Dame i gospodo narodni poslanici, ja sam podneo amandman na naslov zakona i moram priznati da je to nešto što se u prethodnim sazivima i prethodnih 30 godina višestranačja u Srbiji nije često događalo. Međutim, to je još jedan pokazatelj načina ni koji je vaša većina izvrgavala ruglu Narodnu skupštinu, jer ne postoji apsolutno sličan primer da poslanici vladajuće koalicije na sopstvene predloge zakona i na predloge zakona koje Skupštini dostavi Vlada Republike Srbije koju podržavaju, podnese ne desetine, to se dešavalo i kod žutih, već da podnese stotine i stotine amandmana. Vi ste podnosili po 300, 400, 500 amandman na prve članove zakona. Pričali priče koje nemaju apsolutno nikakve veze sa zakonom, imali naučene pesmice o različitim delovima života i onda na taj način sa jedne strane hvalili Vladu koju podržavate, ali suštinski cilj je bio da onemogućite opoziciji da govori i jedan jedini sekund o amandmanima. Prošlo je nekoliko takvih vaših, da kažem, pokušaja, nekoliko sednica, dok onda i mi nismo počeli da podnosimo amandmane na prve članove zakona kako bismo se na taj način izborili za ovo minimalno vreme koje imamo. Međutim, vi pošto pričate kako je situacija u Srbiji dobra, kako je parlamentarna demokratija razvijena, kako poštujete tuđa prava, pogotovo prava manjine, ja bih molio da mi neko od vaših eksperata navede sličan primer u evropskoj praksi na koju se vi tako rado pozivate? Da vidimo da li takvih primera postoji i da li se takvi primeri mogu naći u Engleskoj, u Francuskoj, u Nemačkoj i drugim razvijenim parlamentarnim demokratijama? To je jedna anomalija koja je svojstvena samo vama. Niko nije bio toliko, da kažem, spreman da baci svu dobru praksu iz prethodnih godina i decenija pod noge kako bi taj minimum minimuma uskratio opoziciji da govori. Ukoliko ste toliko dobri, ukoliko ste toliko vredni, ukoliko su vam rezultati dobri makar delimično toliko koliko govorite, vi biste morali biti spremni da uđete u dijalog, vi biste žurili, vi bi pravili debatne emisije u kojima bi pokazali da ste bolji, da ste uspešniji od onih koji su pre vas vladali Srbijom. Međutim, nažalost nema apsolutno nikakve razlike. Ovo što ste radili sa amandmanima pokazuje da ste u nekim segmentima čak i gori od onih koje nazivate žutim lopovima.
Reč ima Aleksandar Marković. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Kolega jedan reče – žali Bože tri minuta. Ja bih mogao da se složim sa tim. Pomno sam pratio i pokušavao da shvatim šta je predlagač amandmana želeo da postigne ovim amandmanom, s obzirom da iz obrazloženja to nije bilo jasno, odlučio sam da saslušam kako će biti usmeno obrazloženje. Nažalost, ni tu nismo uspeli da shvatimo šta je želeo da kaže, kakve veze ova diskusija koju ima sa samim predlogom amandmana. Onda sam pogledao i sam predlog amandmana i on kaže – u naslovu predloga zakona posle reči – izmenama, dodaju se reči – i dopunama. Moram da priznam, predsedavajuća, da sam ja od prethodnog govornika očekivao jedan drugi amandman, amandman kojim se smanjuje najavljeno smanjenje cenzusa sa 5% na 3%, pokušaj da se to smanji na 1%. Zašto? Zato što bi onda u tom slučaju poslanička grupa, odnosno stranka prethodnog govornika imala šansu da na sledećim izborima pređe cenzus. Ovako, sa cenzusom od 3% to ostaje misaona imenica i sad se vraćamo na uzrok cele ove priče, a to je njegovo pojavljivanje uporno u medijima, njegovi govori ovde u Skupštini, i ja zaista apelujemo još jednom predsedavajuća na njegovu poslaničku grupu, dakle, ako želite da pređete cenzus od 3%, nemojte više davati predlagaču ovog amandmana da se javlja za reč. Zahvaljujem.
Ne mogu da vas poslušam. Nemanja Šarović, po amandmanu. Zato što ništa niste govorili po amandmanu u prvom obraćanju. Iskoristite priliku koju vam dajem. Izvolite.
Zaista je nečuveno da nakon svega što je prethodni govornik izgovorio vi meni ne date pravo na repliku, ali dobro. Dakle, gospodine Markoviću, da vi ništa ne razumete mene zaista i ne čudi. Nije to ništa iznenađujuće.
Ne možete se obraćati poslaniku direktno.
Pa on se meni do sada obraćao, gospođo Gojković, na isti taj način i rekao kako ne razume ništa od onoga što sam ja govorio i ja upravo o tome i govorim.
Možete, ali meni se obraćajte, njemu šaljete poruku.
Dakle, mene ne čudi da on ne razume, jer da bi čovek nešto razumeo treba da ima i određeno životno iskustvo i treba da ima određeno obrazovanje. Vi, gospodine Markoviću, za jedne izbore se predstavljate kao pravnik, za druge se predstavljate kao ekonomista, a uporno krijete koji je to fakultet koji ste vi završili, najverovatnije na pošten način niste nijedan, i upravo je to razlog što ništa ne razumete.
Direktno ste se obraćali poslaniku. Govorili ste: „Vi gospodine Markoviću, vi gospodine Markoviću“. Ja pokušavam da izbegnem direktne diskusije na amandman koji vi niste hteli da obrazložite, nego ste pričali o babama i žabama, najviše o babama. Izvolite. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković, replika.
Poštovana predsedavajuća, nisam želeo da ovo pretvorimo u replike, ali morate da imate razumevanje za nervozu prethodnog govornika, znate, on nije navikao da ustaje rano. On obično u ovu skupštinu dođe oko 12, 13, 14, retko kad je došao pre toga, ali, eto, danas je morao da ustane rano, verovatno nije ni kafu popio, pa otuda ta nervoza. Kada je reč o nekim lažima koje smo čuli ovde kako se ja predstavljam na jednim izborima kao pravnik, na drugim izborima kao ekonomista i šta je već sve rekao, dakle, ja ga pozivam da pročita izvod iz kandidatura za sve prošle izbore na kojima sam bio kandidat, uvek je isto zanimanje pored mog imena i prezimena. Ono što je istina, to je, ona ume da boli, znate, i njega je zabolela istina da njegova stranka u ovom trenutku se nalazi ispod praga koji je najavljen, odnosno predviđen ovim zakonom o kome danas raspravljamo. Ja bih samo želeo da ponovim apel za njegovu političku partiju, da ako želi da prebaci taj prag, da prebaci 3%, mora povesti računa o tome ko će se pojavljivati u javnosti, ko će davati političke izjave i ko će sa ove govornice davati političke izjave te stranke. Kada je reč o fakultetu, istina je samo da nisam završio fakultet kojim bih razumeo sve ovo što je prethodni govornik malopre rekao. Zahvaljujem.
Hvala. Da li da ponovim „Dobro jutro“, da smo ovde da razgovaramo o određenom zakonu i da vas molim da se vratimo na temu. Molim vas kada obrazlažemo amandmane da zaista pokušamo da i građanima Srbije objasnimo šta smo želeli nekim amandmanom, bojim se da ne shvataju o čemu govorimo danas. Reč ima narodni poslanik Ivan Bauer.
Zahvaljujem, predsednice. Amandman je na naslov Predloga zakona, pa bih ja hteo da kažem nekoliko reči, radi se o Predlogu zakona o izmenama Zakona o izboru narodnih poslanika. U uvodnom izlaganju u načelnoj raspravi ovlašćeni predstavnik predlagača je rekao da ne postoji, što je tačno, idealan politički sistem, ali kada govorimo o izbornom zakonodavstvu, tome se sigurno najviše približava proporcionalni izborni sistem, i to onaj izborni sistem koji nema preveliki cenzus. Šta znači preveliki cenzus? Evo, recimo, Turska ima cenzus od 10% i zbog toga je bila predmet kritika nekih ljudi iz Evrope, čak je i završila pred Evropskim sudom za ljudska prava, doduše, taj proces je dobila, ali to nije tema ove naše diskusije. Cenzus ne treba da bude ni premali, jer kada je premali onda je politička scena previše fragmentirana, pa se onda javljaju raznorazni problemi, odnosno dolazi do određenih političkih konsekvenci, na primer, neke male partije ukoliko postanu tas na vagi mogu da dobiju praktično jedan vrlo veliki ucenjivački potencijal. Zbog toga treba pronaći nekakvo izbalansirano rešenje i ja mislim da mi upravo o tome danas razgovaramo. Kada se određuje broj poslanika koji će dobiti neka poslanička lista, mi koristimo tzv. Dontovu formulu, koja da tako kažem, pod znacima navoda, favorizuje najjaču političku stranku, a to je u ovom slučaju SNS. Kako ona favorizuje najjaču stranku? Pa tako što se najveći broj tzv. rasutih glasova upravo prelije najjačoj političkoj stranci, pa će ona proporcionalno dobiti više mandata nego što je osvojila glasova na izborima. To nije nešto što je neuobičajeno u modernoj evropskoj demokratskoj praksi. U velikom broju zemalja čak i u ovom veku se dešavalo da stranke na izborima dobiju i ispodpolovičnu većinu, a da nakon izbora, zahvaljujući Dontovoj formuli, dobiju praktično veći broj mandata, odnosno dobiju nadpolovičnu većinu, odnosno više od 50% i da na taj način u suštini dobiju apsolutnu vlast. Dakle, kada bismo smanjili sada cenzus ne kažem da bismo tu anomaliju u potpunosti uklonili, ali bismo je sasvim sigurno značajno umanjili. Dakle, iz ovoga što sada menjamo jasno je da je najveći gubitnik SNS, a da je najveći dobitnik demokratija, odnosno građani koji će na ovaj način dobiti mogućnost da budu bolje reprezentovani, odnosno da budu reprezentovani u skladu sa svojim preferencijama. Što se tiče kritike na račun smanjenja cenzusa sa 5% na 3%, hteo bih da ukažem na nekoliko nedoslednosti kada je reč o ovim kritikama. Prvo, kritike mogu biti opravdane za promenu izbornog zakonodavstva, odnosno naročito izbornog zakona neposredno pred izbore ili relativno brzo, da kažem, u relativno kratkom roku pre nego što su izbori, ukoliko su te izborne promene značajne. Recimo da mi sada menjamo izborni sistem i da pravimo većinski izborni sistem u kome bi vrlo verovatno SNS osvojila preko 200 poslaničkih mesta ili da menjamo sistem tako što povećavamo broj izbornih jedinicama, ali da ih krojimo tako da vladajuća većina sadašnja osvoji više poslaničkih mesta, onda bi te kritike sasvim sigurno bile na mestu. Međutim, u ovom slučaju, onaj koji je predlagač ovog zakona će sasvim sigurno osvojiti manje mesta nego da nije predlagao ovaj zakon, prema tome, rekao bih da ta kritika nije baš na mestu. Druga stvar o kojoj se govori jeste pojam izborne godine. Izborna godina nije 2020. godina, jer da jeste, onda kada bismo, na primer, raspisali izbore za 1. januar 2020. godine, mogli bismo da menjamo izborne uslove do poslednjeg trenutka i da niko ne može da na spočita da menjamo zakone u izbornoj godini. Izborna godina je period od godinu dana pre izbora, dakle, ona teče od aprila prošle godine. A mi smo, kao što se sećate, menjali zakone u izbornoj godini, i to pre nešto više od mesec dana, i to smo menjali zakone uglavnom na predlog opozicionih stranaka, dakle, išli smo u susret opozicionim strankama i na to je stizala iz Evropske unije, odnosno od predstavnika Evropske unije, uglavnom pozitivna kritika, odnosno dobili smo pozitivnu ocenu tih izmena. Ne vidim zašto bi sada bile kritikovane ove izmene kada, kao što sam već zaključio, te izmene najmanje idu u prilog vladajućoj većini, a posebno ne idu u prilog predlagaču ovog zakona. Inače, da ne bi bilo nekih nejasnoća i mislim da to građani treba da znaju, izborni cenzus od 3% nije nešto što smo mi izmislili, dakle, mi ne izmišljamo nikakvu toplu vodu, izborni cenzus od 3% postoji u velikom broju zemalja. Ja ću vam navesti samo neke od evropskih zemalja, recimo, Albanija, Bosna i Hercegovina, Crna Gora, Grčka, Italija, Gruzija, Španija. Na kraju da zaključim sa jednom preporukom koja se nalazi u Rezoluciji Parlamentarne skupštine Saveta Evrope 1547 iz 2007. godine, dakle, Parlamentarna skupština Saveta Evrope. O tome treba da razmišljaju, naročito ljudi iz EU kada kritikuju ove izmene koja kaže doslovce – „Cenzus za parlamentarne izbore ne treba da bude veći od 3%“. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Narodni poslanik LJubiša Stojmirović ima reč.
Poštovane koleginice i kolege, početak današnje diskusije me je asocirao na jednu izreku Vladike Nikolaja Velimirovića. On kaže – nema čoveka koji ne zna mnogo, niti onoga koji zna dovoljno. Nadam se da ćemo biti dovoljno mudri i da ćemo slediti ovu izreku koju nam je Vladika ostavio u amanete da ćemo se ponašati onako je on želeo da se ponašamo kada je ovu izreku izrekao. Znači da ćemo biti mudri i da shvatimo da niko od nas ne zna sve, odnosno da ne zna mnogo, da niko od nas ne zna dovoljno. Nismo stručnjaci za sve i svašta, ali moramo zajedničkim snagama da radimo u interesu Srbije i građana Srbije. Tako i danas kada odlučujemo o ovim izmenama zakona, budimo mudri i budimo pametni, nemojte da se svađamo. Dajte da uradimo nešto što je korisno za sve građane i za Srbiju. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović.
Gospodin Šarović i SRS, zapravo ovim prvim amandmanom, koji je on podneo u ime naše poslaničke grupe, hteli smo da rasvetlimo neke okolnosti i da preciznije uredimo ovaj zakon, gde će cenzus da se smanji sa 5% na 3%. Međutim, gospođo Gojković, zapanjujuće da je vaša poslanička grupa zajedno sa vašim koalicionim partnerima podnela ovaj predlog zakona, a da poslanici ne razumeju o čemu se ovde radi. Godine 2020. poslanici SNS, uključujući tu i neke baš funkcionere stranke, ne znaju na koji način se raspodeljuju mandati, pa smo tako i malo pre mogli da čujemo, doduše, od poslanika vaše koalicije grupe da ima nekakvih prelivanja glasova i takve i slične gluposti. Ako vam nije nešto jasno, valjda imate nekog člana RIK da vas poduči šta je to Dontov sistem i koji su to glasovi koji utiču i po kom sistemu se raspodeljuje 250 poslaničkih mandata. Dakle, radi se o sistemu količnika, 250 mandata se određuje tako što se dobija količnik za određeni mandat od stranaka koje su prešle cenzus. One koje su precrtane, koje su ispod crte ne ulaze u raspodelu poslaničkih mandata. Ali, elem, sa druge strane sistem tog količnika na određeni način favorizuje onu stranku koja je osvojila najveći broj mandata, jer ona će imati takav količnik da će joj se dodeliti, ali može da utiče jedan glas. To ste vi uradili po nalogu Skota, bivšeg američkog ambasadora. Kada ste videli da taj količnik ne može da dodeli mandate ovoj grupaciji koja sada na sve način vas pljuje i blati, koje ste ubacili u Skupštinu, i Boška Obradovića i Sandu Rašković Ivić i ostale, vi ste mi dodeli dovoljan broj glasova, izmišljenih glasova kako bi taj količnik dobili i kako bi prešli cenzus. To je bruka i sramota za parlamentarizam unazad koliko godina obnovljenog višestranačja. Sada imamo jednu drugu situaciju. Cenzus se smanjuje i valjda je u političkom sistemu jedne zemlje imperativ svake stranke da bude u zakonodavnom telu i da se na normalan način bavi politiko. Ali, vi imate ovde jednog navijenog od jutros poslanika, koji takođe ništa ne zna, ni o izbornom sistemu, ni o političkom sistemu uopšte, o kojem je malopre govorio kolega Šarović, koji nekakvim, kako bi vi to naprednjaci rekli spinovanjem navodnih procenata i dok nije promenjen zakon, hteo da kaže, ako ne glasate za Vučića i SNS vi ste propali i vaši glasovi su bačeni. Ne, naša poruka biračima treba da bude – upravo glasajte za najveću opozicionu stranku SRS koja će takvom raspodelom mandata i vašim glasovima kroz procenat koji nam budete ukazali na najbolji način zastupati vaša demokratska prava, što nije bio slučaj do sada, osim kada govore poslanici SRS. Dakle, idete u promenu zakona. Poslovnik niste promenili četiri godine. Uskratili ste mnoga prava opozicionim političkim strankama i sada imamo raspravu o zakonu koji želite da promenite, a da vaši poslanici ne znaju ni šta je izborni sistem, ni kako se raspodeljuju mandati. Ovde ćemo celog dana takve neuke morati da slušamo. Nebitno, mi smo tu da damo argumente i da branimo naše amandmane.
Reč ima narodni poslanik Dragan Jovanović.
Uvažena predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, pre svega želim da podržim ove izmene Predloga zakona, jer mislim da smo svi i u ovoj sali i uopšte građani Republike Srbije svesni da je potrebna politička stabilnost, da je potrebno da se na ovim narednim i republičkim i lokalnim izborima građanima Srbije, pre svega, ponudi različiti spektar mogućnosti da oni glasaju. Ono što je dobro, to je da se i manjim strankama i naročito na lokalu, grupama građana omogući, da mogu da pređu cenzus i da predstavljaju građane u skupštinama, kako republičkoj, tako i vojvođanskoj, a naravno i u lokalnim parlamentima. Moram da se osvrnem i na nešto što su moje kolege govorile pre mene, uvaženi kolega Bauer je pominjao različite izborne modele. Mi ovde govorimo o smanjenju izbornog cenzusa sa 5% na 3%, ali je davao poređenje sa većinskom izbornim sistemom. Moram da kažem i gospodinu Martinoviću koji je zvanično u ime svih nas predlagač ovog zakona i drugim poslanicima, da bi trebalo možda ostaviti narednom sazivu, ali kada budemo donosili nov zakon, a on će neminovno doći, za izbor narodnih poslanika i odbornika za skupštine opštine, da se razmisli u najmanju ruku o kombinovanom izbornom modelu. Ja za razliku od nekih kolega smatram da je većinski izborni model najpošteniji i ako će na primer SNS ili neka druga stranka u tom modelu dobiti 200 poslanika, neka dobije. Ali, mislim da to nije baš to tako, uvažena predsednice parlamenta, jer mi smo imali 2004. godine jedan dobar pokušaj da se na ime, odnosno većinski biraju gradonačelnici predsednici opština. Ako tada pogledate samo rezultate tih izbora, videćete da je tadašnja vladajuća koalicija, nije dobila ni 50% gradonačelnika ili predsednika opština koji su birani na ime, a vi i ja smo primeri čitave ti priče. Zbog toga mislim da je na ime pravo glasanje i da bi ti ljudi koji će ovde doći na osnovu svog imena, svoje biografije, porekla svoje porodice i svog znanja i poštenja, na pravi način predstavljati sve nas građane Srbije, pa makar i ja ili neke moje kolege ne bili ovde. Zbog toga, uvaženi poslanici, ja uz potpuno razumevanje potrebe da u ovom trenutku imamo jednu bolju ponudu na političkoj sceni Srbije, spreman sam da podržim ove izmene. Ali, uz potpuno primanje k znanju da će ova promena, naročito u malim opštinama u Republici Srbiji dovesti ipak jednoga, moram da kažem, hajde da ne budem grub, neobične situacije da ćete vi sa 70 ili 75 glasova bukvalno, 75 glasova ući u lokalni parlament i imati jednog odbornika. To je veoma neobična situacija i mislim da je, ako je sada zbog političke klime to potrebno, to treba odmah u narednom sazivu ovog plenuma promeniti, ići na većinski sistem ili bar na kombinovani sistem koji smo imali u pokrajini Vojvodini gde bi se 50% poslanika biralo na ime, a 50% sa stranačkih lista. Uz potpuno razumevanje da će svaka stranka ili koalicija hteti da određene svoje istaknute članove koji zbog svog partijskog rada nisu previše popularni u narodu ubaci u lokalne ili republičku Skupštinu, ali, sa druge strane, potrebno je da istaknuti građani, pojedinci, da li su pripadnici stranaka ili su vanstranačke ličnosti, mogu na svoje ime da dođu i da predstavljaju građane Srbije, a da građani znaju gde ti ljudi žive, čime se bave, šta su radili u životu i šta su svojoj sredini pomogli. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Ivan Bauer.
Moja vrlo uvažena koleginica, koja me je, doduše, počastila i podučila matematiku, mene, matematičara, ali to je u redu, samo bih hteo da pojasnim ono što sam rekao. Dakle, ona je rekla da se oni glasovi stranaka koji ostanu ispod cenzusa ne računaju. A šta se dešava s tim glasova? Ti glasovi se, pod znacima navoda, kao što sam i rekao, prelivaju onim strankama koje su prešle cenzus, i to na osnovu rezultata koje su napravili. Matematički - onaj koji je osvojio najviše glasova, njemu će se preliti najviše onih glasova koji su ostali ispod cenzusa. Dakle, on će dobiti najviše dodatnih glasova, tj. dobiće najviše mandata jer je imao najbolji rezultat. I drugi će dobiti više mandata, najverovatnije, u zavisnosti od toga kako će formula u konkretnom slučaju biti primenjena, ali će dobiti manje mandata, jer su dobili manje glasova. I ne znam šta tu nije jasno? Molio bih samo, kada se govori o matematici, da ne budem ispravljan, naročito ne za one stvari koje sigurno znam prilično dobro. I molim bez dobacivanja.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milija Miletić.
Zahvaljujem se. Ja bih po amandmanu. Kao što je rekao moj kolega iz Topole, Dragan Jovanović, podržavam Predlog ovog zakona za smanjivanje cenzusa od pet na tri procenata, zato što je ovo šansa da male političke stranke, kojoj i ja pripadam, ja sam predsednik Ujedinjene seljačke stranke koja ima 60-ak odbora u Srbiji, koja po nekim podacima i statistikama može do 1% glasova da osvoji na parlamentarnim izborima, ovo je šansa da takve stranke uđu u Skupštinu. Ovo što se sada radi, sve što je predložio gospodin Martinović, to je sve na štetu najjače stranke, Srpske napredne stranke, zato što će ona sigurno imati manji broj poslanika, zato što će veći broj stranaka ući u Skupštinu, zato što je 3% izvodljivije da se pređe cenzus. Na ovaj način SNS i mi sa njom u koaliciji ima mogućnost za veću demokratiju, veću prohodnost manjim strankama i normalno, očekuje se da će u narednom periodu ući u Skupštinu veći broj stranaka koje će zastupati određene interese. Što se tiče Ujedinjene seljačke stranke, čiji sam ja predsednik, ona će i u narednom periodu nastupati na izborima, kako parlamentarnim, tako i lokalnim i pokrajinskim i imaćemo mogućnost sigurno da uđemo u veći broj lokalnih parlamenata samostalno, gde ćemo zastupati interes sela, poljoprivrede i svega onoga što se tiče seljaka i svih onih ljudi koji žive na selu i od sela. Ja bih voleo da veći broj poslanika u Skupštini Srbije budu ljudi koji se bave poljoprivredom, koji znaju probleme u poljoprivredi, koji su članovi ili simpatizeri Ujedinjene seljačke stranke, jer na taj način siguran sam da će imati veća mogućnost da se da podrška selu i poljoprivredi. U mom kraju se kaže - tuđa ruka svrab ne češe i zato, još jednom, podržaću predlog ovog zakona da se smanji cenzus na 3%, zato što je to dobro, odlično, za sve male političke stranke. Još jednom, drage moje kolege i koleginice, uz dužno poštovanje za sve vas, voleo bih da veći broj poslanika ovde u Skupštini budu ljudi koji znaju kako se radi na poljoprivredi, kako se živi na poljoprivredi i kakva je žuljevita ruka naših seljaka. Još jednom, podržaću ovaj predlog.
Reč ima Srbislav Filipović.
Hvala predsednice. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Republike Srbije, i birači, čuli smo svašta od jutros ali glavna poruka je da mi kao poslanici SNS, generalno kao poslanici Narodne Skupštine Republike Srbije, nismo tu da ispunjavamo muzičke želje, bilo kome u opoziciji. Mi smo tu da radimo odgovorno za građane Srbije, da radimo odgovorno na očuvanju demokratije i demokratskih vrednosti u našem društvu, na izgradnji demokratije, na jačanju naših demokratskih kapaciteta, kako našeg parlamenta, tako i našeg društva u celini i mislim da je ovaj zakon o kome danas raspravljamo i o kome smo raspravljali u načelu, dobar zakon koji će u mnogome ojačati i stabilizovati demokratiju u Srbiji, time što ćemo širim društvenim grupama, dati mogućnosti da imaju svoje predstavnike u parlamentu i pokazujemo da smo demokrate u svojoj srži, ideološki gledano, u tom pogledu što želimo da građanima omogućimo da mogu da imaju i šire svoje predstavnike, od onoga kako je do sada to bilo predviđeno našim izbornim zakonodavstvom. Toliko smo toga učinili u prethodnim mesecima, napravili velike iskorake, učinili smo i velike ustupke, opozicionim strankama jer hoćemo da pokažemo da smo otvoreni i za dijalog i da smo otvoreni za ozbiljnu izbornu utakmicu u kojoj želimo da se takmičimo, svojim programima, svojim idejama, a konkretno i SNS da izađe sa svojim rezultatima, zbog kojih nemamo razloga da se stidimo, već da se ponosimo. Samim tim i spuštanje izbornog praga za ulazak u parlament sa 5% na 3%, omogućava građanima i nekim manjim društvenim grupama da imaju svoje predstavnike u parlamentu Republike Srbije, da ti njihovi predstavnici zastupaju i njihove interese. Samim tim je sada izvesno da će priča pojedinih opozicionih grupa o nekom bojkotu pasti u vodu, jer oni sa svojih 5% ili 10% će postati potpuno smešni u narednoj izbornoj trci, zato što će mnoge društvene grupe, neke manje političke stranke imati priliku da izađu na izbore i imati priliku da pokažu da svojim idejama i programima mogu da pređu taj prag od 3% i da ovde zajedno sa nekim budućim poslanicima u narednom sazivu parlamenta, debatuju konkretno i nadam se sa mnogo više argumenata u nekim narednim debatama o zakonima koji će se nalaziti pred plenumom i pred novim sazivom Narodne Skupštine. Kada su u pitanju, čuli smo ovde da se Narodna Skupština pretvorila u ruglo, da ima nekih besmislenih amandmana, mi samo nismo od onih predlagača, od dela opozicije čuli ništa konkretno kada su njihovi amandmani u pitanju, ništa kako će se poboljšati ovi zakonski predlozi, neki prethodni koje smo imali. Čuli smo samo golu kritiku na račun SNS, nismo čuli ništa konkretno, ništa kako da poboljšamo već postojeće zakone u Republici Srbiji i ništa kako da poboljšamo život građana, ništa kako da povećamo stepen demokratičnosti našeg društva, znači samo gola kritika radi kritike, ništa ne znači. Ovim konkretno, SNS, spuštanjem cenzusa sa 5% na 3%, čini konkretnu stvar za demokratiju u Srbiji i to je dobro i nastavićemo i dalje da jačamo naše demokratske kapacitete. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Nataša St. Jovanović
Poštovane kolege narodni poslanici, poštovani građani Srbije, predložene zakonske izmene doneće mnogo veći broj izbornih lista, koje će preći cenzus, jer će niži izborni prag privući i političke organizacije koje nisu ni pomišljale da izađu na crtu od 5%. Što je u brojkama izraženo, ako na parlamentarne izbore izađe tri miliona građana, umesto minimalnih 150 hiljada glasova, po važećem zakonu, ako cenzus bude 3%, biće im dovoljno samo 90 hiljada glasova. To je dobro, jer omogućava manjim partijama da uopšte izađu na političku scenu i predstave svoje programe. U privredi se borimo protiv monopolizma i raspodelu tržišta samo na krupne igrače, a ovo je takođe način da uvećamo opoziciju, jer bez opozicije vlast može da se uljuljka, da sporije radi. Ovo je način da sa ukazivanjem na greške, kritikom vlasti, bolje shvate potrebe građana. Srpska napredna stranka će dati sve od sebe da ne izgubi mnogo zato što izlazimo u susret manjim političkim organizacijama u cilju demokratizacije parlamenta i društva, uopšte. Poređenja radi, na poslednjim parlamentarnim izborima održanim 24. aprila 2016. godine, na izbornoj listi bilo je 20, što stranaka, pokreta ili koalicija i bez ijednog mandata ostalo je njih osam. Najjača lista Aleksandar Vučić – Srbija pobeđuje osvojila je 48 glasova, 1,8 miliona, 52% mandata, što je 131 narodni poslanik. Glasalo je blizu 3,8 miliona građana, 56%, a koalicija Dveri i DSS jedva je prošla 190.000 glasova. Više puta se u Skupštini i pominjao način na koji su došli na poslanička mesta. Da zaključimo, na izbore izlaze svi oni koji predstavljaju mišljenje određenog broja građana, a ne samo svoje. Na izbore ne izlaze oni koji su samozvani lideri opozicije, jer tako se prikazuju u svojim medijima. Bojkot im služi da se sakriju iza onih građana koji ne izlaze na izbore već godinama, kako bi svoju snagu prikazali većom, a kad najave masovno okupljanje vidimo da je to samo šačica nasilnika i buntovnika. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marko Parezanović. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovana predsednice, poštovane kolege, u prethodnih nekoliko meseci usvojili smo više promena izbornih zakona koji imaju za cilj da poboljšaju i unaprede izborni proces. Rekao bih da su ove promene o kojima danas razgovaramo najznačajnije. Kao što su kolege već rekle, dešavalo se više puta u prethodnih 20 ili 30 godina da na različitim izborima jedan broj stranaka ne uspe da osvoji taj cenzus od 5% i da značajan broj glasova ostane ispod cenzusa, pa da, na primer, neke stranke osvoje i do 100.000 i do 150.000 glasova, a da ne budu deo parlamenta, iako se radi o značajnom i svakako broju glasova koji nije zanemarljiv. Ovim izbornim promenama omogućićemo i tim partijama da imaju veće šanse da postanu deo parlamenta, da budu više motivisane da uzmu učešće u izbornom procesu i da na kraju, ono što je najvažnije, Narodna skupština Republike Srbije i lokalni parlament i na pravi način oslikaju ono što je izborna volja građana, odnosno ono zašta su građani glasali na izborima. Takođe, mislim da će ove promene motivisati i grupe građana koji se u lokalnim parlamentima udružuju i okupljaju oko nekih lokalnih tema i ciljeva. Te male grupe građana često imaju nedostatak motivacije da se oko neke teme udruže i da nastupe na izborima, opet sa izbornim cenzusom od 3% i njima će lokalni parlament biti dostupniji i imaće, da kažem, više hrabrosti da uzmu učešće u izbornom procesu, što svakako u dobroj meri poboljšava rad lokalnih parlamenata. Ono što posebno hoću da kažem, u nekom prethodnom periodu bilo je dosta priče o tome da li izbore treba bojkotovati. Mi vidimo u poslednjih nekoliko dana i nekoliko nedelja da čak i oni koji su bili najuporniji u pričama u tome da izbore treba bojkotovati na određene načine traže zaobilazne puteve da na izbore ipak izađu, što govori da je cela ta priča o bojkotu bila prilično besmislena. Ono što je moje duboko uverenje je da je u trenutku kada je kampanja bojkota parlamenta počela jedini cilj bio destabilizacija političke situacije u zemlji i pokušaji da se tenzije u društvu podignu kako bi ti protesti bili što masovniji. Međutim, kao što smo videli, građani to nisu prepoznali i jedini rezultat tog bojkota bila je činjenica da su određene stranke praktično same sebe lišile mogućnosti da se obraćaju građanima u direktnom televizijskom prenosu, praktično, svakodnevno i u Skupštini Republike Srbije i u mnogim lokalnim parlamentima. Moj stav je da mi možemo na različitim protestima da iskazujemo stav o nekom pitanju, nezadovoljstvo u nekim temama i svako ko je učestvovao u političkom životu u nekom trenutku je bio opozicija i na nekom mestu i oko neke teme je protestvovao ili izražavao svoj stav, ali kada su u pitanju važne teme, donošenje zakona, formiranje vlasti, smena vlasti, jasno je da su parlament, i republički i lokalni, jedino mesto na kojima možemo da razgovaramo o tim temama i da one političke opcije koje imaju stav – zašto da izađemo na izbore ako ne možemo da pobedimo i koji misle da učestvovanje u političkom životu jedini cilj ima dolazak na vlast i koji nisu spremni da pruže ruku onda kada izgube, mislim da ne zaslužuju ni da budu deo i političkog života, a i deo Skupštine Republike Srbije ili bilo kog lokalnog parlamenta. Toliko.
Reč ima narodni poslanik Jelena Žarić Kovačević. Izvolite.
Hvala vam, gospođo Gojković. Dame i gospodo narodni poslanici, danas raspravljamo u pojedinostima o predlozima koji će imati direktan uticaj na izborni proces. Zbog toga je važno da građanima, pre svega, objasnimo šta se menja, zašto i na koji način. Mi smo u proteklim mesecima usvojili izmene i dopune zakona koji su takođe bili predmet međustranačkog dijaloga i koji se na direktan ili indirektan način odnose na izbore, a tiču se javnih nabavki, finansiranja političkih aktivnosti, sprečavanja korupcije i većih ovlašćenja koja su data Agenciji za borbu protiv korupcije. Srpska napredna stranka je pokazala veliku širinu aktivnim učešćem u dijalogu, jer kao najveća politička partija koja je na vlasti mogla je samo da kaže ne. Umesto toga mi smo ušli u dijalog, mi smo bili spremni i dalje smo spremni da saslušamo predloge opozicije ili dela opozicije koji je učestvovao u tom dijalogu i da radimo na unapređenju izbornih uslova i izbornog procesa. Mi želimo parlamentarni dijalog, želimo da budu zastupljena sva politička mišljenja u parlamentu, želimo veću reprezentativnost i svakako da izborna volja građana bude prikazana na bolji način u Narodnoj skupštini. Ne postoji idealan politički sistem, ali na strani SNS u svakom trenutku postoji mogućnost i spremnost da radi na tome da se taj sistem učini boljim. Kao poslanička grupa mi smo podneli dva predloga sa ciljem da za narodni period obezbedimo veću ulogu parlamenta u političkom sistemu i političkom životu u Srbiji. Narodna skupština je mesto gde treba da se vodi politički dijalog, gde treba da se iznose stavovi i ideje i da se raspravlja o odlukama koje imaju direktan uticaj na sve građane Srbije. Zbog toga jedan od predloga jeste da se cenzus smanji sa 5% na 3%, upravo da bi se na bolji način prikazala izborna volja građana, da bi bila zastupljena sva politička mišljenja, da bi više političkih opcija dobilo šansu da uđe u parlament, što će povećati reprezentativnost i da bismo na kraju liberalizacijom izbornih pravila doveli do rasterećenijeg učešća na izborima i na kraju podigli stepen demokratije na viši nivo. Drugi predlog se odnosi na nacionalne manjine, odnosno na njihovo učešće, kako na izborima, tako i kasnije u parlamentu i u donošenju odluka u Srbiji i tu mislim na stranke nacionalnih manjina koje to zaista jesu, a ne koje su samo formalno registrovane ili pre registrovane pred izbore da bi učestvovale pod povoljnijim uslovima, pa smatram da ćemo usvajanjem ovih predloga otkloniti i moguće zloupotrebe u tom smislu. U toku današnjeg dana govorićemo i o tome u kom procentu će učestvovati manje zastupljeni pol, govorićemo još i o nekim stvarima za koje smo mogli da čujemo različita mišljenja na javnom slušanju koje je organizovao Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo. Smatram da bi ovim predlozima zakona trebalo da priđemo, pre svega, sa strane praktične primene, jer je primena ovih zakona u praksi, zapravo od velike važnosti za iskazivanje i kroz brojke i kroz mandate izborne volje naših građana. Odgovornost koju smo pokazali u vođenju države u svim oblastima pokazujemo i danas kada je jasno da želimo da unapredimo izborni sistem. Zbog toga ja pozivam kolege da ove predloge podržimo. Hvala.
Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak i Olena Papuga. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Nada Lazić. Izvolite.
Koristiću vreme ovlašćenog predstavnika. Poštovana predsednice, poštovani narodni poslanici, mi smo kao Liga socijaldemokrata Vojvodine, jedna regionalna stranka, podneli amandman u kome smo dali predlog da se ukine cenzus i za regionalne političke stranke, čime bi se povećao stepen demokratičnosti kako izbornog procesa, tako i rada Narodne skupštine. Naime, ja sam i u načelnoj raspravi naglasila u kolikoj meri je Liga socijaldemokrata Vojvodine, kao regionalna stranka, oštećena postojećim zakonom odnosno Zakonom o izboru narodnih poslanika, jer u članu 4. propisuje se da se poslanici biraju u Republici Srbiji kao jednoj izbornoj jedinici na osnovu lista političkih stranaka, stranačkih koalicija i drugih političkih organizacija i lista koje predlože grupe građana. Dakle, primenom ovog rešenja iz ovog zakona u praksi, ponoviću, kao što sam govorila i u načelnoj raspravi, vide se veliki nedostaci, a jedan od najozbiljnijih je taj da nisu svi delovi Srbije ravnomerno zastupljeni. Naime, u ovom izbornom procesu, odnosno od izbora ovog saziva imali smo 89 poslanika iz Beograda, što je oko 36% od ukupnog broja poslanika, od 250, a broj birača je negde oko 22%, što znači nije prava proporcija. S druge strane, veliki deo Republike Srbije nije zastupljen, odnosno nije prisutan. Posebno je karakteristično da poslanici u ovoj zgradi, odnosno u ovom sazivu, a tako je bilo i ranije, zastupaju praktično interese svojih stranaka a ne interese regiona iz kojih dolaze. Osnovno pravilo je, i ja sam u načelnoj raspravi govorila, kakva su iskustva drugih zemalja, da poslanik treba da zastupa sredinu iz koje dolazi. Interes birača mora da bude na prvom mestu. Međutim, mi ovde imamo slučaj da naši poslanici zastupaju, pre svega, interes svojih stranaka, stranaka koje su sa centralama u Beogradu. Retki su oni koji su u ovom sazivu bili prepoznatljivi po tome da zastupaju svoju izbornu jedinicu. Primera radi, kolega Milija Miletić, moram njega da pomenem, je postao prepoznatljiv. Uvek kada se predstavlja, kaže iz kog kraja dolazi i uvek je forsirao teme koje su od interesa za njegov kraj. S druge strane, navešću vam primer kada smo raspravljali o Zakonu o finansiranju AP Vojvodine. Doživeli smo da, sem nas troje iz Lige socijaldemokrata Vojvodine, koji smo direktno zastupali interese građana Vojvodine, ostali poslanici koji su došli iz gradova i mesta u Vojvodini, čak su pojedini govorili suprotno od naših predloga koji su zastupali tezu o tome da se mora konačno rešiti finansiranje AP Vojvodine, pa tako je i za ovu godinu budžet AP Vojvodine upola manji od budžeta grada Beograda i svi poslanici, ili manje-više svi poslanici, iz vladajuće većine su, da tako kažem, pozdravili taj budžet, smatrajući da njihov region, odnosno kraj iz koga oni dolaze zapravo i ne treba da ima više para nego što dobija, pa se na osnovu svega toga zapravo vidi visoko zaostajanje AP Vojvodine, ali to je neka priča, odnosno tema za neki drugi razgovor. Zato smo smatrali da je, pre svega, trebalo pristupiti izmeni Zakona o izboru narodnih poslanika, tako da bude Republika Srbija podeljena na više regiona koji će imati svoje predstavnike. Mi smo u tom smislu i pre nekoliko dana podneli zakon tako da se poslanici biraju u Republici Srbiji, po našem predlogu, na pet izbornih jedinica, s tim što bi AP Vojvodina bila jedna izborna jedinica, grad Beograd odnosno teritorija grada Beograda, utvrđena zakonom, da bude druge izborna jedinica. Treća izborna jedinica bi bili zajedno Mačvanski okrug, Kolubarski, Zlatiborski, Moravički, Raški, Šumadijski, Podunavski i Rasinski okrug. Četvrta izborna jedinica bi bio Braničevski okrug, Pomoravski, Borski, Zaječarski okrug, Toplički, Nišavski, Pirotski okrug, Jablanički i Pčinjski i peta izborna jedinica bili bi zapravo punoletni, poslovno sposobni državljani Republike Srbije sa prebivalištem van područja prve četiri izborne jedinice. Čak smo napravili i matematiku koliko bi svaki od ovih područja trebalo da ima predstavnika u ovom domu, pa bi tako izborna jedinica 1, tj. AP Vojvodina, imala 65 mandata, izborna jedinica 2, tj. Beograd, imala bi 55, izborna jedinica 3 – 63 mandata, izborna jedinica 4 bi imala 63 takođe i izborna jedinica 5 imala bi četiri mandata. To je predlog naše raspodele, kako bi zapravo građani bili na najdemokratskiji način zastupljeni i da se ne dogodi, kao što se sada događa, da pojedini delovi Republike Srbije nemaju uopšte predstavnike u ovom domu. Da li je ovo idealan način, da li je ovakva matematika idealna, ne znamo, ali mislimo da bi vredelo, ako ništa drugo, jednu javnu raspravu pokrenuti i pitanje organizacije, odnosno pitanje donošenja zakona na ovakav način pokrenuti konačno, jer, podsetimo se samo, u vreme devedesetih, kako kažemo, u Miloševićevo vreme, imali smo 29 izbornih jedinica. Prosto, moramo biti svesni toga da građani, pre svega, budu u fokusu interesovanja, a da se ne govori samo o matematici koliko će koja stranka dobiti mandata, kako će se to raspodeliti. Ovde se često čuje da većina treba da učini malim strankama. Ovde niko nikome ne treba da čini. Ovde, prosto, izborni sistem treba da bude takav da svi građani budu na što je moguće ravnomerniji način zastupljeni i da onda na pravi način ovde bude rasprava, a ne da se sve svodi na to šta centrala, odnosno šta vrh stranke zahteva ili ne zahteva. Na taj način bi se konačno vratio ugled ovom domu i konačno bi se na pravi način građani predstavljali. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić. Izvolite.
Uvažena predsednice Narodne skupštine, dame i gospodo narodni poslanici, sama ideja predsednika Republike Srbije Aleksandra Vučića da se dodatno ojača uloga parlamenta u celokupnom političkom životu naše zemlje i da se Narodna skupština Republike Srbije kao jedino reprezentativno telo svih građana Republike Srbije bude mesto u kojem će svi politički faktori političkog života naše zemlje iznositi svoje ideje i stavove o ukupnoj politici naše zemlje, oživotvoruje se upravo kroz ova dva zakona. Ovo je i odgovor uvaženoj poslanici koja je pre mene diskutovala, a o tome nešto kasnije. Snižavanjem cenzusa sa 5% na 3% afirmišemo i podstičemo, što je vrlo važno za našu zemlju, ulogu nacionalnih zajednica u stvaranju demokratskog ambijenta u Republici Srbiji, s jedne strane, i podstičemo jačanje nacionalnih zajednica u Republici Srbiji da izlaze na izbore u Republici Srbiji, jer time dokazuju, izlazeći na izbore, da doživljavaju Republiku Srbiju kao svoju državu, s druge strane. Da li je tako, gospodo narodni poslanici i poštovani građani Republike Srbije? Isto tako, izbeći ćemo zloupotrebu stranaka nacionalnih manjina time da se na izborima ne pojavljuju stranke nacionalnih manjina pod lažnim imenima, ali to je uvaženi gospodin Aleksandar Martinović u uvodnom delu svoje diskusije opširno govorio, a čini mi se da neki narodni poslanici nisu slušali, jer da su slušali onda verovatno bi drugačije danas govorili. Pa, nećemo imati lažne Mađare, lažne Rusine, lažne Vlahe, poput Đorđa Vukadinovića, zato je i dobio naziv Vlah, lažne Slovake, kao što je gospodin Čabradi. To svi znamo u sadašnjem sazivu itd. Da dalje ne govorim o drugima. Dozvolite ipak, pošto je Skupština, uvažena predsednice, mesto gde se vodi dijalog, ja bih sada voleo da je Nenad Čanak ovde u ovom uvaženom domu, da povedemo dijalog, jer Nenad Čanak je pre dva dana, u četvrtak, u ovom visokom domu rekao – Srbija se pretvara u konfederaciju nacionalnih zajednica, a srpska nacionalna zajednica većinska je zajednica u Srbiji. Poštovani građani, da li znate šta je želeo reći? Da Srbi nisu narod, nego nacionalna zajednica. O tome sam ja govorio kada je u pitanju onaj Zakon o AP Vojvodini bio, sa čime se onda gospodin Čanka, sedeći ovde, složio. Nemam nameru da citiram šta je jedno, šta je drugo i tako dalje. Dakle, zna se šta su nacionalne zajednice u Republici Srbiji, a zna se da tu Srbi nisu nacionalna zajednica, nego su narod. Drugo, drago mi je, sa druge strane, što Nenad Čanak ovde u ovom visokom domu je rekao da pozdravlja smanjenje cenzusa, citiram: „ I izlazak na izbore, jer svaka alternativa na izborima je ulica, a ulica znači nasilje, konflikte, tragediju i tako dalje“, završen citat. E, ovo je dijalog. Afirmišem pozitivne stavove, uvaženog narodnog poslanika, ali sa druge strane ispravljam. Voleo bih da povedemo, ali vidite, problem je narodnih poslanika i ovog visokog doma, što narodni poslanici koji su sada u Savezu za Srbiju, kada su i bili pre bojkota boravili su većina, imam tačno po imenima, samo onoliko ili vrlo malo vremena u ovom visokom domu koliko su govorili. Odmah su napuštali ovaj visoki dom. Tako da, dijalog nismo mogli ni voditi. Dijalog se može voditi ako su ovde prisutni, ako nisu onda je to vrlo teško. I dozvolite, poštovani narodni poslanici, sada na kraju da kažem. Ova dva zakona pridonose miru unutar naše zemlje, pa ako hoćete i miru u regionu, jer upravo naša zemlja i predsednik je promoter pedagogije, hajde da kažem kao prosvetni radnik, mira i ne samo u našoj zemlji, nego i u regionu i u celini. I na kraju, i ova dva zakona predsednik Republike Srbije i njegovom idejom, oživotvorujemo i dokazujemo da Aleksandar Vučić nije samo običan političar, to je ono o čemu ja često govorim u ovom visokom domu, nego je veliki srpski državnik, reformator, rodoljub, koji sigurno neće ništa učiniti što ide na štetu srpskog naroda, građana Republike Srbije i nacionalnih zajednica, jer njemu je država Srbija iznad svega. Hvala.
Zahvaljujem. Olena Papuga, izvolite.
Hvala, predsednice. Ja hoću da govorim o onom delu koji se odnosi na nacionalne manjine, a o kojima je govorio moj prethodnik. Možda vi nekako drugačije, drugim očima vidite sve to, ali ja kao pripadnica nacionalne manjine mogu da zaključim iz svega ovoga da izlaz na sve sledeće izbore pripadnicima nacionalnih manjina, odnosno strankama koje su registrovane kao stranke nacionalnih manjina je na neki način otežan. Otežano je time što se nije razmišljalo o tome da li sve nacionalne manjine, ako već hoćemo da budu nacionalne manjine zastupljene u ovom parlamentu, a po popisu ima 30% pripadnika nacionalnih manjina u Republici Srbiji, a ovde nas ima u Narodnoj skupštini samo 7%, pa treba o tome razmisliti zašto se to dešava? Da je ovim zakonom i ovim izmenama, ali i amandmanom koji su podneli pripadnici bošnjačke i mađarske nacionalne zajednice, poslanici, pripadnici tih nacionalnih zajednica, a usvojeni su ti amandmani, omogućeno još lakši ulaz isključivo tih manjina koje su brojne. Znači, Albancima, Mađarima i Bošnjacima. Tako da su i ovi amandmani omogućili da im to bude još lakše. Na to što je trebalo prvo da se obrati pažnja je to da, ako se registruju u stranke nacionalnih manjina potrebno je da se prikupi hiljadu potpisa, a sada vas pitam – koja nacionalna, manja nacionalna manjina, moja nacionalna manjina, rusinska, a ima nas 14.800, da li ona može da prikupi 10.000 potpisa da bi se kandidovala i da bi učestvovala u borbi za ulazak u Narodnu skupštinu? Ne može, jer je to nemoguće. Znači, omogućeno je samo pripadnicima, još jednom kažem, mađarske, bošnjačke i albanske nacionalne zajednice da lakše, još lakše na neki način, uđu u Narodnu skupštinu Republike Srbije. Mi ostali ili možemo da pravimo koalicije ili možemo da se neki naši, pripadnici naših nacionalnih zajednica uđu na liste većih stranaka, tako da mislim da o tome stvarno nije razmišljano. To što je dobro, loše je predloženo, da kandidovanju svih stranaka nacionalnih manjina će biti potrebna potvrda Nacionalnog saveta koji, po mom mišljenu je sasvim pogrešno, jer nacionalni saveti nisu državni organi i nisu ovlašćeni da izdaju državne potvrde, da izdaju potvrde bilo kakve. Na neki način, sve je to protivustavno i sigurno bi podleglo Ustavnom sudu, jer to nije u ovlašćenju nacionalnim savetima koji daju nacionalni saveti nacionalne zajednice. Znači, ingerencije nacionalnih saveta su da se brinu o obrazovanju, službene upotrebe jezika i pisma, kulturi, informisanju, a ta nadležnost ne postoji ni u Ustavu, a ne postoji ni u Zakonu o nacionalnim savetima. Tako da je LSV svakako predložila da se te potvrde brišu, da jednostavno RIK koja i proglašava liste i odlučuje kakva je lista, da li je potpuna, da li je dobra itd, da se sve to prepusti RIK da ona odluči da li i proveri u Ministarstvu za lokalnu samoupravu koja i izdaje i upisuje u registar postojanja stranaka, da ona da potvrdu da li stranka nacionalne manjine stvarno postoji, da li prati život nacionalne manjine, a da nacionalni savet, ako je to potrebno u nekom slučaju, daju samo mišljenje da li ta određena stranka nacionalne zajednice stvarno brine o toj nacionalnoj zajednici, na konto kog imena je registrovana. Tako da, mislim da je svakako izlaz stranaka nacionalnih manjina je trebalo i pothitno mora dalje da se razrađuje i mora da se unapredi, jer su postojale, znamo, u svim kampanjama, izborima su postojale razno-razne mahinacije. LJudi su iskorišćavali stranke nacionalnih manjina da bi ušli na konto njih u Narodnu skupštinu, a nikada nisu ni znali možda gde pripadnici tih nacionalnih zajednica žive. Tako da, mislim da će nam ovo osporiti i Evropska komisija i da će to biti tema razno-raznih razgovora u našim pretpristupnim razgovorima ulaska u EU, da razrešimo učešće pripadnika, odnosno stranaka nacionalnih zajednica u izborima. Tako da, mislim da to što je sada urađeno, još jednom ću da kažem, je urađeno na dobrobit samo tri nacionalne zajednice i da će samo one biti te koje će predstavljati svoje nacionalne manjine. Vidim u razno-raznim zakonima da, neću reći samo te tri velike nacionalne zajednice, ali možda i one druge, veće, menjaju zakone i prihvataju im se amandmani samo ono što njima odgovara. To je bilo i u razno-raznim amandmanima, izmenama Zakona o nacionalnim savetima. Znači, na te zakone, na te izmene su imale upliv samo velike stranke, a o nama, malima, jednostavno nisu brinuli. Na neki način, oni čine većinu i u koordinaciji nacionalnih saveta i u Savetu nacionalnih zajednica koji prati Vlada Republike Srbije, tako da su opet male nacionalne zajednice i u ovim izmenama ostale usamljene i neće ih biti u sledećem, ali i sledećim sazivima Narodne skupštine.
Hvala, gospođo Papuga. Reč ima dr Mihailo Jokić. Dr Jokiću, izvolite.
Ja sam želeo da kažem da se ovim smanjenjem cenzusa mi u stvari približavamo većinskom sistemu, naročito kada je u pitanju lokal i to je dobro. Skupštine će biti reprezentativnije i to je dobro. Mene lično ne interesuje da li će neko izaći ili neće izaći, da li će zbog ovoga se povećati procenat onih koji će izaći ili neće izaći, meni lično to uopšte nije bitno. Za mene je bitna, kažem, ova činjenica. Druga stvar, sve vreme ovde čujem "ovo je matematika, ovo je matematika", to je prethodni govornik govorio. To nije matematika. Slušaju to đaci itd, pa će pomisliti da je ovo računica. Računaljka i matematika, to su dve različite stvari. Prema tome, o tome povedite računa. Drugo što predlažem, ovo je Viktorov, to je metod raspodele proporcionalni, bez ostatka i lakše ga je zvati Viktorov metod i tačno je da on kada se sastavi matrica najvećih količnika, u onoj situaciji kada se dobiju dva ista količnika, prednost ima ona stranka koja dobije veći broj glasova. Znači, ovo je jedan iskorak u odnosu na ono stanje koje će biti, a ja mislim u budućnosti da treba razmišljati da se na lokalnim izborima, tamo gde su manje sredine itd, gde je broj birača, recimo, ispod 40.000 itd, da se tu obavezno ide na taj većinski sistem, koji je pravi odraz raspoloženja u narodu. Toliko od mene. Hvala.
Hvala, doktore Jokiću. Sada reč ima LJubica Mrdaković Todorović. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Opšte je poznato da je večita dilema da li je ispravnija neposredna ili predstavnička demokratija, ali moderna civilizacija u 99% slučajeva je civilizacija predstavničke demokratije, tako da ne postoji iole ozbiljna zemlja na svetu koja u svoj parlamentarni sistem nije uvela predstavničku demokratiju. Naravno, ima raznih modela i raznih oblika parlamentarizma i predstavljanja naroda u parlamentu, ali je nesporno da se ustoličila jedna praksa koja se primenjuje u većini zemalja. U suštini, poenta predstavničke demokratije je da narod bira svoje predstavnike u parlamentu, koji će zastupati interese toga glasača, građana ili biračkog tela koji ga je glasao, ali suština je ista. Poslanik u parlamentu je u suštini glasnika birača koji su ga izabrali, a na drugoj strani, da bi se stvorili uslovi koji bi omogućili ulazak u parlament u svojstvu narodnog poslanika, neophodno je da se pređe određeni cenzus, odnosno da kandidat za narodnog poslanika dobije određeni broj glasova koji se najčešće iskazuje u procentima u odnosu na celokupno glasačko telo. Do sada smo imali predviđenih 5%, ali smatram da je inicijativa predsednika države gospodina Aleksandra Vučića i SNS, da se smanji izborni cenzus sa 5% na 3%, i više nego razumna i poželjna, s obzirom na brojnost političkih subjekata u Srbiji, tj. brojnost političkih partija, snižavanjem cenzusa sa 5% na 3%, samo će se omogućiti ulazak u parlament što većem broj poslaničkih grupa, ali i predstavnika nacionalnih manjina, koji do sada možda i nisu bili predstavljeni na pravi način. Snižavanje cenzusa će doprineti tome da u parlament uđe više ljudi sa različitim mišljenjima i idejama, kao i predlozima koji će, nadam se, biti na dobrobit svih nas. U prilici smo da usvajanjem ovog predloga zakona omogućimo velikom broju političkih subjekata da se za svoje ideje i političke ciljeve i stavove bore i zalažu kroz parlament, a ne na ulici i tome sl. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima Mirko Krlić. Izvolite, gospodine Krliću.
Hvala, gospodine predsedavajući. Jednostavno, ne mogu da prećutim reči predlagača amandmana i poziv na vojvođanske poslanike. Ja dolazim iz AP Vojvodine, ali sam poslanik Republike Srbije, nisam nikakav Vojvođanin, ni vojvođijaner, kako bi neki nacionalno to želeli da predstave. Prema tome, predstavljam Republiku Srbiju i sve probleme Republike Srbije, i sve ono što, naravno, jedna država treba da nosi i zbog čega postoji ovaj parlament. Ni po čemu mi Novi Sad nije bliži od Kragujevca, Kraljeva i Niša, jednako ih volim. Mi u Banatu najbolje znamo šta je to kada ste stvarali tu svoju državu Vojvodinu, kada je iz Zrenjanina za mesec dana nestao „Naftagas“, kada je nestala „Banatska banka“, od koje ste napravili „Vojvođansku“ i sav kapital, kada je čak odbojkaški klub „Hlek“, koji je sa kompletnim rukovodstvom premešten u Novi Sad i tako razne druge priče, gde je Banat apsolutno zapostavljen i oštećen pravljenjem te vaše države. Ako već želite da postavite vojvođansko pitanje, bar jednom postavite pitanje vraćanje Baranje u sastav Vojvodine, gde istorijski pripada. Možda bi tako nešto i podržali.
Hvala, gospodine Krliću. Reč ima Nada Lazić, pretpostavljam replika. Izvolite.
Ni u kom slučaju ne želim da se upuštam u nekakvu svađu ili tome slično. Podsetiću, i kada sam govorila u načelnoj raspravi, u Portugaliji, kaže, izborne jedinice obrazuju se na bazi okruga kao oblika teritorijalne organizacije. U Danskoj se mandati formiraju prema izbornim jedinicama nekadašnjih grofovija. Znači, prosto je svugde zastupljenost regiona odakle pojedini poslanik dolazi, a ne samo da zastupa interese svoje stranke. Poenta je u tome, da vi svoj kraj najbolje znate. Da li ćete vi u vašem Zrenjaninu dopustiti da se pravi gumara, a bez tzv. integrisane dozvole, pa će sutra biti nekakvo zagađenje ili ćete se boriti za neke druge stvari, da se izgradi sistem za tretman otpadnih voda, pa da ne ide otpadna voda u Aleksandrovački kanal. Znam i lokalne probleme. Ali, ako vi dolazite iz jedne takve sredine, onda vi znate najbolje situaciju tamo i za te interese onda se ovde najbolje borite. Poenta je u tome, a ne da ja vraćam nekakve istorijske granice ili takve gluposti, prosto mi to nije bila namera. Ja samo govorim da organizacija kakva je sada, odnosno izborni zakon koji sada postoji, da se svugde, na svim izbornim mestima na celoj teritoriji Republike Srbije i na prethodnim izborima ste imali, gospodin Vučić je bio lik koji je stajao na čelu svake izborne liste i vi ste se praktično, da ne upotrebim ružnu reč, kačili na lik jednog čoveka sa autentičnim nastupom i time ste dobijali glasove. Ali, ono što je karakteristika sistema koji mi predlažemo, da to budu zasebne jedinice, onda bi stvarno neko individualno, kao što je kolega malopre govorio o pojedinačnom izboru svakog poslanika, a ne proporcionalno. I tu su različite ideje, da li će biti proporcionalno ili da se ide na ime. I tu su različita iskustva. Ja sam zato i naglasila kada sam govorila, treba otvoriti raspravu. Sadašnji model, po kome je, praktično, utopljena cela teritorija Vojvodine, kada je izborni zakon u pitanju, u celu Srbiju i kada mi, recimo, kao regionalna stranka nema šanse da osvojimo 5% ili 3% kako se sada smanjuje, za celu teritoriju Vojvodine, jer nas prosto ne poznaju i ne mogu da zastupam jug Srbije na pravi način, kao što mogu da zastupam priču o Novom Sadu, okolini Novog Sada ili Subotice itd. Poenta jeste u tome da svi krajevi Srbije budu podjednako zastupljeni i da se ovde čuje ono što su interesi građana cele Srbije, a ne samo pojedinih delova. Po ovom rezonu bi, praktično, mogli da budu izabrani svi predstavnici iz Beograda. Onda bismo jednostavno uštedeli na putnim troškovima i niko ne bi morao da dolazi iz drugih delova Srbije, ako bi tako razmišljali. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Mirko Krlić, pravo na repliku. Izvolite.
Koliko je meni poznato, Vojvodina nije ni okrug, ni region. Okruzi i regioni su nešto sasvim drugo. Autonomna pokrajina Vojvodina, radi neke istorijske tradicije, zadržana je i u današnjem sistemu, još uvek imamo kao AP Vojvodinu i AP Kosovo i Metohiju. Pošto često govorite o specifičnosti Vojvodine, o nekakvim granicama Vojvodine, ne vidim koje su to specifičnosti između Banaćana i Bačvana? Ne igramo ni isto kolo, nemamo istu narodnu nošnju. Kada govorimo, tačno se razlikuje ko je odakle. Okupator je 1941. godine podelio to u različite zone, znajući da nismo isto. Prema tome, niste vi nama ništa bliži, niti prihvatamo to da smo zajednička regija ili zajednički, kako ste ono rekli, okrug. Od toga nema ništa. Jednostavno, to je samo politika koja je u jednom trenutku trebala, posle 1974. godine, da bude važna i, nažalost, i dalje opstaje. Vojvodina je, inače, još jedina oblast koja nema ime, jer Vojvodina ne znači ništa kao kraljevina i kao carevina. Srpsko vojvodstvo je ime. To joj daje titulu i to joj daje pun naziv. Samo, vi to izbegavate da kažete.
Hvala. Reč ima Nada Lazić. Izvolite.
Poslednji put ću se javiti. Ne želim da polemišem previše. Puno je krupnih reči izgovoreno, da Vojvodina ne postoji. Ja se nadam da kolega, kada krene u kampanju predizbornu po Vojvodini i krenu da obećavaju razne kule i gradove, da će prećutati ovu izjavu mog kolege da je Vojvodina praktično izmišljena priča i da ona ne postoji. Samo vas molim da pogledate postojeći Ustav, pa da pogledate da li postoji ili ne. Hvala lepo.
Hvala, gospođo Lazić. Na član 1. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik prof. dr Miladin Ševarlić. Profesore, izvolite.
Blagodarim, gospodine potpredsedniče. Spojiću vreme po amandmanu i vreme koje mi pripada po osnovu prijave za reč, tako da ću govoriti ukupno sedam minuta ako dozvoljavate. Najpre, da se izjasnim da sam protiv bojkota izbora, jer mislim da bojkot ne donosi političku stabilnost, a svakoj državi je potrebna državna stabilnost. Protiv sam stranih intervencija i mešanja u izbore u svakoj zemlji, pa prema tome i u naše. Videli smo kako je to bilo 2000. godine. Protiv sam promene vlasti na ulici, jer prevrati izazivaju podelu u narodu i među građanima. Smatram da ovaj partiokratski izborni sistem nije narodni. Jedini narodni sistem bi bio izbor po imenu i prezimenu poslanika po odgovarajućim izbornim jedinicama, jer bi na taj način građani barem mogli da učestvuju delimično kao birači, da predlažu kandidate za poslanike. Oni sada to ne mogu da rade i nisu čak ni predlagači kandidata, čak ni svi članovi partije to nisu, nego samo partijske vrhuške i građani su pretvoreni samo u puke glasače. Tome treba dodati, ako se bude radila izmena Zakona o izborima narodnih poslanika, i obavezu izlaska na izbore, jer biračko pravo nije samo pravo, nego i obaveza, ali uz stvaranju odgovarajućih uslova, kao što su npr. elektronsko glasanje za birače iz dijaspore, kao što su pokretne biračke komisije za lica koja ne mogu da dolaze iz udaljenih krajeva ili su fizički u otežanom stanju da mogu da dolaze na glasačka mesta, itd. Mi i danas imamo urednički uvodnik, redakcijski uvodnik u „Danas“ koji je izneo neistine da je najveće ulaganje po radniku u Srbiji, po jednom čoveku u Srbiji koji se zapošljava, 150 hiljada evra za fabriku automobila „Zastava“ u Kragujevcu. To nije tačno. Najveća ulaganja po jednom zaposlenom su ovde u Skupštini. Sto četrdeset četiri hiljade evra na četvorogodišnjem nivou pripada svakoj partiji po poslaniku. Ako tome dodamo još i pare koje se daju partijama da pokriju troškove izbora, to prelazi ovaj iznos od 150 hiljada evra po zaposlenom. Šta građani od toga dobijaju? To da nisu birači, nego samo glasači i takva struktura prodala je izvore vode, prodala je zemljište, na redu su šume, kao nacionalno bogatstvo, a Slovenija je vratila vode kao nacionalni resurs. Takođe, mi ovde imamo i dozvole za mini hidroelektrane koje uništavaju i životnu sredinu i pravo ljudi na pristup vodi, a istovremeno imamo ovoliko visoke subvencije za investicije po radnom mestu, dok npr. investicije koje bi mogle biti daleko produktivnije i smanjivati uvoz, pogotovo ranog povrća i voća, kao što je na primer Vranjska banja gde imamo izvor vode sa 98 stepeni. Energija je danas najveći resurs. Odlazi u vodotok. Imamo neiskorišćen skelet od hotela sa nekoliko stotina soba. Isti je slučaj i Jošaničkoj banji sa izvorom od 78 stepeni, a uvozimo povrće za turiste u zimskom periodu na Kopaoniku, kao ski centru najvećem u Srbiji. Isti je slučaj sa izborima vode u Mačvi, 50 do 60 stepeni itd. Zašto mi ne dozvoljavamo građanima da budu učesnici na izborima. Ako imamo pet miliona glasača, podelite sa 250 poslanika, stopa ulaska u parlament treba da bude 0,4% dobijenih glasova. Šta je tu sporno? Jel se ruši legitimitet Skupštine? Ne. Ko se boji dijaspore, odnosno ljudi iz rasejanja? Ko se boji nezavisnih kandidata, ličnosti koje bi ušle u Skupštinu po tom osnovu itd? Ako ste predložili već da taj izborni limit bude 3%, zašto nije 2%? Pet puta 0,4 je 2%. Dalje, kažete da činite ustupke. Da, ali zadržavate isti kriterijum koji treba obezbediti za izlazak na izbore. Ovi sa 3% moraju da prikupe 50.000 potpisa, kao i ovi koji imaju 12 koalicionih partnera, a osvojili su 48,5% ukupnog broja glasova. Kad podelite sa 12, to nije ni 5%. Da li je zbog toga smanjen ovaj limit? Zato predlažem da za listu koju čini samo jedan nestranački kandidat, koga predloži grupa građana, odnosno stranka nacionalne manjine, dobio sam načelnu podršku predstavnika jedne stranke nacionalne manjine za ovaj predlog, da bude najmanje 4% glasova od ukupnog broja. Za listu koju čine dva nestranačka kandidata, a koju predloži grupa građana, odnosno stranka nacionalne manjine, najmanje 0,8 i za listu koja predloži tri kandidata 1,2%. Za sve ostale 2% i povećanje od 2%, dok za liste sa 10 i više glasova da bude najmanje 20% glasova. Na taj način se izjednačavaju svi. Žao mi je što onaj drugi amandman, koji govori o potrebnom broju potpisa, jer država hoće da zaradi na izborima i od onih koji to objektivno ne mogu da plate, ne vidim razloga zašto to tako radimo. Najzad, šta je ovde poslanik USS, ako se ne varam, Milija, rekao da tuđa ruka svrab ne češe, a ja pitam građane Srbije čija ruka češe svrab 43% stanovništva tj. 160 hiljada vlasnika porodičnih poljoprivrednih gazdinstava koji žive na 85% teritorije Srbije, u ovoj Narodnoj skupštini? Zato predlažem građanima da izađu na izbore i se samoorganizuju i da biraju najbolje predstavnike iz svojih lokalnih sredina. Hvala.
Hvala. Samo jedno obrazloženje. Vi ste tim vašim amandmanom, koji ste predložili, podrazumevali jedan širi oblik promena, nego što je sam predlog podrazumevao i zbog toga je odbačen, ništa drugo. Hvala. Reč ima Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, Milija Miletić jeste rekao – tuđa ruka svrab ne češe, i verovatno je mislio i na onu izreku – bolje je patiti za selom nego na selu. Najbolje za selom pate oni koji žive u gradu, obuku narodnu nošnju i vizuelno se identifikuju kao osobe koje žive na selu. Što se finansiranja tiče, vidim da dobro računaju, ali izborne liste dobijaju novac. Politička stranka Boška LJotića je zajedno sa DSS ušla u parlament. Novac za izbornu listu dobija Boško Obradović i DSS. Taj novac nije mali. Moram da vam kažem da svakog meseca Boško Obradović za političku stranku Dveri dobije 21.000 evra i nešto malo više, 21.000 evra. Sada izračunajte 12 meseci. Znači, dobiju novac i za mandat prethodnog kolege koji kaže da nema nikakve veze sa Dverima, ali gle čuda, novac za poslanička mesta obezbeđuje Republika Srbija, za poslaničku listu, za deo koji se odnosi za politiku stranku Srpske Dveri ili Dveri, kako se to već zove. Dakle, na takav način su jasno identifikovani poslanici kome pripadaju, ko dobija novac itd. Novac je tražio i Đorđe Vukadinović, koliko se sećam. Demokratska stranka Srbije tvrdi da je tražio 370 hiljada dinara, koliko pripada mesečno izbornoj listi po jednom poslaniku. Pošto je ta lista dobila 13, verovatno je poslanička lista Dveri dobila sedam i zato Boško Obradović godinu dana baštini sedam mandata, ne dolazi na sednicu, dobija platu hiljadu evra, dobija novac za stan na Dedinju, koji mu plaća Skupština Srbije i u vreme kada ne radi svoj posao, kada ne dolazi na posao u Narodnu skupštinu i osim toga zadržava i ovu 21 hiljadu evra, koja pripada političkoj stranci tako što novac, a ovde smo dokazali gospodin Martinović, Orlić i ja, da se novac ispumpava na preduzetničke radnje, što je Boško Obradović na kraju sam priznao da to radi preko Dimovića, Borče, Crepaje itd. Novac nije namenjen političkim liderima, već za rad političke stranke, zato su i zamrle političke stranke, jer novac politički lideri nisu davali opštinskim odborima, svojim predstavnicima itd. već su ga zadržavali za sebe zato što su ga prali kroz preduzetničke radnje za fiktivne poslove i time, jel tako gospodine Arsiću, utajili porez, prali novac, činili krivična dela, novac zadržali za sebe i danas im se poslanici bune, a partije im se kreću do 1% zato što novac po zakonu nije namenjen političarima, nije namenjen poslanicima, nije namenjen odbornicima, već je namenjen za rad političkih stranaka, za redovno finansiranje, posebno za edukaciju i za mlade. Oni to nisu radili, voleli su sve što vole mladi, strpali novac u džep i danas se bune. Nije kriva država, država je svima omogućila ravnopravne uslove. Najviše novca po poslaniku dobijaju male partije, jel tako gospodine Arsiću, daleko više nego poslaničke grupe, izborne liste koje dobiju najveći broj mandata. Favorizovane su manje partije. Pitajte koliko je dobijala Zelena stranka, Čabradija, lažna slovačka stranka, koliko je novca dobijala mesečno iz budžeta Republike Srbije? Daleko više za jednog poslanika, jer se računa i broj glasova, procenat, nego što je to dobijala SNS, odnosno političke stranke koje imaju najveći broj glasova. Em ne dolaze na posao, em su favorizovani, em novac ne ulažu u političke stranke, em još kaže na kraju - mi ćemo da bojkotujemo ukoliko nas ne pustite da preuzmemo vlast bez izbora, evo mi ćemo da bojkotujemo rad Narodne skupštine. Naprosto, dobro su izračunali, ali neka se obrate Bošku LJotiću i drugima koji su novac zadržali za sebe, a nisu ga ulagali u političke stranke za razvoj stranaka. Hvala.
Hvala gospodine Rističeviću. Pravo na repliku ima Veroljub Arsić. Izvolite gospodine Arsiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, u velikom delu diskusije kolege Marijana Rističevića ja moram da se složim, zato i jesmo u Zakonu o finansiranju političkih aktivnosti predvideli da svaka politička stranka, odnosno politički subjekt koji prima novac iz budžeta Republike Srbije bude predmet rada i analize DRI. Znači, da jedna nezavisna institucija utvrdi kako političke stranke koje dobijaju novac iz budžeta Republike Srbije taj isti novac i troše. Međutim, za razliku od SNS, gde je bio državni revizor i utvrdio način poslovanja, kod političke stranke Boška Obradovića nisu smeli ni da uđu a mislim i da ne znaju gde su. Dalje, šta drugo reći za predsednike političkih stranaka koji od svojih političkih stranaka kradu novac? Mogu da kažem da je to jedna velika sramota svakog od njih. S druge strane, to pokazuje kako bi se ponašali i da vode državu, krali bi opet novac. Dok, opet pokazuje nam i nešto drugo, jer koliko je meni poznato DS je još uvek u dugovima i u blokadi. Ko je zadužio tu DS i doveo je u blokadu? Pa baš Dragan Đilas. Sad kako se ponašao prema svojoj stranci, tako se ponašao i prema Republici i prema državi i prema gradu. Isto je i grad Beograd ostavio u dugovima i gde god se pojavi Dragan Đilas, Šolak, Vuk Jeremić ostaje pustoš. Tu pustoš sa ulice hoće da unesu ovde u parlament da ponovo ruše ovu zgradu, da je ponovo pale da bi ponovo došli u priliku da otimaju, Srbiju zadužuju, građane Srbije zadužuju, a da oni budu sve bogatiji i bogatiji.
Hvala gospodine Arsiću. Gospodine Rističeviću, želite repliku? Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Arsiću, bila Državna revizorska vrlo kratko u Dverima, ali je onda Boško Obradović zapištao kako eto DRI kontrolom želi da uguši Dveri. Doslovce tako. Evo vam ovde. Dakle, zbog nekog političkog pritiska Boška Obradovića DRI je skratila taj boravak u Dverima, ali je pronašla nepravilnosti o kojima smo govorili vi i ja. Nesumnjivo je da je došlo do zloupotrebe, a onda je Boško Obradović pobegao kod Đilasa, počeo da čupa znakove, da koristi motorne testere, da ulazi u RTS itd. da bi nekažnjeno zadržao novac i da ne bio kažnjen za dva krivična dela, jedno je utaja poreza, jer preduzetničke radnje sa fiktivnim poslovima, ako napravite fiktivni posao, morate da platite prilikom kontrole kada se to ustanovi, morate da platite, to se podrazumeva kao utaja poreza zato što je to i krivično delo utaja poreza i krivično delo pranja novca. Dakle, da se to ne bi desilo Boško Obradović je to hteo da predstavi kao politički pritisak režima, izlazio ovde na konferenciju za štampu nekoliko puta i pištao kako DRI kontrolom finansija u jednoj političkoj stranci guši demokratiju i guši političku stranku Dveri i da nije bila ni u jednoj drugoj organizaciji već je eto samo našla njega kao nevinog da kontroliše. Imajući to u vidu i ona saznanja koja smo mi dali, mi smo podneli krivičnu prijavu Tužilaštvu za organizovani kriminal. Do dana današnjeg nismo dobili odgovor, a ja i razumem delimično i tužilaštvo, na ovoliku buku kako je on žrtva, represija, Bog otac, bežeći kod Đilasa on je stekao neku vrstu dopunskog imuniteta. Kao – vidite, vi napadate Boška Obradovića zato što je došao kod Đilasa itd. On je spas našao bežeći u krilo DS, bežeći u krilo Dragana Đilasa itd. bežeći u taj kao veći savez, udruživši se sa devet lidera iz DS, on koji je bio najveći protivnik žutih, DS itd. U stvari sve vreme je tražio političku zaštitu zbog pljačke novca koju je izvršio nad strankom čiji je on lider. Ono njihovo geslo – mi u Dveri nemamo lidera, zbog novca koji je opljačkao došlo je do toga – mi u Dverima imamo samo lidera. Nekada mu je zakletva bila ovakva, a sada mu je zakletva kod Đilas ovakva. Hvala.
Hvala gospodine Rističeviću. Pravo na repliku ima prof. Ševarlić. Izvolite.
Hvala lepo. Još jednom apelujem na predlagače da usvoje moj predlog da minimalni prag za izlaznost ne bude 3% nego da bude 2% za političke stranke ili grupe građana jer to je pet puta 0,4% dovoljno da se formira poslanička grupa, ali da omoguće i građanima koji ne žele da budu u koalicijima, odnosno u partijama ili grupama građana da se kandiduju kao pojedinci i nestranačke ličnosti. Predlagao sam čim smo ušli u Skupštinu da nestranački poslanici iz svih klubova izađu i da napravimo klub nestranačkih poslanika gde bi svako od nas zadržao svoju potpunu samostalnost. To nije naišlo na odziv. Zašto izbegavate da vratite pravo građanima da oni mogu da odlučuju ko će da ih zastupa izvan političke partije ili grupe građana ispod praga za poslaničku grupu. Hvala lepo.
Hvala gospodine Ševarliću. Javio se i gospodin Arsić. Gospodine Arsiću, hoćete li repliku ili po amandmanu? Po amandmanu onda Marijan Rističević. Izvinjavam se. Izvolite.
Mislim da je gospodin Arsić imao pravo za repliku. Ja sam voljan da podržim predlog gospodina Ševarlića, ali uz jedan uslov. U politici ne dobijete šta vi hoćete. Više puta dobijete ono što drugi hoće. Politika je veoma složena stvar i mislim da je dobro i bilo bi dobro da oni koji traže cenzus od 2% makar pohvale one koji su sa 5% cenzus skinuli na 3%, to je već dovoljan napredak. Voljan sam da glasam za predlog predlagača da cenzus bude 2%, ali uz jedan uslov. Da ubedi nosioce svoje izborne liste, Sandu Rašković Ivić i Boška LJotića da prihvate ovih 3%. Kad njegovi lideri, nosioci iste, prihvate 3%, ja sam voljan da glasam za njegovih 2%. Hvala.
Hvala gospodine Rističeviću. Miladin Ševarlić ima pravo na repliku. Izvolite.
Pošto mene vezujete za ličnost dva politička lidera koji trenutno ne učestvuju u aktivnostima Skupštine i koji su odmah po ulasku u Skupštinu podeli poslanike na dve poslaničke grupe da bi dobili dva puta po dvadeset minuta, kao što je to uradila i najjača politička grupacija, pa se podelila sedam, osam, devet ili ne znam koliko poslaničkih grupa da bi svi dobili toliko puta po 20 minuta. Ne vidim razlog zašto vi to tražite od mene? Zašto gospodin koji je diskutovao pre mene ne izađe ispod kišobrana najjače političke stranke i sam se izbori za tih 5%. Evo ja nudim da ću ja napraviti grupu građana za 2% limita ako vi prihvatite to. Neću ići na 0,4, neću ići na 0,8, neću ići na 1,2, ići ću na 2%. To je dovoljno za pet poslanika koji će biti nestranačke ličnosti iz cele Srbije i videćete kako će građani da se odnose. Zašto ih se plašite? Zašto se plašite građana? Je li uloga današnje rasprave i izmene zakona da privuče što veći broj građana. Da li razgovarate sa građanima? Ne odlaze iz Srbije mladi samo zbog toga, zbog ekonomske situacije. Oni odlaze iz političke situacije. Takođe, obećavam građanima Srbije, ako napravimo grupu građana gde će biti nestranački kandidati, da ćemo na svako dobijeno poslaničko mesto zaposliti u toj grupaciji po osnovih para koje se dobijaju za političke partije i grupe građana koje učestvuju na izborima najmanje po dva mlada doktoranta, magistranta itd, da pripremamo buduću političku elitu, da se upoznaju sa radom u Skupštini i da na taj način zadržimo barem 250 poslanika, po dva mlada, to je 500 budućih lidera u Srbiji da zadržimo. Hvala.
Hvala profesore. Replika, Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici ja sam zahvalan na ovoj prozivci. Kažu da jednom izađem ispod političkog kišobrana velikih stranaka, da izađem samostalno. Pazite, to kažu oni koji nikada nisu izašli samostalno. Voleo bih da mi kažu kada je, recimo, velika DS izašla sama na izbore, mislim ono kada je bila pošteno, da je tada bila poslednji put, a je sve drugo bilo u koaliciji. Da je to bilo 90-ih godina. Ali, bože moj, samo da navedem. Moja politička stranka izlazila je samostalno na izbore 1990, 1992. ili 1993, 2004, 2008. godine. Moj najbolji rezultat, znači na parlamentarne plus dva puta na predsedničke, moj najbolji rezultat je bio 2,86% glasova i ostvaren je 2003. ili 2004. godine kada sam bio poslanik u Narodnoj skupštini. To je proverljivo. Ja sam izlazio samostalno na izbore. Nisam ispunjavao cenzus zato što je on bio 5%. Izlazio sam na lokalne izbore samostalno. Sada, dođe neko da vam prigovori, ko nigde nikada nije izašao samostalno na izbore. Onda kaže – mi ćemo formirati izbornu listu grupe građana od nestranačkih ličnosti itd. Ovo što je tražio repliku na pomen političkih lidera Boška LJotića i Sande Rašković Ivić pokazuje da se on identifikovao sa njima u ovom izbornom ciklusu, što uopšte nije sporno, ali on dođe i prigovorite – mi ćemo napraviti neku i zapošljavaćemo, to onda neće biti stranačko zapošljavanje, nego će to biti zapošljavanje od strane izborne liste, koja eto, nije sastavljena od političara, već je sastavljena od nestranačkih ličnosti. Znate, šta posle one njegove proslave, kada je rekao da Društvo srpskih domaćina slavi Vidovdan kao slavu, ovo je najveći biser koji sam posle toga čuo. Hvala.
Hvala gospodine Rističeviću. Pravo na repliku, Miladin Ševarilić. Izvolite.
Najveći politički biser u četvorogodišnjem mandatu ove Skupštine jeste da oni poslanici koji su bili predsednici skupština opština ili predsednici opština i odbornici u 136 skupština, opština i gradova u Srbiji, preko 7.000 njih, koji su izglasanje Deklaraciju protiv uvoza, uzgoja i prerade GMO, ovde na ovom nivou glasaju protiv predloga te iste deklaracije koja se razlikuje samo u jednom segmentu, u jednom članu, da se obavezuje Skupština da će pre promene Zakona o GMO ili izmena i dopuna, raspisati referendum da se građani izjasne. Evo vam šanse sada na izborima, raspišite referendum samo sa dva pitanja građanima Srbije – da li ste za ili protiv ulaska u EU? Kada Engleska izlazi i kada osakaćena Srbija, bez srpske AP Kosova i Metohije treba da uđe u EU, što je nonsens, protiv Ustava i da li ste za ili protiv uvoza, uzgoja, prerade i prometa GMO? Da li ste za vraćanje voda kao nacionalnog resursa, životno nužnog, da ga izuzmete iz zabrane prodaje, da to bude nacionalno bogatstvo? Da li ste za vraćanje poljoprivrednog zemljišta kao nacionalnog bogatstva? Uzmite Izrael kao kapitalistička država, dajte na 49 godina zakupcima. Najzad, najveća politička odgovornost jeste što ova Skupština nijedne godine nije izglasanja u zakonu o budžetu minimalnih 5% za podsticaje poljoprivrede i ruralnog razvoja. To je utvrdio i revizor u odgovoru koji im je dostavio za period 2016, 2017. i 2018. godina. Juče sam na Odboru za poljoprivredu tražio podatak, imate snimak postavljen na sajtu parlamenta, ne Skupštine, jer se sajt ne zove „narodnaskupština.rs“, nego se zove „parlament.rs“, što je suprotno Ustavu, nazivu i smislu našeg bitisanja i funkcionisanja ovde, jer sve što je srpsko mora da bude izbrisano, kao što moraju da budu izbrisani i koncentracioni logori, kao što ne može Zaštitnik građana, nego Ombudsman itd. Ni juče nisam dobio odgovor koliko je bilo utrošenih sredstava za podsticaje u poljoprivredi i ruralnom razvoju u 2019. godini, jer smo razmatrali informacije o radu ministarstva resornog u četvrtom kvartalu, da li je 5% od planiranog budžeta? Hvala.
Hvala, profesore. Gospodine Rističeviću, izvolite. Javili ste se za repliku, ali vas nije pomenuo gospodin Ševarlić. Malo ko zna da ste bili predsednik skupštine opštine, tako da razumem zašto ste se prepoznali. Izvolite.
Ja njega nisam pomenuo nijednom, pa je svoja prava ostvarivao i meni to ne smeta. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani, a voleo bih da RTS jednom to prenese i da se rešimo te zablude - Deklaracija o zabrani genetički modifikovanih organizama. Zašto? Deklaracija nije pravno obavezujući akt, je li tako, gospodine Martinoviću, je li tako, gospodine Arsiću, je li tako, gospodine Orliću, nego je zakon pravno obavezujući dokument. A zakon kaže, zove se Zakon o genetički modifikovanim organizmima, "Službeni glasnik" Republike Srbije, broj 41/2009, član 2: "Nijedan modifikovani živi organizam, kao ni proizvod od genetički modifikovanog organizma, ne može da se stavi u promet, odnosno gaji u komercijalne svrhe na teritoriji Republike Srbije". Znači, nijedan modifikovani živi organizam, kao ni proizvod od genetički modifikovanog organizma ne može da se stavi u promet, odnosno gaji u komercijalne svrhe na teritoriji Republike Srbije - zakonom je zabranjeno, uzgoj i promet na teritoriji Republike Srbije. Zakon je pravno obavezujući akt, deklaracija nije. Deklaracija znači - zalažem se. Ako je nešto zabranjeno, šta onda ima da se zalažemo? Zalažemo se da se poštuje zakon, a deklaracija je samo politički motivisani akt jednog narodnog poslanika da to prikaže kao neko svoje programsko zalaganje. Zakonom je zabranjeno i zato je deklaracija potpuno bespotrebna. I ne može da bude jači pravno obavezujući dokument od zakona. Hvala.
Hvala. Predlažem da zatvorimo ovaj krug replika. (Miladin Ševarlić: Replika.) Profesore, puno smo se odaljili od teme. Počeli smo sa onim što jeste. Molim vas, saslušajte me, ako možete. Počeli ste lepo sa replikama i sa diskusijom koja se tiče Predloga zakona i vašeg amandmana, a otišli ste na deklaraciju o GMO. To apsolutno nije tema ove rasprave. Ja vas molim da nastavimo raspravu po amandmanu i u skladu sa Predlogom zakona koji je na dnevnom redu, jer ovako onda možemo da pričamo o čemu god želimo, nećemo moći da kontrolišemo tok sednice. Po amandmanu se javio gospodin Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, i u raspravi u načelu, a sada i u pojedinostima, provlači se stalno jedna tema koja je vezana za sam izborni sistem, a ne za ono što je predloženo, a to je smanjenje cenzusa. To s jedne strane. S druge strane, ja razumem potpuno kolege narodne poslanike koji, evo, u maltene predvečerje izbora pokušavaju da steknu neki određeni politički poen, ali ih molim takođe da prilikom svojih diskusija ipak ne nanose štetu samoj državi. Čuli smo priče o tome da izborni sistem treba da se promeni, da bude većinski, pa makar i malo kombinovani. Čuo sam dosta ružnih izjava svojih kolega poslanika o političkim strankama, pa čak i nekih težnji da određeni regioni moraju da imaju, ili pokrajine, da moraju da imaju garantovan broj narodnih poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Zašto je stanje danas ovakvo? Možemo da kažemo da to nije uopšte slučajno. Zašto Republika Srbija ima ovakav izborni sistem, takođe nije slučajno, jer ne možete samo jedan oblik vlasti da gledate da biste ostvarili sve one nosioce vlasti kojih danas u Republici imamo. Kada se neko zalaže za većinski, jednokružne ili dvokružne izbore, ja moram da postavim pitanje - a šta je sa onim glasovima građana Republike Srbije čiji kandidati nisu dobili tu neophodnu većinu da uđu u neko predstavničko telo, bez obzira da li je to opština, da li je AP, da li je republika? Šta je sa tim glasovima? To nijedan od kolega koji se zalaže za taj sistem nije odgovorio. Šta jedno predstavničko telo treba da odražava? Volju građana koji se izražavaju na izborima. Ne nešto drugo. Ne nešto između. Samo na taj način ne krši se pravilo jedan čovek - jedan glas. Možemo da pričamo i o tome da li se vrši na određen način jedna regionalizacija Republike Srbije ako se ide na tu priču da se vrate izborne jedinice, jer, eto, treba svaka lokalna samouprava na teritoriji Republike Srbije da ima svog narodnog poslanika. To je lepo, da je moguće i s tim se baš i ne slažem. Jer, znate šta, Republika Srbija ima tri nivoa vlasti - republičku, pokrajinsku i lokalnu. Svaka opština ima svoje predstavničko telo. I ako idete ka tome da u Narodnoj skupštini mora da bude poslanik iz svake jedinice lokalne samouprave, u teoriji, smanjujete nadležnosti te iste lokalne samouprave i njihovih lokalnih skupština. Jer, sad su njihovi predstavnici ne u jedinicama lokalnih samouprava nego u Narodnoj skupštini. Isto je i sa AP Vojvodinom. Da se, navodno, obezbedi ravnomerna zastupljenost narodnih poslanika iz čitave Republike Srbije, svakog regiona ili nosioca autonomije. Onda se postavlja jedno drugo pitanje - a čemu onda Skupština AP Vojvodine? Ne možete i jedno i drugo. Možemo da pričamo o različitim modelima koji su pitanje Ustava, hoće li Republika Srbija da bude jednodomna, dvodomna itd. Ali, ne možete da poništavate pravo svih građana. Znači, jedan glas - jedan čovek. I to ovaj izborni sistem održava. Ja razumem da neko hoće i želi da ima garantovan broj predstavnika. Ali, onda morate da shvatite da nekome oduzimate neko pravo, jer će neko imati svoje predstavnike i u jednoj skupštini, i u drugoj, i u trećoj, lokalne samouprave. Neko samo u dve, a neko možda ni u jednoj. Druga stvar, ovde se stalno spominju grupe građana, valjda u želji da se naruže političke stranke. Takvu jednu kampanju je počela još 2000. godina i najoštrija je bila baš u periodu 2013, 2014, 2015. godina, kada je jedna nevladina organizacija dobila novac iz jedne velike države da maltene govori, čak i na nacionalnom servisu plaćena reklama, "budite narodni a ne partijski poslanik". Sećate se? Svode narodne poslanike, danas, nas, na maltene nesposobne, maloumne ljude, kojima neko govori šta, kad i kako treba da rade. Hajmo malo da se vratimo u teoriju demokratije, a to je - šta su nosioci demokratskog sistema u jednoj državi? Jesu li grupe građana? Nisu. Jesu li ovi što šetaju po Beogradu? Nisu. Nosioci demokratskog sistema i razvoja demokratije su političke stranke. Po samoj definiciji, politička stranka podrazumeva politički program, da li je on na republičkom, pokrajinskom ili lokalnom nivou, je politički program. Nemojte da ružite političke stranke. To je danas jako lako, ali najveću štetu nanosite sopstvenom društvu i sopstvenim građanima. Valjda je cilj da na izborima Narodna skupština Republike Srbije i rezultatima izbora odražava volju građana srazmerno broju narodnih poslanika. Sve ostalo, mogu da kažem, su varijacije i najčešće budalaštine, ništa drugo. Znači, nemojte da kršimo pravila, nemojte da umanjujemo vrednost jednih građana, a da druge favorizujemo. Jedino što priznajem jeste da treba favorizovati prava nacionalnih manjina, zato što ipak ne žive u svojim maticama, osećaju se ugroženo. Naravno, pritom moramo da vodimo računa da ne napravimo štetu i drugim građanima koji ne pripadaju tim nacionalnim manjinama, a to se, naravno, ostvaruje u dijalogu sa tim predstavnicima nacionalnih manjina. Svaka druga diskriminacija jeste gubitak demokratije i najčešće želja jedne političke vrhuške koja bi izbornim sistemima, kada ne uživa podršku građana Republike Srbije, da se održava na vlasti, i to smo imali i devedesetih godina, imali smo i 2012. godine. Jedan se održavao na vlasti pune četiri godine, a više ni moju pokojnu babu nije mogao da pobedi na izborima, izgubio je potpuno svaki legitimitet i legalitet. To je Bojan Pajtić. Takvi bi, naravno, sa Đilasom, Jeremićem i Šolakom da uđu u Narodnu skupštinu bez izbora, da ih dovede ulica. Sad birajte da li ćete u svojim diskusijama da poštujete svakog građanina, a to valjda imate obavezu kao narodni poslanici, bez obzira iz grada, opštine ili naselja iz koga dolazite, bez obzira iz koje političke grupacije dolazite, bez obzira iz koje socijalne ili druge grupacije ste delegirani. Morate da štitite interese svih građana Republike Srbije, i onih koji su glasali za vašu listu i onih koji nisu izašli na izbore i onih koji su glasali protiv vaše liste, valjda smo se na to i zakleli. Sve ostalo najčešće se prepušta pokušajima da se sa ulice ponovo pali Narodna skupština i da ponovo dođe ova manguparija da pljačka građane Srbije.
Hvala, gospodine Arsiću. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Žika Gojković. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Saša Radulović, Branka Stamenković i Vojin Biljić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 1. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici dr Balin Pastor, Elvira Kovač, Arpad Fremond i Zoltan Pek. Predstavnik predlagača prihvatio je amandman sa ispravkom na sednici Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu. Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu prihvatio je amandman sa ispravkom. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman sa ispravkom u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Milija Miletić. Izvolite, gospodine Miletiću.
Zahvaljujem. Gospodine predsedavajući, drage kolege, podneo sam amandman gde sam predložio da za 15 dana posle usvajanja zakona mogu krenuti izborne radnje. Time sam hteo da kažem još jednom da podržavam predlog SNS i predlog koji je prvo rekao gospodin Martinović da je potrebno da se smanji cenzus na 3%, zato što sam malopre govorio i govoriću uvek da je dobro na ovaj način da male političke stranke mogu da prođu taj cenzus od 3% i da sutra mogu ovde u Skupštini da predstavljaju svoje sredine. Inače, malopre kada je govorila koleginica Nada Lazić pomenula je mene, da sam ja jedan koji uvek govori o sredini odakle dolazim, o ljudima sa kojima živim, o okolini i o okrugu gde živim i, normalno, o jugoistoku Srbije. To ja radim baš zato što Ujedinjena seljačka stranka, čiji sam ja predsednik, želi da se u tom našem regionu jugoistočne Srbije mnogo više ulaže. Sada se dosta daju sredstva za putnu infrastrukturu, za sela, za puteve, ali mislim da bi to moglo da bude i više. Uvek sam se zalagao da se izdvaja više sredstava za svako novorođeno dete, za nezaposlenu porodilju, za bračne zajednice da budu veća izdvajanja, za ta seoska područja, za brdsko-planinska područja, da se obezbede bolji uslovi života na jugoistoku Srbije. Normalno, o tome ću uvek govoriti, zato što mislim da je Skupština mesto gde moramo o tome govoriti, o tome pričati, a ne ulica. Na ulici možemo da razgovaramo, da slušamo primedbe, da slušamo sugestije građana, ali ovde te sugestije moramo izneti i reći ono što jeste. Potreba naših sredina jeste da se ovde u Skupštini čuje problem svih malih opština, ne samo Svrljiga, ne Bele Palanke, ne Gadžinog Hana, ne Merošine, ne Boljevca, nego da se čuje predlog i rešenje na koji način u tim opštinama može sa manje ulaganja da se i bolje živi. Mislim da je potreba da veći broj poslanika bude iz takvih sredina, mislim da je potreba da u našoj Skupštini, i to ću podržati, bude veći procenat žena, odnosno osoba suprotnog pola, zato što iz opštine odakle ja dolazim Seljačka stranka učestvuje u vlasti, ima najveću odgovornost, gde je predsednica opštine žena, gde je predsednica Skupštine žena, gde je načelnica opštinske uprave žena, gde je načelnica finansija žena. To je direktna stvar gde smo mi kao Seljačka stranka dali podršku ženama, zato što su žene nešto što više vredi i više zna. Još jednom, ja ću glasati za Predlog zakona. Kolege poslanici, glasajte za moj amandman.
Hvala, kolega Miletiću. Pravo na repliku, gospođa Lazić. Izvolite.
S obzirom da me je kolega prozvao, prosto želim da naglasim da je jedan od retkih primera u ovoj Skupštini koji je uvek govorio o problemima svoje lokalne sredine. To upravo potvrđuje ono pravilo, o čemu sam ja i govorila, da je regionalna zastupljenost, odnosno zastupljenost poslanika iz mesta i regiona iz kojih dolaze, gde će na pravi način zastupati interese svojih sugrađana i boriti se za njihove interese pravi pristup kakav poslanik treba da bude. Zapravo, svi oni koji dolaze iz određenih sredina najbolje poznaju tu sredinu i najbolje mogu o tome da govore. Takvu Skupštinu bih ja želela da vidim u budućnosti i takav pristup radu poslanika, kakav je kolega negovao sada u ovom sazivu, na kraju bih želela da vidim. Pogotovo što je pohvalio žene, nisam znala da postoji opština u kojoj na ovako ključnim mestima su žene prisutne i naravno u takvim opštinama nemamo afera Jutka i tome slično, ne vuku se po novinama po lošem, nego upravo po dobrom radu. Takvih opština bi trebalo da bude mnogo više i mnogo više žena na lokalnu koje će na pravi način raditi i zastupati svoje sredine i pre svega rešavati probleme stanovnika sa tih područja, a ne baviti se samo sobom. Zato je bitno da budu podeljeni regioni. Opet se vraćam na onu priču da je bitno da se i taj zakon promeni i da bude regionalna zastupljenost na pravom nivou. Hvala.
Hvala, gospođo Lazić. Pravo na repliku ima Milija Miletić. Izvolite.
Zahvaljujem se. Evo još jednom, uvek kao i do sada, kao i predsednik Srbije Aleksandar Vučić, podržavamo sve naše ljude u celoj Srbiji, podržavamo i žene, zato što su žene stub naše kuće, stub našeg domaćinstva. Politički gledano, kada neko govori o problemima, probleme najbolje oseća onaj ko tu živi. Zbog toga uvek govorim o problemima, govorim o tome kako problemi treba da se reše, ali s druge strane moram da budem i realan, da Ujedinjena seljačka stranka jeste mala stranka, da imamo preko 60 odbora, ali da sam ovde u Skupštinu ušao podrškom ljudi koji misle slično kao ja, ali s druge strane, politika koju vodi predsednik Srbije Aleksandar Vučić, to je politika koja daje mogućnost i snagu za sve ovde nas u Srbiji i ja ću i nadalje podržavati politiku gospodina Vučića što se tiče svih onih stvari koje su pozitivne i za jugoistok Srbije i za naša sela i za celu Srbiju.
Hvala, kolega Miletiću. Po amandmanu se javila Vjerica Radeta. Gospođo Radeta, izvolite.
Proporcionalni izborni sistem, gde je Srbija jedna izborna jedinica, apsolutno najbolje rešenje za sprovođenje i održavanje izbora u Republici Srbiji i narodni poslanici koji budu izabrani voljom građana u Narodnoj skupštini, predstavljaju sve građane. Niko ne može da zna da li je od određenog broja građana, koji su glasali za određenu političku stranku, da je baš neko iz nekog mesta u svom mestu osvojio toliki broj glasova i to baš on. To jednostavno niti je moguće, niti je realno. Ovde se nekako stalno provlači teza da narodni poslanik predstavlja sredinu iz koje je došao. Ne volim iskreno ni da čujem kad narodni poslanik govori i kaže – ja dolazim odatle i odatle. Ne, ja sam narodni poslanik i ja predstavljam sve građane Republike Srbije i ja se ovde programom SRS, neko drugim nekim drugim programom, borim za interese i za bolji život svih građana Srbije, bez obzira gde žive. Kakva regionalizacija? Neko kaže svaka opština nema svog predstavnika u Narodnoj skupštini. To je neki drugi problem. Mi imamo amandman kojim pokušavamo da vratimo mogućnost da poslaničke liste utvrđuju redosled narodnih poslanika na osnovu osvojenog broja mandata, da to ne radi RIK, po unapred utvrđenom spisku. To takođe nema veze sa tom regionalizacijom, koja u Srbiji ne sme da postoji i nema veze sa predstavljanjem određene lokalne samouprave. Za lokalnu samoupravu, za interese građana u lokalnoj samoupravi, za rešavanje njihovih komunalnih problema brinu se odbornici, a u Narodnoj skupštini, mi ovde donosimo zakone, ovde se usvajaju zakoni, ovde se raspravlja o predlozima zakona. Zakona koji se primenjuju apsolutno na svakog građanina Republike Srbije i potpuno je nevažno da li je taj građanin iz Kragujevca, odakle je Nataša, iz Zemuna odakle sam ja, iz Rume odakle je Martinović, Novog Sada odakle je Mirčić, da sada ne nabrajam, potpuno je to nevažno, jer mi donosimo zakone, iznosimo svoje političke stavove o Vladinim predlozima, ponavljam u interesu svih građana. Zaista ovo govorim, pre svega, zbog javnosti da ljudi ne steknu pogrešan utisak, vidi iz našeg mesta nemamo uopšte narodnog poslanika. Imate poštovani građani gde god da živite u Srbiji, vi imate narodnog poslanika, imate 250 narodnih poslanika koji imaju obavezu da se zalažu za nacionalne interese, za državne interese, za interese svakog građanina Republike Srbije, gde god živeo. Hvala.
Hvala, gospođo Radeta. Reč ima Nada Lazić, replika. Izvolite.
Samo želim da pomenem, ja sam u načelnoj raspravi govorila primere drugih zemalja, primer Španije recimo ili Italije, gde parlament Španije dvodoman, čine ga kongres i senat. Prema Ustavu Španije senat je dom teritorijalnog predstavništva. Ustav reguliše i način izbora senatora na regionalnom principu, pa ovaj princip uživa i ustavnu zaštitu, zatim, isto tako, kada je u pitanju izbor za kongres, predstavništvo je građana, takođe se vodi računa o regionalnom načelu, kao i da je ovo načelno Ustavom isto tako usvojeno. Italija ima isto princip sličan, sve je na regionalnom principu. Znači na ravnopravnom, regionalnom predstavljanju, odnosno prisustvu poslanika u senatu ili već kako se ta telo zove. Parlament Holandije isto tako reprezentuje građane i bira se isto tako po pokrajinskom principu. Znači, ovaj princip po regionima, zastupljenost regiona postoji po mnogim zemljama i zašto onda Republika Srbija bi bila drugačija nego što su druge zemlje koje su daleko razvijenije od Srbije. Hvala.
Hvala. Reč ima Vjerica Radeta, pravo na repliku.
Nemamo mi razloga da se upoređujemo sa bilo kim jer mi imamo zaista i određenu praksu, a od obnovljenog višestranačja u Srbiji imamo Zakon o izboru narodnih poslanika, a najvažnije imamo iskustvo. Iskustvo i sa više izbornih jedinica, i sa većinskim zbornim sistemom i tako dalje je pokazalo da to zapravo ne pokazuje pravu snagu, pre svega, političkih partija, a političke partije su po našem Ustavu, nešto što mora da se uvažava i što predstavlja suverenitet građana i stalni pokušaji da se od političkih partija prave neke nakaze. Zamislite, neko je predsednik političke stranke i on kaže, ide on sad u neki savez, ide on u neku ne znam ni ja grupu ovakvu ili onakvu, da bi se oslabila moć stranaka. Ne, političke stranke odgovaraju građanima, političke stranke se sa svojim političkim programima predstavljaju biračima. Birači su ti koji procenjuju sa koliko glasova će oceniti u određenom momentu, određenu političku stranku. Političke stranke ne smeju da se plaše tih rezultata pa da bi zbog nekog eventualno boljeg rezultata ili nekog glasa više, menjali svoju političku platformu, pričali jedno, radili drugo itd. Građani Srbije zaslužuju da im se političari, predstavnici političkih stranaka obraćaju iskreno, da im iskreno kažu na koji način žele da reše svaki njihov problem i da im iskreno predstave svoj politički program. Kada je u pitanju naš izborni sistem ponavljamo, stav SRS je proporcionalni izborni sistem, Srbija kao jedna izborna jedinica i možda jednog dana za ko zna koliko desetina ili stotina godina ćemo biti na nekom drugom političkom nivou, nivou političke svesti, a sada u eri preletanja, menjanja stranaka, menjanja poslaničkih grupa, sve što bi bilo ispod ovoga bi pravilo haos i bilo neprihvatljivo.
Hvala, gospođo Radeta. Na član 1. amandman sa ispravom podnela je Nataša Spasoje Jovanović. Izvolite, gospođo Jovanović.
Podneli smo ovaj amandman zbog veoma osetljivog pitanja i mi smo imali, a to je počelo najviše sa izbornim ciklusima 2012. godine i 2008. godine, dakle, pre toga, manipulaciju u kandidovanju tzv. manjinskih stranaka koje to zapravo nisu. Onda smo mogli da kažemo da je to na nivou nekog političkog incidenta. Međutim, nije, to je postalo pravilo za pojedine mešetare, šarenolikih biografija, neke političke, pod znacima navoda, predatore koji bi samo da se dočepaju Narodne skupštine navodno pod imenom neke manjinske političke stranke, u stvari to su ljudi kojima uopšte nije stalo ni do kakvih prava manjina. Srpska radikalna stranka je oduvek pokazivala veoma veliku pažnju prema pravima nacionalnih manjina i njihovom integrisanju u politički sistem Republike Srbije i od obnovljenog višestranačja, dakle, tačnije od izbora kada su oni bili po proporcionalnom izbornom sistemu 1992. godine, od Narodne skupštine Republike Srbije preko pokrajinske Skupštine, a kasnije i lokalnih samouprava, uvek smo vodili računa da u svim sredinama gde ima i gde žive nacionalne manjine one budu i na našim izbornim listama. Za one političke stranke koje su nacionalne manjine, a koje žele samostalno da idu i koji imaju tzv. prirodni prag za ulazak u Skupštinu, neophodno je da se prihvate dva amandmana SRS da ne bi došlo ubuduće do ovakvih zloupotreba. Vi ste mislili da ste problem rešili, međutim, niste. Republička izboran komisija po vašem ovom predlogu zakona izdavanjem uverenja od strane nacionalnog saveta nacionalnih manjina potvrđuje da su one to u stvari, a to nije dobro. Vi ste imali pred očima javnosti situaciju da Rasim LJajić ulazi u otvorenu koaliciju sa Esadom DŽudževićem koji je kasnije skratio svoje prezime na DŽudža i sa Sulejmanom Ugljaninom koji poziva na rušenje teritorijalnog integriteta Republike Srbije i da oni formiraju Bošnjačko nacionalno veće tako čak strašnim porukama da će da gori Novi Pazar, da je Kosovo nezavisno i takve zaista protivustavne i skandalozne stvari. Na sve to ste ćutali dok je SRS upozoravala da je to fingirani izbor i da vi to sve gledate i da ne reagujete. I sada treba neko ko je predstavnik te iste nacionalne manjine da ide kod DŽudže predsedniku DŽudže da mu izda uverenje ili kod ovog LJajićevog, jer LJajić Rasim ima dve partije. On ima ovu jednu koja je na grbači Aleksandra Vučića i ovako im je Vučić velikodušno dao 10 mandata u Skupštini Srbije, SDP Srbije. Ali, oni imaju i drugu partiju koja je Sandžačka demokratska partija, to je njegova lokalna partija tamo, partija manjine, gde će on kao takav da se kandiduje, što i nije u toj sredini problem, što se tiče cenzusa. Dakle, da bi ste sprečili sve te zloupotrebe prihvatite ovaj amandman i kasnije koleginice Nikolić, da Ministarstvo koje je zaduženo za registraciju političkih stranaka izdaje to uverenje, jer zna se koliko overenih potpisa građana, treba hiljadu da bi se registrovala stranka, kao manjinska i da u nazivu te liste što je amandman koji sam ja podnela u ime poslaničke grupe, ovaj o kome govorimo mora da piše ime te nacionalne manjine. Sve drugo je zloupotreba, izvrgavanje ruglu i opet ponavljam kršenje upravo prava i prava nacionalnih manjina i manipulacija biračkim telom.
Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici poslaničke grupe SDPS, Nataša Mihailović Vacić. Izvolite.
Hvala predsedavajuća. Socijaldemokratska partija Srbije bez svake sumnje, apsolutno podržava sprečavanje svih zloupotreba stranaka nacionalnih manjina u izbornom procesu i nema nikakve dileme. Naše pitanje je samo – da li je predloženo rešenje pravi način da se te zloupotrebe spreče? I iskazali smo bojazan da bi možda mogle da se otvore nove i veće zloupotrebe koje bi se kasnije odrazile i na sam rad Saveta nacionalnih manjina. Naime, mi smo želeli da doprinesemo poboljšavanju ovog zakonskog predloga uvažavajući nameru predlagača, ali i njegovu otvorenost tokom javnog slušanja da podrži i uvaži sve dobre argumente, i u želji da, kao koalicioni partner unapredimo postojeće rešenje, mi smo predložili jedno, koje može biti dugoročno i održivo kada je reč o strankama nacionalnih manjina u izbornom procesu. Naime, Zakonom o nacionalnim savetima, nacionalnih manjina, nacionalni savet je određen kao organizacija koja se bavi isključivo obrazovanjem, kulturom, jezikom i pismom i pojedinim pitanjima iz tih oblasti, a u cilju ostvarivanja kolektivnih prava nacionalnih manjina u tim oblastima. Dakle, Nacionalni savet po zakonu nema nadležnost da donosi bilo kakve potvrde. Nije dobro davati savetu drugim propisom dodatnu nadležnost, a da se prethodno ta nadležnost ne proširi samim Zakonom o savetima nacionalnih manjina. Dakle, i u samom Zakonu o svetima nacionalnih manjina stoji da samo registrovane političke stranke nacionalnih manjina mogu da se kandiduju na izborima. Šta znači registrovane stranke nacionalnih manjina? O tome vodi Ministarstvo za državnu upravu i lokalnu samoupravu, Javni registar političkih stranaka. Svaka partija prilikom registracije upisuje se i stiče položaj ili status nacionalne manjine. Problem je u tome što postoji mnogo zloupotreba i što recimo na jučerašnji dan je bilo od 123 upisane partije u taj javni registar, 74 stranke koje se izjašnjavaju kao stranke nacionalnih manjina, a koje bez sumnje i uverili smo se u to i 2016. godine to nisu. Dakle, ima mnogo zloupotreba i partija koje se u izbornom procesu lažno predstavljaju, kako bi prevarili sistem, a samim tim prevarili i građane Srbije. Mi smo 2016. godine imali situaciji u kojoj su čelnici jedne takve liste, javno priznali da, i ako su registrovani kao stranka nacionalne manjine, nije im interes da zastupaju interese te nacionalne manjine, već da prevare sistem i pređu taj prirodni prag i iskoriste sve pozitivne propise Republike Srbije, kada je reč o strankama nacionalnih manjina i njihovom učešću na izborima. To je ono što treba da sprečimo. Potvrda Nacionalnog saveta nije dobro rešenje, apsolutno, zato što saveti nemaju pravo to da rade. Sa druge strane, RIK nema ni jasne kriterijume na koji način će kao ni Savet nacionalne manjine, tačno da utvrdi, a nema ni nadležnost, tako da je nejasno kako će da utvrdi da li stranka koja traži mišljenje, istinski ima nameru da se zalaže za prava manjina, naročito kao što sam navela u načelnoj raspravi, ako je reče o strankama koje su registrovane, uoči izbora, pa nisu ni zaživele u praksi i u svakodnevnom političkom životu, da bi smo mi znali uopšte kakve su njihove namere i da li su one iskrene. Dakle, neophodno je ukoliko želimo u potpunosti da sprečimo zloupotrebe, da tražimo održivo i dugoročno rešenje, ono je sadržano i pokazaće vreme u usaglašavanju Zakona o političkim strankama i pri registraciji političkih stranaka i u samom Zakonu o nacionalnim manjinama. Dakle, naša ideja je bila da ukažemo na to, namera i ideja predlagača je jasna, da se spreče zloupotrebe. Mi smo apsolutno za to, jer ih ima, bilo ih je, ne sme da ih bude, ne sme Nacionalni savet koji se bira direktno, na direktnim izborima ili u elektronskim skupštinama da odlučuje o statusu konkurentske partije koja će se javiti i tražiti potvrdu. Mi o tome nemamo apsolutno nikakvu dilemu, to sve stoji i nama je cilj da se spreče zloupotrebe koje će i u buduće stvoriti mnogo novih problema u radu nacionalnih saveta nacionalnih manjina, a da se problem mora rešiti i to na nivou registracije političkih stranaka i na nivou registra, mora. Na koji način, to ćemo da vidimo, jer ako ovako ostane, postoji opasnost da će i RIK u nekom slučaju tražiti mišljenje saveta i uvažiti ga, a u nekom neće. Kada će tačno na osnovu i na osnovu čega, RIK tražiti od saveta to mišljenje, a kada neće, a kada će, tako je, Upravni sud kao što smo takođe imali slučaj 2016. godine, zauzeo je stav da jedna stranka kojoj je osporen status nacionalne manjine je samom registracijom dobila taj status i Upravni sud je tako i presudio, i ako je kao što svi znamo bila reč o stranci koja je zloupotrebila položaj stranke nacionalne manjine, jer se lažno predstavljala kao stranka koja apsolutno u svom suštinskom delovanju nije imala veze sa onim što jesu pitanja zaštite nacionalnih manjina, tako da je naš amandman usmeren i samo je jedan doprinos održivom i dugoročnom sprečavanju zloupotreba stranaka nacionalnih manjina u izbornom procesu. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Olena Papuga.
Hvala predsednice. Ja hoću samo da se nadovežem na komentar moje koleginice Nataše Mihailović, u tom delu ispada da potvrde, hoću da kažem da su potvrde pogrešne, pogrešno tumačenje i pogrešan je pristup, jer ispada tako da stranka izdaje stranci potvrdu i stranka odlučuje da li može određena stranka da izađe na izbore. Svi nacionalne saveti, kao prvo su duboko politizovani. Drugo, stranke nacionalnih zajednica izlaze na izbore za nacionalne saveta. Stranke i nacionalnih saveta i vode uglavnom većine u nacionalnim savetima. Neću sada da nabrajam, ali u mađarskom, bošnjačkom, i nekim drugim nacionalnim savetima, stranke nacionalnih manjina i vode te nacionalne savete i imaju većine. U nekim drugim nacionalnim savetima, preko raznoraznih matica, udruženja i tako dalje, su se neke naše većinske stranke usidrile u nacionalne savete i tamo vode nacionalne saveta. Po svemu ovome potvrde su jako pogrešna stvar i ispada iz svega toga da će stranke izdavati potvrde drugim strankama, a očigledno izlaze iz svega ovoga da su stranke nacionalnih zajednica na neki način mogu da budu posvađane, mogu jednostavno da postoje neke animoziteti među njima, pa će biti jako teško da nacionalni savet izda potvrdu stranci koja mu je protivnička. Tako da, te potvrde svakako treba ukinuti i prepustiti sve to RIK, koja nekad u nekom slučaju može da traži mišljenje od nacionalnog saveta i da nacionalni savet da mišljenje da li ta nacionalna stranka brine o pripadnicima nacionalnih zajednica na kontu koga je registrovana.
Zahvaljujem. Sada ćemo doći na taj amandman, koji ispravlja ovo o čemu ste diskutovali. Na član 1. amandman je podneo... (Nataša Mihailović Vacić: Replika. Vrlo kratko.) Da vam kažem, da, jeste vi podneli amandman, daću vam u okviru amandmana zato što mišljenje je ovo bilo, a ne nešto što se uklapa u repliku. Izvolite.
Hvala. Da, u sastavu je amandmana i direktno me koleginica prozvala, pa mi samo nije jasno kako da razumem ovu diskusiju. Da li je to podrška svemu onome o čemu sam govorila? E, pa da. Dobro. U redu je. Samo toliko. Hvala, predsednice.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta po ovom amandmanu. Izvolite.
Mi smo podnosili, takođe amandmane i na ovaj i na sledeći član, ali upravo amandman o kojem je sad koleginica govorila tu jeste istaknut problem, ali mi smo ponudili rešenje. Znate, u Zakonu o nacionalnim savetima nacionalnih manjina ne postoji nadležnost koja pokušava ovim zakonom da se da tim savetima. Jednostavno, ne možemo donositi zakon koji je u koliziji sa tim, da kažem, osnovnim zakonom koji se bavi nacionalnim manjinama. Osim toga, postoje i nacionalne manjine u Srbiji koje će možda hteti da učestvuju na izborima, a nisu učestvovale u izborima za nacionalne savete nacionalnih manjina. Ko će onda njima dati potvrdu da oni zaista predstavljaju svoju nacionalnu manjinu? Recimo, Česi kojih ima dosta u okolini Bele crkve su se tada izjasnili da ne žele iz nekih svojih razloga da učestvuju i oni nemaju nacionalni savet, a možda će hteti da učestvuju u izborima za Narodnu skupštinu. Na osnovu čega će oni to da urade? Ne možemo ni RIK da dajemo nadležnost koju oni već nemaju. Kada počne, kada se raspišu izbori i kada počne taj izborni ciklus onda nikako nema mesta da se bilo kakvim uverenjima, potvrdama, u izborni ciklus uključuju nacionalni saveti, osim što, naravno, sve političke stranke i stranke nacionalnih manjina i one koje to nisu mogu da izlaze na izbore, mogu da se kandiduju, ukoliko ispunjavaju uslove, ukoliko obezbede 10.000 overenih potpisa i tu od dana potpisivanja izbora se gubi to što vi pokušavate ovim zakonom da nametnete kao obavezu i RIK i nacionalnim savetima.
Samo da podsetim sve da govorimo o zakonu koji se odnosi na izbor narodnih poslanika. To nam je materija. Lokalni su treća tačka. Bilo je diskusija. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Nada Lazić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Muamer Zukorlić i Prof. dr Jahja Fehratović. Predstavnik predlagača prihvatio je amandman na sednici Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu. Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu prihvatio je amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo, smatra da je amandman u skladu sa Ustavom, pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Jahja Fehratović. Izvolite.
Zahvaljujem, uvažena predsedavajuća. Želim da se zahvalim i predlagačima ovog zakona koji su imali razumevanja za to da na ovim izborima autentične partije predstavnika nacionalnih manjina moraju imati jednaku šansu i da se ovim našim amandmanom otklanja mogućnost da to bude sprečeno zahvaljujući nacionalnim savetima koji jesu politizovana tela i kojima, u najčešćem broju slučajeva, a uglavnom u Bošnjačkom nacionalnom veću to je jeste konstanta. Odlučuju o tome oni koji su neprijateljski raspoloženi prema bošnjačkim nacionalnim partijama koje žele da izlaze na ove izbore i koji su već najavili neku vrstu bojkota. Bilo bi zaista otežano da nacionalne partije nacionalnih zajednica, a posebno Bošnjaka, imaju svoj autentične liste i svoje predstavnike. Takođe, ovim našim amandmanom regulisano je da RIK može zatražiti mišljenje nacionalnog saveta, a ne mora, i u onim slučajevima kada ona dobije dojam da je takvo mišljenje neophodno kako bi se neka lista mogla smatrati listom nacionalne zajednice. Ovim su, takođe otvorena vrata svim nacionalnim partijama, nacionalnim zajednicama da mogu učestvovati u ravnopravnoj predizbornoj, izbornoj utrci da se mogu zalagati za ostvarenje prava svoje nacionalne zajednice i da na taj način najbolje reprezentiraju potrebe svojih građana i da se bore za njihova kolektivna i individualna prava. Vrlo smo zadovoljni što je ovaj amandman postao sastavni deo zakona i time će u svakom smislu moći da se otvori put da većina autentičnih političkih partija nacionalnih zajednica imaju svoje autentične predstavnike u parlamentu i da na taj način najbolje zastupaju interese svojih građana. U svoje lično ime i u ime akademika, Muamera Zukorlića, zaista želim da iskažem zadovljstvo i još jednom zahvalnost svima koji su doprineli da se na ovaj način političke partije nacionalnih zajednica tretiraju ravnopravno i da imaju ravnopravne mogućnosti da uđu u izbornu trku sa punim kapacitetom i bez ovih otežavajućih okolnosti kojima su bile zabrinute kada je bio osnovni predlog zakona pred nama. Hvala. (Nataša Mihajlović Vacić: Replika.)
Zahvaljujem. Nataša, vaša grupa je potrošila vreme. Samo može Branislav Jovanović, predsednik grupe i zamenik, odnosno zamenica predsednika grupe. Ivan Bauer je potrošio vreme grupe. Na član 1. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su poslanici Fatmir Hasani i zajedno Vladimir Đurić, Tatjana Macura, Aleksandar Stevanović, LJupka Mihajlovska i Nemanja Radojević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 1. amandman, sa ispravkom podnela je narodni poslanik Ružica Nikolić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Ružica Nikolić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospođo Gojković. Dame i gospodo narodni poslanici, u cilju sprečavanja bilo kakvih mogućih zloupotreba kada je u pitanju učešće nacionalnih manjina u izbornom procesu mi smo i u ovom Predlogu zakona, a i kod Predloga zakona o lokalnim izborima morali intervenišemo. Naime, o tome da li neka izborna lista, odnosno podnosilac izborne liste ima položaj stranke nacionalne manjine odlučuje RIK posebnim rešenjem pri proglašenju liste, a na osnovu potvrde koju podnosiocu izborne liste izdaje ministarstvo koje je nadležno za upis u Registar političkih partija. Poznato je da se mi kao stranka zalažemo za zaštitu prava i sloboda nacionalnih manjina kada su u pitanju njihova zagarantovana prava i mi smatramo da je ministarstvo to koje je nadležno da izdaje potvrde, a ne nacionalni saveti, kako je ovde predloženo, u čijoj nadležnosti to nije. Kao što piše u obrazloženju ovog amandmana, ministarstvo prilikom registracije vodi računa o upisu manjinskih stranaka i njihovo uverenje je jedino merodavno za utvrđivanje da li neka politička stranka ima položaj nacionalne manjine ili nema. Kao što sam rekla da smo uvek bili za zaštitu prava nacionalnih manjina i našim listama je uvek bilo pripadnika nacionalnih manjina, međutim, ukoliko žele samostalno da izađu na izbore, mi insistiramo da svaka manjinska stranka u svom nazivu ima i naziv nacionalne manjine, kao i da na svakoj stranačkoj listi mora biti najmanje dve trećine pripadnika nacionalnih manjina, jer smo svedoci da je u prethodim izbornim ciklusima bilo mnogo zloupotreba, pa su se na manjinskim listama uglavnom nalazili pripadnici većinskog naroda. Zato vas još jednom pozivamo da prihvatite ovaj amandman, jer je ovo jedini način da se spreče sve moguće zloupotrebe. Zahvaljujem.
Hvala. Na člana 2. amandman je podneo narodni poslanik Žika Gojković. Da li želi reč? Nije tu. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li on želi reč? (Ne) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Da li vi želite reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić. Izvolite.
Kada se govori o ovom Predlogu izmena i dopuna zakona, u javnosti se stiče utisak da je ovo milostinja koju dodeljuje vladajuća koalicija. Prosto, ne može čovek da se otrgne tom utisku da, eto, dobra je volja vladajuće koalicije da smanji cenzus na 3%, pa omogućila je mnogim političim partijama i radi što veće pokrivenosti sa političkim partijama, odnosno razlikama da to bude prisutno i u parlamentu, ali ono što se ovde akcentuje to je da se pojedini poslanici iz SNS direktno obraćaju nama srpskim radikalima da je to zbog nas, pa čak ni 1% nama ne bi bilo dovoljno. Ne razumem uopšte otkud tolika brika za srpskim radikalima? Da li je to zato što vas ovi sa zapada ponovo počeše prozivati radikalima? Da li vam to smeta? Da li vam to neki problem pravi? Nemojte vi da brinete, mi se ne stidimo toga naziva, a vi ne možete da se otkačite tog. Kako će izgledati parlament, ko će preći cenzus, ko neće, pa to će građani Srbije da odluče, ali ima nešto što je veoma indikativno i što je kontinuitet, a to je da se ponašate tako kao da je pravo nacionalnih manjina vaša lična imovina, pa vi nekoj nacionalnoj manjini dajete veće pravo, a nekoj manje. Tako je Boris Tadić radio. Kada mu je bilo po volji SVM, on ima sve benefite, kad nije, onda on Demokratskoj zajednici vojvođanskih Mađara. Pa, ne može se tako u politici. Vi ovde prihvate amandman koji je predložio SVM. To je bukvalno pijačarina. Nije zasnovana na nečemu što je logika stvari. Nemojte da se igrate sa tim. Treba da bude i kada je u pitanju izbor narodnih poslanika i kada je u pitanju izbor odbornika. Treba da bude nešto što je prihvatljivo za većinu političkih partija, a vi ovde, jednostavno, sad vam odgovara neki koalicioni partner, koji bi eventualno bio reprezent volje nacionalnih manjina, vi odmah dajete sve benefite. Razmišljajte kakve će to eventualno komplikacije da izazove u funkcionisanje i parlament, a i na lokalnom i na pokrajinskom i na republičkom nivou, i mi srpski radikali samo upozoravamo da nije ovo nešto što je proisteklo iz dobronamernosti ili humanitarnosti, nego nešto što je nametnulo realno razmišljanje o političkoj situaciji u Srbiji i kad već govorite o nekoj objektivnosti, a trebali ste da budete objektivni kada su vas ovi iz Evrope stiskali, pritiskali, pa ste prihvatili sve onako, šta su vam sve god predložili, pa imate neke nelogičnosti u tim prihvaćenim predlozima koje ne možete da sprovedete.
Hvala. Na član 2.amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li želite reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Mi od oktobra 2018. godine tražimo da se menja Zakon o izboru narodnih poslanika tako što bi se u zakon ponovo vratila odredba iz Ustava Republike Srbije iz člana 82. stav 2. koja precizno kaže da je narodni poslanik slobodan da neopozivo stavi svoj mandat na raspolaganje političkoj stranci na čiji predlog je izabran za narodnog poslanika. Dakle, vi ste, ne vi, nego pre vas se to desilo, ali vi nećete da ispravite, pa ste onda isti, zapravo oduzeli slobodu narodnom poslaniku, slobodu garantovanu Ustavom Republike Srbije i onda se priča o nekakvoj demokratiji, o nekakvom poštovanju ljudskih prava i tako dalje. Ako zaista istinski želite da uradite nešto da ovi izbori budu koliko-toliko fer i korektni, reći ćemo mi kasnije šta još treba da uradite, a što nema veze sa ovim zakonom, nego sa realnim životom, ali i da posle ovih izbora imamo uređenu Narodnu skupštinu, saziv u kojem više nećemo imati preletače, u kojem nećemo imati poslanika koji u jednoj stranci omrkne, u drugoj osvane. Možemo da se zaštitimo samo Ustavom, ali Ustav Republike Srbije kaže da ovo treba da se uredi posebnim zakonom. Vi to ne želite. Nikako nam nije jasno zbog čega? Uvek kada se govori uopšteno, svi mislite da nije dobro da se pretrčava iz stranke u stranku, svi prozivate preletačeviće, Mariniku, Sandu Rašković, ovog, onog, a nećete da uradite nešto da toga više ne bude. To samo govori o vašem licemernom odnosu prema svemu ovome što vi zapravo na silu radite, a nemate iskrenu nameru da popravite bilo šta ni u ovom izbornom procesu, niti u narednom sazivu Narodne skupštine.
Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Sreto Perić. Izvolite.
Na samom kraju 2019. godine krenulo se sa šminkanjem izbornog zakonodavstva, a ovo sada što imamo na dnevnom redu moglo bi se reći da donosi neki novi kvalitet, a to je ovo spuštanje cenzusa sa pet na tri procenata. Ja mislim da ovde ima dosta diktiranih stvari. Naravno, to će doneti jedan novi kvalitet, ali bi trebalo biti oprezno, da se to ne pretvori u svoju suprotnost, što je vrlo lako moguće. Ono na čemu smo mi ovde amandmanski insistirali kao SRS jeste da nakon završenih izbora, nakon potvrđivanja mandata narodnim poslanicima i kada počnu da se prave poslaničke grupe, da bi jedna poslanička grupa mogla da bude ekvivalentna poslaničkoj izbornoj listi. Mi smo imali bezbroj puta u Narodnoj skupštini da poslanici koji su bili na istoj izbornoj listi jedni drugima stvaraju mogućnost za repliku. To je jedna veština koja ne donosi poboljšanju kvaliteta rada ovog parlamenta. Korupcija je u demokratiji takođe poznata i ona se uglavnom sprovodi u vreme izbora. Poznato je takođe i da neke male greške i nepravilnosti mogu ozbiljnije da utiču na konačni izborni rezultat, pa čak i ako bude tih nepravilnosti koje nisu otkrivene, nije se krenulo u proces procesuiranja, mogu da izazovu nezadovoljstvo kod birača, mogu da umanje njihovo interesovanje za izlazak na izbore. Srbija nema procenat izlaznosti onaj sa kojim bi mi mogli da budemo zadovoljni. Ovde bi trebalo ozbiljno videti šta je tu problem i u tom smislu menjati to izborno zakonodavstvo. Ima jedna interesantna stvar, što je meni onako upala u oči, što bi se reklo. Mi smo trebali da biramo predsednike sudova u Srbiji. Bio je predlog za saziv Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu i onda na toj sednici nije ta tačka stavljena na dnevni red. Potpuno se slažem sa obrazloženjem da postoji određen broj kandidata koji nisu dostojni da vrše funkciju predsednika suda, ali ako se ne izabere nijedan sudija, ništa drugo nego mislećem čoveku samo dolazi na um da je to da bi se i sudije…
Poslaniče, pričaćemo o tome na narednoj sednici. Molim vas sada da razgovaramo o ovoj temi.
Evo, setio se predsednik Aleksandar Vučić da bude dobar građanima Srbije i rekao – umesto pet, tri posto.
Hvala vama. Reč ima narodni poslanik Dragan Šormaz.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Republike Srbije ovo je jedan dobar predlog, predlog koji ide, mislim na zakon, ne mislim na predloženi amandman, predlog koji ide u smislu veće reprezentativnosti narodne volje u Narodnoj skupštini. Mislim da je to precizno rečeno, jer što manje bude onih koji ne dobijaju dovoljno glasova građana u parlamentu, to će parlament biti reprezentativniji i to će parlament više raditi u interesu građana Srbije. Parlament predstavlja narodnu volju i zbog toga je potrebno da narodna volja u njemu bude prisutna u što je većem mogućem procentu. Na ovaj način smanjivanjem cenzusa sa 5% na 3% to postižemo. Ja ne mislim da, naravno, da u ovoj situaciji danas, a ne donosimo ovaj zakon za ove predstojeće izbore, nego nadamo za nešto što će duže trajati jer imamo različite sisteme, recimo, u Holandiji je cenzus prirodni prag, to je kod njih 0,67%. To znači da svako ko je sposoban sa svojom listom da osvoji onoliko glasova koliko košta, da kažemo, da upotrebim taj termin, koliko košta jedan narodni poslanik u broju glasova ili da osvoji onoliko koliko je potrebno za jednog poslanika, oni ulaze u parlament. Znači, nema Donta, nema ovog obračunavanja ko je ispod ili ako ima, ima veoma malo. Ko god osvoji dovoljno glasova da ima jednog narodnog poslanika, on ulazi u parlament i u Holandiji uđe 15 lista i nema nikakvog problema. Ta priča da bi bilo previše lista u parlamentu, previše stranaka, pa mi i ovako imamo sa sistemom od 5% cenzusa koliko stranaka u parlamentu? Ne znamo ni sami, ima ih koliko god hoćete jer napravimo takve liste, koalicione, želimo da uvažimo volju ponekada i ideološki slabih partija, prijatelja, koalicionih partnera na različitim nivoima regionalne posebnosti razne u Srbiji, esnafske. Evo, recimo, kod nas imamo dve partije seljačke na listi su bile koje bi same teško uspele da se probiju do parlamenta sa cenzusom 5%. Sa 3% je već veća mogućnost za tako nešto. Znači, SNS, da, u ovom trenutku izgleda, deluje da delom gubi zbog toga i da jedina u suštini žrtvuje na ovaj način deo nečega što bi bio njen krajnji rezultat posle izbora ali ja sam ubeđen, s obzirom na situaciju i raspoloženje građana i na one koji misle da su alternativa SNS, da će SNS čak osvojiti mnogo više nego ranije pod 5%, jer SNS ne ulazi u izbore sa kalkulacijom Donta i onoga šta će osvojiti posle, nego ulazi sa svojim programom, ulazi sa rezultatima rada koje je imala, ulazi sa svim onim što je učinjeno na promeni našeg društva. Ulazimo sa već višegodišnjim, možemo reći, suficitom u budžetu, sa stotinama kilometara izgrađenog autoputa, jednocifrena nezaposlenost za razliku od ranijeg perioda, ekonomski napredak, rast plata, rast penzija, predvidljivost što se tiče i rasta u narednom periodu, predvidljivost što se tiče investicija, najveća investicija, 60% investicija u regionu.
U pravu ste. Molim vas, ako sam opomenula prethodnog poslanika, moram i vas.
Mi ne razmišljamo o cenzusu od 5% i 3%, mi razmišljamo o tome da apsolutno pobedimo na ovim izborima i da osvojimo mnogo više nego što i danas imamo narodnih poslanika. Hvala.
Hvala. U pravu ste. Na član 3. amandman je podnela poslanica Maja Gojković. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman su zajedno podneli poslanici Saša Radulović, Branka Stamenković i Vojin Biljić. Na član 3. amandman je podneo poslanik Milija Miletić. Izvolite, Milija.
Zahvaljujem se. Ja sam podneo amandman vezano za stranke nacionalnih manjina kako da se formuliše, da se dopuni, što na taj način sam želeo da dam podršku da stranke nacionalnih manjina budu stvarno efektivne, da mogu da rade, da imaju podršku i normalno da ih uvažimo na način kako treba. Videli smo unazad da je bilo velikog broja zloupotreba stranaka nacionalnih manjina, gde su ovde u Skupštinu ušli poslanici koji se predstavljaju da su ta nacionalnost, ali uopšte sa tim nema veze. Ja mislim da je dobro da sada se promeni ovaj zakon vezano baš za deo stranke nacionalnih manjina, da u tom delu daju podršku nacionalni saveti i da sutra mogu da izađu na izbore sve one stranke nacionalnih manjina kojima da podršku nacionalni savet i da na taj način mogu da budu tu aktivni, da uđu u Skupštinu, da podržavaju politiku za sve svoje ljude. Ja mogu i još jednu stvar da kažem, pošto ako se nastavi ovako kao do sada što je bilo a da ovo ne promenimo, konkretno ljudi, seljaci, oni su stvarno ljudi koji su u najtežoj situaciji. Najteža situacija jeste u selu, najteže se živi, najgori uslovi. Na tome moramo da radimo da to poboljšamo. Ja sada da se ovako nastavi, mi bi smo mogli da ja sam sebe predstavljam kao Srbin seljak, takva bi bila moja nacionalnost, Srbin seljak. Naći ćemo još dovoljan broj takvih ljudi koji se tako deklarisali Srbin seljak i napravićemo stranku nacionalne manjine, normalno, da izađemo na izbore, lakše bi ušli i u parlament, nego sada gde je do sada bilo 5%, a sada će biti 3%. Mislim da je ovo ispravna stvar da nacionalni saveti kažu šta treba da kažu koja je stranka nacionalnih manjina i da ta stranka sutra može da izađe na parlamentarne izbore, da dobije podršku, da uđe u parlament i zastupa interese te nacionalne manjine. To važi i za lokalne samouprave. Još jednom, podržaću predlog ovih zakona koje je predložio profesor Martinović i za izbor poslanika i za sve ono što smo govorili ranije.
Hvala. Kako to „Srbin seljak“ pa nacionalna manjina, nisam razumela kolega? Reč ima Studenka Stojanović.
Zahvaljujem, uvaženo gospođo Gojković. Dame i gospodo narodni poslanici, čuli smo razna mišljenja kako u načelnoj raspravi, tako i u ovoj u pojedinostima, od toga da od izbora ne treba praviti matematiku, da veću pažnju treba posvetiti građanima. Pre svega, izbori su sami po sebi ništa drugo već čista matematika. Sabere se koliko je ko dobio glasova i time se odredi zastupljenost određenog subjekta u političkom krugu. Druga i najvažnija stvar je da je smanjenje cenzusa sa pet na tri procenata upravo usmereno ka građanima, odnosno biračima u Srbiji. Onima čiji predstavnici nikako nisu mogli da dosegnu tih pet procenata da bi se njihov glas čuo u parlamentu ili u lokalnim skupštinama. NJihove stavove i ideje ovde nismo mogli čuti. Sada će tim građanima Srbije biti omogućeno da na izborima kandiduju svoje predstavnike koji će zastupati njihove interese i stavove. SNS je najveća stranka, zapravo jedina koja je nekoliko puta veća od prve naredne po veličini. S toga se mi tako i ponašamo. Hoćemo da mišljenja suočavamo u parlamentu, odnosno u institucijama koje su za to određene, a ne na ulici. Politici jeste mesto u parlamentu i ovde se ostvaruju interesi građana Srbije. Ovde ima toliko medijskog prostora da u živom programu svako može da kaže šta misli i šta je uradio za ovu zemlju i za njene građane. Zato ovde treba da se nađe što širi krug predstavnika naroda. Zato smo i predložili smanjenje cenzusa sa pet na tri procenta. Još nešto, da bi ste bili nečiji predstavnik, morate biti izabrani od strane te grupacije. Čula sam jednog kolegu iz opozicije u jednoj televizijskoj emisiji u kojoj kaže da on predstavlja građane koji ne izlaze na izbore, što je zaista smešno. Mi ovim predlogom omogućavamo da građani na legalan način izaberu sebi predstavnike koji će zastupati njihove interese, a ne da im se nameću predstavnici koji nisu ni učestvovali na izborima, a onda su kupovinom nekih stranaka ili pojedinih poslanika došli do nekog broja ljudi u parlamentu i preko tih poslanika ostvaruju svoje lične interese. Na taj način obmanjuju građane. Dakle, ovo je izmena u korist demokratije, u korist građana Srbije, u korist kvalitetne politike koja treba biti vođena isključivo u institucijama ove države. Zahvaljujem.
Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predlog zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENI ZAKONA O IZBORU NARODNIH POSLANIKA Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici. Primili ste izveštaje nadležnih odbora. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Izvolite.
Samo jedna kratka rečenica. Pošto je ovde bilo narodnih poslanika, naših kolega, koji kažu da se neko treba boriti za cenzus. Srpskoj radikalnoj stranci nije briga cenzus. Cilj može da bude da dostignemo određen procenat glasova. Nama je cilj Srbija i interesi građana Srbije, pre svega, i to je na prvom mestu. Sve drugo o bavljenju politikom dolazi kao neki alat za ostvarenje određenih ciljeva. Kada je u pitanju konkretno ovaj predlog zakona, on se odnosi uglavnom na želju predlagača da u predstavničkim telima, kako u Narodnoj skupštini Republike Srbije, tako i u skupštinama jedinica lokalnih samouprava bude najmanje 40% manje zastupljenog pola. Za sada je to u Srbiji, moglo bi se reći, ne znam da je bilo drugačijih slučajeva, su uglavnom žene. Mene ovo podseća, ja sam rođen u to vreme i živeo u takvoj sredini, kada je bio ključ, nacionalni ključ, pa je onda morao jednom da bude Srbin, jednom musliman, jednom Hrvat. Vrlo često je to davalo neka pogrešna kadrovska rešenja, samo sa ciljem da bi bio neko ko je pripadnik te nacionalnosti. I ovde možemo da dođemo u takvu situaciju, a znamo i svaki odgovorni činilac bi trebalo da vodi računa o tome da najbolji, a svakako i žene koje postoje određen procenat i čuli smo ovde u diskusiji da je to oko 51%, da zauzmu toliko mesta. Ova odredba, mi smo predložili da se ona briše, zato što je dosta neprecizna. U jednom delu tog člana 1. kaže se – na izbornoj listi mora biti 40% manje zastupljenog pola po redosledu na listi, a onda se kaže - na svih deset mesta četiri moraju biti manje zastupljenog pola. Iako se desetica završava, onda nema dileme, s tim što ovo može da bude, opet moramo dalje izraziti sumnju da možda najbolji kandidat bude žena, ali nije na prvom, ni čak ni do šestog mesta. Ovo je pokušaj samo da se nešto uradi, da se bude možda inventivan, a suštini to nije tako. Šta će se desiti ako se ne završava desetica, pa nema 50 odbornika, nego ima 49, ima 47? Onda možda ne mora ovde da se ubaci ni jedan kandidat manje zastupljenog pola. Ima jedna interesantna stvar, mnogi od kolega se sećaju. Gospođo predsedniče, mogu li samo jedan citat? Mogu znači. Hvala vam. Jedan narodni poslanik kaže – dok mi ovde raspravljamo o elektroenergetskoj efikasnosti na Kosovu i Metohiji ljudi nemaju struje. Predsedavajući kaže – oduzimam vam reč. Pa, onda ponovo taj poslanik počinje - dok mi ovde raspravljamo o elektroenergetskoj efikasnosti na Ko, misleći na Kosovu i Metohiji nemaju struje, predsedavajući kaže – druga opomena. Taj predsedavajući je bila Gordana Čomić, a narodni poslanik sam bio ja. Ovo stoji ovde upisano. Ja ne mogu da verujem neko ko je bio spreman tad da ne sme da se spomene Kosovo i Metohija, da ne sme da kazni narodnog poslanika zbog toga, da sada želi nešto više građankama, kako bi vi rekli, Srbije, nego što to žele poslanici SRS.
Hoćete da kažete da to ima veze sa rodnom ravnopravnošću i da okrivljujete žene da ne znamo da radimo dobro posao u politici? Možda je bolje da niste citirali. Prvo predlagač zakona ima reč, pa onda Marija Obradović.
Zahvaljujem. Amandman koji je narodni poslanik Sreto Perić predložio ne prihvatam. Samo opaske o argumentaciji za amandman. Da bih razvejala svaku sumnju šta znači osnovna odredba data u Predlogu zakona o izmeni Zakona o izboru narodnih poslanika. Kada nekome kažete 40% i kad kažete u deset mora biti četiri, kao i malopre narodni poslanik koji obrazlaže svoj amandman, kojim traži da se i ta odredba briše, kaže – ali onda će prvih šest biti muškarci. A, što? Šta je problem ako prvih šest budu žene? Onda su muškarci manje zastupljeni pol. I to je argumentacija koju smo slušali, sasvim ispravna, na jednu stranu otkrivanjem hipokrizije kada je u pitanju rečenica – mi želimo žene u politici, u drugu stranu uglavnom narodnih poslanica članica Ženske parlamentarne mreže, koje su suočene sa realnošću da će bez obzira na sve propise u svim političkim strankama i svugde biti volje za njihovu eliminaciju, kazale – mani se ti, oni će se namestiti. Znam ja kako se u politici namešta, ali znam da to nije dobro ni za političke stranke, ni za Srbiju, a da je dijalog u kojem smo razmenili sve te stavove jako dobar i za političke stranke i za Srbiju i za buduće sastave lokalnih skupština, o čemu ćemo govoriti u tački 4. a pogotovo za sastav Narodne skupštine. Zašto je jezik čudo kada se govori o svakoj temi, čak i kad se govori o ljudima? Ali, na to smo navikli. Mi smo društvo koje hoće da govori o ljudima i da ogovara probleme i društvo koje se vrlo retko i vrlo nerado suočava sa realnošću. Realnost je da je otpor prema prisustvu žena u politici ogroman i kod žena i kod muškaraca. Realnost je, takođe, da to morate da ispravite zakonskim propisom. Šta je dobra realnost? Naučili smo nešto iz godina iza nas gde su se mnogi muškarci i mnoge žene borili da se to promeni. Ova rasprava je primer. Moje je bilo da podnesem predlog zakona, ali je na predsednici Skupštine bila odluka da uz saglasnost predsednika njene stranke on zaista bude u raspravi. I to bi bilo dobro da zapamtimo za sve buduće teme koje su u suštini teške za društvo, kojim menjate uvrežene socijalne veze, u ovom slučaju rodne veze, o tome da neko zna gde je ženi mesto. To vidite u prvoj reakciji, ako napišeš u prvih deset je četiri manje zastupljen pol, onda svi znaju da su prvih šest muškarci. Nije dobro po muškarce, nije dobro ni po žene. Dijalog je ono što nam je donelo bolje rešenje kojim se uklanja svaka sumnja o redosledu na listi. I tog boljeg rešenja ne bi bilo da se za to nisu borile članice i Ženske parlamentarne mreže i mnogi kolege muškarci koji odobravaju. Neki još uvek kad te sretnu, pa kažu – ja to podržavam, ali nemoj da ja to javno, a drugi, hrabriji, svesniji sebe i manje uplašeni od sopstvenog muškog identiteta kažu to javno i zaslužuju poštovanje. Tako da, kada dođe na red, ja ću kazati o prihvatanju amandmana kojim ta odredba postaje da na svakih pet mesta imamo dva manje zastupljenog pola. To je jasno, bez ikakve sumnje i ne proizvodi ili proizvodi manje konflikata oko toga gde ću ja kao muškarac biti na listi. Dijalog u kome učestvuju žene i muškarci sa pitanjem - gde je meni mesto, ja pratim kroz nekoliko komentara tokom moje borbe za kvote, razne. Prva je bila samo da bude 25%, neobaveznih, druga je bila 2010. godine, da bude na svakom trećem mestu manje zastupljeni pol i treća je ova sada. Nadam se da ću navijati za neku od vas koja će ovaj član zakona menjati izmenom zakona za 50-50 posto. Tu je redosled prirodan. I to vam je dokaz da je kvota od 50% jedina prirodna kvota. Majka priroda nas je uredila da nas bude 50% muškaraca a 50% žena. Ali, prve reakcije kada pokušavate da promenite uvreženo u društvu što proizvodi nepravde po žene je bila vrlo česta kod mnogih muškaraca naših prijatelja u političkim strankama koji su imali reakciju - ona zauzima moje mesto. A ko je tebi, prijatelju, dao to mesto? Kako je to tvoje mesto? Kaže - prirodno je da ja budem na listi, da ja budem odbornik, da ja budem poslanik. Nije prirodno, to je društveni dogovor koji je proizvodnja nepravdi. Zato je važno da se kroz dijalog u ovoj Skupštini na sednici u načelnom pretresu desilo mnogo toga što se može nazvati dekonstrukcijom gneva, kada je u pitanju nepravda koju žene doživljavaju i kad je u pitanju ogroman otpor da se ta nepravda koja se lako ispravlja zaista i ispravi. Razlog zašto ne prihvatam amandman je i što argumentacija amandmana stoji uz to kako gledamo na moć u društvu. Ovi amandmani i predlozi zakona koji podrazumevaju veće učešće žena u politici rade jednu čudesnu stvar sa moći. Može da bude moć nad nekim i može da bude moć za nešto. Moć nad nekim je moć muškarca jer je fizički jači od žene. Moć nad nekim je moć vlasti nad opozicijom. Moć nad nekim je moć roditelja, jer je autoritet i fizički jači, nad detetom. Kad god koristite moć da bude moć nad nekim, proizvodite neke nepravde. Mi smo u načelnoj raspravi već uradili jednu veliku promenu. Svu svoju moć koju imamo pojedinačno kao narodni poslanici, institucionalnu moć koju ima vladajuća koalicija, upotrebili smo u moć za nešto, a ne u moć nad nekim. Ta moć pozicije koju imate nadležnosti, koju imate integriteta koji posedujete, upotrebljena je u volju za dijalog kojim se menja postojeća odredba, u volju za dijalog kojim se prihvata amandman i u volju za dijalog kojim će ovaj zakon kada stupi na snagu i kada bude primenjen za izbore ove godine u ovu salu uvesti najmanje 100 žena narodnih poslanica. Ako bude razuma, možda će biti i 110, možda i 120, možda će biti 100 muškaraca. Na nama zajedno je bilo da stvorimo prostor, zakonski, jasan, u kojem to može da se dogodi. I to je suštinski razlog zašto ja ovaj amandman ne prihvatam, jer on zadržava postojeću formu, a postojeća forma je samo korak, kao i kvota od 40% za budući paritet, za 50% žena i 50% muškaraca na svim mestima odlučivanja, jer 50% budućnosti pripada i ženama i 50% budućnosti Srbije pripada i muškarcima. Nerazumno je ne koristiti resurs znanja, volje i želje da se daje doprinos u institucijama koje žene u Srbiji predstavljaju. Nerazumno je zato što su žene za to spremne. Naša zajednička poruka korišćenja moći za nešto, za promenu koja će promeniti društvo kroz institucije, je i poruka da treba da dobro promislimo i da treba da šaljemo žene da se bave politikom, jer je politika i ženski posao. Ne znam kako će personalno izgledati sastav buduće Skupštine Srbije, ali znam da neće biti 250 nijansi sive, crne, nego da će biti boje. I u tom smislu ostajem pri stavu da amandman narodnog poslanika Srete Perića ne prihvatam.
Zahvaljujem. Dala sam vam vreme od poslaničke grupe. Reč ima Marija Obradović.
Predsedavajuća, izvinite, ja sam se prijavila za sledeći amandman, kao podnosilac. Nisam htela sada da komentarišem.
U redu. Reč ima Snežana Petrović.
Zahvaljujem, gospođo predsednice. Drage koleginice i kolege, imajući u vidu aktuelni zakon i realno stanje ovde u Narodnoj skupštini, koje je značajno više u odnosu na važeće zakonsko rešenje, kao i težnju predlagača da se novim zakonskim rešenjem priđe jednoj optimalnoj meri i traženju jednog optimalnog rešenja koje samo predstavlja zakonski minimum, a ne brani da broj predstavnica nežnijeg pola bude i veći. To je ono što je forma, što su zakonska rešenja, što su neki minimumi. Šta je ono što imamo sada? Evo, ja ću da krenem od naše poslaničke grupe i moram da vam kažem da u poslaničkoj grupi PUPS od devet poslanika šest poslanica su žene, šest pripadnica nežnijeg pola i tri pripadnika jačeg pola. Uz sve dužno poštovanje mojih kolega i koleginica, na osnovu godina života i iskustva, ova partija je odlučila da da šansu većem broju žena u našem političkom životu, a sve to imajući u vidu značaj, ulogu i moć žene u društvu uopšte. Pozdravljamo visoku svest i odgovornost predlagača, ne samo ovog nego i celog seta zakona o kome danas raspravljamo i težnju da se približimo jednom prirodnom odnosu tih snaga i zastupljenosti, kako u političkom, tako i u društvenom i životu uopšte, u društvu uopšte. Mi kao poslanička grupa daćemo punu podršku ovim predloženim rešenjima kompletnog seta zakona, naročito ovoga, ali šta je ono na šta još želim da skrenem pažnju, to je i ona žena u Srbiji danas koja je u vreme tranzicija ostala bez svoje materijalne egzistencije, bez pravne zaštite i kojoj je potrebna pomoć, i pravna i materijalna. Za to treba da nađemo načina u budućim zakonskim rešenjima, da damo podršku, kao i onoj ženi u selu, koja tamo živi i radi vrlo teške poslove, kako kućne, tako i u bašti, njivi, voćnjaku, na livadi, pa i gajeći i negujući i sitnu i krupnu životinju koje to domaćinstvo ima. E, njoj je potrebna, takođe, i pravna i materijalna podrška i pomoć, kako bi mogla da izvršava sve te svoje obaveze i da sačuva onu svoju osnovnu ulogu i da doprinese da naša porodica bude jaka, bude jača. Ako imamo sve žene u svim segmentima života, u javnom, društvenom, političkom životu, velikim gradovima, u malim sredinama, i ako one koje su kao posledica tranzicija ostale negde na margini, ako sve te žene osnažimo i ako dobijemo jednu zadovoljnu ženu, pravno i materijalno zaštićenu, koja jeste stub porodice. Kažu - muškarac je glava porodice, ali žena je stub, žena je vrat, žena je telo i ta se glava okreće kako žena hoće, kako žena kaže, kako smatra, jer ona neguje porodicu, ona rađa decu, ona brine o deci, brine o domaćinstvu, brine o svome mužu, brine o svemu onome što spada u segment brige jedne žene. Zato je vrlo važno da osnažimo žene u svakom segmentu, bez obzira gde su, šta rade i gde žive. Mi raspravljamo danas o ženama u političkom životu, ali sve su nam žene važne. Jaka žena, jaka porodica, stvoren preduslov za veći broj novorođene dece u Srbiji i u tom slučaju jaka žena, jaka porodica, jaka Srbija. I to nam je mnogo važno. Mi iz poslaničke grupe PUPS pozdravljamo predlagače svih zakona danas i dajemo podršku i glasaćemo za sve predložene zakone, sa ciljem da u budućem vremenu imamo još bolja zakonska rešenja i ženu u svakom segmentu u još boljem položaju. Uskoro slede izbori, sledi jedna nova ocena naših građana na osnovu rada i rezultata i novo poverenje. Srbija ne sme da čeka, moramo da radimo dalje, još jače i još snažnije, za bolji život naših građana, naročito žena. Hvala vam.
Hvala vama. Reč ima narodni poslanik Mirjana Dragaš. Izvolite.
Hvala. Poštovana predsednice, gospodo poslanici, uključujući se u ovu današnju raspravu po ovom amandmanu hoću da istaknem da je pojava ovog predloga, koji se uoči ove sednice pojavio, odnosno stavljen je na dnevni red, kod velikog broja poslanika, naših kolega, izazvao je blago rečeno jednu nedoumici i iznenađenje što takođe i u ovom parlamentu pokazuje određenu nepripremljenost muškog dela srpskog društva da Srbiju izgrađuje i unapređuje brzim koracima. Ovde hoću da kažem da je ova Vlada u prethodnom periodu, odnosno Vlada od 2012. godine, 2014. godine, 2016. godine. itd. napravila velike pomake i velike promene u Srbiji, a da je ovaj predlog koji je dala poslanica Čomić, koji je podržala predsednica Maja Gojković, koji smo uostalom podržali i mi poslanici u ovom parlamentu, upravo je jedan od tih velikih koraka koji Srbiju unapređuju u tom smislu, u kompletnom sastavu, čini mi se, poslanica u ovom parlamentu, a verujem i velike većine žena u Srbiji bez obzira da li do sada učestvuju u političkom životu ili ne, jeste veliko ohrabrenje i pomoć da se ostvare u svim sferama delatnosti života, ne samo u političkom smislu. Složila bih se, naravno u punom sastavu u punoj njenoj jačini sa onim delom rečenice koja kaže da ni jedno zanimanje, pa ni političko zanimanje, ne pripada samo jednom polu. Dakle, u svakom pogledu, a među obrazovanim delom stanovništva veći je broj žena, veći je broj onih koji završavaju visoke škole i nalaze se na mnogim stručnim mestima i kao lekari i kao profesori i kao stručnjaci i kao inženjeri, itd. Tako da je prirodno sasvim i potpuno treba podržati ovaj predlog koji je sada kod nas na dnevnom redu. Koliko je ovo veliki korak za Srbiju, a i sledeći onaj koji upravo govori o nekom budućem sastavu, ja ću samo da ponovim jednu rečenicu, pošto svi znate da pratim i proučavam delo Dositeja Obradovića. Taj veliki Dositej došavši pre 200 godina u Srbiju koja kao država u to vreme nije postojala je između ostalog rekao – Škole, iznad svega škole i obrazovanje. Ali, on je prvi put rekao da obrazovanje mora da bude jednako i za devojčice i za dečake, jer teško onom narodu čije majke, supruge i sestre žive u mraku. Tu nema ni napretka, ni društva, ni pojedinca. Zamislite koja je to revolucionarna promena i poruka bila u Srbiji pre 200 godina. Red je da posle 200 godina upravo idemo dalje. U ovom smislu ja potpuno verujem i u žene u budućnost Srbije i zato podržavam ovaj amandman. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Sreto Perić. Izvolite.
Da bi se mi baš razumeli, ja moram da kažem da su žene ukras sveta i da je to naše cveće. To je tako. Možda se gospođa Čomić kao predlagač ovog zakona kreće u društvu onih koji kažu – zauzela moje mesto. Mi se, pre svega, zalažemo za kvalitet i meni uopšte ne smeta, evo, koleginica iz PUPS-a je rekla da je tamo šest dama, a tri narodna poslanika. To je dobro i mi nikad nismo bili protiv toga. Naš predsednik u raspravi u načelu je rekao da bi dobro bilo kada bi moglo da bude 50% žena u svim predstavničkim organima, kao i u izvršnoj vlasti i to bi bila prava stvar, to bi bilo nešto što je dobro. Ali, ovde po cenu da samo brojčano imamo, to možda nije dobro rešenje. Srpska radikalna stranka ne nosi kuglu. Predlagač je objasnila i rekla da se amandmanom preciziralo da u prvih pet će biti dve. To je već nešto bolje, ona sama predlaže, odnosno kaže da ovo nije bilo najjasnije rešenje. Znamo mi u deset četiri, ali onda je tu moglo da bude zloupotrebe. Ovo smo do sada imali limitirano, moralo da bude treća. Možda je trebalo i prva. Na mnogim listama su možda žene mogle da budu baš prve i da na najbolji način predstavljaju i svoje stavove, svoje političke stranke i građane Srbije, a ne čak ni treće, a ovde se, ne znamo, ako bude u prvih pet, dve, hoće li to biti četvrta, peta, prva, druga? To sad više nije ni važno. Mi zaista samo želimo da razvijamo i programski, a i suštinski se trudimo da žene na kvalitetan način uđu u politiku, da se njom bave. Pokazale su kad jesu, da najveći broj i najodgovornije i rade svoj posao. Uostalom, u oblasti pravosuđa i u tužilaštvu se to može najbolje videti. Čini mi se da su tamo većina žene nosioci pravosudnih funkcija i da u principu rade taj posao vrlo hrabro, stručno i odgovorno. Hvala vam.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podnela poslanica Marija Obradović. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima Marija Obradović.
Hvala vam predsedavajuća. Zarad javnosti koja prati ovo zasedanje da samo male korekcije uradim. Pretpostavljam da koleginica Mirjana Dragaš je mislila da se govori o mom amandmanu i da to podržava, a ne ovaj amandman kolege Srete Perića, koji je bio prethodni. Razumeli smo vas jer pratimo. Znamo, tu ste koleginica sa nama. Što se tiče kolege Srete Perića, nije pazio na času, što bi rekli, jutros je usvojen ovaj amandman o kojem ste vi govorili na Odboru tako da imamo dve u pet, a ne četiri od deset. U svakom slučaju moram da primetim i kažem javnosti koliko su radikali, poslanici SRS mekši u ovoj diskusiji u odnosu od 2012. godine. Znam kakvu smo imali oštricu u diskusiji SRS. Sada već se to drugačije čita. Hvala vam na tome. To mnogo znači nama. Znate, udarajte i dalje, ali što slabije udarate to je velika pomoć i promena u načinu razmišljanja. Druga stvar, kratko ću o amandmanu, da pojasnimo za one koji nisu pratili. Dakle, Gordana Čomić predložila je 40% s tim da u deset kandidata, u svakih 10 bude po četiri. Nije nam bilo dovoljno precizno, manje zastupljen pol, to su sada žene, jer svima nam je palo na pamet da će žene, upravno ono što se čulo u diskusiji, sigurno biti sedam, osam, devet i 10, te pozicije. Mi u SNS nismo u problemu. Pričaću vam o našim procentima. Ali je suština šta sa malim strankama? Ići će u koaliciju? Šta sa njima? Ukupno ta lista izbaci 10 ili 12 poslanika i to čine tri ili četiri stranke. Znači, svaka stranka izbacuje dva ili tri kandidata. Ne mora da bude žena. Mi moramo da omogućimo da u svakoj stranci žena može da uđe. To je suština naše priče. Sada pričamo o Zakonu o izboru narodnih poslanika, ali isto ovo ćemo govoriti i ponoviti kada bude Zakon o izboru odbornika za lokalne samouprave. Iskoristiću jednu repliku. Znate ono – pucajte, ja i sada držim čas. To vam je Gordana Čomić u ovoj priči. Kada ste toliko hrabri da preskočite stranačku ogradu. Ovo je viša vrednost koja je dobra za naše društvo. Činite dobro ženama. Dakle, 52% u Srbiji, o njima brinemo kroz ovaj zakon. Žena je preskočila stranačku ogradu i glasala za nešto, predložila nešto što će svima pomoći. Svaka čast. Skupa je cena. Meni je Gordana Čomić politički suparnik. Oštro ćemo se sukobljavati pretpostavljam, jer očekujem da izađe na izbore, jer su potrebne žene koje razmišljaju kao one na političkoj sceni i u parlamentu. Ali je ovo lekcija svima nama koji se držimo stranačkih ograda. Nismo sigurne da li sam dovoljno jaka da preskočim tu ogradu, da napravimo nešto dobro u mom društvu. Pokazalo se da može. Koliko će Gordanu da košta – to je lekcija za sve nas, pratićemo. Vrlo je važno da žene iz ovoga nauče da to licemerstvo u politici, da se borim za žene, ali pri tom ću prva da pljunem, žargonski rečeno, onu koja je dala ovaj predlog koji povećava broj žena i u Republičkom parlamentu i u lokalnim parlamentima. Jel to DS za koju se bore žene koje su sada u DS? Vi žene DS ste bile te koje ste nam omogućile da 2012. godine uđemo u procenat od 33%. Gde ste danas? Zašto ste zaćutale? Da li je Đilas toliko omađijao svojim idejama da ne smete da progovorite? Pustite Đilasa malo po strani. Stanite uz ovu ženu jer menja naše društvo istorijski i nikada se nećemo vratiti nazad. Ponavljam, Gordana Čomić je dala ovaj predlog kao prostor za razvoj našeg društva i to je na prvom mestu prepoznala predsednica parlamenta Maja Gojković, kao u saradnji, moram reći sa muškarcima u SNS, koji su donosioci krupnih političkih odluka, bez muških kolega mi ovo ne možemo da uradimo. Uvek ponavljam, to je istina i to je suština naše borbe. Borba za rodnu ravnopravnost jeste ženska, ali odluka da mi budemo ravnopravni u Srbiji, mora da bude i muška. Nerado ovo feministkinje rade, ali se zahvaljujem muškim kolegama, bez vaše podrške i vašeg izlaska iz zone komfora u kojem se vi dobro osećate, mi smo napravili. Vi ste pokazali da je Srbija zemlja evropskih vrednosti, da smo mentalitetom otišli napred i da ovde ima mesta da se čuju glasovi žena koje rade u Srbiji. Govoriću kada bude sledeći predlog zakona za lokalne parlamente jer tu naše žene najviše ginu. Kad sam stigla da me kandiduju za poslanicu, mnogo sam ja toga već prevalila preko glave, ali treba pomoći da u dve od pet budu žene na lokalnu, jer one pune entuzijazma, tu energiju koja ona nosi kada prvi put ulazi u lokalni parlament, to je snaga koja vuče Srbiju napred. Mi se pomalo i umorimo dok stignemo do parlamenta, ali ta osnovna energija to je to što treba Srbiji. Mi moramo da promenimo političku scenu. Trebaju nam nove energije, nove građanske male, sitne ideje koje uređuju moju ulicu, moj kraj i moj grad. Srbija jeste velika priča sastavljena od malih građanskih priča. Volite Srbiju tako što menjate zakone koji je vode napred. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima predlagač.
Zahvaljujem. Već je rečeno, amandman koji je podnet, ja sam prihvatila te je on postao sastavni deo predloga zakona. Ja samo želim da kažem da su vrlo sličan amandman u skoro istovetnom tekstu da podneli narodni poslanici…
Izvinjavam se, izvinjavam se, poslanice vama. Da li može samo malo tiše. Kad počne dovikivanje s dva kraja onda zaista i u prenosu to čuje i deluje vrlo ružno. Izvolite.
Dakle, amandman istovetan po tekstu su narodne poslanice Olena Papuga i Nada Lazić i nisu jedine u debati koja je, kako je rekla narodna poslanica Dragaš, počela posle iznenađenja otkud ovo i šta ćemo sada radimo i šta će nam reći predsednici stranaka i šta će sve biti. Dakle, u jednoj živoj debati koja je tekla i kroz sastanke Ženske parlamentarne mreže, i ona koja je neformalno kako se to u skupštinama inače radi, a počelo formalno pozivom predsednice Skupštine za sastanak sa Ženskom parlamentarnom mrežom, u toj jednoj živoj debati je i napravljen amandman koji je prihvaćen. Kažu da velike istorijske odluke retko se donose bez ljudi spremnih da izađu iz okvira u kojima je udobno i u kojima je sve poznato i ništa ne mora da se menja. Za žene koje učestvuju u politici promena kojim se daju jednake šanse i ženama i muškarcima, kažu da smo mi pra, pra, praunuke onih veštica koje nisu uspeli da spale. Ja dodajem da smo mi bele pčele one koje će doći posle deset generacija i imati potpuno drugačiji život nego mi, ali za njih radimo. Hvala.
Replika Vjerice Radeta na izlaganje
Mi nismo zaista hteli da se mešamo u odnos SNS i kombinaciju sa Gordanom Čomić i ovim predlozima zakona i videli ste da to nijedanput niko od nas nije pomenuo. Zato ne razumemo u ovom malopre nekom govoru koji je baš ličio na neki govor na mitingu DS pozivanjem demokrata da urade ovo ili ono. Otkud ideja da se pominje SRS, da se govori, mi sad nešto šta lepše pričamo o nečemu nego što smo govorili ranije? Mi govorimo principijelno. Sve što smo govorili i 2012. godine i podsećam da smo cenzus od 3% tražili još 2004. godine, ništa mi nismo promenili, a nekako nije lepo da nam zamera retoriku narodni poslanik koji je celu našu poslaničku grupu nazvao magarcima, majmunima pardon. To je gospođa Obradović rekla na početku saziva da smo svi mi majmuni. Jeste, gospođo Gojković. Sada ona priča o nekakvoj ravnopravnosti, o ne znam čemu a onda priča kako će na lokalu žene lista izbaciti negde žene, kako će žene negde da ginu, a onda govoreći o narodnom poslaniku Gordani Čomić, šest puta je rekla – ova žena, ova žena. Neko ko želi da žene budu apsolutno ravnopravne i da nas u Narodnoj skupštini bude 40, mi kažemo 50%, onda se na taj način ne obraća. Znate, nemojte samo pamflete, nego ovo je rasprava koja zaista zaslužuje i političku pozadinu i političko predznanje i stavove i političke programe koje ovde zastupamo. Niko od nas ovde nije slobodan strelac, osim Gordane Čomić u ovom slučaju, ali to je njena stvar. Hvala.
Reč ima Gordana Čomić, replika.
Zahvaljujem. Pošto sam i predlagačica zakona i članica DS, eto nam replike. Dakle, Predlog zakona koji sam podnela je politika DS, vazda bila, 30 godina. Kao što je politika DS spremnost da se stvore dijalozi tamo gde ne bi možda ni mislilo da se bude i moja želja i volja da u ovoj raspravi učestvujemo uz saglasnost većine je takođe politika DS. To da li će mene neko zvati članicom DS ili neće ili kako će me bilo ko zvati, ne znam kako da vam kažem, ali jako ne marim. Dođite sebi, nije ovo mesto u kome ćemo se igrati kvalifikacija bilo koga, bilo čime. Moje javljanje je samo za molbu da ako možemo da imamo celu jednu sednicu gde ćemo stalno da pričamo o temi te sednice, to bi bilo dosta prijatno iznenađenje i velika novost za rad Narodne skupštine, što je takođe želja i volja bila oduvek DS. Šta i da li će biti ikada bilo koje druge sednice na kojoj ću moći istupiti kao članica DS, teško da će biti, pa zato koristim ovu priliku i zahvaljujem na replici. Prijatno.
Hvala. Pozivam sve koji su se prijavili da govorimo o temi isključivo, jer mislim da je izuzetno važna tema za naše društvo i da mi sada svesno i nesvesno pišemo stranice istorije. Reč ima Sreto Perić.
Ja rizikujem da me moja poslanička grupa isključi iz članstva Ženske parlamentarne mreže, ali spreman sam da podnesem to i moj govor neće biti baš toliko inspirativan kao koleginice Marije Obradović, ali nekoliko stvari moram da kažem. Vi i SRS se ne poznajete iz 2012. godine, uopšte i otkud znate šta su bili naši stavovi.. Ovo je replika.
Uvaženi poslaniče, molim vas vi nemate pravo na repliku pa se obraćajte meni molim vas u vašoj diskusiji.
Nema te prepreke i te visine ograde koju nismo spremni da preskočimo kada je u pitanju naše otadžbine, interes građana Srbije. O drugim ogradama i ne razmišljamo. Ovde pojedini poslanici pokušavaju od Gordane Čomić da naprave žrtvu, ne znam zbog čega…
Poslaniče, stvarno, nije ovo amandman koji uopšte u svojoj materiji sadrži ime i prezime bilo kog poslanika. Molim vas. Ali, vi ste odgovorili. Molim vas, poslanice zato postoje replike. Vi ste je dobili. Ne mogu svi članovi vaše poslaničke grupe sada da dobiju po repliku. To ne postoji. Da se mi vratimo na temu i da pričamo malo o amandmanu koji je usvojen i postao sastavni deo Predloga zakona. Da uložimo napore da govorimo o ovome što radimo danas. Reč ima narodni poslanik Aleksandra Tomić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsednice. Uvažena predsednice, poštovani kolege poslanici, mi danas raspravljamo o amandmanima na Predlog zakona koji se odnosi na izbor narodnih poslanika i predlagač je oduvek imao dobru nameru kada je u pitanju uopšte ova tema i povećan broj učešća žena na listama kada su u pitanju i poslaničke liste i odborničke liste i kada je u pitanju bio i sam rad gospođe Gordane Čomić unutar svoje stranke. Jer, negde se ona i prepoznala 2008. godine u toj borbi da 33% žena zauzme mesta na listama na izborima 2012. godine. Ona o tome sada ne govori, ali se od trenutka kada je ušla ovde na političku scenu u ovoj skupštinskoj raspodeli mandata kao članica tada Demokratske stranke, jednostavno pokretala ovo pitanje. Moram reći da je Ženska parlamentarna mreža prvi put osnovana 2013. godine, kada je predsednik parlamenta bio gospodin Nebojša Stefanović, namerno to govorim, znači bio je muškarac, i koji je prepoznao inicijativu svih žena koje su bile narodne poslanice u tom trenutku, da se formira jedna neformalna poslanička grupa koja se naziva – Ženska parlamentarna mreža, koja treba da obuhvati državne interese Republike Srbije koje bi poboljšale poziciju žena u različitim segmentima društva. Ono što je važno bilo reći da tada već počinje otprilike da se podiže svest i kod naših kolega, da učešće žena u političkom životu Srbije treba da jača i da za tu podršku mnoge naše kolege nisu imale sluha tada. Danas, posle osam godina, govorimo o predlogu da 40% žena treba da zauzmu određene političke liste, odnosno da budu sastavni deo političkog života kada su u pitanju izborne funkcije narodnih poslanika i odbornika u lokalnim samoupravama. Predlog gospođe Čomić koji mi danas imamo na dnevnom redu, mislim da je bio i nekoliko puta pre toga, čime je otvorila i sigurno je bila dobra namera, otvorila jednu konstruktivnu diskusiju, ali takav predlog jednostavno prihvaćen od strane predsednice Narodne skupštine je suštinski pokazao mogućnost da na lokalnom nivou muškarci daju ona mesta u određenom procentu većim, ali daju u pozicionom postupku gore nego što je sada, a to znači treće, šesto i deveto mesto, ne budu u obavezi da daju kao predlog svojih lista, već mi znamo da se u mnogim lokalnim samoupravama dešavaju da muškarci jednostavno u želji da pokažu sve najbolje ispred svojih lokalnih samouprava negde zaborave svoje koleginice, i daje im se mogućnost da daju određene pozicije ženama na usvojenim listama koje bi faktički mogle da zauzimaju i sedmo, i osmo, i deveto, i deseto mesto. Zbog toga se mnoge od nas nisu složile sa ovim predlogom. Čak i mislim da je odluka Vlade Srbije da ne podrži takav predlog upravo bio u ovom smeru, da ne želi da dozvoli da pozicija žena se uruši, da bude gora nego što je sada. Zbog toga je bila potreba da se amandman dve u pet, koje je gospođa Marija Obradović podnela, kao i mnoge koleginice, Olena Papuga, mislim da je i gospođa Nada Lazić podnela takođe isti takav predlog. Suština u stvari ovog zakona, mi smo hteli suštinski da jednostavno neke stvari pomerimo u društvu i ta suština treba da se ogleda u tačno definisanim mestima kada su u pitanju poslaničke liste. Moram da kažem da zaista velika podrška nama u SNS su naravno naše kolege i naše poslaničke grupe koji je razumeo u stvari zbog čega je potreba bila da se ovi amandmani podnesu i da jednostavno se podrže kada je u pitanju skupštinska većina. To znači da i sama Vlada Srbije je uvidela da ovakav predlog zaista unapređuje položaj žena u društvu i u političkom životu Srbije i da zbog toga usvajanjem ovakvog predloga i predsednica parlamenta, koja je insistirala da ovakvim amandmanima treba zaista tačno da definišemo položaj kada su u pitanju liste, je naišao na veliko odobravanje. Mislim da je važno da je to ključ za primenu, dobru primenu ovog zakona. Mislim da je jako važno da ovu temu zaista afirmišemo u javnosti na najbolji mogući način, ali mislim da je i odgovor gospodina Aleksandra Vučića na konferenciji za štampu pre dva dana kada smo u načelu razgovarali o tome da će podržati predlog gospođe Čomić, kada je u pitanju 40% žena učešće u političkom životu i na listama, pokazuje zaista da smo mi kao društvo napravili jedan veliki, krupan demokratski iskorak kada su u pitanju zakonski predlozi, ali i kada je u pitanju politički život u Srbiji. Nakon izbora 2020. godine, posle 26. aprila, ništa više neće biti isto u Srbiji, ništa, ni skupštinska većina, ni skupštinska manjina, ni kada su u pitanju pripadnici stranka, jer kada smo spustili cenzus sa 5% na 3%, ni kada moraju sve te političke stranke koje se kandiduju i trče određenu političku trku na izborima, da stave dve od pet žena na svoje liste, ovaj parlament će potpuno izgledati drugačije, politička scena Republike Srbije će izgledati potpuno drugačije, i akteri i nosioci političkih programa će izgledati drugačije. Mislim da će građani Srbije u kampanji morati da budu jako dobro informisani za koga glasaju i na osnovu čega glasaju. Mislim da zbog toga ovakav predlog koji sada imamo za ovaj amandman, koji treba zaista svi zdušno da podržimo kao jedan zajednički predlog ovog parlamenta, mislim da u budućnosti Srbije daje zaista višu vrednost sistema vrednosti koje u našem društvu jednostavno treba da pokažemo da imamo budućnost koja govori o tome da smo zaista napredovali kao društvo i od 2014, i od 2016, i danas kada 2020. godine jednostavno govorimo o ovome. Ono što je rekla predsednica, mi danas pišemo istoriju kada su u pitanju ove odluke i svi ovde imamo svoje učešće i svoju poziciju u svemu tome, a naravno ono što je cena koju će gospođa Čomić platiti jeste da za odluke koje je donela da se bavi svojim poslom kao narodni poslanik…
Slažem se, prekinula sam SRS da ne širimo temu na poslanicu Čomić.
Samo da kažem, sve odluke koje ćete u budućnosti imati prilike da vidite, u stvari su odluke političkog komiteta Dragana Đilasa koji je pokušao da kupi političku scenu Srbije. Hvala.
Poštovani poslanici, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18.00 časova. Ujedno, pošto se javilo više od pet govornika i vidim da će se rasprava nastaviti, određujem redovnu pauzu od 14.00 do 15.00 časova, pa ćemo nastaviti sa radom u preostalom vremenu o amandmanima. [[Posle pauze.]] Možemo da nastavimo. Dajem reč poslaniku Draganu Šormazu.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da je danas dan u ovom sazivu Narodne skupštine na koji svi treba da budemo na neki način ponosni. Ja barem se osećam tako. Bez obzira što sam primetio da ima gorčine kod nekih narodnih poslanika u izjašnjavanju, ali prvo amandman koleginice Marije Obradović treba svi da podržimo, nadam se da će biti jednoglasno podržan. S druge strane, imamo jedan primer onoga što je parlament i kako je parlament trebalo da izgleda od prvog dana. Ja sam mišljenja da oni koji su se u suštini trudili od prvog dana, što se nikada ranije nije ni dešavalo, da rade destrukciju rada parlamenta, umesto normalnog parlamentarnog rada, gde na primer, evo kao što imamo u ovom slučaju, koleginicu Gordanu Čomić, koja je opozicija, podnosi jedan predlog zakona, a vlast pristaje da o tome raspravlja i menja ga i popravlja na bolje. To je primer dobrog rada parlamenta i nadam se da će ubuduće sve više i više biti ovakvih primera u Srbiji. Znači, treba podržati ovaj amandman, između ostalog, i zbog toga, a i zbog toga što će, naravno, koleginica biti više u sledećem sazivu i parlamenta i lokalnih skupština, ali moramo da znamo i da iskoristimo situaciju da kažemo ovaj put još nešto. Ovo je još jedan od primera kako treba svi da učestvujemo i da radimo, da pružimo mogućnost građanima Srbije da izaberu, da odluče i ne postoji nijedan jedini argument za one koji govore o tome da građani ne treba da izađu i da učestvuju u ovim izborima, bilo da se radi o nacionalnom nivou, bilo da se radi o lokalnom nivou. Trenutno je situacija takva da i sve one koji razmišljaju o tome da izađu na izbore, a pripadnici su, nema to veze sa SNS, ali pripadnici su nekih drugih stranaka i građani Srbije to treba da znaju i treba da čuju iz parlamenta da se to kaže da ljudi dobijaju pozive i pretnje da se kandiduju i da ne učestvuju na nekim listama, nego da bojkotuju izbore, a na taj način će, naravno, biti uskraćeni građani Srbije da se izjasne o svima onima o kojima hoće da se izjasne i da daju svoj glas. Zato ja odavde koristim, na kraju ovog izlaganja, situaciju da kažem – građani Srbije, popravljena je mogućnost vašeg glasa, reprezentativnosti vaše volje tako što je smanjen cenzus, veća zastupljenost na ovaj način Predlogom zakona koleginice Čomić i amandmanom koleginice Obradović će biti žena i u parlamentu i u pokrajinskom parlamentu i u lokalnim parlamentima. Imate sve razloge da izađete da izrazite vašu volju i da se izjasnite o tome ko je kako radio u narednom periodu, a SNS jedva čeka da bude ocenjena za svoj prethodni rad. Hvala vam.
Hvala. Samo da razjasnim. Ovaj amandman je predlagač usvojio na Odboru za ustavna pitanja i zakonodavstvo. Samo da ne bi uneli pometnju. Neće biti glasanja o njemu zato što je on u sastavnom delu Predloga zakona, tako da je to već postao Predlog zakona
Onda glasamo za zakon u celini.
Tako je. Hvala vam puno. Samo da bude jasnije. Reč ima Marija Jevđić.
Poštovana predsedavajuća, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, Jedinstvena Srbija smatra da je amandman koji je predložila koleginica Obradović dobar i da se njime upotpunjuje zakonsko rešenje, odnosno Predlog zakona koji je predložila koleginica Gordana Čomić. Smatram da smo kao društvo sazreli da danas bez ikakvih predrasuda u ovom visokom domu raspravljamo otvoreno o predloženom zakonu i da zajedno sagledamo i stvorimo sliku o ženi koja želi da se uključi u politiku i da svoj doprinos boljoj i modernijoj Srbiji. E, danas mi dajemo podršku toj ženi i svim ženama, onim ženama koje tek dolaze i one danas čekaju da mi njima pošaljemo poruku da su one ravnopravni deo ovog društva, karika bez koje ovo društvo ne bi moglo da opstane. Dvadeset pet godina sam u sportu i svoje najbolje rezultate na koje sam ponosna sam postigla u sportu koji svi karakterišu kao muški. Borila sam se kao žena na muškom terenu i ako sam za tih 25 godina uspela da ohrabrim makar jednu devojčicu, devojku da se bavi ovim sportom ja sam presrećna, a reći ću vam da u klubu u kojem ja danas treniram ima 25 devojčica, a tek pre nekoliko godina sam bila to samo ja. Zato verujem da danas postajemo društvo jednakih mogućnosti za sve. Ali ta jednakost ne može biti istinska ako nemamo žene koje su ravnopravni partneri. Ne želim da potenciram na tome da žene treba da budu na datim funkcijama samo zato što su žene, već zato što su to zaslužile svojim radom i angažovanjem, e, to ne smemo da im osporimo. Tu naše kolege i svi koji učestvuju u društvenom životu Srbije treba da budu iskreni i da priznaju, prihvate i podrže ženu koja je dala svoj maksimum i koja se zalagala da bude danas i upravo i u ovoj Skupštini ili na nekoj drugoj funkciji. Jedinstvena Srbija istinski podržava učešće žena ne samo u politici, nego u svim sferama života. Danas mi od šest poslanika imamo dve poslanice, tako je i po našim lokalnim odborima gde imamo mnoge predsednice naših gradskih i opštinskih odbora, kao i mnogo odbornica u lokalnim parlamentima širom Srbije. Želim da kažem i da se Jedinstvena Srbija zalaže za tradiciju i za porodicu, a bez žene kao osnovnog stuba porodice ta porodica ne postoji. Zato verujem da ćemo danas svi zajedno pružiti podršku predloženom zakonu i da ćemo upravo, kao što sam i rekla na početku svog izlaganja, poslati podršku ne samo ženama koje su danas u ovom parlamentu, već svim ženama koje čekaju i planiraju i žele da se uključe, ali možda nisu bile dovoljno hrabre jer su mislile i misle da neće naići na podršku ne samo kolega, moram reći u ovom slučaju i koleginica, zato molim sve žene koje van ovog parlamenta na raznim, evo, mi smo moderno društvo i te društvene mreže su jako popularne danas, molim makar žene da se uzdrže od komentara. U redu, nismo za predloženi zakon, nismo za ono što je predložila koleginica Gordana Čomić, ali nemojmo da vređamo žene. Eto, makar tu da budemo jedinstvene. Hvala. Kao što sam rekla, poslanička grupa Jedinstvene Srbije glasaće za predložene zakone koji su na dnevnom redu ove sednice. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Jelena Vujić Obradović.
Zahvaljujem poštovana predsednice, uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, put rodne ravnopravnosti, koji vodi putu napretka i unapređenju ne samo položaju žena u Srbiji, već vodi putu bolje i lepše i stabilnije Srbije. Jedinstvena Srbija, pre svega, kao prioritetan program ima program o porodici, a žena je za nas najvažnija karika i stub društva. Žena je u JS i majka i sestra i domaćica i poslovna žena, a isto tako cenjena i kao žena koja se bavi politikom. Potvrdiću i stav svoje koleginice Marije, koja je već rekla da je JS na svim nivoima, kao na lokalnom tako i na republičkom nivou, dakle, i u zakonodavnoj i u izvršnoj vlasti ima veliki broj žena i na našim listama svakako da ćemo podržati predlog koleginice Marije Obradović o većem učešću i procentu žena, ali na JS to direktno ne utiče, jer mi smo i do sada imali veliki broj žena na našim i lokalnim i republičkim listama tako da imamo i dve poslanice u republičkom parlamentu, a veliki broj žena na mestima i direktora i odbornika i svih drugih institucija i ustanova. Takođe, ako gledamo na zakon o većem učešću žena u političkom životu, svakako da ćemo postići jedan bolji, da kažem, lepšu sliku, evropsku sliku kojom će Srbija postati jedna od pet zemalja o najvećem učešću žena u parlamentu, parlamentarnom životu, ali mi i do sada imamo i predsednicu Narodne skupštine i veliki broj žena na drugim, vrlo značajnim funkcijama, i svakako da ćemo dati podršku i sada da žene budu više cenjene i da budu i na lokalnim nivoima, koji su možda i najvažniji nivoi i stubovi u političkom životu, gde žene direktno učestvuju i bore se da promene svaki segment u društvu i sve probleme od najsitnijih problema, koje se u lokalnom životu dešavaju, do najkrupnijih problema, a svakako da su oni glavna karika i stub koji utuče na nas u parlamentarnom životu prenoseći nam sve probleme koje trebamo da i iz ovog visokog doma rešavamo na, da kažem, sa parlamentarnog na lokalnom nivou. Tako da JS svakako da će podržati i ovaj amandman koleginice Obradović, podržaćemo i predlog koleginice Gordane Čomić, koji je svakako revolucionaran. Ovaj predlog prihvatio, da kažem blagonaklono, i predsednik Aleksandar Vučić i naš, tj. moj predsednik Dragan Marković Palma, na prvom mestu uvek stavlja žene, kao domaćice, kao majke, kao sestre, kao supruge. Citiraću jednu njegovu rečenicu – da žene treba da budu poštovane uvek kao da je svaki dan praznik i kao da je svaki dan 8. mart, jer za nas, kada govorimo o ženama i kada govorimo o programima, ne radi se o političkim samo programima, već i o životnim programima gde žene trebaju da budu uključene u sve sfere života i političkom životu. Tako da puno podrške JS u daljem napretku lepše i bolje Srbije i života svih građana Srbije i naše dece. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Marjana Maraš.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Ono što sam u svom načelnom izlaganju kada smo razgovarali, rekla da postoji opasnost da možda posle sledećih izbora upravo zbog odredbe koja je bila četiri u 10, imamo manje zastupljenog pola. Ovim predlogom amandmana koje je podnela narodna poslanica Marija Obradović otkloniće se i koga je predlagač prihvatio tako da ćemo imati sad, zakon glasi – dve u pet ili dva u pet. Podsetila bih, to sam napomenula i prošli put kad sam govorila, mi smo već taj slučaj imali 2013. godine pri važećoj odredbi da jedan u tri bude manje zastupljeni pol, da smo, da bismo ispoštovali tu odredbu morali da se dogovaramo međusobno u okviru koalicije kako bi jedna žena ustupila svoje mestu muškarcu. Tako, ne gledajte na ovu zakonsku odredbu isključivo kao nešto što se tiče žena, budućnost je pred nama. Ukoliko ono što statistički podaci govore 51%, 52% ima žena, ima nešto više od muškaraca, može se desiti da ova zakonska odredba bude zaštitna upravo za sada većinski zastupljeni pol. Ja sam predsednik Komisije za praćenje i ostvarivanje rodne ravnopravnosti od 2004. godine i mogu da vam kažem da su se žene u okviru te komisije mnogo lakše dogovarale i postizale konsenzus kada su bila pitanja, bez obzira to kojom su političkoj pripadali, kojoj grupaciji, lakše su nalazile zajednički jezik. Mislim da je ovo zakonska izmena koja će doprineti kvalitetu rada i samog ovog parlamenta, a i lokalnih parlamenata, mada i dalje ostaje to da razmišljamo o tome. Ja sam pogledala te statističke podatke posle poslednjih lokalnih izbora da tamo gde su prošla dva odbornika, isključivo su bili muškarci, da tamo gde je tri bila je jedna žena i da sada kod manjih partija, koje mogu da računaju na dva do tri odbornička mandata i dalje postoji ta bojazan ukoliko oni koji budu donosili odluke, a upravo je na svima nama tu da se nađe više žena i na mestima koje donosi odluke onda će ovo biti, neće biti zakonska odredba, ali i oni koji su protivnici i oni koji su za, ne mogu da ospore da je nakon donošenja zakona koji je obavezao da jedan od tri bude manje zastupljeni, nismo dobili veći procenat žena u parlamentima i u lokalnim i ovom parlamentu. Godine 2012. je to bilo 32,4%, a 2008. godine 21,6%. Podsećam zakon se odnosi 2011. godinu, tako bez obzira, kako god gledali na ovu odredbu, ne možete da osporite da su kvote te koje su doprinele da imamo žena više u parlamentu. Zahvaljujem.
LJubiša Stojmirović ima reč. Izvolite.
Hvala lepo. Koleginice i kolege, kaže jedna koleginica imam inspiraciju kad vidim nju. Ja sam jedan od onih građana Srbije koji ne krijem svoju ljubav i sklonost prema ženskom rodu i uvek se radujem kada su žene te o kojima razgovaramo, kada su žene te kojima pišu pesme, za kojima ludujemo, kojima činimo sve ono što je Bog rekao da treba da činimo. Na kraju krajeva Bog je odredio tako da žena bude dominantno biće, da je ona ta koja upravlja i nama muškarcima i celim svetom. Ovih dana sam imao priliku da pročitam jednu knjigu, profesora dr Milana Milića koja ima interesantan naziv „ Dva plus dva, jednako je četiri“. A negde u podnaslovu piše – samo za pametne. Za one koji mogu da shvate da dva plus dva i ne moraju da budu četiri. Mi se danas ovde mučimo oko toga koliko treba da bude žena na listi, kakva treba da bude raspodela, da li treba smanjiti cenzus sa 5% na 3%, o načinu na koji će učestvovati nacionalne manjine i pružamo građanima Srbije mogućnost da vide kako i na koji način mi to danas radimo. Meni je svejedno da li će neki predlog da podnese uvažena koleginica Gordana Čomić ili kolega Šarović. Uopšte mi nije bitno čiji je predlog, bitno mi je koliko je taj predlog dobar i važan za građane Srbije i za Republiku Srbiju. Ali, ja imam jednu možda svoju filozofiju koja je za današnje vreme baš i ne dovoljno prikladna. Da li je bitno da na listi bude toliko žena, odnosno muškaraca ili je bitno da na listi budu najbolji? Po meni, a to sam nekoliko puta već govorio u ovoj Skupštini, politika mora da bude veština, mora da bude vrlina, mora da bude nešto čime se bave najbolji, najpametniji, najumniji ljudi. Zašto bi meni smetalo da na listi bude i 90% žena ili 90% muškaraca, 70%, 60%, to uopšte nije bitno. Za Srbiju, za svaku zemlju, bitno je da je vode najbolji, najpametniji i najumniji. Mi se nekako plašimo pameti, strah nas je da pametni i umni ljudi budu na bitnim mestima, nego pokušavamo da na nekim pravilima koja nisu pravila, koja možda i prave nam nešto što nije u redu, rešimo neke probleme. Nemojte da se plašite, nemojte da se ustručavate, neka najbolji budu na listama i neka najbolji vode Srbiju. Jedan primer, znam da će mnogi reći da ovaj predlog može da napravi probleme pogotovo u manjim sredinama i da će tu doći do velikih problema i najverovatnije je da je to tačno. Ja imam jedan primer za koji ne znam kako bih ga ja rešio, ali na kraju krajeva, nisam ni ja važan, što sam ja taj koji će to da odluči, to odlučuje zakon. Begaljica je jedno selo u Opštini Gorcka i u tom selu ima Udruženje žena koje se bavi zaštitom kulture, običaja i iznad svega onoga, čuvanja tradicije kulinarstva. To je izuzetno dobro i kvalitetno udruženje i članovi tog udruženja su samo žene. E sada, da li bi mogao neko da mi objasni, ako te žene odluče da izađu na opštinske izbore, a ima ih, hvala Bogu dosta, kako će one koje imaju samo žensku populaciju u svom udruženju, napraviti listu? Veoma teško, slažete se. Zato kažem, nije problem, donećemo mi danas ovaj zakon, usvojićemo ga, ali u budućnosti dajte da budemo mudri i pametni, da biramo samo one koji su najbolji, najkvalitetniji. Zašto ne bi to udruženje žena u Grockoj moglo da upravlja Grockom, ako je zbilja najbolje i najkvalitetnije u Opštini Gorcka? Hvala.
Reč ima gospodin Milorad Mirčić.
Dame i gospodo narodni poslanici, Srpska radikalna stranka je saopštila svoj jasan stav i nemamo ništa protiv povećanja procenta učešća, kako se to kaže, slabijeg pola. Sada je to 33%, a vi predlažete da ovde bude 40%. Mi smo vam rekli, bilo bi dobro da se to proba u izvršnim organima vlasti, jer je to sada zgodno, jasno smo vam predočili zbog čega je to sada prosto komplikovano, zato što su izbori na četiri nivoa, odnosno na tri nivoa, na republičkom, pokrajinskom i lokalnom. Doći ćemo u neprijatnu situaciju, neće moći sve političke partije da zadovolje ovu zakonsku odredbu. Mislili smo da ćete shvatiti da je mnogo urgentnije da sada raspravljamo o tome da se vrati ustavna kategorija koja je poništena nakaradnim tumačenjem tog istog Ustava, a to je vlasništvo nad mandatom. Mislili smo da ćemo ovde, eventualno da čujemo koji je predlog kada je u pitanju overa potpisa, jer ovo što je do sada bilo kod notara, to je toliko komplikovalo rad na terenu političkim strankama, da ste i sami svesni i teško da će mnoge stranke moći da izjednače redne brojeve na republičkom, pokrajinskom i lokalnom nivou, što mnogo znači. Uvek je to pravilo da vladajuća to uradi. Ovde se manipuliše sa notarima, mali ih je broj. Da li će doći svim strankama da overe, to je pitanje, da overe potpise, to je pitanje i kada će doći? To ne zavisi samo od njihovog slobodnog vremena, već zavisi od direktnog uticaja i raspoloženja onih koji predstavljaju vlast i tu ne treba da zatvaramo oči. Mi i dalje smo mišljenja da treba pripremiti predlog da bude 50% na listama, ali taj predlog ne sada, nego za neki kasniji period, a sada je sasvim normalno i dovoljno da to bude 33%. Nama ovo liči na licitiranje, liči nam jednostavno na jeftine političke poene kod ženskog biračkog tela i vi mislite da će taj deo biračkog tela da se okrene tako što vi propagirate da se poveća procenat. Ovde se radi o tome da na neki način zainteresujemo žene da se aktiviraju u politici, a ne da daju glas tako što ćete vi na prvi pogled da im ponudite mogućnost većeg procenta njihovog učešća na listama, prisutan na listama i učešće u politici. Znaju u Srbiji jasno da su to propagandni trikovi i mi srpski radikali, baš upozoravamo vas da ne činite to sada.
Hvala gospodine Mirčiću. Reč ima narodni poslanik Maja Gojković, izvolite.
Zahvaljujem. Neki put čovek ovde može i onako iskreno da se nasmeje. Nije baš sve tako kako je u žaru diskusije izrečeno od pojedinih poslanika ovde. Naravno, o amandmanu ne treba više ni raspravljati. Amandman je predlagač Gordana Čomić usvojila, prihvatila ga je i on je postao sastavni deo Predloga zakona i isti takav amandman je predložen takođe na član 1, potpuno ista formulacija Olene Papuge i Nade Lazić i naravno, na predlagaču je bilo da prihvati amandman i ona je to veoma kolegijalno i dobro promišljeno politički uradila da jedan Predlog zakona koji je dala opoziciona poslanica, uvaži amandman poslanice iz SNS, ali da kažem, mi smo se sve zajedno dogovorile kako će amandmani da izgledaju, da bi nakon vaše sveukupne rasprave, gde je bilo i nevernih Toma odagnali sumnju da će zaista biti 40% žena, ovde u parlamentu, kada se završe izbori. Znači, ne samo na izbornim listama, nego će ih zaista biti 40% ovde u parlamentu. Niko nikoga nije sprečavao da predloži izmene Zakona o izboru narodnih poslanika u drugom smeru da ide. Četiri godine smo ovde. Da je neko od poslanika koji sada lamentiraju nad sudbinom žena, pa kažu, pa što nije 50%, predložio 50%? Dobro bi došlo i mi bi to opet zdušno podržale, ali nije to četiri godine predloženo, niti je bila predložena izmena materije o kojoj se danas govori i koja nema veze sa ovim predlozima i izmenama i gde sada priča ko šta hoće, ali dobro, u nekoj široj raspravi možemo da pričamo i o potpisima, o ovome i o onome, ali niko nije predložio. Hartiju, olovku ima svako i može da predloži amandman ili izmenu i dopunu zakona. Čemu sada priča, što niste ovo, što niste ono, kada možete i vi? Svi smo ovde jednaki, nas 250, sedneš, predložiš, raspravljamo, ne raspravljamo i onda možeš da kažeš da neko nešto nije hteo, te vas čekamo da predložite i radićemo još da bude više zastupljnih žena, možda u izvršnoj vlasti, pa da razgovaramo. Ali, polako, pošto je očigledna namera nekoga da puno priča, a u stvari uskoro, sat, dva, tri, pokazaće se na glasanju ko iskreno želi da napravi pomak u ravnopravnosti žena, u političkom životu Srbije, ovog puta u zastupničkim domovima građana naše države, ovde u parlamentu Srbije, na lokalnom nivou, čekamo predlog i na pokrajinskom nivou i nadam se da će biti jednak kao i ovo za šta se mi ovde zalažemo. Zašto sam rekla da ima amandmana sa istom sadržinom? Zato što ne želim da umanjim značaj svih političkih opcija koje su zaista aktivno radili na donošenju ovog zakona, odnosno prihvatanje zakona koji smo dobili od Gordane Čomić i kako je ona više puta ponovila da nije bilo sluha vladajućih stranaka ovde toga ne bi bilo, ali je stvarno bilo izuzetno zadovoljstvo učestvovati u ovom radu. Moram da ponovim mi učestvujemo u kreiranju dela istorije naše države kada će se za 100 godina, kada bude stogodišnjica nečega čitati naša imena onako kako smo mi čitali imena poslanica koje su učestvovale u velikoj Narodnoj skupštini u kojoj se odlučivalo o ujedinjenju Republike Srbije. Čitali smo ovde imena Mage Malagurski i ostalih. Ne želim ni jednu iz istorije da izbrišem, tako će se čitati naša imena. Možda bude to sada smešno, možda nas neko zove cveće, ne cveće, dame, slabiji pol, ne znam ni ja kako, možda su i njih zvali tako, ali su ostale upisane u istoriju. Ne sumnjam da im je bilo lakše nego nama. Bilo im je teže. Ušle su u istoriju. To je bitno. Ne treba to da zaboravimo. Tako će ući u istoriju i ko podržava i ko ne podržava, ali naravno politička odluka je svakoga da u skladu sa svojim političkim opredeljenjima i glasa. Napravili smo veliki pomak. Godina 2020. je značajna zato što svet obeležava 25 godina od donošenja Pekinške deklaracije. Srbija ima čime da se prikaže svetu. Uskoro će biti i veliki skup u UN na temu šta je svet uradio 25 godina kasnije po pitanju ravnopravnosti polova. Znači, nismo mi nikakav slabiji pol. Ne znam šta to znači slabiji pol? Fizički, intelektualno, radno, ne znam na šta se to misli? Sebe smatram često jačim polom, bilo je u ovo kategoriji, merim sebe ili neku svoju koleginicu u odnosu na poštovane kolege. Ne bi mi nikada palo napamet da u diskusiji sa poslanikom muškog roda kažem ti si slabiji pol ili vi ste slabiji pol, nego bi intelektualno tražili da obaram ruku sa njim, u stavovima, ne bi li ubedila glasačko telo i građane Srbije da sam u pravu ja, a ne on koji je kao jači pol. Ali, pitam u čemu. Kada neko to izgovori baš me interesuje u čemu su žene tako generalizovane, da smo mi sve slabiji pol, koliko god nas ima, miliona, milijardi, mi smo kao slabiji pol, a neko drugi je zajedno, generalno jači pol. Sa tim se zaista ne mogu složiti. Da vam kažem nešto. Taj zakon o čemu se često govori kao opravdanje je za to da nije potrebno 40% žena više prevaziđen životno. Zakon je glasio 30%, odnosno svaka treća, to je 33,3% u ukupnom broju. Sada u ovom momentu nas ima 37,8% u parlamentu. Život pokazuje nešto drugo i mi povećamo praktično prisustvo žena za 2,5% ovde u parlamentu. Kada se o nečemu govori treba suštinski da se prouči šta mi to danas radimo. Otvaramo vrata i obavezujemo političke stranke da uvaže da u ovoj državi postoji preko 50% manje zastupljenog pola, ovog puta ženskog i da u biračkom telu takođe ima više zastupljenog manje zastupljenog pola, odnosno ženskog u ovom trenutku. Pa da vidimo ko je manje zastupljen pol u toj kategoriji, uopšte u broju stanovnika i u broju birača ispadne da su uvaženi muškarci manje zastupljeni pol u Srbiji. A, da li se mi udvaramo nekome ili ne udvaramo, ne udvaram se trenutno nikome u mom životu, ne znam da li to radi uvaženi kolega kome se dopada tako da nekoga potcenjuje kada ima dobru politiku ideju. Ne. Ovo je naš politički program. Mi zastupamo naša politička opredeljenja. Srećom da ogromna većina u parlamentu, ne samo vladajuća većina, nego ogromna većina u parlamentu ima takva politička opredeljenja da žene budu, ne samo vidljivije, nego da žene imaju mnogo veću ulogu u kreiranju politike Republike Srbije. Izuzetno sam ponosna što će naš parlament doneti odluku i što ćemo ući jedne od pet u Evropi, a ne znam vrlo, vrlo visoko u svetu, 23 u svetu i ne može niko da kaže da ne pravimo krupne korake u ispunjenju ciljeva održivog razvoja 2030. godine i ispunjavanju te agende. Ovaj deo rodne ravnopravnosti je izuzetno važan deo agende UN. O tome će se razgovarati u Beču, jer je to jedna od najvažnijih tema na samitu predsednika parlamenata sveta. Ne znam ko će zastupati naš parlament u avgustu mesecu, ali biće ponosan što je Srbija lider u omogućavanju manje zastupljenom polu, ženskom polu, da donosi važne odluke za svoju državu. Hvala vam.
Hvala, gospođo Gojković. Reč ima narodni poslanik Olena Papuga. Po amandmanu. Izvolite.
Da, ja se javljam po amandmanu pošto i Liga Socijaldemokrata imala isti amandman, možda smo ga malo drugačije uobličili, ali smo na isto mislili, da treba urediti tih 10 mesta, odnosno, tih 40%, pa smo i mi predložili da to budu dve osobe manje zastupljenog pola, između pet. Možda smo to drugačije uradili, ali pohvaljujem svu aktivnost Ženske parlamentarne mreže koja je u poslednjim danima, poslednjim nedeljama, dok smo se dogovarale kako ćemo izvesti, kako ćemo predložiti, kako ćemo možda lobirati, kako ćemo napraviti jednu dobru energiju, na plenumu smo danas i ovih dana, prekjuče uspeli. Stvarno hoću da kažem da davno nisam prisustvovala plenumu sa tako dobrom energijom kao što je bila rasprava o ovim izmenama, uključili smo se svi, posebno kažem žene iz Ženske parlamentarne mreže, ali i svi poslanici muškog roda koji su nas podržali u svemu tome. To što neki misle da smo mi tu zbog kvota, a bilo je i takvih razmišljanja, možda, neka smo. Ja sam bila kreator amandmana 2009. godine, kada smo se sa Aleksandrom Jerkov izborile da u parlamentu bude 30% žena. Tada je, na neki način, mogu vam reći, bilo još teže. Za jedanaest godina smo postigle to da ta kvota od 30%, zbog koje se govorilo da smo mi tu možda zbog te kvote na silu, se ispostavilo da smo i prevazišli tu kvotu od 30%, da je danas u Narodnoj skupštini Republike Srbije 37,8 žena bez neke nasilne kvote. Znači, muški rod, pripadnici muškog rod, sad to tako govorim, su osetili da žene u parlamentu donose dobru energiju, da smo kreativne, da dobro vodimo svoje poslaničke klubove, bez obzira što ima jako malo žena koje su predsednice poslaničkih grupa, ali mislim da u našoj borbi treba još da istrajemo, da imamo još puno toga, ali uz pomoć muškaraca to nećemo uspeti. Problem je što u izvršnoj vlasti ima malo žena, na lokalima ima malo žena. Znači, sve poslanice koje su sada članice Ženske parlamentarne mreže i koje će ubuduće biti članice Ženske parlamentarne mreže, treba, prvenstveno, u svom zadatku da imaju da odlaze na terene i da osnažuju žene koje još uvek ne znaju da li mogu zbog sredine, zbog nekih miljea, prostora, predrasuda u kojima žive, ući u politiku. Može se biti majka, domaćica, učiteljica i sve, raditi u nekoj stranci ili učestvovati u političkom životu, jer politički život je ceo na život, svaka pora naših života je politika. Tako da, sve to ne može da prođe bez žene. Zato zahvaljujem kao koordinatorka Ženske parlamentarne mreže i drago mi je lično da kažem da je u tom nekom mom šestomesečnom mandatu ostvareno da prođe amandman Marije Obradović i izmena zakona Gordane Čomić. Zahvaljujem svim ženama koje su uložile svu energiju da to prođe i muškom polu, za sada većoj populaciji u Narodnoj skupštini, što će pomoći da se ovo izglasa.
Hvala. Reč ima Vjerica Radeta. Izvolite.
Ne možemo da prihvatimo da se za Srpsku radikalnu stranku kaže da mi nešto govorimo samo da bismo rekli, reda radi, a da, eto, ništa ne predlažemo. To jednostavno nije tačno. Kada smo govorili o procentu žena i o ovom predlogu zakona, rekli smo da nemamo ništa protiv ovog predloga gde je predloženo 40% žena i da nam ne bi smetalo ni da je 50%. Upravo na taj način je to rečeno, a najbolji dokaz našeg odnosa prema tome je upravo sadašnji predsednik Narodne skupštine. Gospođa Gojković je bez kvota, bez ikakvih obaveza, bila prvi potpredsednik Narodne skupštine kao srpski radikal, bila u prvih četiri ili pet narodnih poslanika u Srbiji kao radikal, bila ministar, bila gradonačelnik, potpredsednik Vlade i sve to bez obavezujućih kvota. To je naš odnos prema ženama u politici i na bilo kojem drugom mestu. Nije tačno ono što je rečeno - što nismo predložili, pa, da smo predložili, raspravljalo bi se o tome i valjda bi se usvojio naš predlog. To jednostavno nije tačno. Ne bi se ni raspravljalo o našim predlozima zato što mi nismo deo nikakvih predizbornih kombinacija koje su sada toliko očigledne. Znate, mi smo predložili Zakon o izvršnom postupku i obezbeđenju pre pola godine i podneli više od 100 hiljada potpisa građana, uz taj naš predlog. Jel se to našlo na dnevnom redu? Nije. Jeste li hteli o tome da raspravljate? Niste. I onda kažete - pa, evo, predložite, mi ćemo raspravljati. Ne, vi samo raspravljate i usvajate ono što dobijete kao nalog Evropske unije i ono što su kombinacije na unutrašnjoj političkoj sceni trenutno aktuelne.
Hvala, gospođo Radeta. Reč ima po amandmanu Nada Lazić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovane kolege i koleginice narodni poslanici, ja želim da podržim amandman koleginice Obradović, upravo što sagledava ono što smo i mi slično predložili i tu ne bih više elaborirala. Nažalost, Srbija je zemlja u kojoj moraju da postoje kvote i to je praksa pokazala. Od toga ne treba bežati i ne treba zatvarati oči pred tim. Ja bih samo napravila paralelu sa Finskom. U Finskom ima 200 poslanika u parlamentu, a od skoro je premijerka od 34 godine najmlađi premijer, a inače kuriozitet je da je čini koaliciona vlada sa još četiri stranke koje vode žene, a od toga su tri mlađe od 35 godina. Finska je zemlja o kojoj često želimo da govorimo kada je obrazovni sistem u pitanju, jer je on najbolji na svetu i želimo da nam oni budu uzor. Finska je zemlja koja ima najviši indeks sreće, kako se to kaže, jedna uređena zemlja sa visokim standardom. Pa kad ona može da izabere tamo gde nije kvota, oni nemaju kvote nego je, prosto, toliko visoka svest u društvu, da su žene ravnopravni činioci u društvu i da su hrabri da prepuste, da tako kažem, da zemlju vode pre svega žene. Mi trenutno imamo 22 ministarstva, ispravite me ako grešim, imamo premijerku i četiri ministarke. To je negde oko 22, nešto manje od 23%. Trebalo bi da bude i u izvršnoj vlasti mnogo više žena, na nižim nivoima mnogo više žena, ali, tamo ima mnogo većih otpora, mnogo većih predrasuda nego što bi to bilo u izborima za republički parlament. Zato je ovo istorijski značajan korak, po meni, kao što se i ovde moglo čuti, da se u ovom parlamentu izabere veći procenat žena, ali da se izborimo da u izvršnoj vlasti takođe imamo veći procenat žena. Jer, način funkcionisanja i način izbora prioriteta je drugačiji između muškaraca i žena, to je praksa pokazala. Mislim da bi nam onda život bio mnogo lakši kada bi se mnogo više pitale žene. Hvala lepo.
Hvala. Reč ima Zvonimir Đokić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Hvala bogu da danas u parlamentu nema onih koji će se suprotstaviti suštini predloga narodnog poslanika Gordane Čomić da se na izbornim listama pojavi najmanje 40% manje zastupljenog pola, pa mi sada u Skupštini i nemamo suprotstavljenu stranu. Hvala bogu da se sad samo takmičimo kako da poboljšamo taj predlog. Predlog narodnog poslanika Gordane Čomić je bio da na izbornoj listi mora biti 40% manje zastupljenog pola i da u prvih 10 budu najmanje četiri pripadnika tog manje zastupljenog pola, u sledećih 10 još četiri, pa u sledećih 10 još četiri i tako dalje. Taj predlog je ostavljao mogućnost da podnosilac liste na prvih šest mesta uvek stavi pripadnike više zastupljenog pola, a da tek na sedmom, osmom, devetom i desetom mestu postavi pripadnike manje zastupljenog pola, u ovom slučaju žene. Tek podnošenjem amandmana naše koleginice Marije Obradović, ovaj predlog zakona dobija još više na kvalitetu i postiže suštinu. Amandman koji je podnela naša koleginica Marija Obradović kaže da na izbornoj listi mora biti 40% manje zastupljenog pola, među svakih pet kandidata po redosledu na listi, prvih pet mesta, drugih pet mesta i tako do kraja liste mora biti najmanje po dva kandidata pripadnika onog pola koji je manje zastupljen, što će reći da se na svakih pet kandidata, trenutno sada, mora naći najmanje dva pripadnika manje zastupljenog pola, tj. ako su tri muškarca, moraju biti najmanje dve žene. Može se desiti da odnos bude i četiri prema jedan, ali nikako u korist pripadnika više zastupljenog pola. Znači, nikako u korist muškaraca. Ako je na celoj listi manje zastupljeno žena, može se desiti da u onih pet negde odnos bude i četiri prema jedan, ali mora biti u korist žena, kako bi na celoj listi odnos bio najmanje 40% zastupljenih pripadnika. Ovo je po meni veliki uspeh u borbi za rodnu ravnopravnost, pre svega Ženske parlamentarne mreže, ali i svih nas koji smo podržavali i dalje podržavamo tu pravednu borbu. Da ne bih dalje dužio, smatram da je amandman koji je podnela Marija Obradović dobar i drago mi je da je predlagač zakona prihvatio taj amandman i da je on ušao u Predlog zakona. Hvala.
Na član 1. amandman, sa ispravkom, su zajedno podneli LJupka Mihajlovska, Tatjana Macura, Vladimir Đurić, Aleksandar Stevanović i Nemanja Radojević. Reč ima narodni poslanik LJupka Mihajlovska. Izvolite.
Hvala, predsedavajuća. Neko pametan rekao je da jedina stvar u kojoj smo svi isti jeste da smo svi različiti. Rodni identitet jeste važan, ali nije svakome jednako važan i najvažniji. Meni je žao što ćemo mi danas, bez namere da umanjim značaj toga da ćemo, sada je već izvesno, izglasati predlog koleginice Čomić, a to je da na listi bude najmanje 40% žena, takođe prisustvovati činjenici da politička javnost i ovo društvo ipak nisu u punoj meri spremni na društvenu inkluziju i na to da političari omoguće da svaki građanin i svaka građanka ima svog relevantnog predstavnika. Jer, da nije tako ovde bi se makar malo diskutovalo o predlogu koji sam ja podnela, a to je da svaka politička grupacija koja izlazi na izbore među prvih 10 kandidata ima osobu sa invaliditetom. Ni od koga nisam čula o tom predlogu, nisam čula ni suvislo, ni nesuvislo obrazloženje zbog čega to neće biti prihvaćeno, pa vas sada ja, drage koleginice i kolege, pitam – kome smetaju osobe sa invaliditetom i da li osobe sa invaliditetom smetaju nekome u politici? Da li se to može shvatiti kao poruka da osobe sa invaliditetom nisu poželjne u radu političkih partija? Da li postoji neki strah od susreta sa većim brojem ljudi sa invaliditetom? Evo, ja sam četiri godine poslanica, nikog još nisam ujela, možda malo verbalno, ali to nam je svima posao. Da li vam estetski smeta da se srećete sa koleginicama i kolega koje imaju invaliditet? Ja mislim da i građanima i nama ovde većini više smetaju neki drugi ljudi sa nekim desničarskim i nacionalističkim stavovima koji su daleko pogubniji od toga da se određenoj populaciji koja broji između 10% i 15% našeg stanovništva pruži prilika da se bave politikom. Ako se bojite da ne možete naći jednu, ponavljam, jednu osobu sa invaliditetom koju možete staviti na listu, pa kako je moguće da mi onda imamo zakon koji poslodavce tera da na 50 zaposlenih imaju jednu osobu sa invaliditetom ili plaćaju penale? Dakle, na privredu možemo da svalimo teret, ali kada treba da se politički izjasnimo o tome kako zaista vodimo računa o jednoj izuzetno marginalizovanoj grupi, onda to ne možemo da ostvarimo. Vi, na neki način, ako ne podržite ovaj predlog, terate osobe sa invaliditetom da se samostalno organizuju i osnuju neku političku organizaciju, iako, verujte mi, ideološki ova grupacija nije ista. Među osobama sa invaliditetom imate i one koji podržavaju i levičarske i desničarske stranke i stranke centra, one koje su više okrenute istočnim vrednostima, one koje su više okrenute zapadnim vrednostima, ali time što nema mogućnosti i prilike da druge stranke i drugi političari zastupaju interese ove grupacije, vi terate ovu grupaciju da se grupiše i da se samo po jednom osnovu, po jednom identitetu, a to je invaliditet, grupišu i bore za svoja prava. Ostaje zaista gorak ukus. Ja smatram da je ovo važno da se podrži, 40% učešće žena, ali je za mene ne shvatljivo da mogu postojati žene koje se istinski bore za ljudska prava, za evropske vrednosti, za inkluzivno društvo, za pluralizam u politici, a da ne mogu da podrže ovu ideju. Želim da me vi razuverite, da mi danas kada budemo glasali, bez bilo kakve direktive, bez tog čuvenog zvona, ja na ekranu vidim najmanje 126 glasova za. Hvala vam.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đurić. Izvolite.
Zahvaljujem. Jedna od odlika srpske političke kulture je i ta da se ideja kompromituje tako što se kompromituje njen zagovornik. Stranka moderne Srbije, sa druge strane, veruje u političku kulturu u kojoj se ideje i predlozi prihvataju ako su dobri, bez obzira ko je predlagač, zato što sudimo o idejama, a ne o ljudima. U tom smislu, želim da verujem da bi predlog za najmanje 40% žena na izbornim listama, baš kao i svaki drugi dobar predlog prošao jer je dobar, bez obzira ko mu je predlagač, kakva mu je snaga, šta misli o drugim političkim partijama i slažemo li se sa njim po tim ili nekim drugim pitanjima. Zato što postoje politička pitanja koja po važnosti za ovo društvo prevazilaze stranačke podele i stranačke ograde. Zato smo, bez dileme, odlučili da podržimo najmanje 40% na izbornim listama za žene i to upravo tekstom ovog našeg amandmana, po modelu dve u svakih pet, koji je, koliko čujemo, sa radošću prošao. Ali, isto tako smo odlučili da kao stranka koja Srbiju vidi u društvu modernih zapadnih država iskoračimo i jedan korak dalje, jer izborni sistem je dobar onoliko koliko svoje zastupanje u parlamentu dobije svaka društvena grupa, pa tako i društvena grupa koja čini čak 10 do 15% našeg društva, a to su osobe sa invaliditetom. Raspravljali smo danas i prekjuče o tome da li su relevantni oni kojih ima tek 3% ili nešto malo preko toga, kada smo govorili o tome da cenzus kao prag relevantnosti treba da bude smanjen sa 5% na 3% i da tako neke društvene grupe koje su možda i do pet puta manje brojčano u našem društvu od osoba sa invaliditetom treba da budu zastupljene u srpskom parlamentu. Zato mislim da ne smemo eskivirati raspravu o tome da li je merodavno i relevantno obezbediti jednog predstavnika u prvih 10 na izbornoj listi za osobe sa invaliditetom. Ne jednog u svakih 10, nego ukupno jednog po izbornoj listi u prvih 10. U pogledu učešća najmanje 40% žena u parlamentu, a nadam se i uvažavanjem našeg predloga, i jedne osobe sa invaliditetom po izbornoj listi i pitanja – da li će to poboljšati srpsku demokratiju, kvalitet rada srpskog parlamenta, njegovo dostojanstvo i podići politički pluralizam u njemu, to najmanje zavisi od kvota i od brojki koje su potreban, ali ne i dovoljan uslov. Jer, hoćemo li imati politički pluralizam u Srbiji i bolju demokratiju zavisi, između ostalog, i od toga hoćemo li imati poslanice koje svoje političke stavove zastupaju sa punim ličnim integritetom, pa nekada i po cenu sopstvene političke štete, a ne isključivo po stranačkoj direktivi. Nisam ni žensko, nisam ni invalid, Bogu hvala, ali ću glasati za ovo na svoju političku štetu zato što verujem u ispravnost te ideje. Pluralizma će u Srbiji biti tek onda kada bude istinske slobode medija, nepristrasnosti i zakonitosti u radu organa koji sprovode izbore, nezavisnosti pravosuđa i mehanizama koji će obezbediti direktniju odgovornost narodnih poslanika građanima koji su je izabrali. Mnogo je otrovnih reči u srpskoj političkoj javnosti. To potiče naravno i odavde i zato žene a i osobe sa invaliditetom i svaka relevantna društvena grupa u Srbiji treba da dobiju garantovano svoje političko zastupanje kroz mandate u Narodnoj skupštini. Ja se nadam da ćete bez obzira što je izostao politički dogovor, unapred pripremljen, kroz dijalog, ipak preispitati svoj stav i glasati za ovaj predlog danas kada bude stavljen na glasanje. Hvala.
Reč ima Tatjana Macura. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Ja ću se nadovezati na govore koje su imali moje kolege LJupka Mihajlovska i Vladimir Đurić. Kao što vam je svima poznato, SMS u parlamentu Narodne skupštine Republike Srbije neretko pozdravlja sve dobre i kvalitetne predloge, bez obzira sa čije strane su oni upućeni. Tako smo i danas odlučili da podržimo dobar predlog, predlog za koji mislimo da je, pre svega, dobronameran, naše koleginice a potpredsednice Skupštine, gospođe Gordane Čomić. Tu smo odluku doneli gotovo odmah kada je 27. januara ovaj predlog upućen u skupštinsku proceduru, s tim što smo pokušali kao i mnoge druge kolege, da amandmanom ovaj predlog učinimo boljim. To i jeste praksa SMS da ne kritikujemo nužno ako nešto dolazi od naših političkih neistomišljenika samo zbog toga što dolazi od naših političkih neistomišljenika, a da ako možemo neki zakonski predlog učinimo boljim, da to učinimo tako što ćemo predložiti amandmane, koji će raditi i koji će govoriti u interesu naših građana, koje u stvari mi ovde predstavljamo u domu Narodne skupštine. Zato smo i predložili da ovaj zakonski predlog učinimo boljim tako što će se umesto predloga koji je uputila gospođa Čomić, da se među prvih deset nađu četiri osobe ili četiri kandidata manje zastupljenog pola, to u stvari uradi tako što će u prvih pet, odnosno na svakih pet biti dve osobe manje zastupljenog pola. Moram da kažem da i ako jesam članica Ženske parlamentarne mreže i razumem potrebu da se kvotom određuje broj žena, lično nisam zagovornica kvota sistema i ovo doživljavam samo kao prelazni period ka nekim društvima koja će ličiti na zapadne moderne države, kao što su, ovde smo već nekoliko puta čuli i kao što smo upoređeni sa parlamentima u Švedskoj, Finskoj itd. Dakle, nadam se da ćemo u nekom trenutku sazreti kao društvo i razumeti da je sasvim normalno da se u parlamentu nađe 50% žena, onoliko koliko i ima nas u populaciji. To je, nažalost, nemoguće i zato smo primorani da kvota sistemom ovo pitanje rešavamo. Nemoguće je, između ostalog, zato što su donosioci odluka ko će sedeti u parlamentu uglavnom muškarci na čelu političkih organizacija. Ja ću vas podsetiti da možda kao šefove poslaničkih grupa, odnosno šefice poslaničkih grupa, mi danas imamo jako malo, da na liderskim pozicijama u političkim organizacijama danas imamo jako malo. Čini mi se da dana, neću pogrešiti, u sadašnjem sazivu parlamenta, ja sam jedina liderka političke organizacije i to one političke organizacije koja nema predsednika, već ima predsedništvo, tako da sam ja jedna trećina liderke. Iz ovih razloga smatramo da je neophodno da dobijemo i zastupnike one grupacije koje je danas najšire prisutna u našem društvu. Koleginica LJupka je rekla da je to negde između 10% i 15% prema izveštaju koji je Svetska zdravstvena organizacija uputila. Prema poslednjem popisu, radi se o nešto više od 550.000 ljudi koji žive trenutno u Srbiji. Pitanje je kako će ova statistika izgledati, uzimajući u obzir da nam stanovništvo stari i da će se neminovno broj osoba sa invaliditetom i povećati. Prosto je nerazumno da mi danas razgovaramo o tome u parlamentu, da imamo osobu sa invaliditetom koja jasno i nedvosmisleno zagovara i bori se za interese osoba sa invaliditetom, a da mi nismo kadri da čujemo i da razumemo da jeste potreba da se ova široka populacija na neki način nađe zastupljena. Dakle, dok ne postanemo uređeno društvo u kojem će postati normalno da u svakom parlamentu, pa i u srpskom parlamentu sedi određeni broj osoba sa invaliditetom, da ne kažem da svaka lista sigurno ima najmanje jednu osobu sa invaliditetom koja će predstavljati tu listu. Mi, nažalost, ovo pitanje i dalje moramo da uređujemo kvota sistemom. Nadam se da ćete ipak usvojiti naš amandman, iako je on načelno odbijen, da ćete u danu za glasanje pritisnuti taster, bez obzira da li ćete dobiti uputstvo putem zvona ili ne, a iskreno se nadam da će to postati samo prelazni period kada više kvota sistemom nećemo upoređivati sastav budućeg parlamenta. Hvala vam.
Hvala. Na član 1. amandman su zajedno podneli Olena Papuga i Nada Lazić. Da li neko želi reč? Na član 2. amandman je podneo poslanik Milorad Mirčić. Da li neko želi reč? Na član 2. amandman je podneo poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i pojedinostima Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNI ZAKONA O LOKALNIM IZBORIMA Primili ste amandmane poslanika. Primili ste izveštaje nadležnih odbora. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo, saglasno članu 163. stav 2. Poslovnika, odbacio je amandman narodnog poslanika Đorđa Vukadinovića, kojim se posle člana 1. dodaje novi član 2. Odbačeni amandmani ne mogu biti predmet rasprave i o njima se ne glasa. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na naslov Predloga zakona amandman je podnela Nataša Jovanović. Izvolite.
U naslovu smo reagovali zato što je zaista besmisleno da poslanička većina dođe sa predlogom ovakve izmene i dopune zakona, a da kaže – dopuna. To što ste vi predložili izmenu jednog člana, ne možete da sprečite ostale narodne poslanike da podnose amandmane i da prejudicirate odluku Narodne skupštine, pa kažete – to je dopuna Zakona o lokalnim izborima, a to nisu dopune. Dakle, da ste imali sluha za ono što smo mi predložili amandmanima, koje će obrazložiti u nastavku moje kolege, videli biste da su ključne stvari zanemarene sa vaše strane, a to je mogućnost koja iz Ustava proističe, tačnije iz člana 102. stava 2. za narodne poslanike, tako je i za odbornike, da mogu svoj mandat da stave na raspolaganje političkoj stranci sa liste sa koje su izabrani. Međutim, vama trgovina poslaničkim i odborničkim mandatima odlično odgovara. To nije potrebno opoziciji. Potrebno je vlasti, u opštinama i gradovima u kojima ste na vlasti četiri godine i prethodnih godina gde ste pravili koalicije, principijelne ili ovakve ili onakve, itekako ste uticali na to da to postane unosan posao za ljude u gradovima i u opštinama u Srbiji. Treba li da vas podsećam na to da je u Kragujevcu SNS, odnosno Radomir Nikolić, čitav odbornički klub stavio u karantin, i to ne u Kragujevcu, nego u obližnjem gradu, kako bi ucenjivao odbornike druge koalicije da pređu u njegove redove kako bi on napravio skupštinsku većinu? Kako ste uradili, tako je i grad propao. Dugovi sve veći. Dali ste, kao da ste u bunar bacili, 40 miliona evra nesposobnom čoveku, porodici koja je prala pare, mislim na porodicu Nikolić, koja je iskoristila to trgovanje odborničkim mandatima da se dodatno obogati, a to su radili i mnogi čelnici u gradovima i u opštinama koje ste do poslednjeg trenutka ili držite ih na vlasti. DŽaba vama da ćete da se toga oslobodite, da ćete da promenite kroz ovu Vučićevu trijažu 50%, 60% njih na lokalnom nivou vlasti, kada tragovi ostaju. A, kakvi će tragovi biti, vreme će da pokaže.
Hvala. Na član 2. amandman su zajedno podneli Saša Radulović, Branka Stamenković i Vojin Biljić. Da li su tu? Ne. Na član 2. amandman je podneo Sreto Perić. Izvolite.
Član 2. se odnosi na član 40. važećeg Zakona o lokalnim izborima i uglavnom se tu određuje nadležnost, odnosno postupak koji izborna komisija treba da utvrdi nakon sprovedenih izbora. Pa je tu rečeno u stavu 3. – izborna komisija utvrđuje broj mandata koji pripadaju svakoj izbornoj listi, u raspodeli mandata učestvuju izborne liste koje su dobile najmanje, ranije je bilo 5%, sad je 3%, od ukupnog broja glasova birača. Mi smo tu predložili da se posle tačke stavi zapeta i da se kaže – a da na predlog podnosioca izborne liste se vrši dalje raspodela odborničkih mandata. To ima svoj potpuni smisao, zato što ovakav način izbora odbornika, a i poslanika, nije najbolji. I vi sad epohalno govorite o ovom drugom predlogu, o četvrtom predlogu dnevnog reda i o amandmanima koji su podneti na te predloge zakona, a niste imali u vidu da je praksa pokazala negativan odnos prema ovakvom načinu raspodele mandata. Stranci treba dozvoliti da ona na osnovu sprovedenih izbora, dobijenih rezultata, utvrdi ko će nju predstavljati u narednom periodu. Danas smo mogli da čujemo tu i hvalospeve i pohvalu da smo došli do dijaloga, da je skupštinska većina bila spremna da uđe i u dijalog, da prihvati predloge. Ja sad ovde ne govorim ništa o predlagaču, nego samo govorim o jednoj novoj praksi da je skupštinska većina bila spremna da uđe u dijalog, da otvori dijalog i da prihvati predlog predlagača ko je iz opozicije. Ali, u znak zahvalnosti predlagač je bio spreman opet da prihvati amandman podnosioca koji čini skupštinsku većinu. To bi bilo normalno, to tako treba da bude uvek ili češće, kad god postoji bolji predlog nego što je važeći u bilo kojem zakonu. Međutim, praksa nije bila do sada takva i otprilike može se i konstatovati da je sa usvajanjem ovog predloga zakona, on nije u direktnoj vezi sam zakon, ali sahranjuje se DS. Ja vam čestitam na tome. Obično se tako desi kad neko nešto napravi, da mu taj dođe glave kojeg je on napravio ili porodio. Ne treba zaboraviti da je DS imala veoma značajnu ulogu prilikom pravljenja SNS od ukradenih mandata od SRS, a danas imamo jedan takav odnos i to je dobro. Mislim da bi Milka Planinc se sada okretala u grobu kada bi videla o čemu mi raspravljamo. Ona je davno bila predsednik Vlade. Predlagač ovog trećeg zakona, odnosno drugog i četvrtog na dnevnom redu nije rekao da bi moglo i trebalo reći da i u izvršnim organima vlasti, u drugim javnim ustanovama i preduzećima žene treba da zauzimaju značajne uloge i na tim politički rukovodećim mestima i slično. Hvala vam.
Na član 2. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici dr Balint Pastor, Elvira Kovač, Arpad Fremond i Zoltan Pek. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman, sa ispravkom, u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Ružica Nikolić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospođo Gojković. Dame i gospodo narodni poslanici, kao što smo i u prethodnim diskusijama naveli da ministarstvo koje je nadležno za upis u Registar političkih partija vodi računa o upisu manjinskih stranaka i da utvrđuje da li politička stranka ima položaj nacionalne manjine i kako bi se izbegla bilo kakva zloupotreba nacionalnih manjina, mi smo predložili da podnosilac izborne liste koja ima status, odnosno položaj stranke nacionalne manjine u svom nazivu mora da sadrži i ime nacionalne manjine. Takođe, da bi se izbegle brojne zloupotrebe, a to smo već napomenuli, jeste da se na listama manjinskih nalazi i dve trećine manjinskog naroda, jer je to definitivno jedini način da se zloupotrebe izbegnu. Ono što bi mnogi modernisti i što smatraju pozitivnom diskriminacijom, mi srpski radikali smatramo da je to diskriminacija, dakle, šteta za one na koje se ona odnosi, jer ne možemo da diskriminaciju deliti na pozitivnu i negativnu, jer je ona uvek negativna. Srpska radikalne stranka se već tri pune decenije bori za nacionalne manjine, čiji članovi su državljani Republike Srbije i imaju ista prava, apsolutno baš sva prava kao i većinski srpski narod. Takođe bih vas podsetila i ponovila da su se predstavnici nacionalnih manjina uvek nalazili na listi SRS i da su uvek imali sva prava kao i većinski narod. Zahvaljujem.
Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li želite reč? Izvolite.
Ovim amandmanom smo zaista hteli da uradimo nešto od opšte koristi i evo vam prilike, pošto ste nas malopre prozivali da kada nešto kažemo treba i da podnesemo, da podnesemo takav amandman, odnosno predlog. Šta smo predložili? Da samo i isključivo izborne liste mogu da formiraju odborničke grupe. Isto se odnosi na poslaničke, kada je u pitanju ovaj prethodni zakon i najbolji primer je… Šta se dešava? Vi kao vladajuća stranka na vašoj listi imate desetak još nekakvih stranaka, strančica, pokreta, ne znam ni ja čega, i to je vaša stvar. Mi vam se u to ne mešamo, koliko kome dajete mandata, ni to nas ne zanima, ali nas zanima nešto što se dešava kada se izbori završe. Onda se i u lokalnim samoupravama i u Narodnoj skupštini od te jedne izborne liste pravi pet, šest, sedam odborničkih, odnosno poslaničkih grupa. Šta to podrazumeva? Podrazumeva koliko odborničkih ili poslaničkih grupa toliko zaposlenih sekretara, toliko prostorija, toliko svih pogodnosti kada je u pitanju korišćenje vremena, toliko učestvovanje u onoj farsi, na primer, u Narodnoj skupštini kada dolaze ovde predstavnici Vlade Republike Srbije, pa kada svi vi iz vlasti kao iscepkane poslaničke grupe postavljate neka pitanja kojima zapravo kažete - „bravo Vlada“ i onda, naravno, onaj ko je istinska opozicija i ko je sam učestvovao na izborima ne može da dođe do izražaja. Mi imamo puno pravo, mi srpski radikali, da na ovome insistiramo zato što smo jedina politička partija koja uvek izlazi na izbore sama. Ponavljamo, izlazite vi kako god hoćete, ali samo prihvatite ovaj amandman da posle završenih izbora može samo izborna lista, ko god da je na njoj bio, koliko god da je na njoj bilo grupacija, stranaka, čega god, da ima samo jednu odborničku, odnosno samo jednu poslaničku grupu. To je jedini, odnosno jedan od načina, tri su i mi smo sva tri izrazili kroz naše amandmane, čućete u toku rasprave, da se vrati istinska parlamentarna demokratija i na ovaj republički nivo, ali i na lokalne nivoe.
Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Mihailović Vacić, Muamer Bačevac, Predrag Jelenković, Branimir Jovanović, Slavica Živković, Jasmina Karanac, Milena Bićanin i Milorad Mijatović. Da li neko želi reč? Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nada Lazić i Olena Papuga. Na član 2. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Vladimir Đurić, Tatjana Macura, Aleksandar Stevanović, LJupka Mihajlovska, Nemanja Radojević i Fatmir Hasani. Na član 2. amandman, sa ispravkom, podneli su narodni poslanici Muamer Zukorlić i Jahja Fehratović. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra amandman, sa ispravkom, u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima Jahja Fehratović.
Zahvaljujem se. Intencija našeg amandmana je bila ista kao i u prethodnom zakonu tj. da se omogući manjinskim partijama, odnosno partijama koje predstavljaju nacionalne zajednice i manjine da nesmetano mogu izaći i na lokalne izbore. To znači da ne zavisi njihovo učešće na tim izborima od toga da li su ili nisu u vladajućoj većini, u nacionalnom savetu i to znači da im ne može neko, radi političkog interesa onog ko trenutno uzurpira ili vlada tim nacionalnim savetom, onemogućiti da budu na lokalnim izborima tj. da imaju jednake šanse, jednake mogućnosti da učestvuju u izbornom procesu i da u toj izbornoj trci ostvare ono što je najbolje za njihovu nacionalnu zajednicu. Ovo nam je vrlo važno posebno što se ovim omogućava manjinskim partijama u onim mestima u kojima su one manjinske, u smislu većinskog naroda, ali ipak zadovoljavaju prag da mogu biti učesnici u izbornom procesu, da ostvare individualna i kolektivna prava, jer u mestima gde su pripadnici nacionalnih zajednica većinski u lokalnim zajednicama, poput Novog Pazara, Tutina i Sjenice, ovo nije veliki problem, ali jeste problem, recimo, u Novoj Varoši, u Priboju ili u nekim drugim mestima, poput Subotice, Novog Sada itd, gde imamo zavidan broj pripadnika naše zajednice, a koji bi verovatno bio onemogućen ili bi mu bilo otežano da izađe na lokalne izbore, s obzirom da je za to potrebno da ima ovu potvrdu koja je bila u osnovnom predlogu zakona, a što verovatno ne bi bilo moguće da se ostvari, jer politička grupacija koja zloupotrebljava i drži zarobljenim naš nacionalni savet ili nacionalno veće nema nikakvu intenciju da to radi kako bi trebalo, a posebno zato što je izrazila želju da ne učestvuje na ovim izborima. Da li će tako ostati do samog izbornog procesa, videćemo, ali ono što oni najavljuju jeste da će biti deo tih političkih grupacija koje neće učestvovati na izborima, a za nacionalne manjine i manjinske narode najpogubnije što se može desiti jeste da ne učestvuju u izbornim procesima i da onemoguće svoj narod da ostvari ona prava i one povlastice koje im prema Ustavu i prema zakonima sleduju. Zato smo radosni što je i ovaj naš predlog amandmana zadobio poverenje i predlagača i nadležnog odbora i što će biti sastavni deo ovoga zakona. Hvala.
Na član 2. amandman je podneo poslanik Žika Gojković. Na član 2. amandman je podneo Nemanja Šarović. Izvolite. Imate dve minute još.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman koji sam podneo, odnosno amandmanom koji sam podneo tražim da se izmeni stav 6. ovoga člana koji kaže – da politička stranka nacionalne manjine u smislu stava 5. ovog člana je ona stranka za koju izborna komisija utvrdi da je osnovni cilj predstavljanje i zastupanje nacionalnih interesa nacionalne manjine. Ono što jeste u skladu sa Ustavom i u skladu sa zakonom je rešenje da o tome brine nadležno ministarstvo koje brine i o Registru političkih stranaka i upisu manjinskih stranaka i treba znati da je izborna komisija i na republičkom nivou i na lokalnom nivou, o kome se ovde radi, pre svega je politički organ i da te izborne komisije provode političku volju onih koji imaju većinu u opštini i oni koji obavljaju vlast u toj opštini ili gradu, u jedinici lokalne samouprave, kako god. Na koji način i uz pomoć kojih kriterijuma će izborna jedinica utvrđivati da li je zaista cilj neke stranke koja je registrovana kao stranka nacionalne manjine da li je to zaista njihov prevashodni cilj. Nema jednostavno tog kriterijuma. Šta ako se neko upiše u registar takvih političkih stranaka i posle 10 dana, gde nema nikakvih vidljivih političkih aktivnosti, izađe na izbore, podnese listu, na osnovu čega će neko u opštini ko niti je stručan, niti bilo šta utvrđivati ko je prevashodni cilj ovih stranaka, pa će imati tu mogućnost da odbije njima izlazak na izbore? Ovo omogućava jedino samovolju lokalnih moćnika i doprineće jedino da iste situacije budu različito rešavane od opštine do opštine, da tamo gde vladajuća stranka ima interesa da proglasi nekoga zaštitnikom, ako treba i jogi letača, da oni kažu - da to im je cilj, a da u drugim slučajevima kažu da to neće biti takvo. Da li će biti argument možda broj pripadnika te manjine na listi, da li će biti njihove frizure, da li će biti boja očiju, šta god da bude biće proizvoljno. Dakle, vi nemate nijedan jedini čvrst kriterijum, nemate nijedan jedini… [[Isključen mikrofon.]]
Hvala vam puno. Dve minute i 40 sekundi. Na član 3. amandman je podneo Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, cenzus od 3% na lokalnim izborima je, pre svega, prilika da neke stranke lakše budu osnovane, odnosno posle osnivanja lakše da se plasiraju u parlament, da neke izborne liste koje pripadaju grupi građana mogu da kroz lokalne pokrete mogu da budu predstavljene u lokalnim skupštinama. Ali, taj cenzus na lokalnim izborima i te kako utiče i na republičke izbore, posebno kad se oni održavaju istovremeno. Dakle, ukoliko i na lokalnim izborima cenzus bude 3%, onda će stranke koje nastupaju na republičkim izborima lakše angažovati svoje odbore koji će pored toga što će zastupati interese stranke na lokalu svakako zastupati svojim glasovima i interese stranaka koji su ih predložile na republičkom nivou. S tim u vezi, stranke koje su na određeni način zamrle imaju priliku da kroz lokalne izbore zanove svoje opštinske odbore, odnosno da kroz niži cenzus ostvare odbornička mesta, a samim tim kada ostvare odbornička mesta da stvore čvršće i jače odbore na lokalu, što će svakako doprineti da na sledećim izborima, koji slede uvek posle jednih izbora, imaju veći broj glasova i da imaju bolje organizovane odbore, da imaju sedište, da dobiju novac na lokalu za svoju stranku, što ne bi dobili ukoliko je cenzus od 5%, a oni ga ne pređu nemaju dovoljno broj glasova. Ovako, cenzus od 3%, sem što nudi šansu na lokalu, nudi i političkim strankama da na republičkom nivou imaju bolju organizaciju i da naprave bolje rezultat. Hvala.
Hvala. Na član 3. amandman su zajedno podneli Saša Radulović, Branka Stamenković i Vojin Biljić. Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na poslednju tačku dnevnog reda. Primili ste amandmane poslanika. Primili ste izveštaj Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, Odbora za pravosuđe, državu upravu i lokalnu samoupravu. Otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovim amandmanom sam tražio da se briše član 1. koji predviđa da na izbornoj listi mora biti 40% manje zastupljenog pola i to po redosledu da na listi na svakih 10 mesta mora biti najmanje četvoro manje zastupljenog pola. Ovo je lošije rešenje od onoga koje je u postojećem zakonu. Mi smo u postojećem zakonu, odnosno imamo rešenje po kome na svaka tri kandidata mora biti jedan manje zastupljenog pola. Ukoliko bi ovakav predlog bio prihvaćen to bi značilo da na primere četiri žene mogu biti na sedmom, osmom, devetom i desetom mestu. Vi znate da na lokalu često prođe veliki broj izbornih lista. Sa smanjenjem cenzusa to će biti još veći broj, grupa građana, lista i obično će prolaziti manji broj kandidata. Vi ćete ovakvim izmenama dovesti do toga da će manji broj, uglavnom žena, jer da se ne lažemo u manjim sredinama mnogo je teže žene motivisati da se bave politikom, dovešćete do toga da u tim lokalnim skupštinama bude znatno manji broj žena nego što je bio do sada. Drugi argument, koji je možda još bitniji za nas srpske radikale, je taj da svako u politici i u bilo kom poslu treba da se kvalifikuje i da učestvuje pre svega u skladu sa svojim kvalitetima, a ne u skladu sa bilo kakvim kvotama. Mi smo protiv tih ostataka komunizma – te će ići ovoliko omladinaca, te će ići ovoliko penzionera, ići će ovoliko iz ove nacionalne manjine, ići će ovoliko žena. Kada god vi nekoga ko se bavi nekim poslom gledate isključivo kroz njegovu polnu pripadnost i kroz to da li je žena, vi ga u stvari na taj način diskriminišete i ja mislim da je bolje da u svojim strankama i poslaničkih grupama… [[Isključen mikrofon.]]
Hvala. Prošlo je vreme. Na član 1. amandman je podnela Marija Obradović. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? Na član 1. amandman su zajedno podneli poslanici LJupka Mihajlovska, Vladimir Đurić, Aleksandar Stevanović, Nemanja Radojević i Tatjana Macura. Na član 1. amandman su zajedno podnele Olena Papuga i Nada Lazić. Na član 2. amandman je podneo poslanik Zoran Despotović.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, predlagač ovog Zakona o izmenama i dopunama Zakona o izborima prevashodno se bazirao samo na povećanje broja kandidata na izbornoj listi gde se traži da bude 40% manje zastupljenog pola. Po mišljenju SRS ovaj Predlog zakona predložen je ad hok jer nisu sagledane ostale činjenice koje se tiču izbornog procesa u gradovima i opštinama. U obrazloženju Predloga zakona se kaže da usvajanjem ovog zakona i njegovim sprovođenjem podstiče se veće prisustvo žena u politici koje ni danas nije na zadovoljavajućem nivou iako je naša zemlja napravila veliki napredak u odnosu na pre 15 godina. Uvažene kolege narodni poslanici, taj isti predlagač ovog zakona je i pre 15 godina učestvovao u političkom životu, donošenju i sprovođenju zakona, ali nažalost tada nije bilo reči, ni slova o Predlogu zakona kada su u pitanju žene u politici. Srpska radikalna stranka nema ništa protiv da se žene uključe u politički život kako na lokalu, tako i u Republici. Zašto predlagač nije predvideo da se smanjenjem cenzusa sa 5% na 3% smanji i broj potpisa za kandidaturu odbornika sa 30, recimo, na 18 ili 20. Takođe i kod overe potpisa pojedini opštine imaju po jednog notara ili nijednog gde bi se trebalo omogućiti da overu potpisa, pored notara, radi i lokalna samouprava kroz mesne zajednice, gde bi na taj način rešili problem dovođenja ljudi u prostorije stranaka ili prostorije notara. Dok overu potpisa strankama plaća budžet Republike Srbije, a stranke isti taj novac vraćaju u budžet onda u tome ne vidim ništa loše, sem komplikovanu proceduru i maltretiranje građana pogotovo tamo gde su opštine razuđene i gde je u većem prisustvu stranačka populacija. Zatim, jedna ozbiljna primedba SRS trebala bi da se nađe u ovom predlogu zakona da mandat odbornika pripada stranci ili grupi građana koja ga je kandidovala na svojim listama, zbog prodaje i kupovine odborničkih mandata. I na kraju žene u politici treba da budu kvalitet, a ne kvote i procenti. Ovaj predlog zakona, kada su u pitanju lokalni izbori neće moći dati željene rezultate, a praksa će to pokazati, a vi se posle hvatajte za glavu pogotovo za male opštine sa manjim brojem odbornika.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Marija Obradović.
Hvala, predsedavajuća. Samo zarad informisanja javnosti. Uporno kolege iz SRS govore o svojim amandmanima koji su totalno van ikakvog smisla ako nisu pratili da su jutros usvojeni amandmani. Dakle, uporno kažu da je loše da bude četiri od 10 i kritikuju Gordanin predlog, a zapravo mi smo usvojili, jutros je Odbor usvojio da bude dve u pet. Dakle, nema razloga da govorite o tome zbunjujete dalje javnost. Dakle, mi smo za to, i postalo je sastavni deo Predloga zakona Gordane Čomić, da dve u pet kandidata, u svakih pet, budu manje zastupljen pol, a to su žene. Dakle, da ne zbunjujemo i za izbor za odbornike i za poslanike, samo još jednom da to pojasnimo. Pretpostavljam da će predlagač da to još jednom podvuče. U svakom slučaju ja bih se zaista svima zahvalila na raspravi, ovako kao jedna od poslanica koja je učestvovala u svemu ovome, da se zahvalim posebno svim ženama u Ženskoj parlamentarnoj mreži, poslanicama izvinite, nisam se pravilno izrazila, i još jednom posebno kolegama muškarcima moram da naglasim to, izašli su iz onog komfora i odlučili da podrže nešto što je novo i što nas vuče napred. Možda to u ovom trenutku nije svima potpuno jasno, ali vremenom bićete ponosni na ove dane i ovu raspravu. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Nije ovo baš sve zona komfora kako se pokuša predstaviti, a zaista nam smeta da neko uporno ima nešto protiv amandman SRS, razumem da ih ne prihvatate, ne prihvatate naše ideje, vi prihvatate ideje u mešača u rad Narodne skupštine, to su oni razni iz EU, to su vaše kombinacije, to sam već napominjala unutar političkom životu u našoj državi, ali tvrditi da su naši amandmani bez ikakvog smisla je zaista bez ikakvog smisla. kada govorimo o ovome što vi već dva dana pokušavate da predstavite kao nekakav istorijski trenutak, kao nešto o čemu će neko iz ovog saziva ostati upisan, neke Klare Cetkin, neke, nemam pojma našta sva ovo liči. jednostavno nije to baš to tako. Ovo je najprostije rečeno predlog za izmenu dva zakona za povećanje broja žena i za smanjenje procenta za ostvarivanje cenzusa za ulazak u Narodnu skupštinu i lokalne samouprave i ništa epohalno i ništa istorijski. Nije bilo epohalno ni kada je odlučeno u nekom ranijem sazivu da bude 33% žena, odnosno u svaka tri kandidata da bude jedna žena, nekako ovde kažu dva u pet, pa liči onu kafu tri u jedan, dva u jedan, zaista, to je uvredljivo. Pričati o narodnim poslanicima, o odbornicima u Narodnoj skupštini, i govoriti o nečemu dva u pet. Hajde malo da podignemo nivo komunikacije, bar kad govorimo o ovome što je nesporno važno. Dakle, šta se ovde sve dešavalo ova dva dana? Prvo, u sred rasprave, u načelnoj raspravi, dobili smo informaciju u pisanom obliku da je Vlada Republike Srbije protiv predloga narodnog poslanika Gordane Čomić da se na budućim listama i za lokalne i za parlamentarne izbor nađe 40% žena. Ovde su narodni poslanici rekli da ih ne interesuje mišljenje Vlade, da će narodni poslanici skupštinske većine glasati za te zakone i to je u redu. Naravno, da Narodna skupština ne treba da bude instrument u rukama Vlade Republike Srbije, ali ipak je sve to bilo pomalo neiskreno i svi ste bili nespremni na to što vam se desilo, a onda jedna koleginica kaže, otprilike, možda čak mogu i da citiram – nas ne zanima šta kaže Vlada Republike Srbije, Vučić je rekao da se glasa i mi ćemo glasati. Ja, moram po ne znam koji put da vam kažem, da vam je to jako loša reklama na taj način govorite o predsedniku države. Ali, to je vaša stvar. I onda vam se, kada se to desilo toga dana, kada smo raspravljali u načelnoj raspravi, onda se juče pojavi predsednik koordinacionog centra u Vladi Republike Srbije, Zorana Mihajlović i ona kaže da se to koordinaciono telo, kako god zove, se zove da su oni saglasni sa onim sa čim Vlada nije saglasna, a Narodna skupština jeste. Dakle, nije to baš onako cvetna bašta kako vi pokušavate da predstavite. Ali, mnogo važnije od toga je ono što će biti usvojeno danas, ali još važnije je ono što neće, a što su predlagali srpski radikali. Dobro je što će biti usvojeno ono što mi predlažemo već 15, odnosno 16 godina. Pre 16 godina smo predlagali da cenzus bude za ulazak u Narodnu skupštinu i lokalne samouprave 3%, vi ste posle 16 godina to prihvatili, mi nemamo razloga da takođe to ne prihvatimo, jer to jeste naša ideja. Nemamo, rekli smo, ništa protiv ni broja žena na listi za narodne poslanike, ali smo izrazili bojazan da će sve političke stranke i mi nikada ne govorimo samo zbog nas, imati problema sa pravljenjem lista na lokalnom nivou za lokalne samouprave i zato to ne možemo da prihvatimo. Mi smo želeli da iskoristimo ove izmene zakona, kada ste već ušli u taj postupak izmena, vi ste ovde govorili kako ste menjali tri zakona, doneli jedan nov zakon da bi bili bolji uslovi za naredne parlamentarne i lokalne, pokrajinske izbore. Naravno, bi to niste radili iz tog razloga i ti zakoni neće promeniti ništa, to je sigurno, jer suštinski nije ništa promenjeno u tim zakonima, jer suština je ono što u zakonu nema. Suština je da već mesec i po dana aktivisti najveće političke partije u Srbiji idu od vrata do vrata i nose poklon pakete, nose hranu, nose higijenske pakete i to je taj problem koji nijedan zakon neće rešiti dok vi ne budete spremni da zaista samo političke programe ponudimo građanima, ponudimo biračima, pa neka na osnovu političkih programa, na osnovu ideja, na osnovu onoga što smo tražili u Narodnoj skupštini, neka birači odlučuju. Nije tačno ovo što vi pokušavate da biste ubedili narod kako ste vi, eto tako dobre neke duše, pa vi zbog nekog drugog smanjujete cenzus, a pravite veliku štetu vašoj stranci. To nije tačno. To liči na ono – smanjili smo penzije, ali mom tati najviše. To nije tako. Dakle, jeste, imaće to nekog uticaja, ali Dontov sistem najvećeg količnika ne znači brutalno sve ono što ne pređe cenzus da ide u kvotu najveće političke stranke. Dakle, to nije tačno i nemojte da obmanjujete javnost. Mi mislimo da je trebalo da se mnogo ozbiljnije priđe izmenama ovih zakona, zato što pored ovoga o čemu smo govorili, što ste vi predložili, što je gospođa Čomić predložila, ako ste hteli zaista da se vrati duh parlamentarne demokratije u Narodnu skupštinu i ako ste hteli zaista da naši birači i oni koji ne žele da izlaze iz razno raznih razloga da glasaju. Mnogi ne izlaze da glasaju zato što im se ne dopada ono što gledaju u Narodnoj skupštini, ono što Narodna skupština, na šta liči nekada Narodna skupština i pri tome svakako ne mislim na žustre rasprave, već upravo mislim na preletanje narodnih poslanika iz jedne političke partije u drugu, pa mi, i vi ste više puta o tome govorili, znate, degutantno je, a tek koliko je nemoralno i koliko je to politički nisko i to je na kraju krajeva korupcija čista, da mi imamo, recimo, narodnog poslanika, zapravo, da imamo ženu, to se više ne može ni zvati narodnim poslanikom, jer je odavno izneverila volju naroda, recimo Mariniku Tepić koja je samo u ovom sazivu promenila tri stranke, plus neki samostalni nastup, znači četiri ukupno. Imamo ženu koja se zove Sanda Rašković Ivić koja je sopstvenoj stranci čiji je predsednik bila, oduzela, ukrala mandat, pa ga osamostalila, pa ga dala da li Živkoviću, pa na kraju ovom Jeremiću, Đilasu, više ne zna, ni ona sama nije sigurna kad se zakaže neki skup, pa kad krene ne zna da li je to skup stranke na koji ona treba da dođe. Za sve je to, između ostalog, kriv i ovaj zakon i krivi ste vi drage kolege iz skupštinske većine, zašto jednom ozbiljno ne prihvatite i ne shvatite naše amandmane. Mogli smo da razgovaramo i da ovo bude deo nekog drugog člana i da se možda tehnički nešto uredi itd, ali morali smo vratiti u zakon mogućnost, odnosno slobodu narodnog poslanika da mandat stavi na raspolaganje političkoj stranci sa čije liste je izabran za narodnog poslanika. Ja ne verujem da danas u ovoj sali postoji neko ko misli drugačije. Ta neka propaganda slobode narodnog poslanika da raspolaže mandatom, nažalost, u državi Srbiji u situaciji kad su poslanici eto takvi kakvi su, kad smo valjda ljudi takvi kakvi smo, to jednostavno ne može da se primeni i mora najhitnije, odnosno moralo je već za ove izbore da se menja. Takođe, rasprava je više puta vođena, a i u javnosti se često govori o tome kako nije dobro da svaka opština, da manje opštine nemaju predstavnike u Narodnoj skupštini i slično. Naravno, to se može gledati sa dva aspekta. Prvi, govorila sam jutros o tome, narodni poslanik predstavlja, je narodni poslanik u ime svih građana Republike Srbije. Niko od nas ne zna ko je tačno za koga glasao, osim ono što vama donose slikane listiće oni što su zaposleni na određeno vreme, i to je problem izborne kampanje i dana izbora, ali i to nije regulisano ni jednom od ovih zakona koje ste pod pritiskom ovih evropskih mešetara morali ovde da uradite. Ali, realno bi bilo, politički zdravo bi bilo, bilo bi na zadovoljstvo članova svih političkih stranaka, aktivista pre svega, da političke stranke budu te, zapravo izborne liste da budu te koje će određivati redosled narodnih poslanika. Vi ste prihvatili ovo što je promenjeno pre vas, naglašavamo to, promenjeno je pre vas ali ne znači da niste mogli vi da menjate, kao što ste, evo, menjali ovo. Dakle, ako jedna izborna lista učestvuje na izborima, valjda ta izborna lista, ljudi koji su zaduženi za posao, za izbornu kampanju prate kako ko radi u toku izborne kampanje. Ta izborna lista treba da ima ovlašćenje da nakon završenih izbora kaže - e, ovaj jeste na 249. mestu, naš kandidat, ali on je bio najagilniji, on je najbolje predstavljao naš politički program, on je osvojio na njegovoj teritoriji je osvojeno najviše, najveći procenat glasova itd. On zaslužuje da bude narodni poslanik, da predstavlja taj program koji je najbolje predstavio u izbornoj kampanji. Mi to ne možemo zato što moramo da se vezujemo za redosled koji mora unapred da se preda RIK-u. To, ljudi, verujte, nije dobro. Niti je dobro za, to na neki način koči politički rad u izbornoj kampanji. Niti ima motiva preterano ona grupa ljudi koji su na nekom, po njihovoj proceni, prolaznom mestu, da bude aktivan u izbornoj kampanji, niti tek ima motiva za to ona grupa kandidata koji su negde na kraju liste i koji ne očekuju da mogu biti narodni poslanici. To mora da se promeni da bi se u punom, kako vi volite da kažete, kapacitetu vratio pravi način izborne kampanje bez varanja birača, bez lažnih obećanja, bez poklona, bez pretnji, ucena itd, jednostavno, da predstavljamo političke programe, pa ko voli nek izvoli. Takođe, problem, i malopre sam govorila o tome, imam dovoljno vremena kolega još ovo da završim, kada se završe izbori mi formiramo ovde poslaničke grupe u Narodnoj skupštini, tako i na lokalu, ali šta se dešava? Dešava se da poslanik omrkne u jednoj poslaničkoj grupi, osvane u drugoj, ode odnese mandat, promeni poslaničku grupu, sad poslanička grupa postoji, sutra ne postoji. Onda se, zato što je neko otišao iz poslaničke grupe, pa ih nema više pet, onda imamo 10, 12, valjda sada 16 samostalnih poslanika. Samostalni poslanici po ovom našem Poslovniku zapravo ne mogu da obavljaju funkciju narodnog poslanika, a ako su na ovaj način došli do samostalnosti tako što su krali mandat, zapravo im to i ne treba dozvoliti. Ali, ne treba im dozvoliti tako, ne da kažemo – vi ne možete da govorite, nego - vi ste član nove poslaničke grupe, koju je formirala izborna lista, a ko je na izbornoj listi, koliko ima subjekata političkih na izbornoj listi? Koliko god ko hoće, na svoje izborne liste, neka stavi, ali kada se izbori završe formira se jedna politička grupa. Ne možemo onda jedna poslanička grupa, tako ćemo izbeći farsu da ljudi koji su faktički iz iste poslaničke grupe, izazivaju jedni druge na replike, na, ne znam, pitaju članove Vlade, a da ne bi došli do reči poslanici poslaničkih grupa koje su realni i koji odgovaraju izbornoj volji građana. Ali, vi očigledno, završavam ovom rečenicom, kolega hvala vam, vi očigledno niste imali nameru da ništa ozbiljno uradite u ovim zakonima, već samo da ispunite nalog koji ste dobili. Hvala i hvala još jedanput na vremenu.
Hvala, gospođo Radeta. Reč ima Gordana Čomić. Izvolite.
Zahvaljujem. U argumentaciji predlagača poslednjeg amandmana, ali ne samo kod njega, već kod većine onih koji su komentarisali probleme za liste za lokalne izbore, javlja se rečenica – ali mi ne možemo da nađemo kvalitetnih žena. Gde nađete kvalitetne muškarce tamo su i kvalitetne žene. Prva ispravka, cipela je kvalitetna, a žena je sposobna. Druga ispravka, u svakoj političkoj stranci u Srbiji je najmanje 40% članstva žena koje same dođu od svoje volje i učlane se u političke stranke. To vas ja molim, da tu argumentaciju prosto izobičajimo, zato što ona po svom značenju i po poruci koja se čuje, kaže – nećemo mi žene, ali eto moramo. Bilo bi dobro da svi zajedno uradimo ono što ne moramo, a to je da pogledamo u svoje stranke, da vidim da nam je u članstvu dovoljno žena i da prestanemo da se izvlačimo kako, eto, mi bi sve, ali one neće u politiku. Kada se žena učlanjava u političku stranku, ona u lokalnom odboru koji uđe, pita – šta treba da radim? Pošto je društvenim modelom naučila da ona nešto radi, da radi dobro, da pokaže da je sposobna, pa da onda bude nekakav proces kandidovanja i slično. Muškarac koji ulazi u političku stranku pita – šta ću ja da budem? Pošto je prirodno da on nešto bude, nešto važno, jer je to neminovno, takvi modeli ponašanja prave zajedničku štetu. Ako nećemo da razumemo da je sposobnost za politički aktivizam ista i kod muškaraca i kod žena, onda dobijamo i da razumemo da sposobnih žena ima i među onima koje nećete da zovete na liste odbornika, kao što tu ima i sposobnih muškaraca, i da nesposobnih žena takođe ima i na listama i kasnije u institucijama. Da bi žena uopšte dokazala da je nesposobna, morate da joj napravite prostor sa kvotom za sada da pokaže svoje sposobnosti u bilo kojoj instituciji. Ako pogledate statistike, bez obzira što od Gausove krive ne možemo pobeći, ona deli sve naše osobine, dobrih i loših ljudi u svim strankama, budala i pametnih u svim strankama, lepih i ružnih jednako, svakoraznih, Gausova zvonasta kriva ne da da sve najbolje bude u jednoj stranci, koliko god se tupavo stranka, bilo koja, trudila da kaže – e, mi smo najbolji, naša stranka je najbolja. To prosto ne biva, ne da Gaus. Dakle, raspored raznih osobina i muškaraca i žena treba da bude razlog da kada bude 40% žena, da radimo zajedno na tome da u politici važi sposobnost, odnosno odgovornost, odnosno rezultat koji neko ko je ušao u lokalnu skupštinu pokazuje prema instituciji i pokazuje prema građanima. Amandman koji je prihvaćen, prihvaćen je iz istih razloga kao i amandman na Zakon o izboru narodnih poslanika, sa dobrim razlozima. Još jednom moram da se zahvalim svim članicama Ženske parlamentarne mreže sa kojima je bilo direktnog dijaloga, kao Stefani Miladinović, Snežani Paunović, Nataši Mihajlović, naravno Mariji Obradović, čiji amandman je i prihvaćen, ali takođe i Oleni Papugi, Nadi Lazić koje su podnele amandman u skoro istovetnom tekstu. To je ono što bi trebalo da se događa o zakonima kojima se uređuju društvene veze i društveni odnosi, a o kojima mora postojati međustranačka iznadpartijska saradnja. Ako to naučeno ponesemo od ove sednice i ako razumemo da dobrih i loših ima u svim strankama i u svim sektorima i da je dobro da žene dobiju šansu da pokažu i da ne valjaju, onda ćemo dodatno pomoći opštu dekonstrukciju gneva koji postoji u našem društvu, opštu mržnju prema dijalogu u našem društvu i smanjićemo opštu nepravdu prema onome čime bi trebalo da se bavimo, a to je interes ljudi u Srbiji, da se bavimo poboljšanjem njihovog položaja. Ja vam zahvaljujem na prilici da vodimo dijalog tokom ova tri dana. Zaista želim svim ženama koje će se boriti za svoje mesto na listi za lokalne izbore, da se za to izbore zajedno sa muškarcima u svojim lokalnim odborima i da na zajedničku korist vode lokalne skupštine. Hvala vam.
Hvala, gospođo Čomić. Vjerica Radeta, pravo na repliku. Izvolite.
Da nisam čula, ne bih verovala. Ovo je zaista vrhunac licemerja. Da ste žena, da predložite da u Narodnoj skupštini bude 40% žena, u lokalnim skupštinama takođe i da onda zahvalite na učešću u raspravi o predlozima zakona poimenično svim ženama, osim narodnih poslanika ženskog pola iz SRS. Eto, to je vaša iskrenost. Što se tiče naše iskrenosti, mi zaista verujemo da Srbija i kvalitetne žene i kvalitetne muškarce i kvalitetne ljude uopšte. Mi smo veoma zahvalni svim našim stranačkim odborima koji vode računa i koji uvek imaju u svim odborima u Srbiji funkcionere žene, koje svake godine kada se održavaju naše redovne godišnje skupštine i kada se po našem statutu bira deset novih članova u opštinski odbor, uvek bude veliki broj i žena na tim listama koje se na godišnjoj skupštini usvajaju. Ali, mi se možda razlikujemo od vas, razlikujemo se u mnogočemu, pa naravno i u tome. Mi svojim političkim programom, svojim odnosom prema svakom segmentu društva želimo da što je moguće više žena, više mladih ljudi, više invalida, više penzionera, svih mogućih budu privučeni našim programom i dođu u SRS. To je kriterijum na osnovu kojeg mi onda dalje predlažemo kandidate za ove ili za one funkcije. Dakle, nije vam dobar pristup i nije tačno, dakle, kolega koji je možda malo slično rekao ovome što je rekla koleginica da ne možemo da nađemo kvalitetne žene u opštini kada smo tamo bili vlast, gde je kolega u Prijepolju. Mi smo tamo imali i direktora turističke organizacije ženu i potpredsednika opštine i javnih preduzeća, mi nemamo taj problem. Srbija ima jednako kvalitetne i žene i muškarce.
Hvala gospođo Radeta. Pravo na repliku, Gordana Čomić. Izvolite.
Zahvaljujem. Odlično sam ja spomenula sve one narodne poslanike i poslanice koji su želeli da učestvuju u dijalogu o tome kako poboljšati, kako promeniti, otkud amandman, od iznenađenja do na kraju dogovora. Niko iz SRS u tome nije učestvovao. Učestvujete u diskusiji, ja pažljivo slušam, ali to što vi govorite, to svi znaju napamet, stalno jedno isto. To jeste učešće, ali ne tiče se ni Predmeta zakona, niti se tiče dijaloga sa mnom. To je vaše pravo. Ja ću braniti to vaše pravo da pričate šta hoćete, ali to nema veze sa temom ovog zakona. To su monolozi. Vi ste stalno u Skupštini za to da saopštite svima svoj monolog. Nikakvog dijaloga nikad, nigde. I to je vaše pravo. Ja dijalog zagovaram, ja se za dijalog borim i ovde je bilo mnogo žena i muškaraca za koje ja znam da im se ne sviđam, ne mogu očima da me vide, ali su prihvatili magiju dijaloga kojom se pravi zajednički rezultat koji je dobar za sve. Kao što ja osećam potrebu da se zahvalim svima njima koje su pristale ili pristali da u tome učestvuju, tako branim vaše pravo da vi dijalog prezirete i da saopštavate kako ste vi svi super, a sve ovo što mi radimo dijalogom je manje-više bez veze. Ja mislim da to nije tačno, ali vaše pravo na stav je vaše pravo na stav.
Hvala, gospođo Čomić. Reč ima Vjerica Radeta. Izvolite. Po Poslovniku se javio Nemanja Šarović, izvinjavam se.
Gospodine Marinkoviću, ja se već neko vreme javljam i očekivao sam da ćete mnogo ranije prekinuti gospođu Čomić i da nećete dozvoliti da ona na ovaj način vređa i etiketira čitavu jednu poslaničku grupu. Radi se o članu 107. povreda dostojanstva Narodne skupštine i možda… (Gordana Čomić: Nisam još počela, ali mogu.) A niste još ni počeli sa uvredama? Ne, gospođo Čomić, vi hvala bogu uskoro završavate sa uvredama, pošto će vas izbaciti iz DS, i možda nema boljeg načina da završite karijeru, osim ovog putem javljanja…
Kolega Šaroviću, nemojte se obraćati direktno gospođi Čomić. Molim vas da ukažete na to kako sam ja povredio Poslovnik, nemojte da stvaramo takvu atmosferu.
Evo, završavam. Dakle, upravo je možda i to najvažnija poruka ovog zasedanja, da nakon svih priča tokom osam godina vaše vlasti, kako su žuti lopovi opustošili i upropastili Srbiju, na kraju vidimo kako vi zapravo delite sve iste vrednosti i kako se veoma brzo, kako kaže gospođa Čomić, delite na dobre i loše, pa je ona odjedanput dobra, iako do juče i svih ovih prethodnih godina nije bila.
Hvala. Da li želite da se Narodna skupština izjasni u danu za glasanje? Ne. Hvala vam. Reč ima Vjerica Radeta, replika.
Interesantno je kako se doživljava dijalog, neko ko ceo dan ne učestvuje u raspravi, nego se javi posle pet sati i ispriča šta ima da ispriča i zove dijalogom, a poslanike koji ovde repliciraju kaže da oni imaju monologe. Ali dobro, to je stvar razumevanja i shvatanja, nećemo mi u to da se mešamo. Ali interesantno je, ta gospođa koja je željna dijaloga i koja zagovara dijalog, gde je bila šest meseci, godinu dana skoro, u nekoj dubokoj ilegali, sa kim je imala dijalog? Nije je bilo da se ovde raspravlja, da se vodi dijalog, da se učestvuje u raspravi, dok nije napravila kombinaciju političku sebi od koristi, e, onda se pojavila. Naravno, sada ćete i ona i vi negirati to, ali evo brzo će izborne liste, pa će se videti šta je posledica ovoga. To je takođe njen problem. Ali je zaista neverovatno da o nedostatku dijaloga govori neko ko je predsedavao Narodnom skupštinom par godina, ko je svakom narodnom poslaniku izrekao bar po pet opomena, neko ko je izbacivao cele poslaničke grupe, pa onda čita, pa čita da poslanika izbacuje zbog ometanja rada, na primer, redom, i onda Stevu Dragišića koji je tog momenta u Batajnici, Božidara Vučurovića koji je tog momenta u Igalu. Eto, toliko o nekoj demokratiji, nekom poštovanju parlamentarizma. Znate, više puta sam rekla mnogima - logoreičnost ne može da zameni argumente. Dakle, mi ovde učestvujemo ozbiljno u radu, mi dajemo svoj doprinos, mi smo predlagali, ne njoj, predlažemo skupštinskoj većini, predložili smo, evo, opet ponavljamo, i novi zakon o izvršiteljima sa više od 100 hiljada potpisa, pa vas baš briga. Hvala.
Hvala, gospođo Radeta. Maja Gojković ima reč. Izvolite.
Hvala. Svrha mog javljanja je da se zaista vratimo na temu predloga izmena i dopuna dva zakona zbog kojih i imamo - molila bih kolege ako mogu, pogotovo ove koje su došli pred kraj sednice, da saslušaju, ne mene nego poslanike koji su tu od jutros i govore o zaista važnim izmenama i dopunama zakona koji suštinski menjaju Srbiju od dana današnjeg, glasanja, za buduće vreme. Sve ovo što smo čuli u poslednje vreme kao da je imalo nameru da zatrpa ono važno što smo mi radili i što radimo i što ćemo ispuniti glasanjem za predloge izmena i dopuna zakona koje imamo pred nama. Ako uvažene poslanike koji predstavljaju građane Srbije ili barem tvrde da to čine, bez obzira kojoj političkoj opciji pripadaju, pa pripadali i opciji koja nas nekoliko dana ubeđuje kako zastupa naše stavove i kako je za još veću zastupljenost žena u političkom životu Srbije ili nekog drugog, da imaju smisla posle 30 godina bavljenja politikom da čuju i nekog drugog, a ne da u svakom političkom potezu traže zaveru, traže nekakve izmišljene dogovore i već znaju šta će biti, kad će biti, i time traže opravdanje za to što će kada se zaključi sednica izaći iz sale i što u stvari neće glasati za veću zastupljenost žena u parlamentu Republike Srbije na lokalu, a da im je u stvari obrazloženje - pa, mi svakako mislimo na žene. To nije istina. Da nisam bila godinama u toj istoj stranci, možda bih i poverovala. Ali, imam gorke primere, kada je bilo komentara na ženu koja je želela da se kandiduje za predsednika Srbije, da to ne može da uradi zato što je žena i zato što nema decu. A nikada se nije postavilo pitanje u toj stranci, a ovo što govorim je u mnogim strankama, nije se postavilo pitanje da li muškarac koji nema decu može da bude predsednik Srbije? To se nikada nije postavilo. Zato, kada se nekom kaže da je logoreičan, da ne razume, da, vreme je da saslušate ko stvarno zastupa ravnopravnost žena a ko ima potrebu da nas ubeđuje danima da je nešto baš tako, a onda će da izađe napolje i neće da da zakon, da i zakonski žene imaju pravo da više učestvuju u političkom životu Srbije, a ne samo deklarativno, jer im, eto, mi baš obećavamo da ćemo misliti na njih. Nije istina. Da nije bilo kvota sistema jedne trećine, mnoge žene ne bi sedele danas ovde u parlamentu. Niko ne bi znao za njih. I to je istina. To nije neki ekskluzivitet za Srbiju, to je tako svuda u Evropi i to je tako u većini zemalja u svetu. Nije tu ništo pežorativno rečeno, ali nije istina. Ja tačno znam ko bi bio a ko nikada ne bi bio. A kvote su nešto ipak veliko učinile. Da nije bilo tih kvota mi danas ne bi razgovarali o povećanju zastupljenosti žena u parlamentu. Neko će da poveruje u nečije bajke, neko neće. Ali, zavere ovde nema. Znači, nismo još zreli kao društvo da može da se desi da poslanici partije vladajuće većine prihvate da se prvo raspravlja o zakonu koji predloži neko iz opozicionih redova, a to je ovog puta Gordana Čomić. Pa, nećemo je zbog toga stavljati na stub srama! Dovoljno će to da urade neki drugi, koji ne shvataju šta je ona uradila. U svojoj etičkoj i moralnoj dilemi, ona se između partije i dobrog zakona odlučila za ovo drugo. I ja nju potpuno razumem. Izvini, Gordana, što ću sekund da govorim o tebi, ali, u jednom svom delu političkog života bila sam u sličnoj dilemi. I to nije lako uraditi. I zato ne treba da je napadamo i da je vređamo. Jer, hrabro je doneti odluku u svom životu, posle 30 godina, zatvoriti jedna vrata i pokušati da otvoriš druga vrata, a to nisu vrata Srpske napredne stranke. To ja odgovorno tvrdim. Svi ćete je napadati. Svi ćete tražiti neku zaveru. E, to je ta predrasuda prema ženi. Da je to uradio muškarac koji se bavi politikom, manje bi bilo odijuma mržnje i nerazumevanja nego kada to uradi jedna žena. I to bi bilo super. To se i u ovom sazivu od strane poslanika muškaraca radilo. Premeštali su se iz klupe u klupu, ali žene su preletačice, izdajnice, ovo, ono, a muškarci su duboko promišljena politička bića koja znaju zašto će preći iz jedne partije u drugu, iz jednog kluba u drugi klub. I zašto više nisu poslanici, dao je ostavku i zašto je došao? Da, oni su političari, a mi se prodajemo! A oni se ne prodaju! Znači, mi nemamo pravo da mislimo. Zato sam prelomila i predložila svojim kolegama u Srpskoj naprednoj stranci da objedinimo raspravu, da pokažemo šta je stvarni dijalog. Ostavila sam predsedniku stranke da sa nama diskutuje da li je zakon dobar ili nije dobar i doneli smo odluku da su sva četiri zakona odlična, da pomeraju stvari u našem društvu, da omogućavamo sa smanjenjem od 5% na 3% demokratski pluralizam u ovom parlamentu, da sprečavamo da se na ulici odvija politički život ove države. Uvodimo je u parlament, omogućavamo građanima Srbije da glasaju za različite političke programe. I da im pokažemo, pošto imaju političke opcije za koje mogu da glasaju krajem aprila, da je ovo što neko pokušava Srbiji da radi sa ulice besmisleno i da nije dobro za Srbiju. Što je više u našem društvu političara u opoziciji koji žele da za sebe izbore pravo da svoje političke ideje iskažu upravo ovde u parlamentu, zahvaljujući glasovima građana Srbije, oni dobrodošli. E, tu se razlikuje neko ko se bavi politikom ozbiljno i ko je političar, a sa druge strane, politikanstvo i neko ko kaže - ja se bavim politikom. Ogromna je razlika između političara i onog koji se bavi politikom ili se politika sporadično bavi njime. Ne očekujemo da svako razume naš potez. Ali će razumeti građani Srbije, izaći će na izbore. Izaći će na izbore preko 50%. Posle 30 godina bavljenja politikom ja to osećam. Izaći će oni koji kažu danas da će bojkotovati. Bojkotovaće onaj koji je prepun para i njega i ne interesuje učešće u političkom životu Srbije ovde u ovim klupama. Zato on vuče i građane Srbije za nos i vuče i ove ostale koji još uvek imaju vremena u EU da ga malo čuju i par njegovih istomišljenika. Ubeđena sam da će se u Šapcu izaći na izbore. Ovi koji lažu, izmišljaju da neće izaći na izbore. Izaći će se u Paraćinu, izaći će se u Beogradu, u opštini Stari grad, izaći će se svuda. Prema tome, ovo je jako dobra, istorijska politička odluka – smanjenje cenzusa sa 5% na 3% i vraćanje dijaloga u Narodnu skupštinu Republike Srbije, gde mu je sve ovo vreme i bilo mesto. Drugo, ovo što je predložila Gordana Čomić, što smo svi mi iskreno prihvatili i sad ćemo da pretočimo ono što piše lepo u svim političkim programima, bez obzira u kojoj se političkoj stranci nalazimo i u delo. Znači, dosta je bilo da pričamo na tribinama – žene, žene, žene, a onda gledamo kako da ne glasamo. Ne, sada ćemo da glasamo, da otvorimo vrata za zakon o rodnoj ravnopravnosti, pa da ispunimo i ono što je i predsednik SRS prvi dan rekao kada je govorio, a zašto da žene ne budu više zastupljene u izvršnoj vlasti. Slažem se sa njim. Apsolutno se slažem sa njim, ali prvo treba da napravimo mogućnost da se neko pojavi u parlamentu i da govori u prilog svega toga. Kažem, mi smo ušli u istoriju. Ubeđena sam da ćemo imati 126 glasova i da će ovaj saziv parlamenta ući u istoriju. Ne znam kako je sa vašim mobilnim telefonima, uvažene poslanice, moj se telefon prvog dana kad se neka od televizija, nismo u početku imale baš takvu medijsku pažnju kao jedna od nekih sednica, užario od poruka žena koje uopšte imaju moj broj telefona, različitog obrazovanja, iz urbanih i seoskih sredina, iz gradova i sela sa porukom slične sadržine – Bravo, bravo! Znači, ovo žene, ovo birači naši žele. Zato, dosta je bilo sa tim potcenjivanjem da smo mi ovakav pol, onakav, pol slab, mi smo sposobne, mi možemo da donosimo političke odluke, da glasamo za zakone, da predlažemo zakone, da vodimo ozbiljne resore u ovoj državi, da vodimo velike privredne sisteme. Jer, ako možemo dobro da vodimo porodicu i neko nam to poveri, ako možemo dobro da vodimo naša domaćinstva, ako možemo da budemo dobre i u političkim kampanjama, onda možemo svakako da budemo dobri poslanici, predstavnici građana i građanki Republike Srbije. Zato vas pozivam sve da stavimo na stranu način razmišljanja ko kojoj političkoj stranci pripada, kada donosimo jednu istorijsku odluku, i da svi ovde, bez obzira kako smo diskutovali, glasamo za, zato što je to glas za budućnost ove države. Hvala.
Hvala, gospođo Gojković. Prvo, pravo na repliku, Gordana Čomić. Gospođo Čomić, izvolite, pa Vjerica Radeta.
Zahvaljujem. Ne, neće biti replika, jer nema potrebe za replikama, biće kratko, poslednje obraćanje u toku ove sednice, a to je kroz citate dveju sjajnih žena, Mišel Bašle i Meri Robinson, jedne iz Čilea, druge iz Irske, da pokažem šta smo mi ovde danas uradili. Te citate smo pretvorili u život. One su rekle: „Kad jedna žena uđe u politiku, ona mora da menja sebe, mora da menja sve što je do tog trenutka znala o svetu i o ljudima. Kada hiljade žena uđu u politiku, one menjaju politiku, a kada se u društvu čuje dovoljno i vidi dovoljno žena, to društvo nije više žensko ili manje muško, to društvo je više ljudsko“. To smo uradili. Hvala vam.
Zahvaljujem. Replika kome? Nisam ja spomenula, osim u pozitivnom smislu. Evo, izvolite.
Vrlo kratko. Tvrdimo da na lokalu neće biti veći broj žena sa ovim zakonom nego što je bio ranije. Na lokalu ima mnogo, izlaze na izbore dosta grupa građana, manjih političkih stranaka, manji broj je odbornika u opštinama i tamo, recimo, nekoliko stranka dobije po tri odbornika. Ako im budu žene kandidati broj četiri i pet, neće imati ni jednu ženu, a po ovom postojećem zakonu, imali bi jednu, jer tri, manje od tri ne mogu dobiti. Dakle, živi bili, pa videli. Tvrdimo, u većini lokalnih samouprava biće manje žena po ovom zakonu, nego po ovom koji je sada na snazi. Ja potpuno razumem gospođu Gojković, što se setila kako je bila uvređena, jer sam delila njeno mišljenje, s obzirom da smo u istom statusu, kada je Tomislav Nikolić rekao da ona ne može biti kandidat za predsednika Republike, zbog njenog ličnog statusa i saosećala sam sa njom, jer sam se lično osećala pogođenom. Što se tiče teorija zavere, da li mi imamo neke teorije zavere i to će se videti vrlo brzo, za desetak, 15 dana, videće se da li je ovo što mi pričamo teorija zavere ili je to zaista nešto što mi tvrdimo da se jeste desilo i da je prethodilo ovim zakonima, kao što će se vrlo brzo videti, kako će se ko ponašati u ovoj sali i bojim se da će neko morati da se bar zacrveni zbog diskusije koja je ovde bila. Hvala.
Ispravka, Dragan Todorović. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja bih nešto rekao, predlažem da slabije zastupljeni pol ima 90%, kada bi to matematički moglo. Matematički nije izvodljivo. Dame i gospodo narodni poslanici, posle uvaženog amandmana, voljan sam da glasam za ovaj predlog, mada prvobitno nisam želeo da glasam, iz prostog razloga što na lokalnim izborima žene gotovo nisu imale šansu. Prosečna skupština broji negde između 35 i 40 odbornika. Ukoliko uzmete da među prvih 10, četiri treba da budu žene, znači, to je sedmo, osmo, deveto i deseto mesto poznavajući našu unutrašnjost, to bi tako bilo, što bi znači da sve liste koje ne osvoje 15% glasova u skupštinama koje broje 40 odbornika, ne bi imale ni jednu ženu. Sada među pet, dva, to je još uvek manje, nego što im je bilo ranije zagarantovano, ali zbog jednakosti na republičkim i lokalnim izborima, ovo je, ja nisam žena, ali ovo mi je iz ženskog ugla prihvatljivije i zato ću glasati, zbog amandmana Marije Obradović, za ove predloge, jer izgleda da je predlagač vodio računa samo o republičkim izborima, pa recimo na cenzus od 3%, mora da prođe najmanje osam žena, onda je to imalo smisla da među tih prvih osam žena, makar sedma i osma bude žena. Ovako je to prihvatljivije. Nego, drage moje gospođe, da vi pripazite malo na muškarce. Recimo, ja volim što je ovaj predlog došao od člana DS, ali ja sam odavno tvrdio da se ta stranka samo zvala demokratska. Samo se zvala demokratska. Najnoviji događaji to i potvrđuju. Ja se čudim zašto ovaj predlog nije bio dok su oni bili na vlasti, to su mogli da usvoje, kako su hteli i kada god su hteli. Nadalje, od kada nisu vlast i od kada ne dele slast, dakle, nastalo je devet stranaka – Lutovac, SDS, Zajedno za Srbiju, Narodna stranka, Levica Srbije, Stranka slobode i pravde, to je ova Đilasova, koja posle poslednjih događaja, ono čokoladice i 619 miliona, ta stranka može da se zove – al je slatko i tako nešto, Pokret za preokret Janko Veselinović, LDP Čedomir Jovanović, Zoran Živković, Nova stranka. Devet stranaka, ni jednu ne vodi žena, mada mi je Boris Tadić malo sumnjiv, njega je Velja zvao seka Persa. Drage moje žene, da dobro pazite i na sledeću pojavu zato što imamo, recimo Borko Stefanović, promenio poslaničku grupu, promenio političku stranku… (Predsednik: Poslaniče, govorimo o Predlogu zakona i o vašem amandmanu da treba amandman ili zakon stupi na snagu narednog dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku“ Republike Srbije.) Naravno, ja sam to predložio kad stupi na snagu… (Predsednik: Ne vidim kako možemo Borka Stefanovića da objavimo u „Službenom glasniku“.) Da pripaze na pojavu koja se zove - Borko Stefanović, zato što je promenio klub, promenio prebivalište, zvao se Borislav, sad se zove Borko, da pripazite malo da se slučajno ne zove Borka. Hvala.
Hvala. Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i pojedinostima Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, određujem subotu, 8. februar 2020. godine, sa početkom u 17.30 časova, kao dan za glasanje o tačkama dnevnog reda sednice Dvadeset drugog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu. Poštovane dame i gospodo, pre nego što pređemo na odlučivanja o tačkama dnevnog reda, potrebno je da utvrdimo kvorum. Molila bih poslanike da požure sa ubacivanjem kartice i zamolila bih da uđu u salu ako imaju nameru da pristupe glasanju. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 140 narodnih poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da imamo uslove za odlučivanje. Prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama Zakona o izboru narodnih poslanika, u načelu. Zaključujem glasanje: za – 150, protiv – niko, uzdržanih – dvoje, nije glasalo – troje. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu. (Narodni poslanici SRS dobacuju.) Molim? Ne razumem šta. Ja sam zaključila glasanje i pročitala rezultate. (Nataša Sp. Jovanović: Da, ali nas nije registrovao sistem, nismo mogli da glasamo.) Glasali ste za? Jedino da ponovim glasanje. (Narodni poslanici SRS dobacuju.) Molim vas, ako bi mogli da komuniciramo tako što ću ja da vodim sednicu, a vi da se javite ako nešto nije u redu, onda ćemo nešto postići, a ako je opšti žamor u sali, neko pokušava da mi ukaže na neku nepravilnost ja ne mogu da shvatim šta nije u redu. Pet poslanika nije registrovano. Ponavljamo glasanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama Zakona o izboru narodnih poslanika, u načelu. Na mom ekranu je vidljivo ko je sve glasao. Zaključujem glasanje: za – 156, protiv – niko, uzdržana – dva, nisu glasala – dva poslanika Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona, u načelu. Prelazimo na amandmane. Stavljam na glasanje Predlog amandmana Nikole Šarovića na naslov Predloga zakona… (Aleksandar Šešelj: Ko je podneo?) Molim? (Narodni poslanici SRS dobacuju.) Ja glasam amandman koji mi se nalazi ovde. Molim poslanike SRS da prestanu da ometaju glasanje. Jedino da se dogovorimo da se primenjuje Poslovnik do kraja sednice, dok se ne zaključi i da idemo sa opomenama. Na naslov Predloga zakona amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Zaključujem glasanje: za – 16 poslanika, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Stavljam na glasanje amandman Nenada Čanka i Olene Papuge na član 1. Zaključujem glasanje: za – tri poslanika. Stavljam na glasanje amandman Miladina Ševarlića na član 1. sa ispravkom. Zaključujem glasanje: za – tri poslanika. Stavljam na glasanje amandman Žike Gojković na član 1. Zaključujem glasanje: niko nije pristupio glasanju. Stavljam na glasanje amandman Saše Radulovića, Branke Stamenković i Vojina Biljića na član 1. Zaključujem glasanje: Niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman Milije Miletića na član 1. Zaključujem glasanje: za – dva poslanika. Stavljam na glasanje amandman Nataše Sp. Jovanović na član 1. sa ispravkom. Zaključujem glasanje: za – 15 poslanika. Stavljam na glasanje amandman Socijaldemokratske partije Srbije na član 1. Zaključujem glasanje: za – devet poslanika. Stavljam na glasanje amandman Nade Lazić na član 1. Zaključujem glasanje: za – dva poslanika. Stavljam na glasanje amandman na član 1. koji su u istovetnom tekstu, podneli Fatmir Hasani i Poslanička grupa Stranke moderne Srbije. Zaključujem glasanje: za – tri poslanika. Stavljam na glasanje amandman Ružice Nikolić na član 1. sa ispravkom. Zaključujem glasanje: za – 13 poslanika. Stavljam na glasanje amandman na član 2. koji je podneo narodni poslanik Žika Gojković. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman na član 2. koji je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Zaključujem glasanje: za – sedam. Stavljam na glasanje amandman na član 2. koji je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Zaključujem glasanje: za – 13. Stavljam na glasanje amandman na član 2. koji je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Zaključujem glasanje: za – 14. Stavljam na glasanje amandman na član 2. koji je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Zaključujem glasanje: za – 12. Stavljam na glasanje amandman na član 3. koji su zajedno podneli narodni poslanici Saša Radulović, Branka Stamenković i Vojin Biljić. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman na član 3. koji je podneo narodni poslanik Milija Miletić. Zaključujem glasanje: za – tri. Kako smo završili sa amandmanima, stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Zaključujem glasanje: za – 157, protiv – dva, uzdržanih – nema. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi za stupanje zakona na snagu u roku kraćem od osam dana od dana njegovog objavljivanja. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama Zakona o izboru narodnih poslanika, u celini. Zaključujem glasanje: za – 157, protiv – niko, uzdržana – dva, nije glasao -jedan narodni poslanik. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama Zakona o izboru narodnih poslanika. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmeni Zakona o izboru narodnih poslanika, u načelu. Zaključujem glasanje: za – 156, protiv – niko, uzdržan – jedan, nisu glasala - četiri narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona, u načelu. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Stavljam na glasanje amandman na član 1. koji je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Zaključujem glasanje: za – 15. Stavljam na glasanje amandman, sa ispravkom, na član 1. koji je podnelo pet narodnih poslanika poslaničke grupe „Stranka moderne Srbije“. Zaključujem glasanje: za – sedam. Stavljam na glasanje amandman na član 1. koji su zajedno podneli narodni poslanici Olena Papuga i Nada Lazić. Zaključujem glasanje: za – šest. Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 2. koji je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Zaključujem glasanje: za – 15. Stavljam na glasanje amandman na član 2. koji je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Zaključujem glasanje: za – 13. Kako smo završili sa amandmanima, stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Zaključujem glasanje: za – 157, protiv – dva, nisu glasala – dva poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi za stupanje zakona na snagu u roku kraćem od osam dana od dana njegovog objavljivanja. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmeni Zakona o izboru narodnih poslanika, u celini. Zaključujem glasanje: za – 157, protiv – niko, uzdržana – dva, nisu glasala – dva poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona o izmeni Zakona o izboru narodnih poslanika. Čestitam svim ženama u Srbiji! Prelazimo na treću tačku dnevnog reda - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNI ZAKONA O LOKALNIM IZBORIMA Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopuni Zakona o lokalnim izborima, u načelu. Zaključujem glasanje: za – 157, protiv – niko, uzdržana – dva, nisu glasala – dva poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona, u načelu. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Stavljam na glasanje amandman na naslov Predloga zakona koji je podnela narodni poslanik Nataša Sp Jovanović. Zaključujem glasanje: za – 15. Stavljam na glasanje amandman na član 2. koji su zajedno podneli narodni poslanici Saša Radulović, Branka Stamenković i Vojin Biljić. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman na član 2. koji je podneo narodni poslanik Sreto Perić. Zaključujem glasanje: za – 13. Stavljam na glasanje amandman na član 2. koji je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Zaključujem glasanje: za – 14. Stavljam na glasanje amandman na član 2. koji je podnela narodni poslanik Ružica Nikolić. Zaključujem glasanje: za – 14. Stavljam na glasanje amandman na član 2. koji je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Zaključujem glasanje: za – 15. Stavljam na glasanje amandman na član 2. koji je podnelo osam narodnih poslanika poslaničke grupe Socijaldemokratska partija Srbije. Zaključujem glasanje: za – 13. Stavljam na glasanje amandman na član 2. koji su zajedno podnele narodni poslanici Nada Lazić i Olena Papuga. Zaključujem glasanje: za – šest. Stavljam na glasanje amandman, u istovetnom tekstu, na član 2. koji je podnelo pet narodnih poslanika poslaničke grupe Stranka moderne Srbije i narodni poslanik Fatmir Hasani. Zaključujem glasanje: za – šest. Stavljam na glasanje amandman na član 2. koji je podneo narodni poslanik Žika Gojković. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Stavljam na glasanje amandman na član 2. koji je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Zaključujem glasanje: za – 11. Stavljam na glasanje amandman na član 3. koji je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Zaključujem glasanje: za – 12. Stavljam na glasanje amandman na član 3. koji su zajedno podneli narodni poslanici Saša Radulović, Branka Stamenković i Vojin Biljić. Zaključujem glasanje: niko nije glasao. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Zaključujem glasanje: za – 157, protiv – dva, uzdržanih – nema, nije glasao – jedan poslanik. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi za stupanje zakona na snagu u roku kraćem od osam dana od dana njegovog objavljivanja. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopuni Zakona o lokalnim izborima, u celini. Zaključujem glasanje: za – 158, protiv – niko, uzdržana – dva poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopuni Zakona o lokalnim izborima. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmeni Zakona o lokalnim izborima, u načelu. Zaključujem glasanje: za – 141, protiv – 15, uzdržanih – dva, nije glasalo – dvoje poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu. Prelazimo na amandmane. Stavljam na glasanje amandman na član 1. koji je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Zaključujem glasanje: za – 15 poslanika. Stavljam na glasanje amandman na član 1. koji je podnela poslanička grupa „Stranka moderne Srbije“. Zaključujem glasanje: za – šest poslanika. Konstatujem da nije prihvaćen amandman. Stavljam na glasanje amandman na član 1. koji su podnele Olena Papuga i Nada Lazić. Zaključujem glasanje: za – sedam poslanika. Stavljam na glasanje amandman na član 2. koji je podneo narodni poslanik Zoran Despotović. Zaključujem glasanje: za – 11 poslanika. Stavljam na glasanje amandman na član 2. koji je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Zaključujem glasanje: za – pet poslanika. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana njegovog objavljivanja. Zaključujem glasanje: za – 141, protiv – 17, uzdržan – jedan, nije glasao – jedan poslanik. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi za stupanje zakona na snagu u roku kraćem od osam dana od dana njegovog objavljivanja. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, stavljam na glasanje Predlog zakona o izmeni Zakona o lokalnim izborima, u celini. Zaključujem glasanje: za – 142, protiv – 15, uzdržanih – dva, nije glasao – jedan poslanik. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmeni Zakona o lokalnim izborima. Želim svima da zahvalim i čestitam na rezultatima današnjeg glasanja. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje svih tačaka dnevnog reda ove sednice i odlučivanje o njima, saglasno članu 102. Poslovnika Narodne skupštine, zaključujem sednicu Dvadeset drugog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu.