde ne postoje veterinarske stanice to mogu da rade i veterinarske ambulante. Pošto sam iskoristio prvih 10 minuta, ja se zahvaljujem.
Hvala vam. Za reč se javio narodni poslanik Vladislav Kronić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe G17 plus.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, zaista moram danas da izrazim veliko zadovoljstvo što se pred ovim visokim domom našao jedan ovako važan i sveobuhvatan zakon, kojim se reguliše, po meni, jedna jako značajna oblast. Zakon o veterinarstvu je značajan za sve zemlje, pa naravno i za Srbiju kao agrarnu zemlju, gde 40% stanovnika ove zemlje živi od delatnosti iz poljoprivrede, a čak preko 42% društvenog bruto proizvoda se ostvaruje iz poljoprivrede i prehrambene industrije. Moramo da uvažimo činjenicu da lekari vode računa o zdravlju ljudi, i to je jako značajno. Ali, moramo da uvažimo i to da veterinari vode računa o zdravlju celog sveta. Prema tome, nije slučajno da u svakom selu, osim popa, učitelja i lekara, vrlo važno mesto na lestvici zauzimaju upravo veterinari. Kako je regulisano sadašnje stanje u ovoj oblasti govori podatak da je ono regulisano u dva zakona. Naravno, Republika Srbija u Ustavu, u članu 72. stav 1. tačka 5) ima obavezu da reguliše ovu oblast. Ova oblast je sada regulisana Zakonom o zdravstvenoj zaštiti životinja iz 1991. godine i Zakonom o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti životinja iz 1992. godine. Drugi zakon koji reguliše ovu oblast jeste Zakon o zaštiti životinja od zaraznih bolesti koje ugrožavaju celu zemlju, donet još u vreme SFRJ, 1991. godine. Ovaj zakon, kao što smo čuli od prethodnika, rađao se dosta dugo. Ovaj zakon prošao je jednu opsežnu i široku javnu raspravu, gde su svi subjekti veterinarske struke, bez obzira da li su veterinari u privatnoj praksi ili veterinari u državnoj praksi, rekli svoje mišljenje. Takođe, značajno je istaći da su i naučne i stručne organizacije veterinara takođe dale svoje mišljenje. Javna rasprava je trajala preko godinu dana. Zaista, bilo je puno primedaba koje su ugrađene u ovaj zakon da bi on bio kvalitetniji. Ovo je jedan savremen zakon zato što uvažava evropske standarde, što će nam omogućiti da plasman stočarskih proizvoda bude usmeren prema EU. Ovaj zakon definiše zaštitu i jedan novi termin – "dobrobit životinja". Utvrđuje šta su zarazne bolesti i mere za sprečavanje širenja i suzbijanje bolesti životinja, kao i zoonoza, a to su bolesti koje se sa životinje prenose na čoveka; određuje veterinarsko-sanitarnu kontrolu, uslove za proizvodnju i promet životinja, proizvoda životinjskog porekla, kao i hrane za životinje i uslove za obavljanje veterinarske delatnosti. U članu 2. ovog zakona definisano je šta su to zarazne bolesti životinja, a u članu 3. definisano je čak 55 pojmova koji se nalaze u ovom zakonu. Precizirane su i veterinarske delatnosti, kao i prava i dužnosti. Zakon predviđa jednu opsežnu reorganizaciju celokupne veterinarske službe. Za razliku od sadašnjeg perioda, veterinarska služba će biti organizovana u javnom sektoru, ali ravnopravno i u privatnom sektoru. Po meni je značajan član 10. ovog zakona, koji omogućava da fizička i pravna lica, odnosno organizatori proizvodnje koji poseduju velike farme organizuju veterinarsku službu za sopstvene potrebe. Definisano je takođe šta mogu da urade subjekti veterinarske prakse. Definisano je šta mogu da urade veterinarske ambulante, stanice, apoteke, centri za reprodukciju itd. Jedna novina u ovom zakonu je obavezno članstvo svih veterinara u veterinarskoj komori. U sadašnjim rešenjima članstvo u veterinarskoj komori nije bilo obavezno, a ovim zakonom to postaje obaveza. Sledeća novina koja se nalazi u ovom zakonu je uvođenje licence koju može da stekne lice sa završenim veterinarskim fakultetom; potrebno je da ima jednu godinu radnog iskustva, položen stručni ispit i stručne rezultate, pa naravno, preporuku dva člana veterinarske komore. Licenca se dobija, naravno, ne jednom pa zauvek, nego postoji mogućnost gubljenja licence ako se ne obavlja delatnost kako treba, odnosno stručno. Po meni je važan i član 46. koji reguliše da lokalna samouprava organizuje zoohigijensku službu radi hvatanja i zbrinjavanja napuštenih životinja, koje su, nažalost, naša realnost, i uklanjanja leševa životinja. Ovaj zakon, po meni, vrlo značajno definiše osnivanje naučnog saveta za veterinarstvo, radi razmatranja stručnih pitanja u oblasti veterinarstva. U trećem odeljku se reguliše zaštita zdravlja životinja i ljudi od bolesti životinja, i to kroz donošenje dva značajna planska dokumenta: prvo, kroz dugoročnu strategiju u zdravstvenoj zaštiti životinja koja se donosi na svakih pet godina, zatim, program mera u zdravstvenoj zaštiti životinja koji mora obavezno da se donese do kraja januara tekuće godine. Treći dokument je poseban program u zaštiti zdravlja životinja. Novina u ovom zakonu je takođe da se poslovi iz programa mera ustupaju javnim konkursom; ne kao do sada, da samo javne veterinarske službe sprovode program mera, nego onaj ko kvalitetnije može da obavlja taj posao. U četvrtom odeljku regulisana je veterinarsko-sanitarna kontrola u objektima, a uvodi se i registar objekata i dodeljuju se veterinarski kontrolni brojevi. Izvoz životinja i proizvoda životinjskog porekla je moguć samo iz objekata koji su registrovani i imaju izvozni kontrolni broj. Novina je i uvođenje programa analize rizika i kontrole kritičnih tačaka u proizvodnji, i obaveza pravnih lica i preduzetnika da u stalnom radnom odnosu imaju i odgovorno lice. Dobijanje zdravstveno ispravne hrane omogućava program za praćenje rezidua hemijskih materija u lancu proizvodnje hrane. Značajna novina je i obavezno obeležavanje i evidencija životinja, a u cilju pojačane kontrole u proizvodnji i prometu životinja. Podaci se unose u centralnu bazu podataka, a tu bazu vodi Ministarstvo, i za svaku životinju se omogućava izdavanje pasoša i taj pasoš prati životinju pri svakom kretanju. U članu 97. regulisana je organizovana prodaja životinja, a u članu 100. regulisana je organizacija izložbi, priredbi i takmičenja životinja. Novina je i obaveza Vlade da za sakupljanje, preradu i uništavanje leševa životinja organizuje javnu službu koja radi prema Zakonu o javnim službama. U petom odeljku ovog zakona regulisana je veterinarsko-sanitarna kontrola i međunarodni promet izdavanjem međunarodne veterinarske potvrde i sertifikata. U članu 124. definisana je procedura izdavanja dozvola za uvoz životinja i proizvoda životinjskog porekla. Novina je u ovom zakonu i analiza rizika kojom se utvrđuje namena proizvoda, karakteristike zemlje izvoznice, jer sve one utiču na pojavu i na širenje raznih bolesti. Zaštita životinja regulisana je opštim i posebnim merama u članu 138. koji zabranjuje zloupotrebe i mučenje životinja u svim vidovima. Zabranjeno je, takođe, organizovanje borbe između životinja. U odeljku XIV regulisano je stručno usavršavanje veterinarskih tehničara, znači, veterinarski radnici moraju neprestano da se usavršavaju. Nadzor nad primenom ovog zakona vrši Ministarstvo putem inspekcija i određenih veterinarskih inspekcija. Prava i dužnosti inspektora regulisana su članovima 146. i 147. Naravno, zakon sadrži i premerene kaznene odredbe za nepoštovanje ovog zakona. Finansijska sredstva za sprovođenje ovog zakona obezbeđena su u budžetu Republike Srbije i obezbeđuju se za svaku godinu. Naravno da će G17 plus podržati donošenje ovog zakona, s obzirom da je to jedan dobar zakon. Što se tiče zakona o agenciji za veterinarske, fitosanitarne i sanitarne laboratorije, to je jedan mali zakon, ima tri člana, odnosno pet, ali se ovim zakonom uređuje jedna značajna materija. Ovim zakonom se Vlada ovlašćuje da osnuje agenciju za veterinarske, fitosanitarne i sanitarne laboratorije kao javnu agenciju. Naravno, agencija će upravljati i koordinirati mrežu laboratorija za kontrolu hrane, veterinarsku kontrolu životinja i fitosanitarnu kontrolu biljaka, kao i sanitarnu kontrolu vode za piće, kao i kontrolu đubriva, pesticida, semena, sadnog materijala, embriona i jaja, a sve u cilju zaštite građana od zdravstveno nebezbedne hrane, kao i unapređenja profitabilnosti poljoprivrede i prehrambene industrije i podizanja konkurentnosti naše poljoprivrede za izvoz. Zahvaljujem se na pažnji i zaista pozivam sve poslaničke grupe da podrže oba ova zakona a G17 plus će ih zdušno podržati.
Reč ima narodni poslanik Arsen Kurjački, ovlašćeni predstavnik DSS-a.
Poštovani potpredsedniče, članovi Ministarstva, uvažene kolege poslanici, moram priznati da sam bio malo iznenađen prvim nastupom gospodina Mašića kada je na neki način malo optužio ovo ministarstvo da ne uvažava ovu skupštinu nedolaskom na sednicu Odbora. Mislim da to nije bilo korektno, jer mi smo usvojili jedan set zakona iz poljoprivrede, i zaista su svaki put i ministar i resorni pomoćnici uvek bili prisutni na sednicama i maksimalno su nam omogućavali da uđemo u suštinu i problematiku propisa koji se donose. Nije korektno, posebno ako znamo kako je rečeno; to je posao opozicije, naravno, slažem se sa tim, ali nismo naučili od profesora Mašića, jer on je zaista vrlo korektan čovek i zbog toga je i predsednik našeg Odbora za poljoprivredu i do sada imamo sve pohvale na njegov račun. U ovom drugom izlaganju profesor Mašić je u stvari bio onaj pravi i izneo stručno mišljenje, jer on je jedan od najkompetentnijih da o ovome priča. Dakle, mislim da možemo da pohvalimo Ministarstvo što se tiče dosadašnjeg rada, jer smo uvek imali maksimalnu saradnju i nije u redu da sada spominjemo genetski modifikovanu soju i sve one stvari koje nemaju veze sa ovim zakonom, a znamo vrlo dobro da nisu do sada bile u nadležnosti ovog ministarstva. Da se vratimo na ovaj zakon. Mislim da je Ministarstvo i do sada i na ovom zakonu potvrdilo onu praksu koja je do sada bila, a to je da se uvažava i struka i nauka. Ovaj zakon je pretrpeo više verzija, što znači da se nije tvrdokorno držalo one prvobitne verzije u Ministarstvu, nego se osluškivao glas svih onih koji su zainteresovani za sprovođenje ovog zakona. Održano je puno rasprava širom Srbije, gde smo i mi kao DSS, preko svojih resornih i stručnih odbora, učestvovali i davali svoja mišljenja i poboljšavali ove predloge, a završna javna rasprava je bila u Velikoj Plani, gde su zaista bili prisutni svi relevantni faktori za donošenje ovih propisa. Dakle, pored ljudi iz Ministarstva, pored predstavnika svih poslaničkih grupa, ne samo članova Odbora za poljoprivredu, nego svih onih koji su bili zainteresovani, bili su tu prisutni i stručnjaci iz veterinarskih instituta, fakulteta, veterinari iz veterinarskih stanica, a bili su prisutni i predstavnici udruženja privatnih veterinara. Dakle, svi oni koji su bili zainteresovani za donošenje ovih propisa. Koliko su bitni ovi propisi, to možemo samo da analiziramo u dosadašnjem stanju koje imamo u agraru, prvenstveno u stočarskoj proizvodnji. Svi znamo koliko smo mi nekada bili veliki izvoznici stoke i mesa, a kakve sada probleme imamo oko toga. Setimo se i čuvene afere "balkanske ptice", koju su neki čuveni "zeleni" pokušali da imputiraju našoj lovačkoj organizaciji. To nema veze sa lovom, nego ima veze sa izvozom mesa i sa nemogućnošću da se meso izvozi iz naše zemlje zbog neusaglašenosti propisa, zbog nepostojanja ovlašćenih klaničnih industrija i svega ostalog što EU zahteva. Dakle, mnogo je razloga zbog kojih je bilo potrebno doneti ove propise. Oni su konačno, posle više verzija usaglašavanja, ovde pred nama. Mi iz poslaničkog kluba DSS možemo da kažemo da smo zadovoljni ovim predlozima, da smo maksimalno uzeli učešće da upodobimo te propise i podržaćemo ove propise, jer smatramo da su neophodni, da su sveobuhvatni. To su propisi koji su upodobljeni sa propisima EU, uvažavaju sve. Nisam juče bio prisutan na Odboru, da ne pričam o tome kako je zakazan Odbor juče za juče, ali vidim da je preko 20 amandmana usvojeno. To znači da Ministarstvo uvažava sve ono što je ispravno i svrsishodno i da nema razloga da se ovi zakoni ne usvoje, tako da i jedan i drugi zakon imaju podršku DSS-a i mi ćemo ih podržati.
Da li još neko od ovlašćenih predstavnika želi reč? (Ne.) Obaveštavam vas da su, saglasno članu 93. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja zajedničkog načelnog pretresa prijave za reč, u pisanom obliku, sa redosledom narodnih poslanika podnele poslaničke grupe SRS, G17 plus i DS. Dajem reč narodnom poslaniku Draganu Rafailoviću, a neka se pripremi narodni poslanik Zoran Mašić.
Poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, posle izlaganja ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa razmišljam da odustanem od dobrog dela diskusije. Šta reći posle diskusije gospodina Mićovića, a posebno gospodina Mašića, koji su ljudi u toj branši i koji su tako dobro govorili o zakonu. U svakom slučaju, osvrnuću se na neke stvari, na ono što je veoma bitno pre svega za nas seljake koji se bavimo proizvodnjom i dobrobit koju će ovaj zakon doneti. Na početku ću ponoviti ono što su svi rekli. Jednostavno, zna se da ovaj zakon štiti životinje od zaraznih bolesti, a time posredno i ljude. Vi ste svi videli da je ovih dana samo na najavu opasnosti od ptičijeg gripa isto toliko posla koliko je imalo Ministarstvo zdravlja imalo i Ministarstvo poljoprivrede. Dakle, ovaj zakon je preduslov da se i takve stvari preduprede, posebno vezano za laboratorije i sve one ustanove koje će pratiti to i sprečavati da dođe do takvih stvari. Zatim, ovaj zakon vrši kontrolu u proizvodnji i prometu životinja, proizvoda životinjskog porekla i sve hrane koja se upotrebljava u ishrani domaćih životinja, do trpeze, što se kaže. Znate koliko je to bitno. Da ne pominjem šta se sve dešavalo i u EU i šta je pretilo nama, od bolesti ludih krava, pa dalje. Ovaj zakon će omogućiti i da naše stočarstvo i preradni kapaciteti konačno naprave proboj na tržište EU. Na početku ću vas podsetiti, ne znam da li je neko od poslanika imao tu priliku da 2002. godine prisustvuje jednom seminaru u organizaciji EU, kada je visoki predstavnik EU držao to predavanje u Saveznoj skupštini. Ja sam imao pitanje od "Imleka", koji tada još nije bio privatizovan, ali naporom svog rukovodstva je uradio sve da omogući izvoz svojih proizvoda u zemlje EU; nabavili su i uređaj za pasterizaciju, nove linije, nov sistem pakovanja, odradili su i kontrolu na terenu, i rashladne uređaje itd. Nisu uspeli, iako je Grčka tražila, da odu na to tržište. Tada sam visokog komesara pitao – zašto, kada ispunjavaju sve uslove? Znate šta mi je odgovorio, a to će biti poenta mog izlaganja, kaže – u EU je samo uprava za bezbednost iznad uprave za veterinu i sav uvoz hrane je pod policijskom kontrolom. Nije samo dovoljno imati sve te uređaje i opremiti proizvodnju, potrebni su i zakoni, kontrola, laboratorije, obeležavanje i praćenje. To je ono što je ovo ministarstvo uradilo. Mogu da vas obavestim da je u Obrenovcu ovih dana počelo obeležavanje životinja i da je to jedna od najvećih i najvažnijih mera, uz ovaj zakon. Dakle, ovaj zakon je bitan, pre svega, za izvoz naših proizvoda u EU. Pozivam i poslanike opozicije da glasaju za ovaj zakon, s obzirom da su rekli sve najbolje o njemu, da ne budu subjektivni kod amandmana koje su podneli, jer dobar deo njih je usvojen. Jednostavno, da nađemo put za one amandmane koji se kose sa pozitivnim zakonskim propisima i zbog toga ne mogu da budu prihvaćeni, da ih rešimo u hodu, Ministarstvo je raspoloženo i mislim da će ministar o tome govoriti kada dođu amandmani na red. Zakon je, pored toga, dobio i pozitivnu ocenu EU. To je veoma bitno, pogotovo sada kada nas čeka potpisivanje ugovora o pridruživanju. Šta je za nas na selu najbitnije? Po meni, najbitnija stvar je privatizovanje javnih veterinarskih službi. Na terenu radim sa njima kao proizvođač koji ima dosta stoke, a isto tako u opštini vodim jedan posao vezan isključivo za stočarstvo. Mogu vam reći da sve probleme koje imamo, imamo baš u javnim veterinarskim službama, dakle državnim ustanovama, da mnogo lakše sarađujemo sa privatnim. Videli ste i sami da je u zakonu predviđeno da tamo gde ne bude privatnih veterinarskih stanica i ambulanti, država je obavezna da osnuje javne veterinarske službe, dakle, da mora da prati na celoj teritoriji, i to je veoma bitno. Po meni je bitna stvar i savet za veterinarstvo. Dakle, Ministarstvo neće samo donositi odluke i mere, nego će napraviti taj savet u kome će biti struka, gde će biti profesori, gde će biti veterinari, doktori nauka, ljudi koji se time bave. Dobar deo odgovornosti će dati struci, kao što je i u ovoj raspravi struka rekla sve što je imala. Mnogo toga je ušlo u ovaj zakon. Uostalom, to ste i čuli od gospodina Mašića. Javna rasprava, rekao sam, bila je veoma duga i kvalitetna. Samo da pomenem sastanak Odbora u Velikoj Plani, gde su bili svi: i veterinari, i profesori, i instituti. Čini mi se da smo dva dana radili. Koliko sam video, veći deo toga je ušao u ovaj zakon. Sada ću se osvrnuti na dva amandmana koja su mene lično privukla i smatram da su, gledajući sa stanovišta prakse i onoga što se dešava kod nas, dobri. To je amandman za prevoz u okviru opštine, u jednom delu, da ne mora da se prijave sva vozila, pogotovo što znamo da će naši seljaci teško to uraditi. Međutim, kada vratim film unazad i kada se setim da se tri godine unazad svinjska kuga pojavljuje u opštini u kojoj živim i uvek isti ljudi, uvek isti čovek dovozi, pod okriljem noći, nekim "tamićima" ili nije bitno kakvim vozilima, naravno nedezinfikovanim, kupljeno negde u šumama gde se svinje gaje i nisu vakcinisane, i tri puta po nekoliko meseci, tri godine uzastopno se zabranjuje promet svinja na pijaci u Obrenovcu... Bez obzira što to izgleda teško za nas i nama seljacima će biti jako teško da prihvatimo ovakve stvari, mislim da je to, u suštini, dobro, pogotovo što znamo da za dve godine neće biti vakcinacije svinja protiv svinjske kuge. Dakle, one će se proizvoditi u potpuno zdravim i obezbeđenim uslovima, a to je uslov da bismo svinjsko meso i prerađevine izvozili u EU i u ostale države sveta. Mislim da je ipak Ministarstvo u pravu; bez obzira što bih, recimo, subjektivno želeo da moje komšije, ja i svi mi prođemo lakše u toj priči, mislim da to treba uraditi. Drugi amandman je isto veoma dobar, ako vratimo film kako su privatizovani neki od veterinarskih zavoda, to je da Vlada donese poseban program privatizacije javnih veterinarskih stanica. To je na izgled dobro i to je u redu, međutim ne samo na izgled, nego i praktično. Jutros smo pričali o tome i pokušavali da napravimo napore, mi poslanici iz vladajuće većine, i članovi Odbora i Ministarstvo, međutim, jednostavno taj amandman bi bio u sukobu sa pozitivnim zakonskim propisima, posebno o privatizaciji. Čućete i videćete da je Ministarstvo spremno da jednu takvu preporuku, odluku samo uradi i dostavi Agenciji za privatizaciju, da napravi jedan program. Ja sam za to, moja stranka G17 plus, i ministarstvo, da oni koji se bave tim poslom mogu da kupe, ne samo veterinari koji rade u javnim veterinarskim stanicama, nego i svi ljudi koji se bave tom strukom, dakle svi koji su zainteresovani mogu da kupe da bi se bavili time, a ne da kupi javne veterinarske stanice neko ko će ih sutra zatvoriti i neće sprovoditi programe mera itd. Dakle, ponoviću još jednom na kraju ono što je rekao visoki predstavnik Evropske unije na seminaru; rekao je da su zakon o veterini i sve mere iz oblasti veterinarstva uslov izvoza naših proizvoda tamo. Pozivam sve poslanike svih poslaničkih grupa da glasaju za ovaj zakon, jer jasno je da će onaj ko ne podrži ovaj zakon i pored ovako dobrih mera, čuli smo ih od opozicije, faktički glasati za to da naši proizvodi ne mogu da idu u izvoz u Evropsku uniju.
Reč ima narodni poslanik dr Zoran Mašić, a posle njega narodni poslanik Dragan Petrović.
Gospodine potpredsedniče, gospođo ministre, saradnici iz Ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, ja ću u svojoj raspravi nastaviti otprilike tamo gde sam stao u načelnoj raspravi i kroz diskusiju izneti ono što je dobro i prihvatljivo za veterinarsku struku, a regulisano je ovim predlogom zakona. Svakako, ukazaću i na ono što mi iz SRS mislimo da nije dobro urađeno, a pogotovo ću posebno apostrofirati ono što je stav i gledište veterinarske struke, jer za određene regulative koje su predviđene ovim zakonom stigli su određeni pisani dopisi ispred veterinarskih organizacija. Ono što je ovim zakonom relativno dobro regulisano u odnosu na prethodni odnosi se na karantiniranje životinja. To je značajan segment u kontroli prometa životinja. Često se dešavalo da životinje budu u prometu bez adekvatne dokumentacije, pre svega potvrde o zdravlju životinja, bez tzv. pasoša kojim veterinari u stanici i veterinarski inspektor garantuju da su te životinje podvrgnute zdravstvenom nadzoru i bio je problem šta raditi sa takvim životinjama kada se nađu u prometu. Obezbeđivanje karantina sada postaje obaveza, kako lokalne samouprave, jedne ili više opština, tako će i Vlada osnivati karantine kao javne službe u opštinama gde ti karantini ne postoje. Mislim da je to dobro, jedino da se realizuje, jer to nije tako jeftin posao. Veoma mali broj opština danas u Srbiji ima karantine ili takve objekte gde bi se mogle skladištiti, zadržati ili smestiti životinje i držati do njihove identifikacije i vraćanja vlasniku ili slanja, eventualno, na klanje, tako da je ovo značajna odredba, jedino da država iznađe sredstva i da u opštinama gde postoje karantini obezbedi adekvatne prostore i uslove. Pogotovo je problem što danas imamo vrlo neuslovne karantine, gde se smeštaju životinje koje uvozimo, i to životinje koje se uvoze kao reproduktivne. Jeste da veterinarski inspektor mora da napiše rešenje i potvrdi tim rešenjem da objekat ispunjava veterinarsko-sanitarne uslove za smeštaj životinja, ali i sam znam, a i veliki broj kako kolega veterinarskih inspektora, tako i veterinara terenaca vrlo dobro zna u kakvim sve objektima su karantinirane i smeštene životinje koje su uvožene kao priplodne životinje, gde se često dešavalo da u toku karantina dođe do porođaja tih životinja. Imali smo u štampi pre par meseci da je kod uvoza određenog broja priplodnih junica upravo zbog neadekvatnog karantina došlo do uginuća teladi i krava uvezenih i to kao priplodnih životinja. Isto tako imamo situacije, opet zavisno od toga ko uvozi, da veterinarski inspektori često znaju da zažmure i napišu rešenje da objekat ispunjava uslove za karantiniranje životinja, iako objektivno ne ispunjava veterinarsko-sanitarne uslove, ali zato što je to neki uvoznik koji pomaže neku stranku ili ima drugi politički uticaj. Imam i takvih saznanja i argumenata za takvo karantiniranje životinja iz uvoza od pojedinih uvoznika koji su vezani za vladajući establišment. Tako nešto ne bi smelo ubuduće da se dešavai zato je dobro da imamo izgrađene prave karantine o kojima će država da brine na pravi način i da postoje adekvatni smeštaji životinja koji će obezbediti upravo tu dobrobit koja se ovim zakonom reguliše kao obaveza u postupku držanja životinja. Ovaj zakon svakako treba značajno da unapredi razvoj stočarstva i kvalitet stočarske proizvodnje. Zato smo predložili jedan amandman kojim se u ovu državu do daljeg treba zabraniti uvoz kloniranih embriona. Imamo već pojavu u svetu da se životinje kloniraju i da se kao takve gaje i koriste njihovi proizvodi u ishrani ljudi. Moram reći, pre svega, da je istina da mali broj takvih životinja postoji, koje se drže kao proizvodne životinje, ali nedavno, pre možda 10-15 dana, bio je jedan članak u novinama da u Americi jedan vlasnik ima oko 10 krava kloniranih kao muzare i ima problem da mleko od tih životinja ne može da plasira, jer jednostavno ljudi neće da kupuju zbog straha od upotrebe jedne takve namirnice proizvedene od životinja koje su dobijene genetskim inženjeringom, odnosno kloniranjem. Mi smo mišljenja da ovim zakonom treba do daljeg zabraniti uvoz kloniranih embriona, a da njihove uvoz eventualno može biti dozvoljen isključivo za naučnoistraživačke svrhe, kao što se dozvoljava uvoz živih patogenih mikroorganizama koji se uvoze pod kontrolisanim uslovima i isključivo za naučnoistraživačke svrhe, ili eventualno u proizvodnim veterinarskim zavodima koji se bave biološkom proizvodnjom, a kojima su potrebni određeni mikroorganizmi da bi izvršili imunizaciju životinja od kojih se dobijaju hiperimuni serumi ili vakcine. Svakako, tu dozvolu izdaje Ministarstvo i to je dobro da bude pod kontrolom Ministarstva. Mislimo da je dobro da pod maksimalnom kontrolom bude i uvoz reproduktivnog materijala, znači sperme, jajnih ćelija, oplođenih jajnih ćelija, embriona, ali apsolutno da se ne dozvoljava uvoz kloniranih embriona. Ovde je već spomenuto da se ovim zakonom na jedan dobar način reguliše skupljanje, prerada i uništavanje leševa životinja i otpadaka životinjskog porekla, jer imamo pojave masovnijih zaraznih bolesti čak i u nekim razvijenim zemljama. U poslednje vreme imamo ovaj ptičji grip, gde se vrši ubijanje radi suzbijanja zaraze velikog broja životinja; u nekim državama smo imali tzv. bolest ludih krava, gde je takođe mera koja se preduzima ubijanje zaraženih životinja, čak i sumnjivih; tu se radi o velikom broju takvih životinja i postoji problem kako ti leševi ili takve životinje neškodljivo da se uklone, pa da njihovi delovi tela ne budu potencijalni izvori zaraze. Ovim zakonom se predviđa da se osnuje javna služba koja će vršiti sakupljanje, preradu i uništavanje životinjskih leševa. Nažalost, mi imamo nekoliko većih, i nekada, u neka vremena su bile i kvalitetne, kafilerija. One su uglavnom locirane u Vojvodini. Neke su uspešno radile i proizvodile te sporedne proizvode ili, da kažem, proizvode kafilerija, a to je mesno i mesno koštano brašno i koštano brašno. Međutim, zbog ukupne situacije, ali i nebrige, faktički te institucije ili pogoni su maltene uništeni. Dobro je da se preduzima obaveza od strane države da se ta služba reguliše tako što će biti javna i što će Vlada osnovati i obezbediti sredstva, nabaviti novu opremu i omogućiti u slučaju pojave takve zarazne bolesti, gde dolazi ili do masovnog uginuća ili gde je mera eradikacije ili suzbijanja zarazne bolesti, treba izvršiti ubijanje velikog broja životinja i da se one mogu na adekvatan način i neškodljivo ukloniti. Ovim zakonom reguliše se veterinarsko-sanitarna kontrola i međunarodni promet životinja, što je isto tako važno. Međutim, ono na šta smo mi stavili primedbu i što smatramo da nije na pravi način regulisano, i pogotovo nije u skladu sa postojećom zakonskom regulativom, jeste upravo veterinarsko-sanitarna kontrola i međunarodni promet. Rešenja za uvoz životinja, proizvoda životinjskog porekla i hrane za životinje izdavana su prema saveznom Zakonu o zdravstvenoj zaštiti životinja i tim rešenjima uvek je nalagano da onaj ko uvozi obavezno podleže kontroli zdravstvene ispravnosti proizvoda ili hrane životinjskog porekla ili hrane za životinje, kao i obavezi dijagnostičkog ispitivanja uvezenih životinja, a opet u skladu sa programom mera, ali i u skladu sa potencijalnom ugroženošću pojedinim zaraznim bolestima ili iz zemlje izvoznice ili u našoj zemlji. U svakom slučaju, postojala je zakonska obaveza kontrole svega onoga što prelazi granicu i ulazi u državu. Sada se to daje samo kao mogućnost da se može vršiti kontrola, ne nalaže se eksplicitno i mi smatramo da to nije dobro, a pogotovo u periodu kada smo zemlja u tranziciji i kada svašta kupujemo ili nam mogu svašta prodati. Mislim da je dobro da postoji zakonska obaveza da se kontroliše, a u nekom narednom periodu onda eventualno selektirati. Mada, istina je, u članu 124, gde se reguliše izdavanje uvoznih dozvola i dozvola za provoz, postoji mogućnost da kod subjekata koji su kontrolisani prethodno i gde postoje dokazi da ti proizvodi zadovoljavaju zdravstvenu ispravnost mogu se uvoziti ti proizvodi i bez kontrole. Prethodno, pošiljke iz tih i takvih objekata ili takvih država moramo kontrolisati, da bismo onda mogli reći – evo, ovi zadovoljavaju naše zakonske propise i njih nećemo više kontrolisati. Zato je naš predlog bio da to bude eksplicitnije za sada i da se mora kontrolisati, a eventualno kasnije izmenama zakona da se omogući i drugačije regulisanje toga, a u skladu sa zahtevima, pre svega, Svetske trgovinske organizacije. Svestan sam toga da tu postoje zahtevi te vrste, ali mi nismo u Svetskoj trgovinskoj organizaciji i bojim se da će još prilično godina potrajati da mi postanemo član Svetske trgovinske organizacije. Zašto mi onda sami sebi vezujemo omču oko vrata ili zakonski regulišemo nešto na šta nas ne obavezuje niko? Ono što želim da potenciram, a pre svega vezano je za dobrobit životinja, imamo priličan broj udruženja ljubitelja životinja koji su često vršili pritisak na veterinarsku struku, na veterinarsku inspekciju da se neadekvatno sa životinjama postupa. Ovim zakonom jasno se propisuje da je zabranjeno zloupotrebljavati ili mučiti životinje i vlasnici i držaoci životinja moraju se odnositi prema svojim životinjama na human način i štititi ih od patnje i bola tako što će bez odlaganja uvek obezbediti odgovarajuću veterinarsku pomoć. Ovo je samo deo onoga što se reguliše u članu 138. On je još širi od ovoga što sam pročitao i mislim da će zadovoljiti upravo sve te pobornike zaštite i dobrobiti životinja. Na kraju, treba da postoji zakonska obaveza onih koji drže ili gaje životinje da se prema njima na adekvatan način ponašaju i da obezbede adekvatnu zdravstvenu zaštitu. Ono što je isto tako u odnosu na prethodnu zakonsku regulativu dobro regulisano, to je obaveza stručnog usavršavanja i veterinara koji rade u terenskoj praksi i pogotovo veterinarskih inspektora. Mislim da je to nešto što je u duhu savremenog gledanja i savremenih zahteva za veterinarsku struku. Nažalost, kod određenog broja veterinara postoji navika ili praksa da kada su završili fakultet da su ostavili knjige i zaboravili da postoje; eventualno, ako su otišli na neki naučni ili stručni skup ili nešto novo čuli. Kroz ovaj zakon, faktički, nalaže se pre svega veterinarskim inspektorima da prate savremenu zakonsku regulativu, a isto tako se veterinari koji se bave veterinarskom praksom moraju edukovati, jer će im i to biti jedan od uslova i kod licenciranja, imaju dodatnih edukacija, znači kod produženja licence. Na kraju, vezano za ovaj zakon o veterinarstvu, što je po nama iz Srpske radikalne stranke najvažnije, to je zahtev struke da se ovim zakonom reguliše način i postupak privatizacije veterinarske službe. Ovde je već rečeno da veterinarska služba u našoj državi, govorim o terenskoj, 50% je privatna, a 50% državna. Normalno, veterinarski inspektori su državni službenici ili činovnici. Ovih 50% državnih javnih ustanova, pre svega to su veterinarske stanice i specijalističke veterinarske ustanove, donošenjem ovog zakona treba da uđu u proces tranzicije i transformacije. Zahtev struke je bio izražen i na poslednjem savetovanju veterinara održanom na Zlatiboru, a biću slobodan da vam posle pročitam dopis od predsednika Srpskog veterinarskog društva, koji je uputio ovoj skupštini, meni kao predsedniku, a vezan za ovu problematiku. Zahtev je da se ta veterinarska služba privatizuje po posebnom programu Vlade. Znači, da prvo služba bude proglašena da je od opštedržavnog interesa, jer je kao takva od državnog interesa i samim tim da država ima ustavnu obavezu da na celom području Republike Srbije obezbedi zdravstvenu zaštitu životinja. Prema tome, ako postoji ta obaveza, onda država mora da brine da celokupno područje Republike Srbije bude pokriveno veterinarskom strukom, znači, adekvatnim veterinarskim ustanovama, nebitno da li su to ambulante, stanice, klinike itd. Zato smatramo da Vlada treba da izradi poseban program privatizacije, a ne da privatizacija javne veterinarske službe bude po postojećem Zakonu o privatizaciji i da taj posao obavlja Agencija za privatizaciju, kao što se privatizuju sve druge fabrike, ustanove itd. Bojim se da ćemo imati, a to je opravdan strah ljudi iz veterinarske struke, situacija da će neku veterinarsku stanicu ili neki veterinarski specijalistički institut kupiti neki vlasnik koji se bavi nekom delatnošću koja nema veze sa veterinom, kao što smo imali situaciju da je Veterinarski zavod iz Zemuna kupila firma koja se bavi, između ostalog, trikotažom tj. šivenjem odela itd. Mislim da je tako nešto nedopustivo, pre svega za veterinarsku službu. Zato je ispred Srpske radikalne stranke podnet amandman da se privatizacija javne veterinarske službe obavi po programu Vlade, normalno u roku od godinu dana da se uđe u taj postupak, jer će tu biti mnogo problema, jer ima mnogo nerešenih imovinskopravnih odnosa u tim veterinarskim stanicama. Normalno, privatizovati se ne može gde nisu rešeni imovinskopravni odnosi. Moram vas, a pre svega poslanike iz vladajuće koalicije, sve kolege iz veterinarske struke, obavestiti da je temelj našeg konačnog opredeljenja za glasanje o ovom zakonu upravo ovaj član, jer ne možemo prihvatiti ovaj zakon ako u njemu neće biti definisano da će privatizacija javne veterinarske službe biti po programu Vlade. A propo, prikazujem pismo sa memorandumom Srpskog veterinarskog društva, koje je upućeno meni kao predsedniku, a mislim da je upućeno i predsedniku Skupštine, gde stoji: "Na održanom 17. savetovanju veterinara Srbije, od 7. do 10. septembra na Zlatiboru, u okviru predložene problematike razmatrano je pitanje usvajanja zakona o veterinarstvu koji se nalazi u Skupštini, a u svetlu novog zakona i potreba donošenja plana privatizacije veterinarske struke u Republici Srbiji. Na osnovu donetih zaključaka na održanom savetovanju, molimo vas da u ime veterinarske struke Republike Srbije zastupate interes i stav naše struke, i to: prvo, da je veterinarska struka služba od posebne važnosti. Stoga je privatizacija veterinarske struke deo programa rada svih veterinarskih institucija u zemlji. Drugo, privatizaciju javne veterinarske struke, veterinarskih stanica, centara za VO, veterinarskih instituta treba regulisati i obaviti po programu Vlade u roku od godinu dana od dana stupanja zakona na snagu. Treće, privatizacija veterinarske struke na Kosovu i Metohiji takođe treba da se obavi po istom programu Vlade". Svakako, računalo se na one opštine i enklave gde Srbi rade u javnim veterinarskim stanicama. Nažalost, a mislim donekle i na sramotu Ministarstva za poljoprivredu, pre svega, a i Vlade Republike Srbije, te javne veterinarske stanice na Kosovu i Metohiji apsolutno nisu finansirane od strane ove vlade, kao što se finansira zdravstvena služba, kao što se finansiraju druge službe, nego su bukvalno prepuštene same sebi. Odbor za poljoprivredu je u dva navrata upućivao dopis Ministarstvu za poljoprivredu i molio da se iznađe način i mogućnost finansiranja te službe koju obavljaju, da kažem, kolege veterinari u enklavama i opštinama gde su Srbi većinsko stanovništvo. Nažalost, ništa do sada nije urađeno u tom pogledu. Sa ovim bih završio svoju raspravu vezanu za ovaj zakon o veterinarstvu. Dozvolite mi da kažem nešto o ovom drugom zakonu o agenciji za veterinarske, fitosanitarne i sanitarne laboratorije. Želim na početku da kažem, a to i javnost i poslanici vladajuće većine u ovom parlamentu znaju, da je SRS apsolutno protiv osnivanja agencija, jer to smatramo paralelnim institucijama već važećim i postojećim državnim institucijama koje imaju kontrolnu ili nadzornu funkciju nad određenim subjektima. Pogotovo smo protiv osnivanja ovakve jedne agencije, jer ne vidimo ni smisao, a biće nemoguće koordinirati rad ovakve jedne agencije, gde će biti i veterinarska struka, ratarska struka, kroz fitosanitarne laboratorije i zdravstvena služba, znači, humana medicina, kroz sanitarne laboratorije, gde pod jednu kapu treba da stane 31 institucija, a u okviru te 31 institucije pedesetak, ako ne i više, različitih laboratorija. Prosto je neverovatno da je neko ovako nešto mogao da predloži, tj. u obrazloženju koje je ovde dato jasno stoji ko nam je to naložio i predložio, i to još 2002. i 2003. godine. Godine 2002. i 2003. u ovoj državi je bila druga vlast. Vi koji ste sada došli na vlast niste trebali ili niste smeli ovako nešto prihvatiti, jer ne vidimo smisla. Ovo je samo zato, kada dobijemo kroz program pare, mislim da bi ti koji daju novce, mogli bismo drugačije da objasnimo, valjda smo i mi dovoljno stručni, kompetentni i pametni da sagledamo, jer to što nam nameću i predlažu oni nemaju. Voleo bih da čujem u kojoj državi postoji jedna ovakva agencija koja funkcioniše. U obrazloženju odbijanja amandmana navodite: "U početku agencija bi zapošljavala manji broj ljudi, sve dok se ne okonča faza opremanja i stručnog usavršavanja kadrova, da bi zatim zaposlila oko 150 ljudi, koji bi omogućili uspešno ostvarivanje nadležnosti agencije." Šta će značiti 150 ljudi? Čemu 150 ljudi, kada tih 150 ljudi već radi u institucijama koje vi ovde planirate da budu pod tom agencijom? Da li treba iz tih instituta, zavoda za zaštitu zdravlja, poljoprivrednih stanica da uzimate ljude, da ih okupite na jednom mestu da bi bili samo pod kapom Ministarstva za poljoprivredu ili Vlade? Mislim da je to nešto što je apsurdno i što je neprihvatljivo za stručnu javnost. S obzirom da sam potrošio vreme, ne bih ulazio u detalje oko ovoga, mislim da je dato dovoljno argumentacije, a daćemo i prilikom razmatranja u pojedinostima. Sve ovo što ste dali kao analizu efekata apsolutno ne stoji, na primer, da će se uspostaviti bolja koordinacija. Kako se iz jednog centra može uspostaviti koordinacija 31 institucije? Za mene bi bilo logično da određeni subjekti... Recimo, da uzmem primer veterinarskih specijalističkih instituta, koji po određenim kriterijumima nemaju kadrovski potencijal, nemaju opremu, nemaju uveden sistem kvaliteta, akreditovane laboratorije itd. i vi iz Ministarstva kažete – gospodo, vi ne zadovoljavate više naše kriterijume i ne možete više da obavljate poslove iz okvira programa mera, ne možete da radite više laboratorijska ispitivanja i morate se privatizovati, promeniti namenu ili nećete raditi za državu, nego za neke druge subjekte. Što se tiče veterinarskih instituta, vi predlažete da pet instituta izađe iz tog sistema. Znači, oni se moraju u narednom periodu privatizovati, promeniti svoju delatnost. Ali, ako već to želite da napravite, odredite tih sedam instituta, a proglasili ste i Beogradski veterinarski institut kao manje opremljen i manje kadrovski sposoban za nacionalnu veterinarsku laboratoriju u odnosu na Veterinarski institut iz Novog Sada. Ne zato što sam tamo radio i bio direktor i tamo imam radni odnos, nego objektivno, veterinarska struka u ovoj državi zna da je Veterinarski institut iz Novog Sada najopremljenija, stručno najosposobljenija institucija. Ako ste želeli da imate pravu referentnu i nacionalnu instituciju, zašto sve mora biti u Beogradu? Mogao je i taj institut iz Novog Sada da bude kandidovan za tu nacionalnu laboratoriju koja će biti javna. O tome je trebalo da vodi računa i rukovodstvo tog instituta, zajedno sa Ministarstvom. Znači, mogle su se od strane Ministarstva proglasiti referentne laboratorije koje ispunjavaju uslove i koje će biti iz CARDS programa finansirane i reći – gospodo, to su laboratorije. Isključili ste Institut za ratarstvo i povrtarstvo, kao najorganizovaniju i stručno najosposobljeniju i najopremljeniju instituciju da obavlja fitosanitarne preglede. Da li stvarno mislite da oni treba da budu isključeni iz sistema samo zato što se bave proizvodnjom semena i što kontrolišu svoju proizvodnju? Odredite neka njih kontroliše, pored toga što sami sebe kontrolišu, neka poljoprivredna stanica koja je barem blizu onoga što oni imaju. Ali, nemojte jednu takvu instituciju izbacivati iz sistema fitosanitarne kontrole kada su oni bili ključni u fitosanitarnoj kontroli svega onoga što ulazi preko granice do današnjeg dana. Sada ćete da osnujete jednu nacionalnu laboratoriju u Batajnici, koja će biti fitosanitarna i koja će raditi taj posao. Mislim da to nema smisla, jer to sve košta ovu državu. Kažete da će finansijska sredstva za osnivanje biti 22 miliona. To je samo za početak. Koliko će to kasnije koštati, to će tek poreski obveznici videti. Imali smo situaciju, kada je osnivana Agencija za lekove, rečeno je da je odvojeno 100 miliona dinara i to će se iskoristiti. Ove godine rebalansom budžeta odvojeno je još novih 20 miliona za Agenciju za lekove. Tako će biti i za ovu agenciju. Da li treba tako nešto davati da bi se ne znam ko zaposlio i da bi se uvela neka kvazikontrola, ako već u svetu postoji sasvim drugačije, stručnije i logičnije povezan nadzor i kontrola nad određenim institucijama, što u krajnjem mislim da je i svrha jednog ovakvog zakona koji se naziva zakon o agenciji. Vi koji imate kompetencije u oblasti poljoprivrede, uradite to za veterinarske i fitosanitarne, a zdravstvo neka uradi za sanitarne institucije ili zdravstvene zavode i neka se te pare koje će se iskoristiti za osnivanje iskoriste za opremanje i povećanje kvaliteta rada tih institucija, a ne za ovako nešto. Hvala na pažnji.
Hvala vama, gospodine Mašiću. Reč ima narodni poslanik Dragan Petrović, a neka se pripremi narodni poslanik Dragoslav Milković.
Poštovani predsedniče, uvaženi ministre, koleginice i kolege, danas je pred nama jedan od važnijih zakona u oblasti poljoprivrede, zakon o veterinarstvu, koji poslanička grupa G17 podržava i nadam se da ćete i vi u danu za glasanje taj isti zakon podržati. Značaj donošenja zakona o veterinarstvu je prvenstveno zaštita životinja od zaraznih bolesti, a samim tim i zaštita ljudi od zaraznih bolesti koje se sa životinja mogu preneti na ljude. Ovim zakonom se obezbeđuje kontrola u proizvodnji i prometu životinja, proizvoda životinjskog porekla, hrane za životinje. Kontrolom obezbeđujemo kvalitativni aspekt koji osigurava bezbednost potrošača. Zakon o veterinarstvu olakšaće proces integracije naše poljoprivrede u EU. Do sada su postojala dva zakona: Zakon o zdravstvenoj zaštiti životinja i Zakon o zaštiti životinja od zaraznih bolesti koje ugrožavaju celu zemlju. Predlogom zakona o veterinarstvu objedinjuju se oba zakona. U Predlogu zakona uređuje se zaštita i unapređenje zdravlja životinja, utvrđuju se zarazne bolesti životinja, kao i mere za sprečavanje istih. Takođe, predviđeno je i suzbijanje i iskorenjivanje zaraznih bolesti životinja i bolesti koje se sa životinja mogu preneti na ljude. U članu 8. regulisano je da veterinarsku delatnost može obavljati pravno lice i to kao veterinarska ambulanta, veterinarska stanica, veterinarska klinika, veterinarska apoteka, kao i centar za reprodukciju životinja. Novina u zakonu je i mogućnost obavljanja veterinarske delatnosti na području na kome ne postoji organizovana delatnost zdravstvene zaštite životinja, i to na način da Vlada može osnovati javnu veterinarsku službu. Licencu, i to je novina u ovom zakonu, može da stekne lice sa završenim fakultetom veterinarske medicine i sa najmanje godinu dana radnog iskustva, položenim stručnim ispitom, stručnim rezultatima i preporukom dva člana komore. Zakonom je predviđeno i da je lokalna samouprava dužna da na svojoj teritoriji organizuje službu radi hvatanja i zbrinjavanja napuštenih životinja, kao i neškodljivo uklanjanje leševa sa javnih površina opština. Novina je i "Hasap" program, gde je obaveza pravnih lica i preduzetnika da uvedu i sprovedu program analize rizika i kontrole kritičnih tačaka u proizvodnji. Takođe je predviđeno da i pravna lica i preduzetnici moraju u stalnom radnom odnosu da imaju odgovorno lice za sprovođenje programa. Ovo je i garancija da na tržište izlazi samo proizvod bezbedan za potrošače. Po ovom zakonu o veterinarstvu sve organizacije moraju ispunjavati veterinarsko-sanitarne uslove propisane zakonom u pogledu stručnog kadra, objekata i opreme. Poslove zdravstvene zaštite životinja dobijaće veterinarske službe na osnovu kvaliteta rada, pruženih usluga i postignutih rezultata. Zakon o veterinarstvu prvi put propisuje upis u registar objekata za uzgoj i držanje životinja i objekata za proizvodnju proizvoda poreklom od životinja. Uvođenjem viših standarda za izvozne objekte naši proizvodi će lakše moći da se izvoze na tržište EU. Novi zakon propisuje obavezu obeležavanja i evidencije životinja, što će dati bolju kontrolu u prometu životinja i sprečiti ilegalnu trgovinu. Zakon o veterinarstvu na sasvim nov način i sa novim pristupom reguliše izuzetno veliku i važnu oblast zdravstvene zaštite životinja i zaštite ljudi od zaraznih bolesti. S obzirom da Srbija ima odlične uslove i dobar potencijal za proizvodnju bezbedne hrane životinjskog porekla, ovim zakonom se stvara temelj i uređuje sistem veterinarske službe. Sve ovo može da proizvede dobar efekat za one koji bi proizvodili i izvozili, tako da naši poljoprivrednici mogu očekivati bolju zaradu. G17 plus će glasati za ovaj zakon, a pozivam vas da podržite zakon o veterinarstvu u danu za glasanje.
Hvala vama, gospodine Petroviću. Reč ima narodni poslanik Dragoslav Milković, a neka se pripremi narodni poslanik Branka Bošnjak. Izvolite, gospodine Milkoviću.
Ja sam veterinar po struci i red je da kažem nešto o ovom zakonu. Prošle godine Veterinarska ambulanta iz Trgovišta podnela je zahtev Ministarstvu poljoprivrede za dodelu jednog terenskog vozila, mislim na "ladu nivu", ali do dana današnjeg, Odbor za poljoprivredu nije doneo odluku, do dana današnjeg ništa od toga. Juče sam video gospodina iz uprave, on kaže da nema para. Ako nema para za jednu nerazvijenu i najsiromašniju opštinu... Pogledajte koji je stočni fond tamo. Tamo je sirotinjski narod, on živi od te stoke. Potičem iz te opštine, gde je tradicionalno bilo razvijeno stočarstvo, narod je živeo vekovima od toga. Prvo su se zatvorile fabrike, stavljeni su lanci i katanci, a sada se zatvaraju i privatna domaćinstva. Mladi svet beži ka centru, ka Beogradu, rade kao fizikalci, nemaju posla, stari ljudi ne mogu da čuvaju stoku i to se gasi. To vam je ogromna teritorija, uz samu makedonsku granicu i tu će doći do državnog problema. Narod se iseljava, prave se tenzije od suseda. Čitali ste u novinama, bivši predsednik Kiro Gligorov izjavio je da je manastir Prohor Pčinjski njihov, od manastira do graničnog prelaza je pet kilometara, i kaže, uključiće evropske institucije da se izvrši revizija granice. Naša vlada na to ćuti, nikako da reaguje i baš me čudi. Dalje, do 1991. godine zakon je bio da svaka opština ima veterinarsku stanicu, bez obzira na broj veterinara. Godine 1991. donet je onaj Zakon o zdravstvenoj zaštiti životinja, pa su spojili ove male opštine, tako da su napravili da te stanice budu ambulante sa jednim veterinarom. Vi ste sada u ovom predlogu stavili da veterinarske ambulante rade sa jednim veterinarom, veterinarske stanice sa tri, i to je dobro za ove male opštine. Međutim, problem će se javiti u tome što kada se izvrši privatizacija u ovim malim opštinama, to privatnik neće da kupi, čisto iz ekonomskih razloga, jer privatnik tu ne može da stvori profit, on ide tamo gde može da stvori profit. Znači, ovo je jedna nerazvijena opština, to vam je Trgovište, Bosilegrad, Crna Trava, gde država treba da zalegne, da se finansira, jer ljudi rade u nenormalnim uslovima. Veterinarska ambulanta 15 godina ima jednu "ladu nivu", nedavno se srušila tamo, ljudi su hteli da izginu. Ja vas pozivam grupno da dođete do Trgovišta, da vidite kako narod živi tamo. Ako ste se odrekli, a to je sastavni deo Srbije, onda kažite da nije sastavni deo Srbije. A, ogromne žrtve su pale; Ta teritorija je oslobođena 1912. godine 9. oktobra, to vam je Prvi balkanski rat, bitka kod Kumanova, odnosno osveta za Kosovo. Na sreću, to je najčistija srpska opština u Srbiji, 100% je Srba, samo što je sada ova situacija od 2000. godine pa naovamo takva da ostaje prazna teritorija, sužava se kao vuneni džemper posle pranja. Ova vlada će snositi veliku odgovornost za to. Ova naša opština, što iznosim, u Preševu se prodaju kuće, za zadnjih mesec dana, to je rekao poslanik iz DSS-a, 17 srpskih kuća je prodato. Albanci su kupili i narod se iseljava. Dalje, nekoliko ari zemlje prodato je za 180.000 evra. Država ne reaguje na to nikako. Znači, Srbija se postepeno sužava. Zašto su pale tolike žrtve za ovu zemlju? Od 1912. godine do 1990. godine palo je 4,5 miliona stanovnika, odnosno naših predaka i mi smo dužni da Srbiju sačuvamo u postojećim granicama. Ne daj bože da Kosovo bude nezavisna država, a Evropska unija i Amerikanci su krivi za to, ode i jug Srbije, to je jasno. Ostaćemo mi dole prepušteni sami sebi. Gospođo, obraćam se ministru, želim da vas pitam nešto. Negde do 1980. godine nerazvijena područja, stručnjaci, veterinari dobijali su iz Fonda Republike Srbije neku stimulaciju, vezivali su te ljude da ostanu tamo (dobijalo je Trgovište, Bosilegrad, Crna Trava), kolika mu je plata, toliko mu je i Fond dao i ti ljudi su bili vezani da ostanu i sada će biti problem prema svemu ovome kada se ostvari. O tometoliko. Voleo bih malo kasnije kada završim da izađete i da mi kažete, dve godine vas molim za jednu "ladu nivu", a toliko para ste potrošili po raznim aferama, ni traga ni glasa za jedno vozilo za Trgovište. Sada bih se osvrnuo na zakon. Ovaj zakon ima dosta stvari koje su dobre, ima i neke stvari koje nisu prihvatljive, možda su omaškom ispuštene, a juče smo o tome raspravljali na Odboru. Veterinarska ambulanta kao organizaciona jedinica – dobro, jedan veterinar i sve ovo što je navedeno, šta treba da obavlja, ali veterinarska ambulanta ne može da vrši promet lekova na malo. Konkretno, juče sam objašnjavao, veterinarska ambulanta u Trgovištu 60 kilometara je udaljena od centra Vranja. Čovek da bi kupio tablete ili kesicu praška, ako ovo ne bude dozvoljeno, ja sam predlagao juče da Odbor usvoji jedan amandman, doći će ljudi i reći će – zašto vi idete tamo kada nemate lekove. Dalje, trgovinske radnje, mislim na privatne, prodaju hranu na malo, stočnu hranu, a veterinarska ambulanta ne može da proda, to je apsurd. Da li ste to omaškom ili niste, ja to ne znam, ali sam ja juče predlagao da jednim amandmanom to ugradite. Dalje, naveli ste u članu 31 – veterinarski radnici; sve je dobro, samo ste izostavili ovo što sam rekao juče na Odboru: veterinarski tehničari. Taj član mora da stoji, morate da ga uklopite. Vi ste stavili ovde da veterinarski tehničari ne mogu izvoditi hirurške zahvate, postavljati dijagnozu, propisivati način lečenja i samostalno raspolagati lekovima, to je u redu. "Veterinarski tehničari u posebnim okolnostima, uz saglasnost i pod nadzorom veterinara mogu da obavljaju određene hirurške zahvate." Juče ste mi vi objasnili da veterinarski tehničar ne može da vrši, ali to nije postavljanje dijagnoze, to je običan hirurški zahvat gde se izvade jajnici kod krmače, što bi retko ko hteo da radi. Vi ste ovo izbacili, a onda se postavlja pitanje šta ćemo sa ovolikim brojem veterinarskih škola u Srbiji, gde ćemo taj kadar; onda ukinite škole da ne postoji kadar, jer gde ćemo ove ljude koji ne mogu da rade. To je takođe primedba. Dalje, član 96. Predloga zakona, mi smo stavili amandman, vi ga ne prihvatate. Dakle: "Prevoz životinja vrši se vozilima koja ispunjavaju tehničke i higijenske uslove i koja su evidentirana u Ministarstvu." Najveća stočna pijaca na jugu Srbije - Ristovac, ja vas pozivam da dođete, nedeljom je. Ako čovek otera stoku da proda, ako zakači prikolicu, konkretno mislim na prasiće, ako ih otera "fićom", "jugom", kako da registruje vozilo? Druga stvar, zaprežnim vozilom se smatra i zaprega sa konjima. Čovek stavi stoku i ode do pijace, a gde to vozilo da registruje onda? Hoću da izađete i da mi objasnite kako on da registruje zaprežno vozilo u Ministarstvu i da upregne krave, volove. Dođite, mesto se zove Ristovac, tu možda ima nedeljom po hiljadu životinja. Ko će to što ste vi predvideli ovde da reguliše? Treba da stoji da je vozilo ispravno tehnički ili da je izvršena inspekcija od strane veterinarske ambulante ili stanice, nema potrebe da se on registruje u samom ministarstvu. Ako se to ostvari, to će biti cirkus, biće gužva, policija će imati probleme, neće moći da se priđe pijaci. Takođe će imati probleme i veterinarski inspektori. Dalje, vi u malim nerazvijenim opštinama, kao što je Trgovište, nemate veterinarsku inspekciju. Dužina granice je 80 kilometara prema Makedoniji. Makedonci imaju pograničnu policiju, naši imaju pet ili šest vojnika i ne obezbeđuju granicu, ona je otvorena, a ja sam očevidac: kada su životinje skuplje kod nas, Makedonci ih prebacuju ovamo. Treba da se baci poenta na ta granična mesta gde je prodor zaraze otvoren, cirkulacija žive stoke nesmetano ide. Mi smo 1996. godine imali grdne muke kad je bila slinavka i šap, danonoćno smo dežurali. Vi imate veterinarske inspektore samo u centrima okruga. Ko će da pokriva to područje? Dalje, predvideli ste da komunalna služba uklanja leševe. Kad ugine životinja, valjda treba veterinarski inspektor da pregleda, da posumnja na zaraznu bolest, da uzme uzorke, da pošalje u laboratoriju. Komunalna služba baci i zatrpa. Drugo, treba da propišete u tom članu da lokalna samouprava izgradi jame ili stočna groblja. To nigde nije regulisano u zakonu. Bacaju po rekama, po pašnjacima. Prema tome, molim vas da napravite, Ministarstvo poljoprivrede je jedno bitno ministarstvo za državu, da se napravi plan i program za južnu Srbiju. Ogromni uslovi postoje za razvoj stočarstva. Fabrike su već zatvorene, narod živi od stoke i od prodaje stočnih proizvoda. Predložio bih da vladajuća većina u danu za glasanje prihvati naše amandmane. U protivnom, nećemo glasati za ovaj zakon. To su ključni amandmani, ovo što sam objašnjavao o transportnim sredstvima i amandman gospodina Mašića o privatizaciji veterinarske službe. Nemojte da dozvolite da veterinarske stanice, ambulante kupe tajkuni, rade pet godina i pretvore kasnije u tržni centar. Treba to da ostane 15-20 godina, da se bavi tom delatnošću. Te stanice treba da kupe ljudi koji se time bave. Drugo, hteo sam nešto da kažem povodom ovih naređenih mera. Na primer, mi smo imali stočni fond - 20 hiljada ovaca, goveda, koza. Kad dođe do ubijanja vadi se krv i ide u laboratoriju na ispitivanje. Treba krava da se ubije, a mesecima Ministarstvo ne obezbeđuje pare. Desi se slučaj da čovek proda švercerima u Makedoniju. Pare su došle, a on je prodao kravu. Dalje, u ovim siromašnim opštinama za ove naređene mere: bruceloza, TBC, sada se vrši obeležavanje, ta cena treba da bude skuplja, jer on iz Trgovišta do Niša treba da prođe 500 kilometara u oba pravca i da otera krv na analizu. Ko će da finansira? On te pare nema. Mora Ministarstvo. Želeo bih da mi posle ove moje diskusije vi iz Ministarstva objasnite neke stvari.
Reč ima narodni poslanik Branka Bošnjak, a neka se pripremi narodni poslanik Milorad Krstin.
Poštovani predsedavajući, gospođo ministar i njeni savetnici, uvažene dame i gospodo, kao izraziti pobornik da se svako, pa i mi poslanici, prevashodno bavi svojim specijalnostima, prezirem političare opšte prakse i one koji su eksperti za sve oblasti. Zato poslanici G17 plus govore o zakonima koji su srodni njihovim profesijama. Izuzetak od ovog pravila je moja današnja diskusija o zakonu o veterinarstvu. Javila sam se da govorim želeći da izdvojim ovaj zakon kao jedan od najvažnijih koji će usvojiti ova skupština. Ovo je jedan sistemski i sveobuhvatan zakon kojim država Srbija iskoračuje iz 19. u 21. vek. Poljoprivreda Srbije, a posebno stočarstvo mogu biti najunosnije privredne grane i veliki izvozni potencijal. Da bismo ostvarili taj cilj moramo urediti ovu oblast zakonima, usaglasiti ih sa evropskim zakonodavstvom, ne radi puke želje za članstvom u EU, već zato što je to imperativ i ukoliko želimo da izvozimo hranu životinjskog porekla ili ukoliko želimo da kroz našu zemlju prolaze ljudi i dobra, a ne da nas ograde i stave u civilizacijski karantin. Zakon o veterinarstvu uređuje zaštitu zdravlja životinja, definiše zarazne bolesti životinja, mere za sprečavanje bolesti, otkrivanje, sprečavanje širenja bolesti životinja, ali i bolesti koje su sa životinja prenosive na ljude. Zakon takođe propisuje uslove obavljanja veterinarske delatnosti i nadležnost svih lica i pravnih subjekata. Zakon definiše prava, ali i dužnosti vlasnika i držalaca životinja, njihove obaveze da se staraju o zdravlju životinja, da konsultuju veterinara i inspektora u slučaju opasnosti od zaraze, da registruju životinje i gazdinstvo, da obeleže životinje, da čuvaju propisanu dokumentaciju. Organizacione oblasti u veterinarskoj delatnosti po ovom zakonu su: veterinarska ambulanta, veterinarska stanica, veterinarska klinika, veterinarska apoteka, centar za reprodukciju životinja i veštačko osemenjavanje i laboratorija. Pri Ministarstvu se formira služba koja vodi jedinstven registar i daje rešenja o ispunjenosti uslova za obavljanje veterinarske delatnosti. Zakon jasno definiše uslove koje treba da ispunjavaju veterinarski delatnici. Osniva se veterinarska komora, definišu se njene nadležnosti, uvode se licence. One se izdaju na svakih pet godina licima koja su završila veterinarski fakultet, imaju položeni stručni ispit i odgovarajuće reference i preporuke. Posebno poglavlje ovog zakona posvećeno je zaštiti zdravlja životinja i ljudi od bolesti koje se mogu preneti sa životinja na ljude. Striktno se propisuju normativi za izgradnju i održavanje objekata u kojima se obavlja veterinarska delatnost, posebno se registruju i evidentiraju izvoznim kontrolnim brojem objekti za izvoz i oni moraju zadovoljiti posebne veterinarsko-sanitarne uslove. Pri Ministarstvu poljoprivrede formira se centralna baza gazdinstava i životinja. Za svako obeleženo goveče izdaje se pasoš u koji se upisuje svako njegovo kretanje. Životinja može da se stavi u promet ako je obeležena i ako potiče iz registrovanog gazdinstva. Uz nju ide i dokument o zdravstvenom stanju, koji izdaje odgovarajuća veterinarska stanica. Zakon propisuje pravila prevoza životinja, uslove koje treba da ispunjavaju mesta za prodaju životinja, situacije u kojima je obavezan životinjski karantin, vrstu objekata i sanitarne uslove za objekte u kojima se obavlja klanje životinja. Zakon takođe uređuje pravila o proizvodnji i prometu hrane životinjskog porekla. Da bi zakon bio celishodan neophodno je uspostaviti i odgovarajuću veterinarsko-sanitarnu kontrolu, posebno na graničnim prelazima, za pošiljke u uvozu i izvozu, sa akcentom na otklanjanje rizika od unošenja zaraze u Republiku Srbiju. Sva lica dužna su da primenjuju mere zaštite životne sredine od štetnih uticaja povezanih sa uzgojem, držanjem i prometom životinja, sa proizvodnjom hrane i proizvoda životinjskog porekla. Svi su dužni da propisano postupaju sa otpacima i leševima životinja. Zabranjeno je bacanje leševa životinja u reke, ostavljanje na putevima, na otvorenom prostoru i u šumama. Posebno važan segment ovog zakona je deo koji štiti dobrobit životinja. Zabranjeno je mučiti i zloupotrebljavati životinje. Obaveza je brinuti o zdravlju životinja. Objekti u kojima se drže životinje moraju se graditi i održavati u skladu sa biološkim potrebama životinja. Zabranjeno je organizovati, finansirati i biti domaćin borbi između životinja. Za prekršioce ovog zakona predviđene su odgovarajuće kazne, pa čak i kazne zatvora, posebno za one koji se ne mogu smatrati veterinarskim radnicima a vrše veterinarsku delatnost, kao i za one koji prikrivaju opasnost od zaraze, pa usled toga nastupi širenje bolesti. Ovaj zakon neće podržati samo oni koji nisu u stanju da poimaju njegovu vrednost i značaj. Svako ko voli životinje, ko ima kućnog ljubimca i oni koji ih nemaju, a ne žele da ih ugrožavaju tuđi kućni ljubimci, podržaće ovaj zakon. Da li još neka prestonica u Evropi ima ovoliko pasa lutalica? Da li nas potresa priča o sistematičnom svakodnevnom ubijanju tih životinja? Da li brinemo o deci koju napadaju agresivni psi trenirani za borbu? Sve ovo rešava se sistemskim uvođenjem reda, zakonima, poštovanjem zakona i doslednim kažnjavanjem prekršioca. Zato je ovaj zakon, zbog svoje sveobuhvatnosti, veterinarski ustav i treba da ga ima svako i seosko i gradsko domaćinstvo. U delu zakona – Kaznene odredbe, zbog svega onoga kako se odnosimo prema životinjama, neki od nas bi već mogli da pronađu kaznenu odredbu za sebe. U prilog podršci ovom zakonu i radu Ministarstva poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede da se podsetimo samo nekih rezultata Uprave za veterinu. Reorganizacijom veterinarske službe poboljšan je njen rad i efikasnost, pojačan inspekcijski rad, pooštrene kaznene mere protiv nesavesnih veterinarskih inspektora. Pravnom regulativom harmonizovani su propisi sa Evropskom unijom i redukovana bolest bruceloza. Uvedeni su novi načini prijave, kontrole i praćenja zaraznih bolesti životinja, u skladu sa Evropskom unijom. U primeni je program mera zaštite životinja za leukozu goveda, brucelozu i tuberkulozu. Sprovodi se kontrola bolesti klasične kuge svinja, slinavke, šapa, bolesti ludih krava i ovčije svrabeži. Zbog svega rečenog o ovom zakonu, stranka G17 plus poziva sve poslanike da u danu za glasanje podrže oba ova zakona.
Reč ima narodni poslanik Milorad Krstin, potom narodni poslanik Vitomir Plužarević, pa narodni poslanik Zlatan Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, pošto je cilj ove moje diskusije da globalno ukažem na manjkavosti Predloga ovog zakona, na samom početku se moram osvrnuti na detalje koji su vrlo važni. Težeći da se što više približimo međunarodnim institucijama mi ovu tvorevinu zvanu zakon o veterini gradimo od fasade, dok nam u praksi i stvarnosti nedostaje valjan temelj, a o ostalim elementima ovog projekta da i ne govorimo. Lepo je to što želimo napred, ali da bi se problem veterine i funkcionisanja čitave veterinarske službe mogao sagledati mora se izaći iz učaurenih kabineta i malo proći sam teren i u direktnom razgovoru sa veterinarskim radnicima doći do određenih saznanja. U razgovorima sa naučnim radnicima mi se suočavamo sa činjenicom da nam na terenu svakodnevno stižu potvrde o opstajanju vrlo zaraznih bolesti, koje nisu u direktnoj korelaciji sa bezbednošću ljudi, ali izazivaju ogromne ekonomske gubitke. U Predlogu zakona se spominju osnovne odredbe, a među njima i zarazne bolesti koje izazivaju velike zdravstvene probleme sa negativnim ekonomskim posledicama po našu zemlju. U daljem tekstu se govori da je područje bez bolesti teritorija države ili njenog dela bez prisustva određene zarazne bolesti za koje je utvrđeno da ispunjava propise o nepostojanju iste. Kako mislimo da uđemo u međunarodne institucije kada se maltene svakodnevno dokazuju novi slučajevi svinjske kuge, koja je po ekonomiju sasvim pogubna, jer uništavanje brojnih grla svinja predstavlja korak unazad u našoj ekonomiji. Mi se već pomenute zarazne bolesti moramo rešiti na duži period, a ona svakodnevno uzima sve više maha. Puno je primedbi na tekst Predloga zakona, a jedna od ključnih je kako će se u praksi vršiti nametanje nadležnog veterinara za sprovođenje programa mera, a druge službe koje će vršiti terapijski deo posla. Ministarstvo je pokušalo da izađe sa idejom o normama za dobijanje prava na program mera, ali se to na terenu po mojim saznanjima pretvorilo u anarhiju. Postoje službe koje su 24 sata u tom mestu i vrše sve usluge vlasnicima stoke iz domena veterinarskih usluga, u svakodnevnom su neposrednom kontaktu sa svim problemima koji ih muče, a onda stignu rešenja da će neka služba doći sa nekoliko vozila da izvrši program mera i za nekoliko dana nestane, s tim što će ponovo doći kada se bude vršio sledeći deo vakcinacije. Ljudima tada mora biti nametnuto neko rešenje gde oni svoje životinje poveravaju jednoj instituciji, a po proceni Ministarstva neka druga služba izvršiće program mera zdravstvene zaštite životinja. Samo Ministarstvo je direktno odgovorno za rad veterinarske inspekcije, koja objektivno ne može da izvrši postavljeni zadatak jer ih je malo na terenu, sa oskudnim brojem vozila, tako da moraju da selektivno vrše svoj posao, a svedok sam da u nekim naseljenim mestima nisu izvršili kontrolu mesecima unazad. To su direktni problemi što neke zarazne bolesti kod nas još dugo neće biti iskorenjene, jer za njihovo smanjenje mora postojati kvalitetna vakcinacija, koja se ne sprovodi onako kako treba, a i to što se uradi praktično nema ko da kontroliše u inspekcijskom nadzoru. Program mera, na primer, dobijale su stanice koje nemaju ni registrovan objekat u mestu za koje su rešenjem obavezni da taj program sprovode. Iz razgovora sa meštanima naseljenog mesta Elemir, koje je udaljeno od mesta mog prebivališta samo par kilometara, saznao sam da su rešenja koje je donela Uprava za veterinu dovela do toga da obavezna vakcinacija nije ni proletos urađena, ni sada u jesen. Ljudi u tom selu su potpuno zbunjeni, jer im u dvorišta ulaze neka nepoznata lica i predstavljaju se kao nadležne službe samo za sprovođenje programa mera. Meštani se u nedoumici obraćaju za savet instituciji koja je do ove godine vršila program mera i koja je u tom selu, ali eksperimentima, i to pogrešnim, Ministarstvo je njima oduzelo pravo na vakcinaciju i kao u šahovskoj partiji to selo iz ruku njenih radnika prebacilo u nadležnost službe koja je udaljena i nekoliko desetina kilometara. Manjkavost ovog predloga je u tome što se zanemaruje ljudski faktor na terenu, jer je, po nama, on stub uspešnosti sprovođenja zakona. Kako može da se dogodi da na terenu imamo radnike jedne stanice koji su 365 dana na tom delu terena, žive i rade tu 24 sata dnevno, u svakodnevnom su kontaktu sa meštanima, povećavaju stočni fond, unapređuju veterinu a u svakom pogledu bivaju prinuđeni da nemo posmatraju kako neko sa par kombija dođe u njihovo selo i uradi program mera i za to bivaju finansijski stimulisani i odlaze iz njega. Zašto se gaze principi koje je Ministarstvo propisalo, da se mora imati objekat koji je registrovan, kada na terenu to nije slučaj, i ko će preuzeti odgovornost što službe kojima je Uprava za veterinu poverila zadatak nisu izvršile obaveznu vakcinaciju, što celu zemlju stavlja u vrlo rizičan momenat? U daljem tekstu se kaže da je zabranjeno obavljanje veterinarske delatnosti licima koja se ne smatraju veterinarskim radnicima. Tu se slažemo, ali šta ćemo sa licima koja su na odgovornim funkcijama, poput Uprave za veterinu, koja, da se zakon sledi, ne bi smela ni da sede u tim ustanovama, a ne, kao što je to sada slučaj, da rukovode bitnim delovima institucija. Krajnje je vreme da u institucije sednu ljudi koji su stručni, a ne da se funkcije dele po nekim drugim šablonima. Dotakao bih se ovde i činjenice da su ambulante na terenu vrlo skromno opremljene za izvršavanje ovih mera, a novac na drugoj strani sasvim nelogično trošimo. Ovo se odnosi na Predlog zakona o agenciji za veterinarske, fitosanitarne i sanitarne laboratorije. Pitam se čemu sav taj odliv sredstava i osnivanje kontrole nad kontrolnim organima koje već kontrolišu sve te uslove. Postoje brojne veterinarske, fitosanitarne i sanitarne laboratorije koje uz dosadašnje kontrolne mere sasvim uspešno posluju i mišljenja sam da nametanje agencije i finansijsko opterećenje nama nije preko potrebno, pa ni ovoj državi. Problem ovog predloga zakona je u tome što se ceo bazira na retorici i pričamaa samim tim predlagač nije u stanju da sagleda krupne probleme sa samog terena i da se spusti među radnike i da u razgovoru sa istim shvati problematiku. Sam problem je možda u glavama tih predlagača, ali moraju da shvate da je vlast prolazna, a da je kvalitet zakonskih predloga preči od njihove karijere. Treba praktično videti, a to se u Predlogu slabo definiše, osim kaznenih normi, na koji način će se na terenu suzbiti nadrilekarstvo, kako će se omogućiti kvalitetnija veterinarska služba na terenu, kako omogućiti veterinarskim inspektorima da budu u mogućnosti da ispoštuju kvalitetno svoje zadatke, a ne, kao što je to slučaj, da gase požare kada se oni razbuktaju jer nema ljudstva ni opreme da se žarišta preventivno otkriju. Kako kontrolisati odluke načelnika iz sopstvenih struktura i kako sprečiti da njihove ishitrene odluke ne dovedu do gore pomenutih apsurda i konfuzija na terenu? Kako prevazići problem da meštani mog sela putuju 60 kilometara da bi dobili pasoš, odnosno potvrdu o zdravstvenom stanju životinja? Na koji način sprečiti brojne primere da se metode trihinoskopije vrše na običnim mikroskopima, uz nekoliko puta nižu cenu od uobičajene? To su sve elementi koji su zaobiđeni ovim predlogom zakona, a od suštinske su važnosti, jer ako to uspešno rešimo sama nadogradnja neće predstavljati problem, a ako to ne učinimo ovaj projekat će biti vrlo porozan i zasigurno neće odoleti vremenu koje je pred nama. Ovim svojim izlaganjem sam imao za cilj da ukažem na neke nedostatke koji proizilaze iz ovog predloga i da apelujem na što tešnju saradnju veterinarske službe, vlasnika životinja i ljudi u Ministarstvu, jer samo tako se mogu rešiti narastajući problemi. Poslanici Srpske radikalne stranke u danu za glasanje neće glasati za zakon o veterinarstvu koji je nedorečen i sa propustima u zakonskim odredbama.
Hvala, gospodine Krstin. Reč ima narodni poslanik Vitomir Plužarević, a neka se pripremi narodni poslanik Zlatan Jovanović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, nismo mi poslednja zemlja u Evropi koja je donela ili donosi ovaj zakon o veterinarstvu. Ima još takvih država koje nisu u mogućnosti da ovu dinamiku zakonskih regulativa prate na tom evropskom nivou. Mi smo uglavnom našim postojećim zakonima iz ove oblasti održavali bioritam životinja i sve što je vezano za veterinarstvo. Pratili smo na posredan način ovu oblast stručnim analitikama i institutima koji su vrlo priznati u svetu i u okruženju. Uzmite samo u obzir ovaj naš institut u Novom Sadu i Zemunu, i ostale institute koji su vodili računa i pratili problematiku veterinarstva. Ovaj zakon i ostali zakoni vezani za poljoprivredu su bitni zakoni, ne samo za Evropu, kako vi to uglavnom i komentarišete, oni su bitni za same građane naše države. Moram da dam i određeni komentar: mi nismo iz ove oblasti bili u nekoj nedođiji, već smo imali određen nivo i taj nivo danas treba da se ovim zakonom nadogradi, odnosno ovaj zakon treba da čini samo platformu, ako se usvoji, a nadam se da će amandmanima Srpske radikalne stranke on biti postavljen na nivo da može da daje početne impulse u ovoj oblasti. Ovaj zakon se očekivao možda i pre pet-šest godina, ali prilike u zemlji su bile takve da za to zaduženi resorni ministri nisu bili u stanju da to postave i dostave u skupštinsku proceduru. Današnje ministarstvo na ovom zakonu je radilo više od jedne godine, a i mi smo kao Odbor za poljoprivredu pratili ovu aktivnost i želeli smo da ova oblast iz poljoprivrede bude dinamičnija i da zakoni brže i kvalitetnije dolaze pred skupštinsku proceduru. Ukoliko se amandmani Srpske radikalne stranke prihvate, konkretno na član 164, smatram da tada može da se očekuje pozitivan komentar s naše strane na ovaj zakon. Ukoliko ministar i službe koje prate ovaj zakon to ne prihvate, Srpska radikalna stranka će biti protiv ovog zakona. Ovim zakonom se regulišu i odnosi za javnu veterinarsku službu i za sistem privatnog delovanja u veterini. Odnos 960:1100 u korist privatnih veterinarskih stanica samo ukazuje da ova oblast treba da se privatizuje. Ta privatizacija treba da bude vezana za struku, a ne za profit, za koji ja smatram da je osnov, ali kad je u pitanju zdravlje ljudi i životinja tada država, odnosno vlast ovu oblast mora da uredi u korist zdravlja ljudi, a ne u korist profita ili ko zna čega. Ovaj zakon u svojih 169 članova želi da ovu oblast reguliše u pozitivnom smislu, ali svih tih 169 članova nisu u ovom trenutku mogli da daju u svakom članu željeni rezultat koji se očekuje. Poslanici će pokušati da ovo isprave amandmanima, a i mi smo na Odboru za poljoprivredu to već činili, tako da ćeverovatno ovaj zakon amandmanima biti ispravljen onako kako su amandmani dostavljeni u skupštinsku proceduru. Ima nekih nelogičnosti, vezano za transport životinja na lokalnom nivou, pošto taj lokalni nivo ima geografske gabarite i putevi su od tri do 50 kilometara. U tom pravcu će verovatno ovo biti regulisano amandmanima, da se ne bi Ministarstvo bavilo i tim minornim prevozom stoke koja se dovozi i odvozi do mesta trgovine. To je regulisano članom 96. Mi se, kao SRS, borimo da ovim zakonom zaustavimo i zabranimo uvoz genetski modifikovanih životinja, a čak idemo i na zabranu uvoza kloniranih embriona. Znači, taj naš stav je vrlo eksplicitan i mi ćemo se zalagati na svakom nivou da ovakve radnje Ministarstva i ministra zaustavimo. Znamo mi da već u Srbiji postoji jedna priča, i to je evidentno, znamo da je soja, kukuruz i sve to što je genetski modifikovano, da tu već imamo problema. Ne bi trebalo da se dozvoli ovim zakonom da, na mala vrata, ovi genetski modifikovani, odnosno klonirani embrioni dospeju u našu zemlju. Kako će ovaj zakon prihvatiti ona naša starija populacija koja ima status staračkih domaćinstava? Vrlo teško. Ne znam kako ćemo delovati edukativno ili informativno ili na bilo koji način, kada znamo kako oni danas proizvode i kako se bave poljoprivrednom proizvodnjom, i kako će oni uspeti da to sprovedu u delo. Što se tiče klinika, mislim da su one ovim zakonom pozitivno postavljene, ali mi kao Srbija, a malo sam se konsultovao, nemamo nijednu kliniku u Srbiji te prirode. Ne znam da li ćemo mi putem standarda ili na neki drugi način uspeti da ove klinike osposobimo i da te klinike mogu da daju određene rezultate, kao što to daju klinike u Francuskoj, Italiji, Nemačkoj itd. Što se tiče karantina, mislim da jei on ovim zakonskim projektom postavljen na pravo mesto, ukoliko Vlada obezbedi dovoljnu količinu sredstava. Ukoliko ne obezbedi, to će onda biti šarena laža, kao što znam da smo u prethodnim zakonskim projektima imali tih šarenih laža, pa se nadam da će verovatno samo on biti ovako postavljen kao priča. Hteo sam i što se tiče ovih karantina da prokomentarišem: u Srbiji već postoje karantini, navešću vam jedan kvalitetan karantin ovde u Sremu, a to je Karakuša. Ta Karakuša je možda pre 7-8 meseci uvezla određenu količinu jelenske divljači iz Mađarske i ta jelenska divljač je prošla kroz taj karantin. Mislim da smo i tu već imamo određena iskustva i možemo da dajemo pozitivne komentare na sve te aktivnosti. Dobrobit životinja. Mi srpski radikali se zalažemo i mislim da ćemo poštovati ovaj član. Mi volimo životinje, i male i velike životinje, a ovo komentarišem zato što uvek nas srpske radikale tamo guraju kao da smo mi malo na nekoj drugoj strani. Ne, mi baš uvažavamo i mislimo da će ceniti to. Hteo sam još jednom da podvučem: mislim da ovaj amandman koji je podneo naš predsednik Odbora za poljoprivredu (i koga mi, kao Odbor, izuzetno cenimo i poštujemo) Vlada, odnosno ministar i ekipa koja prati ovaj zakonski projekat treba da prihvate. Čuli ste, mislim da su tu poruku uputili vama svima ljudi koji se bave strukom i koji znaju da ukoliko taj amandman ne bude prihvaćen, odnosno ta privatizacija ne bude realizovana onako kako to treba da bude, mi nećemo glasati za ovaj zakon. Ukoliko vi budete u toku, očekujem da će ministar sigurno prihvatiti, zato što mislim da bi bio red da ona to prihvati kao ministar i da ovaj zakon dobije i taj pozitivan komentar Srpske radikalne stranke. Zahvaljujem se.
Hvala, gospodine Plužareviću. Reč ima narodni poslanik Branislav Stevanović, a neka se pripremi narodni poslanik Miroslav Nedeljković.
Dame i gospodo narodni poslanici, Predlog zakona o veterinarstvu ima i te kako veliki značaj, posebno kada se vidi jasan cilj, a to je praćenje procesa tranzicije i privatizacije veterinarskih stanica koje imamo po celoj našoj državi. Takođe, veliki značaj ovaj zakon ima sa tog aspekta što reguliše praćenje zdravlja životinja i samu ishranu životinja. Imamo u vidu da je u svakodnevnoj ishrani meso jedan od osnovnih artikala koje koristimo. Naravno, i te kako je važno da konzumiramo ono pravo i najkvalitetnije meso. Imali smo nekoliko zakona o kojima smo govorili; pominjala se soja, sojina sačma, mnoge negativnosti koje utiču na čovečiji organizam. Takođe, treba naglasiti i to da treba da se uredi sam inspekcijski nadzor, koji je neophodan. Imamo veliku anarhiju i veliki nered u ovoj oblasti, kada se uzme u obzir veterina i uopšte poljoprivreda i stočarstvo. U članu 4, gde se formuliše veterinarska delatnost, u tački 2) se kaže – zaštita životinja od zaraznih bolesti. Mi smo suočeni već više od 10 godina sa mnogim zaraznim bolestima koje dolaze uglavnom sa Zapada, a gledano u političkom smislu, ova petooktobarska zaraza od 2000. još uvek traje. Međutim, kada je u pitanju zaštita životinja, kao po nekom kontinuitetu javljaju se različite bolesti. Možemo da čujemo razne komentare da li ima tu posebnih trovanja životinja kada imamo u vidu dugogodišnju lošu praksu, nelegalni uvoz robe sumnjivog kvaliteta, posebno kada uzmemo u obzir meso i mesne proizvode, gde smo mi u Evropi jedan od važećih premaca. Naravno, Ministarstvo treba da povede posebnu pažnju u tom smeru kada je u pitanju izvoz junadi i ostalog životinjskog mesa, jer mi svakako zaslužujemo posebnu ulogu u Evropi. Kontrola hrane svakako da je neophodna, jer svakodnevno unoseći je u organizam, tu ima dosta nedefinisanih i nekvalitetnih mesnih proizvoda. Samim tim, ako pogledamo unutar naše porodice u zadnjih 20-ak godina kako nam deca bujno i brzo rastu, što znači da u samoj hrani koju koriste, u paštetama i svemu ostalom ima svega i svačega. Posebnu pažnju treba posvetiti toj oblasti kontrole hrane. Takođe, kontrola vode koju koriste životinje. Nažalost, to mora da se istakne, to nije niko rekao od prethodnih govornika, mi imamo loše rešenu situaciju u Srbiji po pitanju vodosnabdevanja. Nažalost, mnogi stanovnici u Srbiji u seoskim sredinama koriste površinske bunare; i sami stanovnici ne unose u svoj organizam kvalitetnu vodu, a o životinjama da ne govorimo. Tu se koriste više bare, potoci, čak kišnica itd. Svi vlasnici koji drže farme, privredna društva, registrovana, uopšte individualni poljoprivrednici uglavnom imaju za cilj da se vrši što intenzivniji tov, da taj proces što brže prođe, da profitiraju u finansijskom smislu, a pri tome ne vode računa o samom kvalitetu ishrane i ne razmišljaju o tom aspektu koji je u svemu ovome najvažniji. Ovim predlogom zakona predlažete veliki broj institucija, kao što je neophodno da imamo veterinarski zavod, zatim, veterinarski institut, nacionalnu referentnu laboratoriju, veterinarsku komoru i još jednu službu, a to je zoohigijenska služba, koja se bavi sakupljanjem leševa uginulih životinja. Međutim, smatramo da je savet za veterinu suvišna institucija, kao i agencija koju predlažete posebnim zakonom, koja, čuli smo mnogo puta sa ove govornice od strane poslanika Srpske radikalne stranke, ima međupartijski značaj, gde ćete zapošljavati vaše kolege. Samu funkciju, kao što reče doktor Mašić, ta agencija neće imati, jer je njen rad praktično neizvodljiv kada se uzme u obzir da ta agencija obuhvata 31 oblast, koje obuhvata više od 11 zakona, koliko sam video. Dakle, u praktičnom smislu, kao što je istakao doktor Mašić, predstavnik SRS, ta agencija zaista neće moći da funkcioniše, to je jedna suvišna institucija koju vi iz međupartijskih razloga postavljate. Takođe, ovde ste dali jednu posebnu napomenu oko klanja životinja. Naravno, tu treba obratiti posebnu pažnju, posebno kada su u pitanju kopitari i ove krupnije životinje, da tako kažem narodnim rečnikom, tu se svašta dešava. Prema tome, tu treba preduzeti higijenske mere i urediti to. Takođe, malopre sam napomenuo, gospođo ministar, da vi imate u vidu, vaše Ministarstvo i lično vi, da posebnu pažnju posvetite izvozu mesa iz naše zemlje, ako imamo u vidu da smo mi među prvima u Evropi što se tiče proizvodnje stoke. Treba naglasiti, vi ste u kampanji, a i mnoge stranke su davale silna obećanja u tom pravcu da će pospešiti poljoprivredu. U nekim delovima Srbije su lokalne samouprave samoinicijativno uspele delimično da izađu u susret poljoprivrednicima, a moramo imati u vidu posebno poljoprivrednike koji imaju više od pet hektara zemlje, kojima stvarno treba izaći u susret, jer su oni zapustili te livade i pašnjake. Treba im izaći u susret, dodeliti im neke kredite, kao, na primer, za tov junadi, krave muzare i ostale vrste stoke, da to ne bi zaraslo, da ne bi propadali pašnjaci, a samim tim da to bude povoljnost, da se to vraća kroz mleko, meso itd. Mi poslanici Srpske radikalne stranke, u slučaju da prihvatite veći broj naših amandmana, podržaćemo ovaj zakon; u protivnom, na dan glasanja odlučićemo kako ćemo glasati.
Hvala, gospodine Stevanoviću. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog načelnog pretresa pitam da li žele reč predsednici, odnosno ovlašćeni predstavnici poslaničkih grupa? (Ne.) Da li želi reč još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 93. Poslovnika? (Ne.) Da li želi reč ministar poljoprivrede i šumarstva gospođa Ivana Dulić-Marković? Izvolite.
Poštovani poslanici, pre svega bih želela da se izvinim predsedniku Odbora za poljoprivredu i svim poslanicima koji su članovi Odbora što juče nisam prisustvovala sednici Odbora. U proceni nekih prioriteta učinilo mi se, na osnovu jednogodišnjeg iskustva sa Odborom, da je bolje i ovaj put da rasprava bude na jednom stručnom i kompetentnom nivou, kako je to bilo u toku cele godine. Jednostavno sam loše procenila, još jednom se izvinjavam, to se više neće desiti sa moje strane. Imam izuzetno poštovanje prema članovima Odbora za poljoprivredu, koji su u toku godinu dana zaista učestvovali, od strategije do drugih zakona, a naročito u ovom zakonu o veterinarstvu. Izražavam svoje zadovoljstvo da su mi pomogli da dođemo do jednog dobrog i kvalitetnog zakona, koji ćemo moći da primenimo i u praksi. Htela bih da napomenem nešto u vezi sa primedbama koje se tiču zakona o dobrobiti ili o zaštiti životinja – on je jedan od prioriteta u Ministarstvu, njegov nacrt već se nazire i u obliku nacrta ćemo ga dostaviti Odboru za poljoprivredu, kako bi svi imali prilike da učestvuju u njegovom donošenju. Što se tiče amandmana, kao što ste videli, bili smo veoma otvoreni, uz sve one amandmane koji su bili argumentovani, da usvojimo i one amandmane za koje nam daje mogućnost naš pravni sistem. Tu vidim dva koja su zaista značajna i potpuno ih razumemo. To je amandman koji se tiče tehničkih i higijenskih propisa pri prevozu životinja. To će svakako biti urađeno u pratećem pravilniku. Pozivam sve poslanike koji su imali dobre ideje da učestvuju u pravljenju ovog pravilnika. Što se tiče privatizacije, interes Ministarstva je da se privatizacija javnih stanica radi po posebnom programu, jer mi smo bili među onima koji su bili protiv toga da Veterinarski zavod kupi neko ko šije gaće, ali pokušaćemo da u toku današnjeg dana rešimo ovaj pravni problem. Da li će nam Ministarstvo privrede dozvoliti da se na neki način mešamo u njihovu delatnost, to ćemo videti. S druge strane, Ministarstvo će svakako da utiče na agenciju da se radi po posebnom programu, a to znači da se radi na tenderskoj privatizaciji i da struka definiše predtenderske uslove. Potpuno je i nama u Ministarstvu jasno da postoje problemi koje su gospoda poslanici navodili, u pojedinim mestima, koji se odnose ne samo na vozila nego i na rad službi. Mislimo da je baš ovaj zakon taj koji će da omogući državi i privatnom sektoru da reše ove probleme, počevši od toga da obavezuje državu da organizuje javnu stanicu tamo gde nema privatnog interesa, pa do toga da ovlašćuje veterinare da vrše neke od poslova inspektora u mestima gde nema dovoljno inspektora. Moram veoma kratko da se osvrnem na primedbe na zakon o agenciji za veterinarske, fitosanitarne i sanitarne laboratorije. Kao što znate, ova agencija je prioritet u evropskom partnerstvu. Ova vlada i stranka kojoj pripadam apsolutno vide kao prioritet naše pridruživanje EU. Agencija u tom smislu nije samo naša obaveza prema evropskom partnerstvu, nego i u svim onim inspekcijama koje dolaze kod nas iz Brisela, a koje se ne tiču njih, nego se tiču nas, dakle, jednog bržeg uspostavljanja sistema izvoza. Ceo sistem koji sada postoji, gde ima i dobrih primera, moram da citiram baš jednog od poslednjih govornika koji je rekao da oni postoje zbog profita, dakle, sistem testiranja i dijagnostike u mnogim slučajevima postoji zbog profita koji laboratorije ostvaruju, a ne zbog toga da bi štitile bezbednost i kvalitet hrane, ako vam samo kažem cifru da se testiranjem veterinarskih uzoraka ostvari dobit od 593 miliona dinara, a država nema centralnu bazu podataka i uvid gde idu te pare i da li se uzorci zaista i testiraju ili se samo izdaju potvrde o testiranju. To najbliže mogu da komentarišem za fitosanitarne laboratorije, jer se pokazalo, kada smo uspostavili sistem testiranja krompira, da je 30 - 70% našeg semenskog krompira zaraženo virusima, da je 13 od 36 matičnih zasada maline zaraženo karantinskom bolešću. Dakle, to je sve bio materijal iz uvoza, za koji svi ti proizvođači imaju uredne papire od laboratorija da je izvršeno testiranje i da ničega nije bilo. Dakle, agencija možda nije najbolji organizacioni oblik. Sada potpuno poštujem ona mišljenja koja kažu da je i državna uprava sposobna da kontroliše, ali u ovom trenutku, kada postoji jedno veliko takmičenje između lekara i veterinara oko testiranja, oko toga kod koga će ići uzorci – jer znate da se na granici uzimaju uzorci i jedan uzorak ide u istu laboratoriju i dva puta se naplaćuje, i to ne samo na granici nego i u unutrašnjem prometu – mislimo da će ovakva organizacija pomoći veterinarskoj struci da ostane odgovorna za ona područja u kojima je i bila u Srbiji, a i na koja je obavezuje Acquis communautaire. Hvala.
Hvala vama, gospođo Dulić-Marković. Zaključujem zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o veterinarstvu i Predlogu zakona o agenciji za veterinarske, fitosanitarne i sanitarne laboratorije. Nastavak sednice je sutra u 10,00 časova, raspravom u pojedinostima o prvoj tački dnevnog reda. Zahvaljujem vam se danas na efikasnosti. Sutra će sednica trajati do završetka rasprave o tački koja bude na dnevnom redu u 18,00 časova. Hvala vam.