Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Prve sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2002. godini. Obaveštavam narodne poslanike da, prema službenoj evidenciji, sednici prisustvuje 145 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim narodne poslanike da ubace identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema utvrđeno da imamo kvorum i da možemo da nastavimorad. Obaveštavam vas da su sprečeni da prisustvuju sledeći narodni poslanici: Stevan Lilić, Radmilo Milošević, Zaharije Trnavčević, Alen Selimović, Dušan Cvetković, Višnja Nežić, Anton Biači i Miomir Tadić. Narodni poslanik Dragan Kovačević odsustvovaće sa prepodnevnog dela današnjeg zasedanja. Obaveštavam Narodnu skupštinu da su pozvani da sednici prisustvuju predsednik, potpredsednici, ministri i sekretar Vlade Republike Srbije, kao i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo. Takođe, saglasno članovima 83. i 84. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, obaveštavam vas da je predsednica Narodne skupštine Nataša Mićić na ovu sednicu pozvala predstavnike Centra za slobodne izbore i demokratiju, predstavnike Stalne konferencije gradova i opština Jugoslavije, predstavnike Studentske unije Srbije, predstavnike Saveza studenata Beograda,studente Studijske grupe za Ustavno pravo na Pravnom fakultetu Univerziteta u Beogradu i predstavnike Narodnog pokreta "Otpor". Obaveštenje o potvrđivanju mandata narodnih poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Pošto su se stekli uslovi, predlažem da konstatujem potvrđivanje mandata narodnih poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije za upražnjena poslanička mesta, kako bismo omogućili njihovo učešće u radu Narodne skupštine. Uručeni su vam izveštaji Republičke izborne komisije o izboru narodnih poslanika radi popune upražnjenih poslaničkih mesta u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Takođe, uručeni su vam izveštaji Administrativnog odbora, koji je utvrdio da su se stekli uslovi za potvrđivanje mandata narodnih poslanika, sa predlozima da Narodna skupština, shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatuje potvrđivanje mandata narodnim poslanicima: Zoranu Anđelkoviću, izabranom sa izborne liste Socijalistička partija Srbije - Slobodan Milošević; Jeleni Maslovara-Ralević i Milošu Todoroviću, izabranim sa izborne liste Stranka srpskog jedinstva - prof. Borislav Pelević. Na osnovu izveštaja Republičke izborne komisije i izveštaja i predloga Administrativnog odbora, a shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatujem potvrđivanje mandata narodnim poslanicima Zoranu Anđelkoviću, Jeleni Maslovara-Ralević i Milošu Todoroviću. Čestitam narodnim poslanicima na izboru i nadam se njihovom dobrom učešću u radu Narodne skupštine. Dužna sam da vam dam i obaveštenje o obrazovanju nove poslaničke grupe u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Obaveštavam vas da je u Narodnoj skupštini Republike Srbije obrazovana nova "Poslanička grupa pod nazivom poslanička grupa DOS-Demohrišćanska stranka Srbije", koju sačinjava sedam narodnih poslanika. Za predsednika poslaničke grupe određen je narodni poslanik prof. dr Predrag Stojanović, a za njegovog zamenika narodni poslanik Gvozden Jovanović. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O ZDRAVSTVENOM OSIGURANjU (zajednički načelni pretres sa izmenama Zakona o zdravstvenoj zaštiti) Po redosledu narodnih poslanika, po prijavama za reč u ovoj zajedničkoj načelnoj raspravi, reč ima narodni poslanik Arsen Kurjački, a posle njega narodni poslanik Veroljub Arsić.
Uvaženo predsedništvo, kolege poslanici, juče nam je predstavnik Vlade rekao da se reformski zakoni u oblasti zdravlja rade, da su u poodmakloj fazi i da će vrlo brzo biti stavljeni u skupštinsku proceduru. Ako je tako, mišljenja smo da je trebalo sačekati te reformske zakone, pa da onda sve odjedanput završimo, a ne ovako na parče da rešavamo određene stvari. Ali, pošto zaista postoji potreba za usklađivanjem sa Zakonom o radu, onda možemo da uradimo i ovaj deo posla, mada se postavlja pitanje zašto ovi reformski zakoni i reforma u zdravstvu ne idu brže, da li je to zato što nadležno ministarstvo smatra da stanje u zdravstvu nije alarmantno. Kakvo je zapravo stanje u zdravstvu? Sredinom marta u jednom novinskom članku izašao je napis Instituta za kardiovaskularne bolesti na Dedinju, pod jednim sablasnim naslovom - "Dugovi da ti srce stane". Tu je direktor objašnjavao u kakvoj nemaštini i bedi radi ova renomirana ustanova, pa između ostalog kaže da se leče oni bolesnici koji mogu sami da plate određene troškove, a ti troškovi, recimo, za baj-pas, za ispitivanje i ugradnju, koštaju oko 8.000 maraka. On takođe kaže - oni koji nemaju novca, staju na listu čekanja. A, na provokativno pitanje novinara da li dočekaju, on kaže - mnogi taj red ni ne dočekaju. Ovih dana diljem Srbije kola jedan letak, molba sa Univezitetske dečje klinike u Tiršovoj ulici. To je klinika, ko ne zna, nastavna baza za fakultet, gde dolaze budući dečji lekari specijalisti da uče i da se vežbaju. Između ostalog se kaže kakvo je stanje na toj klinici. Na hematologiji, gde se deca leče od malignih oboljenja, nema razvoda kiseonika. Na kardiologiji ne postoji nijedan ispravan monitor za praćenje teških srčanih mana. Na odeljenju za opekotine otpada malter sa zida, a za anesteziju se koristi poljska oprema pozajmljena od vojske. Ovde se poziva na jednu kampanju pomoći ovoj bolnici. U toj kampanji se navodi da će učestvovati neki ambasadori, glumci, neke kompanije, političari, kao Mlađan Dinkić, Goran Pitić, Svilanović, Božidar Đelić. Postavlja se pitanje - da li probleme u zdravstvu treba da rešavamo pomoću ovakvih kampanja, pomoću spotova, ili sistemski? Napominjem da su ovo beogradske renomirane zdravstvene ustanove, koje, ruku na srce, ipak dobijaju mnogo više para nego što dobijaju druge zdravstvene ustanove po drugim centrima. Napomenuću samo da Institut za kardiovaskularne bolesti u Sremskoj Kamenici, za slični obim poslova dobija mnogo manje para nego "Dedinje", koje je bilo miljenik bivšeg režima, a nažalost sada i ovog režima. Kako tek onda prolaze ostale zdravstvene ustanove po manjim opštinskim centrima? Naše stanje je zaista alarmantno. Nedopustivo je da se Ministarstvo na ovaj način odnosi prema zdravlju i da ne krećemo već u zaista ozbiljne i temeljne sistemske reforme u zdravstvu. Ali, šta da radimo, mi ćemo se osvrnuti na ovaj predloženi zakon koji se sastoji iz dva lista i šest članova, ali i njega ćemo obraditi da pokažemo da i tu ima mnoštvo nelogičnosti, mada ćemo podržati taj zakon, jer je potrebno da bi se harmonizovao sa ostalim zakonima. Dakle, vladin Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti, koji smo dobili, najpre propisuje prekovremeni rad. Prekovremeni rad u zdravstvenim ustanovama bio je propisan Zakonom o radnim odnosima iz 1996. godine, ali nažalost nije našao mesto u novom Zakonu o radu. Tu ima samo jedna odredba koja kaže - dežurstvo u zdravstvenim ustanovama, kao prekovremeni rad, uređuje se posebnim zakonom - član 38. Zakona o radu. Taj poseban zakon očigledno je Zakon o zdravstvenoj zaštiti. Kada njega čitamo došli smo u jedan zatvoreni krug, da Vlada prepisuje prekovremeni rad iz bivšeg zakona o radnim odnosima, a te odredbe se nisu našle u ovom važećem Zakonu o radu. Sasvim je jasno da je trebalo prekovremeni rad propisati u Zakonu o radu, na šta smo mi kao poslanička grupa ukazivali, ali nažalost nije imao ko da nas sluša. Predlagač Zakona greši ako uređuje prekovremeni rad po uzoru na član 44. Zakona o radnim odnosima iz 1996. godine, jer tu zadržava nerazlikovanje između dežurstva i prekovremenog rada. Naime, pored redovnog dežurstva u zdravstvu postoje i dve vrste prekovremenog rada. Jedno jeuobičajeni prekovremeni rad, koji ne može da se planira i to je potreba nezavršene zdravstvene usluge, iznenadno povećanje obima posla i sve što jednostavno ne može da se planira, a realno se dešava svakodnevno. Druga kategorija je tzv.pripravnost, ili u narodu nazvano kućno dežurstvo, znači kada se izlazak lekara dešava po potrebi, odnosno po pozivu pacijenta. To je jedan poseban vid prekovremenog rada i mora da se uvede, a nažalost nije predviđeno, jer u nekim zdravstvenim ustanovama nije opravdano, zbog opšte prirode delatnosti, da se uvodi neprekidno dežurstvo. To su, recimo, zdravstvene stanice po selima, zatim ustanove kao što je npr. Pasterov zavod u Novom Sadu, gde nema potrebe da se stalno dežura, ali ima potrebe kada pacijenti dođu da se neko odazove i da izvrši intervenciju. To utvrđuje direktor doma zdravlja, da bi obezbedio kontinuiranu zdravstvenu zaštitu. Dakle, po nama, treba obavezno razdvojiti prekovremeni rad od dežurstva. Međutim, Predlogom Vlade obuhvaćeno je samo redovno dežurstvo i to: noću, na dan državnog praznika i nedeljom, a ograničeno je na svega 10 sati nedeljno, čime se po nama ne može na odgovarajući način obezbediti adekvatna zdravstvena zaštita. To je u praksi već potvrđeno i znamo da dežurstvo po bolnicama traje od 12 do 24 sata, nakon čega se obezbeđuju određeni slobodni dani, a plaćanje je bilo regulisano tim posebnim kolektivnim ugovorom. Stavom 5. novog člana 9a ovog predloga propisuje se da zdravstveni i drugi radnici imaju pravo na uvećanu zaradu, za prekovremeni rad, u skladu sa zakonom i opštim aktom. Međutim, to je suvišno jer to već stoji u Zakonu o radu, gde se kaže: "Zaposleni ima pravo na uvećanu zaradu, u skladu sa opštim aktom ili ugovorom o radu, za prekovremeni rad, rad na dan praznika koji je neradni dan, noćni rad i rad u smenama". To je član 82. stav 1. Zakona o radu i vrlo je jasan. Nije bilo nikakvih ograničenja da se uvećana zarada za prekovremeni rad i dežurstva reguliše tim posebnim kolektivnim ugovorom, kako je i ranije bilo, a sa pozivom na ovaj član Zakona o radu. Umesto toga, predlagač demagoški daje neko pravo zdravstvenim radnicima, koje oni faktički već imaju po Zakonu o radu. U ostalim odredbama Predloga zakona uvodi se u zdravstvene ustanove volonterski i dopunski rad. U obrazloženju Predloga zakona piše da se volonterski i dopunski rad uvode iz razloga što Zakon o radu ne predviđa mogućnost volonterskog obavljanja pripravničkog staža i stručnog usavršavanja, kao ni mogućnosti radnog angažovanja u vidu dopunskog rada. To piše u obrazloženju, što smo svi dobili. To je delimično tačno, jer Zakon o radu ne predviđa volonterski rad, ali je netačno da ne poznaje dopunski rad. Dakle, opet sitno podmetanje koje se može proveriti; naime, članovi 93. i 94. Zakona o radu, Odeljak o zabrani konkurencije, jasno se govori i iz toga proizilazi da je dopunski rad i te kako dopušten po Zakonu o radu. Ono što je važno istaći jeste da volonterski i dopunski rad nisu svojstveni samo zdravstvenim ustanovama. Postoje i u privredi, državnim organima i javnim službama. Znači treba menjati odredbe Zakona o radu. To su opet propusti Zakona o radu, na koje smo mi ukazivali.Sada se na ovaj način ti propusti rešavaju u zakonu o zdravlju, a ostale oblasti i dalje ostaju nepokrivene po tom pitanju. Kada bismo bukvalno tumačili, sa stanovišta zdravlja, iz ovog predloga proizilazi da su od 21. decembra 2001. godine (kada je Zakon o radu stupio na snagu) pa do danas bilinedopušteni i prekovremeni rad i dežurstva u zdravstvu, i da su zdravstveni radnici koji su noćima, subotama i nedeljama dežurali da bi građanima pružali permanenciju u zdravstvenoj zaštiti zapravo kršili zakon i radili van propisa. Tako dolazimo do suštine. Propisivanjem prekovremenog rada, dežurstava i volonterskog rada u zdravstvu predlagač Zakona faktički ispravlja greške sadržane u Zakonu o radu, a ispravlja ih tako što prepisuje odredbe Zakona o radnim odnosima iz 1996. godine. Naravno, mi smo za to da se te greške isprave i bolje ovako nego da ne budu uopšte ispravljene, ali ipak smo očekivali da se ne prepisuju neki stari zakoni, nego da se modernije, drugačije i savremenije odrede neki odnosi koji su savremeni u Evropi i svetu. Da bi se legalizovao postojeći dopunski rad zdravstvenih radnika, neophodno je precizno utvrditi vrstu, način, vreme trajanja rada kod drugog poslodavca, slično onome kako je to regulisano Zakonom o radu. Takođe, treba utvrditi da li ovaj vid dopunskog rada zaposleni zdravstveni radnik može da samostalno obavlja u ustanovi gde je zaposlen, naravno ukoliko za to ima potrebe i interesa i on i poslodavac. Ovo je vrlo važno pitanje koje niko nije dotakao, jer na ovaj način, regulisanjem ovakvog dopunskog rada, možemo otvoreno reći, udarili bismo nažarište korupcije u zdravstvu, a kapaciteti zdravstvenih ustanova bi se mnogo racionalnije koristili, pa samim tim i investiciono održavali. Svi mi dobro znamo da ima mnoštvo zdravstvenih radnika koji ne mogu ili ne žele da otvore sopstvene ordinacije, ne mogu ili ne žele da rade u drugim privatnim ordinacijama, nego svoj dopunski rad na crno obavljaju na sopstvenom radnom mestu. Znamo redove privatnih pacijenata koji stoje pred određenim ordinacijama za vreme radnog vremena u državnim ustanovama. Dakle, to pitanje jednom treba pokrenuti, tu javnu tajnu razobličiti i otvoriti mogućnost da zdravstveni radnici posle podne, van radnog vremena, na sopstvenom radnom mestu rade privatno, naravno organizovano, uz određenu nadoknadu, u interesu svih-njihovom, poslodavaca i naravno pacijenata. Na kraju, što se tiče volonterskih specijalizacija nezaposlenih zdravstvenih radnika, njih treba dozvoliti iz razloga što će ovaj vid stručnog usavršavanja omogućiti nezaposlenim zdravstvenim radnicima da se osposobe za poslove koje će kasnije moći da rade privatno ili u državnim ustanovama, ali poenta je da se broj tih specijalizacija i njihiva vrsta ne može davati haotično, nego to mora biti organizovano, njih moraju da utvrde područni instituti za zaštitu zdravlja, u skladu sa dugoročnim ciljevima jedinstvene zdravstvene politike u Srbiji. Kao poslanička grupa Demokratske stranke Srbije mi ćemo podržati ovaj zakon, jer naravno da razumemo da je potrebno da se harmonizuju određeni zakoni koji su već doneti, ali apelujemo i insistiramo da se Ministarstvo zdravlja konačno ozbiljno pozabavi sa reformom zdravstva, jer to je nasušna potreba ovog naroda.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, a posle njega narodni poslanik Rajko Baralić.
Dame i gospodo poslanici, za razliku od nekih koji su govorili ovde pre mene i kritikovali predloge ova dva zakona, mogu da vam kažem da SRS neće podržati i u isto vreme kritikovati nijedan zakon. Znači, ako ga kritikujemo, kritikujemo vlast i samim tim želimo bolji zakon. Kao što predlagač Vlade, koji sada nije prisutan, a nemamo ni ministra, reče - ovi predlozi zakona nisu reformskog karaktera. Slažem se sa tom njegovom ocenom i postavljam pitanje - zašto su uopšte na dnevnom redu? Navodno, ovim, dopunama zakona treba uskladiti već postojeće zakonske propise, ali ništa novo uglavnom nije predloženo. Znači, i do sada je poslodavac snosio troškove bolovanja do 30 dana,preko 30 dana zasedala je lekarska komisija i tada je to padalo na fondove zdravstvenog i socijalnog osiguranja. Gospodin predstavnik Vlade i potpredsednik reče da je do sada bilo zloupotreba i da će ovim novim dopunama takve zloupotrebe biti onemogućene. Međutim, ni u jednom jedinom delu Predloga zakona to se ne vidi i sigurno će biti i dalje po tom pitanju zloupotreba po starom. Znači, kako je bilo i do sada. Ono što najviše SRS zamera ovim predlozima jeste dopunski rad - koliko je to zaista korisno i za naše zdravstvo i za korisnike. Obično svaku krizu u društvu i krizu vlasti prvo oseti zdravstvo. Po meni, ovo deluje kao "brigo moja pređi na drugoga". Vlada Republike Srbije, kao predlagač ovih zakona, priznaje da nije u stanju da kvalitetno nagradi lekare i zdravstvene radnike za svoj rad, pa pribegava tome da mogu dopunski da obavljaju svoju delatnost kod drugih poslodavaca. Kako se to do sada odvijalo - pa i do sada je to postojalo, manje ili više izraženo, sada je samo legalizovano ono što se do sada radilo i što je u svakom slučaju bilo na štetu građana, odnosno korisnika zdravstvenih usluga. Do sada je bilo tako što obično lekari procenjuju sami, po svom sopstvenom mišljenju, ne svi, ali dobar deo, koga će pacijenta pregledati kao korisnika zdravstvenih usluga, a koga će uputiti kod svog kolege ili poslodavca, pa ga kasnije privatno pregledati i za to mu dobro naplatiti. Tako je to izgledalo do sada. Sada ste ovo legalizovali i takvih zloupotreba će biti još više. Hteo bih sada da spomenem, pošto su ovde uglavnom bili zdravstveni radnici za ovom govornicom, da sam primetio da ih najviše boli pitanje prekovremenog rada i dežurstava i kako im se zbog toga umanjuju plate. Međutim, postavlja se pitanje, uglavnom za sve te govornike koji su bili ovde - da li bolesnici, odnosno građani postoje radi njih ili oni postoje radi građana i šta je njihova dužnost? Njihova dužnost je da leče, a kako se to, otkada ste vi gospodo iz DOS-a došli na vlast, radi - pre otprilike godinu dana bilo je aktuelno plaćanje participacije; tadašnji ministar je to obrazlagao time da je potrebno da se za zdravstvene ustanove kupuje kroz te participacije priručni materijal - igle, vata, alkohol, sredstva za održavanje lične higijene, sredstva za čišćenje prostorija itd; pa ste uveli participaciju da svaki pacijent koji dođe, mora da plati 20 dinara za svaki pregled i kontrolu; pa ste uveli participaciju na lekove koji se ne plaćaju, 20 danara po svakoj kutiji. I to je trajalo neko izvesno vreme. E sada, mogu da vam kažem da i ne znam više razloge zašto ta participacija postoji i gde idu ta sredstva, jer sam pre par nedelja odveo svoju kćerkicu kod lekara i mogu vam reći da sam se stvarno zaprepastio kada sam na dečijem odeljenju, za decu predškolskog uzrasta, na vratima ordinacije gde se primaju injekcije pročitao da roditelji moraju da ponesu iglu, vatu i alkohol. To nikada nije bilo u Srbiji, nikada do sada nije bilo da su deca morala da nose iglu, vatu i alkohol, čak ni u vreme najvećih sankcija. Gospodo, da je situacija makar malo bolja u zdravstvu od kada ste vi došli na vlast, ne bih vas toliko kritikovao. Sada se dokazuje da je sve gore i gore. Kako to izgleda i kako to dosadašnji govornici, pogotovu iz vladajuće koalicije, hoće da prikažu da nisu za sve oni krivi što se tiče situacije u zdravstvu, postavlja se pitanje - zašto nam je budžet tako predimenzioniran i kuda se ta sredstva iz budžeta usmeravaju? Postavlja se pitanje - šta je sa Batićevim upadom u Galeniku, kada je u tom trenutku u Galenici bilo sirovina za proizvodnju lekova u vrednosti oko 10 miliona dolara? Gospodin Panić je te sirovine iskoristio, napravio lekove, prodao, e onda je Vlada Republike Srbije uzela od gospodina Panića Galeniku. A da podsetim, rekoh već, to su bila sredstva, to su bile sirovine koje su pripadale našim zavodima za zdravstveno osiguranje i socijalnu zaštitu. Spominje se dug zdravstva od nekih dve milijarde maraka prema građanima, ali niko ne spominje da ste vi na vlasti već više od godinu dana i da taj dug, koliko je meni poznato, niste smanjili. Postavlja se pitanje - kuda idu sredstva, gde su sredstva budžeta kojima se on puni? Znači, sve ovo što ste radili do sada nije bilo dobro i čudi me da niko ne brine o tome, ni u Vladi Republike Srbije, a gospodin, ovlašćeni predstavnik Vlade, kaže - to nije moj resor, za to nisam zadužen, samo sam došao da obrazložim ove zakone. Ne znam zašto je ova vlada zadužena, pogotovu za šta je zadužen taj potpredsednik Vlade, znam da je mnogo izjava u štampi davao povodom seksualne obespravljenosti manjina, ali mu to u svakom slučaju ne daje za pravo da ovde izađe i kaže - nisam kriv za situaciju u zdravstvu. Pa, u svakom slučaju je kriv, makar kao pojedinac u jednom kolektivnom organu koji ne vodi zemlju kako treba. Do sada ste sa Zapada,više puta sam rekao za ovom govornicom, prihvatali samo ultimatume. Zašto ne prihvatite i neke njihove pametne zakone, pogotovu iz zemalja koje su najbliže. Recimo, kad su u pitanju zloupotrebe, austrijsko zdravstvo je mnogo lakše, mnogo bezbolnije i mnogo jeftinije prebrodilo sve te probleme, koje su oni imali sa korupcijom u zdravstvu i zloupotrebama u zdravstvu. Zašto ne koristite njihova iskustva? Zašto ne prihvatite sa Zapada ono što je dobro? Tamo se ne dešava, pogotovu u manjim sredinama, da lekari, da pacijenti putuju kod drugog lekara, iako ga imaju u svom mestu. A, putuju kod drugog zato što im njihov lekar zaviruje u džepove i gleda šta mu donose u rukama. Iskustva, bar iz Austrije, jesu takva, a ona je sa Zapada, smatra se da je i to Zapad. Postoji više oblika pružanja zdravstvenih usluga: jedna - kompletno državna, i to se uglavnom odražava na bolničko lečenje;druga - kompletno privatna, kroz privatne klinike; treća - poluprivatna, gde lekar, da li specijalista, da li opšte prakse, ima svoju ordinaciju koju je opremio svojim sredstvima, a platu prima na osnovu broj kartona zdravstvenih osiguranika koji kod njega koriste njegove zdravstvene usluge. Znači, tu se ne bi dešavalo da jedna ordinacija bude prepuna pacijenata koji čekaju na red, što znači da taj lekar savesno i kvalitetno obavlja posao, a njegov kolega čeka pacijente koji nešto treba da mu donesu i da na kraju primi istu platu. Mislim da je stanju u zdravstvu toliko alarmantno da nam ovakve dopune zakona, pogotovo danas nisu bile potrebne i da je vreme da Vlada Republike Srbije predloži jedan pravi, kvalitetan zakon, koji će biti u interesu i zdravstvenih radnika i korisnika zdravstvenih usluga; prvi ne bi morali da šetaju od jednog do drugog, od privatnika do privatnika ili da rade na crno, a zbog korisnika zdravstvenih usluga ovo sve i postoji.
Narodni poslanik Dragoljub Vojinović, replika. Osnov za repliku je komentar izlaganja poslanika koji su lekari, kao i njihovi stavovi o tome. Izvolite.
Dame i gospodo, koleginice i kolege, uvažavam i pažljivo slušam govor svakog poslanika, ali smatram da je prethodni govornik pogrešno protumačio, a čak bih rekao - i neke stvari zlonamerno rekao. Ispada da su se u prethodnim izlaganjima zdravstveni radnici interesovali samo za prekovremeni rad i način plaćanja toga rada. To uopšte nije tačno. Uglavnom, to uopšte nije tačno. Ako ste pažljivo slušali, mi smo o tome govorili. A drugo, zalažem se, isto kao i vi, da se donesu reformski zakoni. O tome sam govorio. Mi koji radimo u toj oblasti, od posebnog društvenog interesa, znamo pod kakvim uslovima radimo; i mi smo najmanje, da kažem tako, promovisani tako, iako nam se spočitava da smo po korupciji prvi itd. Molim vas da se sa takvim mišljenjima ovde ne izlazi. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić, a posle njega narodni poslanik Ljubiša Maravić.
Poštovana gospođo Čomić, dame i gospodo narodni poslanici, doktor Jovanović nije tu, gospođo Pavlović, poštovani zastupniče Ministarstva zdravlja, poštovani novinari, poslanici SPS-a ukazivali su prilikom rasprave i usvajanja Zakona o radu da može biti izvesnih problema kod usaglašavanja ostalih zakona sa ovim, uslovno matičnim, zakonom za brojne oblasti i delatnosti. Interesantno je da je jedan broj narodnih poslanika sasvim drugačije govorio kada je išla rasprava o Zakonu o radu, a da je danas sa pravom nasekiran zbog odredaba i posledica koje taj zakon ima u odnosu na zakone o zdravstvenoj zaštiti i zdravstvenom osiguranju. Na ovaj način ukazujem koleginicama i kolegama, narodnim poslanicima, da kada se usvajaju tako važni zakoni kao što je Zakon o radu, koji jeste sistemskog karaktera, mora da se uvek predvidi njegovo dejstvo i njegove realne, obično negativne, posledice na one zakone koji će tek ući u skupštinsku proceduru i koje, kasnije, nećemo biti u stanju da ispravimo. Ali, ovo je samo konstatacija. Mi danas ne možemo da ispravimo odredbe Zakona o radu, koje bitno definišu i ove promene o kojima danas, ovde, razgovaramo. A propo čestih priča i jedne tenzije koja postoji u društvu da je nivo korumpiranosti zdravstvenih radnika u državi dostigao takav nivo da je postao nepodnošljiv, nisam lekar, nisam zdravstveni radnik, ali želim da progovorim nekoliko rečenica o tom problemu, zato što mislim da se u Srbiji ništa brže i lakše ne poteže od pištolja i reči - lopov. I od jednog i od drugog posledice mogu biti pogubne. Sa stanovišta tužnog i tragičnog iskustva koje je imala moja porodica želim da kažem: obavezan sam prema velikom broju medicinskih radnika, uglednih profesora, brojnih ljudi u apotekarskim ustanovama, u Medicinskom centru u Čačaku i brojnim renomiranim ustanovama zdravstva u Beogradu, da za četiri godine mog obraćanja ovim stručnim i divnim ljudima nikada nisam naišao ni na jednog čoveka koji je gestom, eksplicite ili na bilo koji drugi način od mene tražio da nekoga podmitim da napravi zdravstvenu uslugu za moju pokojnu suprugu. Dužan sam da to kažem zato što jedna priča o korupciji, koja ovih dana dostiže neslućene razmere, vređa ponos i dostojanstvo jedne od najčasnijih profesija u svetu uopšte. Naravno, na ovaj način ne amnestiram nikoga ko se na bilo koji način ogrešio o Hipokratovu zakletvu, o etički kodeks, o kodeks profesije i o opšti načelni moralni kodeks. Svi koji imaju drugačija iskustva neka to kažu javno ili tamo gde to treba da se kaže. Ali, ako to nemaju, neka zaćute zauvek, jer na taj način onemogućavaju brojnim pacijentima, čija sudbina pre svega jeste nama ovde važna, važnija od sudbine zdravstvenih radnika, da imaju normalnu, pravovremenu i kvalitetnu zdravstvenu zaštitu. Imao sam moralnu obavezu da to kažem zbog toga što je prosto neshvatljivo da bilo ko, ko se registruje kao nevladina organizacija, kao antikorupcijski Otporov štab, kao ne znam ko sve još, ima pravo da danas u Srbiji svrstava razne ljude u korumpirane, a da za to nema nikakve zakonske, niti bilo koje druge, posledice. U vezi sa zakonom i u vezi sa onim što je ovde predmet naše današnje rasprave, pažljivo sam slušao uvažene kolege i koleginice, narodne poslanike, na Odboru za zdravstvo jutros. Skoro 10 godina svog života proveo sam radeći u računskom centru Medicinskog centra u Čačku i imam dovoljno informacija da mogu argumentovano da govorim o svim ovim stvarima. Za potrebe Medicinskog centra u Čačku 1982. godine sam, sa grupom kolega, radio jednu analizu - da lekar koji dežura 30 sati mesečno,ako ima mogućnost da dežura 30 godina, zaradi 30.000 maraka više od kolege koji ne dežura. Ali, to je bilo davno. Danas se takve računice ne bi mogle izvesti. Osnov i motiv da neko odabere određenu specijalizaciju bio je, između ostalog, pored afiniteta prema jednoj ili drugoj grani medicine, i to da li se u toj grani organizuju dežurstva. No, predloženim zakonskim rešenjem dežurstvo se svodi praktično na prekovremeni rad. Želim da kažem da Srbija nije u istom stepenu organizacije zdravstvene zaštite u Pirotu i Čačku, u Sjenici, i Milanovcu i na bilo kom drugom mestu u Srbiji. Ukoliko donesemo ovakav propis, onemogućićemo jedan broj malih zdravstvenih ustanova da na adekvatan način organizuju permanentnu zdravstvenu zaštitu. Na taj način učinićemo rđavu uslugu, pre svega pacijentima i građanima Srbije. Ovde nema crno-bele varijante. Ni jedno rešenje koje je isključivo ne doprinosi boljem stepenu organizacije zdravstvene zaštite. Iz brojnih medicinskih centara u Srbiji danas odlaze kolege lekari, specijalisti, u male centre i tamo obavljaju lekarsku praksu u interesu pacijenata koji tamo žive i rade da bi se njima olakšala pozicija. Jer, moram da kažem, da nažalost pre svega u selima Srbije odavno više ne stanuju učitelji, odavno više ne stanuju medicinski radnici, a pre svega lekari. Odavno su otud počeli i sveštenici da odlaze u gradove, a da samo vrše službu u selima po Srbiji. Taj problem je celovit, ako nam je stalo do sela Srbije treba da omogućimo i ovim zakonskim rešenjem da se ne ugase ambulante po selima u Srbiji, a starost je i sama po sebi teška. Ako je čovek još bolestan, on nema izbora. Ukoliko je neko bolestan i star, ne može da ode 30 kilometara do lekara da mu tamo pruže odgovarajuću zdravstvenu zaštitu. Upućujem apel, pre svega medicinskim radnicima, lekarima i ljudima iz Ministarstva, potrebno je da se reafirmiše i da se dovede u normalnu poziciju profesija - lekar opšte prakse. Ako je u nečemu bilo komocije, to je bilo u odnosu pacijenata prema lekaru opšte prakse. Nedopustivo je da neko ko šest godina studira, ko završi staž, stažira godinu dana, da bude samo skretničar u medicinskim ambulantama za lekare specijaliste. Potrebno je ovim ljudima pre svega omogućiti da pružaju zdravstvenu zaštitu, adekvatnu svom znanju, svom položaju i potrebama građana, odnosno pacijenata. Na ovaj način, na jednoj strani imamo u pojedinim centrima višak lekara specijalista koji ne mogu da se zaposle, a u drugim mestima i u drugim zdravstvenim ustanovama imamo manjak lekara opšte prakse koji bi tamo bili dragoceni. Ta stvar treba da se niveliše, pre svega u korist pacijenata i građana Srbije. Ovde sam podneo jedan amandman i nekoliko sa grupom narodnih poslanika iz poslaničke grupe SPS-a, o tome će biti reči kada amandmani dođu na dnevni red. Poslanička grupa SPS-a ne može podržati ovaj zakon, ne zbog hira i ne zbog principa, već zbog toga što nivo narodnog zdravlja jeste u programu SPS-a jedan od fundamenata, a ovim zakonom se taj nivo narodnog zdravlja, na način kako predlaže zakon, objektivno dovodi u pitanje. Zahvaljujem se.
Reč ima narodni poslanik Ljubiša Maravić, a posle njega narodni posalnik Toma Bušetić.
Poštovano predsedništvo, kolege poslanici, gospodine potpredsedniče, uvaženi predstavnici Ministarstva zdravlja, pred nama su izmene i dopune dva vrlo značajna zakona, zakona o zdravstvenom osiguranju i zdravstvenoj zaštiti. Od nadležnih iz Ministarstva zdravlja i Vlade Republike Srbije informisani smo na Odboru za zdravlje i porodicu da će korenite promene u ovoj oblasti uslediti krajem ove godine. Kao poslanik SPS-a koji dolazi sa teritorije AP Kosova i Metohije, smatram da mi je dužnost da ukažem na neke aktuelne probleme vezane za oblast zdravstvene zaštite i zdravstvenog osiguranja. Sve do dolaska misije UNMIK-a i KFOR-a na teritoriju AP Kosova i Metohije, zdravstvena zaštita i zdravstveno osiguranje je funkcionisalo, i pored određenih poteškoća, na sasvim zadovoljavajući način u svih pet okruga, u kojima je postojala razvijena mreža filijala Repbličkog zavoda zdravstvene zaštite, kao i razvijena mreža specijalističko-bolničke i preventivne zdravstvene zaštite, u kojima su osiguranici ostvarivali svoja prava bez obzira na versku ili nacionalnu pripadnost. Nakon dolaska misije UNMIK-a i KFOR-a situacija se drastično promenila. Nažalost, jedan broj zdravstvenih radnika u jednom velikom progonu srpskog i drugog nealbanskog življa sa teritorije Kosova i Metohije izgubio je svoje živote. Mislim da treba i ovom prilikom i svakom drugom prilikom isticati hrabrost, odlučnost i požrtvovanost zdravstvenih radnika širom Kosova i Metohije koji su tamo ostali, kao i radnika i rukovodstva Zdravstvenog centra u Kosovskoj Mitrovici, kao faktora opstanka i ostanka srpskog naroda i drugog nealbanskog življa na prostoru Kosova i Metohije. Nažalost, ni ova zdravstvena ustanova nije u mogućnosti da pruži potpunu zdravstvenu zaštitu jer nije opremljena potrebnim medicinskim aparatima za dijagnostiku, laboratorijama i drugim uređajima, i zbog velikog priliva bolesnika sa prostora Kosova i Metohije prinuđena je da jedan broj bolesnika šalje da nastavi lečenje u zdravstvenim institucijama širom Srbije. To je, naravno, potrebno, jer je patologija bolesti nakon rata proširena, posebno na duševne i kancerogene bolesnike. Zahvaljujući nadležnim organima lečenje bolesnika sa Kosova i Metohije na teritoriji Srbije nikada nije dovedeno u pitanje, te su Srbi širom Kosova i Metohije zahvalni institucijama i zdravstvenim radnicima na nesebičnoj pomoći. Želeo bih da ukažem na nešto što se sada sprema. Nažalost, misija UNMIK-a i KFOR-a, suprotno Rezoluciji Saveta bezbednosti 1244, a u dogovoru sa šiptarskim novoustanovljenim organima, radi na nečemu što bi moglo da bude pogubno za srpski narod i pripadnike nacionalnih manjina na teritoriji Kosova i Metohije. Buduću zdravstvenu strategiju na Kosovu i Metohiji sačinjava Odsek za zdravstvenu i socijalnu zaštitu u kome se isključivo nalaze albanski stručnjaci. Njihova ponuđena strategija ne uvažava kulturnu, socijalnu samobitnost srpske i ostalih nealbanskih zajednica. U postojećim bezbednosnim uslovima, ugrozila bi se jednakost prava iz domena zdravstvene zaštite. Na terenu je počelo preuzimanje svih ingerencija organizacija zdravstvene zaštite i zdravstvene službe od strane Odseka za zdravstvenu i socijalnu zaštitu iz Prištine. UNMIK je raspisao konkurs za izbor direktora ustanova primarne zdravstvene zaštite, tj. ustanova u kojima se leči najveći broj bolesnika. Zatim, zdravstveni odbori preuzimaju potpunu ingerenciju u strategiji i strateškom planiranju i budžetskom planiranju osnovne zdravstvene zaštite. Odsek za zdravstvenu zaštitu u potpunosti ignoriše ulogu poverenika naše države, a saradnja sa njima se ceni kao nepoželjna. Izgrađena bolnica u Gračanici koja ima internu kliniku, urgentnu hirurgiju, ginekologiju i akušerstvo nije ucrtana u plan i mrežu zdravstvene zaštite, a sa njihove strane postoji ideja o gašenju iste. Albanski odsek zdravstvene zaštite predviđa nešto što već nagoveštava konture buduće fantomske države - velike Albanije, a to je da u narednom periodu Tirana, tj. Albanija pruža zdravstvenu zaštitu građanima Kosova i Metohije za kancerogena oboljenja; Bivša Jugoslovenska Republika Makedonija, tj. klinika u Skoplju, treba da pruža usluge građanima Kosova kada su u pitanju kardiovaskularna oboljenja. O saradnji sa Srbijom i Jugoslavijom, kao i upućivanju srpskih bolesnika u bolnice širom Srbije, nema ni govora. Nigde se ne predviđa mogućnost usavršavanja srpskih kadrova u Srbiji, već samo u kosovskim zdravstvenim institucijama. Uvodi se puna kontrola dostava lekova i farmaceutskih proizvoda preko albanske agencije "Kadra". Predviđa se zatvaranje srednjih medicinskih škola, i to u Gušterici, Gračanici, Plemetinii Kosovskoj Mitrovici. Gde će sada naša deca? Dokumentom se predviđa da sistem finansiranja zdravstvene zaštite predviđa lično učešće pacijenata,što bi predstavljalo veliki problem za srpski narod i pripadnike nacionalnih manjina. S obzirom da se u Rezoluciji Saveta bezbednosti 1244 nigde ne pominje pitanje zdravstva, potrebno je da nadležni državni organi pod hitno reše ovaj problem koji postaje akutan, što dovodi u pitanje opstanak srpskog naroda i drugog nealbanskog življa na prostoru Kosova i Metohije. Sve ovo unelo je veliki nemir i nespokojstvo srpski narod i pripadnike drugih nacionalnih manjina, te hitno treba dati odgovor na pitanje kako će se i gde ubuduće lečiti nealbansko stanovništvo sa teritorije Kosova i Metohije. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Toma Bušetić, a posle njega narodni poslanik Rade Bajić.
Dame i gospodo narodni poslanici, oba ova predloga zakona, Predlog zakona o izmeni i dopuni Zakona o zdravstvenom osiguranju i Predlog o izmeni Zakona o zdravstvenoj zaštiti, u suštini predstavljaju samo usklađivanje sa Zakonom o radu. To nas sve samo još jednom podseća na svu pogubnost zakona koji smo usvojili pre 7 - 8 meseci. Kada je reč o Predlogu zakona o zdravstvenoj zaštiti, posebno bih apostrofirao dopunski rad koji se određuje do jedne polovine od punog radnog vremena. Smatram da će uvođenje ovako velikog dopunskog rada dovesti do negativnih posledica, pre svega po pacijente. Većina zaposlenih zdravstvenih radnika rad u zdravstvenoj ustanovi u državnoj svojini koristiće da primi pacijente i da ih uputi u svoje privatne ordinacije. Naravno, toga je bilo i do sada, ali sada ćemo upravo ovim zakonom to još više verifikovati. Postavlja se još jedno veoma bitno pitanje vezano za ovaj zakon, Zakon o zdravstvenoj zaštiti, i vezano za samu odrednicu dopunskog rada. Postavlja se pitanje koliko je kvalitetan rad zdravstvenog radnika koji radi 7 - 8 sati u zdravstvenoj ustanovi u državnoj svojini, a koji ima četiri sata dopunskog rada, a koji uz to ima i prekovremeni rad i dežurstvo. Kada se sve to sabere, ispada negde oko 300 sati mesečno, negde oko 70 sati nedeljno ili, prosečno, jedan vrhunski lekar po ovim pravilima imaće pravo da radi 12 - 13 sati dnevno. Znači, koliko uopšte jedan vrhunski lekar, i ne samo vrhunski lekar nego bilo koji zdravstveni radnik, može kvalitetno da radi 12 - 13 sati. Imamo i ove odredbe u okviru Zakona o zdravstvenoj zaštiti oko prekovremenog rada i dežurstva. To nisu iste kategorije ovde, to je tako napisano. U oblasti zdravstvenog osiguranja primena Zakona o radu je pogotovo pogubna i ovde se na ovom primeru to jasno vidi. Vidi se to i kada je reč o svim zaposlenima, jer dugo smo raspravljali i došli smo do zaključka da je bruto princip, ili kako se to sada kaže zarada, ipakmnogo nepovoljniji princip nego ono kada smo imali neto princip, pa smo imali regrese, topli obrok itd. Prevedeno na naknade zbog odsustva sa rada i za bolovanje, kada je reč o bolovanju sada imamo 65% od tih zarada. To je ta naknada za bolovanje. Do sada je naknada za bolovanje bila na relaciji od 85% do 95%. Kako god da to premerimo, videli bismo da su to mnogo povoljnija rešenja za ljude koji treba da koriste ovo pravo. Novim propisima predviđeno je i da poslodavac pokriva bolovanje, a govorim jezikom koji je primeren i da se bolje razumemo, pokriva do 30 dana a preko 30 dana ide na Zavod za zdravstveno osiguranje. To na prvi pogled izgleda kao veoma povoljno rešenje, ali je veliki znak pitanja. Urađeno je zato što fabrike, preduzeća nemaju dovoljno sredstava i sada se ovo pravo prebacuje na Zavod za zdravstveno osiguranje. Međutim, šta se dešava? Ako fabrike ne rade, preduzeća, firme, ako nema uplate u Fond za zdravstveno osiguranje, onda nema ni isplate bolovanja preko ove institucije. To je sasvim jasno. Tako se korisnici ovog prava nalaze u jednom začaranom krugu. Ne zna se više šta je njima bolje, da li ono prethodno rešenje ili ovo sadašnje rešenje, jer se na isplatu bolovanja trenutno u Srbiji čeka negde oko šest meseci. To je bilo i ranije, ali ranije je bilo ipak drugo vreme, bilo je vreme sankcija, velikih teškoća. Sada su donacije, ali očigledno, a govorili smo o tome više puta, retko donacije dolaze u kešu. Oni daju ono što je njima višak, što im nije toliko potrebno i navodno ispada da su oni veliki dobrotvori, da daju velike donacije i da nam mnogo čine. Zato smatram i da brisanje člana 46. ne znači ništa, samo prilagođavanje novim metodama, odnosno Zakonu o radu, ali i smanjenje prava osiguranika. Član 50. ne znači da će osiguranici imati povoljniji položaj, već dolaze u jednu potpunu neizvesnost kada će ostvariti svoje pravo. Govorim o bolovanju. Brisanje stava 2. u 33. članu, a po kome je vršena naknada zarada za osiguranike čija je sprečenost za rad nastala zbog povrede na radu ili zbog profesionalnog oboljenja, dovodi ove osiguranike u veoma nezavidan položaj. To, da će ova lica biti obuhvaćena nekim drugim vidovima zaštite je totalna neizvesnost i nesigurnost. Znate, kada treba neko pravo da se ostvari preko republičkih organa, uvek je to mnogo sigurnije nego kada se transponuje na neke opštinske organe. Ovde nije definisano kako će se to regulisati. Kažem, radi se o licima koja dožive povredu na radu, ostanu bez posla pod tim uslovima ili zarade profesionalno oboljenje. Zanimljiva je situacija i sa ostvarivanjem prava osiguranika na pogrebne troškove. Predlogom zakona dolazi, po meni, ipak do redukcije, jer se sada sve svodi na 50% prosečne zarade u Republici. Dosadašnja rešenja su bila od 50 do 70% na nivou opština; s tim što za one opštine koje su imale taj mali prosek ovo rešenje i nije tako loše. Za opštine gde su bile veće zarade ovo je lošije rešenje, bez obzira što i ovo možemo da prevedemo na one bruto principe i neto principe. Ono što je važno, vezano za pogrebne troškove - treba reći da i u ovom predlogu zakona veliki broj lica nema pravo korišćenja pogrebnih troškova . Primera radi, ovo pravo nemaju zemljoradnici, koji se isključivo bave poljoprivredom, vlasnici samostalnih radnji, vlasnici preduzeća, lica koja samostalno obavljaju privrednu delatnost, sveštenici i verski službenici. Pravednije i humanije bi bilo da ovo pravo ostvaruju svi. Naravno, reći će se da nema dovoljno para, ali možda se moglo razmišljati i u drugom pravcu. Možda je trebalo brisati da pogrebni troškovi idu na teret Zavoda za zdravstveno osiguranje (Zavod za zdravstveno osiguranje je ipak zdravstvena organizacija ili institucija, kako god želite), a ovo pravo vezano za pogrebne troškove izmestiti na neku drugu ustanovu, na neku drugu instituciju. Na kraju, sve u svemu, tačno je ono što je definisao predlagač, da ovo nije nikakav reformski zakon, ali je tačno i da ovi predlozi zakona, i jedan i drugi, znače redukciju prava osiguranika, što je slučaj i sa brojnim drugim zakonskim projektima koji su dolazili u ovu skupštinu.
Reč ima narodni poslanik Rade Bajić. SPS ima još pet prijavljenih govornika i ukupno 13 minuta na raspolaganju.
Poštovano predsedništvo, poštovane kolege poslanici, kako reče predsedavajuća da ima još pet govornika, vrlo kratko ću se osvrnuti na usklađivanje ovih zakona. Naime, kaže, razlog donošenja je usklađivanje sa Zakonom o radu i sa novouspostavljenim bruto principom obračuna plata. Ako se sećate, poslanička grupa SPS je apsolutno bila protiv Zakona o radu, a imala je značajne primedbe kada je u pitanju bruto princip zarada, jer smo rekli da su sve naknade, kada je u pitanju preračun na bruto princip, nepovoljnije po one koji ih primaju, bilo otpremnine, bilo u slučaju prestanka rada i tehnološkog viška radnika, bilo kad su u pitanju naknade za vreme bolovanja. Što se tiče Zakona o radu, jasno je da je to degradacija svih radničkih prava za koja su se oni borili u prethodnih desetinu godina. Praktično je to sondaža terena da strani kapitalista, kad dođe i uzme firmu ima sve završeno, da ne mora više brinuti ni o kome, pogotovu ne o radnicima. Zaista smo mislili da je zdravstvena zaštita od posebnog društvenog interesa, ali videvši kako se Vlada ponaša kada je u pitanju, recimo, samo Ministarstvo zdravlja, da već sedam ili osam meseci nemamo ministra zdravlja (praktično, o toj izuzetno važnoj oblasti niko i ne brine), onda nije čudo, bilo gde da sretnete zdravstvenog radnika ili pacijenta da i jedni i drugi drvlje i kamenje bacaju i na ovu vladu i na principe koji sada vladaju u zdravstvu. Naime, i jedni i drugi su stravično nezadovoljni i praktično ne vidi se izlaz iz ovog ćorsokaka u koji je zapalo zdravstvo, a samim tim i pacijenti, odnosno oni kojima je potrebno. Ako se uzme da je sada naknada za bolovanje 65%, a da je to ranije bilo (iako je to moj prijatelj Toma Bušetić objašnjavao, treba još jednom na to ukazati) 85% do dva meseca i 95% preko dva meseca, a matematički smo vrlo lako dokazali još prošli put da je 65%, kada je u pitanju bruto princip, još uvek vrlo nepovoljnije nego ranije 85 i 95%, kada je bio neto princip obračuna zarada, dakle, još jednom su oni koji zavise i koji su na bolovanju dovedeni u vrlo tešku situaciju. Zaista je krajnje vreme da se priđe donošenju jednog sveukupnog, sveobuhvatnog zakona o zdravstvenom osiguranju i zdravstvenoj zaštiti, da bi oni kojima je to neophodno bili zadovoljni.
Reč ima narodni poslanik Đura Lazić, a posle njega narodni poslanik Stevan Gudurić.
Poštovano predsedništvo, uvaženi potpredsedniče Vlade, poštovane kolege i koleginice narodni poslanici, ne bih ponavljao ono što su kolege poslanici iz oblasti zdravstva govorili o članu 1. Predloga dopune ovog zakona, jer zaista su stručno i razložno obrazložili sve primedbe na ovaj deo Predloga zakona. Znam da je predlagač u obrazloženju imao nameru da potvrdi da se ovi predlozi donose u cilju usklađivanja sa Zakonom o radu i zbog toga nailaze ove promene. Argumenti koje su kolege iznele samo potvrđuju činjenicu i tvrdnju da je Zakon o radu bio dosta loš i pokazuju da se u određenim segmentima negativno reflektuje. Takođe, jedno od obrazloženja je bilo da će smanjenje dežurstava, odnosno smanjenje prekovremenog rada, u skladu sa Zakonom o radu, navodno pojeftiniti rad u zdravstvu. Mislim da će biti obrnuto, jer će skraćivanje dežurstava zdravstvenim radnicima, lekarima, nametnuti potrebu prijema novih ljudi, posebno u manjim sredinama. U velikim centrima, gradovima, gde ima dosta kadrova, neće se odraziti negativno, ali u manjim sredinama će i te kako povećati troškove za ovu oblast, jer nedostaju nam lekari, posebno specijalisti u tim manjim sredinama. Kolega potpredsednik Skupštine Ljubiša Maravić je izneo drastične stvari koje stoje u oblasti zdravstva na Kosovu i Metohiji i sve ono što se priprema od strane šiptarske vlade na Kosovu. Tome je mnogo doprinela, čini mi se, i naša vlada i rukovodstvo naše zemlje kada je pozvalo Srbe da izađu na novembarske šiptarske izbore. Na taj način je naša vlada, naše rukovodstvo priznalo ustavne okvire Hansa Hekerupa i pored Rezolucije, Deklaracije, koja je jednoglasno doneta u ovoj skupštini, o proglašenju ništavim tih ustavnih okvira. Sada smo došli u mat poziciju. Formirana je vlada Kosova i otrže nam zdravstvo iz sistema Republike Srbije, a naša vlada ne reaguje na to, iako ima puno pravo i obavezu po Rezoluciji 1244. Ukoliko se dogodi ovo što šiptarska vlada na Kosovu planira, a radi se na tome, onda računajte da će veliki broj ljudi sa Kosova i Metohije i nadalje napuštati taj prostor, jer znaju dobro kako su prolazili i kakve zdravstvene usluge su imali u vremenu kada je šiptarsko zdravstvo bilo na delu, pre stvaranja jedinstvene Republike Srbije. Slična situacija je i u oblasti prosvete, ali o tome ćemo kad budu na dnevnom redu zakoni o osnovnom i srednjem obrazovanju. Preneo bih samo predstavniku Vlade, gospodinu potpredsedniku Koraću, jedan apel ljudi iz Koordinacionog centra, uvaženog dr specijaliste Novice Petrovića i gospodina Samardžića iz Koalicije "Povratak", da se učini sve da se zadrže zdravstvene institucije u severnoj Mitrovici, na centralnom Kosmetu, u Kosovskom Pomoravlju i u Štrpcu. Ukoliko se te institucije, ta mreža ne sačuva i ne sačuva u sistemu zdravstvenog sistema Srbije, onda će stanje biti još gore.
Reč ima narodni poslanik Stevan Gudurić, a posle njega narodni poslanik Dragan Todorović.
Gospođo Čomić, gospodine Maraviću, dame i gospodo narodni poslanici, juče i danas pričamo, u stvari, o posledicama "solunskog" glasa, zato što sve ovo što ovde pričamo je posledica Zakona o radu koji je donet glasom iz inostranstva. Isto tako, ovo liči, da pređemo malo na sport, kao kad u košarci namerno pod košem udariš loptu o tablu da ne prođe kroz obruč, a onda skočiš u napad i daš koš, pa pišeš i skok u napadu i koš. Napisali ste neke izmene i dopune, a onda ćete do nove godine još jedanput napisati izmene i dopune, pa onda nov zakon. Onda će ispasti da smo mi doneli za vreme mandata jedno 500 zakona, a to je van svake pameti. Pišete neke izmene od tri člana, od kojih, u principu, vi dajete sami sebi poneki amandman ili, naterani amandmanima narodnih poslanika, pišete svoje amandmane kojima ispravljate ono svoje što niste dobro napisali. Prema tome, iluzorno je pričati o dva zakona koji su od par tačaka, koji se samo usklađuju sa zakonom koji ova skupština u stvari nije donela, sem što se računa da ga je donela, jer do sada bar u praksi nije bilo, vi ste tu novinu uneli, da se može iz inostranstva glasati, pružiti ruka daleko i pritisnuti dugme. Prema tome, iluzija je pričati o nečemu što usklađujemo sa nečim što nije legalno doneto, sem ako je svrha da kada dajete izjave ispadne da smo doneli toliko zakona da ova skupština radi kao dragstor, a neće biti da je tako.
Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović, a posle njega narodni poslanik Dušan Cvetković. Nije prisutan, onda je poslednji prijavljeni narodni poslanik Joca Arsić.
Dame i gospodo, da budem kratak i jasan, Zakon o radu koji smo usvojili, tačnije koji ste vi usvojili ili niste usvojili pomoću nekih mađioničarskih trikova, ne valja, pa samim tim ne valja ni ovo usklađivanje zakona o zdravstvenom osiguranju i zdravstvenoj zaštiti sa tim Zakonom o radu. Dakle, kratko i jasno, zdravstvena zaštita kao jedan vrlo bitan društveni segment jeste bila najpre pod pritiskom iz inostranstva na našu zemlju, međutim, mi smo uspeli da očuvamo visok nivo zdravstvene zaštite uprkos sankcijama, ratovima, bombardovanju, uspeli smo da uspostavimo sve naše zdravstvene institucije koje su bile razrušene u toku bombardovanja. Nažalost, ne uspevamo da ih zaštitimo od vlasti DOS-a. Kao jedan primer moram da isteknem da u Pirotu pre dolaska na vlast DOS-a nije bilo nijednog lekara na birou. Ne znam da li će tako ostati i ubuduće, međutim, situacija u zdravstvu je zaista pogoršana u odnosu na ono što smo imali ranije. Kao prilog tome mogu da istaknem mnoge ljude koji i dan-danas dolaze u kancelarije Socijalističke partije Srbije, pošto ne mogu da zadovolje svoje potrebe za citostaticima, za obezbeđivanjem lečenja ili nastavka lečenja na Vojno-medicinskoj akademiji,zbogtogaštojeZavodzazdravstvenoosiguranje onemogućio dalji nastavak lečenja na VMA. Pokušavaju da na neki način dođu do lekova koji su im potrebni, a koje danas u apotekama ne mogu da nabave. Takođe u prilog zaštite svih onih poštenih zdravstvenih radnika, lekara koji su svoje umeće dali da očuvaju visok stepen zdravstvene zaštite naših građana u svim onim nepovoljnim okolnostima koje su postojale, moram dase založim da se zaista odvoji žito od kukolja i da kažem da je već jednom vreme, pošto sam prisustvovao sednici zdravstvenog odbora, na kojoj je bio i potpredsednik Vlade gospodin Žarko Korać, da imenujemo te koji su vršili zloupotrebe, dajte da im čujemo imena i prezimena, da vidimo koji su ti. Ako jesu, dajte kažite, ako imate imena i prezimena ovih koji su dopisivali dežurstvo, dajte da ih imenujemo. Nema potrebe da mešamo poštene zdravstvene radnike sa onima koji nisu pošteni. Takođe, priča o korupciji u generalnom smislu ne stoji, već mora da se konkretizuje i ja se zalažem za to da zaista žito bude odvojeno od kukolja. Moram da istaknem da, u ime mladih ljudi koji su danas ili pri završetku medicinskih studija ili traže angažman, ne mogu da se složim sa uvođenjem prakse o dopunskom radu, neselektivno, u smislu onoga da na birou postoji određeni broj nezaposlenih lekara, zdravstvenih radnika, a da se onima koji rade omogućava da pored redovnog posla rade i dopunski rad, što mislim da ipak nije u redu. Dakle, Zakon o radu ne valja i ove izmene i dopune Zakona o zdravstvenom osiguranju i Zakona o zdravstvenoj zaštiti nisu dobre, a o reformama možemo da govorimo tek onda kada budete obezbedili onaj nivo zdravstvene zaštite koji je postojao ranije, pa da tek kada dostignemo taj nivo zdravstvene zaštite idemo u reformu nabolje. Za sada od vaših reformi nema ništa.
Reč ima narodni poslanik Joca Arsić, čime je iscrpljena lista prijavljenih govornika, narodnih poslanika u načelnoj raspravi o zakonima o zdravstvu. Poslanička grupa SPS ima 45 sekundi.
Poštovane kolege poslanici, pošto je vrlo malo vremena preostalo, molio bih za malo pažnje. Ovim predlozima, koji su u stvari izmene i dopune zakona o zdravstvenoj zaštiti i zdravstvenom osiguranju, praktično je urađena kozmetika u odnosu na postojeće zakone i ono što je osnovno to je da se usklađuju sa Zakonom o radu, i to je već rečeno. Ovde ima izvesnih nelogičnosti. Prvo, vraćamo se na stari Zakon o radu; kada se govori o dežurstvima potpuno su izjednačeni prekovremeni rad i dežurstva, što nikako ne može biti isto, jer ako ograničimo da dežurstva mogu nedeljno da traju najviše deset sati šta će se desiti sa lekarom koji krene u dežurstvo posle popodnevne smene i treba da ga završi ujutru, on je praktično dežurao za dve nedelje. Mislim da tu ima određenih nelogičnosti u Predlogu i mislim da je najbliže rešenje koje je predložila poslanička grupa SPS da ovo bude 20 sati nedeljno i da ukupno traje 80 sati mesečno.
Narodni poslaniče, poslanička grupa je iskoristila vreme.
Zahvaljujem se, nisam uspeo da kažem sve ono što sam mislio, ali sam ukazao na jednu nelogičnost i da se ovo amandmanski prihvati.
Pošto na listama poslaničkih grupa nema više prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog načelnog pretresa pitam da li reč žele predsednici ili predstavnici poslaničkih grupa? Reč ima narodni poslanik Goran Cvetanović, predstavnik poslaničke grupe Srpske radikalne stranke, pa narodna poslanica Živodarka Dacin, predstavnica poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije.
Dame i gospodo narodni poslanici, opšti pad realnog standarda najvećeg dela stanovništva, masovna nezaposlenost, problem starenja i ograničena mogućnost finansiranja penzijskih fondova utiču na sve veću tražnju zdravstvenih usluga, a sve manju mogućnost njihovog korišćenja. Zato je potrebno praćenje i proučavanje zdravstvenog stanja stanovništva, higijenskih prilika i uslova života i rada, a onda sprovođenje sveobuhvatnih mera zdravstvene zaštite. Zbog primarne zdravstvene zaštite koju obavljaju domovi zdravlja potrebno je da i lokalna samouprava direktno obezbedi pomoć tim ustanovama, u smislu investicionog i tekućeg održavanja objekata i nabavke medicinske opreme neophodne za unapređenje zdravstvene delatnosti. S obzirom da lokalna samouprava treba da zadovolji potrebe građana od njihovog neposrednog interesa, a domovi zdravlja su neposredno vezani za građane, interes je lokalne zajednice da domovi zdravlja budu materijalno i tehnički osposobljeni da građanima pruže maksimalni nivo zdravstvene zaštite. Tu upravo imamo pozitivan primer lokalne samouprave u Zemunu, kada su radikali bili na vlasti i kada su apsolutno sve zdravstvene ustanove renovirane i nabavljena kompletno nova oprema za pružanje zdravstvenih usluga; između ostalog, kada su radikali bili na vlasti u Zemunu, porodilište koje desetak godina uopšte nije bilo u funkciji, počelo je opet, na zadovoljstvo građana, da funkcioniše. Da je preventiva vrlo bitna, a samim tim i funkcija domova zdravlja, predstaviću vam primerom ranog otkrivanja tumora. Rano otkriveni tumor može da se izleči operacijom, dok kasno otkriveni karcinom mora da se operiše, a da pacijent bude izložen citostatskoj terapiji, zračenju sa produženim bolničkim lečenjem. Odnos cena troškova lečenja rano otkrivenog tumora prema kasno otkrivenom je jedan prema 10.000 novčanih jedinica, tj. za toliko više košta lečenje kasno otkrivenog tumora, a da i ne pričamo o ishodu lečenja, samim tim što se kasno postavi dijagnoza. Zato je važno zdravstveno prosvećivanje ljudi, da bi preventiva bila mnogo uspešnija. Zdravstvene ustanove su tako organizovane i teritorijalno razmeštene da postoji ogromna razlika u kvalitetu usluga i mogućnosti njihovog korišćenja. Zato je osnovna briga o zdravstvenom stanju prevashodno briga pojedinca, njegove porodice, pa tek onda države. Zato lica i ustanove koje pružaju zdravstvene usluge treba da posluju na tržišnim principima. Onda će zdravstvena usluga biti kvalitetnija, a zdravstvena zaštita efikasnija. Ali, država se javlja samo u zakonski propisanim slučajevima, kada pojedinac nije sposoban ili nema sredstava za zdravstvenu zaštitu. Radi se o tome, već sam napomenuo u prošlom izlaganju, da osobe koje su starije od 65 godina, deca, osobe koje su izložene nekim infektivnim zaraznim oboljenjima i te kako treba da imaju omogućeno besplatno lečenje, odnosno svu negu, bez obzira na njihovo materijalno stanje. Mada, zahvaljujući DOS-u, mi imamo listu lekova koja od 300 lekova, koliko ih je bilo na pozitivnoj listi, sada ima 100 lekova. To su lekovi koji se prepisuju na teret sredstava zdravstvenog osiguranja, od 19. oktobra 2001. godine, kada je DOS došao na vlast. Organizacije zdravstvenog osiguranja trebalo bi da daju garancije da će pružena zdravstvena usluga biti naplaćena. Srpska radikalna stranka je zato za konkurenciju, jer to dovodi do pada cena zdravstvenih usluga. Ranije je privatna inicijativa bila sprečavana, ali se sada plašim da ovakvim ponašanjem DOS-ove vlasti, na čelu sa dr Urošem Jovanovićem, zamenikom ministra zdravlja, iz Demokratske stranke, koji je inače hirurg i radi u privatnoj praksi, državne bolnice ne postanuinferiornije u svakom pogledu, u odnosuna privatnuinicijativu i nelojalnu konkurenciju. Svima je poznato da, primera radi, većina ginekologa, pored toga što radi u državnim bolnicama, ima i privatne ordinacije i većinu vremena provodi tamo, pa postoji objektivna opasnost da državne bolnice ostanu bez specijalista, koji i te kako znače građanima Srbije. U svim oblastima zdravstvene zaštite mora postojati konkurencija ustanova koje pružaju zdravstvenu uslugu, ali ustanove mogu započeti svoje delatnosti tek pošto specijalizovana organizacija, kojoj su preneti poslovi brige o zdravlju stanovništva, izda rešenje da su ispunjeni sviuslovi i zakonom utvrđeni propisi. Ali, danas nije takvo stanje. U Leskovcu je pre petnaest dana ovlašćeni zdravstveni inspektor zabranio rad, zbog neadekvatnih dozvola i opreme, Urgentnom centru Zdravstvenog centra. Samo posle 24 časa povukao je rešenje o zabrani rada, iako se činjenično stanje nimalo nije promenilo, što ukazuje da se rad zdravstvenih centara dirigujepo političkoj osnovi, a ne po zakonu i onako kako uslovi rada nalažu. Zbog toga se Srpska radikalna stranka zalaže da se lekar maksimalno vrati struci - lečenju bolesnika, a poslovi organizacije i stvaranje uslova za rad struke poveri nekim drugim profesijama. Premijer Đinđić je na početku svog mandata obećao da će odlučnom akcijom zaustaviti odliv naših mozgova. Da li je u tome uspeo -dovoljno je, ako ste pratili jutarnju emisiju, koliko je građana Srbije, naših visokih intelektualaca napustilo zemlju samo u zadnjem periodu, ali očigledno DOS-ova vlast ne želi o tome da obavesti javnost. Veliki broj nezaposlenih zdravstvenih radnika, po programu Srpske radikalne stranke, može rešiti pitanje zaposlenja kroz institut kućnog lekara; na taj način lekari bi postali zdravstveni vodiči celoj porodici, preuzimajući potpunu brigu o zdravstvenom stanju svojih pacijenata. Srpska radikalna stranka predlaže da sve investicije u zdravstvenoj zaštiti imaju apsolutno poresko oslobađanje, bez obzira da li su investicije uložene u državne ili privatne ustanove. Na taj način bi brojne banje, rehabilitacioni centri i visokospecijalizovane zdravstvene ustanove, zbog našeg poznatog kadrovskogpotencijala, uz odgovarajući marketing, privukle i strane pacijente. Potrebno je, kao u civilizovanim zemljama, da se lekovi ne izdaju bez recepta, a samim tim i bez odgovarajuće zdravstvene dijagnostike, iako je to kod nas uobičajena praksa; tu treba uvesti rigorozne mere kontrole. Zdravstvena zaštita mora biti takva da ne ugrožava zdravstveno stanje građana. Sposobni i stručni zdravstveni radnici treba da koriste svoje znanje i da rade svoj posao, a ne da se plaše da li pripadaju određenim političkim strankama, ili će zbog svoje političke nepodobnosti imati određene neprihvatljive konsekvence. Zakon o zdravstvenom osiguranju očigledno je, a to je priznao i potpredsednik Vlade, pravio Republički zavod za zdravstveno osiguranje, čiji je direktor dr Mijat Savić, a njegov zamenik (ili savetnik) je dr Zoran Vesić, brat Gorana Vesića. Po zadnjem izveštaju, Republički zavod za zdravstveno osiguranje je poslovao pozitivno. Da li toznači da su oštećeni osiguranici i zdravstveni radnici, ili je urađena redukcija prava iz zdravstvenog osiguranja? Od sredstava zdravstvenog osiguranja 80% ide na lične dohotke zaposlenih zdravstvenih radnika, a 20% se izdvaja za materijalne troškove. Materijalni troškovi su, javnosti radi: lekovi, rendgen filmovi, reagensi iz laboratorije, hrana za pacijente, benzin, rezervni delovi za kola, dezificijensi, itd. Postavljam pitanje - zašto su zadnja tri meseca sredstva koja su isplaćena za materijalne troškove bila u dva navrata u vrednosti od 50%, tj. za tri meseca je samo jednom isplaćen iznos za materijalne troškove. Da li se čeka da sve negativne predloge zakona treba uraditi pre postavljenja novog ministra zdravlja, a da se kasnije i ova zaostala sredstva, koja su bila obavezna da se isplate blagovremeno,tada realizuju i na tajnačin pokaže uspešnost novopostavljenog ministra? Interesantno je da gospodin Čeda Jovanović, koji je dramaturg po profesiji, smatra da je najkompetentniji da odlučuje koliko porođaj treba da traje, i da lekari treba da rade po smenama, jer svako od pacijenata, naročito kad su mala deca u pitanju, može blagovremeno da se informiše kada njihov pedijatar radi. Neiskustvo gospodina Čedomira, naročito u kontaktu sa malim bebama i decom, daje mi za pravo da ga upoznam da su svi roditelji previše subjektivni kada je bolest njihove dece u pitanju, tako da, kada je njihovo dete izloženo visokoj temperaturi ili, ne daj bože, nekojozbiljnijoj bolesti, poput epi napada, sigurno nemaju ni vremena, ni razloga da čekaju kada će njihov pedijatar biti u smeni, da bi primenio adekvatnu dijagnostiku i terapiju. Moraću da ga edukujem da prosečan porođaj traje 12 sati, da je kod prvorotki taj vremenski period mnogo duži i da, bez obzira što porođaj može da vodi i dobro obučena babica, uz nadzor ordinirajućeg akušera koji odgovara za ishod trudnoće koju je kontrolisao, ne preporučujem osobama poput Jovanovića da i teoretski razmatrajuda su kompetentni da i razmišljaju o tome. Jer, kako je i osnivač leskovačke ginekologije, dr Kiš, rekao: "Nemoj kiretirati, ako ne znaš operirati". Hvala.
Reč ima narodni poslanik Živodarka Dacin, predstavnik poslaničke grupe SPS-a.
Poštovano predsedništvo, gospodine potpredsedniče Vlade, poštovane kolege narodni poslanici, meni je zaista drago što je pri ovom obraćanju ovde prisutan i dragi, mladi kolega, Čedomir Jovanović, i zarad njega, i zarad svih onih koji nisu zapravo u temi koja je na dnevnom redu, a sebi daju za pravo da komentarišu pojmove i njihovu različitost i specifičnost koja je isključivo vezana za zdravstvenu struku, mislim da morate priznati da smo verovatno mi, koji smo ovde govorili, a radimo najmanje po 25 godina u zdravstvu, mnogo kompetentniji da pričamo o temi koja je danas na dnevnom redu. Isto tako, rekla bih da treba da činimo da svojim radom doprinesemo da sve ovo što je u redu bude i bolje. Preporuka da svoje partijske knjižice ostavljamo mi, gospođice ili gospođe, u svoje torbice, a narodni poslanici u svoje torbe, zaista ne može da stoji, jer vam odgovorno tvrdim da smo se svi mi, zdravstveni radnici u ovoj skupštini, složili i postigli konsenzus oko problema koji su evidentno prisutni u radu zdravstvenih institucija. Znate, vrlo je lako paušalno davati ocene - limitira se radno vreme zdravstvenim radnicima na 10 sati nedeljno i 40 mesečno, pa izvolÄte gospodo direktori, gospodo zdravstveni radnici, preraspodelite se, a pri tom obezbedite kontinuiranu zdravstvenu zaštitu i u primarnoj i u sekundarnoj, kao i u tercijarnim institucijama. Međutim, treba nešto da vam je jasno. Vi ste na poslednjim izborima dobili, da kažem, apsolutno poverenje građana Srbije. Građani Srbije očigledno nisu bili zadovoljni onim što je prethodna vlast radila. Međutim, koliko će biti zadovoljni ovim što sadašnja vlast radi - pokazaće vreme. Jer, jednostavno, i ono što im je pripadalo, vi, kao takvi, ukidate. Najbolji sud o svemu tome kako se radi i šta se radi daće vreme i naši pacijenti po ovom pitanju, a to su, otprilike, svi građani Srbije, pa prepustimo zato njima da daju završnu reč. Rekla bih da je kamen spoticanja ovde zapravo iz ove priče o jednom lošem Zakonu o radu, u koji, tvrdim, niko od stručnih, kompetentnih ljudi iz zdravstvene struke nije bio uključen. To je moglo da se prenebregne. Moglo je prvo - da se odrade svi zakoni, da li je to sad popularno da kažete - reformski, ali je očigledno da treba nešto uraditi iz oblasti zdravstvene zaštite i zdravstvenog osiguranja, pa bismo se tada svi aktivno uključili i upozorili kakve rigidne posledice Zakona o radu mogu biti po zdravstvo i pacijente, što je najvažnije. Ovako, jasno je da je ovo samo usklađivanje sa Zakonom o radu, a ko kaže da je taj Zakon o radu valjan. On se pokazuje, evo već na ovom prvom primeru, kao zakon koji ne ispunjava ono što je očekivano. Znate, desilo se, ponovo su Zakon o radu i sve ove situacije pravili ljudi koji sede u velikim centrima i koji sagledavaju ili ne probleme koje imaju velike institucije i bolnice, klinički centri, i sigurno je da ima verovatno negde viška zaposlenih ljudi iz zdravstvene struke, a, bogami, mogla bih da kažem, i nekih drugih struka. Međutim, s obzirom da ste vi vlast, vaša će obaveza biti, pre svega, da odradite pravilno zdravstvenu mrežu svih ustanova i institucija. Drugo, da snimite patologiju terena, što se tiče bolesti i bolesnika, da snimite broj zaposlenih i da opredelite koliko gde treba da bude zaposlenih. Znate, to je sve lako reći, ali je teško napraviti zakone koji će moći sve to da pomire a da pri tom ne trpe pacijenti. Ne zaboravite, mi smo ovde zbog pacijenata i zbog građana Srbije i kao zdravstveni radnici i kao narodni poslanici. Biće velika odgovornost da kažete, jer je definitivno tačno, da nam je primarna zdravstvena zaštita deficitarna u stručnim kadrovima, u lekarima opšte prakse, stomatolozima, farmaceutima i tome slično, a da možda ima višak specijalista. Teško će biti reći da jedno odeljenje u jednoj bolnici, nije važno da li je u Beogradu ili u unutrašnjosti, imavišak hirurga, internista, ginekologa, pedijatara i da posle 20 godina specijalističkog staža treba da neko od njih ode u ambulantu opšte prakse sela ili grada, da bi, na kraju, pokrio pacijente, jer je tamo najveća frekvenca, a da pri tom ne bude ugrožena situacija na stacionaru, ni što se tiče pacijenata, ni što se tiče kadrova.Ili, pak, da kažete, a to je u unutrašnjosti definitivno pojava, da je u višku specijalista iz oblasti stomatologije, koji se, naravno, sve više opredeljuju za privatnu praksu i da neko posle 20 godina specijalističkog rada treba da ode u ambulantu opšte prakse stomatologije. Nije to tako svejedno, a mislim da bi bilo i vrlo teško uputiti, jedino vladati nekim dekretima ili ne znam kako, nekoga ko je u višku da ode u unutrašnjost da radi, kako bi bila obezbeđena permanentna zdravstvena zaštita za sve pacijente. To su sve problemi na koje svi mi ovde vrlo dobronamerno upozoravamo, svesni pri tom činjenice da se mnogo ne može promeniti, ali zaista, iz jedne najpozitivnije želje da idemo na dobrobit pacijenata. Nemojmo zaboraviti - oni su nam najvažniji, a svi građani Srbije su naši pacijenti, jer i rođenje, a nažalost i onaj drugi kraj, završava se uglavnom tamo gde teče i ceo život; uvek je vezan za zdravstvo, za zdravstveno osiguranje i za sve ostalo. Definitivno, mi iz poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije podneli smo nekoliko amandmana u želji da, ako ništa drugo (jer je opravdanje Vlade da ne može, jer nije u skladu sa Zakonom o radu, i to je nama apsolutno jasno), iz najbolje namere, podstaknemo da na dnevni red ove skupštine dođe predlog o izmenama i dopunama Zakona o radu, kako bi se ono što je već dokazano u praksi izbeglo i korigovalo. Znate, stiče se utisak da se mi pretvaramo u jedno zaista nehumano društvo, gde nisu potrebni ljudi sa svojom dušom, svojim srcem i konačno sa svojim emocijama, nego roboti. Nemojmo to činiti i ne izgubimo ono najosnovnije što pre svega, svako od nas, kao kvalitet čoveka, treba da poseduje. Još jednom, samo da bih pojasnila - poslanička grupa Socijalističke partije Srbije će glasati protiv ova dva predloga o izmenama i dopunama, ne zbog toga što nije svesna da je ovo usklađivanje sa Zakonom o radu, nego zbog činjenice da postoje jaki argumenti koji govore u prilog tome da je to što može da seizmeni najmanje a da bude na dobrobit naših pacijenata. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović, predsednik poslaničke grupe DOS-a.
Gospođo Čomić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, tačno je da su građani Srbije naša briga i da mi o njima moramo razmišljati kao o pacijentima koji zaslužuju najbolju zdravstvenu zaštitu. Ovo nije tema o kojoj bi trebalo otvarati neka druga pitanja. Ali, s obzirom da su ona otvorena, ova rasprava se neće završiti a da mi, kao poslanička grupa DOS-a, ne kažemo da su građani Srbije prethodnih 10 godina bili nečiji zamorčići, a ne pacijenti. I da je Srbija, zajedno sa njima, u tih 10 godina, uništavana, a da ste vi, kao poslanička grupa SPS-a, kao ljudi na vlasti, kao poslanička grupa SRS, kao ljudi na vlasti, tada bili nemi. Prećutali ste jednog Milovana Bojića, prećutali su jednu Leposavu Milićević, prećutali su jednog Tomislava Jankovića, prećutali ste malverzacije na Institutu za onkologiju, malverzacije sa citostaticima namenjenim lečenju dece, prećutali sve ono što je uništilo ovo društvo, ne samo u segmentu zdravstva, već i u svemu što je to zdravstvo pratilo. Mi možemo razgovarati o trenutnom stanju i predlažem da u tim razgovorima partijske knjižice ostavimo po strani, jer kada odete kod lekara ne idete sa partijskom knjižicom. Ako se nekada išlo, danas se više ne ide. Ide se sa zdravstvenom knjižicom, koja vredi tačno onoliko koliko vredi danas ovo društvo. Mi time nismo zadovoljni i to stanje želimo da promenimo. Preuzimamo na sebe onu vrstu odgovornosti koja prati nefunkcionisanje Ministarstva zdravlja zbog toga što ono trenutno nema ministra; jasno je zbog čega nema ministra, to je bila naša greška i mi zbog toga treba da snosimo i platimo punu cenu za takvu vrstu politike koju smo vodili. Ali, mi ne možemo da ostanemo nemi pred svim onim pokazateljima koji nam jasno, u ovom trenutku, govore da Srbija nema sredstava da plaća 300 lekova i da time optereti Fond zdravstvenog osiguranja, kada je jasno da nijedna država u tranziciji ne plaća više od 100 lekova. Standard Svetske zdravstvene organizacije je 100 lekova na listi obaveznih lekova. Mi smo imali 300. Od tih 300, nismo obezbeđivali ni 30, ali su zato ljudi koji su snabdevali srpsko zdravstvo posle 5. oktobra završili u zatvorima zbog toga što su proneverili sredstva i zbog toga što ni u jednom trenutku nisu podredili svoj interes interesima građana, u čije ime su, navodno, i sprovodili politiku koju su sprovodili. Dakle, kada pričamo o ovim izmenama zakona o zdravstvenom osiguranju i zdravstvenoj zaštiti, pričamo o izmenama koje prate Zakon o radu. Puno se ovde pričalo o tom zakonu. Jasne su podele koje su bile prisutne u parlamentu. Ali, mi i dalje stojimo iza tog zakona. Ne može se promeniti Srbija uz poštovanje onih zakona koji su je doveli do stanja u kome se nalazi. Ako hoćemo da razgovaramo o zdravstvu, možemo razgovarati o njegovoj tehnološkoj nesavršenosti, potpunoj prevaziđenosti, o kadrovskoj prevaziđenosti. Pogledajte na šta nam liči Medicinski fakultet, pogledajte kakva je ova zemlja u kojoj mi živimo, zemlja u kojoj je Milovan Bojić stigao do Akademije nauka, bez ijednog objavljenog rada, bez ijedne operacije. On je mogao da bude akademik Srpske akademije nauka i umetnosti samo na osnovu malverzacija koje je učinio, malverzacija koje ste mu vi dopustili da radi. Pogledajte gde se nalaze drugi ljudi. Gvozdena metla, koja je počistila srpsko zdravstvo, nije ga čistila na osnovu partijske pripadnosti i ne bi bilo dobro da sada ovde licitiramo sa imenima ljudi koji su ostali na svojim fukcijama; čistila ga je samo na osnovu nepoštovanja zakona i pljačke. Pljačka je bila najizraženija u Institutu za onkologiju, u Kliničkm centru Srbije, u Kardiovaskularnoj bolnici Dedinje, u Kamenici, u Kragujevcu, u Novom Sadu, u porodilištu Narodni front, a Ratko Krsmanović, vaš koalicioni partner, bio je zaposlen u bolnici Dedinje. Nađite jednog poslanika DOS-a koji danas prima platu u bolnici Dedinje ili na bilo kom drugom mestu. Nađite jedan primer koji možete poistovetiti sa onim što se dešavalo u ovoj zemlji 10 godina. Nama nemojte spočitavati sve ono što mi moramo da uradimo kao nešto što radimo hladne glave i nemilosrdno. Mi smo svesni problema koje će ove izmene proizvesti u nekim situacijama i zbog toga smo ostavili mogućnost da, ukoliko nije moguće organizovati drugačije rad, organizujemo rad uz poštovanje tog prekovremenog rada. Ali, tamo gde postoji mogućnost, to će biti učinjeno. Zbog toga što ova zemlja tako nešto mora da uradi da bi jednog dana bila sposobna da građanima koji dođu u bolnicu pruži ono što oni zaslužuju. Mi ćemo podržati ovaj zakon. Pozivam vas još jedanput da razmislite pre svega o onome što ste ostavili kao rezultatsvoje decenijske vladavine u ovoj zemlji. Ne kažem da ste to u svakom trenutku želeli da uradite, ali su to posledice vašeg konkretnog rada ili okretanja glave u stranu. I ćutanje je nekad davanje saglasnosti.Ćutali ste pred svima njima. Od vas ne tražimo da ćutite danas, ali tražimo da govorite jezikom činjenica, da kažete gde je dve milijarde maraka, koje mi danas možemo da pronađemo, koje su ostale kao zaduženje Fonda za zdravstveno osiguranje, zaduženje koje mi pokušavamo da izmirimo. Gde se te pare nalaze, na kom drugom mestu, da bismo plaćali 300 lekova; gde se nalaze novci sa kojima ćemo platiti lekare za prekovremeni rad; gde se nalaze ona sredstva kojima će se renovirati Zdravstveni centra u Leskovcu. Neko je pravio železničku stanicu u Leskovcu, ali nije vodio računa o Zdravstvenom centru. Pre godinu dana Kragujevac, u kome je u 19. veku funkcionisao rendgen, ostao je bez rendgena. Ali, taj Klinički centar u Kragujevcu je vodila visoki funkcioner SPS-a, a ne DOS-a ili DS. To su rezultati vašeg konkretnog rada. Reforma zdravstva je potrebna. U reformi zdravstva moraju učestvovati svi, ona mora veoma pažljivo biti sprovedena i konačnu reč o tome moraju imati naravno i zdravstveni radnici. Ovo nije reforma zdravstva. Reforma zdravstva je sprečena, između ostalog i našom političkom greškom, s obzirom da smo zarad nekih navodno viših političkih ciljeva pristali da u periodu od godinu dana žrtvujemo srpsko zdravstvo. To je nešto što će imati svoju konsekvencu i jasnu realnu političku cenu koju ćemo i mi plaćati, ali i oni koji su nam postavili onakvog ministra zdravlja; ministra zdravlja koji se više bori za svoj stan u koji je ušao, nego za srpsko zdravstvo tokom godinu dana, koliko je radio na toj funkciji. Fond zdravstvenog osiguranja je iz sredstava koja su mu bila na raspolaganju u 90% vratio zaduženje koje je imao prema zdravstvenim osiguranicima koji su primali nadoknadu preko 60-tog dana bolovanja. Vraćeno je 90%. Srušena je cena leka, poboljšana je snabdevenost, a da li je to dovoljno? Nije, ali su to realne promene u periodu od samo godinu dana. Ova zemalja je uništavana 10 godina, a vi nama posle godinu dana ispostavljate račun za svoje greške i kažete - malo ste uradili; raspisujete konkurs; organizujete humanitarne akcije za Tiršovu; pa naravno da organizujemo. Molimo ljude koji imaju da nam pomognu jer mi više nemamo, ali vi to niste radili, vi ste tamo gde nema pronalazili za sebe. Na onkologiji ste pronašli sredstva za sebe, pronašli ste u zavodima "Crvena zastava" sredstva iz Fonda solidarnosti za sebe, na univerzitetu ste pronašli sredstva za sebe, za najbolje studente Medicinskog fakulteta nema danas mesta na asistenskim pozicijama zbog toga što su podeljene u prethodnih 10 godina. Možemo o konkretnim imenima da govorimo, ali pogledajte rezultate komisije koja je organizovana u Ministarstvu prosvete, koja je vršila kontrolu diploma koje su tamo dodeljene, kontrolu zvanja i titula koje su tamo podeljene. Ti ljudi danas treba nekome da odlučuju o životu i smrti, ljudi koji su na osnovu partijske knjižice dobili diplomu. Mi nećemo pristati na takvu vrstu politike i veoma rado ćemo se upustiti u rasprvu o amandmanima, sa željom da prihvatimo onu vrstu amandmana koja će umanjiti taj bol koji prati primenu ovog zakona. Ali, ukoliko se ne sprovede ovaj zakon, Srbija će samo nastaviti da propada. I, ako treba da izaberemo između ćutanja koje je bliže vama ili saopštavanja istine i borbe za nešto bolje, mi biramo ovo drugo i zbog toga vam ne dozvoljavamo da sa nama razgovarate na takav način. Tačno je da nisam stručnjak za porođaje, ali veoma dobro znam da oni ljudi koji se tim poslom bave moraju imati najbolje uslove za rad i to je naša obaveza. Put do najboljih uslova je ovaj put koji smo mi izabrali. Hvala vam.
Pravo na repliku prvo ima narodni poslanik Goran Cvetanović, kao predstavnik poslaničke grupe u odnosu na izlaganje narodnog poslanika Čedomira Jovanovića, pa narodna poslanica Živodarka Dacin. Pravo na repliku, Srđan Petrović.
Dame i gospodo narodni poslanici, zaista bih se svim građanima Srbije izvinio za ono što je rekao gospodin Čedomir Jovanović, jer je on rekao da su građani Srbije pacijenti, a da su ranije bili zamorčići. Mislim, zaista u ime svih poslanika, da građanima Srbije dugujem izvinjenje za ono što je izgovoreno. Mnogo stvari je rečeno, ne znam zbog čega je spomenuta SRS, jer ni na jednoj toj funkciji, ni na jednom direktorskom mestu nismo imali predstavnika SRS, tako da i ako je bilo malverzacija, a u to ne ulazim, sigurno SRS nije odgovorna, ne može i ne želi da snosi konsekvence za tako nešto. Gospodin Čedomir Jovanović je spomenuo Zdravstveni centar Leskovac, ne znam koliko je upućen, ali nažalost tamo umesto da se investira u aparate, ultrazvuk, u skener, tamo je preko 80.000 maraka, a neki kažu i 160.000 maraka, to zaista ne znam, a za 80.000 maraka sam siguran, investirano je da na službenom ulazu Zdravstveni centar budu vrata na senzore. Ako vi smatrate da je sada, u ovakvom trenutku, potrebno da se tamo prave spušteni plafoni i da se pravi urgentni centar, a da isti lekari koji su dežurali do sada, sa kardiologije, ortopedije i hirurgije, moraju biti svo vreme prisutni, znači u funkciji, apsolutno ništa nije napravljeno, nikakav pomak, onda očigledno nemate dobre informacije. Vi ste rekli i priznali da sadašnja vlast nema više novca, očigledno je zbog toga nervoza ušla u vaše redove vi ste obećavali 6 milijardi dolara, velike investicione projekte, početak proizvodnje, a očigledno od toga nema ništa. Žao mi je što gospodin Čedomir Jovanović upućuje neke pretnje, ne znam kome, da li meni lično ili svima vama, očigledno srpski radikali se nikoga ne plaše, a ne jednog gospodina Čedomira Jovanovića. Samo pitam, zbog čega načelnik VMA juče izjavljuje da mu je mafija za vratom. Koja i kakva mafija, verovatno vi mnogo bolje znate. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Živodarka Dacin, replika na izlaganje narodnog poslanika Čedomira Jovanovića, pa posle nje narodni poslanik Srđan Petrović, kao predstavnik poslaničke grupe DSS-a.
Verovatno životno i radno iskustvo čini da se sačuva duševni mir. To je mnogo važno. Mislim da je gospodin Čedomir Jovanović izrekao nešto što nije smeo nikako da komparira, a to je da su pacijenti bili zamorci. Molim vas lepo, nemojmo vršiti zamenu teza, u vreme desetogodišnje vladavine socijalista, u vremenu sankcija, u vreme kada smo imali veliki broj izbeglica, kada zaista nismo imali para, pružana je zdravstvena usluga, moram da kažem, maksimalno po savesti koliko je to moglo da bude. Nisam rekla da mislite da je ovo sada nešto što je dobro, bar u proseku, ako nije minimalno, a pošto sada nema sankcija, pošto nema svega toga, očekujemo da vi kao vladajuća većina učinite nešto pozitivnije. U tom vremenu mi nismo limitirali bolovanje na 65% bruto, nego je bilo i 85%, i 95% i svega onoga što se sada ovim zakonima ukida. Molim vas, treba definitivno da odvojimo imena ljudi koje ste vi ovde pominjali, gospodine Jovanoviću, nikada nisu bili članovi SPS-a; i dajte, završimo sa tom pričom. Nju niste pomenuli, govorim o imenima koja ste rekli. Nemojmo više da pričamo šta je bilo u poslednjih deset godina. Godinu i po dana ste na vlasti i zaista, kao čovek koji u sebi nosi pozitivnu energiju, ne želim na ovaj način da učestvujem u raspravi o toj temi. Imajmo na umu samo pacijente i građane Srbije. Učinimo svi da radimo na dobrobit njih. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Srđan Petrović, zamenik predsednika poslaničke grupe DSS, replika na izlaganje narodnog poslanika Čedomira Jovanovića.
Poštovano predsedništvo, poštovani poslanici, moram na žalost da se obratim predstavniku Vlade, ali ne gospodinu Koraću, nego portparolu Vlade. Ovde smo čuli sve probleme koje je imala Vlada u poslednjih šest meseci, od kada ne postoji ministar zdravlja u Vladi Srbije. Ne znam da li su to problemi uslovljeni time što je DSS povukla svog ministra i što je iznela probleme u radu Vlade, ili su to problemi nedostatka političke volje da se dođe do ministra zdravlja. Sada imamo situaciju da raspravljamo o promenama u ova dva zakona, a koja se tiču zdravlja. Tek u daljim tačkama dnevnog reda ćemo raspravljati o Zakonu o ministarstvima, koji će omogućiti, bar tako čujemo, da se popuni mesto ministra zdravlja. Ne znamo šta je hitnije, da li je hitnije jedno ili drugo. Očito da još nije došlo do nekog određenog političkog kompromisa unutar stranaka ostatka DOS-a, koje sebe nazivaju DOS-om. Sigurno je da je to razlog zašto mi nemamo ministra zdravlja. Do tada ministar zdravlja je gospodin Obren Joksimović i iz tog razloga koristi ono što mu kao ministru zdravlja i pripada. Sigurno da smosada imalitačkudnevnogreda Zakon o ministarstvima, posle toga izmenu ministara odnosno popunjavanje Ministarstva zdravlja, gospodin Joksimović bi vratio ono što njemu ne pripada, nego pripada državi Srbiji. Tako da će se ta stvar urediti. Ako je to veliki problem za Vladu, onda je Zakon o ministarstvima trebalo da bude 2. ili 3. tačka dnevnog reda. Mislim da će se ova stvar srediti i ne vidim razloga za toliku bojazan i ispovestčlanova Vlade i njihovih portparola. Ova stvar će proći i mislim da će se sve najbolje završiti.
Zaključujem zajednički načelni pretres Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o zdravstvenom osiguranju i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti i prelazimo na odlučivanje o predlozima zakona u načelu. Prvo, stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zdravstvenom osiguranju, u načelu. Za 133, protiv 53, uzdržanih nema, nije glasalo 19, od ukupno 205 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila Predlog zakona, u načelu. Drugo, stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti, u načelu. Za 131, protiv 52, uzdržanih nema, nije glasalo 20, od ukupno 203 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila Predlog zakona, u načelu. Narodna skupština će se o svim predlozima zakona o kojima je obavljen zajednički načelni pretres, a koji su prihvaćeni u načelu, obaviti odvojen pretres u pojedinostima o zakonima po zakon i glasati u celini. Prelazimo na pretres Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o zdravstvenom osiguranju, u pojedinostima. (POJEDINOSTI.) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Milan Stanković i Rajko Baralić; Toma Bušetić i Milan Stanković; Toma Bušetić i Arsen Kurjački. Primili ste mišljenje Vlade o amandmanima podnetim na Predlog zakona. Primili ste izveštaj Odbora za zdravlje i porodicu i Zakonodavnog odbora o razmatranju Predloga zakona, u načelu. Zakonodavni odbor nije dostavio izveštaj o amandmanima podnetim na Predlog zakona. Podsećam vas da, prema članu 160. stav 5, a shodno članu 136. stav 5. Poslovnika, Narodna skupština može odlučiti da se predlog zakona razmatra i bez izveštaja Zakonodavnog odbora ili utvrditi novi rok u kome je Zakonodavni odbor dužan da to učini. Molim da Narodna skupština odluči da se Predlog zakona u pojedinostima razmatra bez izveštaja Zakonodavnog odbora o podnetim amandmanima, a uz izveštaje koje smo primili od Vlade i Odbora za zdravlje i porodicu. Stavljam na glasanje predlog da Narodna skupština razmatra Predlog zakona u pojedinostima bez izveštaja Zakonodavnog odbora o podnetim amandmanima. Za 103, protiv 46, uzdržan jedan, nije glasalo 38, ukupno 188 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila većinom glasova da razmatra Predlog zakona u pojedinostima bez izveštaja Zakonodavnog odbora o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština, nakon što je zaključen zajednički načelni pretres, u okviru koga je razmotren i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zdravstvenom osiguranju, prihvatila Predlog ovog zakona u načelu, otvaram pretres Predlog zakona u pojedinostima. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Toma Bušetić. Odbor za zdravlje i porodicu nije prihvatio ovaj amandman. Molim predstavnika Vlade da se izjasni o ovom amandmanu. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Toma Bušetić, kao podnosilac amandmana.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman gde tražim da se ovaj član 4. briše. Radi se o čanu 33, a u pitanju je drugi stav koji treba po Predlogu zakona da se briše. Taj stav 2. člana 33. Zakona o zdravstvenom osiguranju glasi: "Ako je privremena sprečenost za rad nastala zbog povrede na radu ili profesionalne bolesti, naknada zarade pripada osiguraniku od prvog dana te sprečenosti i za sve vreme njenog trajanja". U obrazloženju Vlade Republike Srbije kaže se da se tu radi o licima koja ostaju bez posla i da će biti obuhvaćena drugim vidovima zaštite nezaposlenih lica, kao i da će biti obuhvaćena različitim oblicima socijalnih programa. Mislim da stav 2. u ovom članu ne treba brisati. Jednostavno, smatram da je humano da lica koja imaju profesionalno oboljenje i dožive povredu na radu da i dalje ostanu briga Zavoda za zdravstveno osiguranje. Ipak je to republički organ koji ima najviše para, a svako neko drugo rešenje, i izmeštanje korišćenja prava u neku drugu ustanovu, stvara veliku nesigurnost. A ako je reč o nekim socijalnim programima, veoma je teško govoriti da će ti socijalni programi obuhvatiti baš sve, pa i prava ovih lica.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Potpredsednik Vlade, gospodin Žarko Korać, kaže da Vlada ne prihvata ovaj amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 4. Za 32, protiv 96, uzdržanih nema, nije glasalo 50, od 178 narodnih poslanika. Konstatujem daNarodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milan Stanković i Rajko Baralić. Odbor za zdravlje i porodicu je prihvatio ovaj amandman. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić, podnosilac amandmana.
Gospođo Čomić, kolega dr Milan Stanković i ja se zahvaljujemo Odboru za zdravlje i porodicu koji je prihvatio amandman koji smo ponudili. Žao nam je što to nije učinila Vlada, ali verujem da će to sada učiniti Narodna skupština. Član 10. ponuđene izmene Zakona glasi: "Naknada zarade koja se obezbeđuje iz sredstava Zavoda u slučajevima iz člana 30. ovog zakona iznosi 65% od osnova za naknadu i ne može biti niža od minimalne zarade utvrđene u skladu sa zakonom". Sada se, izuzetno od stava 1, nabrajaju slučajevi kada to nije tako. Zakonodavac predviđa da to bude povreda na radu i profesionalna bolest, dobrovoljno davanje tkiva i organa i održavanje trudnoće. Kolega Stanković i ja predlažemo da se među izuzetke doda tačka 4) "nega bolesnog deteta". Veliki broj nas je imao priliku da radi, a i sada radi sa velikim brojem koleginica pre svega, koje su tokom podizanja svoje dece imale priliku po ranijem zakonu, a i po osnovu jednog razumevanja koje se podrazumevalo od strane rukovodstva firme u kojoj su zaposlene, da uvek kada je dete bolesno imaju pravo da odsustvuju sa posla. Pošto mi više ne možemo ništa na podrazumevanju zasnivati, naša je obaveza da zakonom rešimo ovo pitanje. Mislim da zaslužuje našu pažnju da se gospoda narodni poslanici, naše uvažene kolege, izjasne pozitivno u pogledu ovog amandmana koji smo podneli kolega Stanković i ja. Stoga vas molim da učinimo dobru korekciju ponuđenog zakonskog rešenja i da prihvatimo amandman koji smo nas dvojica podneli.
Da li još neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Goran Cvetanović, predstavnik poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman koji su podneli narodni poslanici dr Milan Stanković i Rajko Baralić zaista ima svoju svrhu. Evidentno je, ako su već među izuzetke stavljene povreda na radu i profesionalna bolest, što je apsolutno realno, da tu bude i dobrovoljno davanje tkiva i organa; u poslednje vreme i sami ste čuli da je u Srbiji počela ilegalna trgovina organima, recimo bubreg negde oko 100.000 maraka vredi na ilegalnom tržištu, tako da se, nažalost, u zadnjem vremenu dešavaju takve stvari da su ljudi zbog nekih svojih materijalnih nemogućnosti u situaciji da trguju svojim organima. Ako je pod trećom tačkom "održavanje trudnoće" i ako se sve vreme borimo da žena iznese trudnoću do kraja i da to dete kada se rodi bude zdravo, logično je da bude i 4. tačka, a to je "nega bolesnog deteta". Ako se desi da dođe do bolesti zbog raznoraznih etioloških, genetskih predispozicija ili nekih drugih razloga, onda je, u svakom slučaju, potrebno da se omogući nega bolesnog deteta. Pre svega, u medicini je poznat tzv. placebo efekat. To je kada pacijentu date lek koji, faktički, nema dejstvo, ali pacijent nije svestan toga ili ne zna, a ona zbog tog psihogenog efekta smatra da mu taj lek čini mnogo bolje, tako da, shodno tom placebo efektu, naročito kad su mala deca u pitanju, blizina roditelja pored samog deteta i te kako će uticati da tok i ishod bolesti bude pozitivniji i da terapija bude adekvatnija i brža, tako da dete što pre postane zdrav građanin naše zemlje. U svakom slučaju, još nije zabeležena zloupotreba da roditelji uzimaju bolovanja da bi negovali decu ako dete zaista nije bolesno. Ja barem za takav slučaj nisam čuo, tako da će poslanici SRS podržati ovaj amandman.
Reč ima potpredsednik Vlade, gospodin Žarko Korać.
Odgovoriću poslanicima koji su predložili ovaj amandman, pre svega zato što je odbor podržao njihov predlog, iz poštovanja prema Zdravstvenom odboru Narodne skupštine Republike Srbije. Prvo, zdravstveni radnici znaju dobro da ovo nikada nije bilo drugačije regulisano u čitavom prethodnom periodu i oni, praktično, traže jedno novo pravo. Nažalost, dolazi drugo, a to je da ne postoje materijalne mogućnosti u Republičkom fondu da se ovo prošireno pravo na ovakav način ostvari. Naravno, to ne znači da se u nekoj budućnosti, sa jednim boljim i bogatijim budžetom Republike Srbije, neće proširivati ovakva prava. Ali, u ovom trenutku su to materijalne realnosti. Dakle, mi ne možemo obavezivati Republički zavod za isplaćivanje onoga što unapred znamo da neće moći da isplati. Moram sada otvoreno da kažem da smo u prethodnom periodu, ne mislim na prethodnih godinu dana, upravo imali tu praksu da Republički zavod nije isplaćivao ono što je trebalo da isplati zato što nije imao materijalne mogućnosti. Ni u prethodnom periodu ovo nije bilo drugačije regulisano nego sada, znači, ova deca do tri godine. Pretpostavljam da ćete prihvatiti da Vlada u ovom trenutkune može, stvarajući jednu novu ekonomsku situaciju, da obećava građanima ono što faktički ne može da ispuni. Dakle, u nekoj budućnosti, lično se duboko nadam da će ovakvo pravo moći da se ovako realizuje.
Reč ima narodna poslanica Živodarka Dacin, predstavnica poslaničke grupe SPS.
Poštovane kolege narodni poslanici, svakako ne mogu da ne uvažim činjenicu da se sve ove restrikcije rade upravo zbog toga što su nedostajuća sredstva i u Republičkom zavodu za zdravstveno osiguranje i u Ministarstvu zdravlja, iako, sam sigurna, da i za to postoji rešenje. Motiv da se ovaj amandman od strane poslanika SPS podnese jeste upravo ona iskrena briga za decu i porodicu, a daj bože da su nam sva deca zdrava. Nisam sigurna da bi ovo bio neki značajan namet na Republički fond, ukoliko bi prihvatili ovaj amandman. Zbog toga vas još jednom molim, apelujem na sve poslanike, imajući u vidu da je ipak postignut konsenzus i na Odobru za zdravlje i porodicu, da glasate za ovaj amandman.
Pošto se više niko ne javlja za reč, stavljam na glasanje amandman na član 10. Za 56, protiv 76, uzdržana dva, nije glasao 41, od 175 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Toma Bušetić. Odbor za zdravlje i porodicu nije prihvatio ovaj amandman. Molim predstavnika Vlade da se izjasni o ovom amandmanu. Predstavnik Vlade izjavljuje da Vlada ne prihvata ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Reč ima narodni poslanik Toma Bušetić, kao podnosilac amandmana na član 13.
Dame i gospodo, predložio sam da se ovaj član briše. Znam da je to veoma teško izvodljivo, jer je ovo jednostavno prilagođavanje odredbama Zakona o radu, ali koristim priliku da ukažem na svu pogubnost Zakona o radu. Naš Zakon o radu je mnogo gori nego evropski zakon o radu. Pre nekoliko nedelja je u Italiji zbog promene samo jednog člana došlo do masovnog protesta, tri miliona ljudi je bilo u Rimu; a ovaj naš zakon je gori. Hoću još nešto da kažem predsedniku poslaničke grupe Čedomiru Jovanoviću. Striktna primena pravila MMF-a,Svetske banke i ostalih međunarodnih organizacija na naš teren nije dobro rešenje. To se pokazalo svuda oko nas. Predsednik Vlade pre nekoliko dana reče da su Rumunija, Bugarska, zemlje u beznađu, ali reče i to da Srbija neće doživeti tu sudbinu. Svakako hoće. Naša politika mora da bude otvorena prema Evropi i svetu, ali nešto poput Slovenije, gde nije došlo do gašenja domaće proizvodnje i nacionalnih banaka. Kod nas idemo upravo tim putem, tako da smatram da će ovo striktno poštovanje svega onoga što nameće MMF, Svetska banka dovesti do pogubnih posledica svuda, na svakom terenu i u svakoj zemlji, pa i u našoj zemlji.
Reč ima potpredsednik Vlade Republike Srbije, gospodin Žarko Korać.
Želeo bih da odgovorim šta smo izbrisali iz starog zakona, a ovde imamo predlog da se to zadrži. Mislim da je ovo što je Vlada predložila povoljnije za građane Srbije, jer ću sasvim jednostavno reći - po ranijem Predlogu zakona oni koji su imali manje radnog staža imali su manju nadoknadu od onih koji imaju više radnog staža. Mi smo sada napravili izmenu da svi građani Srbije, bez obzira na dužinu staža, imaju jednaku nadoknadu. Meni lično kao čoveku to zvuči pravičnije i da upotrebim jednu možda neobičnu reč, normalnije. Jer malo je čudno da kada su ljudi bolesni ne dobijaju isto, nego onaj koji ima manje staža prima manju nadoknadu. Bolest je bolest i očigledno država mora jednako da pomogne radnog čoveka. Znači, meni ono ranije nije bilo logično, a u ovom slučaju rešenje je u korist građana Srbije i to je razlog zašto nismo prihvatili ovaj amandman.
Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović, replika na izlaganje narodnog poslanika Tome Bušetića.
Gospođo Čomić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ne radi se o standardima MMF-a ili Svetske banke, nego o svetskoj zdravstvenoj organizaciji i to sam vam rekao. To je mnogo šira organizacija od MMF-a i Svetske banke. Što se tiče Zakona o radu, ne postoji evropski zakon o radu. Postoji italijanski, postoji nemački, postoji slovenački i možemo da govorimo o primerima Slovenije; Ali, nemojte da zaboravite činjenice kojima se opisuje Slovenija, to je država koja sa dva miliona stanovnika ima 15 puta veći društveni proizvod od Srbije. I nemojte da zaboravite činjenice kojima se opisuje Italija; to je država koja ima stopu nezaposlenosti od 3,5%, a mi imamo46%. Dakle, na osnovu tih činjenica se možda i najkonkretnije iskazuje rezultat vladanja sa kojim smo se suočili i problemi koje pokušavamo da otklonimo. Stavili smo tačku na Zakon o radu i uprkos svim vašim očekivanjima radnici su protestovali, ali ne u Beogradu nego u Rimu.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Stavljam amandman na član 13. na glasanje i molim narodne poslanike da se izjasne. Za 29, protiv 104,. uzdržanih nema, nije glasalo 38, ukupno 171 narodni poslanik. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 17. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Toma Bušetić i Milan Stanković. Odbor za zdravlje i porodicu i Vlada nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Milan Stanković, kao podnosilac amandmana na član 13.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine potpredsedniče Vlade, ispred poslaničke grupe SPS kolega Toma Bušetić i ja podneli smo amandman na član 17. Predloga zakona o izmenama Zakona o zdravstvenom osiguranju. Ne treba da govorim da je najveća smrtnost praktično među socijalno najugroženijim građanima. Sva socijalna prava su prethodnih meseci kroz razne zakone praktično smanjivana. Smanjivana su kod odlaska u penziju, u slučaju otkaza, kod dečije zaštite itd. Kada se socijalno ugroženoj porodici desi još i smrtni slučaj, onda je to praktično nesreća na nesreću. Mi smo podneli amandman na član 17., kojim tražimo da se procenat 50 zameni procentom 100, baš iz pomenutih razloga, da bi socijalno ugroženom stanovništvu pomogli, koliko je to moguće.
Reč ima narodni poslanik Goran Cvetanović, predstavnik poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman na član 17. je zaista adekvatan, jer i sami znamo da su građani dostigli donji prag socijalne izdržljivosti. Nažalost, ne znam da li je baš kod najugroženijih stanovnika, izražena najveća smrtnost, ali evidentno je da je stopa nataliteta mnogo smanjeni. Ako uzmemo bilo koju malu sredinu, recimo Grdelicu, gde imate 20.000 stanovnika, prošle godine 256 osoba je umrlo, a samo 172 bebe koje su se rodile. Baš zbog toga što su u svačijem životu dva najbitnija trenutka upravo rađanje i smrt, potrebno je u ovako nastaloj socijalnoj situaciji pomoći porodici koja je ožalošćena i koja je samim tim već dovoljno tužna, barem materijalno. Na ovaj član 17. doneta su dva amandmana. U jednom amandmanu je predloženo da to bude 100%, znači da se izađe u susret tim porodicama, drugim amandmanom 70%, pa vas zaista molim da se bar jedan od ova dva amandmana usvoji, a predsedavajuću bih zamolio da pre glasanja o ovom amandmanu utvrdi kvorum.
Zašto tražite utvrđivanje kvoruma i po kom osnovu? Molim narodnog poslanika Gorana Cvetanovića da utvrdi osnov zbog kojeg traži utvrđivanje kvoruma. Konstatujem da narodni poslanik nije podneo uredan predlog za utvrđivanje kvoruma. Reč ima narodna poslanica Živodarka Dacin, predstavnica poslaničke grupe SPS.
Poštovane kolege narodni poslanici, mislim da zaista ima realnog osnova za prihvatanje ovog amandmana, s obzirom da je predlog u zakonu da to bude 50% plate na republičkom nivou, a pošto je ona prema zadnjim podacima negde oko 10.880 dinara, znači troškovi sahrane - koja je jednostavno kao i smrt sastavni deo života i neminovnost, koja pre ili posle zadesi svaku porodicu - u ovom trenutku bi iznosili oko 5.440 dinara ili oko 5.500 dinara. Imajući u vidu zaista vrlo nizak standard življenja naših porodica i to da troškovi sahrane otprilike ne mogu, odnosno retko kada uspeju da dostignu manje od 30.000 dinara, imamo iskrenu želju da bar u tim momentima pokažemo svoju humanost i razumevanje. Pazite, tamo se kasnije razrađuje ovaj predlog zakona, pa se kaže - ako se desi smrt van mesta sahrane, biće nadoknađeno 75%; dakle, to bi bilo negde oko 8.000; a tek bi svako dobio nadoknaduod 10.880 dinara, ne daj bože, da neko umre van granica naše zemlje. Da li se to uopšte može komparirati? Ne vidim da bi značajno poboljšalo materijalnu situaciju porodice neusvajanje ovog amandmana, ali prosto, to je nešto što je zaista moguće i prihvatljivo. Zbog toga molim sve poslanike, prisutne u Narodnoj skupštini, da glasaju za ovaj amandman. Hvala lepo.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? (Ne.) Stavljam amandman na član 17. na glasanje i molim narodne poslanike da se izjasne. Za 32, protiv 76, uzdržanih 14, nije glasalo 30, od ukupno 152 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. I poslednji amandman je amandman na član 17, koji je podneo narodni poslanik Arsen Kurjački. Odbor za zdravlje i porodicu nije prihvatio ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Arsen Kurjački.
Uvaženo predsedništvo, kolege poslanici, moj amandman je sličan kao i amandman mojih prethodnika, ali ću pokušati malo detaljnije da ga obrazložim, možda ću uspeti da vas ubedim da treba da se usvoji ovaj amandman. O čemu se radi - mi smo društvo u kome se mnogi naši građani, zbog nemaštine, odriču i najosnovnijih potreba - pravilne ishrane, zdravstvene nege, adekvatnog odevanja i svega onoga što bi trebalo da nam pripada u normalnom društvu. Ono čega ljudi ni po koju cenu neće da se odreknu, to je dostojna sahrana svojih najrođenijih. Ta dostojna sahrana, nažalost, danas za prosečnog čoveka predstavlja vrlo često izuzetno veliki trošak. Taj trošak on ne može da namiri iz redovnih primanja, pa se često zadužuje ili čak i prodaje nešto od imovine, da bi mogao da ispoštuje sve to što se od njega traži. Primera radi, da biste znali o kojim veličinama se radi, reći ću vam da troškovi sahrane na groblju iznose od 10.000 do 15.000 dinara, zavisi od mesta,veličine grada i opštine, sa zahtevima javnih komunalnih preduzeća, koji već stoje, za veliko poskupljenje. Troškovi pogrebne opreme koštaju od 15.000 do 20.000 dinara. Troškovi nekogpevačkog društva, muzike ako je pokojnik ateista čovek ne može tek tako da se stavi u zemlju i da se ništa ne dešava, ili troškovi verskog ispraćaja ako je pokojnik vernik, iznose od 3.000 do 5.000 dinara. Onaj drugi deo, koji niko ne računa, a takođe je vrlo opterećujući za budžet kuće, to je stvar ugleda, stvar poštovanja kuće i pokojnika, koliko će vam ljudi doći na daću posle sahrane, odnosno, obeležavanje godišnjice smrti. Mi vrlo dobro znamo kako to izgleda i u šta se nažalost, to vrlo čestopretvori. Ovi troškovitakođe nisu ispod 1.000-1.500 DEM. Jedna od najvećih sramota u našem narodu je da ostaneš dužan za sahranu. To niko sebi neće da dozvoli, da ne bude po onome"drugi da ti babu saranjuje". To niko nije dozvolio, ni pod kakvim uslovima. Dakle, svi ovi troškovi, koje retko ko može da izbegne, pogotovu neki kultni običaji sahrane kod našeg naroda, vrlo teško padaju našim ljudima. Da ne ispadnem pretenciozan, ali zbog sahrana deda i baba, unuci često ostaju i bez voća, bez cipela, bez knjiga, dok se ti troškovi ne izmire. To neko možda osuđuje, kao neki primitivizam, možda gleda ovako ili onako,ali to je tako danas kod nas, i još dugo, dugo, sigurno će biti tako. Zavod za zdravstveno osiguranje je do sada na ime refundacije,svih ovih troškova, troškova, obezbeđivao oko 8.000 dinara, zavisi od opštine do opštine, ali u principu se taj iznos vrteo. Sada, ovim predlogom zakona se predviđa da se taj iznos smanjina oko 5.000 dinara. ( Nisam tačno računao, to bi bio otprilike taj iznos, to je po principu usklađivanja obračuna doprinosa na bruto zarade, kako je to i objašnjeno.) Da li su ljudi, koji su ceo svoj radni vek odvajali za zdravstveno osiguranje, zaslužili barem da im država pomogne da se pristojno sahrane, ako već znamo kako su se lečili ovih zadnjih 10 godina i kakvo je još uvek stanje u zdravstvu, to smo slušali u prethodnim diskusijama. Kolika je stavka u bilansu rashoda Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje, možemo utvrditi iz "Izveštaja o finansijskom poslovanju Republičkog zavoda za zadravstveno osiguranje za 2001. godinu". U ovoj stavci "rashodi", pod tačkom 17. "naknada pogrebnih troškova za 2001. godinu ", procenat učešća je 0,63%. To su troškovi za sahranu u rashodima Zavoda.Zbog primene "bruto principa", u 2001. godini ti troškovi su bili 0,78%. Poređenja radi, pod tačkom 4. za stavku "zubarske usluge" planirano je 3,18%. Znači, ovde je 0,63%, a ovde 3,18%. Uz sve uvažavanje problema zuba i pružanja zubarskih usluga, to se ipak može maloprolongirati i na drugačiji način rešavati. Problem umrlih srodnika može se rešiti samo sahranom (ako neko hoće da kaže da jekremiranje u pitanju, i to je vid sahrane), i to u vrlo kratkom roku, zadan - dva taj "problem" se mora rešiti. Dakle, problem sahrane, između ostalog, nastaje i zbog toga što o ovome niko ne voli ni da razmišlja, ni da priča, dok se to ne desi. A tada, nastaju ti problemi o kojima sada govorim. Prema tome, apelujem na sve poslanike da ozbiljno razmislimo o ovome i donesemo odluku da taj procenat, odnosno iznos za pomoć koja se refundira prilikom smrti zdravstvenog osiguranika, ne smanjujemo, znači, da ostavimo onako kako je i do sada bilo. Rekao sam vam koji su to iznosi. Nećemo bitno opteretitirashodima Zavod za osiguranje, a budite sigurni da ćemo mnogo pomoći ljudima koji se nađu u ovakvoj situaciji. Hvala.
Ima reč narodni poslanik Goran Cvetanović, predstavnik poslaničke grupe Srpske radikalne stranke.
Vi ste čuli kolegu koji je obrazložio amandman. Zaista se čudim da DOS ima vrlo čudnu logiku i da se zaista rukovodio nekim čudnim principima. Kad je bilo u pitanju prvo dete, rukovodili su se činjenicama da svaka porodica teži da ima to prvo dete, tako da ne treba stimulisati to prvo dete. Sada se očigledno DOS vodi nekom drugom logikom, da svako ko je umro, on je bio i sahranjen, tako da ne treba pomoći te porodice. Očigledno, ta logika nije adekvatna, tako da predlažem da se ovakav amandman usvoji, ako nije moglo 100%, makar 80% da se pomognu te porodice. Vas molim, po članu 95, da utvrdite kvorum. Bolujem od astigmatizma, imam loš vid, ali pretpostavljam da vi ipak vizuelno vidite da nema dovoljnog broja poslanika u skupštinskoj sali, a vašu dužnost treba da obavljate onako kao što bi trebalo. Hvala.
Nadam se da će narodni poslanik popraviti vid, pošto delimo bolest. Član 95. kaže da predsednik Narodne skupštine prekida rad kada utvrdi nedostatak kvoruma. Taj prvi stav je osnov zbog koga se javljate. Da li dozvoljavate obraćanje predstavnika Vlade povodom ovog amandmana, pa da onda utvrdimo kvorum. (Narodni poslanik je saglasan.) Hvala Reč ima predstavnik Vlade, potpredsednik Vlade Republike Srbije, gospodin Žarko Korać.
Ovde takođe imamo usklađivanje, odnosno prelazak sa neto na bruto. Međutim, naravno, razumem gospodina Kurjačkog, iznos koji je on naveo je iznos za Novi Sad. Prosek dohotka u Novom Sadu je veći, a ovde se radi o proseku za celu Srbiju. Naravno, nije isti dohodak u Novom Sadu i dohodak npr. u Beloj Palanci. Ima siromašnijih i bogatijih delova naše zemlje. Ono što je zanimljivo, a ljudi su se ovde nekoliko puta pozivali na evropsku praksu, to je upravo primedba od strane Svetske zdravstvene organizacije da se u većini zakona o zdravstvenom osiguranju njihovih članica ovo ne pojavljuje kao izvorno pravo iz Zakona o zdravstvenom osiguranju, nego je to komunalna obaveza. Zaista ima bogatijih regiona i država u Evropi gde sredina, grad, komuna obezbeđuje ova sredstva, i to do punog iznosa jednog proseka, a u zavisnosti od odluke. Znači, mi smo, zapravo, ovde obrnuli situaciju i zadržali ipak ono što je neka višedecenijska praksa kod nas. Slažem se sa onim narodnim poslanicima koji su rekli da bi sa stanovišta nekih običaja i onoga što bi ljudi želeli bilo dobro da im se to možda u većem iznosu nadoknadi. Ali, ovde se opet pojavljauje isti problem,u principuova i svaka sledeća vlast, s obzirom na vremena koja su došla, moraće građanima da obećava samo ono što će stvarno moći i da ispuni. A, da mi obećamo ono što se ne može platiti, što se ne može nadoknaditi, nije dobro sa stanovišta budućnosti naše zemlje. Moraćemo živeti u ekonomskim kategorijama i sada govorim samo o ekonomskim kategorijama. Hvala.
Molim narodne poslanike da, po predlogu narodnog poslanika Gorana Cvetanovića, utvrdimo kvorum za rad. Izvolite. Podsećam narodne poslanike da je elektronskim sistemom utvrđeno sedište na kome sedi narodni poslanik i kartica koja se u poslaničku jedinicu stavlja na sedištu, pa zaista molim sve prisutne narodne poslanike da ispune obavezu iz Poslovnika i stave svoju karticu u poslaničku jedinicu. Konstatujem da imamo kvorum. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 41, protiv 80, uzdržan jedan, nije glasalo 9, od 131 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto samo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima i odlučivanje o amandmanima, da li predstavnik predlagača, prof. dr Žarko Korać, potpredsednik Vlade Republike Srbije, želi reč? (Ne.) Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima i stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zdravstvenom osiguranju, u celini. Za 112, protiv 15, uzdržanih nema, nisu glasala tri, od 138 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zdravstvenom osiguranju. Današnji rad Skupština će nastaviti pretresom u pojedinostima drugog zakona iz oblasti zdravstva i to nakon pauze, u 15,00 časova.
Dame i gospodo narodni poslanici, molim vas da radi utvrđivanja kvoruma ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da imamo kvorum. Molim narodne poslanike da nastavimo rad. Nastavljamo raspravu o 5. tački dnevnog reda, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti u pojedinostima. (POJEDINOSTI) Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Predrag Mijailović, Mihajlo Jagodić i Dragoljub Vojinović; Branislav Blažić i Goran Cvetanović; Milan Stanković i Toma Bušetić i Predrag Čanović. Primili ste izveštaje Odbora za zdravlje i porodicu i Zakonodavnog odbora, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština, nakon što je zaključen zajednički načelni pretres, u okviru koga je razmotren i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti, prihvatila Predlog ovog zakona u načelu, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman su, zajedno, podneli narodni poslanici Predrag Mijailović, Mihajlo Jagodić i Dragoljub Vojinović. Vlada, Odbor za zdravlje i porodicu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li predstavnik podnosilaca amandmana želi reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Predrag Mijailović.
Dame i gospodo narodni poslanici, na član 9. poslanici Demokratske stranke Srbije podneli su amandman. Suština tog amandmana je da dežurstvo i prekovremeni rad nisu iste kategorije rada. Obrazloženje odluke Zakonodavnog odbora, odnosno Vlade, da se ne prihvati ovaj amandman glasi - da nije u skladu sa Zakonom o radu. Tačno je to da nije u skladu sa Zakonom o radu. Ali, u isto vreme, naglašavam - ovaj amandman jeste u skladu sa bolesnim čovekom i štiti bolesnog čoveka. U suprotnom, ukoliko se ovaj amandman ne usvoji, bolestan čovek biće oštećen, pa pitam - da li je bitnije to je nešto u skladu sa Zakonom o radnu ili je, pak, bitniji bolestan čovek. Uostalom, kada se usvajao Zakon o radu tada je u članu 38. predlagač tog zakona rekao da će se ovaj problem rešiti u Zakonu o zdravstvenoj zaštiti. Zašto to sada ne rešavamo? Da li zbog nekog principa ili iz nekog inata? Smatram da se ovde samo može voditi inat preko bolesnog čoveka. Ne bih ponavljao šta znači prekovremeni rad. Jednostavno, to je ostanak posle određenog radnog vremena, ako se nije zaokružio neki rad, u stvari tzv. kompletna medicinska procedura, bilo da je to operativni zahvat, bilo da je to endoskopski pregled ili slično. Prema tome, dežurstvo kod nas počinje u 14,00 časova i traje izjutra do 7,00 časova. Ona tvrdnja da u svetu postoji tzv. smenski rad nije tačna. U svetu se radi od 9,00 do 18,00 časova,postoje dva sata pauze, znači 7 sati je normalno radno vreme. Napominjem da je to evropsko radno vreme i da tako rade sve firme, a kod nas rade od 7,00 do 14,00 časova. Molim vas, od 18,00 do 9,00 izjutra je 15 časova. To se u svetu obavlja na taj način, odnosno pokriva tako što se vrši dežurstvo, a što je najbolje; to je tzv. pripravnost, tako da mlađi lekar ostaje na odeljenju, dok je specijalista, za svaki slučaj, u dometu, recimo telefonskom, da može brzo doći i intervenisati. Mi nismo toliko bogati da tražimo još i pripravnost. Prekovremeni rad i dežurstvo jesu najteži i najkrvaviji deo posla i niko ovde ne može tvrditi da to mi želimo radi para, jer jednostavno ekipa koja je smanjena na jednog lekara ili dve medicinske sestre najviše, preuzima sve obaveze i teškoće koje će nastati u toku dežurstva. Zato, gospodo narodni poslanici, ko misli da jelako dežurati neka pođe sa mnom ili sa nekim drugim lekarom neka provede jednu noć u zdravstvenoj ustanovi, shvatiće šta je to. Cilj ovog amandmana, gospodo narodni poslanici, nije da neko zaradi pare. Cilj amandmana je organizacija rada zdravstvene ustanove u našoj zemlji na jedino mogući način. Prepisani član 44, u vidu i formi člana 99. stav 4, glasi - da prekovremeni rad i dežurstvo mogu trajati po zaposlenom 10 časova. Šta ako recimo, a što je najčešće na dečijim odeljenjima, imamo tri lekara. Oni će u toku sedmice dežurati po jednom, a šta ćemo za onih pet dana, odnosno ostala četiri dana, ko će to da pokrije. Dalje, čak da imamo i sedam lekara, da li neko od tih lekara ima pravo da se razboli, da ode na stručno usavršavanje, na godišnji odmor. Kod nas lekara je jasno da po ugovorumoramo u sezoni godišnjih odmora u julu i avgustu iskoristiti samo dve sedmice, a tri ili četiri možemo iskoristiti pod uslovom da nađemo kolegu koji hoće da nas zamenjuje. To je prilagođavanje, to je prodavanje zdravlja radi pacijenta. Zato, gospodo narodni poslanici, na vas apelujem, ne zbog lekara, nego zbog bolesnog čoveka, da usvojite ovaj amandman. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Goran Cvetanović, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe Srpske radikalne stranke.
Predloženi amandman je dobar. Srpska radikalna stranka će glasati za taj amandman, između ostalog i zbog toga što je poslanička grupa SRS predložila sličan amandman, samo što naš amandman ima jedan stav više. U obrazloženju Vlade zbog čega se ne prihvata ovaj amandman kaže se da, kako se dežurstvo, kao prekovremeni rad, može uvesti noću, u dane državnog praznika i nedeljom, predloženo rešenje iz člana 1. stava 4. Predloga zakona da ne može trajati duže od 10 sati nedeljno po zaposlenom, smatramo adekvatnim, jer je navodno rešenje dugi niz godina bilo prisutno u praksi. Ako Vlada stalno potencira da vrši reforme i ako potencira da su bile neke nepravilnosti u ranijem radu, što je tačno, ne vidim razloge da se postojeće rešenje, koje nije bilo ispravno, zadrži i dalje. Znači, u svakom slučaju je potrebno promeniti takvo rešenje. Razlozi za promene su višestruki. Razlog za izmenu člana 9a stav 1. je postojanje potrebe za usklađivanjem sa odredbama člana 37. stav 1. Zakona o radu, koji reguliše - da je na zahtev poslodavca zaposleni obavezan da radi duže od punog radnog vremena u slučaju više sile, iznenadnog povećanja obima posla i u drugim slučajevima kada je neophodno da se završi posao koji nije planiran. To je prekovremeni rad. Jasno je da dežurstvo u zdravstvenim ustanovama ne predstavlja prekovremeni rad u ovom smislu, već posebnu vrstu prekovremenog rada, koji je nužan i uobičajen u zdravstvenim ustanovama i kao takav se mora posebno urediti zakonom. Ovo tim pre što su se u dosadašnjoj zdravstvenoj praksi stvarali problemi oko osnova i visine nagrađivanja zaposlenih za dežurstvo, tj.kompenzacija sa slobodnim danima. Baš zbog toga što hirurzi rade težak rad, a nemaju beneficirani radni staž,to zdravstveni radnici i ne traže, potrebno je bar ovim odredbama promeniti predstojeća rešenja. Zdravstvenim radnicima koji imaju samo 12 sati odmora između dva uzastopna dana i radni sati provedeni u dežurstvu treba da uđu u mesečni fond radnih sati zaposlenih, jer je po Zakonu o radu, odredbama članova 34, 37. i 39, predviđeno da svo vreme provedeno na poslu ulazi u fond radnih sati. Ovakvim rešenjima prikraćeni su zdravstveni radnici koji dežuraju, jer na te sate koje provedu na poslu ne izdvajaju se sredstva za penzioni fond. Samim tim su zdravstveni radnici tu ugroženi. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Dejan Mihajlov, predsednik poslaničke grupe DOS Demokratska stranka Srbije.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo uvaženi poslanici, ovaj amandman treba usvojiti da bi se sačuvao i očuvao proces rada u zdravstvenim ustanovama i kako građani, ti krajnji korisnici, ne bi trpeli. Ne mislimo da bi usvajanje ovog amandmana umnogome oštetilo budžet Republike Srbije, iz koga se finansiraju potrebe i plate zdravstvenih radnika. A mi ćemo preduzeti te da bi se održao kvalitet iovako ne preterano velike zdravstvene zaštite naših sugrađana i kvalitet usluga koji sada uživaju, koji je možda srazmeran ekonomskom trenutku u kome se naša država nalazi. Smatramo da bi bilo dobro usvojiti ovaj amandman. Ukoliko i ne prođe, mi kao DSS ćemo glasati za amandmane onih poslaničkih grupa koje idu u istom ovom pravcu i koji slede posle našeg amandmana. Samo istine radi, hteo bih da dam jednu informaciju koja se pominjala u prepodnevnom delu, da je gospodin Joksimović i dalje u stanu. Gospodin Joksimović se iselio iz stana koji je dobio na korišćenje od Vlade Republike Srbije. To je stan koji je nešto manji od 30 kvadratnih metara. Za razliku od gospodina Joksimovića, koji se iz tog stana iselio, neki drugi su se uselili, i to u vile na Dedinju. Mislim da je to nešto o čemu javnost treba da bude obaveštena, tako da ako već govorimo o tome, onda treba da znamo punu informaciju da je on kriv jedino što nije išao u vilu na Dedinju ili u trosoban stan, već u garsonjeru od 23 kvadrata.
Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović, replika.
Gospođo Mićić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ne bavimo se mi ovde stambenom problematikom ni gospodina Joksimovića, ni svih onih koje vi u aluzijama pominjete. Reč je o pogrešnoj interpretaciji onoga što sam rekao. Prvo, ne mislim da je isključiva krivica DSS zbog rezultata i efekata rada resornog ministra, gospodina Joksimovića. Mislim da smo za to jednako odgovorni, jer smo uprkos protestima zdravstvenih radnika, uprkos činjenicama koje su pratile izbor gospodina Joksimovića, a koje su isticanje te kandidature opisivale kao lom i unutar same DSS, na tako nešto pristali. Rekao sam samo da bi sve bilo mnogo korisnije da je taj čovek energiju upotrebljenu u odbranu svog stana upotrebio u odbranu prava zdravstvenih radnika za drugačije organizovanje zdravstva u Srbiji. Mislim da on ima puno pravo da živi i da, istovremeno, ima puno pravo da uživa i sve one statusne, ne bih rekao privilegije, već norme koje prate takvu vrstu zvanja. Srpski ministri, predsednici države, predsednici vlada, dok rade svoj posao, moraju poštovati norme civilizovanog političkog života. Te norme nas obavezuju i na, između ostalog, onakvu vrstu ponašanja kojoj nije pribegao gospodin Joksimović, ali je on o samom sebi dovoljno rekao. Mislim da ova rasprava ne bi trebalo da ide u tom pravcu. Ako zaboravljate o kom čoveku je reč, podsećam vas da se samo osvrnete godinu dana unazad i vidite šta su članovi vaše stranke rekli o njemu, šta je rekla o njemu gospođa Kostić, šta je o njemu rekao vaš Odbor za zdravstvo, koji ga nije predložio i, konačno, pogledajte šta o njemu misle njegove kolege u zdravstvu. Ne postoji nijedan čovek koji podržava takvu vrstu politike. (Glas iz sale: To su naše stvari.) Tačno je da su to naše stvari i treba dase rešavaju unutar naše koalicije, a ne na ovakav način, jer je to zajednička sramota. (Dejan Mihajlov: Replika.)
Vi ste izazvali repliku [[Dejan Mihajlov: On nije imao pravo na repliku, nije bio pomenut.]] Pomenuta je poslanička grupa i pogrešno je protumačen. Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 90, protiv 71, uzdržanih šest, nije glasalo 23, od 190 narodnih poslanika. Konstatujem daNarodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Branislav Blažić i Goran Cvetanović. Odbor za zdravlje i porodicu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Molim predstavnika Vlade da se izjasni o ovom amandmanu. Predstavnik Vlade ne prihvata ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Branislav Blažić, podnosilac amandmana na član 1.
Dame i gospodo, SRS je podnela amandman na član 1. Međutim, ono što karakteriše ovu diskusiju do sada na neki način pokazuje da je izvršen pokušaj politizacije ovog problema. Posebno bih hteo da kažem da su tu politizaciju pokušali da izvrše oni ljudi koji nisu u zdravstvu. Siguran sam da zdravstveni radnici, koji su govorili u ova dva dana, nisu želeli politizaciju zdravstva. Izaći za ovu govornicu i reći kako je nekad bilo politizacije, a danas nema, kako se nekad nekim partijskim knjižicama išlo kod lekara, a danas se ide zdravstvenim knjižicama, mislim da je jedna jeftina demagogija i ne odgovara pravoj istini. Politizacije je bilo i ranije, a ima je i danas. Prema tome, to je jedno zlo u zdravstvu koje, u svakom slučaju, treba da se iskoreni. Dok se to ne izvrši, teško je da ćemo naći novi putrešavanja nekih problema u zdravstvu. Ono što smo mi želeli da pomognemo u ovoj situaciji, ne gledajući ni malo na neke partijske programe ili neku jeftinu političku demagogiju, jeste želja da ukažemo na problem koji je evidentan, da će na ovaj način biti jako veliki problem organizovati zdravstvenu službu, pogotovo u nekim bolničkim službama, kao što je hirurgija, anestezija, iz prostog razloga što nemamo dovoljno izvršilaca i što će se postaviti problem da li ćemo moći da obezbedimo adekvatnu permanentnost zdravstvene zaštite i nivo koji smo do sada imali. To je jednostavno objašnjenje. Nije u pitanju nikakva želja da se bilo koja struka dominantno pokaže nad ostalim. Nije bila želja, što je neko ovde rekao, da se ugrožava Srbija. Žalosno je to da neko ovde izjavi da se ugrožava Srbija, a na taj način što će se održati dežurstvo u službama koje drugačije ne mogu to da urade. Gospodo, zovite vi to kako hoćete. Da li ga zovete dežurstvo, da li ga zovete prekovremeni rad, suština je da li smo mi u mogućnosti ili želimo li da obezbedimo permanentan nivo zdravstvene zaštite. Nije politizacija, iz prostog razloga što bi trebalo opozicija ovakav jedan zakon rado da prihvati, jer vlast koja to uradi, sutra na izborima pred svojim biračima treba da objasni i da kaže - mi smo za to vreme uradili to ili to, a onda će birači procenjivati. To je suština jedne predizborne kampanje, da kažu - oni su nam obećali permanentnu zdravstvenu zaštitu, a ukinuli su nam dežurstvo ili pripravnost. Ovde u prvom članu je jasno da se ukida čak i subota. Gospodo, subote nema. Ona se ne pominje, da li je u pripravnosti, u dežurstvu, a ne pominje se ni u redovnom radu. U dežurstvu se pominju samo nedelja i državni praznici. Šta ćemo sa subotom, ko će da radi subotu. Da li se razmišljalo o tome što, recimo, u hirurškoj ekipi - mora jedan kod kuće da bude pripravan. Matematički, prosto gledano, u nekim sredinama to nije izvodljivo. Ne radi se uopšte o želji da to mora na svakom mestu. Negde će to moći. Tamo gde može, možda bi moglo i da se podrži. Ali, imate sredina gde to neće moći da se uradi. Jasno je da je to nešto što apsolutno treba isključiti. U našem amandmanu, koji je vrlo sličan ovom prethodnom, nudimo samo vrlo jednostavna rešenja, koja bi trebalo da obezbede upravo ono što je suština želje u zdravstvenoj zaštiti, a to je permanentnost i nivo zdravstvene zaštite.
Da li se još neko javlja za reč? Reč ima predstavnik predlagača, potpredsednik Vlade Republike Srbije, prof. dr Žarko Korać.
Poštovani narodni poslaniče, što se tiče vašeg pitanja zašto je ispala subota, moram da priznam da i ja imam to pitanje i postaviću ga Ministarstvu za rad. Mislim da ste vi u pravu, znači da je vikend subota i nedelja. Zato i mene iznenađuje. Vi ste postavili za govornicom to pitanje, a postaviću i ja. Potrebna je jedna izmena, naknadno, da se pojavi i subota. Meni to isto nije jasno. Vikend su subota i nedelja. Ne može se nedelja izdvojiti, čak i kada se uzmu ekonomski razlozi. Uvažavam vaše argumente i argumente jednog broja zdravstvenih radnika da zaista ima zdravstvenih ustanova u kojima će se pojaviti izvesni problemi u ovakvoj organizaciji rada. Ali, moramo da budemo pošteni i da kažemo da ima mnogo više ustanova u Srbiji gde je mogućna organizacija rada, pre svega po mišljenju Ministarstva zdravlja Republike Srbije, ali i stručne javnosti, pošto ipak postoji dovoljan broj zaposlenih, da ne upotrebim težu reč, ponegde i višak zaposlenih, koji to mogu da realizuju. Činjenica je da se ovde ograničava u stvari pravo na dežurstvo i nadoknada za dežurstvo; da se drugačijom organizacijom rada u ustanovi pokušava da rastereti budžet, odnosno zdravstveni fond isplate za dežurstva, ali takođe pruži adekvatna zaštita zdravlja građana; dakle, niko ne želi ovim da ugrozi zaštitu zdravlja građana. Moram da kažem, pošto se jedan broj ovih amandmana i jedan broj vaših reakcija u velikoj meri podudara sa pismom koje je meni uputio Sindikat lekara i farmaceuta - to je praktično jedini sindikat gde su samo lekari i farmaceuti - i čak prepoznajem, što je potpuno korektno, u nekim nastupima i njihove stavove. Tu ima jedan mnogo ozbiljniji problem, da Sindikat lekara i farmaceuta zaboravlja da Konvencija o radu ne dozvoljava ovu organizaciju rada. Kada čovek dežura i završi, morao bi da ima 15 sati razmaka i to je prosto Konvencija o radu, koju su potpisali svi sindikati i u svetu se upravo za to bore. Ovde se paradoksalno predlaže da samo za zdravstvo to ne važi i da zdravstveni radnici rade na jedan način koji njih fizički iznuruje. Moguće je da je u korist pacijenata, ali je to nepovoljno za njih kao ljude, a i pitanje je u nekoj tački kvaliteta rada. Ja ću ostati pri onome što je odgovorilo Ministarstvo zdravlja i zaštite životne sredine, ali sam ću postaviti pitanje da li postoji mogućnost revizije, da se subota pojavi i mislim da ste tu u pravu. Moguća je izmena. Drugo, sasvim sam siguran da probamo prvo da vidimo da li ovaj način izmene funkcioniše i ako ne funkcioniše, isto tako ova skupština postoji, postoje zdravstveni radnici i naravno, onda će se, sasvim sam siguran, izvući konsekvence. Smatram da je ovo korektan odgovor na vaša pitanja. Drugim rečima, ovo je jedan pokušaj da se zdravstvena zaštita organizuje na drugi način. Ovde niko ne govori o tome da postoji deo stručne javnosti koji smatra da u jednom broju zdravstvenih ustanova postoji višak ljudi koji ne dežura, kaoi činjenica da od 15 lekara često samo pet uvek dežura, a deset ne dežura nikada; vi dobro znate, i ostali zdravstveni radnici, da tu postoji dosta problema. Dakle, ovo je jedan predlog koji pokušava da reši male finansijske mogućnosti, a čuva ono što vi želite - zaštitu zdravlja građana.
Reč ima narodni poslanik Dejan Mihajlov, predsednik poslaničke grupe DOS - DSS.
Naravno, ovaj amandman ćemo podržati, on je u skladu sa onim našim prethodnim amandmanom i mislim da nam je objašnjenje gospodina Koraća, potpredsednika Vlade, u punoj meri dalo za pravo što smo ovaj amandman podneli i mislim da na sledećem glasanju ovaj amandman treba da dobije podršku. Takođe smatram da prethodni amandman nije dobio podršku zato što ima onih čije su kartice ubačene, a oni nisu u sali i da su se odjednom na glasanju pojavile. Uzmite peti red, sede četiri poslanika, a ima sedam kartica. Sada, da li sede ispred ili iza, ne znamo ko gde sedi, ali jednostavno monitor to govori i to je možda jedan od razloga zašto amandman nije tada prošao. Činjenica je da ste vi prekršili Poslovnik kada ste dali reč gospodinu Jovanoviću zato što on nije imao pravo za repliku, jer nije bio pomenut u prethodnoj diskusiji. Gospodin Joksimović, koji je pomenut, činjenica je da je izazivao puno kontroverzi, kao i da Demokratska stranka Srbije u potpunosti stoji iza njega i odgovara za njegov rad, jer ga je ona predložila. Ako je jedino što može da mu se zameri, u njegovom radu da je bio u stanu od 23 kvadrata, garsonjeri, onda je taj čovek više nego uspešno radio svoj posao i više nego uspešno štitio zdravstvo, upozoravao na nezakonitosti koje su postojale i to je čovek koji je u junu prošle godine pripremio....
Gospodine Mihajlov, molim vas da se vratite na temu dnevnog reda. Dobili ste reč o amandmanu, da ne ulazimo više u te stranačke probleme.
Gospođo Mićić, vi ste gospodinu Jovanoviću dali pravo na repliku kada na to nije imao pravo i on je ovde izneo niz netačnih tvrdnji o gospodinu Joksimoviću, koje jednostavno ne mogu ovako da ostanu, odu u eter, jer je gospodin Joksimović juna prošle godine pripremio paket reformskih zakona iz oblasti zdravstva; to si zakoni koje sada dopunjujemo, bili su na Vladi kao nacrti; ukoliko govorimo o zdravstvu i problemu koji imamo u zdravstvu danas, treba videti da li je imao ili nije imao podršku od Vlade u kojoj je radio i da li je imao ili nije imao podršku kada su kolegijumi Vlade i Vlada donosili potpuno različite zaključke, koje su potpisvali ljudi koji čak i sede ovde.
Gospodine Mihajlov, vi ste prvi put izazvali repliku tako što niste govorili o temi, niste govorili o amandmanu, tako sam vam dala reč i zato sam dala repliku. Pravo na repliku Čedomir Jovanović.
Gospođo Mićić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, mislim da je ovo još jedan karakterističan primer neobaveštenosti, koji je jedna od dominantnih karakteristika stranke koju vi predstavljate, gospodine Mihajlov. Niste bili prisutni u toku prepodnevne rasprave kada sam govorio i najmanje mi je bila namera da u našu polemiku uvodim ocenjivanje rada gospodina Joksimovića, pogotovo da rešavam njegove stambene probleme; niti smo to radili. Dakle, mi teško možemo da objasnimo zdravstvenim radnicima sve ono što su bile poruke koje su stigle iz resornog ministarstva u periodu u kojem je njega vodio gospodin Joksimović. Ono što je na nama jeste da mi kroz reformu tog segmenta našeg društva ispravimo sve štetne posledice koje su nasleđene i koje su eventualno uvećane. Ovaj amandman, koji je predložen, delimično je za nas bio prihvatljiv, međutim nije precizno formulisan i zato ne možemo da mu damo podršku. Potpuno se slažem sa inicijativom da se prekovremeni rad definiše i za subotu, međutim ne možemo da podržimo ovaj amandman u onom njegovom delu u kome se traži uvođenje prekovremenog rada tokom noći, jer se ne vrši kategorizacija i ne definišu okolnosti pod kojima se može uvesti taj rad tokom noći. Kada bi postojala ta kategorizacija, kada bismo znali u kojim slučajevima se to može uraditi i kada bi to bilo normativno precizno uređeno, mi bismo tako nešto podržali. U ovom trenutku ne, ali ukoliko u međuvremenu dođe do novih ispravki, mi smo spremni da po hitnom postupku to uvrstimo u naše zasedanje i takvu nelogičnost ispravimo. Važno je reći da mi u zdravstvu imamo dovoljan broj radnika, dovoljan broj lekara koji mogu ispratiti ovakve promene i da je potrebno samo uz dodatne napore izvršiti reorganizaciju. Ali, hajde bar da probamo, bar da pokušamo da krenemo u korak problemu koji je ozbiljan i o kojem mi ne želimo da govorimo skrivajući glavu u pesak. Ti problemi ne mogu biti rešeni, niti će biti rešeni bez naše spremnosti da se sa njima suočimo. Postoji puno podrške koja stiže iz sveta, postoji puno kredita, postoji puno donacija, ali ovo društvo ne može živeti isključivo kroz takav oblik dotiranja i pokrivanja svojih materijalnih i finansijskih potreba. Moramo nešto da uradimo sami i ovo je takva vrsta pokušaja. Ukoliko Odbor za zdravstvo precizno formuliše situacije u kojima se prekovremeni rad uvodi kao kategorija koja će biti pokrivena od strane Ministarstva zdravlja, odnosno Fonda za zdravstveno osiguranje tokom noći, u situacijima u kojima u zdravstvenim ustanovama nema dovoljno lekara, jer postoje i takve, mi ćemo tako nešto podržati. Ali,ne možemo zbog jedne zdravstvene ustanove, sigurni smo da ih ima, uvesti princip koji bi onda bio primenjen i na Klinički centar Srbije, u kojem radi 7.000 ljudi, a pogledajte koliko dežura. To su ozbiljni problemi i mi to pokušavamo da rešimo.
Za reč se javio narodni poslanik Goran Cvetanović, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, drago mi je da je amandman SRS pozitivno prihvaćen i da se potpredsednik Republičke vlade izjasnio da je upravo razlog za izmenu člana 9a stav 2. postojanje potrebe za usklađivanjem sa odredbom člana 39. stav 1. Zakona o radu Republike Srbije, koji glasi da radna nedelja traje pet radnih dana. Javio sam se, s obzirom da je problem u izlaganju predsednika poslaničke grupe DOS-a bio upravo deo koji se odnosi na to da se dežurstvo iz stava 1. uvede noću, u dane državnog praznika, subotom i nedeljom, s obzirom da je upravo potenciran vremenski period koji se odnosi na noćni rad, da bihargumentovao ono što je evidentno, a to je da je noćni rad zaista najteži rad, da je čak naučno dokazano da u vremenskom periodu između 24,00 i 0,02 časa spavanje najintenzivnije, čoveka najviše relaksira i odmara. Ako neko od zdravstvenih radnika radi upravo u tom vremenskom periodu, znači daje najviše energije, ulaže mnogo više u odnosu na druge, tako da je upravo precizirano da se radi o noćnom radu, da je to i te kako značajno i da zbog toga treba da se usvoji ovaj amandman SRS. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 79, protiv 73, uzdržana četiri, nije glasalo 34, od ukupno 190. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milan Stanković i Toma Bušetić. Vlada, Odbor za zdravlje i porodicu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li predstavnik podnosilaca amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Milan Stanković.
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ispred poslaničke grupe SPS, gospodin Toma Bušetić i ja podneli smo amandman na član 1. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti. Predložili smo izmene u stavu 1, u stavu 2. i u stavu 4. U stavu 1. smo predložili da se brišu reči "uvođenjem rada u smenama, preraspodelom radnog vremena, ili". Praktično, na taj način smo pokušali da onemogućimo poslodavca da uvodi rad u smenama u zdravstvenim ustanovama, u kojima jenemoguće raditi i obavljati posao na takav način. U stavu 2. smo takođe predložili za dežurstvom, iz razloga koji su objašnjavale kolege pre mene, neću ponavljati ono što su oni govorili, smatramo i popodnevni rad, a ne samo noćni. Noćni rad je posebna kategorija, a popodnevni rad smatramo dežurstvom, iz razloga što u popodnevnim časovima jedan veoma mali broj, mnogo manji broj zaposlenih ostaje u zdravstvenim ustanovama, nego što je to u prepodnevnim časovima, tako da ta ekipa koja radi popodne ima veći obim poslova nego što je to u prepodnevnim satima i zbog toga to treba platiti na poseban način. U stavu 4. predložili smo da prekovremeni rad može da traje duže od 10 časova u toku radne nedelje. Znači, predložili smo da to bude 20 časova, iz svih onih razloga o kojima su moji prethodnici govorili. Predlažem Narodnoj skupštini da prihvati ovaj amandman. Hvala.
Zahvaljujem. Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Ima reč narodni poslanik Živodarka Dacin, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS.
Poštovano predsedništvo, gospodine potpredsedniče Vlade, poštovane kolege narodni poslanici, moram da izrazim svoje zadovoljstvo da smo, posle dva dana rasprave, ipak došli do jednog činjeničnog stanja, gde se uvažilo da prekovremeni rad i noćno dežurstvo ne mogu biti stavljeni pod isto. Samo bih htela da obrazložim ovo što je definitivno jedina od predloženih promena, a to je da se, usklađivanjem sa Zakonom o radu, prekovremeni rad limitira na 10 časova nedeljno, odnosno 40 časova mesečno, opet vezano za jednu specifičnu situaciju. Organizacija usluga zdravstvenih centara, kao što je i Kikinda odakle dolazim, a ima ih još u Srbiji, ima problema u primarnojzdravstvenoj zaštiti. Kada sam govorila o 20 časova, mislila sam isključivo na mogućnost direktora da, kao što je i do sada činio, angažuje posle ispunjenja radnog vremena u toku dana lekare, specijaliste da pokrivaju ambulante opšte prakse grada i sela, kako ne bismo naše pacijente lišili usluga. U ovom slučaju, ako je ispred doma zdravlja drugi poslodavac, onda je to onim dopunskim radom apsolutno dozvoljeno, i to je sve čisto, ali problem je kada je jedan poslodavac. Ovde je zaista definitivno nemoguće, recimo, sa dva sata u toku dana pokriti ambulantu opšte prakse. Zaista molim i smatram da sigurno treba posebno sve specifičnosti analizirati, dati bar neku fleksibilnost i mogućnost da se ovaj broj prekovremenih sati u toku nedelje poveća, da ostavimo direktoru, naravno, istovremeno i odgovornost da uputi to Ministarstvu, pa da se napravi neka iznimka u sredinama gde je to zaista nemoguće drugačije organizovati, sa argumentima, dozvoliti da se izdvoji deo sredstava iz budžeta i za plaćanje više od 10 časova nedeljno. Imajući u vidu sve to, dok ne budemo došli do nekih drugih izmena i dopuna, koje će biti na dobrobit pacijenata i zdravstvenih radnika, zaista apelujem na sve vas da prihvatite amandman koji su podneli poslanici SPS. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu. Ima reč narodni poslanik Goran Cvetanović, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman koji je predložen razmotren je već u dužem vremenskom periodu i vi znate, većina poslaničkih grupa, o smenama i o smenskom radu. Očigledno je da se poslanici SRS zalažu da ne bude smenski rad u zdravstvenim službama i tačno je da su pojedine zdravstvene ustanove specifične, naročito u manjim sredinama, gde je mnogo teže takav rad razviti u smenama. Mi smo ukazivali sve vreme na negativnosti svega toga. Ako Vlada ostaje rigidna pri tim svojim stavovima, očigledno će pogrešiti, ali, na kraju krajeva, na njima je da odluče o tome. U stavu 2, gde se iza reči "uvede" unosi reč "danju", to se upravo odnosi na taj period popodnevnog rada, jer pre podne je intenzitet rada sa pacijentima odgovarajući, ali u popodnevnim časovima se sigurno ni malo ne razlikuje rad sa pacijentima, nego je uglavnom čak i veći, naročito za pojedine struke i specijalizacije, poput ortopedije i hirurgije. U stavu 4. reč "deset" zamenjuje se rečju "dvadeset". Mi imamo tu i amandman kolege Predraga Čanovića, koji je predložio 15%. SRS se tu razlikuje. Ona se ne slaže ni sa 10, ni sa 20%. Ona smatra da upravo to uopšte ne treba ograničavati, da je to zaista specifično. Već sam obrazložio hirurške operacije, hirurške ekipe koje su u timu, porođaje koji u kontinuitetu najmanje traju 12 sati, pa baš zbog toga SRS predlaže da uopšte tu ne treba ograničavati broj sati. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 91, protiv 82, uzdržan jedan, nije glasalo 23, od ukupno 197 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Ima reč narodni poslanik Dušan Ilić, po Poslovniku.
Gospođo predsedavajuća, konstatujem da gospodin Cole Kovačević iz Lige za Šumadiju nije u sali, tražim da se utvrdi listingom njegovo prisustvo i da se zatim primeni član 117, koji kaže: "Za narodnog poslanika koji koristi identifikacionu karticu drugog narodnog poslanika, odnosno na drugi način zloupotrebljava elektronski sistem za glasanje, predsednik Narodne skupštine predlaže meru udaljenja sa sednice, a glasanje u kojem je zloupotreba izvršena, biće poništeno i odmah će se pristupiti identifikaciji i ponovnom glasanju". Obzirom da gospodin Kovačević upravo ulazi u salu, kao još neki poslanici....
A stajao je na vratima i slušao je dok ste vi pričali.
Molio bih vas da uzmemo listing i da utvrdimo prave rezultate glasanja.
Izvolite, pravo na repliku, narodni poslanik Kovačević.
Nemam neku posebnu repliku, osim da pokažem da sam tu. Gospodine, bio sam ispred vrata, a to što elektronski sistem nije zabeležio da sam izvadio karticu, nisam ja kriv.
Poništiću glasanje o amandmanu na član 1, koji su zajedno podneli narodni poslanici Milan Stanković i Toma Bušetić, a poznata je činjenica da elektronski sistem može da nastavi da identifikuje poslanika koji nije u sali. Zato molim narodne poslanike da se znači ponovo izjasnimo o ovom amandmanu. Za 82, protiv 81, uzdržan jedan, nije glasalo 23, od ukupno 187 poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman i molim narodne poslanike, opet imate predlog? Izvolite.
Gospođo Mićić, samim ponavljanjem glasanja priznali ste činjenicu da prethodno glasanje nije bilo validno i da je došlo do zloupotrebe elektronskog sistema, tako da vas molim da primenite Poslovnik do kraja, nemojte polovično, odnosno stav 2. člana 117. i da predložite, kao što kaže ovde, meru udaljenja sa sednice, odnosno da se izrekne.
Ponovila sam glasanje, zato što ste vi izrazili sumnju, a dok ste vi govorili, videla sam, stajao je na vratima narodni poslanik Kovačević. Drugo, i sami znate, poznata vam je činjenica da ne mogu da kontrolišem elektronski sistem u tom smislu što kada se polako izvlače kartice ostane identifikacija. Meni je žao što poslanici koji nisu često prisutni, onda retke prilike kada dođu, koriste sada da ovo naprave i molim službu da mi dostavi listing, a na listingu imamo i mesto gde ko sedi. Pošto je to od ove sednice, tačno ćemo utvrditi. Po Poslovniku, predlog, je li?
Gospođo Mićić, upravo ste konstatovali da je gospodin Kovačević ulazio u salu u trenutku glasanja. Prvi stav člana 117. kaže: "Narodni poslanici su dužni da koriste isključivo svoje identifikacione kartice, kao i da se identifikuju pri ulasku u salu ubacivanjem kartice u poslaničku jedinicu i da se odjave prilikom napuštanja sale". Znači, nije bio u sali.
Konstatovala sam da je čovek stajao na vratima dok ste vi govorili za govornicom. Nije glasao? Imam listing, nije glasao. I drugo, gospodine Iliću, kada već učimo Poslovnik, član 97. stav 3: "Predsedniku, odnosno predstavniku poslaničke grupe koji želi da govori o povredi ovog poslovnika, predsednik Narodne skupštine odmah daje reč". Znači, vi nemate ni pravo, možete da iznesete predlog kao narodni poslanik, ali nemate pravo da reklamirate povredu, to može samo predsednik poslaničke grupe. A, vi imate neki predlog? Izvolite, narodni poslanik Aleksandar Vučić ima predlog po Poslovniku, ali da ne bude povreda, nego predlog. Znači, predlog, nije povreda, nego predlog.
Dame i gospodo narodni poslanici, želeo bih i molio bih vas da opomenete one koji su nepristojni, da poštuju elementarni red, a one koji misle da nešto mogu da preduzmu po tom pitanju što su dobacivali, mogu slobodno da izađu iz sale, ja ću odmah za njima pa neka mi to pokažu. Nešto ne vidim da su potrčali da izađu napolje, izgleda da nisu tako hrabri kao što vole da dobacuju. Imam predlog što se tiče člana 117, a to je da, gospođo Mićić, pošto u javnosti, a van ove Narodne skupštine Republike Srbije, stalno iznosite neke predloge o tome gde, kako i na koji način bi trebalo da se utroši novac koji ste oteli poslanicima SRS, a imajući u vidu činjenicu da ovo nije prvi put danas da je Poslovnik grubo povređen, imam jedan dobar predlog. Naime, ukazaću prvo na koji način se krši Poslovnik, a onda i koji je moj predlog i tražim od vas da ga stavite na glasanje i od Narodne skupštine Republike Srbije da ga prihvati. Naime, danas sam narodnom poslaniku Demokratske stranke, Tomislavu Panajotoviću, rekao da skloni karticu Čedomira Jovanovića koji je izašao i bio odsutan više od sat vremena, a kartica je označavala da je on prisutan u sali. On se označava na taj način što nije glasao, a nije ni bitno da li je bilo glasanja ili ne, ali vam to govorim zbog sledeće činjenice: zbog toga što će neko reći sutradan od predstavnika "Otpora" ili neke druge organizacije, kako je Čedomir Jovanović najprisutniji od šefova poslaničkih grupa, a prisutna je u stvari njegova kartica, a ne on. Zato, da ne bismo dolazili do takve vrste zablude, zbog ovako očigledne povrede Poslovnika kakva je malo pre izvršena u sali Narodne skupštine Republike Srbije, a zbog teškog stanja bolnice u Tiršovoj, Onkološkog instituta, zbog toga što treba da se pomognu razna udruženja, da ne biste otimali pare samo poslanicima SRS, a mislim da to vole, da nemaju ništa protiv da se pomognu te institucije i poslanici DOS-a, izrecite im one mere koje ste dužni po Poslovniku da im izreknete. A ne da to koristite samo za otimanje para narodnim poslanicima SRS, a onda tobož sa parama SRS vi velikodušno raspolažete i vi velikodušno govorite kako je eto humanost na delu, pa vi to dajete tim institucijama. Ne dajete vi njima, nego to uzimate poslanicima SRS. Nemamo ništa protiv da to ide tim institucijama, ali to uzmite i poslanicima DOS-a, posebno kada na ovako grub i očigledan način prekrše Poslovnik.
Reklamirali ste povredu člana 117. i imali predlog da se izrekne mera udaljenja? (Alekdandar Vučić, sa mesta: Da se pare prebace na Onkološki institut.) Prvo, pročitajte član 117. Znači, narodni poslanici dužni su da koriste isključivo svoje identifikacione karte, kao i da se indefikuju pri ulasku u salu, a poslanik je bio u sali, ubacivanjem kartice u poslaničku jedinicu odnosno da se odjave prilikom napuštanja sale. Nije sedeo, ali je bio u sali. Drugo, mogu da vam dam izvod u kome se vidi poslanik Branislav Kovačević, 13 red levo, sedište 9, nije glasao. (Tomislav Nikolić, sa mesta: Ali je učestvovao u kvorumu.) Nije glasao. Evo, izvolite, bio je u sali. U čemu je problem, bio je u sali pored obezbeđenja. Prema tome, ne postoji osnov da se izrekne mera koju ste predložili. Prelazimo na član 1. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Predrag Čanović. Odbor za zdravlje i porodicu je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Izvolite.
Hvala. Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, predlažem da se prihvati amandman poslaničke grupe SSJ, koji je, uzgred rečeno, prihvatio i Odbor za zdravlje i porodicu, a koji predviđa uvođenje prekovremenog rada u trajanju od 15 časova nedeljno po zaposlenom, umesto 10 časova, kako je predviđeno ovim predlogom zakona. Naime, imajući u vidu specifičnost posla, a s obzirom na neophodnost obezbeđivanja neprekidne, kontinuirane zdravstvene zaštite, smatramo da je to mnogo celishodnije i adekvatnije rešenje od rešenja predloženog ovim zakonom. Hvala.
Zahvaljujem. Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Da.) Izvolite, reč ima narodni poslanik Goran Cvetanović, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SRS.
Hvala. Dame i gospodo narodni poslanici, iznenađen sam postupkom uvaženog kolege dr Predraga Čanovića, koji se neprincipijelno ponaša. Za amandmane koje predlože druge poslaničke grupe, koji su apsolutno slični onome što oni predlažu, on ne glasa. Onda zvanično izađe za govornicu i traži da se to isto izglasa. Očigledno je da se konstantno dešavaju stvari, kao i ranije, da SSJ odnosno narodni poslanici te stranke kada god treba neki zakon da prođe oni ne glasaju, a kada je nebitno, onda su oni tada opozicija, odnosno glume opoziciju. Krajnje je vreme da građani Srbije evidentno i jasno glasaju, da SSJ glasa za sve zakone Vlade.
Replika, predsednik poslaničke grupe SSJ, narodni poslanik Dragan Marković. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi gospodin koji je malopre izašao, izašao je zato što ga je na to savetovao neko ko je bio potpredsednik Vlade dve i po godine, i neko, dame i gospodo, ko je upropastio zdravstvo. Zamislite, oni nam sada predlažu amandmane, a bili su na vlasti dve i po godine da nešto urade. SSJ je autonomna stranka, uvek će glasati za one amandmane za koje smatra da su korisni, da će takvi amandmani poboljšati zakon i da će takvi amandmani pomoći, kako zdravstvenim radnicima tako i korisnicima usluga. Mi nećemo izlaziti stalno kada nas proziva ova politička partija, a koja je bila na vlasti dve i po godine, ali građani su prepoznali zbog čega oni to rade. Zato što njihovi članovi, njihovi odbori dolaze u SSJ i zato što više ne veruju u ono što priča ona stranka u kojoj su bili, nego veruju jednoj partiji koja vodi računa o građanima i partiji koja drži reč. A ne o partiji koja za vreme vlasti kaže da će da izađe iz Vlade, pa izađe iz Vlade za vreme rata kada je bombordovana SRJ, pa onda uceni tu istu Vladu da dobije osam stanova da bi se vratila u Vladu. Jeste, jeste dame i gospodo, jeste. Oni sada prozivaju SSJ i ne znaju šta će da rade, pa onda pominju ime profesora Pelevića, kako on nije profesor. Zato je doktor te SRS samo za prevaru srpskog naroda, dame i gospodo. Zahvaljujem.
Replika, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS, narodni poslanik Tomislav Nikolić, izvolite.
Mislio sam da samo DOS kreće u kampanju, ali evo kreću i mali doščići. Nas ovde za kriminal optužuje Dragan Marković - Palma, koji je proglašen za najboljeg preduzetnika u zemlji, one godine kada je isporučio vojsci 150.000 tona uglja. Kao jedini neprikosnoveni ekskluzivni vojni liferant. U vreme kada je vojska ratovala protiv NATO pakta. Nas ovde optužuje da nam u njegovu stranku prelaze odbori i članovi. Pa da dam savet onima koji se uopšte učlanjuju u tu stranku. Više je vaših članova poginulo u oružanim okršajima na ulicama nego za vreme NATO bombardovanja. Pa da dam savet svim građanima Srbije: formirao vas je Slobodan Milošević da otimate glasove SRS. Više puta ste ti i tvoji šefovi navukli čarapu na glavu nego ja na nogu. Ne znam zbog čega se navlači čarapa na glavu. Da ti dam još jedan savet gospodine Markoviću, prijateljski, nemoj više za mene da glasaš, zato sam izgubio.
Replika, sada kao pojedinac, narodni poslanik Dragan Marković. Malopre je kao poslanička grupa, to vi isto koristite svaki put. Sada sam dala, Goran Cvetanović radikalna stranka, pojedinac izazavao Markovića, a vama sam, samo momenat. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja sam trgovac 20 godina, za razliku od gospodina Nikolića. Mislim da nije zabranjena trgovina nekom robom i zato sam plaćao porez. Zadnje četiri godine ne snabdevam vojsku, za vašu informaciju. Vi maločas, gospodine Nikoliću, kritikujete zdravstvo (gospodine Šabiću ostavite gospodina Nikolića da čuje) a, gospodine Nikoliću, otišao sam u bolnicu, u KBC u Kragujevcu, otišao na Hirurško odeljenje - nigde nije bila ni jedna pločica. Vi ste te pločice uzeli i odneli u stan, sram da vas bude, gospodine Nikoliću. To je, dame i gospodo, pa malo vam je što ste uzimali pločice, nego i slavine ste odvili, kako vas nije sramota. O čemu vi pričate, gospodine Nikoliću. Gospodine Nikoliću, zar vam je mali pokazatelj da sam u vašem Kragujevcu više glasova dobio od vas. Vi ste dobili 5,5% kao domaćin, a mene nazivate da sam kriminalac. U Kragujevcu sam dobio 9,5% glasova. Da li ste odbornik, Tomislave Nikoliću? Niste. A, izašli ste na izbore, Tomislave Nikoliću. Ja sam odbornik, Tomislave Nikoliću, 95% glasova sam dobio na izborima za odbornike. Ali, zapamtite, za vas narod više nikada neće glasati, jedino ako se odselite u neki grad, odete u Vojvodinu, i tamo prevarite neku malu opštinu da glasa za vas. [[Žagor.]] Ali, evo, ni oni vam to ne daju. Ni oni vam to ne daju. Preporučujem vam, vaše vreme je prošlo, prestanite da se bavite politikom, gospodine Nikoliću.
Ima pravo na repliku Tomislav Nikolić, kao narodni poslanik, ako hoćete možete da je iskoristite. (Tomislav Nikolić je počeo da izlazi iz sale.) Možete, kao pojedinac, kao što sam dala i njemu, znači kao narodni poslanik, a ne ispred poslaničke grupe, izvolite.
Moram da vam priznam da nemam pravo na repliku i da ovo smatram da predsednik Narodne skupštine vrši procenu šta mu odgovara. Bilo bi jako ružno kada bi se dve političke stranke ovako sukobljavale za govornicom. Ali, ovde se sukobljava jedna politička stranka i jedna banda, tako da ... (Predsednik: Gospodine Nikoliću, upozoravam vas na član 101, da vodite računa.) ... se uopšte ne osećam pogođenim ovim što se dešava u Narodnoj skupštini. Vreme je bilo da neko sme da vam kaže o kome se tu radi, kako taj ulazi u parlament i kako dobija glasove. Anketni odbor za istraživanje ubistva ministra Pavla Bulatovića, u čijem sastavu su bili predstavnici svih političkih stranaka zastupljenih u Saveznom parlamentu, dobio je izjave - da vas je lično UDB-a uvela u Narodnu skupštinu Republike Srbije na ovim izborima. Uvela vas samo još ovaj put i nikad više. Ako se saberu poternice izdate za vama u svim evropskim državama, dođe se do značajnog podatka da ste vi u stvari okaljali ugled Srba u inostranstvu tako što ste jednoj stranci, formiranoj od UDB-e, od kriminalaca, dali ime Stranka srpskog jedinstva. I, kada je trebalo da se suprotstavi vašem šefu u vreme kada je bio najjači, to je mogla samo Srpska radikalna stranka. Vi ste uvek bili korišćeni da zaplašite protivnike aktuelnog režima. Ovog puta vas Đinđić koristi da zaplašite srpske radikale. Jeste li sigurni da ste to u stanju, gospodine Dragane Markoviću-Palma? I, samo jednu stvar nikada neću moći da oprostim nekim čestitim ljudima koji sada sede pored vas u poslaničkoj grupi; kada god kažem - kriminalci, neka znaju oni što su iz SPS-a i JUL-a prešli pre dva-tri meseca kod vas, ne mislim na njih. Mislim na ove izvorne koji su sa vama od prvog dana. Na ove, koji su ...
Gospodine Nikoliću, već sam vas upozorila na član 101. Izričem vam drugu opomenu zbog uvrede koju ste naneli poslaničkoj grupi. [[Žagor.]]
A ja se čudim otkud mi dadoste pravo na repliku, a to je bio poziv na opomene. Ne zaboravljam ja šta je Željko Ražnatović-Arkan uradio sa one strane Dunava i Drine i nikada mu za to nisam rekao nijednu lošu reč. Ali, za ono što ste radili ovde u Srbiji, to nikada ne može da vam bude oprošteno. Uostalom, vaš vajni profesor pokušavao je svojevremeno da bude i kandidat za predsednika Crne Gore (Predsednik: Vreme.), ali mu nije pomoglo samo to što već ima stan u Budvi. Bilo je potrebno da ispuni još neke uslove, a posebno da dobije potvrdu da nije pod istragom ili da nije osuđivan, što nikada nije uspevao da obezbedi.
Da ne bude zabune, samo da vam kažem, znači, i jednoj i drugoj poslaničkoj grupi sam dala pravo na repliku, šefovima poslaničkih grupa po jednom za poslaničke grupe, i po jednom kao narodnim poslanicima za lične uvrede. I jednom i drugom, i Draganu Markoviću i Tomislavu Nikoliću. Ovde zatvaramo krug replika. Reč ima narodni poslanik Živodarka Dacin, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS-a, povodom amandmana koji je podneo narodni poslanik Predrag Čanović na član 1.
Poštovane kolege narodni poslanici, zaista me je, kao čoveka, ražalostila ova činjenica koliko su političke strasti nadvladale pamet, gde su zapostavljeni pre svega pacijenti, kao i zdravstveni radnici, a u ime svih njih mi govorimo evo dva dana. Zaista bih vas molila da budemo razumni i da vam kažem da će SPS glasati za amandman kolege Čanovića, zbog toga što je naš uslov bio 20 časova, a sada je 15 časova. Odbor za zdravlje i porodicu Skupštine Srbije je prihvatio ovaj amandman a mi, kao poslanička grupa SPS-a, smatramo da bi to ipak bio jedan polukorak ka boljem rešenju. Zato još jednom apelujem na sve poslanike da glasaju i prihvate amandman kolege Čanovića. Zahvaljujem.
Nemate pravo na repliku. (Obraća se poslaniku Vučiću.) Nije ništa uvredljivo, samo je apelovala na sve da vode računa o temi, da je zdravstvo u pitanju. Ne vidim tu ništa uvredljivo. Nemate pravo na repliku. Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 78, protiv 81, uzdržanih četiri, nije glasalo 14, od 177 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Predrag Mijailović, Mihalo Jagodić i Dragoljub Vojinović. Po Poslovniku? A, vi ste, niste ni predsednik, niste ni zamenik poslaničke grupe. Imate predlog, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, bilo bi lepo odmah da mi izrekne opomenu, izašao sam sa jednim predlogom, pošto ste malopre prekršili Poslovnik, dozvolili ste da se najgore moguće uvrede, čak i nekih ljudi koji nisu završili ni četiri razreda osnovne škole, ovde iznose, ali neću o tome da govorim. Ta priča je završena. Nego, nešto drugo bih hteo da vam kažem. Zanimljivo je da vam nije palo na pamet da izreknete opomenu, da kažete ni jednu jedinu reč, a kada im je odgovoreno, doduše ne uz toliku buku i odobravanje, pošto se udara na njihove, iz DOS-ovskih klupa, izrekli ste opomenu Tomislavu Nikoliću. Ponavljam još jednom, imam predlog za vas, gospođo predsedniče, pošto imate ovakvu vrstu ... Za mene ste predsednik Narodne skupštine. Nisam čuo da postoji funkcija predsednica Narodne skupštine. Možda ćete to da uvedete. Ne bi me nimalo čudilo. Još ne spadam u taj vaš krug koji će da prihvata sve što vam padne na pamet. Dakle, molim vas da prihvatite moju ideju i moj predlog od malopre, a taj predlog glasi - da ne otimate samo poslanicima SRS i da se onda hvalite kako ste humani. Učinite to, evo dobrovoljno se javljaju predstavnici vlasti, svi oni koji vlast, na jedan ili na drugi način, podržavaju, uzmite im pare pa recite kako ste humani na delu, kako ćete da učinite nešto za narod, kako to činite dobrovoljno, a ne samo tako što ćete da oduzimate poslanicima SRS. Uzgred da vam kažem, to što ste krenuli, a vidim, mnogi se raduju, da otimate, pa Tomislav Nikolić i ono što je po zakonu dobio, to sada prodaje, zato što ste mu to oteli. Ali, nemojte da berete brigu, preživeće i to. Kao i ovo otimanje u Skupštini, kao i oni koji treba porodice da izdržavaju a ne dobijaju plate, paušale i sve ostalo, zato što im vi ovde uzimate, ne berite brigu. Preživećemo. Preživećemo i to što ćete nas izbaciti iz stranačkih prostorija. I pod šatorima ćemo da preživimo, ali ćemo vas da pobedimo i onda ćemo vam sve naplatiti, svima zajedno, budite sigurni. [[Žagor.]]
Gospodine Vučiću, slažem se sada sa vama i prihvatam vaš predlog. Zaista neću izricati nikakve kazne poslanicima Srpske radikalne stranke koji budu poštovali Poslovnik. Vi ste se sada javili da iznesete predlog - po Poslovniku; iskoristili ste, zloupotrebili ste govornicu i koristili pravo replike. I to bi bila isto ... (Poslanik Vučić negoduje.)... i tu bi bilo moguće primeniti Poslovnik i izreći vam meru, ali eto, tolerantna sam, pa nisam. [[Žagor.]] Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Predrag Mijailović, Mihajlo Jagodić i Dragoljub Vojinović. Vlada i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Na sednici Odbora za zdravlje i porodicu, narodni poslanici Predrag Mijailović i Dragoljub Vojinović povukli su amandman. Pitam narodnog poslanika Mihajla Jagodića da li ostaje pri svom amandmanu? (Povlači amandman.) Konstatujem da su narodni poslanici povukli amandman.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja i moje kolege iz DSS smo povukli ovaj amandman zato što se pitanje volonterskog staža i rada, koje nije predviđeno Zakonom o radu, reguliše drugim zakonom. Molim vas, nekako mi se čini da, kad god počnemo da raspravljamo o zdravstvu, iskrsne nešto da ovaj parlament ne liči na parlament. Molim vas, izaberite drugu priliku.
Već sam konstatovala da je povučen amandman na član 2. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milan Stanković i Toma Bušetić. Vlada, Odbor za zdravlje i porodicu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Toma Bušetić, podnosilac amandmana.
Dame i gospodo narodni poslanici, dr Stanković i ja smo predložili da se volonterski rad obavezno plaća. Naravno, nema dovoljno sredstava. To je neko objašnjenje. Nije dobro da neke zdravstvene organizacije plaćaju volonterski rad, a neke zdravstvene organizacije ili ustanove ne plaćaju volonterski rad. Ono što ne valja u oba ova zakona, to je upravo to usklađivanje sa Zakonom o radu. Mi socijalisti smo i danas na istoj poziciji - Zakon o radu je katastrofalan. Predstavnici Međunarodne organizacije rada, potpredsednik Bronštajn je rekao da ovaj zakon nije dostojan Srbije, kao zemlje sa demokratskim tekovinama. To što radnici, kada je zakon usvojen, nisu izašli na ulice i to što mi nismo imali Rim, mi u SPS ne priželjkujemo nemire, ali je činjenica jedna: ko danas vodi sindikate? Svi sindikati su državni. Na čelu jednog je Smiljanić, koji je bio kandidat Koalicije "Zajedno" 1996. godine. Na čelu drugog je Čanak, koji je zajedno učestvovao sa DOS-om u osvajanju vlasti. Treći sindikat kontroliše ministar Milovanović. Znači, to je jasna stvar. Ono na čemu mi insistiramo, to je da ne smemo striktno da primenjujemo pravila raznih međunarodnih organizacija. Primera radi, u Argentini je samo sa 20% nezaposlenih i sa prosečnom platom od 500 dolara došlo do talasa nezadovoljstva. Zbog čega? Upravo zbog primene tih modela međunarodnih organizacija, modela tržišne ekonomije i učešća inostranih banaka. Zato i kažemo da treba biti oprezan kada je reč o zahtevima raznih međunarodnih organizacija. Što se tiče ovog amandmana, može i da se povuče.
Konstatujem da je narodni poslanik Toma Bušetić povukao amandman. Da li narodni poslanik Milan Stanković povlači amandman? (Da.) Reč ima narodni poslanik Bratislav Đurić, replika.
Samo kratko. Gospodine Bušetiću, možda je to tačno što ste rekli da sva tri sindikata nisu pod kontrolom SPS, nisu i to je sreća za ovaj narod.
Reč ima narodni poslanik Branislav Ivković, replika.
Dame i gospodo poslanici, ovaj narod već godinu i po dana ima vremena da se uveri u svoju sreću i ispunjenje svoje vere u DOS-osvsku koaliciju i DOS-ovski režim. Jedna od karakteristika DOS-ovske koalicije i DOS-ovskog režima je i ta da Asocijacija slobodnih i nezavisnih sindikata, sa tako pompeznim naslovom, ima DOS-ovskog poslanika i DOS-ovskog ministra. Izem ti nezavisnost.
Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima i odlučivanje o amandmanima, da li predstavnik predlagača želi reč? (Ne.) Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti, u celini. Za 93, protiv 45, uzdržanih nema, nije glasalo 42, od 180 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zdravstvenoj zaštiti. Pošto se približavamo kraju radnog vremena, predlažem da napravimo pauzu i da razmatranje 6. tačke dnevnog reda - Predlog zakona o univerzitetu - nastavimo sutra. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Prve sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2002. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, sednici prisustvuje 158 narodnih poslanika. Molim vas da radi utvrđivanja kvoruma ubacite identifikacione kartice u vaše poslaničke jedinice. Konstatujem daimamo kvorum i možemo nastaviti rad. Obaveštavam vas da su sprečeni da prisustvuju sledeći narodni poslanici: Stevan Lilić, Miomir Tadić, Zaharije Trnavčević, Momčilo Trajković, Ratimir Svirčević, Teodora Vlahović, Milka Marinković, Miroslav Markićević, Melank Šandor, Dragan Kovačević, Zoran Bošković, Višnja Nežić, Vladan Jovičić, Nataša Milojević, Sredoje Mihajlov, Petar Mišić i (pre podne) Neda Arnerić.Obaveštavam Narodnu skupštinu da su pozvani da sednici prisustvuju predsednik,potpredsednici, ministri i sekretar Vlade Republike Srbije, kao i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo. Takođe, saglasno članovima 83. i 84. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, obaveštavam vas da sam na ovu sednicu pozvala predstavnike Centra za slobodne izbore i demokratiju, predstavnike Stalne konferencije gradova i opština Jugoslavije, predstavnike Studentske unije Srbije, predstavnike Saveza studenata Beograda,studente Studijske grupe za Ustavno pravo na Pravnom fakultetu Univerziteta u Beogradu i predstavnike Narodnog pokreta "Otpor". Pozdravljam prisutne goste. Prelazimo na 6. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O UNIVERZITETU Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Velimir Simonović, Dragiša Popović, zajedno Jakov Stamenković, Dragiša Popović i Anita Beretić, zajedno Dragoslav Bošković i Stanko Kovačević, Mirko Rosić, zajedno Nenad Lemajić, Milan Radulović, Bojana Aleksić, Dragoljub Vojinović i Vladimir Andrić, Predrag Stojanović, Predrag Čanović, Zeldžo Hurić, zajedno Dragoljub Vojinović i Vladimir Dobrosavljević, Bratoljub Janačković, zajedno Miroslav Hristodulo, Vladimir Dobrosavljević i Igor Soldatović, Milorad Mirčić, Gordana Pop-Lazić, Tomislav Nikolić, Aleksandar Vučić, Petar Jojić, Miroljub Veljković, Lazar Marjanski, Vitomir Plužarević, Božidar Vučurović, Srboljub Živanović, Nataša Jovanović, Branislav Blažić, Zlatan Jovanović, Ljubomir Kragović, Božidar Vujić, Dragoljub Stamenković, Slobodan Janjić, Veroljub Arsić, Stevan Kesejić, Goran Cvetanović, Dragan Čolić, Miroslav Hristodulo, zajedno Bora Stanimirović i Stevan Gudurić, Zoran D. Nikolić, Radojko Petrić, zajedno Bora Stanimirović i Žarko Obradović, Arsen Kurjački, zajedno Toma Bušetić, Žarko Obradović, Branko Ružić, Slobodan Tomović i Milan Stanković, zajedno Golub Rajić i Đura Lazić, zajedno Dragan Jovanović i Đura Lazić, zajedno Bora Stanimirović i Živodarka Dacin, Miloš Nešović, zajedno Sreten Mitrović, Ljubomir Mucić i Dušan Cvetković, Rajko Baralić, Nebojša Jović, Branko Ružić, Slobodan Pavlović, Dragan Jovanović, Golub Rajić, Dragiša Marinković i Srđan Sikimić, kao i Vlada Republike Srbije. Na sednici Odbora za prosvetu amandmane su povukli narodni poslanici: Zeldžo Hurić na članove 2. i 5, Predrag Stojanović na članove 39, 64, 65. i 111, Dragiša Popović na članove 69. i 74, Miroslav Hristodulo na član 103. i zajedno narodni poslanici Nenad Lemajić, Milan Radulović, Bojana Aleksić, Dragoljub Vojinović i Vladimir Andrić na članove 69. i 74. Primili ste izveštaje Odbora za prosvetu, Zakonodavnog odbora i Odbora za međunacionalne odnose, kao i mišljenje Vlade Republike Srbije, sa ispravkom, o podnetim amandmanima. Na sednici Odbora za prosvetu mišljenja su izdvojili članovi Odbora, narodni poslanici Vladimir Garčević i Bora Stanimirović. Na sednici Odbora za međunacionalne odnose mišljenja su izdvojili članovi Odbora, narodni poslanici Pal Šandor i Dragiša Đoković. Pre otvaranja načelnog pretresa podsećam vas da, prema članu 90. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme za raspravu iznosi pet časova. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Otvaram načelni pretres. Da li predstavnik predlagača prof. dr Gašo Knežević, ministar prosvete, želi reč? Izvolite.