Dame i gospodo, nastavljamo rad Pete sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine u 2008. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 112 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da su u sali prisutna 93 narodna poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da je, saglasno članu 88. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, predsednica Narodne skupštine gospođa Slavica Đukić-Dejanović pozvala da današnjoj sednici prisustvuju članovi Vlade i gospodin Janko Guzijan, državni sekretar u Ministarstvu finansija,gospođa Ružica Stojiljković, pomoćnik direktora Uprave za trezor. Nastavljamo rad pretresom u pojedinostima 1. tačke dnevnog reda - Predlog zakona o budžetu Republike Srbije za 2009. godinu Obaveštavam narodne poslanike da će se današnji rad nastaviti u 12.00 časova zbog toga što je u toku sednica Odbora za finansije, koji razmatra amandmane podnete na Predlog zakona o budžetu Republike Srbije za 2009. godinu, a sednica Zakonodavnog odbora treba da počne u 10.30 časova. Takođe, svakog trenutka očekujemo i da nam stigne mišljenje Vlade o podnetim amandmanima koje će biti obimno, trebaće određeno vreme da se umnoži i podeli narodnim poslanicima. Hvala vam. [[Posle pauze – 12.05]] Dame i gospodo, nastavljamo rad. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O BUDžETU REPUBLIKE SRBIJE ZA 2009. GODINU, SA PRATEĆIM DOKUMENTIMA (pojedinosti) Uz budžet se razmatraju predlozi odluka o davanju saglasnosti na finansijske planove za 2009. godinu a) Republičkog fonda za penzijsko i invalidsko osiguranje, b) Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje i v) Nacionalne službe za zapošljavanje. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Radovan Radovanović, Riza Halimi, Olena Papuga, Milutin Jeličić, Radoslav Mojsilović, Srđan Spasojević, Aleksandra Janković, Zlata Đerić, Aleksandra Ilić, Mladen Grujić, Miroslav Markićević, Velimir Ilić, Jorgovanka Tabaković, Veroljub Arsić, Zoran Antić, Zoran Mašić, Mićo Rogović, Mileta Poskurica, Borislav Pelević, Jelena Budimirović, Vučeta Tošković, Stefan Zankov, Tomislav Nikolić, Ljiljana Miladinović, Oto Kišmarton, Saša Maksimović, Predrag Mijatović, Božidar Delić, Dragan Čolić, Zoran Babić, Milan Knežević, Gojko Radić, Milica Radović, Željko Tomić, Zoran Nikolić, Arsen Đurić, Milan Lapčević, Nenad Popović, Vladimir Milentijević, Milan Dimitrijević, Slobodan Samardžić, Dragan Šormaz, zajedno Velimir Ilić, Miroslav Markićević, Srđan Spasojević, Zlata Đerić, Aleksandra Ilić i Aleksandra Janković, Miloš Radulović, Nikola Lazić, Donka Banović, Jovan Palalić, Milica Vojić-Marković, Zoran Šami, Svetlana Stojanović, Miroslav Petković, Gorica Mojović, zajedno Smiljana Milisavljević i Dragiša Đoković, Ljubomir Kragović, Goran Mihajlović, Dragan Stevanović, Milan M. Nikolić, Bojan Mladenović, Vladan Jeremić, Vlada Milojković, Vitomir Plužarević, Dragan Stevanović, Tomislav Ljubenović, Gordana Paunović-Milosavljević, Paja Momčilov, Nikola Žutić, Branimir Đokić, Slađan Mijaljević, Ljubiša Petković, Lidija Vukićević, Vesna Marić, Dragan Todorović, Dragan Aćimović, Dragan Živkov, Dobrislav Prelić, Milorad Krstin, Mirko Munjić, Lidija Dimitrijević, Jadranko Vuković, Srboljub Živanović, Dušanka Plećević, Marko Milenković, Sulejman Spaho, Jovan Damjanović, Milan Veselinović, Dušan Marić, Filip Stojanović, Nikola Savić, Zoran Popović, Marina Toman, Petar Jojić, Milan Škrbić, Momčilo Duvnjak, Slobodan Vuković, Milan Avramović, Marina Raguš, Radiša Ilić, Sreto Perić, Vjerica Radeta, Dejan Mirović, Elena Božić-Talijan, Milorad Buha, Gordana Pop-Lazić, Milovan Radovanović, Zoran Krasić, Ognjen Mihajlović, Boris Aleksić, Momir Marković, Nataša Jovanović, Aleksandar Martinović, Radica Jocić, Donka Banović, Miloš Aligrudić, Aleksandar Pejčić i Đorđe Milićević, Vlada Republike Srbije i Odbor za finansije. Pisanim putem amandmane su povukli narodni poslanici: Radovan Radovanović na član 5. razdeo 16. i na član 5. glavu 12. tačka 1), Milan Lapčević na članove 1, 2. i 5. (podnete 18. decembra 2008. godine u 20.45 minuta), Milan Dimitrijević ne član 5, razdele 1. i 58, Milica Radović na član 1. (podnet 12. decembra) i Olena Papuga na član 5. razdeo 26. (podnet 15. decembra). Na osnovu člana 146. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, Zakonodavni odbor je odbacio kao neblagovremene amandmane narodnih poslanika Moma Čolakovića na članove 1. i 25. i Konstantina Arsenovića na članove 3. i 5. Odbor za finansije i Zakonodavni odbor održali su sednice i izveštaji sa ovih sednica će vam biti dostavljeni ili su podeljeni tokom pauze, a mišljenje Vlade o podnetim amandmanima je u procesu kopiranja. Za sada samo imamo procenu da će posle kopiranja otprilike negde do 15.00, 15.30 časova, eventualno 16.00 časova da stigne, pošto se radi o obimnom materijalu. To je razlog zašto ne čitam po scenariju koji je predviđen za ovu sednicu, gde stoji da smo primili izveštaje, jer nismo. Pošto smo obavili načelni pretres, saglasno članu 140. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Ako se predsednici poslaničkih grupa slažu da ovo vreme do pristizanja materijala rade, ako ne izvolite. Predsednica Narodne skupštine je dala uputstvo da se sednica odlaže do 12.00 časova. Ovo novo eventualno odlaganje mora da bude u dogovorima predsedavajućeg i predsednika i ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa. Izvolite, gospodine Todoroviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedavajuća, mislim da ne treba vas da podsećam na Poslovnik, vi ga izuzetno dobro poznajete, što ste demonstrirali sve vreme vodeći sednice Skupštine Republike Srbije. Znate da moramo da imamo mišljenje Vlade. To što niste uspeli do sada, imali ste juče slobodan dan, mogli ste sve to da završite i molim da radite u skladu sa Poslovnikom. To je jedna stvar. Druga stvar, opet vas opominjem na nešto što bi trebalo da vam napokon postane praksa. Vi krenete nešto da radite, vidite da ne možete, a onda kažete - hajde da se dogovaramo. Dođete posle 45 dana zakašnjenja sa predlogom budžeta, krenete da raspravljate o budžetu, vidite da je došlo dosta amandmana, a onda lele i kuku, zovete predsednika, ministra - hajde da se dogovaramo. Hoćemo da se dogovaramo, ali pre, ne posle, ne kada vi udarite glavom o zid, shvatite da dalje ne može, e onda bi da se dogovarate. Uozbiljite se. Nemojte više da obmanjujete građane Srbije. Vama nije cilj da rešite ove probleme. Vama nije cilj da donesete budžet. Vama odgovara privremeno finansiranje. Nemojte da obmanjujete građane Srbije. Vi iz DS-a ste ovde najodgovorniji, vas prozivam. Vi ste odgovorni zato što budžet neće biti usvojen u Skupštini Srbije, jer vi sve vreme jasno stavljate do znanja da vam odgovara privremeno finansiranje, jer to će se nastaviti u okviru sredstava iz prethodnog kvartala, pa ćete lepo da troškarite te pare, ali ćete zato da kažete - nema penzija zato što su opstrukciju vršili poslanici opozicije, pre svega SRS-a. Odmah ćete da izađete 75 sata javljanja po Poslovniku, pa ćete reći da nema socijalnih davanja, nema ovoga, nema onoga, a za sve to je odgovorna SRS. Kad vampostavimo jednostavno pitanje - da li je opstrukcija SRS bila na Vladi, pa do 1. novembra kada je trebalo da ga usvojite, vi ga usvojite 7. decembra? Da li su se i tu poslanici SRS-a javljali po Poslovniku? Nisu. Da ste vi to uradili, da ste dostavili Predlog budžeta 1. decembra, vi bi imali legitimno pravo da stavljate svoje primedbe, ovako nemate. Možete vi da radite šta god hoćete, ali nemate jednostavno pravo po Poslovniku to da radite.
Razmatranje amandmana i mišljenje Odbora i Vlade tretira član 147, koji govori o tome da su i Vlada i odbori dužni, upravo zato je bilo pauze. Ponavljam, pre nego što sam vam dala reč, da je poštovanje člana 147. obavezujuće, ne bi bilo pauze da nije. Postoji član 139. stav 5. koji omogućava Skupštini da radi i ako nisu stigla mišljenja odbora i Vlade, sa informacijom da je u pitanju tehnički deo posla, a ne razmatranje amandmana. To je razlog zašto sam počela sednicu u 12.00. Dakle, u pitanju je tehnički deo posla. Narodna poslanica Nada Kolundžija, predsednika poslaničke grupe Za evropsku Srbiju. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se na osnovu člana 101. Poslovnika i želim da kažem, što se tiče parlamentarne većine, nama je jako važno da budžet usvojimo do kraja godine, da priča o tome da mi ne želimo da ovaj budžet bude usvojen prosto nisu tačne. Naravno da stoje primedbe da je budžet stigao sa zakašnjenjem i mi to nismo ni osporavali. Ono što su svi mogli da vide i da razumeju jeste - razlozi zbog kojih je ovaj budžet kasnio. Među tim razlozima ima puno opravdanih razloga. Ima razloga koji jesu pitanje usklađivanja svih potreba sa onim što su ograničenja, koja su nesporna zbog krize koja je evidentna. Ako mislite da to nije dovoljan razlog to je vaše pravo i mi sa tim ne želimo da polemišemo. Želim samo da vam kažem da jeste interes građana da ovaj budžet bude usvojen do kraja godine. Upravo zbog toga su i predstavnici Vlade pokazali, kao i predstavnici opozicionih političkih partija, punu spremnost, sarađujući i pokušavajući da usklade zahteve i amandmane opozicionih partija sa onim što je moguće uskladiti u budžetu, pokazali su spremnost da se dogovorom postigne taj rezultat, a to je usvajanje budžeta do kraja godine. Jedina poslanička grupa koja to nije želela jeste SRS. Dakle, zaista mislim da nije korektno svaljivati odgovornost na one koji žele da ovaj budžet bude usvojen, a velika većina narodnih poslanika u ovoj skupštini želi da ovaj budžet bude usvojen do kraja godine. Hvala lepo.
Narodni poslanik Dragan Todorović, predsednik poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Čomić, ne citiram član 147. zbog vas. Znam da ga vi odlično poznajete, ali moram zbog gospođe Kolundžije, jer vi sve vreme pokušavate da vršite zamenu teza, gospođo Kolundžija. To što vi izražavate spremnost i mislite kada kažete za govornicom da je to dovoljan razlog da vam se poveruje. Ne sumnjam u vas, možda i u veliki broj, možda i u sve poslanike DS - da stvarno žele, ali za ovo je odgovorna Vlada, ona koju ste vi izabrali svojim glasovima. Možete vi ovde da dubite na glavi, ali ako oni ne donesu 1. novembra budžet, nego ga donesu sedmog, a mi ga dobijemo desetog decembra - šta mi možemo tu da radimo. Kakvu tu spremnost onda izražavate, za šta spremnost - da to ofrlje uradite, a to vašoj Vladi uopšte ne odgovara. Vašoj Vladi uopšte ne odgovara vaša spremnost, jer oni su rešili da idu na privremeno finansiranje i to pokazuju. Vi sve vreme radite poteze obrnutim redom. Da je ta Vlada imala stvarno nameru da se dogovara sa opozicijom, da stvarno želi da se usvoji budžet, ona bi preduzela neke korake. Dobro ljudi moji, nije ovo prvi put da jedna Skupština radi sa opozicijom. To je od 1990. godine, otkako je uvedeno višestranačje - uvek je postojala opozicija. Mi ne bismo odmakli od 1990. godine zato što bi opozicija svo vreme opstruirala - znači većina ne može da radi. Nije tačno, nego ova većina je apsolutno nesposobna. Pogledajte današnje novine i novo prepucavanje ministara unutar Vlade, odnosno unutar vaše koalicije. I vi mislite da će građani da vam veruju - da vi imate spremnost. Možda, ne sumnjam u vašu ličnu spremnost, ali ova vlada nema spremnosti i ona to sve vreme dokazuje. Sada vi krivite nas i kažete - mi smo spremni, a vi niste spremni. Član 147. kaže - predlagač zakona, nadležni odbor i Vlada dužni su da pre sednice Narodne skupštine razmotre amandmane koji su podneti na predlog zakona i da Narodnu skupštinu obaveste za koje amandmane predlažu da ih Narodna skupština prihvati, a za koje da ih odbije. Sada pazite ovu logiku. Vi ste spremni, a mi nismo spremni - nismo spremni da kršimo Poslovnik. Jeste vi spremni da kršite Poslovnik? Jeste li spremni da kršite Poslovnik recite građanima Srbije - evo mi smo spremni da kršimo Poslovnik, jer navodno budžet treba da se usvoji? Mi nismo spremni. Nismo spremni ni da se krši ni Ustav, ni zakon, ni Poslovnik. Počnite da radite u skladu sa Ustavom, zakonom i Poslovnikom i mnoge stvari će se srediti same od sebe.
Narodni poslaniče, upravo da ne bi došlo do povrede člana 147, a zato što u 10 časova nismo imali informaciju da li je Vlada razmotrila sve amandmane na jutrašnjoj sednici i zbog zakazane sednice Odbora za finansije, određena je pauza do 12 časova. Počinjući rad u 12 časova rekla sam da je sekretar obavešten da su amandmani razmotreni i da se radi o tehničkom delu posla umnožavanja materijala, tako da nema govora o kršenju člana 147. Na kraju, kazala sam da moramo da se složimo s tim da ćemo sačekati tehnički, bez kršenja člana 147, a uvažavajući i član 139. stav 5. koji glasi - ukoliko nadležni odbori ne dostave izveštaje, odnosno Vlada mišljenje o predlogu zakona, predlog zakona će se razmatrati i bez tih izveštaja, odnosno mišljenja, što smatram da je stavljeno samo kao eventualnost u Poslovnik, ali daje prostor koji omogućava rad, a da se ne krši nijedna odredba Poslovnika. Narodna poslanica Vjerica Radeta želi da govori o povredi Poslovnika. Narodni poslanik Božidar Delić je isto tražio reč, evo odmah posle poslanice Vjerice Radete. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se na osnovu člana 104. Poslovnika Narodne skupštine. Gospođa Nada Kolundžija je ovde rekla da je evidentno da je budžet kasnio. Vrlo je bitno da se radi javnosti kaže koliko je predlog budžeta kasnio. Predlog budžeta nije kasnio četiri dana, nego 40 dana. Da je kasnio četiri dana, pa mogli bismo i da tolerišemo, ali ako je sa 40 dana zakašnjenja došao u parlament taj predlog, ako je došao u parlament svega sedam dana pre roka koji je po budžetskom kalendaru, 15. decembar, kada je budžet trebalo da bude usvojen u parlamentu - onda zaista ne vidim na koga, osim na Vladu Republike Srbije možemo da stavimo odgovornost zašto budžet, očigledno je, neće biti donet do 29. decembra u ponoć, jer je to rok u kojem radimo u redovnom zasedanju. Čulo se ovih dana da predstavnici nekih političkih grupa iz vladajuće koalicije kažu - radićemo i tridesetog. Možemo mi da radimo i trideset prvog i prvog, ali ustavni rok i poslovnički - kada mora da se završi ovo redovno zasedanje - jeste 29. decembar u ponoć. Sada je pitanje na koje bi trebalo neko da nam da odgovor, kada smo u ovakvoj stisci sa vremenom da se usvoji budžet, odnosno da se raspravlja po amandmanima - zašto Vlada od srede ujutru nije, a sreda u 10 sati je bio poslednji momenat kada smo morali da dostavimo sve amandmane, i stigli su amandmani i svi narodni poslanici su ih dobili, šta je Vlada radila od tada do danas u 10 sati da nisu uspeli da utvrde, odnosno da daju mišljenje po podnetim amandmanima? Ta priča - tehnički, kaže gospođa Čomić - pitanje je tehničkog štampanja, odnosno umnožavanja mišljenja Vlade, ne možemo u to da verujemo. Dok ne dobijemo to, ne treba nam to reda radi, nego da bismo znali šta je Vlada rekla po našem amandmanu i da bismo mogli to da komentarišemo. Vi ste nama mogli od 1. novembra do 7. decembra, kad ste nam dostavili predlog budžeta, da pričate - donet je budžet, ali tehnički još nije umnožen, pa ga zato nemate, jer ima 900 strana. Kad budemo dobili mišljenje Vlade, onda će se stvoriti uslovi predviđeni članom 147. Poslovnika Narodne skupštine. Vidim da je prošlo vreme, samo još, gospođo Kolundžija, rekli ste da su postojali razlozi zašto je budžet kasnio i da su razlozi u ovoj krizi koja je zahvatila Evropu, svet, naravno i Srbiju, ali 1. novembra, kad je trebalo da se usvoji predlog budžeta, tada je potpredsednik Vlade Božidar Đelić tvrdio, i posle toga, da ta kriza neće uticati na Srbiju, naprotiv, da je ta kriza bogom dana za Srbiju, jer ćemo zbog evropske krize mi u Srbiji da procvetamo.
Nema povrede člana 104. U svojoj replici narodna poslanica Nada Kolundžija nije prekršila nijedan od stavova člana 104. Reč ima narodni poslanik Božidar Delić, želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Uvažena predsedavajuća, gospodo ministri, dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram povredu Poslovnika, član 104 - povreda dostojanstva Skupštine. Ovde imamo priliku da vidimo gospodina Todorovića koji se kune u Ustav i u Poslovnik. Juče smo imali Odbor za odbranu i bezbednost. Član sam tog odbora. Gospodin Todorović, za sve vreme trajanja tog odbora, nije mi dao reč da se obratim članovima Odbora. Dao je reč svim poslanicima koji su bili prisutni i koji su tražili tu reč, što je sasvim u redu. Čak se ne bih ljutio što je gospodin Todorović prevideo da sam jedan od prvih koji se javio i koji je želeo da govori o tom pitanju. Smatram da sam bio kompetentan da govorim o pitanjima odbrane. Naime, ako je general Ponoš rekao da nemamo politiku odbrane, želeo sam to da potvrdim, jer pre četiri godine, kada sam bio u operativnoj upravi Generalštaba, urađena su neka od strategijskih dokumenata državne zajednice SCG i učestvovao sam u njihovoj izradi. Na kraju krajeva, u to vreme sam bio i čuvar plana odbrane zemlje i čuvar svih strategijskih dokumenata ove države. Kakva smo mi država govori i činjenica da za četiri godine mi nismo doneli nijedan strategijski dokument. Odgovornost za to sigurno nije na generalu Ponošu. Odgovornost je, prvenstveno, na Vladi Srbije, a posredno i na Skupštini, koja nije iskoristila svoja ustavna i zakonska ovlašćenja kada je sistem odbrane u pitanju. Recimo da je na dnevnom redu bila upotreba kamiona na putevima Srbije, ne bih se javio za reč, jer gospodin Todorović tu oblast poznaje mnogo bolje nego ja. Ali kada su pitanja odbrane na dnevnom redu, najskromnije kažem da o tim pitanjima mogu bolje da govorim od portira koji su danas poslanici, šalterskih službenika ili doktora, koje sve uvažavam kao kolege ovde u parlamentu i za koje sam siguran da su u svojim oblastima dobri stručnjaci. Ovo je već drugi put da predsednici odbora iz SRS, pre toga to je bilo na Odboru za industriju, na najgrublji način krše Poslovnik ove skupštine i uvode jedno cirkusko ponašanje koje prati građani Srbije. Nemam šta da zamerim gospodinu Todoroviću i ne zameram mu ovo, jer on je prvi među radikalima u ovoj skupštini i kada građani Srbije vide kako se ponaša prvi među radikalima, mogu tek da pomisle šta bi radili svi ostali, ako bi im dozvolili da imaju... (Predsedavajuća: Tri minuta je i 30 sekundi.) makar jedan gram vlasti u ovoj zemlji.
Narodni poslaniče, sve odredbe Poslovnika Narodne skupštine jednako se odnose na održavanje reda na sednicama Odbora i drugih radnih tela Skupštine, kao i na samoj sednici Skupštine. Reč vam, tokom sednice bilo kog odbora, može biti samo oduzeta, ako vam je prethodno izrečena mera prve, pa druge opomene, a na osnovu obrazloženja koji članovi Poslovnika su prekršeni, da bi bio primenjen član 106, odnosno izricanje opomene. Ako to nije bio slučaj, kako tvrdite, onda je predsednik ili predsedavajući prekršio sve članove Poslovnika Narodne skupštine koji se odnose na tok sednice odbora i radnih tela, jer se Poslovnik primenjuje analogno kao i na samoj sednici Skupštine. Narodni poslanik Dragan Todorović želi da govori o povredi Poslovnika.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu 104. Pre nego što odgovorim, samo da kažem jednu malu stvar. Pre grama vlasti, potreban je bar gram pameti, ali i mnogo časti i poštenja. Kao predsednik Odbora sam radio u skladu sa Ustavom koji kaže, član 102 - mandat narodnog poslanika počinje da teče danom potvrđivanja mandata u Narodnoj skupštini i traje četiri godine, odnosno do prestanka mandata narodnih poslanika tog saziva Narodne skupštine. Stav 2 - narodni poslanik je slobodan da, pod uslovima određenim zakonom, neopozivo stavi svoj mandat na raspolaganje političkoj stranci na čiji predlog je izabran za narodnog poslanika. Prethodni govornik, prethodni građanin je svoj mandat stavio na raspolaganje SRS i tu nema dileme. Nezakonitim, odnosno krivičnim delom su otuđena dokumenta SRS, ali to što trenutno nemamo papir sa neopozivom ostavkom, apsolutno ne znači da mi treba to da prihvatimo. Zamislite kriminalca za koga znate da je kriminalac, pominje se godinama da se bavi kriminalom, pojavi se, recimo, na nekom tenderu, licitaciji, da parama koje je stekao kriminalom, kupuje preduzeće ili neka dobra u Republici Srbiji. Pre svega, onaj ko vodi taj postupak bi to zabranio, a u slučaju da je to već uradio, po Zakonu o oduzimanju imovine stečene kriminalom ta imovina bi bila oduzeta. Prema tome, oni poslanici koji su, zahvaljujući krađi dokumenata iz SRS, još uvek poslanici, zahvaljujući volji većine, pre svega DS, koja je te poslanike pripremila da im budu rezerva i već vidimo po izjavama Borisa Tadića da već postoje neki omiljeni opozicionari itd, imali smo to i u ranijem periodu, ali evo, pojavljuju se novi omiljeni opozicionari i po ovome šta se dešava sa Mlađanom Dinkićem itd, jasno je sve u kom pravcu to vodi. Nemojte nas kriviti za to što nećemo da pristanemo na kršenje Ustava, na otimanje mandata i zloupotrebu od strane DS za ovaj haos u Skupštini koji se dešava, jer vi ste ga inspirisali, vi ga podstičete i održavate dalje. Mi na to nećemo pristati i to treba da vam bude jasno.
Narodni poslaniče, narodni poslanik Božidar Delić ima mandat narodnog poslanika i predsednik bilo kog odbora ili bilo kog radnog tela je u obavezi da poštuje Poslovnik Narodne skupštine, pošto narodni poslanik Božidar Delić ima sva prava i obaveze koje mu proističu iz statusa narodnog poslanika. Upozoravam vas da je samovolja i zloupotreba da bilo koji predsednik odbora samovoljno odlučuje da li će primeniti Poslovnik Narodne skupštine ili ne, a pogotovo ne stoji obrazloženje da vi smatrate da neko nije poslanik, samo što nedostaje o tome dokaz. Ili dostavite dokaz o prestanku nekog mandata ili ste u obavezi da primenjujete Poslovnik i omogućite svim narodnim poslanicima da imaju prava i dužnosti, koje im po zakonu pripadaju. Mi kasnimo danas sa sednicom zato što ne želimo da kršimo Poslovnik, jer nedostaje iskopirani i umnoženi primerak razmotrenih amandmana. To je razlog za vrlo ozbiljnu raspravu, sa kojom se ja slažem. To je poštovanje Poslovnika. Dakle, sednica je 12,00 časova zakazana tek kada nam je dostavljena informacija da su svi amandmani razmotreni i da je u pitanju samo umnožavanje materijala. To je dokument koji postoji. Ne možemo da vodimo spor o istoj stvari na različite načine. Dakle, upozoravam vas da ste u obavezi da poštujete prava i dužnosti koja proističu iz statusa narodnog poslanika, što trenutno Božidar Delić nesumnjivo jeste. Ako imate dokaz da nije, dostavite nadležnom odboru Narodne skupštine.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, poslanička grupa SNS je učestvovala na konsultacijama sa predsednikom i drugim članovima Vlade povodom problema donošenja budžeta Republike Srbije za 2009. godinu. Mi smo tamo jasno izneli svoj stav ...
Izvinite na prekidu, narodni poslaniče. Narodni poslanik Milorad Krstin krši član 104. Upozoravam vas da ne ometate govornika i da ne lupate predmetom o inventar.
Nadam se da neće još dugo imati prilike, da će ovo da bude prava Skupština. Dakle, Vlada je kriva za kašnjenje u donošenju budžeta. Ova Vlada je sastavljena sabiranjem do 126. U ovoj Vladi sede političke stranke potpuno politički i ideološki suprotstavljene. Njihov odnos je zasnovan na interesu. Taj interes će verovatno brzo i da prestane. Srbiji treba budžet. Da li će on biti donet do 29. decembra ili do kraja januara? Jedina je razlika u tome što ćemo tri meseca da kažnjavamo građane Srbije nemogućnošću da finansiramo njihove potrebe na koje imaju prava zasnovana Ustavom i zakonima. Poslanička grupa SNS neće da bude problem i omogući će većini u Skupštini da dođe na dan za glasanje u zakonom predviđenom roku i da se izjasni o budžetu. Mi u danu za glasanje nećemo biti u sali. Mi smo razgovarali o sudbini nekih amandmana SNS. Vi gospodo iz vladajuće većine razmišljajte o tome u kakvu ste nas poziciju doveli, da strahuju penzioneri, da strahuje zdravstvo, prosveta, školstvo, dečija zaštita, da svi strahuju od toga kako vi ispunjavate najobičnije zakonske rokove, na koje ste se obavezali, donoseći ovom istom većinom zakone koji regulišu ovu materiju. Mi nećemo da budemo problem. Molim vas, gospođo ministar, da nas blagovremeno sa govornice obavestite, koji je to poslednji rok u kome bi trebalo da ili odustanemo od diskusija ili da nastavimo da razvlačimo ovu sednicu, da komšiji crkne krava, a da mu deca budu gladna, da zakoljemo vola za kilo mesa. Ima ljudi koji se i na taj način bave politikom. Gospodin Todorović se usudio da generalu Deliću ne da reč da govori o odbrani Srbije i to sve govori o gospodinu Todoroviću. Zaista više ništa ne treba. Dovoljan je naslov - Todorović se bolje razume u odbranu Srbije od Božidara Delića. Ali, kad već pričamo o saradnji sa DS... (Predsedavajuća: Tri minuta i 30 sekundi.) završavam, samo mi treba 15 sekundi. Zanimljivo je da je razrešen i imenovan novi Upravni odbor Fonda za razvoj grada Požarevca, da je predsednik radikala u Požarevcu Valjarević Saša razrešen, a potom izabran za člana upravnog odbora. Gle čuda, izabran je i izvesni Vujsić Branislav iz Požarevca. Da li je to brat od rođene tetke Gordane Pop-Lazić i da li je to saradnja sa DS? (Tokom ovog izlaganja poslanici SRS lupali su o klupe.)
Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović. Da li želite da govorite o povredi Poslovnika ili koristite pravo na repliku?
Dame i gospodo narodni poslanici, na Odboru za odbranu i bezbednost je bio jedan general. To je general-potpukovnik, načelnik Generalštaba, Zdravko Ponoš. Bio je jedan penzioner, koji sada radi kao trgovački putnik, prodaje farbe, lakove, građevinski materijal itd. Prema tome, morali bi ipak o nekim stvarima, kada se već iznose neke stvari, da o tome jasno kažete i da ne pljujete nekoga, a da pri tom ne samo da nemate argumente, nego skrivate te činjenice. Neću da iznosim ništa drugo, od koga sam dobio ove podatke i kako su mi ovi podaci stigli, ali postavljam jedno pitanje: kako to da više ne pretite da ćete uništiti SRS? Da nećemo ući u parlament. Što se ne hvalite sada rezultatima istraživanja. Dvopartijski sistem. Aaaa, šta je sad? Sada više nema - uništiću vas. Za ovo vreme vi ste uspeli nešto neverovatno, da smanjite između 6 i 7% popularnost koju ste imali na početku, zato što građani Srbije shvataju suštinu stvari, zato što su shvatili ko je izdajnik, zbog čega je izdao i shvatili su da u toj stranci Boris Tadić ima štaku. Neko je doduše naziva džoker, neko štaka, nema veze. Najbolji primer je i ovaj prvi deo izlaganja. Između ostalog, tu smo imali najbolju demonstraciju kada se usvajao set zakona iz pravosuđa. Neki pošteno ušli u Skupštinu, dali kvorum, glasali i zakon je izglasan, a neki ispod ćebeta rade one stvari, a kažu mi smo pošteni. Ni ne ulaze u Skupštinu Srbije. Ne može. Ne može, vide to građani Srbije. Vide, jer taj neulazak je suštinski podrška Borisu Tadiću i onemogućavanje da se usvoji sedam-osam amandmana, i to poslanika nacionalnih manjina, koji su dali na zakon o teritorijalnoj raspoređenosti sudova. To je suština stvari - izdaja i služenje Borisu Tadiću. Evo, sad mu Vučić telefonom daje savete.
Narodni poslaniče, članovi odbora Narodne skupštine su narodni poslanici i sva druga zanimanja, činovi... narodni poslanici su počeli ovde da dobacuju kaže narodni poslanik Momir Marković. Narodni poslanik Sulejman Spaho takođe dobacuje. Molim vas, ako se pozivamo na odredbe Poslovnika, narodni poslanik Milorad Radovanović takođe dobacuje. Upozoravam sve koji dobacuju da je to kršenje člana 104, da je sledeća mera izricanje opomene. Dakle, članovi odbora Narodne skupštine su narodni poslanici, sve dok imaju mandat iz koga im proističu prava i dužnosti. Nijedan predsedavajući, predsednik, zamenik predsednika ili bilo koji drugi narodni poslanik nema pravo da samovoljno tumači odredbe Poslovnika Narodne skupštine, koji se mora primenjivati na svakoj sednici odbora Narodne skupštine ili radnog tela, isto kao i na sednici Narodne skupštine, i to predstavlja težak prekršaj predsedavajućeg, odnosno kršenje osnovnih prava koja, po Poslovniku, svakom članu odbora pripadaju. Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, neću da vičem, imam šta da kažem. Nisam nikada vikao ni na članove stranke. Zato su me uvek voleli više od drugih. Gospodin Todorović je ovde izneo podatke samo njemu dostupne i poznate. Koliko znam, "Stratedžik marketing" je objavio podatke da ste vi žuti na 41,2, da smo mi naprednjaci na 21,9, a da je Srpska radikalna stranka na veličanstvenih 9,9. I ne lažem, i vi znate da nikada ne lažem. Dakle, zaista ste jedna snaga koja će da promeni odnose u zemlji. Gospodine Todoroviću, vama ne bih dao da brinete o odbrani zemlje jer sam video kako reagujete na neposrednu opasnost kada su nas proterivali iz Perasta, kada je policija isterivala Vojislava Šešelja i mene, a mi smo vama samo dali kameru da to snimite i kada smo vas pitali je li snimljeno, vi ste rekli - nije, poteralo me, bio sam u WC-u sve vreme. To je vaša hrabrost, gospodine Todoroviću, dokazana. Zato vas molim, udrite tim nogama, ali nećete moći da vozite kamion posle. Udrite tim nogama, lupajte rukama, gledajte da budete bučni. Nemam više šta vas da uništavam, vi ste uništili sve, ideju, ponašanje. Vi ćete da sprečite Srbiju da dobije budžet. Vi ste rekli da sam omiljeni političar Borisa Tadića, pa kažete - imali smo to i ranije, pa to je Šešelj optuživan da je omiljeni političar. Šta napadate Šešelja? Ko vam daje pravo da napadate Vojislava Šešelja? Iza njega se samo i zaklanjate ili je neko od vas možda preuzeo ugled, pa će da vodi ovu stranku. Nemojte njega da dirate. Njemu je dovoljno teško, gospodine Todoroviću, što ga vi ovde zastupate, njemu veće kazne nema.
Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović.
Dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram član 104. Poslovnika Skupštine Republike Srbije. Postavljam vrlo jednostavno pitanje, uzmite izveštaje Administrativnog odbora, zadnjih četiri-pet sednica i pogledajte ko je potpisnik. Potpredsednik Odbora, gospodin Nenad Konstantinović. Znate li zašto? Zato kad je žutima nešto stalo da se uradi, onda stigne poruka na telefon i kaže - Tomo, ne dolazi na sednicu, i Toma sluša, nema šta, nema ga. Kada im je stalo da se održi Odbor za finansije, takođe stigne poruka - nemojte da dolazite, predsedavaće neko, odnosno i da glasate, to će da uradi Demokratska stranka. To vi objasnite, to je za građane Srbije važno. Kako to jedan Tomislav Nikolić, koji je ovde od 92. godine, dozvoljava sebi posle 16 godina da na pejdžer dobije, sad jesi, sad nisi? Boris Tadić se javi, ajde u kućicu, pa onda Boris Tadić kaže - aj sad malo iz kućice, i kad god mu se prohte, on to tako radi. Ima li još neki predsednik odbora kome stiže poziv i kaže - nemoj sada da predsedavaš ti odborom, nego će da predsedava potpredsednik? Nema. Samo dva odbora koje vode ovi predstavnici stranke koju nazivaju štula ili štaka, štaka gospodina Tadića. Kada vi to budete objasnili, nećete imati nikakvih problema. To je ovde osnovna stvar. Mislim da vi to polako i shvatate. Polako to i shvatate, jer će mnogo brže da se neke stvari dese nego što sam pretpostavio. Što se tiče Vojislava Šešelja i toga da li on pati zbog toga što sam trenutno šef ili ne, uopšte nemam dilemu, šta da mu radim, neka pati. Između ostalog, za razliku od Tomislava Nikolića i od mnogih, Vojislavu Šešelju sam uvek govorio sve što mislim, da li sam bio u pravu ili ne nije bitno. Jutros sam ovo isto rekao. Rekoh, ima još nekih omiljenih političara. To sam njemu isto jutros rekao kada smo razgovarali. Prema tome, tako ću se uvek ponašati. Nemam dva mišljenja, imam jedno, i to svoje mišljenje izražavam. Ono što mislim, to kažem, ono što kažem to i radim. Ne kažem da je to dobro... (Predsedavajuća: Tri minuta i 30 sekundi.) i da sam dobar, apsolutno. Niti tražim da me vole. Šta ima da me vole, radim svoj posao u stranci, za koji mislim da treba da ga radim u interesu Srpske radikalne stranke. Možda on nije na najbolji način, ali tako radim već od 96. godine. Radiću ga ili će me smeniti, ili ću reći - ljudi moji, ne postizavam više, mator sam, idem u penziju.
Narodni poslaniče, nema povrede člana 104. Sednicom odbora, ukoliko ima kvorum, a potrebno je odlučivanje, može da rukovodi predsednik ili zamenik predsednika, a rad sednice odbora može da teče, po pravilima Poslovnika Narodne skupštine, i bez kvoruma potrebnog za odlučivanje. Molim narodne poslanike koji žele da govore o povredi Poslovnika ili imaju pravo na repliku da sadržaj svog govora, stil, samere sa odredbama Poslovnika Narodne skupštine. Narodni poslanik Tomislav Nikolić. Upozorenje nisam izrekla ni jednom poslaniku lično. Upozorenje nije izrečeno ni jednom poslaniku lično, nego kao podsećanje na obavezu da se jedni drugima obraćamo sa uvažavanjem. Pošto još nisam dala reč narodnom poslaniku Tomislavu Nikoliću, deo poštovanja člana 104. Poslovnika Narodne skupštine bilo bi da se prestane sa lupanjem o inventar zbog toga što to predstavlja jednako kršenje članova Poslovnika, kao i bilo šta drugo, a svi ovde imamo jednaka prava i jednake dužnosti. To nije ugrožavanje samo prava na slobodan govor narodnog poslanika koji je za govornicom. To je omalovažavanje ugleda Narodne skupštine i to je vređanje svih drugih poslanika koji žele da, sa jednakom pažnjom, čuju sve govornike koji imaju pravo da govore o povredi Poslovnika ili imaju pravo na repliku.
Dame i gospodo narodni poslanici, u nečemu je konačno i Dragan Todorović u pravu. Zaista Vojislav Šešelj slabo vodi ovu stranku. Bili ste u pravu što ste mu na to skretali pažnju. Mene nemojte da terate u kućicu, gospodine Todoroviću, nemojte mene u kućicu, lavovi ne žive u kućicama. Za vas sam jedan lav, pa bar otiđite u zoološki vrt i vidite gde žive lavovi. Terajte me u pećinu, terajte me negde, ali u kućicu nemojte. Ne ljutim se, to je vaš način obraćanja članovima SRS. Oni su na to navikli. Oni to trpe. To sada moram da kažem, nikada nisam voleo taj vaš način obraćanja, ali šta ću, vi ste bili moj veliki prijatelji. Vi ste to prijateljstvo ugrozili kada ste mi prokleli unuke. Nikada vam neću odgovoriti na taj način. Znam da ćete vi jednoga dana ponovo biti moj prijatelj. Zato što mene ljudi jednostavno ne ostavljaju. Ljudi žive sa mnom, nešto nas razdvoji, ljudi se vrate. Tako se i neki od vas vraćaju, pa komuniciraju sa mnom. Vi znate da nema razloga da izbegavate tu komunikaciju. Dakle, gospodine Todoroviću, spustite ton, razgovarajte sa mnom, bar sa ove govornice, normalno. Sada da vam kažem zašto ne držim sednice Administrativnog odbora. Zato što dođe vas 50 koji ne date da sednica bude održana. Da li je u pitanju imunitet, evo i gospodin Dejan Mirović učestvuje u tome drage volje, nije tu Maksimović. Dakle, svi učestvujete drage volje u ometanju sednice koju vodim. Da li je imunitet, kome treba skinuti nekome ko se ogrešio o zakon, da li je plata narodnog poslanika, vas to ne interesuje. Da li izbor novog poslanika srpskog radikala, vas ni to ne interesuje. Vi ometate rad sednice. Ostavku da podnesem neću. Dogovorite sa žutima, razrešite me, to je jako prosto, to je jako lako. Možete posle da ustupite DSS-u mesto predsednika Odbora, kao što ste radili za KiM. Oni što su vam nametnuti kao trenutno idejne vaše vođe i zaslužuju to da rade. Ali, u želji da sednice budu održane, neću ih voditi. Ako je to neka vaša pobeda, računajte, vi ste veliki pobednici. Samo vam jednu stvar kažem - ne valja to što radite i vi koji ne sedite u ova prva tri reda, i vi gore, toga ste potpuno svesni. Ne možete toga da se otrgnete. Različiti su interesi tu koji vas drže. Ništa vam ne zameram. Samo kažem - ne priželjkujte nove izbore. Mnogi od vas više neće videti vrata za ulazak u Skupštinu. (Tokom ovog govora narodni poslanici SRS lupaju o klupe.)
Narodni poslaniče, na svim sednicama odbora i radnih tela primenjuje se Poslovnik Narodne skupštine, u svim njegovim odredbama koje se odnose na tok sednice jasno je napisano da je to shodno primeni Poslovnika Narodne skupštine na sednici Narodne skupštine. Još jednom podsećam i molim sve poslanike, koji krše član 104. i ometaju govornika i omalovažavaju sve nas, onemogućavajući da čujemo šta narodni poslanik govori, da prestanu to da rade, bez obzira što je lupanje predmetima o inventar takvo da ne mogu da primenim član 106. i izreknem meru upozorenja, pa onda i opomene. To je već pitanje stila poslanika koji to rade. Narodna poslanica Nada Kolundžija želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1. Pa narodni poslanik Dragan Todorović.
Poštovana predsedavajuća, uvažene dame i gospodo narodni poslanici, pozivam se na čl. 103. i 104. Poslovnika i molim da rad nastavi u skladu sa članom 139. stav 5. koji kaže: "Ukoliko nadležni odbori ne dostave izveštaje, odnosno Vlada mišljenje o predlogu zakona, predlog zakona će se razmatrati i bez tih izveštaja, odnosno mišljenja". Molim vas da pređemo na raspravu o budžetu kako, gospodine Todoroviću, niko ne bi morao da ubeđuje građene ko je odgovoran za to što budžet neće biti usvojen, jer građani će suditi na osnovu onoga što ćemo raditi. Građani svakako čekaju budžet i za građane Srbije je svakako važan budžet. Mnogo je važniji od ovoga što vi hoćete da pokažete ko je u toj raspodeljenoj stranci bio gori, a ko je ostao bolji. Još nešto, želim, istine radi, da kažem da narodni poslanici u Administrativnom odboru poslednje sednice Administrativnog odbora sazivaju na svoj zahtev, zato što predsednik Administrativnog odbora odbija da sazove taj odbor i to je svakako nešto čime, kao i sa drugim predsednicima odbora koji zloupotrebljavaju Poslovnik, Narodna skupština treba da se pozabavi, da se strogo poštuje Poslovnik i da se on strogo odnosi i na predsednike Odbora. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović, želi da govori o povredi poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Reklamiram član 104. Gospođo Kolundžija, interesantno je da vi ovde za govornicom iznosite činjenice da neko krši Poslovnik Skupštine Srbije, a ne preduzimate ništa, niti želim da vi preduzmete zbog toga, da se razumemo, jer, vama to odgovara. Očito je da vama odgovara. Mi samo na to ukazujemo građanima Srbije, isto kao i kada je u pitanju budžet i ove vaše pesmice, koje već svi znaju napamet. Vi opstruišete, vi onemogućavate da Srbija krene napred. Nas čeka Evropa. Jedini krivac za to je opozicija, odnosno SRS. Žao mi je što Toma nije tu. Mi smo bili veliki prijatelji. To je za mene izuzetno lepo prijateljstvo, koje smo ovih godina proveli zajedno. Ovo što kaže Tomislav Nikolić da ćemo možda ponovo biti prijatelji, znate, moguće je. Ljudski je grešiti i ljudski je praštati. Onaj gore ima vagu i meri, što kažu - "ni po babu ni po stričevima". A mi smrtni ljudi dolazimo u situacije, kada shvatimo da smo pogrešili, molimo za oproštaj. Siguran sam da će taj dan doći, da će Tomislav Nikolić shvatiti koliku je grešku napravio, koliki je greh napravio i da će doći i reći - Todore, brate, bio si u pravu. Nije to prvi put, i ja sam grešio, pa njemu govorio - Tomo, pogrešio sam, šta da se radi. Ali, ovo je velika greška koju je napravio. To je trenutak za koji verujem da će doći. Za Tomislava Nikolića što pre dođe biće bolje za njega, da jedan put skine sve one probleme koje zadnjih mesec i više dana ima. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Poštovani narodni poslanici, gospođo predsedavajuća, želela bih da se, pre svega, osvrnem na budžet i vezano za član 147. našeg poslovnika. Ali, pre toga, s obzirom da sam i lično bila prozivana ovde i da su upućene izvesne reči, koje su se odnosile na poslaničku grupu SRS, želela bih da i gospođi Nadi Kolundžiji skrenem pažnju, ali više zbog javnosti koja nasgleda. Kao što ste Tomislavu Nikoliću naredili da izađe iz sale onda kada se glasalo o setu pravosudnih zakona, da ne bi došlo do toga da budu usvojeni, pa barem dvadesetak amandmana je moglo da bude usvojeno vezano za zakon o sedištima sudova, ili bi moralo da se razobliči to da li je ta poslanička grupa, fantomska poslanička grupa, opoziciona ili je prva, druga rezerva vladajućoj strukturi, tako ste mu i danas dali zadatak da zamajava Narodnu skupštinu, kako biste dobili na vremenu da Vlada eventualno da mišljenje na amandmane o zakonu o budžetu. Verujem da nikada nećemo dobiti mišljenje Vlade zbog tog što Vlada ima svest o tome da je nemoguće vremenski da taj zakon bude donet. Ali, ako je već tako, zar ne bi bilo pošteno, gospođo ministre, vas je Vlada ovlastila da ovde dođete i da nam to obrazložite, kažete srpskoj javnosti, iz tih i tih razloga smo zakasnili 40 dana i nismo Skupštini dostavili Predlog zakona o budžetu. Skupština naprosto nije zadovoljna ovakvim predlogom zakona, nismo ni mi zadovoljni. Imamo 500 i nešto amandmana. Ne možemo da stignemo da ih raspravimo. Nismo spremni da ih prihvatimo. Mi nismo spremni da odustanemo, jer ako odustanemo znači da smo podržali tako loš budžet, to je tako logično. Nije strašno preći na privremeno finansiranje, obustaviti ovu jalovu raspravu, jer je jalova ako nema efekta i u januaru ponovo možemo da donesemo budžet, nije ponovo nego po prvi put. Izgubili smo možda petnaestak dana. Ne moramo mi da čekamo mart mesec, molim vas. Ne moramo celo tromesečje da budemo na privremenom finansiranju. Objasnite narodu šta to znači, nemojte da plašite narod time. Ima ljudi koji su neuki, koji ne znaju, da li je problem da se u januaru donese budžet. Preuzmite odgovornost na sebe, nemojte opoziciju da krivite. Opozicija naprosto ne može da bude kriva ni za šta. Ovo govorim samo zbog javnosti, ne zbog vas, jer znam da vi to znate, ali ne smete da kažete. Izvesnoj individui, koja je zamislila da je lav, moram ovde da uputim samo nekoliko reči, možda je lav u svojim očima, ali to ima svoju šifru, da je ovde gospođa predsednica Skupštine ovde rekla bi šta je to (Predsedavajuća: Govorite tri minuta i 30 sekundi.). Zahvaljujem, evo završavam. Kada je porodica Šešelj bila izbacivana iz Crne Gore, gospodin Nikolić je bio takav anonimus da niko na njega nije ni obratio pažnju. Prema tome, ne treba sebi da daje baš toliki značaj kao što daje. Takođe, kada je u pitanju Vojislav Koštunica, toliko mu se nudio da ga je omrzao zbog toga što ga je Koštunica oduvao, pa sad nas trpa tamo gde ne treba. Neka o nama niko ne brine. O SRS brinuće SRS: devet posto-devet, devet i po-devet i po, pet-pet, 20 - 20, 30 - 30, navikli smo mi na sve to, doći ćemo i do 51%. Kako bude narod želeo tako će i da bude, a mi ćemo to uvek poštovati.
Nema povrede članova ni 137, ni 139, ni 147. Prva dva primerka mišljenja Vlade su dostavljena predsedavajućem i sekretaru Narodne skupštine, za koji minut će iz štamparije stići 10 primeraka predsednicima poslaničkih grupa. Dakle, ne stoji primedba. Naravno, stoji pravo svih da sumnjaju da li sam izrekla istinu kada sam u 12.00 časova obavestila da je Vlada razmotrila sve amandmane, dakle da smo poštovali i primenjivali član 147. Poslovnika Narodne skupštine i da je u pitanju tehnički deo umnožavanja materijala. Dva takva umnožena primerka su na stolu predsedavajućeg, vrlo brzo će to dobiti predsednici poslaničkih grupa, pa onda i svi narodni poslanici, jer se tako primenjuje Poslovnik. Što se tiče broja amandmana izneli ste neistinit podatak, na Predlog zakona o budžetu za 2009. godinu podnet je 241 amandman, a ukupno na sve predloge zakona koji se nalaze na dnevnom redu do 331 amandmana, koliko je ukupno u proceduri Narodne skupštine u ovom trenutku, tako da vas molim da, ako se već pozivamo na Poslovnik, ako se pozivamo na proceduru, ako se pozivamo na želju da poštujemo zakon, da onda ne izmišljamo bar brojku o broju amandmana, pošto je to sasvim lako proveriti. Reč ima narodna poslanica Nataša Jovanović, želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Gospođo Čomić, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se na osnovu člana 226. Poslovnika, koji reguliše mogućnost da dobijem potrebne informacije od državnih funkcionera radi obavljanja svoje poslaničke dužnosti. Danas je jednom nedeljnom listu, koji ima dosta nekih šarenih i besmislenih strana, gospodin predsednik Republike Boris Tadić dao intervju na četiri strane i sada tražim odgovor od njega, neka mu pomognu njegovi savetnici iz Kabineta, ko mu je dao za pravo, jer smatram da je prekršen član Ustava koji reguliše prava i dužnosti predsednika Republike, da se direktno meša u rad parlamenta, Narodne skupštine, dajući ocene o tome da li poslanici primereno obavljaju svoju funkciju i, kako je rekao, ''da je trenutno parlament u stvari mesto za kočenje političkih procesa i reformi''. Ko je za ovo odgovoran, pitam Borisa Tadića. Demokratska stranka. Kada daje intervjue i kada se oglašava kao predsednik Republike, on ne sme da iznosi ocene o tome šta rade legitimni predstavnici naroda. Izabran je na neposrednim izborima i sada građani vide kakav je to predsednik, pogazio je zakletvu koju je položio što se tiče naše južne pokrajine Kosova i Metohije, pokušao puč u SRS, organizovao ga zajedno sa tim svojim Mikijem Rakićem, sa M-6, sa Manterom, sa Vordsvortom i sada se svakoga dana nastavlja ponižavanje srpskog parlamenta. Moje je pravo kao narodnog poslanika, ovo je moj peti mandat u Narodnoj skupštini Republike Srbije, da branim integritet svih ljudi koji sede ovde. Zbog čega? Zbog toga što predsednik Republike ne može da daje takve paušalne ocene. To što ima svog omiljenog političara, odnosno svoju štaku, to je njegov problem. Ali ne možete preko predsednika Republike, koji je u isto vreme član vaše nesposobne stranke na vrhu vladajuće koalicije, te piramide koja će uskoro da se ruši, to sam videla na ovim konsultacijama, niko od vas nije zadovoljan, pre svega vaši pojedini koalicioni partneri, predlogom budžeta. Vama odgovara privremeno finansiranje. Kakva je to besmislena priča za javnost - ne daju radikali, ne da DSS, ne da NS? To su gluposti, jer predlog budžeta nije došao u zakonom propisanom roku. Sada ste došli u situaciju da morate da opravdate vašu nesposobnost, a ona se ne opravdava ni ovakvim izjavama predsednika države, ni takvim vašim ponašanjem da ne poštujete volju naroda na izborima 11. maja. On je u ovom intervjuu pokazao svoju neinformisanost i zato ga ovim putem obaveštavam, a tražim ovo obaveštenje, kao što sam navela po članu 226, gospodine Borise Tadiću, nosilac liste SRS od prvih parlamentarnih izbora do današnjeg dana je dr Vojislav Šešelj, predsednik srpskih radikala. Ono što je važno jeste da je posle četiri meseca sve izašlo na videlo i vidi se iz ovog njegovog intervjua i sa kime će da sarađuje, i koga upućuje da uredi svoje redove, to je ovoga što je izašao iz sale. Znate, gospođo Čomić, kada je posle one vaše čuvene akcije "Sablja" izašla knjiga "Bela knjiga o srpskom kriminalu", tamo su navedena imena raznih gangova, pa bi sada bilo dobro da se dopuni i da se sa ovim lopovima i secikesama u likovima Nikolića i Vučića napravi jedno novo poglavlje, a da je to tako govori nova knjiga od 1.000 strana koju toplo preporučujem i vama, nova knjiga prof. dr Vojislava Šešelja "Neuspeli puč Tomislava Nikolića". Koristim priliku, gospođo Čomić, u Kragujevcu imate odbor, doduše u sukobu sa ovom koalicijom Stevanovićevom, oko table se svađate jer je ovaj vaš Milanić prokurator, sada glavni za problem table na zgradi, da pozovem sve Kragujevčane da u nedelju dođu u Teatar "Joakim Vujić", prvo Srpsko pozorište, Knjaževsko-srpski teatar, na promociju, u 17.00 časova, knjige dr Vojislava Šešelja, koja je suština njegove odbrane: "Očerupana haška ćurka Kristina Dal". Hvala vam najlepše.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1. Još jednom vas sve podsećam na obavezu poštovanja svih članova i odredbi Poslovnika Narodne skupštine, i po proceduri i po načinu obraćanja. Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, mislim da član 27. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije vama stvara i obavezu da po završenoj sednici pogledate i stenogram šta se u toku dana radilo, pa kad primenjujete tako rigorozno taj poslovnik da tačno utvrdite kako je danas protekao taj defile prema govornici, da li je to bilo sve u skladu sa Poslovnikom. No, javio sam se zbog druge stvari. Mislim da ste grubo prekršili član 27. prilikom prvog javljanja predsednika poslaničke grupe ZES i tražim da se u danu za glasanje utvrdi da ste i vi izvršili povredu Poslovnika i predsednik poslaničke grupe ZES. A predsednik poslaničke grupe ZES je izvršio povredu iz člana 104. Poslovnika Narodne skupštine, jer je sa ove govornice pledirala kršenje Ustava i zakona. Ona je odavde jasnu poruku poslala i građanima Republike Srbije i nama uplašenim poslanicima opozicije da, pored njene spremnosti, ona nama nudi da kršimo Ustav i zakon. Ona i njena većina su spremni da donesu budžet, a naravno ova druga strana, verovatno, može da se izvuče zaključak, nije spremna, a pri tom ta njena spremnost bi mogla da se i glorifikuje i verifikuje tako što se grubo prekršio Ustav i zakon. Javnost u Srbiji treba da zna da je Predlog zakona o budžetu Republike Srbije za 2009. godinu kasnio 40 dana. Istekli su svi mogući rokovi za donošenje zakona o budžetu Republike Srbije za 2009. godinu. Time nas je podario Boris Tadić, pošto on navodno ima neka preča posla, pa mu ovo dođe kao usput. Znači, ovo što neko želi da predstavi da je više u nadležnosti Vuka Bojovića, kako rekosmo ovde, kako smo imali prilike da čujemo da se hvali neko da je postao lav, upravo je u toj funkciji, da građani Srbije ne bi znali da 40 dana kasni Predlog zakona o budžetu, jer ovi koji podržavaju Vladu Republike Srbije su potpuno svesni da ta vlada funkcioniše po sistemu kancelarija. Njihova vlast van kancelarija ne postoji. Van kancelarija postoji vlast tajkuna i drugih podobnih spodoba. To je glavna stvar. Neko mora da odgovara što 40 dana kasni zakon o budžetu. Neko napokon mora da odgovara i zašto se zakoni menjaju na godinu dana. Koji su to objektivni razlozi? To su prave teme. Da više ne bi, predsedavajući, gubili vreme, s obzirom da je legitimitet rada u Narodnoj skupštini odavno poljuljan i legalnost odluka i zakona koji se donose ovde je odavno pod znakom pitanja, koristim priliku da javnost obavestim da na sajtu Narodne skupštine Republike Srbije postoji spisak političkih stranaka koje su zastupljene u Narodnoj skupštini, pa neka gospođa Čomić pronađe ovde sebi omiljenu stranku.
Pozicija predsedavajućeg me nažalost sprečava da vam odgovorim koja mi je od stranaka u Narodnoj skupštini omiljena. Što se tiče stava da je povređen član 27. i vašeg obrazloženja da je primena Poslovnika rigorozna, nema povrede i vaše obrazloženje ne stoji. Ova primena Poslovnika se odvija delom na osnovu prećutnog dogovora i na osnovu nasleđene prakse. Prećutni dogovori su da recimo predsednici poslaničkih grupa dobijaju reč pre drugih poslanika, mada to nigde ne stoji u Poslovniku. Nasleđena praksa je da narodni poslanici mimo dela poslanika koji uređuje tok sednice dobijaju reč i da govore iz dela Poslovnika o pravima i dužnostima, odnosno da imaju pravo da izlažu svoje stavove pozivajući se na članove 225. i 226. Poslovnik Narodne skupštine predviđa rigorozno kažnjavanje za svakog ko ometa druge poslanike, ko se obraća drugim poslanicima sa omalovažavanjem i upućuje predsedavajućeg na izricanje mera kazni prve, druge opomene i oduzimanja reči po članu 106. To bi bila rigorozna primena Poslovnika. Vaše obrazloženje ne stoji, jer svega toga tokom sednice nema u primeni, nego ima u primeni naših prećutnih dogovora koji podrazumevaju da prava važe jednako za sve i da je problem da se traži da nekakva prava važe samo za jedne, a ne važe za druge, čime predsedavajućeg stavljate u posebno teške okolnosti da potpuno jednako primenjuje Poslovnik. Narodni poslanik Dragan Šormaz želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Mi iz DSS-a se zaista trudimo da što pre dođe do ove rasprave, da pokušamo da budemo efikasni, da do zakonskog roka, ustavnog roka usvojimo budžet, ako je uopšte moguće, mada ovakav kakav je dat ne treba da bude usvojen, ali zato i razgovaramo sa ministarkom o našim amandmanima. Međutim, onda izađe predsednica poslanička grupe ZES dva puta za prethodnih sat vremena. Javljam po članu 104, jer zaista iskreno smatram da ona svojim nastupima vređa dostojanstvo Narodne skupštine sa svim onim što ovde izgovara. Znate šta, gospođo Nado, ništa ne funkcioniše u ovoj zemlji otkad ste vi vlast. Četrdeset dana kasnite za budžetom. Dana 30. septembra ove godine kao delegacija Narodne skupštine, gospođa Branka Ljiljak, kao potpredsednik Odbora za finansije, moja malenkost, gospođa Zlata Đerić i još nekoliko poslanika, uglavnom bez DS-a, bili smo gosti Ministarstva finansija Poljske Republike, jedne velike države, članice EU, baš na dan kada su predali budžet narodnoj skupštini u četvoromesečnu raspravu, to je njihov ustav i njihov poslovnik o radu. Imali su svetsku ekonomsku krizu i oni. Po njihovim rečima ogromne probleme sa poljoprivrednim penzijama, sa zakonom o poljoprivrednim penzijama, ogromne probleme sa reformom zdravstva, pa su dostavili na vreme. Vi ste kasnili 40 dana. Skupština sa tim nema ništa. Vlada je kasnila 40 dana. Euleks na Kosovu, Unmika nigde nema, nestao je, iako vi pričate da je Unmik i dalje tamo po Rezoluciji 1244. Napada se SPC. Evropske integracije su potpuno stale. Vizni režim - nema ništa od obećanja 1. januar. Zamrzavaju se plate i penzije. Potpisuje se pa se ne poštuje potpisano prošireno dejstvo kolektivnog ugovora. Sindikati na ulici. Posle toga, juče vi njima, tj. predsednik Vlade, pretite, ponovo izazivate strah i kažete - ako izađete na ulicu biće otkazi. Onda nađete neke privrednike koji to kažu, a sindikati se ne žale na privatne kompanije, one poštuju kolektivni ugovor. Oni traže prošireno dejstvo kolektivnog ugovora u javnom sektoru, oni traže od Vlade, jer to Vlada preti radnicima u javnom sektoru da će biti otpuštani. To je juče bila pretnja, ali je nađen neki industrijalac da nešto kaže. Raspada se sistem odbrane. Predsednik Vlade kaže - ne bih da se mešam u razmiricu između ministra odbrane i načelnika Generalštaba, ko da se radi o dva kikireza u seoskom dvorištu, a ne o ovoj dvojici veoma bitnih ljudi. Ne bi da se meša on baš u to, u šta bi da se meša? Ništa ne znate. Otkad vodite državu u potpunom je kolapsu i haosu. Ili to želite, ili ništa ne znate, trećeg nema. Nemojte više da nas maltretirate, nego nas pustite da radimo, da završimo sa tim amandmanima. Ako možemo da se dogovorimo sa Vladom, možemo, i u ponedeljak da vidimo da li može da se popravi budžet i usvoji.
Narodni poslaniče, nema povrede člana 104. Uvidom u stenogram izlaganja narodne poslanice Nade Kolundžije videćete da ne stoje obrazloženja za kršenje bilo kog člana Poslovnika ili člana 104. Narodni poslanik Petar Jojić želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo, gospođo predsedavajuća, u smislu odredaba članova 225. i 226. tražim jedno obaveštenje, s obzirom na veoma ozbiljnu stvar koja se događa u Pančevu, tj .u Fabrici azotnih đubriva - Azotari. Postavio sam u poslednje vreme više pitanja vezano za situaciju u ovoj fabrici. Danas je blokirana Fabrika Azotara, čak i Fabrika "Petrohemija", od strane radnika, jer radnici protestuju i zahtevaju da im se isplate zarade za poslednjih pet-šest meseci, jer ne primaju plate. S druge strane, tražim obaveštenje od Ministarstva unutrašnjih poslova i javnog tužilaštva da li je preduzelo odgovarajuće mere po Zakonu, da se pronađu izvršioci krivičnog dela koji su ukrali Fabriku Karbamid 2, u sastavu Azotare Pančevo, čija je knjigovodstvena vrednost 45 miliona evra, jer je kupac razmontirao novu fabriku, čija je vrednost, kako sam i naglasio, 45 miliona evra. Dame i gospodo, radnici, oko 1.200 radnika je danas blokiralo fabriku, blokiralo je upravnu zgradu i traže i zahtevaju preko svojih sindikata da se ostvare njihova prava. Tražim obaveštenje od Vlade Republike Srbije - hoće li razrešiti problem u Azotari Pančevo, jer se oko 4.000 duša izdržavaju iz Fabrike azotnog đubriva, koja ne proizvodi azotno đubrivo oko šest meseci, a vlasnici uvoze iz inostranstva i prodaju ga skuplje za oko 50%, nego što bi fabrika proizvodila. Tražim obaveštenje - hoće li javni tužilac da pokrene krivični postupak zbog krađe ove fabrike, zbog brojnih zloupotreba, zbog pljačke, falsifikata i zbog nepridržavanja ugovora o kupoprodaji? Tražim od Vlade obaveštenje - šta će Vlada Republike Srbije da preduzme da se reši pitanje u Azotari Pančevo? To pitanje je veoma ozbiljno. Stavite se u ulogu onih jadnih radnika i mučenika koji mesecima ne primaju plate, a novi vlasnici sada najavljuju otpuštanje i već su otpustili i oterali na prinudni odmor oko 550 radnika pre deset dana. Dakle, Vlada Republike Srbije mora da preduzme određene mere, jer je Agencija za privatizaciju počinila brojna krivična dela kada je u pitanju privatizacija Azotare i preko ovoga ne može da se pređe. Radnicima Azotare Pančevo mora se u ovom trenutku pomoći, mora se razrešiti ovaj problem i mora se taj ugovor preispitati i izvršiti revizija, jer je egzistencija velikog broja građana upravo zavisna od te fabrike (Predsedavajuća: Vreme je tri minuta i 30 sekundi.) zahvaljujem, koju su radnici gradili, ali su sada ostali sirotinja i beda. Zato Vlada Republike Srbije mora da raščisti i da razreši problem, i da pomogne tim radnicima, a odgovorni u Agenciji moraju da odgovaraju. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Borislav Pelević. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, pozivam se na član 104, povredi dostojanstva Skupštine, u ovom slučaju povrede dostojanstva potpredsednika Skupštine gospodina Božidara Delića. Danas je u Skupštini izrečeno nekoliko ružnih reči o generalu Deliću. Ne želim da se bavim politikom u ovom trenutku. Želim samo da skrenem pažnju na nešto što je važnije od politike, a to je odbrana ove zemlje. Ako neko može nešto da kaže ružno o generalu Deliću, onda to zaista nije u redu. S obzirom da se bavim istorijom, reći ću vam samo jedan podataka koji će možda da upotpuni vašu sliku o generalu Božidaru Deliću. Godine 1998. jedini srpski grad na KiM koji je bio okupiran od tzv. OVK jeste bio Orahovac. General Božidar Delić je sa jednim tenkom i sa tri vojnika oslobodio Orahovac, jedini okupirani grad na KiM od strane tzv. OVK. Ako to neko želi da obezvredi, onda to zaista nije u redu. Molim vas da sa malo više dostojanstva govorimo o onima koji su zaista dali sve od sebe da odbrane Srbiju, u ovom slučaju KiM, deo Srbije, od šiptarskih terorista i njihovih mentora. On je penzionisan u 48. godini života zato što su to želeli strani NATO nalogodavci, jer se borio protiv NATO-a i protiv OVK na KiM. Zato vas molim da sa dostojanstvom govorimo o takvim ljudima. Moja primedba zaista nije uperena protiv onih koji su govorili protiv njega. Obraćam se celokupnoj javnosti Srbije, da se o tome malo više zna, jer nije samo Božidar Delić penzionisan, nego gotovo svi oficiri, kapetani, majori, pukovnici, generali koji su se borili na KiM za odbranu Srbije. Zato vas molim da o tome govorimo sa malo više dostojanstva. Hvala vam na pažnji.
Reč ima narodni poslanik Dragan Stevanović. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se malo ranije. Očekivao sam da ću priču da upodobim onome što se dešavalo za ovom govornicom, ali evo SRS i nijedan njen predstavnik malopre nije govorio o generalu Deliću. Mi smo govorili o penzioneru, penzionisanom generalu koji je uzurpirao nešto što pripada SRS. Taj general u penziji bi, da je onakav kakvim ga želite predstaviti, uradio recimo nešto slično sa svojim mandatom, što ste vi gospodine Peleviću uradili na jednom odboru, pozivajući se na moral, vratili nešto SRS. To je mogao da uradi i on. Onda je svi zajedno trebalo da vratite imovinu SRS i da nas pozivatena moral, dostojanstvo i poštovanje obaveza, odnosno poštovanje onoga što su neki nekada radili ili činili. Ne vredi trošiti vreme na sve to. Ne očekujemo da će to dati efekta. Još uvek, nažalost, imate podršku ovde sa leve strane i dok god oni budu procenjivali da treba da sedite tu, vi ćete tu da sedite. To sam već jednom rekao. Ako mi date priliku i prostor posle ću vas podsetiti na neke vaše reči koje ne odgovaraju onome što ste pre par dana takođe rekli za ovom govornicom, ali sam mišljenja da se vama u ovom trenutku, objektivno, niko ne treba baviti, jer ovo je vrlo smišljeno i orkestrirano. Vi ste ovde, izlazite sada, da bi vlast tražila i pravila, gradila sebi alibi za namere koje ima. Te namere verbalno vrlo mudro i vešto pokušava da prikrije i gospođa predsednik poslaničke grupe, Nada Kolundžija, pozivajući se na interese građana. Ako je interes građana bio da se usvoji budžet Republike Srbije za narednu godinu, došao bi na vreme u proceduru i verujem da bi do sada bio usvojen. Vlada Republike Srbije ne želi da usvoji budžet jer joj odgovara privremeno finansiranje. Kakvi su motivi, to je stvar za polemiku, ali ono što želite jeste da privremenim finansiranjem pokušate da nerazumne ljude u svojoj Vladi kontrolišete, jer ćete uvek imati alibi da ne odobravate i ne dajete pare za šta pojedini nerazumni pojedinci u Vladi traže pare i žele da ga troše u narednoj godini. SRS je svoj odnos prema ovom budžetu definisala onako kako ste vi nametnuli. Kada ste poslali budžet u proceduru, mi smo na njega odgovorili amandmanima i nemamo nameru da ih povlačimo, jer ne vidimo smisao političke borbe, političkog delovanja u ovom parlamentu, ukoliko nam se pravo na ono na šta nam ustav, zakon i poslovnik daju mogućnost, ako nam se to uskraćuje. Prema tome, prestanite da pravite farsu, budžet vi ne želite da usvojite. Ukoliko stvarno imate nameru da učinite nešto za građane Republike Srbije, prekinite ovu sednicu, jer sve i da smo u 10 sati počeli da raspravljamo o amandmanima, do 29. decembra to nećemo stići da uradimo. (Predsedavajuća: Tri minuta i tri sekundi.) Nemojte da trošite vreme i novac građanima. Hvala.
Poslanik Marko Milenković želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se na osnovu člana 100. Poslovnika Narodne skupštine. Posle srceparajuće priče Božidara Delića i brige gospođe Čomić zbog toga, gotovo sam siguran da bi on izneo pravo mišljenje DS o sukobu na relaciji Šutanovac-Ponoš, ali svi znamo da njemu, kao građaninu, nije mesto u srpskom parlamentu, pa nije imalo osnova da dobije reč.
Narodni poslaniče, svaki put kada bilo koji od narodnih poslanika koji dobije reč da govori o povredi Poslovnika, ne prekidam ga dok izjavom ozbiljno ne ugrozi dostojanstvo Narodne skupštine. Ne možete nijednog narodnog poslanika koji ima sva prava i dužnosti koja mu po mandatu pripadaju da tretirate ikako drugačije nego narodni poslanik. Kada ste već prekinuti, naveli ste da se javljate po članu 100. Vi ste po članu 100. dobili reč, a dobili ste reč zato što želite da govorite o povredi Poslovnika. Dakle, na osnovu člana 100. stav 1. dobijate reč jer želite da govorite o povredi Poslovnika. Kada bi član 100. bio povređen, tada vi ne biste dobili reč. Molim vas da svoje obraćanje narodnim poslanicima i komentare samerite sa pravilima ophođenja, a po članovima Poslovnika Narodne skupštine da navedete koji je član Poslovnika Narodne skupštine povređen. Narodni poslanik Radovanović dobacuje. Upozoravam vas da je dobacivanje takođe zabranjeno Poslovnikom Narodne skupštine i molim vas da to ne činite. Izvolite, nastavite.
Gospođo Čomić, na osnovu člana 100. Poslovnika sam dobio reč, ukazujem na povredu Poslovnika - član 104, pa ako baš i hoćete, zašto da ne, na povredu Poslovnika - član 100, jer su gospoda Delić i Nikolić govorili duže od tri minuta…
Narodni poslaniče, upozoravam vas da svi narodni poslanici govore duže od tri minuta. Ovo je drugo upozorenje i zaista vas najiskrenije molim da svoje ophođenje i izlaganje u okviru povrede koju pokušavate da obrazložite samerite sa odredbama Poslovnika Narodne skupštine. Svi narodni poslanici dobijaju obaveštenje kada prođe 30 sekundi od tri minuta, ne odnosi se ni na jednog narodnog poslanika posebno. Zaista vas molim da obrazložite povredu člana Poslovnika na koji se pozivate.
Gospođo Čomić, sve bi to bilo u redu da ste prekinuli gospodina Delića kada je ovde izjavio da neki poslanici uvode cirkusko ponašanje u rad Skupštine, čime je ozbiljno narušio dostojanstvo ove skupštine, jer cirkusko ponašanje je u stvari krađa mandata i čuvanje istih od vladajuće većine. Mi ovde svoj protest iskazujemo jednim primerenim kuckanjem, jer drugo i ne možemo ovoj osionoj vlasti, kada vam neko ukrade imovinu i bilo šta iz kuće. Vlast je moćna, vlast je sila, imate 127 poslanika plus Toma, ali ne možemo da se složimo sa tom krađom. Što se tiče gospodina Delića, čuli smo svi da je bio dobar kao vojnik, ispunjavao je naređenja komandanta armije, načelnika Generalštaba i naravno da nije mogao nikako da pogreši. Ali, zato je u politici svom komandantu, predsedniku stranke, zabio nož u leđa, što govori o njemu. Zamolio bih gospodina Tomislava Nikolića, nisu tu ni jedan ni drugi, ali su tu njihovi prijatelji, da više nikada ne pomene u javnosti ime Vojislava Šešelja, jer nije dostojan to časno ime ni da pomene. Tomislav Nikolić je samo u jednom bio u pravu, jer kada neko mnogo priča neistine, nekada se desi da kaže i neku istinu. Rekao je da će vrlo brzo ovo biti prava Skupština. Siguran sam da će vrlo brzo ovo biti prava Skupština sa povratkom najvećeg srpskog junaka modernog doba Vojislava Šešelja. Miševi će se skloniti, vojvoda pobednik će povesti narod u budućnost, a ovim parlamentom predsedavaće srpski radikal i Skupština više neće biti sluškinja marionetske Vlade, te će se vrlo brzo zaustaviti sunovrat države i strmoglav našeg naroda. Hvala najlepše.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Jugović. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Poštovana Skupštino, predsedavajuća, poštovani poslanici i poslanice, reklamiram povredu Poslovnika, član 103. stav 1 - govornik može da govori samo o pitanju koje je na dnevnom redu. Ovde sede predstavnici političkih partija koji žele da pomognu da se budžet usvoji do 29. decembra. Ovde takođe sede i poslanici koji ne žele da se budžet usvoji, ovakav ili onakav, međutim, ukoliko je za njih budžet loš, molim ih da govore o budžetu i lošim karakteristikama o budžetu. Neusvajanje budžeta neće koštati nikoga od političara, neće koštati političke partije, koštaće građane Srbije. Mogu da kažem, u ime svoje političke partije, u ime SPO, želim da pokažem odgovornost da smo birani na funkcije poslanika isključivo da bismo obavljali svoju poslaničku dužnost u skladu sa Poslovnikom. Hajde bar da se ponašamo u skladu sa tim pravnim aktom koji je ova skupština propisala i da poštujemo ono što smo sami sebi propisali, da privatne probleme, probleme odnosa između pojedinih ljudi, lične probleme, političke probleme zaboravimo, dnevno politikantstvo i da se bar do 29. decembra ponašamo odgovorno, a posle toga imaćete prilike da se bavite vašim ličnim problemima. Hvala.
Narodni poslaniče, primena člana 103. je podrazumevajuća, ali ova sednica je otpočela u 12 časova, nakon pauze date u 10 časova, zbog toga što su narodni poslanici s pravom tražili izveštaj, mišljenja o amandmanima koje je dala Vlada. Sve primedbe na to što je prvih deset primeraka stiglo tek sat i nešto kasnije, tehničkim umnožavanjem, stoje. Nema nikakve sumnje da svi narodni poslanici žele da razgovaramo o dnevnom redu, ali ovo su prosto preduslovi na koje narodni poslanici imaju pravo, da traže ono što im po odredbama Poslovnika pripada za rad u Narodnoj skupštini. Narodni poslanik Jovan Damjanović želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedavajuća, javljam se po čl. 225. i 226. Jutros je došla jedna romska porodica iz Niša, porodica Savić Milorada, koji je dobio dva rešenja da mu se ruši kuća, u kojoj živi više od 25 godina. Rešenje je zadnje dobio 6.11.2008. godine, da poruši kuću i ogradu. Neću ulaziti da li je potrebno da se ruši kuća ili ne, ako je potreba po urbanističkom planu grada Niša da se grade određeni objekti koji su interes građana i grada Niša, sigurno je da će se rušiti, da li ima dozvolu ili ne. Interesuje me i hoću da kažem, i na ovo apeluje SRS i ja kao predsednik Roma Republike Srbije, posle tog rešenja građanin Savić Milorad je podneo zahtev SO Nišu, da naprave neko poravnanje i dogovor oko nadoknade tekuće koja treba da se ruši. Međutim, opština mu odgovara ovako, dozvolite narodni poslanici i građani Srbije da čujete šta kažu - postupajući po vašem zahtevu, ovaj organ vas obaveštava da pitanje naknade nije prethodno pitanje za ovaj organ i da vi niste postupili uredno, po uručenom izvršnom rešenju o rušenju ovog organa u rokovima datim u rešenjima. Nema razgovora o nadoknadi, o dislokaciji, gde će ta porodica da živi, kako će da živi, a da se dato rešenje, sada kada je najhladnije, kada je zimsko vreme, kada je zimski period, da se ruši kuća. Gde da ide ta porodica? To je šeststo članova porodica kojih ima u Nišu. Pitam se, zašto, kao što sam napomenuo, treba da se ruši, nema razgovora o nadoknadi stambene prostorije, stambene jedinice ili dislokacije - prebacivanje porodice u drugu stambenu jedinicu. Ne može se, nije dozvoljeno, da se nekom ruši kuća i da bude na ulici. Zato apelujem i na Skupštinu i na predsednika SO Niša, da reši ovaj slučaj na obostrano zadovoljstvo, da ne bi došlo do nekih pojava, da se govori o diskriminaciji nad Romima, jer u ovoj državi, izričito kažem, nema diskriminacije nad Romima. O tome ću kasnije govoriti u svom izlaganju. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Momir Marković. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Zahvaljujem gospođo predsedavajuća. Dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram povredu člana 104. Poslovnika Narodne skupštine. Jedan od prethodnika je maločas rekao da gotovo čitava opozicija, ali jedna politička stranka pogotovu, nije za to da se budžet usvoji. Dame i gospodo narodni poslanici, mi narodni poslanici još nismo dobili mišljenje Vlade. Dobili su ga, mislim da ima tri-četiri primerka, šefovi poslaničkih grupa. Mi još nismo. Ovo je knjiga amandmana na budžet. O ovome treba da se raspravlja i treba da se završi do 29. u 24.00, i onda bi budžet bio usvojen. Mesec i po dana je budžet kasnio u Skupštinu Srbije. Ne može neko da prozove celu poslaničku grupu jedne stranke i da kaže - oni su krivi za to što budžet nije usvojen. Od Zakonodavnog odbora, takođe, mislim da nismo dobili mišljenje. Dobili smo mišljenje Odbora za finansije. Druga stvar, dok mi raspravljamo o ovome, pre nepunih dvadesetak dana smo raspravljali i isterali na čistinu jednu priču koja se zove Aerodrom "Beograd" i Bojan Krišto. Dame i gospodo narodni poslanici, i dan danas se plate na Aerodromu "Beograd" isplaćuju u enormnim iznosima. Imam samo dva izvoda, gde je na jednom 580 hiljada, na drugom 713 hiljada. Prema tome, ništa se promenilo nije. Ništa nije preduzeto, a samo pričamo o tome da smo mi Bojana Krišta smenili. Bojan Krišto i dan-danas dolazi u popodnevnim časovima na Aerodrom "Beograd" i sa direktorkom finansija sakriva dokumentaciju. Još jedna stvar koju građani Srbije moraju da znaju je da Bojanu Krištu pripremaju otpremninu sa Aerodroma "Beograd". Ako i to ova država dozvoli, onda na zdravlje. Treća stvar, pošto imam još vremena, koju hoću da potenciram, vezano je za narodne poslanike i one koji sebe smatraju narodnim poslanicima. Član 102. Ustava Srbije kaže - narodni poslanik je slobodan da, pod uslovima određenim zakonom, neopozivo stavi svoj mandat na raspolaganje političkoj stranci, na čiji je predlog izabran za narodnog poslanika. Svi mi poslanici SRS smo svoj mandat stavili na raspolaganje SRS. To što je izvršena krađa imovine SRS, tačnije tih ostavki, koje smo mi podneli je druga priča i to je organizovani kriminal, zbog čega neko ko je to uradio, a taj se hvalio sa ove govornice, ne mogu ni ime da mu pomenem, jer bi onda morao da kažem gospodin, kurtoazija mi ne dozvoljava da drugačije oslovljavam. On u ovom slučaju nije gospodin. Da su časni i pošteni oni koji su otišli sa njim, a govorimo o časti i poštenju, o odbrani itd, oni bi uradili ono isto što smo mi poslanici SRS ponovo uradili. Ima i među njima trojica-četvorica koji su to uradili, pa su otišli. (Predsedavajuća: Tri minuta i trideset sekundi.) Prema tome, toliko o časti onih koji su branili Srbiju. Svi smo mi branili Srbiju sa manje ili više rezultata. Ono što je odbrana Srbije je jedno, a ono što je moral i krađa mandata je nešto sasvim drugo.
Narodni poslaniče, nema povrede člana 104. Samo da dopunim vaše izlaganje, nije podeljeno tri-četiri, nego je podeljeno deset primeraka umnoženih, svim predsednicima poslaničkih grupa. Sve primedbe koje su narodni poslanici izrekli, a tiču se kršenja rokova iz budžetskog kalendara, kašnjenja sa današnjim umnožavanjem su na mestu i baš zato, da izvršim dopunu, podeljeni su, kako je i najavljeno, u 12, umnoženi primerci sa mišljenjem Vlade svim predsednicima poslaničkih grupa. Njih je u našoj Narodnoj skupštini deset. Reč ima narodni poslanik Jadranko Vuković. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Čomić, javljam se po članu 104. Kratko ću. Vama bih samo skrenuo pažnju, kao predsedavajućoj, svi pravimo greške, vi najbolje, stvarno, tumačite Poslovnik, ali bih vas zamolio da iste aršine imate i prema jednima i prema drugima, a vidim da, kao što su kolege rekle, kada je gospodin Nikolić ovde izlazio i pominjao neke ružne reči, niste reagovali, a za svakog srpskog radikala reagujete. Toliko o tome. Gospodine Peleviću, vama se želim obratiti, nemate potrebe vi generala Delića za ovom govornicom braniti, vi znate kako je on došao kod nas, ali vama se obraćam pošto sam bio na onoj skupštini kada ste vi prešli u SRS. Naći ću šta smo tada razgovarali. Tada ste me oduševili. Naravno, poštujem vaše rane junačke iz Srpske Krajine, ali isto bih vas podsetio, gospodine Peleviću, da pokojni Željko Ražnatović Arkan isto je najosetljiviji na izdaju. Vi ste došli kod Vojislava Šešelja u stranku, jako ste lepo pričali, tada sam vas prvi put upoznao, bilo mi je drago što ste prešli i podsetiću vas, tada ste rekli, molim vas, ovde sve. Momo Marković je, mislim, bio zajedno sa mnom u delegaciji. Nijednu funkciju ne tražim u vašoj stranci. Želim da kompletno moja grupa pređe u jedinu patriotsku stranku, u SRS, koju vodi srpski junak dr Vojislav Šešelj. Gospodine Peleviću, naravno, kada smo to mi preneli Vojislavu Šešelju, on je rekao - ne, morate ga naterati, mora da bude u Otadžbinskoj upravi, mora da bude poslanik. Gospodine Peleviću, mislim da nemate potrebe govoriti i braniti generala Delića, vi ste mene razočarali, ovde govorimo o moralu. Mogli ste se povući, da ne idete ni tamo ni amo, ostali bi veliki, ali vi ste ušli, Vojislav Šešelj vas je predložio za poslanika i vi ste otišli na drugu stranu. Morao sam da reagujem da se ovo zna i da nemate razloga, ni moralnih razloga, da vi branite generala Delića. Neka se on brani, na sličan način je i on došao u našu poslaničku grupu. Zahvaljujem.
Nema povrede člana 104. Tri puta ukupno sam samo podsetila, i to se odnosilo na sve poslanike, narodne poslanike koji govore i koji slušaju, na odredbe Poslovnika koji regulišu naše ponašanje tokom sednice Narodne skupštine i nije se odnosilo ni na jednog poslanika posebno, osim kada izgovaram ime, zato što imam obavezu da upozorim narodnog poslanika koji očito krši Poslovnik, bilo koju odredbu člana 104, i obavezna sam da izreknem upozorenje. Sve drugo se odnosi na sve nas ostale. Narodni poslanik Slobodan Maraš želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarka, javljam se zbog povrede člana 24, a to je da predsedavajući treba da se stara o primeni Poslovnika Narodne skupštine, naravno, i člana 104. Gospođo Čomić, situacija svima koji malo duže prate ovu skupštinu kraj malih ekrana potpuno je jasna. Gospođe Slavice Đukić-Dejanović, predsednice parlamenta, nema, a to je situacija kada vi dobijate priliku da vodite i kada vi dobijate priliku da opstruirate rad Skupštine. Zbog čega? Zbog toga što nije stiglo mišljenje Vlade, treba da se kupi vreme i onda, naravno, svaki put je isti scenario. Dešava se sledeća stvar, izlazi gospodin Tomislav Nikolić, isprovocira poslanike SRS i onda to traje satima. Vi u svojim objašnjenjima, naravno, prekoračujete vreme, nekoliko minuta govorite, a pokušali ste da pokažete silu, odnosno da stvorite autoritet na poslaniku SRS, gospodinu Milenkoviću. Verovatno, kao što ne želim da zloupotrebim, ali znam da smo pričali o tome da u nekim drugim parlamentima, oni poslanici koji su jednom ili dva puta, naravno da nemaju priliku da govore kao oni koji su dugo godina u Skupštini, i vi se očito toga pridržavate i pokušali ste na jednom poslaniku da gradite autoritet. Zašto to ne pokušate sa nekim ko je ovde malo duže ili šefom poslaničke grupe? Njemu ste rekli da ne može da govori o povredi Poslovnika, jer su neki poslanici govorili duže od tri minuta. Vi ste im dozvolili da govore duže od tri minuta i vi se na to pozivate da svi govore duže od tri minuta, a vi predsedavate, a to nije u skladu sa Poslovnikom, član 100. Samo molim, pokušaj ovde je definitivno sledeći, da se nabedi opozicija da je kriva zbog toga što budžet neće biti usvojen. Imam puno pravo to da govorim, zato što LDP nije podnela nijedan amandman, želela je da bude konstruktivna, ali ono što vi kao vladajuća većina radite, odnosno vi kao predsedavajuća, stvarate haos u Skupštini da prikažete da je SRS kriva što neće biti usvojen budžet. Zaista ima mnogo argumenata gde možete da kažete da oni opstruiraju nekada. Ali, ljudi su podneli amandmane, vi ste došli s njima da razgovarate u minut do 12 i to predstavili kao džentlmenski gest, odnosno premijer. Znači, mnogo vremena je ranije moralo da se razgovara sa pripadnicima opozicije. Mi smo pre dva meseca nudili dogovor svim partijama u Skupštini, da napravimo dogovor kako ćemo izaći iz ove agonije u kojoj se država nalazi, ne samo kada je budžet u pitanju. Naravno da nije bilo spremnosti. Molim vas, dajte gospođu Slavicu, po članu 98, predsednica Skupštine neka dođe, neka sazove sastanak šefova poslaničkih grupa, sačekamo to mišljenje Vlade i da krenemo da radimo. Ovako svesno dovodite do toga da građanima koji gledaju Skupštinu padne mrak na oči zato što ovo gledaju, a vi to namerno opstruirate i to je hiljaditi put, dokazano je da svaki put kada vi vodite se ovakve situacije događaju.
Narodni poslaniče, naveli ste da je povređen član 24. Poslovnika Narodne skupštine. Narodni poslaniče, uvidom u stenogram sednice Narodne skupštine videćete da ste naveli član 24. i član 104. Narodni poslanik dobacuje da je bio lapsus. Ovo moje objašnjenje da li je ili nije bilo povrede je dokaz da vrlo pažljivo slušam sve govornike za govornicom i da pretpostavljam, kada ste kazali član 104, da ste mislili na član 27. Rigoroznom primenom, na koju sam isto opomenuta, da je u toku bili bi upozoreni da nema povrede člana 24, no govori o formiranju poslaničkih grupa i daljom primenom svih onih članova Poslovnika koji se odnose na obavezu kako obrazlažete povredu Poslovnika. Sve ostalo što ste rekli ne stoji, tako da niti ima povrede člana 27, niti povrede člana 24. Molim da se u stenogramu stavi da se radi o članu 27. Poslovnika, a ne 24. Narodni poslanik Milovan Radovanović želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu 104. Poslovnika Narodne skupštine. Narodni poslanici su dužni da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine. Predsedavajuća, gospođa Gordana Čomić, na primeru javljanja narodnog poslanika poslaničke grupe SRS, mr Marka Milenkovića, upravo je narušila dostojanstvo Narodne skupštine, što je želela prekidanjem narodnog poslanika da ukaže na povredu Poslovnika, omalovaži i ponizi narodnog poslanika, kao da ne radi to u skladu sa Poslovnikom i onome što želi da kaže. Druga stvar, predsednik Narodne skupštine je dužan da nakon toga da objašnjenje iz člana 100, kada se narodni poslanik poziva na povredu Poslovnika, ali ne da upada u reč narodnom poslaniku, pogotovo narodnom poslaniku koji ne koristi uvredljive reči, ne koristi psovke, ne koristi bilo šta što narušava dostojanstvo Narodne skupštine, uvrede, itd. Zato vi, gospođo predsedavajuća, Gordana Čomić, slažem se sa tim da izuzetno poznajete Poslovnik Narodne skupštine Republike Srbije, i to stoji, ali ga zloupotrebljavate. Nepotrebno odugovlačite vreme i prekidate poslanika u izlaganju, pogotovo kada se poslanik javlja o povredi Poslovnika ili da ukaže nešto u vezi sa odgovarajućim odredbama Poslovnika. Vi ste, sedeo sam u sali, dva puta pomenuli moje ime, prvi put moje ime i prezime, da dobacujem. To nije tačno. Narodni poslanik SRS, Sulejman Spaho, prolazio je i njega ste upozorili, i on vama nije dobacio, nego je rekao za vas - predivna žena, u superlativu, pohvalio vas je itd. Vi ste njega upozorili i opomenuli, a rekao sam vam šta je on izgovorio prilikom izlaska iz sale, nisam vama dobacio. Drugi put, apsolutno nisam ništa rekao, a vi ste ponovo izgovorili moje ime, odnosno prezime, kao da dobacujem. Na kraju, kada upozorite i sa razlogom narodnog poslanika da dobacuje, narodni poslanik koji dobacuje, treba da pravite razliku, dobacivanje po Poslovniku nije dozvoljeno poslaniku koji govori za ovom govornicom, a ne predsedavajućem, da li to bila predsednica Skupštine ili potpredsednik Skupštine koji trenutno predsedava. Pravite razliku čak i kada vam narodni poslanik nešto dobaci. Slažem se, ne treba nikada dobacivati, pogotovo izgovoriti nešto što je ružno, neku uvredljivu reč itd. Ali, nešto kao što je malo pre Sulejman Spaho, izlazeći, rekao da ste vi jedna divna žena, vi ga upozoravate i gledaoci stiču utisak kao da je on zaista nešto dobacio, nešto neprimereno, nešto mnogo ružno, nešto uvredljivo, ko zna šta je sve rekao. Vi u tome preterujete i trebalo bi da imate to u vidu. Ukazuju vam mnogi narodni poslanici, iz različitih poslaničkih grupa da to radite, da razmislite o tome i da to više na dalje ne činite.
Nema povrede člana 104. Upućujem vas na uvid u beleške. Ne možete da dobacujete da vam ne treba objašnjenje. (Milovan Radovanović, sa mesta: Gde piše?) Piše u članu 100. da imam dužnost da dam objašnjenje narodnom poslaniku koji se pozvao da dobije reč preko reda i čim završi prethodni govornik, a da bi govorio o povredi Poslovnika. Upućujem vas na stenogram izlaganja narodnog poslanika Marka Milenkovića i videćete da nema osnova za vaše izlaganje. Naprotiv, ako pažljivo pročitate njegovo izlaganje do kraja, zaista vas upućujem da ne moram da objašnjavam i da čitam sve ono što je on izgovorio za govornicom sada. Reč ima narodni poslanik Ljubiša Petković, želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, zbog vrlo velikog uznemirenja građana vezano oko sukoba između ministra odbrane gospodina Šutanovca i načelnika Generalštaba Vojske Srbije generala Ponoša želeo bih da dobijem odgovore na neka pitanja, a vezano pojedinačno za generala Ponoša, kao i za ministra Šutanovca. Dozvolite mi da postavim temelj mojih pitanja i da kažem, kao prvo, da je vrlo neveštim upravljanjem, usled nekompetentnosti i nezainteresovanosti ministra odbrane, gospodina Šutanovca, kao i njihovih saradnika, vojska postala žrtva dnevno-političkih razmirica unutar vladajuće koalicije, a posebno frakcija koje se nalaze u DS. Sistematski se ruši ugled vojske i u narodu se stvaraju velike, mnogobrojne afere vezane za armiju, a posebno se podstiče nezadovoljstvo profesionalnog sastava Vojske Srbije. Dozvolite mi da kažem da rukovodstvo svih država ovog sveta, bez obzira na politički sistem koji je zastupljen u državi, posebnu pažnju posvećuju dužnosti načelnika Generalštaba, jer je to najviša dužnost u vojsci, za koju su povezana značajna ovlašćenja. Na ovu dužnost se postavljaju oficiri koji su vođeni na komandnim dužnostima, koji su prethodno uspešno obavljali dužnosti komandanta jedinica na taktičkom i operativnom planu. Ovo pravilo je važilo i u Vojsci Kraljevine Jugoslavije, i u JNA i Vojsci Jugoslavije. Ali, sada više ne važi, samo u ovoj zemlji, samo sa ovom vlašću. Sadašnji načelnik Generalštaba u prethodnoj vojničkoj karijeri najvišu komandnu dužnost koju je obavljao jeste dužnost komandira voda. To je osnovna komandna dužnost oficira po završetku Vojne akademije. Preskočio je sedam komandnih dužnosti: komandira čete, zamenika komandanta bataljona, komandanta bataljona, načelnika štaba puka brigade, komandanta puka brigade, načelnika štaba korpusa i komandanta korpusa ili slične operativne grupacije i direktno je uleteo na dužnost zamenika, a potom i načelnika Generalštaba. Uz to, išlo se na munjevito napredovanje. Za šest godina, od čina potpukovnika do čina general-potpukovnika, sve kroz vanredna unapređenja. Koje to posebne kvalitete poseduje general Ponoš? To je jedno od osnovnih pitanja. Zašto su ti kvaliteti odjednom postali vidljivi otkada se Boris Tadić počeo baviti vojskom. Na kraju, želeo bih da dodam, da započeti proces privatizacije vojske od strane (Predsedavajuća: Tri minuta i 30 sekundi.) DS krunisan je dolaskom Dragana Šutanovca na dužnost ministra odbrane i postavljanjem biranog kadra DS na ključne dužnosti u vojsci i Ministarstvu. Što se tiče vojske, nedvosmisleno se može zaključiti da se favorizuje kadar (Predsedavajuća: Četiri minuta.) naklonjen DS. Nastaviću kasnije. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Vjerica Radeta, želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Javljam se na osnovu člana 104. Poslovnika, a vezano za diskusiju gospođe Nade Kolundžije, kada je pokušala da objasni da je član 139. stav 5. osnov da može da se raspravlja o amandmanima bez mišljenja Vlade. Podsećam da taj stav 5. člana 139. kaže da ukoliko nadležni odbori ne dostave izveštaje, odnosno Vlada mišljenje o predlogu zakona, predlog zakona će se razmatrati i bez tih izveštaja, odnosno mišljenja. Međutim, član 147. decidirano kaže "predlagač zakona, nadležni odbori i Vlada dužni su", dakle, dužni su, ne mogu, ako hoće, nego su dužni, "da pre sednice Narodne skupštine razmotre amandmane koji su podneti na predlog zakona i da Narodnu skupštinu obaveste za koje amandmane predlažu da ih Narodna skupština prihvati, a za koje da ih odbije". Gospođa Nada Kolundžija je pokušala da nas ubedi da možemo, i verovatno će sada, kada smo konačno u 14.10 časova, još uvek nismo svi dobili, ali dobijamo izveštaj Vlade, posle ovog dobijenog izveštaja, gospođa Kolundžija će da nas ubeđuje da je član 139. taj na osnovu kojeg smo mogli da radimo, ali ste vi na početku sednice u 10.00 časova pomerili početak za 12.00 časova, zato što nisu bili ispunjeni uslovi iz člana 147. Valjda nešto što je uslov u 10.00 časova jeste uslov i u 12.00 časova, 13.00 časova, 14.00 časova, u svakom momentu i u svako doba. Dakle, i ovo je bio pokušaj, dobro je zapazio gospodin Maraš, vi ste ovde svojim dugim komentarima, u skladu sa Poslovnikom imate obavezu da komentarišete, ali ono što su vaši komentari je zapravo diskusija koju biste trebalo sa ovog mesta da kažete ovom parlamentu i javnosti Srbije. Vama je odgovaralo da na ovaj način radi Skupština, jer da nije bilo javljanja po Poslovniku, vi biste opet pomerili početak rada za 14.00 ili 15.00 časova, dok ne dobijemo mišljenje Vlade. Gospođo Čomić, vi ste rekli da će najpre dobiti izveštaj Vlade predsednici poslaničkih klubova, grupa, pa narodni poslanici i kažete - što je u skladu sa Poslovnikom. Samo vas molim kada god se pozovete na Poslovnik da kažete gde to tako piše. U toku smo sednice, sednica je u toku. Nije ovo zakazivanje sednice pa dobija šef poslaničke grupe, pa će onda dobiti narodni poslanici na kućnu adresu ili preko poslaničkih klubova. Sednica je u toku, pre pola sata ili možda malo više dobili su predsednici poslaničkih klubova mišljenje Vlade. Kako mogu svi narodni poslanici da koriste taj jedan primerak? Naravno da to nije ni fizički moguće, a takva obaveza ne postoji ni u Poslovniku. Dakle, danas ste pokazali da ne želite da građani Srbije i država Srbija dobije budžet, jer evo u 14.15 časova smo dobili mišljenje koje smo mogli imati ovde pre deset časova jutros.
Nema povrede člana 104. U 10.00 časova Narodna skupština nije imala informaciju da je Vlada završila razmatranje po svim amandmanima. To je bio razlog, uvidom u stenogram možete se uveriti i zašto je sednica odložena do 12.00 časova, a uz prethodno pitanje da li su svi predsednici poslaničkih grupa saglasni da samo započnemo sednicu i da sačekamo da dobijemo informaciju o tome da li su na Vladi završili sav posao i kada će završiti. U 12.00 časova sam dala informaciju da Narodna skupština ima informaciju da je Vlada završila razmatranje svih amandmana, da je u pitanju tehnički deo posla umnožavanja mišljenja da bude dostavljeno svim narodnim poslanicima i uvidom u stenogram videćete da sam rekla - naravno, ako se sa tim slažu predsednici poslaničkih grupa, i tada je svaki narodni poslanik koji ima pravo tražio reč da govori o povredi Poslovnika. U delu u kojem ste me upozorili da sam napravila redosled za raspodelu materijala, potpuno ste u pravu. Nema osnova da predsednici poslaničkih grupa dobiju materijal, mišljenje Vlade, pre bilo kog drugog narodnog poslanika. Izvinjavam se na nepreciznost koja je izrečena, radilo se samo obaveštavanju da prvih deset primeraka koji izađu umnožavanjem da će biti dostavljeni predsednicima poslaničkih grupa. Naravno da nigde u Poslovniku nema osnova da bilo koji narodni poslanik dobije bilo koji materijal posle nekog drugog narodnog poslanika. Reč ima narodni poslanik Milorad Buha. Pre njega reč ima narodna poslanica Vjerica Radeta, želi da govori o povredi Poslovnika.
Izvinjavam se kolegi Buhi i narodnim poslanicima, ne želim da zloupotrebljavam Poslovnik, ali pošto ste lepo obrazložili sve ono što sam stavila kao primedbu, najpre molim da se u danu za glasanje Skupština izjasni da li je bio povređen Poslovnik, malopre ste sami priznali da jeste, da vidim kako će reagovati skupštinska većina. Ali, nisam se javila zbog toga. Javila sam se da vas zamolim da nam na osnovu člana 27. Poslovnika objasnite zbog čega je ova pauza pomerena i ne znam kada planirate da date pauzu. Nije nikakav problem, znam, samo nemojte da mi kažete piše u Poslovniku pauza je sat vremena, pa imate diskreciono pravo da odredite kada će biti tih sat vremena. Sve je to u redu i u skladu je sa Poslovnikom, ali uvek kada se pauza pomera unapred ili unazad, kao sada, onda svaki put dobijemo neko objašnjenje zbog čega je pauza pomerena za 20 minuta, pola sata, sat, koliko već bude. Molim vas, radi javnosti, objasnite nam ono što ste malopre vi dobacivali kada vas je neko iz klupe pitao zašto nema pauze. Rekli ste, sad samo potvrdite da li sam u pravu, dobacivali ste a niste imali pravo, kao ni bilo ko od poslanika, da će biti pauze dok se podeli materijal odnosno mišljenje Vlade. Dakle, još jedan dokaz, kompletan rad parlamenta usmerava se prema nekakvom programu Vlade i za vas je Vlada zakon, umesto da bude obrnuto i kažete da li je tačno ovo što sam rekla da ste vi rekli sa mesta, da ste i pauzu pomerili da bismo dobili mišljenje Vlade. Ovo je još jedan od dokaza da je skupštinska većina u službi Vlade Republike Srbije i niko još iz skupštinske većine ovde nije rekao da je Vlada kasnila sa predlogom budžeta 40 dana, poštovani građani Srbije. Ne dajte da vas lažu, da vas zavaraju, da kažu da je problem u tome što se danas raspravlja o nečem drugom ili što poslanici opozicionih stranaka, pre svega SRS, žele da govore o svojim amandmanima koji su podneti, jer mi smo amandmane podneli da kroz te amandmane pokažemo kakva je naša namera u odnosu na dobrobit građana Srbije. Dakle, recite istinu - Vlada Republike Srbije je neodgovorna, a odgovorna je zašto građani Srbije neće imati budžet. Hvala lepo.
Narodna poslanice, u prethodnom javljanju nisam rekla da je povređen član 104. i izvinila sam se za nepreciznost o redosledu distribucije materijala, tako da nema povrede koju ste obrazlagali u prethodnom javljanju. A što se tiče izricanja povrede po ovom javljanju, po članu 27. staram se o toku sednice i, želeći da bude primenjen svaki član Poslovnika i oni koji su prećutno dogovoreni kako se primenjuju i svi ostali, pauzu ću odrediti na osnovu Poslovnika. U pravu ste, sami ste rekli, pauza je po pravilu od 14.00 do 15.00 časova. Još je prijavljeno dvoje narodnih poslanika koji žele da govore o povredi Poslovnika i time bismo završili ovaj prepodnevni deo rada. U međuvremenu su podeljeni mahom i primerci mišljenja Vlade o iznetim amandmanima, tako da ćemo u popodnevnom delu nastaviti raspravom u pojedinostima, a po pojedinim amandmanima podnetim na Predlog zakona o budžetu. Reč ima narodni poslanik Milorad Buha, želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Javljam se po članu 104. i dužan sam da ukažem javnosti Srbije da je SRS sa razlogom podnela puno amandmana, s obzirom da smo ocenili i procenili da ovaj budžet je neostvariv i u skladu sa ciljevima koje smo čuli, ciljevima Vlade, da je ovaj budžet u funkciji štednje, smanjenja troškova, uglavnom u gotovo svim amandmanima smo išli ne na stavke zarada, s obzirom da su zarade državnih činovnika male, ne govorim sada o platama državnih funkcionera, nego o platama državnih činovnika, one su stvarno male, nismo išli na korekciju zarada, nismo išli na korekciju drugih troškova, sem onih koji se po našem mišljenju moraju kresati, a to su usluge po ugovoru, specijalizovane usluge, troškovi putovanja, nabavke materijala, dotacije nefinansijskim organizacijama itd. Znači, s razlogom smo podneli 115-116 amandmana u cilju smanjenja budžetskih rashoda i dobili smo mišljenje Vlade iz koga vidimo da su pojedini amandmani prihvaćeni, drugi amandmani nisu prihvaćeni. Ne znam razlog zbog čega su neki amandmani prihvaćeni, ako se radi o određenim, po meni, ekonomskim pozicijama koje bi trebalo da se sveobuhvatno sagledaju itd. Mislim da je greška ponovo u Vladi. Ako se zalažemo za štednju onda se moramo opredeliti za način i odabrati način kako najbezbolnije štedeti, kako najbezbolnije smanjiti troškove i ne okrnjiti zarade. Mi smo se opredelili kao SRS, upravo zarade nećemo dirati, diraćemo one troškove koji nam ovog trenutka ne trebaju i na taj način smo radili amandmane. Zašto su neki prihvaćeni, a neki nisu, to ne znam. To ćete nam verovatno vi ovde objasniti. Dalje, mišljenje Vlade dobijamo pre desetak minuta. Naši amandmani su prošle nedelje završili u pisarnici, bili su na raspolaganju Ministarstvu finansija i Vlade. Zašto se čekalo toliko dugo ako želimo budžet da usvojimo u zakonom predviđenom roku? S obzirom da ga nismo ni dobili u roku, mišljenje SRS je da vi i nećete usvajanje budžeta, idete na privremeno finansiranje. Imaćete obrazloženje - eto, radikali, opozicija su išli sa puno amandmana. Odgovorno vam tvrdim, išli smo u skladu sa vašim ciljevima, da smanjimo budžetske stavke koje nam nisu ovog trenutka potrebne i da izađemo u susret građanima Srbije da izdvajaju što manje sredstava. Odustali ste od toga, ne mi iz opozicije, nego vi. Hvala.
Narodni poslaniče, više puta je rečeno da je došlo do kršenja budžetskog kalendara. Ministarka finansija Diana Dragutinović je u uvodnom izlaganju uputila izvinjenje Skupštini. Dakle, ne pokušava se sakriti ono što ne može da se sakrije, a to je da Predlog zakona budžeta kasni 41 dan po budžetskom kalendaru, pa onda naravno kasnimo i mi po našem kalendaru. Vaše obrazloženje za povredu člana više ide u raspravu o pojedinostima, nego u povredu Poslovnika. Narodni poslanik Paja Momčilov, želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, pozvao bih se na član 104, mada strogo rečeno biću prestrog kad se pozivam na njega. U suštini, hteo sam da repliciram gospodinu Deliću, koji je sa ove govornice dozvolio sebi da kaže da su na sednici odbora, juče održanog, reč dobijali penzionisani portiri i neki doktori, koji su dobri doktori, a nisu članovi odbora. Jedan žuto ofarban list u celosti je išao čak i dalje, pa je naveo i moje ime i rekao je kako sam ginekolog i, naravno, po tome ne bih smeo da govorim na sednici odbora. Na stranu što sam rezervni potporučnik bivše JNA, to verovatno nije važno, pa verovatno je i to nešto što me diskvalifikuje. Vidite, gospodin Delić, kako god uzmemo, neko smatra da je ovde legalno, neko smatra da je ovde ilegalno, ne shvata osnovnu ulogu parlamenta i suštinu. Parlament je laička organizacija, parlament je predstavnik, ovde sede predstavnici naroda koji nisu stručnjaci i eksperti za razmatranje pojedinih oblasti. Izgleda da to nije jasno čitavoj, oni sebe tako nazivaju, poslaničkoj grupi, nego oni misli da su narodni poslanici eksperti. Nisu, imamo Ministarstvo odbrane koje broji, bogami je brojno, na hiljade zaposlenih. Tamo se nalaze eksperti. Mi jednostavno samo ovde iznosimo svoja mišljenja i promišljamo, a ako nam je potrebna stručna pomoć, onda imamo pravnike, pravnu službu prateću koja nam pomaže. Prema tome, kada neko kaže da ne treba da govori na odboru neko ko je lekar i neko ko je portir, taj se ne razume u suštinu parlamentarizma i to je već njegov problem, ali kad se to toleriše i dozvoljava se da se takvi stavovi ovde iznose, onda postaje problem i vođenja ove sednice, tim pre što prilično autoritaran stav imamo od predsedavajućeg, gospođe Čomić, koja je sve upućivala na norme ponašanja i na poslaničke norme. Šta sam juče samo rekao? Rekao sam otprilike samo to da ako gospodin Ponoš prekrši zakon i kaže ono što kaže u novinama, onda je to i te kakav problem za državu i za narod, pa ako nema nikakve komunikacije sa resornim ministrom da je to već poziv na uzbunu. Rekao sam ako se dva aktera koja su i te kako bitna, a to je premijer i predsednik, olako odnose prema tom problemu, onda mi imamo haos u državi. Samo sam to kazao. Srbija je sigurno zemlja koja još nema izdiferencirane nacionalne ciljeve, a sigurno da je jedan od najvažnijih očuvanje suvereniteta i integriteta. Neće se složiti sa mnom oni koji se slažu da mi budemo marionetska država. Eto, otprilike sam to kazao i samo sam još hteo da ukažem na ovako jedno pogrešno razmišljanje kad govorimo o parlamentu. Hvala.
Narodni poslaniče, na sednicama odbora i radnih tela se primenjuju Poslovnik Narodne skupštine. Tokom sednice predsedavajući je u obavezi da prvo da reč narodnim poslanicima članovima odbora i tek kada je iscrpena sva lista prijavljenih narodnih poslanika koji su članovi odbora, onda mogu da dobiju reč narodni poslanici koji nisu članovi odbora, ali imaju prava da prisustvuju i da diskutuju na svakom od odbora Narodne skupštine. Svako kršenje te procedure predstavlja prekršaj Poslovnika Narodne skupštine. Narodni poslanik Dragan Stevanović želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100.
Gospođo predsedavajuća, u skladu sa Poslovnikom na neki način bih da apelujem na vas da iskoristite svoje mogućnosti da prekinete sednicu i obavite konsultaciju sa predsednicima poslaničkih grupa oko nastavka rada ove sednice, s obzirom da smo dobili ovaj izveštaj koji govori o amandmanima. Taj izveštaj ukazuje na činjenicu da stvarno kod Vlade ne postoji opredeljenje da se ovaj budžet usvoji. Od 240 ili 250 amandmana koji su na tekst budžeta podneti i otišli u Vladu, Vlada je spremna da prihvati samo 13 amandmana. Dvesta trideset amandmana je predložila Skupštini da se odbije. Čak i da počne zasedanje i rasprava u pojedinostima po podne, mi na osnovu Poslovnika o radu Skupštine Republike Srbije nećemo stići da usvojimo budžet za 2009. godinu. Ovde se uopšte ne radi o tome čiji su amandmani. Amandmane opozicije niste spremni da prihvatite, bar u pristojnom, ako ne u nekom shvatljivom broju. Moje javljanje po ovom pitanju jeste zbog javnosti. Da skrenem pažnju još jedanput, ukoliko je to moguće, javnosti da se na jedan, da se ne izražavam teže, ali perfidan način odgovornost za neuspeh usvajanja budžeta u ovoj godini, odnosno za 2009. godinu pokušava svaliti na teret opozicije, pre svega SRS. Mi ćemo se držati isključivo Ustava, zakona i Poslovnika kada je u pitanju usvajanje budžeta za 2009. godinu. Još jednom insistiram, odgovornost za eventualno ne usvajanje budžeta je isključivo na Vladi i na skupštinskoj većini.
S obzirom da imam informaciju da su svi prisutni poslanici dobili izveštaj o mišljenju Vlade, izveštaj odbora je isto uvršten, tako da su ispunjeni nakon ovih tehničkih uslova svi članovi Poslovnika koji omogućavaju naš rad, tako da određujem pauzu do 15.30 časova. Popodnevni deo sednice nastavićemo raspravom na član 1, amandmanom koji su zajedno podneli narodni poslanici Velimir Ilić, Miroslav Markićević, Srđan Spasojević, Zlata Đerić, Aleksandra Ilić i Aleksandra Janković. Danas ćemo na osnovu člana 85. stava 5. raditi i posle 18.00 časova, naravno raspravom po tački dnevnog reda koja u tom trenutku bude na raspravi. Narodni poslanici s pravom upozoravaju da nisam dobro kazala vreme. Dakle, nastavljamo u 15.35 časova. [[Posle pauze – 15.35]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad u poslepodnevnom delu sednice. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Velimir Ilić, Miroslav Markićević, Srđan Spasojević, Zlata Đerić, Aleksandra Ilić i Aleksandra Janković Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Narodna poslanica Vjerica Radeta želi da govori o povredi poslovnika ili koristite vreme za amandmane? Želi da govori o povredi poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 224. i 225. Mi smo ovde započeli pre dva dana jednu raspravu koja je juče nastavljena u Odboru za bezbednost. Pretpostavljam da ste svi imali priliku da se osvrnete na stenogram sa jučerašnje sednice Odbora za bezbednost, s obzirom da ono što smo imali priliku da saznamo u sredstvima informisanja nije bilo baš na pravi način preneto stanje. Situacija u toj oblasti nije promenjena ni na osnovu jučerašnje sednice, jer i ono što je na Odboru za bezbednost moglo da se čuje od generala Ponoša, što se tiče nas srpskih radikala, još više nas je zabrinulo imislimo da zaista postoje ozbiljni problemi. Pitanje zašto ministar Šutanovac nije prisustvovao sednici Odbora je svakako pitanje na koje tražimo odgovor. To što je on obavestio da zbog nekih svojih obaveza ne može da se odazove sednici Odbora, svakako je za članove Odbora i za narodne poslanike uopšte neprihvatljivo, jer bi trebalo ministri u vladi Republike Srbije da imaju svest o tome da je njima prioritet da se odazovu svakom pozivu narodnih poslanika, bilo da je to poziv u parlamentu na raspravi ili da je u pitanju neki od odbora. Naravno, mi želimo da se ta stvar do kraja raščisti. Mnogo podataka je juče na Odboru izneo general Ponoš i naravno moramo da znamo šta je od toga istina. On je vrlo ozbiljno optužio, iznoseći neke činjenice, ministra Šutanovca. S druge strane, imamo izjave Borisa Tadića koje takođe nisu u skladu sa njegovim ustavnim ovlašćenjima. On očigledno bez pokrića iznosi neke stvari i tvrdnje. Mi smo parlament i mi moramo da imamo sve činjenice na raspolaganju i insistiramo, dakle, na prisustvu gospodina Šutanovca, da vidimo šta je tačno od onoga što je rekao Ponoš, jer ako je jedan deo od onoga tačno, onda Šutanovac više ni jedan sat, a kamoli jedan dan, ne može biti ministar u Vladi Republike Srbije.
Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović.
Dame i gospodo narodni poslanici javljam se po članu 225. i 226, a vezano je za jučerašnju sednicu Odbora za odbranu i bezbednost. Ne znam da li ste obratili pažnju dovoljno na zaključak koji je doneo Odbor, ali on nedvosmisleno govori da je država u ozbiljnoj opasnosti i da se dovodi u pitanje civilna kontrole vojske, a to znači da postoji određena bojazan da je vojska mogla da izađe iz onih okvira u koje je stavljaju Ustav i zakoni. Zbog toga je ta sednica juče i zakazana. Ono što je dobro to je da su skoro svi poslanici glasali za ovakav zaključak, jer kada se uzme sve u obzir i sve ono što je izrekao načelnik Generalštaba u sredstvima javnog informisanja i ono što je izrekao juče na Odboru nedvosmisleno stoji - da je vojska pod komandom načelnika Generalštaba, ovo "pod komandom" mislim uslovno, mogla da izađe iz okvira i da dođemo u situaciju da ona eventualno preuzme vlast. Između ostalog, nije general Ponoš juče ni krio ni jednog jedinog momenta. On je potvrdio manje-više sve navode koje je dao, i kaže- bio sam prozvan da iznesem jedno diskretno i protokolarno neizraženo nezadovoljstvo, zbog toga što nije postojala spremnost u Ministarstvu da se problemi rešavaju. Takođe je vrlo interesantno, juče je načelnik Generalštaba počeo da deli lekcije i Skupštini i poslanicima. Rekao je - bolje bi bilo da ste vi postavljali pitanja koja sam pokrenuo, umesto mene, ali niste. To takođe nedvosmisleno govori da je načelnik Generalštaba možda pomislio da je trenutak kada ne samo da treba da postavlja pitanja, nego i da ih rešava. Vi znate kako vojska rešava ta pitanja. Kaže - da ste vi postavljali pitanja, možda ne bismo imali slučaj "satelit", "pancir" i slične stvari. Misli na korupciju i kriminal u ovoj državi. Takođe je načelnik Generalštaba tom prilikom je rekao - želim da naglasim da Vojska nije stranački podmladak u kojem nesvršeni studenti grade političku karijeru na bazi lojalnosti i uticajnih funkcionera. Postavlja se pitanje ko je taj i čiji stranački podmladakgradi karijeru u Ministarstvu odbrane ili u drugim ministarstvima, odnosno u državnoj upravi. Ovo je samo deo optužbi koje je načelnik Generalštaba juče rekao: ako je vas ili nekoga drugog ova istina zabolela, to je dobar znak, a ako je nekome pomrsilo političke račune, moram da kažem da mi nije žao. Nije ni meni, ali postavlja se pitanje ko su ti kojima su pomršeni politički računi izjavama načelnika Generalštaba. Kaže - naša Vojska već godinama čeka da politika kaže šta treba da se radi. To pitanje postavljamo vam i danas. Takođe, juče na Odboru za odbranu i bezbednost (Predsedavajuća: Četiri minuta.) ako dozvoljavate, mislim da je ovo izuzetno. Ako vama nije dovoljan zaključak Odbora za odbranu i bezbednost, da postoji ozbiljna opasnost od mogućnosti da se Vojska istrgne kontroli, što će reći postoji mogućnost vojnog udara, ako mislite da treba sad da prekinem, pa da se javljam nekoliko puta da bih izneo sve ove činjenice vezane za sastanak Odbora, to ću da uradim, ali ovo je izuzetno važno, pogotovo što su sredstva informisanja poklonila pažnju potpuno nebitnim stvarima, vezano za dešavanja na jučerašnjem Odboru za odbranu i bezbednost, a nisu rekli suštinski da je načelnik Generalštaba grubo prekršio Ustav, da je prekršio zakone o Vojsci i da ne postoji mogućnost da i dalje ostane na tom mestu. Samo iznosim činjenice koje govore u prilog tome da general-potpukovnik Zdravko Ponoš ne može više ostati načelnik Generalštaba. Gospodo, ovo dobro saslušajte. Kaže - treća stvar na koju sam ukazao, da civilna kontrola vojske nije sveta krava. To je juče načelnik Generalštaba rekao Odboru i poslanicima Odbora, a to znači da za Vojsku Srbije, na čijem čelu je načelnik Generalštaba, Ustav i zakoni nisu sveta krava. Nažalost, moram da primetim da Ustav i zakoni za svakog u ovoj državi moraju da budu sveta krava, da apsolutno ni jednog jedinog momenta ne dođemo u situaciju da ih neko tumači na ovakav način, posebno da ih tumače oni koji imaju mogućnosti da pokrenu veliku silu, kao što je to, u ovom slučaju, načelnik Generalštaba. Kaže - da je to tako, ništa u civilnom sektoru ne bi trebalo da se kontroliše. Očito da načelnik Generalštaba ili nema saznanja ili neće da prihvati šta je civilna kontrola Vojske. Njemu je to ili potpuno strano ili smatra da je situacija takva da ne bi trebalo da se uopšte obazire na to da je Ministarstvo vojske, odnosno da je Vojska pod demokratskom i civilnom kontrolom. To su ozbiljni problemi i s tim problemom moramo sada da se uhvatimo u koštac, dok ne bude kasno. Ono što je posebno važno, da vam ne bih citirao sve što je zamerio general, potpuno opravdano, vezano za zvanična dokumenta koja nedostaju Vojsci, ukazao bih na one stvari koje je izneo načelnik štaba, a to su stvari vezane za ogromne zloupotrebe u Ministarstvu odbrane po dva osnova. Jedan osnov je militarizacija Ministarstva odbrane. Postavlja se pitanje - šte će u Ministarstvu odbrane 15 generala, šta će u Ministarstvu odbrane 120 i nešto pukovnika, šta će u Ministarstvu 10.000 zaposlenih, a u Vojsci 29, ne znam tačno. Postavlja se pitanje - da li se to Ministarstvo odbrane militarizuje, da li to DS stvara partijsku Vojsku u ovoj državi, da li stvara pandan Vojsci Srbije? To su ozbiljna pitanja. Posebno mislimo da je ozbiljno ovo što je vezano za njegove primedbe na ministra odbrane Dragana Šutanovca, zloupotrebu od strane ministra, za mnogobrojne korupcionaške afere, za kriminal u Ministarstvu odbrane. Zato zahtevamo hitno od predsednika Vlade da ovaj zaključak Odbora za odbranu i bezbednost najozbiljnije uzmu na razmatranje i da obaveste Skupštinu Srbije o tome šta će preduzeti kada je u pitanju kriminal i korupcija u Ministarstvu odbrane. Upozoravam vas da ne bi trebalo da se odugovlači sa odgovorom, kao što je to bio slučaj sa Aerodromom "Nikola Tesla" i mislim da bi, ukoliko postoji želje i razuma u Vladi, u DS, što pre trebalo da izađu sa ovim odgovorima koje postavljaju poslanici, ne samo SRS, nego koje su postavljali poslanici skoro svih opozicionih stranaka, kako bi građani Srbije dobili uveravanja da Vlada, a i predsednik Srbije koji je obećao da će se umešati, žele da se obračunaju sa korupcijom i kriminalom, ali na njihovu žalost ili sticajem okolnosti, moraće to, pre svega, da krenu u sopstvenim redovima. Hvala vam i oprostite na ovoj dužini.
Reč ima poslanica Vjerica Radeta, želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Član 226. Poslovnika Narodne skupštine. Podsećam narodne poslanike na član 141. Ustava Republike Srbije, koji u prvom stavu kaže da je Vojska Srbije pod demokratskom i civilnom kontrolom. Shodno tome, ovaj zaključak koji je usvojen ogromnom većinom prisutnih članova Odbora za bezbednost na jučerašnjoj sednici, između ostalog, kaže da zbog toga, zbog ovoga što je napred rečeno, Odbor traži da predsednik Narodne skupštine od Vlade Republike Srbije zatraži da u najkraćem mogućem roku Vlada izvesti Narodnu skupštinu o stanju priprema za odbranu zemlje, u skladu sa zakonskom obavezom Vlade iz člana 86. stav 4. Zakona o odbrani. Ovo u najkraćem mogućem roku mora bukvalno da se tumači i bilo je vremena, od završetka jučerašnje sednice Odbora do danas, da mi već imamo odgovor na pitanje koji je tražio Odbor za bezbednost, jer ne može da se dozvoli Vladino tumačenje kratkih i najkraćih rokova, jer ako se budemo na taj način ponašali i čekali da Vlada odredi šta je to najkraći rok, onda će biti verovatno kašnjenje od 40-ak dana, kao što je u pitanju kašnjenje sa Predlogom zakona o budžetu Republike Srbije. Neophodno je da, još dok traje ova sednica, kada su ovakve stvari u pitanju, Vlada mora i vanredno da se sastaje i Vlada mora da obavesti i parlament i javnost o čemu se tu radi i da ili razuveri javnost da nema nikakve opasnosti, da je apsolutna bezbednost u zemlji, ili da nam kaže šta znače te razmirice u okviru DS između Zdravka Ponoša i ministra Šutanovca. Na jučerašnjem Odboru predstavnik DS kaže predsedniku Odbora: "Sazvali ste ovaj odbor, kako ste sami rekli, na osnovu intervjua načelnika Generalštaba jednim dnevnim novinama. Današnjoj sednici prisustvuje načelnik Generalštaba, ne prisustvuje niko iz Ministarstva. Pošto su izneti argumenti u medijima koji se razlikuju, bojim se da danas nismo u stanju da dobijemo celokupnu informaciju." Ne treba mnogo pameti, pa da se razume da je DS, očigledno, namerno poslala samo jednog od učesnika ove afere, odnosno da je namerno tu došao samo Ponoš, a nije došao Šutanovac, da zapravo ta rasprava ne bi mogla da se dovede do kraja i da njih dvojica ne bi mogli da se suoče i iznesu pravo stanje stvari u Vojsci Republike Srbije.
Reč ima narodni poslanik Ljubiša Petković. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, želeo bih samo da dopunim onaj deo iz prepodnevnog mog izlaganja i pitanja koja sam postavio pre pauze. Želeo bih samo da kažem građanima Srbije da DS, koja je na vlasti od 2000. godine do današnjeg dana, nije vršila depolitizaciju armije, što bi inače bilo u skladu i sa Zakonom o vojsci Jugoslavije, u skladu sa Ustavom, a i načelima koje sve političke partije imaju u svom programu. Nama, na primer, ostaje nejasno kojim se kriterijumima vodila DS pri postavljanju lica na ključne dužnosti u Ministarstvu odbrane. Kako objasniti izbor npr, Bojana Dimitrijevića na dužnost pomoćnika ministra za ljudske resurse. Imenovani je po profesiji istoričar, dakle, profesionalno je orijentisan ka prošlosti, a postavljen je na dužnost na kojoj treba kreirati kadrovsku vojsku u budućnosti. Zatim, koristeći pogodan vetar DS-a odjednom je visoko uzleteo i Zoran Jeftić, aktuelni državni sekretar, kućni prijatelj Zdravka Ponoša. U prethodnoj podeli vlasti, sa dužnosti referenta je uzleteo na dužnost pomoćnika ministra za ljudske resurse, sa koje je smenjen nakon nezakonitog postavljanja i penzionisanja velikog broja oficira, najpre generala iz 2006. godine. Među izabranim kadrom ostao je iz prethodnog perioda Aleksandar Stojanović, samoproklamovani ekspert iz G17+, koji se brine o finansijama u Ministarstvu odbrane. Oficiri, starija generacija, znaju ga kao prosečnog iz perioda dok je bio u Vazduhoplovnom zavodu "Moma Stanojlović" i iznenađeni su njegovim iznenadnim vaskrsnućem u svojstvu eksperta. Prema našim saznanjima, svi pokušaji da se uspostave kriterijumi za vođenje oficira u službi, pa i penzionisanje, pali su u vodu dolaskom Šutanovca na dužnost ministra odbrane. U odsustvu jasno definisanih kriterijuma, ostavio sam mogućnost da se sve svede pod diskreciono pravo trojice ključnih u lancu odlučivanja - načelnika Generalštaba, ministra odbrane, predsednika Republike. Ako nam je poznata politička pripadnost navedene trojke, da li možemo govoriti o depolitizaciji vojske.
Reč ima narodni poslanik Slađan Mijaljević. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Član 226. Mene je iznenadila zaista konstatacija i kontrapitanje načelnika Generalštaba Zdravka Ponoša, kada je juče na Odboru za odbranu i bezbednost rekao kako se narodni poslanici ne interesuju dovoljno za život i rad i organizovanje u vojsci, kako ne postavljamo određeni broj pitanja da bi dobili i određeni broj odgovora, da bismo preko tih odgovora mogli da donosimo prave zaključke, nego je morao on da se eksponira. Ne znam da li neko prati rad Skupštine Srbije, ali ukoliko mene sećanje ne vara, u protekla dva meseca postavio sam 12 pitanja. Osam pitanja sam postavio povodom sporazuma SOFA, koji je predsednik Srbije Boris Tadić, inače glavnokomandujući naše vojske, potpisao sa Kondolizom Rajs. U tih osam pitanja sam definisao određenu zabrinutost, i to vrlo ozbiljnu zabrinutost predstavnika opozicije, mojih kolega iz SRS-a, zbog onoga u šta nas uvodi politika Borisa Tadića. Ako se setimo da smo samo do pre par godina imali brojno stanje u vojsci između 80.000 i 100 hiljada, a da je sada stanje u vojsci svedeno na 19,5 hiljada, a da se stanje Ministarstva odbrane povećalo na 10 hiljada članova, dolazimo do cifre od 29,5 hiljada, sa tendencijom još nižom u broju ljudstva u vojsci. Postavlja se pitanje, kako jedna država od nekih 7,5 miliona stanovnika može da bude zaštićena u određenim slučajevima agresije, pretnjom terorizma i sličnim stvarima sa svega 20 i nešto hiljada ljudi? Imamo izjave ambasadora Vordsvorta, koji najavljuje upravo ono što se i dešava kroz ugovor SOFA, odnosno ono što se obrazlaže kroz ugovor SOFA, da nama naša vojska neće biti potrebna, ali će doći američka vojska da nas štiti i da nas brani. Više puta sam postavljao pitanje da li su naše institucije, misleći na vojsku Srbije, institucije drugog reda? Da li smo mi građani drugog reda, u odnosu na te institucije koje nam dolaze sa neke razdaljine od 10-ak hiljada kilometara? Postavljao sam pitanje Vladi Srbije, Ministarstvu odbrane, Ministarstvu policije, čak i Ministarstvu finansija, postavljao sam pitanje i Biji. Dobio sam odgovore, i to dva od BIA-e. S obzirom da su oni svoje odgovore zaštitila sa jedno 15 pečata ljubičastih, crvenih, narandžastih itd, ne mogu da kažem šta su mi odgovorili, osim da apsolutno nisam zadovoljan odgovorom i da njihov odgovor potvrđuje naše sumnje i opravdanu zabrinutost. Imamo izjave gospodina Ponoša, koji kaže da u Ministarstvu odbrane apsolutno ne postoji razumevanje prema vojsci, a mi smo zaključili to iz određenih događaja koji su se dešavali u proteklih nekoliko godina, da Generalštab odnosno vojska imaju nekakvu koncepciju, da Ministarstvo odbrane nema gotovo nikakvu koncepciju. Sada postavljam pitanje da mi neka uprava ili nadležna služba Vojske Srbije da odgovor i stručno tumačenje ugovora SOFA u odnosu na našu vojsku i u odnosu na našu državu.
Reč ima narodni poslanik Mirko Munjić. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Član 226. U članu 97. tačka 4. Ustava, koji govori o nadležnostima Republike Srbije, kaže se da Republika Srbija uređuje i obezbeđuje odbranu i bezbednost Republike Srbije i njenih građana. Zatim se u članu 139. Ustava, gde se govori o nadležnosti Vojske Srbije, kaže da Vojska Srbije brani zemlju od oružanih ugrožavanja spolja i izvršava druge misije i zadatke u skladu sa Ustavom, zakonom i principima međunarodnog prava koji regulišu upotrebu sile. U članu 141. kaže se da je Vojska Srbije pod demokratskom i civilnom kontrolom. Dame i gospodo, poslednjim dešavanjima vezanim za Vojsku Srbije vi direktno kršite Ustav Srbije. Nijedno nepoštovanje Ustava nije dobro. Međutim, kršenje Ustava u onom delu koji se odnosi na Vojsku Srbije ima mnogo veću društvenu opasnost. Ovo posebno obzirom na okolnost dokle ste doveli Vojsku Srbije u poslednje vreme, od momenta kada je na čelu Vojske Srbije kao ministar vojni bio Boris Tadić, do sada kada tu funkciju vrši Dragan Šutanovac. Šta se desilo u tom vremenu? Drastično je smanjen broj aktivnih vojnika i oficira. Ukinut je veliki broj kasarni širom Srbije, koje prosto liče na ruine i one su sada samobleda slika onoga čega smo se nekada ponosili. Svojim nalozima i direktnim uplitanjem NATO snage direktno se svete, u stvari, Vojsci Srbije, za sve ono što je vojska uradila prilikom divljačkog bombardovanja 1999. godine, kada smo pružili žestok otpor NATO snagama i naneli mu velike gubitke. Sva dešavanja u Vojsci Srbije zbog toga i predstavljaju ozbiljnu pretnju stabilnosti sistema odbrane i dovode u pitanje civilnu kontrolu Vojske Srbije, dakle, ono što je predviđeno i Ustavom Srbije. Šta vi radite povodom toga? Vi znate za onu izreku da ko dva zeca goni nijednog ne uhvati. Zato, šta se uradili? Vi ste, u stvari, jednog zeca isterali na čistinu, a gde je drugi, onaj veći? Gde su ostali? Zbog toga, pitanje za Vladu Srbije - da li je šta preduzeto povodom optužbi koje je na račun ministra odbrane, Dragana Šutanovca, izneo general Zdravko Ponoš i s tim u vezi tražimo da se formira anketni odbor koji će ispitati sve relevantne činjenice.
Reč ima narodni poslanik Momir Marković. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, prisustvovao sam jučerašnjoj sednici Odbora za odbranu i bezbednost i mogu da vam kažem da su me situacija i saznanja koja sam tamo dobio, dopunio saznanja koja sam već imao, žestoko zabrinula. Umesto da o tome razgovaramo, izvesni lelekači, je l' tako beše gospodine Batiću, izvesni lelekači se bune što nisu dobili građani pravo da se jave za reč. Međutim, situacija uopšte nije ni bezazlena, ni naivna, kako se juče i ovih dana pokušava predstaviti. Dame i gospodo narodni poslanici, prošli put sam rekao, proučavao sam nastanak, razvoj i propast vojnih hunti nekada davnokada sam studirao. Upravo je Pinoče ovako počeo. Nije se suprotstavio Salvadoru Aljendeu, nego ministru vojnom, a posle toga kada je rešio pitanje Salvadoraje streljao. Upravo je tako počela vojna hunta u Grčkoj, pukovnici se nisu suprotstavili predsedniku, nego ministru vojnom, a onda su posle završavali posao. Upravo po tom klišeu počinju vojni udari, pučevi i završavaju se kako se završavaju. Prvo, načelnik Generalštaba nema šta da opšti sa sredstvima informisanja. Služba za informisanje može da da eventualno, sa odobrenjem ministra, sa odobrenjem Vlade, nekakvu izjavu. Ministar vojni nam u intervjuu kaže - zbog loše politike odbrane i ekstenzivnog razumevanja odnosa prema budžetu 2009. godine, za operativni život vojske ostaće nam samo pet odsto. To znači da nijedan artiljerac neće moći da ispali svoj projektil. Dame i gospodo narodni poslanici, kome je upućena ova poruka? Građanima Srbije? Onima okolo? Šiptarima na Kosovu? Kome je ova poruka upućena? Gospodo, možete da navalitena Srbiju, mi ne možemo da ispalimo nijedan artiljerijski projektil, ne možemo da ispalimo nijedan metak, potpuno smo ogolili stomak države, možete da radite šta vam je volja. Ima još jedna stvar koja je mnogo opasnija. U državi Srbiji, na osnovu intervjua gospodina Ponoša, stvaraju se dve vojske. Kaže, Ministarstvo odbrane odlučuje da u svoj sastav uvede još hiljadu ljudi iz vojno-dohodovnih ustanova, tako da se brojno stanje menja na štetu operativnog dela sistema. Vojska danas ima 19 i po hiljada plaćenih ljudi u svom sastavu, a Ministarstvo 10.000. Kaže, ne znam da li je to militarizacija, ali Generalštab ima 192 pukovnika, a Ministarstvo odbrane 476, vojska ima 28 generala, a Ministarstvo 15. Šta to znači? Da li može Boris Tadić, kao predsednik države, mirno da gleda kako se dva njegova tu nešto peče jedan prema drugom. (Predsedavajuća: Tri minuta i 30 sekundi.) Zahvaljujem. Evo završavam. Ne može, ovo što je bilo juče, ovo što je bilo ovih dana, zahteva smenu i jednog i drugog ili ćemo državu dovesti u haos.
Reč ima narodni poslanik Milorad Buha. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se u skladu sa članovima 225. i 226. i tražim informaciju od Ministarstva finansija, vezujući ovu intervenciju Ministarstva finansija za tendenciozne izjave načelnika Generalštaba koje se odnose na finansijsko poslovanje Ministarstva odbrane. Naime, u intervjuu koji je objavljen u "Politici", načelnik Generalštaba ističe sledeće - znao sam od početka da sistem u kome sam se našao ne pravi nego troši pare i da mora da ih potroši pametno. U toj sferi su moje najveće zamerke Ministarstvu, što zbog lošeg poslovanja 2008. godine, kada smo imali pare, sada već trošimo pare iz 2009. godine, koje nemamo. Hajde da se malo zadržimo na ovim rečenicama. Načelnik Generalštaba je preuzeo na sebe obavezu da ocenjuje rad Ministarstva i način i namensko korišćenje sredstava. Dalje, on ističe da je u 2008. godini bilo para, kaže, a sada već trošimo pare iz 2009. godine. Ministarstvo finansija mora da odreaguje, pošalje budžetsku inspekciju u Ministarstvo odbrane i proveri navode. Neko tu manipuliše. Ili Ministarstvo odbrane stvarno nenamenski i nezakonito troši sredstva ili načelnik Generalštaba iznosi neistine o radu Ministarstva odbrane. Ali, očito se radi o određenim problemima koji kulminiraju u radu ova dva državna organa, državne institucije. Kada SRS s razlogom kaže da se radi o potezima načelnika Generalštaba kojima se krši Ustav i krši se Zakon o odbrani i Zakon o vojsci, ona je sigurno u pravu. Ministarstvo finansija, s obzirom da se radi o otvorenim izjavama, napadima na Ministarstvo odbrane, da bi se sve to proverilo, da se vidi da li se to stvarno nenamenski koriste sredstva, mora budžetska inspekcija izaći i utvrditi da li je to istina ili ne i obavestiti javnost o tome. Ovo je teška kvalifikacija. S druge strane, načelnik Generalštaba ističe da se vrši otvorena militarizacija Ministarstva odbrane i u jednom delu ističe da se Ministarstvo odbrane odlučuje da u svoj sastav uvede još hiljadu ljudi iz vojno-dohodovnih ustanova. Po čijem odobrenju, sa čijim sredstvima, hiljadu ljudi? Kaže dalje, tako da se brojno stanje menja na štetu operativnog dela vojske. Da li iko ima pravo da menja određene sisteme u smislu zapošljavanja, a posebno ove kvalifikacije da se radi o otvorenoj militarizaciji? Vojska, kaže, danas ima 19.500 plaćenih ljudi u svom sastavu, a Ministarstvo 10.000. (Predsedavajuća: Tri minuta i 30 sekundi.) Da li Ministarstvo odbrane ima pravo ili nema? To će pokazati nalaz budžetske inspekcije. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić. Želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Smatram da član 27. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije prosto nalaže predsedniku Narodne skupštine, predsedavajućem, da počne da radi u skladu sa zaključcima koji su usvojeni na sednici Odbora za odbranu i bezbednost Narodne skupštine Republike Srbije, a tiču se ovih događaja na relaciji Ministarstvo odbrane i Generalštab Vojske Srbije. Ne bih da citiram sve stavove i mišljenja koje je u tom intervjuu dao načelnik Generalštaba. Međutim, ako načelnik Generalštaba za Ministarstvo odbrane kaže da je nekompetentno, neodgovorno, nesposobno i arogantno, onda Narodna skupština mora da preuzme neke mere iz svoje nadležnosti, a svakako je minimum da se formira anketni odbor koji će da ispita sve činjenice. Ne da bi utvrdio gde je istina, da li u onome što je Vlada juče odlučila na sednici, kada je dala podršku ministru odbrane, usvajajući neki njegov izveštaj, ili da dajemo za pravo načelniku Generalštaba, jer mi načelniku Generalštaba nikako ne možemo reći da je u pravu, s obzirom da najmanje deset odredbi Zakona o vojsci, Zakona o odbrani jednostavno njemu ne dozvoljavaju da ovako nastupa u javnosti. Odbor je s pravom juče zaključio da ova dešavanja između Ministarstva i Vojske predstavljaju ozbiljnu pretnju stabilnosti sistema odbrane Republike Srbije i da dovode u pitanje civilnu kontrolu Vojske Republike Srbije. Jer, ako načelnik Generalštaba može ovako da istupa, onda verovatno u sledećoj etapi može da obuje čizme, uključi tenkove, nema neki veliki izbor, ali je moguće sve i svašta. Naravno,DS ima apsolutnu kontrolu vojske, jer predsednik Republike je predsednik DS i vrhovni komandant. Ministar odbrane je, takođe, iz DS. Vlada je pretežno demokratska, a verovatno nikoga ne možete da ubedite da je načelnik Generalštaba toliko vanstranačka ličnost kome se gadi žuta boja. Ne želim da Narodna skupština raspravlja nešto što je unutar DS, ali mislim da posle ovog zaključka Odbora za odbranu i bezbednost i posle ove situacije koja je verovatno i medijski komponovana, povod je to što načelnik Generalštaba nije bio na jednom prijemu, ali nije bio ni predsednik Republike, te mislim da ima mesta da se uključi i Narodna skupština, ako ne na neki ozbiljniji način, onda svakako formiranjem jednog anketnog odbora koji će da ispita ove (Predsedavajuća: tri minuta i trideset sekundi.) relacije i ove odnose. Gospođo Čomić, ne znam da li ste primetili, smanjio se Ustav Republike Srbije. Bila je velika knjiga, gledajte kako se sada smanjio Ustav Republike Srbije. Opet, zbog opomene, samo vas upozoravam da se smanjio. Ne želim da se pozovem na Ustav, jer, ne daj bože, kada bih čitao odredbu Ustava, verovatno bi me kaznili, jedne cipele su mi deci odneli gospođa Čomić, druge cipele Slavica Đukić. Nemam mogućnost da se razbacujem.
Nema povrede člana 27. Predlog odluke o formiranju anketnog odbora podnose ovlašćeni podnosioci predloga akata Narodnoj skupštini. Odlukom većine predlog odluke se uvršćuje u dnevni red i u toku rasprave Narodna skupština odlučuje o sastavu anketnog odbora, a na osnovu predloga predlagača odluke o formiranju anketnog odbora po bilo kojoj temi, članovi Poslovnika 74, 75. i 76, tako da nema povrede člana 27. U ovom trenutku kada ste vi rekli da je povređen član, nemamo informacije da je bilo ko od ovlašćenih predlagača podneo predlog odluke o osnivanju anketnog odbora koji bi se ticao teme koja je bila predmet vašeg izlaganja. Narodna poslanica Nataša Jovanović želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Gospođo Čomić, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po Poslovniku, članovi 46, 225. i 226. Neko je napisao u jednim novinama: "General nema kome da piše". Međutim, gospodin Todorović je, kao odgovoran čovek i predsednik Odbora za odbranu i bezbednost, pozvao Zdravka Ponoša i on je nama napisao. U pisanoj, polupisanoj formi juče nam je izneo šta je suština onoga što on zamera Ministarstvu odbrane. Potencirao je, to su preneli svi elektronski i štampani mediji, da to nije njegov lični sukob sa Draganom Šutanovcem, a istina je zapravo sasvim drugačija. To znaju i vaše kolege u DS i znamo mi koji pripadamo opozicionim političkim strankama. Samo je bilo pitanje dana kada će ta netrpeljivost od godinu i po dana da eskalira. Mi smo prošle godine, kada je gospodin Ivica Dačić bio predsednik Odbora za odbranu i bezbednost, počeli da tretiramo pitanja vojske. Posle održanih izbora 11. maja i praktično od pre dve godine, preuzimanja nadležnosti ove skupštine i proglašenjanovog Ustava Republike Srbije, Odbor za odbranu i bezbednost je preuzeo i ingerencije odbora one bivše Skupštine SRJ, odnosno Državne zajednice SCG. Bile su neke kolege koje nisu članovi odbora, kao i gospodin Aligrudić, koji je predsednik poslaničke grupe, i mnogi drugi, nedvosmisleno je gospodin Zdravko Ponoš, načelnik Generalštaba, upozorio na to da ima ogromnih problema u funkcionisanju na relaciji Generalštab-Ministarstvo odbrane. Izneo je podatke o militarizaciji Ministarstva odbrane, to ne da je dovoljan signal, nego zaista urgentni ne apel, već potreba da se formira anketni odbor, kako bismo ustanovili sve činjenice i ko se sve krije iza Ponoševih reči:korupcija, arogancija, nekompetentnost, zloupotreba itd. Podsetiću vas na to da je na zahtev SRS u SRJ dr Vojislav Šešelj, predsedavajući anketnim odborom, u kome je učestvovao i vaš kolega Miodrag Đidić, kao tadašnji poslanik DS iz Kruševca, je l’ tako gospodine Milivojeviću, nedvosmisleno utvrdio činjenice koje su se ticale ubistva tadašnjeg ministra odbrane Pavla Bulatovića. Tada je dr Vojislav Šešelj, pošto je u pitanju ozbiljna stvar, jer shvatićete da je uznemirenost građana bila velika, ona i dalje jeste, ne samo zbog onih majki i očeva koji imaju sada svoje naslednike u Vojsci Srbije, nego zbog toga što je vojska zaista oličenje, obeležje države i njene suverenosti u pravom smislu te reči, i svi najbolje znamo, kada se pojavljuje anketa u bilo kojim novinama, ko god da radi istraživanje, na prvom mestu je uvek Srpska pravoslavna crkva ... (Predsedavajuća: tri minuta i trideset sekundi.) ...sa naklonjenošću građana, a to je i normalno, jer smo mi u Srbiji većinom Srbi pravoslavci, a onda na drugom mestu vojska. Napravite sada jednu takvu anketu i videćete da je taj rezultat poražavajući. Zbog toga, izvinjavam se što sam prekoračila vreme, smatram da i sama predsednik Skupštine gospođa Slavica Đukić-Dejanović treba, na osnovu svega ovoga, da inicira osnivanje anketnog odbora. jer to je jedini put da dođemo do istine.
Narodni poslanici, anketni odbor, kako sam objasnila pri pominjanju povrede člana 27, ne inicira se, nego se podnosi predlog odluke Narodnoj skupštini, sa sadržajem rada, sa poslanicima koji će učestvovati i glasanjem većine se predlog odluke stavlja na dnevni red sednice Narodne skupštine. Narodni poslanik Dragan Stevanović želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, svakako da se slažem sa kolegama koji su govorili u vezi sa dešavanjima u Vojsci Srbije i svakako da Srbija zaslužuje odgovore na sve to što se dešava. Kao opoziciona stranka smo juče pokazali odgovornost, predsednik Odbora je sazvao Odbor i mislim da će to biti samo prvi korak u nizu onih koji nas očekuju kada je Vojska u pitanju. Sada bih da iskoristim svoje pravo po Poslovniku, u skladu sa članom 226, i od Vlade Republike Srbije ili nadležnih organa dobijem odgovor na pitanje šta je Vlada preduzela ili šta će da preduzme u vezi sa slučajem "Robnih kuća" Beograd? Gospođo ministre, dobro je što ste tu i što ćemo posle diskutovati o budžetu. Mislim da će to biti izazov i za vas, s obzirom da vas problem "Robnih kuća", pre svega, u finansijskom smislu očekuje u narednoj godini,i jako je dobro da i vi date odgovor šta ćete uraditi sa tim ljudima koji čekaju da se njihova prava ostvare. Naime, pre desetak dana imao sam priliku da budem u jednoj delegaciji SRS koja je razgovarala sa tim ljudima, kojima je bilo obećano da će u Vladi Republike Srbije biti primljeni na nekom pristojnom ili zavidnom nivou. Ne omalovažavajući nikoga i na njihovu nesreću tamo ih je dočekao zamenik sekretara Vlade, kako se već zove, nećete mi zameriti ako sam napravio neki lapsus i po utiscima ljudi koji su nam to preneli iz "Robnih kuća", gospoda iz Vlade je bila vrlo neprijatna i neukusna. Razočarani su otišli iz Vlade, došli su u Skupštinu i tražili su u našoj poslaničkoj grupi prijem, primili smo ih i razgovarali smo. Oni su od pre ne znam koliko dana svoju novu adresu stanovanja našli na Andrićevom vencu, odnosno parku ispred Predsedništva Srbije. Danas su takođe imali neko ročište i opet su revoltirali i razočarani došli u Skupštinu Republike Srbije, pretpostavljam da ste ih svi čuli i videli. Ceo taj protest ili svi tu ljudi su bili pred zgradom Narodne skupštine i takođe smo bili u prilici ili u neprilici da "razgovaramo" sa njima. Ljudi govore o pljački, govore o prevari, govore o činjenici da ne mogu da ostvare prava koja su objektivno dobili na sudu. U skladu sa tim tražim od Vlade Republike Srbije odnosno od nadležnih da proslede moje pitanje i da kažu šta su od momenta kada su ljudi iz "Robnih kuća" Beograd ukazali na pljačke i pronevere kada su počeli da protestuju do danas predstavnici izvršne vlasti u Srbiji uradili i šta nameravaju da urade u narednoj godini kako bi ljudima izašli u susret. Zahvaljujem.
Reč ima poslanica Zlata Đerić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsedavajuća, poštovana gospođo ministar, u ime amandmana koji smo podneli na član 1. kao poslanička grupa NS, a koji smo podneli na inicijativu Saveza samostalnih sindikata Srbije, dužna sam da zbog javnosti Srbije pročitam njihovo pismo, koje je u stvari prateći akt tog amandmana. "Opšti kolektivni ugovor zaključen je 29. aprila 2008. godine, objavljen je u "Službenom glasniku" dana 9. maja 2008. godine, a stupio na snagu 17. maja 2008. godine. Potpisnici Opšteg kolektivnog ugovora su Unija poslodavaca Srbije, kao reprezentativno udruženje poslodavaca, i reprezentativni sindikati Savez samostalnih sindikata Srbije i Ujedinjeni granski sindikat Nezavisnost. Sva tri učesnika u zaključivanju Opšteg kolektivnog ugovora dana 7. maja 2008. godine podneli su zahtev ministru rada i socijalne politike da, saglasno odredbi člana 257. Zakona o radu, donese odluku o proširenom dejstvu Opšteg kolektivnog ugovora, odnosno da se isti primenjuje na sve poslodavce u Republici Srbiji. Učesnici u zaključivanju Opšteg kolektivnog ugovora smatrali su da za proširenim dejstvom Opšteg kolektivnog ugovora, saglasno odredbi člana 257. Zakona o radu, postoji opravdani interes, a naročito radi ostvarivanja ekonomske i socijalne politike u Republici Srbiji u cilju obezbeđivanja jednakih uslova rada koji predstavljaju minimum prava zaposlenih iz rada i po osnovu rada, a čime se doprinosi sprečavanju nelojalne konkurencije. Od maja do novembra 2008. godine u okviru Socijalno-ekonomskog saveta Republike Srbije vođeni su pregovori, usaglašavani stavovi i pravljene su analize o mogućim efektima primene Opšteg kolektivnog ugovora na sve poslodavce u Republici Srbiji. Kao rezultat dogovora Socijalno-ekonomski savet Republike Srbije preporučio je učesnicima Opšteg kolektivnog ugovora da zaključe aneks Opšteg kolektivnog ugovora kojim bi se umanjili iznosi za regres i topli obrok za jednu četvrtinu odnosno 25%. Na osnovu preporuke Socijalno-ekonomskog saveta, učesnici u zaključivanju Opšteg kolektivnog ugovora dana 6. novembra 2008. godine zaključuju Aneks Opšteg kolektivnog ugovora kojim se umanjuju iznosi toplog obroka, nadoknade za ishranu sa 20 na 15% prosečne zarade u Republici, a regres za korišćenje godišnjeg odmora sa jedne prosečne zarade na 75% od prosečne zarade u Republici. Aneks Opšteg kolektivnog ugovora objavljen je 11. novembra 2008. godine u "Službenom glasniku", sa primenom od 1. januara 2009. godine. Po zaključivanju Aneksa Opšteg kolektivnog ugovora, Socijalno-ekonomski savet Republike Srbije dao je pozitivno mišljenje ministru rada i socijalne politike, a povodom zahteva sva tri učesnika u zaključivanju Opšteg kolektivnog ugovora da donese odluku o primeni Opšteg kolektivnog ugovora na sve poslodavce na teritoriji Republike Srbije. Ministar rada i socijalne politike doneo je odluku o primeni Opšteg kolektivnog ugovora na sve poslodavce na teritoriji Republike Srbije, na osnovu zahteva učesnika u zaključivanju Opšteg kolektivnog ugovora i pozitivnog mišljenja Socijalno-ekonomskog saveta Republike Srbije. Odluka o primeni Opšteg kolektivnog ugovora na sve poslodavce na teritoriji Republike Srbije objavljena je 11. novembra 2008. godine, a primenjuje se od 1. januara 2009. godine. Napominjemo da u radu Socijalno-ekonomskog saveta Republike Srbije učestvuje šest ministara Vlade Republike Srbije, a prilikom vođenih pregovora aktivno je bio uključen predsednik Vlade Republike Srbije, kao i odgovarajući broj eksperata Vlade Republike Srbije i odgovarajućih ministarstava. Međutim, nije prošlo ni 20 dana od objavljivanja proširenog dejstva Opšteg kolektivnog ugovora, a neki predstavnici Vlade počeli su da daju izjave da u budžetu za 2009. godinu neće biti obezbeđena sredstva za isplatu regresa i toplog obroka za zaposlene čije se zarade finansiraju iz budžeta Republike Srbije zbog toga što navodno nema finansijskih mogućnosti. Predsedništvo Saveza samostalnih sindikata Srbije smatra da je nedopustivo ovakvo ponašanje Vlade Republike Srbije, a nedostajuća sredstva moguće je obezbediti doslednim poštovanjem zakonskih propisa o naplati nenaplaćenih poreza i doprinosa kod jednog velikog broja privrednih subjekata, među kojima je i značajan broj privatizovanih. S druge strane, ako zaista nedostaju sredstva za ove namene, neka Vlada Republike Srbije predloži da se sredstva koja se isplaćuju za regres i topli obrok u visini utvrđenoj Opštim kolektivnim ugovorom oslobode odgovarajućih poreza i doprinosa. S poštovanjem, Savez samostalnih sindikata Srbije." Priključujući se tim njihovim preporukama, samo bih iznela još jednu malu sugestiju. Možda se o ovom problemu moglo razmišljati na način da se ona famozna četiri velika kabineta potpredsednika Vlade Republike Srbije malo stisnu, malo stegnu kaiš i pokažu dobru volju da one koji su direktni korisnici budžeta Republike Srbije na ovaj način ipak uvrste u red sebe ravnih.
Da li još neko želi reč? Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Jorgovanka Tabaković. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospođa Tabaković Jorgovanka.
Poštovane kolege poslanici, poštovani građani Srbije, imam retku i neobičnu čast da povodom amandmana podnetih na zakon o budžetu obavestim javnost da je dobrom voljom ministra finansija, gospođe Dragutinović, a verovatno i ostale Vlade, po prvi put posao pisanja amandmana dobio smisao. Iskreno, moram da kažem, po prvi put posao pisanja amandmana ima smisla. Dva od četiri usvojena amandmana su podnošena dve godine unazad i mislim da pokazuju suštinski drugačiji pristup trošenju i kontroli prilivanja sredstava u budžet. Za te amandmane ranija Vlada nije imala smisla i ovo ću razumeti kao dobar početak zajedničkih napora da građanima omogućimo da, kada je sredstava nedovoljno, vodimo računa o svakom dinaru koji treba da ode na pravo mesto. Upravo od toga ću i početi. U članu 9, nećete mi zameriti što u članu 1. govorim o članu 9, jer u stvari hoću generalno da prenesem kao stav poslaničkog kluba Napred Srbijo da nećemo odugovlačiti raspravom, koja nije besmislena, ali koja je urodila plodom usvajanjem amandmana i da ćemo od ostalih amandmana i rasprave o tome u onom trenutku kad to Vlada, odnosno gospođa ministar zatraži, jednostavno prekinuti rad i pustiti Vladu da završi posao po ovome. Baš zato i koristim priliku da kažem da je Vlada usvojila amandman na član 9, gde smo tražili da ne može Vlada propisom, bilo kojim, da ustanovljava nove obaveze za koje nema sigurnosti da se iz tekuće budžetske rezerve mogu izvršiti. Zaista hoću da verujem da je ovo dobar početak da priča o ''giljotini propisa'', koju slušamo već duže vreme od ministra Dinkića, nailazi na praktičnu primenu kod gospođe Dragutinović. To znači kad po zahtevu modernih evropskih pravnih sistema krenete u sasecanje viška zakona, uvek prvo krećete od odluka, uredbi, zaključaka koji su u nivou odlučivanja ministara i nižih organa od ovog doma. Znači, nižih od zakona. Evo ga praktičan način kako budžet čuvamo od samovolje bilo kog pojedinca da nekim propisom, koji zaista može biti donet u najužem krugu, znači uredbama a na Vladi, troši ijedan dinar budžetskih sredstava. Usvojen je i amandman na član 11, gde je Vlada predvidela da direktni i indirektni korisnici budžetskih sredstava koji koriste poslovni prostor ne plaćaju zakup u 2009. godini. Rukovođeni problemima da je najveći deo prostorija koje su nekada koristili savezni organi, i republički, i dalje u posedu mnogobrojnih državnih organa, organizacija, uprava i agencija, zauzet, a da Državna revizorska institucija nema odgovarajući prostor, gde bi mogla da obavlja posao za koji se deklarativno zalažemo svi, mi u poslaničkom klubu Napred Srbijo, upravo rukovođeni ovakvom praksom i izgovorima koji se čuju u javnosti o nedostatku prostora, napisali smo amandman da Vlada ima rok 30 dana od dana donošenja Zakona o budžetu da napravi plan korišćenja i raspolaganja prostorom, i to po utvrđenim prioritetima. Pa da vidim, gospodo kolege, dragi građani da li će se neko usuditi da zakonom propisanu obavezu, Zakonom o budžetu, ne izvrši i ne omogući npr. Državnoj revizorskoj instituciji prostor za rad, a znamo da svi očekujemo da krene od kontrole trošenja budžetskih sredstava i kontrole trošenja novca u javnim preduzećima, pa više nećemo imati priliku da nagađamo kakvi su nečiji završni računi, da li su nečije plate u skladu sa zakonom, dobićemo izveštaj od ovlašćenog organa koji smo ovde izabrali. Vlada je takođe usvojila i amandman na član 12, gde je sebi dala pravo da izuzetno može da odluči da otpiše pozajmicu koju je dala iz budžeta nekom od budžetskih korisnika ili pravnih lica. Nama se učinilo da davati Vladi pravo da lišava budžet bilo kojih sredstava koja je trebalo u budžet da uđu, a bez kriterijuma, ne da nije dobro, nego je nedopustiv princip koji omogućava sprovođenje diskrecionih prava, gledanja kroz prste ili što bi narod rekao protekciju. Da bi to izbegli, mi smo amandmanom tražili da to Vlada uradi, da ima pravo, ali da to uradi na osnovu kriterijuma koje će odrediti i utvrditi samo Ministarstvo finansija. Znači, ličiti budžet prihoda koji je evidentiran nije moguće i neko će i za takve odluke morati da stane potpisom na kriterijume, ali i na odobrenje svakom pojedinačnom korisniku sredstava. Tu nije kraj. Ono što smatram najvećim uspehom gospođe ministra Diane Dragutinović je amandman na član 30, koji je inače regulisao slivanje 5% sredstava iz privatizacije koja idu za restituciju. Podnela sam amandman, i to je taj ključni koji podnosim već treći put u Skupštini, da se u stvari uvede kontrola sredstava iz privatizacije koja do sada Agencija za privatizaciju uplaćuje u budžet tek pošto namiri finansijske savetnike, za koje ne znamo kako se biraju, pravne savetnike, za koje ne znamo kako se biraju, dok namire troškove prospekata, oglasa, objavljivanje u inostranstvu i svih pratećih troškova privatizacije, i tek onda taj kusur, za koji nikada ne znamo koliko je prvobitno do odbitka tih troškova zaista iznosio, uplati na račun budžeta. Amandman na član 30. je usvojen i sada će ministar finansija, ali i nadležni odbori u Skupštini dobijati izveštaj sedam dana po izvršenoj kupoprodaji o tome koliki je to procenat sredstava. Gospoda koja misli da će mene boleti grlo što pričam glasnije, da pored ove buke objasnim šta je to učinila opozicija i šta je naišlo na razumevanje kod Vlade, ovim samo pokazuje da je priča o novcu koji se u ovaj budžet sliva i troši, ponekad na štetu građana, manje važan od ličnog odnosa prema neshvaćenom kolegi ili koleginici, koji svoj angažman politički shvataju ne kao odnos mržnje, ne kao odnos ličnosti prema ličnosti, već kao odnos brige prema svojoj deci i prema pokolenjima. To što građani misle da pričam malo povišenim tonom, to nije čak ni dokaz moje energičnosti, koju evidentno posedujem u radu, to je potreba da me kolege u Skupštini čuju i zaista im se zahvaljujem na naporu koji ulažu da, i pored ove buke, čuju ono što imam da kažem povodom amandmana. Međutim, gospođo ministar, ostaje još mnogo posla. Ostaje najvažniji posao koji generalno morate da prekinete, a to je da se pasivom finansira pasiva, da se dugovima namiruju dugovi, a to je praksa koju još uvek imamo u budžetu. Ostaje da prekinete praksu da nam se u budžetu pojavljuju garancije koje su pale na teret budžeta, a kojima je država garantovala inače neki važan infrastrukturni npr. projekat ili kapitalni izdatak. To kad garancija padne na teret, država ne gubi pravo da se regresira od onog za koga je garantovala. Znači, neko javno preduzeće, Putevi Srbije, klinički centri, nije ni važno koji od korisnika, ostaje sa obavezom da izmiri svoj osnovni dug. Primedba je sledeća. Ako ste vi tražili od nas da glasamo ili čak neglasanjem, ali ovaj dom je morao imati većinu, da odobri takve kredite, a da nam niste dali procenu efekata tog kredita, procenu rizika isplativosti tih kredita - to pojačava sumnju u inače uobičajenoj praksi da garancija padne na teret. Ako smo mi ovde odobravali određene kredite, a nismo znali koliko zaista koštaju, jer su te cene bile prikrivene, i ako ste dužni da samo onima koji kredite daju, na primer Međunarodnoj banci za obnovu i razvoj, Evropskoj razvojnoj banci, nemačkoj razvojnoj banci KFW, da njima dajete izveštaj o onoj jedinici za upravljanje projektom koja će na nivou nedelje imati sastanke, a uz ovaj budžet imamo jedan takav kredit. Znači, da nedeljno izveštavaju onoga ko daje kredit o upotrebi sredstava, o efektuiranju tih sredstava, o tome da li su ona namenski utrošena i da li idu za predviđena sredstva - dinamikom, rokovima otplate, pa zar i suviše tražimo, ako kroz formiranu Upravu za javni dug treba da ovoj skupštini, uz budžet koji, priznajem sa zadovoljstvom ima izuzetna tehnička poboljšanja, dostavite procenu efekata svakog od tih kredita, procenu rizika u smislu valuta. Građani znaju, zbog podgrejane priče da li se zadužiti u švajcarcima, evrima ili dinarima, kada je bio u pitanju privatni dug, i onaj minimum kada se građanin zadužuje pa procenjuje da li je njegova plata dovoljna da preživi i da li ostaje nešto da otplaćuje kredit kada ulazi u kreditnu obavezu - valjda to može i država da uradi za narodne predstavnike. Znači, jedini razlog zašto insistiram na problemu dugova kao pasive iz koje se ponovo finansira pasiva, jeste upravo taj što pokušavate da računovodstvenim tehnikama, a pozivajući se na međunarodne računovodstvene standarde, u stvari prikrijete - da jedino od mogućnosti budžeta zavisi obim zaduživanja za nekoga ko zaista želi da vrati kredite. Jedno je ako imate nameru da budemo idealni dužnik i da večito stojimo na šalterima nekih međunarodnih institucija koje i postoje i imaju smisla samo dok postojimo mi koji tražimo kredite. Ali sam uverena da budućnost ove države nije u tome da mi svoj razvoj baziramo na kreditima, nego na štednji, i da bi mi mogli i od građana da tražimo da u vreme krize troše onoliko koliko zarađuju, vi morate da shvatite da budžet zavisi od prihoda, budžet zavisi od plata građana. Ako se njihovi poslovi budu gasili, ako nema plata, neće biti ni prihoda u budžetu, neće biti ni sredstava za povraćaj kredita. Kako god vi vodili, vanbilansno, bilansno, u odvojenoj tabeli - dug je dug i mi moramo građane vaspitavati da se samo od štednje može živeti dugo, pošteno i mirno, a budžet je prva lekcija na kojoj učimo da se treba prostreti samo onoliko koliki nam je guber. Hvala. (Tokom ovog izlaganja poslanici SRS lupaju o klupe.)
Hvala. Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 1. amandman je podneo poslanik Milan Lapčević. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospodin Lapčević. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovana gospođo ministarka, podneo sam amandman na član 1. predloženog budžeta. Pre nego što krenemo u obrazlaganje ovog amandmana hteo bih da se osvrnem na jednu stvar koja se prethodnih dana dešava ovde u neposrednoj blizini Narodne skupštine, ispred same Narodne skupštine, ispred kabineta predsednika države. Naime, veliki broj bivših radnika Robnih kuća "Beograd" ovde danima protestuje i traži svoja određena prava, smrzava se po ovom odvratnom vremenu, a da niko nije našao za shodno da te ljude sasluša, da ih primi, da apeluje ili da sam predsednik Skupštine sazove Odbor za privatizaciju Narodne skupštine, da čuje argumente ljudi koji protestuju već danima i da još jednom razmotri i da vidi da li su ti ljudi u pravu. Dakle, nema nikakvog razloga da se ti ljudi iscrpljuju, da se pravi jedna nezdrava atmosfera ispred Narodne skupštine, a da se ne preduzmu oni koraci koji jesu u nadležnosti Narodne skupštine i nadležnog Odbora. Zato vas molim da to preneste i predsednici parlamenta i da vi utičete na to da se sastane Odbor za privatizaciju, da primi delegaciju radnika Robnih kuća i da razmotri njihove argumente. Što se tiče ovog amandmana, u njemu sam predložio da se korekcijom određenih pozicija u članu 5. rashodovne strane, koji je naravno povezan sa članom 1, o kome sada pričamo, smanji ukupan budžetski deficit za nekih 627 miliona dinara. U odgovoru Vlade na ovaj moj amandman je rečeno da je trebalo predložiti smanjenje izdataka, odnosno rashoda u opštem delu budžeta i to smanjenje izdataka je trebalo u posebnom delu naglasiti. To jesam uradio, ali verovatno Vlada ili nadležni odbor to nije video ili nije razmatrao. Naravno da ovaj član i amandman na ovaj član mora da bude povezan sa opštim delom budžeta koji se nalazi u članu 5. U njemu sam na određenim pozicijama predložio da se umanje određene stavke koje se tiču direktno potrošnje i to najviše kod kabineta potpredsednika Vlade, kabineta ministara i određenih izdataka za specijalizovane usluge, zgrade, građevinske objekte i slično. Kada se to sabere, u članu 5. ukupna ušteda bi bila oko 627 miliona dinara, što za ovaj budžet, gledano u opštim brojkama, u apsolutnim iznosima ne predstavlja veliku uštedu, ali priznaćete da u ovako teškim vremenima i kada se predlaže budžet koji ima ogroman deficit, svaka ušteda je poželjna. Prošlogodišnji deficit budžeta je bio 45,8 milijardi, ako se dobro sećam. Ove godine se predlaže da deficit u budžetu bude 49 milijardi. Šta nam to govori? To može da govori da se taj deficit budžeta odnosi na povećanu potrošnju države ili na smanjene prihode države. U prihodovnoj strani budžeta navedene su određene pozicije, za koje iskreno mislim da su vrlo optimističke i da će teško moći da se ispune, iz jednog prostog razloga što je i sama ministarka potvrdila - da tokom zadnjih tri meseca, otkada je i ekonomska kriza stigla u naše krajeve, prihodi u budžetu su nešto manji nego što je uobičajeno i što je planirano. U najboljem slučaju, to je rečeno pri obrazlaganju rebalansa budžeta u decembru, da bi prihod trebalo da bude negde oko 52 do 55 milijardi. Decembar je mesec u kome su prihodi za 120 ili 130% veći ili 20 do 30% prosečno veći nego u nekom mesecu u toku godine. Kada bi se taj najbolji scenario primenio, datokom sledeće godine imamo punjenje budžeta od tih 50 i nekoliko milijardi, maksimum što bi država mogla da prihoduje u narednoj godini je, po toj proceni, najboljoj i najoptimističnijoj,650 milijardi. Predloženo je u budžetu da imamo prihode o 700 milijardi, a rashode o 750 milijardi. Bojim se da će to biti teško ostvarivo iz više razloga. Prvo, što predviđeni deficit ili većina sredstava koje država troši, nije usmeren u najvećem delu za subvencionisanje privrede i potrošnje, na koji način bi mogle da se preduprede štete od ekonomske krize, već su smanjeni izdaci u budžetu, u odnosu na prethodni budžet, predloženi za subvencije u privredi i subvencije u poljoprivredi. Od prošlogodišnjeg budžeta smo imali 48,5 milijardi subvencija, za narednu godinu je predloženo da ukupne subvencije budu 40 milijardi, što je smanjenje za 100 miliona evra. Privredi se smanjuje sa četiri na tri milijarde, a poljoprivredi sa 25 na 18. Najgore je prošla poljoprivreda u ovo budžetu, a ne treba da se ponavlja sintagma koja se hiljadu puta ovde čula, da je poljoprivreda jedna od naših bazičnih grana i da od poljoprivrede puno zavisi i život i standard građana, naročito punjenje budžeta. Na šta se, konkretno, odnosio ovaj moj amandman, koji predlaže da se smanji deficit za 627 miliona dinara? On je više simboličan nego što bi možda suštinski promenio neke stvari u budžetu, ali hteo sam ovim amandmanom da pokažem da je moguće određenim malim korekcijama ili uštedama, tamo gde je to zaista moguće, da potrebe državnih organa, službi ministarstava ili potpredsednika Vlade ne trpe štetu, a da se sabiranjem tih malih brojki na više stavki dođe do određene uštede u budžetu, jer sigurno nijedan dinar nije za razbacivanje, pa ni ova cifra od 627 miliona dinara. Samo ilustrativno, nekoliko podataka. Kabinet potpredsednika Vlade gospodina Dačića ima 72 miliona dinara za narednu godinu, ove godine je 17,5 za šest meseci, odnosno dupla cifra bi bila 35 miliona za celu godinu. Ne mogu da verujem da nema prostora za uštedu. Kod gospodina Dinkića je sa 29,5 miliona otišlo na 60 miliona dinara. Kod potpredsednika Vlade za socijalna pitanja od 10,5 na 50 miliona dinara. Da je dupla cifra za celu godinu, to bi bilo 20 miliona dinara, a otišlo je na 50. Zaista ne znam za koje namene će Krkobabić potrošiti 50 miliona dinara. Ako se samo ovlaš baci pogled, pa se analiziraju stavke za troškove putovanja i usluge po ugovoru, kod Dačića je to 24 miliona, kod Đelića 25, kod Dinkića 27, a kod Krkobabića 18 miliona dinara. Moraćete priznati da se radi o vrlo komotnim brojkama i mislim da oni ljudi koji su predlagali budžet, pre svega potpredsednici Vlade, predsednik je tu bio nešto skromniji, ministri su gledali svuda da uštede na određenim stavkama budžetskih korisnika, ali kod svojih stavki koje se tiču usluga po ugovoru, troškova putovanja i nekih drugih stvari, nisu štedeli, već su gledali da te cifre budu maksimalno komotne i maksimalno velike. Kada se sve to sabere, troškovi kabineta predsednika Vlade, potpredsednika, generalnog sekretarijata, dolazimo do cifre od 730 miliona dinara za ovu godinu, a za narednu godinu se predlaže cifra od 966 miliona dinara, što je za 236 miliona dinara više ili bezmalo tri miliona evra. E, pa izvinite, ako hoćete da projektujete budžet koji treba da bude štedljiv, jer su takva vremena, prvo morate da štedite na sebi. Prvi ljudi Vlade, predsednik, potpredsednici, generalni sekretarijat, mora sebi da uskrati određene privilegije, ako želi da razloži, odnosno da čitav teret tranzicije, čitav teret krize koji će evidentno biti vidljiv u budžetu za narednu godinu, mora da preraspodeli tako što će prvi da ponese najveći deo tereta, pa će i drugima da umanjuje određene cifre, naročito ako se ima u vidu da će prihodi biti teško ostvarivi. Bojim se da će biti možda i manji nego što su ove godine, jer ekonomska kriza neće biti dovoljno subvencionisana kroz budžet, krediti su vrlo visoki, odnosno kamatne stope za kredite, i broj zaposlenih u Srbiji se smanjuje, a prihodi u budžetu su najveći od PDV-a, od poreza na zarade i nekih drugih stavki. Što se tiče ostalih velikih troškova koji su vezani za određena ministarstva, oni su očigledni u Ministarstvu ekonomije i regionalnog razvoja. Naime, kod Dinkićevog ministarstva predviđa se povećanje od 36,8 milijardi dinara ove godine, za narednu godinu se predviđa 44,5 milijardi ili 7,7 milijardi više nego u ovoj godini, što je bezmalo 100 miliona evra. Od toga, u razdelu Ministarstva ekonomije i regionalnog razvoja na devet mesta se pominju po stavkama subvencije javnim nefinansijskim organizacijama i nabavka nefinansijske imovine, da se te stavke rade po posebnom programu Vlade, neobrazložene u budžetu, a ukupna suma koja će biti gospodinu Dinkiću na raspolaganju, da raspolaže bez znanja Skupštine i šire javnosti, jeste 23 milijarde dinara. Bojim se da se radi o prevelikoj cifri jednom ministru, makar se zvao i gospodin Dinkić, da može da raspolaže bez ikakve kontrole, da pri tom u tom ministarstvu, pored pomenutih 27 miliona dinara za usluge po ugovoru i putovanja, ima i dodatnih 518 miliona dinara za iste namene u okviru ministarstva. Ovo je bilo u kabinetu, a ovo je u okviru ministarstva. Ako je to način da se smanji deficit u budžetu ili da se štedi u ovoj državi, onda sam očigledno promašio temu. Mislim da je preveliki deficit i da je ministarka finansija morala da bude malo tvrđa i da ne dozvoli ovako preveliko troškarenje i kabineta potpredsednika, i određenih ministarstava i da se maksimalno potrudi da, pored one stvari koja je neophodna, a to je prihodna strana da se poveća i poboljša, da se maksimalno smanje nepotrebni izdaci u budžetu koji se tiču troškova ministara, potpredsednika Vlade i određenih ministarstava. Molim vas da još jednom razmotrite ovaj moj ili slične amandmane koji apeluju na smanjenje nepotrebnih troškova i na taj način smanjenje deficita u budžetu jer ćete time ne samo smanjiti troškove državi, već ćete možda kroz preraspodelu pomoći da se subvencionira poljoprivreda ili daju povoljni krediti privredi, što može da ima kumulativni efekat na smanjenje ukupnog deficita i povećanje životnog standarda. Hvala.
Hvala vama. Da li se još neko javlja za reč? Gospođica Jovanović, pa gospodin Buha.
Gospodine Novakoviću, gospođo ministar, dame i gospodo narodni poslanici, ovo je tek početak i ovo o čemu je govorio kolega Lapčević je osnov, u neku ruku i koncepcija SRS kada je u pitanju naša strategija usmeravanja novca od budžetskih korisnika za 2009. godinu. Zaista ne razumem, imali smo ovakav slučaj, je l' tako gospodine Buha, kada su bili amandmani na rebalans budžeta, da nam kao pod indigo Vlada Republike Srbije, pozivajući se na član 10. Zakona o budžetskom sistemu, svakom od nas predlagača kaže da treba da vodimo računa, ako nekome nešto uzimamo, da moramo u prihodnoj i rashodnoj strani da vodimo u opštem delu budžeta računa o tome. Gospodin Lapčević je sada rekao da u maniru, kako to umem da kažem, pijanih milijardera, Dinkić, Đelić, Boris Tadić i ostala klika iz Vlade troše tolike pare. Krkobabić, to je sada novo ime u Vladi Republike Srbije. Zašto kažem novo i njega posebno potenciram? On bi trebalo da bude najštedljiviji, je l' tako kolega Lapčeviću, zato što je on penzioner i treba da brine o svim penzionerima Srbije. Mi smo se na ličnom primeru, dok je sedeo, gospodine Novakoviću, na mestu predsedavajućeg, kao uvaženi najstariji kolega poslanik, uverili da on neće da bude baš tako štedljiv. Vidi se i iz argumenata kolege Lapčevića da Krkobabić to nije. Setite se u trenutku dok je veoma važna rasprava u Parlamentarnoj skupštini Saveta Evrope, u Strazburu, bila u toku, mi smo vraćeni falkonom koji je Krkobabić poslao po nas, odnosno država Srbija, Narodna skupština, kako god, uz odobrenje tada sekretara Vlade Republike Srbije, da bismo prisustvovali izboru predsednika Narodne skupštine. Nema veze, zaboravilo se koliko to košta, a da ste samo taj iznos preračunali u mogućnost dobijanja kredita za srpskog seljaka? Samo je o tome govorio kolega Lapčević kao najurgentnijoj stvari u Srbiji. Ako vi sada govorite, pošto se Đelić pre neki dan posuo pepelom, jer znate najpre je rekao, gospođo Dragutinović, pa ste vi morali da peglate tu njegovu izjavu i nekih drugi, je l' tako, vi ste kao stručnjak i odgovorna osoba želeli da kažete da to ipak nije baš tako. Kada se desila ova svetska kriza i finansijski krah na američkoj berzi, to su Rusi prepoznali pre nas, jer je samo nekoliko dana pre toga Vladimir Putin, premijer Ruske Federacije, rekao da jedna globalna sila ne može da opstaje na tome što će stalno kao najveća štamparija da štancuje pare, a da zauzvrat nema mogućnosti razvojnog sistema i da banke posluju na takav način. Onda nam je rekao Božidar Đelić da to nama odgovara, da mi imamo naše razvojne šanse, po sistemu one naše poslovice - u se i u svoje kljuse, i šta se sada dešava? Nema pristupa mnogim fondovima, neće biti mogućnosti da se uzimaju neki povoljni krediti, a koji su to pa i bili povoljni. Ko će da brine o srpskom seljaku? Postavljamo to pitanje 18 godina otkada navodno postoji demokratija u Srbiji i u ovom parlamentu sede izabrani predstavnici naroda. Kako će jedna vlada, bilo koja, da dođe do mogućnosti da dopre do srpskog seljaka i domaćina i da ga pita - šta tebi treba, a da nisi član G 17 plus, da te ne ucenjuju raniji ministar, pa onda i član DS, Milosavljević. Interesantna stvar koju sada želim do kraja da proverim, sa još nekim dodatnim informacijama, postoji indicija da je Slobodan Milosavljević vlasnik jednog stana u naselju Savina, u Herceg Novom. Vi koji idete u srpsku Boku znate da je to jedan od najlepših delova grada Herceg Novog, a sitnica je da stan košta ni manje ni više nego milion evra. Vidite onda ko upravlja Srbijom i ko brine o srpskom seljaku. Pre nekoliko dana sam, gospodine Novakoviću, ovde na zaprepašćenje, kao da je u pitanju ne znam kakva stvar o kojoj ne treba da se priča, to je smešno, pokrenula pitanje inspekcijskog nadzora, kada već pričamo o Ministarstvu poljoprivrede i vodoprivrede, nad eksploatacijom, krijumčarenjem i uništavanjem rečnih tokova Drine, Velike Morave i Zapadne Morave i tzv. "šljunak" afere. Neko je počeo da se smeje, pa o čemu se to priča, pa kakav šljunak, pa kakav pesak, e pa da vidite kako se krade. Juče me je pozvao gospodin iz Ministarstva poljoprivrede, zaista u ovom trenutku ne mogu da se setim prezimena, pa zato neću ni ime da kažem, i rekao mi je da u narednim danima treba da očekujem pisani odgovor na postavljeno pitanje, ali da sam potpuno bila u pravu kada sam sa skupštinske govornice pokrenula to pitanje, koje se tiče velike mafije, koja naizgled izgleda sitna, a u stvari nije. Pored toga što vrši eroziju naših rečnih korita, uništava i kupi imanja tih seljana na obodima pomenutih reka. Rekao mi je čovek juče, pozvao me negde u ovom vreme, predstavio se lepo i rekao da zove iz Ministarstva poljoprivrede i vodoprivrede, ne samo da ste u pravu, nego mi pokušavamo da pronađemo mehanizam, da na osnovu preko 200, mislim da mi je rekao 214, do sada prijava od ljudi koji su i te kako uočili da je to veliki problem u državi reagujemo. Ali kada da reagujemo i zašto do sada nije? Zbog takvog našeg sistema, zbog kontrole rada i zbog nadležnosti pojedinih državnih organa, ogradio se unapred i rekao da tu posla ima za Upravu za borbu protiv organizovanog kriminala, za policiju, za tržišnu inspekciju i za inspekcijski nadzor Ministarstva za poljoprivredu i vodoprivredu. Kod nas u Šumadiji seljaci iz sela na području Šumadije ništa nisu dobili za proteklih osam godina otkada je DOS na vlasti, kako su se menjali ovi ministri i kako se kreira budžet. Za razliku od svih vas, SRS, i za razliku od ovih politikanata, koji svake godine pričaju jedno te isto i štancuju jednu istu priču, mi ozbiljno pristupamo tom problemu. Sada ću vam reći, mi smo u gradu Kruševcu na vlasti, u koaliciji sa DSS i SPS. Samo u gradu Kruševcu postoji ekspertski tim za bavljenje problemima poljoprivrede iz Rasinskog okruga, a tek na nivou naše stranke... gospodine Milivojeviću, ne znam da li reagujete na pomen vašeg rodnog grada ili na činjenicu da se ozbiljno bavimo agrarnom politikom od lokalnog nivoa. Dakle, tamo u Kruševcu postoji, gde je gospodin Azdejković iz DSS gradonačelnik, njegov zamenik gospodin Radovan Milovankić iz SRS, veoma ozbiljna intencija lokalne kruševačke vlasti da se seljacima pomogne, da agrarni budžet koji će da kreira opština u skladu sa Zakonom o lokalnoj samoupravi, kada već država to sistemski ne radi, pomogne tim ljudima, jer to su sve vredni ljudi. Kolega Lapčević je sa najboljom namerom i upozorenjem da oni koji su nosioci, pre svega, izvršne vlasti, a to su nabrojani pojedini ministri u Vladi Republike Srbije, ne treba da se kriju iz konta 422, 423, 424 - troškovi putovanja, specijalizovane usluge, usluge po ugovoru, jer i ta dva, pogotovo, konta su, kako bi rekao predstavnik, ne znam da li je još uvek, ali prošle godine je bio, izvesni HišHofer iz MMF-a, netransparentna konta. Šta se krije iza toga? Nemojte, gospođo Dragutinović, nemamo završni račun budžeta za 2001. godinu, a niste dozvolili, odnosno dali ste preporuku, ne vi, nego i prošli ministar i pretprošli lokalnim samoupravama, koje takođe kreiraju budžet po tom Zakonu o budžetskom sistemu, da neko uđe u trag svemu tome. Kažem vam, gospođo Dragutinović, tu su najveće zloupotrebe. Neka dođe budžetska inspekcija samo u grad Kragujevac, da vidite. Grad Kragujevac ima u odnosu na mnoge druge gradove i opštine, koje nemaju status grada, ali približne su po broju stanovnika i teritoriji, naravno ogroman budžet. Šta mi znamo šta se krije iza toga? Kakve specijalizovane usluge? Kakve usluge po ugovoru? To kada saberete u budžetskim stavkama, toga je na stotine milijardi. Mi zaista želimo da pokušamo da vas ubedimo i nastavićemo svih ovih dana dok traje rasprava po amandmanima, da kada je nastupila ovakva situacija mi ne možemo, a na to upozoravamo godinama, da se oslanjamo na nepovoljne kredite, da su građani zaduženi, i da je hrana i poljoprivreda ono što je budućnost Srbije, da je to strateška grana naše privrede. Jedna milijarda, primera radi, uložena u poljoprivredu, evra, može za nekoliko godina višestruko da se vrati. Jer uprkos svemu tome što smo preživeli najgore moguće sankcije, što su nas zlikovci bombardovali 78 dana, mi ipak imamo zdravu zemlju, zdrav vazduh, imamo dovoljno vode i vredan i pošten narod, vrednog srpskog seljaka, koji treba da dobije mnogo više od države, kako bi opstajala porodica na selu, jer mi danas imamo slučaj da se ljudi masovno iseljavaju, da sela ostaju pusta i da u selima koja imaju škole stare po sto godina sada više nema ni jednog jedinog đaka. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 1. amandman je podneo poslanik Nenad Popović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospodin Jovan Palalić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, uvažena ministarko Dragutinović, dame i gospodo narodni poslanici, želeo bih na početku da kažem da je rasprava o ovom Predlogu zakona o budžetu zaista počela u jednoj vrlo lošoj atmosferi i manje-više i predstavnici i opozicije, ali i pozicije su istakli upravo tu činjenicu da je kašnjenje usvajanja na Vladi, pa upućivanja Predloga zakona o budžetu u Narodnu skupštinu i te kako stvorilo napetu atmosferu i u javnosti i u Narodnoj skupštini. Završena je načelna rasprava, ali mi smo danas ponovo bili suočeni sa kašnjenjem. Čitav dan je trajala rasprava, pogotovo u prepodnevnom delu, zašto Vlada Republike Srbije nije dostavila mišljenje o predloženim amandmanima. Onda kada se raspravlja o tome, šta bi bila jedna od karakteristika, pored niza onih karakteristika kojima ne možemo oceniti dobro rad Vlade Republike Srbije, jeste i činjenica da je sve što je činila do sada vezano za kašnjenja. Kašnjenje u predlogu budžeta, kašnjenje, evo danas, u davanju mišljenja na predložene amandmane od strane narodnih poslanika, kašnjenje u merama kojima se reaguje na ekonomsku krizu, o tome smo pričali i kada je bila rasprava o nepoverenju Vladi Republike Srbije, ovih dana vidimo kašnjenje u izradi strategije odbrane, kašnjenje u zakonima koji su potrebi za evropske integracije i stavljanje Srbije na belu šengensku listu. Čak je i predsednik Vlade rekao da jedan broj strategija i zakona Vlada nije usvojila, koji su neophodni da bi se realizovali ovi poslovi, kašnjenje, o tome treba zaista ozbiljnu debatu povesti, sa usaglašavanjem niza zakona i propisa sa Ustavom Republike Srbije, a mi imamo u normama koje su u zakonu za sprovođenje Ustava, tzv. Ustavnom zakonu, koji su sve to zakoni koje je potrebno uskladiti, kašnjenje sa privatizacijom i niz drugih stvari koje sada stvaraju jednu napetu i tešku političku situaciju i u društvu, a i ovde u Narodnoj skupštini. U tom smislu jeste ova atmosfera koja je danima kadaje u pitanjurasprava o budžetu i ta napetost da li će zbog svih ovih stari, pogotovo zbog načina na koji je Vlada pristupila ovom poslu, uopšte budžet Republike Srbije biti usvojen. Ovaj amandman koji je podneo narodni poslanik DSS, Nenad Popović, odnosi se na deo koji se tiče povećanja akciza. Želeo bih da ukažem na jednu raspravu koja je ovde vođena više puta u Narodnoj skupštini, a koja je i te kako ne samo ekonomske prirode, nego i političke prirode, a to je odluka Vlade Republike Srbije da pristupi jednostranoj primeni Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju. Mi smo sa političkog aspekta ukazivali na veliki problem i vrlo spornu odluku Vlade da uđe u jednostranu primenu, obzirom da bi to bio prvi slučaj poznat, kada su u pitanju zemlje koje su ušle u proces evropskih integracija, da se na jednoj neravnopravnoj osnovi jedan ugovorni odnos tretira tako što ga samo jedna ugovorna strana primenjuje, a druga, zbog niza političkih uslovljavanja, to ne želi. Naravno, mi smo kritikovali i sam čin potpisivanja tog sporazuma. Naveli smo i političke razloge zašto nije bilo dobro da se u tom trenutku prvo potpiše, a nakon toga i ratifikuje u Narodnoj skupštini i onda da se uđe u još jednu zaista pogubnu odluku, i politički, i po pitanju dostojanstva zemlje i uopšte želje da se partnerstvo za EU, a bogami i ekonomski i te kako lošu odluku. Činjenica da srpska privreda, da srpske kompanije, da srpski proizvođači zbog toga što zbog niza razloga 90-tih godina zbog sankcija, a posle toga zbog nekih drugih odluka i možda nekonzistentne politike, kada je u pitanju jačanje politike konkurentnosti naše privrede,nismo uspeli da u toj meri osnažimo konkurentnost naše privrede, naših kompanija, naših preduzetnika, naših proizvođača, da bi se ravnomerno takmičili na ovoj teškoj tržišnoj utakmici u koju Srbija i srpski privrednici treba da uđu sa kompanijama iz EU. Na stranu to što takvom jednom odlukom ulazimo u jedan proces koji direktno utiče na prihodnu stranu budžeta Republike Srbije. Više puta je ovde isticano koliki će biti gubici zbog jednostrane primene SSP-a, što direktni, što indirektni, oni se procenjuju na oko 300 miliona evra. Onda Vlada Republike Srbije, donoseći jednu takvu politički i ekonomsku lošu odluku, iako stvarne ciljeve, sem da se time mi vežbamo u procesu evropskih integracija, što zaista deluje smešno za jednu ozbiljnu državu, nikakve druge efekte nisu nam predstavili kao pozitivno, traže načine kako da ovaj veliki gubitak u prihodnoj strani reši. Onda to rešava na ovaj način povećanjem akciza, direktno opterećujući životni standard građana. Sada se vraćamo na onu izjavu predsednika Vlade, koji je rekao da se neće živeti ni bolje, a ni gore. Ta izjava predsednika Vlade je došla nakon niza drugih izjava, koja je doživljena kao pokušaj amortizacije izjava nekih drugih ministara, koji su možda bili iskreniji da ćemo se boriti da ne budemo gladni, goli i bosi. To su isto izjave pojedinih ministara u Vladi. Onda ovakovom jednom akciznom politikom pokušava se rešiti problem loše političke i ekonomske politike kada je u pitanju jednostrana primena SSP, direktno opterećujući budžet građana i direktno utičući na životni standard građana. Sad se postavlja pitanje da li loše političke odluke treba da imaju za posledicu da građani žive lošije. To je suština rasprave o ovom budžetu, koji je budžet definisan sa vrlo visokom javnom potrošnjom, čiji će način realizacije biti težak i vrlo sporan, a pogotovo što smo sada čuli kroz niz diskusija koliki će biti troškovi pojedinih kabineta, o čemu smo mi govorili kada je formirana ova vlada, kada je donet zakon o ministarstva. Nakon političke podele unutar vladajuće koalicije bilo je jasno da se neminovno mora povećati javna potrošnja i neminovno mora doći do ovakvih problema, tj. pritisaka pojedinih funkcionera unutar Vlade da se njihovi zahtevi, njihovih kabineta, pogotovo mislim ovde i na potpredsednike Vlade, ali i na kabinet velikog, glomaznog Ministarstva za ekonomiju i regionalni razvoj, u što većoj meri napune. Onda ulazimo u ovakve probleme da se povećanjem akciza, promenom taksene politike, svim drugim mogućim opterećenjima ulazi u jedan ozbiljan problem da bi se zadovoljili apetiti koalicionih partnera i da bi se prikrili politički promašaji odluke o jednostranoj primeni sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju. To je ono što odlikuje ovaj budžet. To je ono u kakvoj atmosferi je ovaj budžet stvaran. To su razlozi zašto je on kasnio 40 dana. Ta napetost unutar Vlade i razlike koje su postojale unutar Vlade, kada je u pitanju i jednostrana primena SSP i kada su u pitanju namirivanja pojedinih pozicija UN u raznim državnim organima, prvenstveno mislim u Ministarstvima. Ovaj amandman je pokušaj da se ispravi jedna loša odluka, da se pokuša racionalno sagledati na koji način se može doći do eventualne korekcije ovih akciza i da se na taj način, saglasno i projektovano makroekonomskoj politici, ali i projektovanoj inflaciji, ostane na onom nivou koji bar koliko toliko može da sačuva i život, životni standard građana i koliko toliko da ne bude na štetu svih onih ljudi koji danima pred Narodnom skupštinom zahtevaju sva ona prava koja su im obećana, što u toku izborne kampanje, a pogotovo nakon formiranja ove Vlade. Hvala vam.
Reč ima poslanik Zoran Krasić.
Ovih prvih nekoliko članova Predloga zakona o budžetu s pravom mame najveću pažnju. Da bi javnost znala, moram da skrenem pažnju da su skoro sve poslaničke grupe podnele amandmane. Ovo je jedna grupa amandmana DSS, ovo su amandmani poslaničke grupe ZES, onda imamo amandmane poslaničke grupe NS, imamo ponovo amandmane ZES, jedan amandman SPS, verovatno postoji još. Još ovoliko imamo amandmana SRS. Nadam se da će te ovo da date gospođi Nadi Kolundžiji, pošto nije ponela svoj primerak, da bi mogla da prati diskusiju, da ne nabada na laptop, može svašta da joj se desi. Naravno, očekujem vašu spremnost, gospođo Kolundžija, pošto ste jutros započeli ovu sednicu sa apelom da svi pokažemo veliku spremnost da se budžet usvoji. Pošto sam zaključio da s vaše strane postoji apsolutna spremnost, računam da ste u istoj srazmeri spremni i da prihvatite ove amandmane, konkretno ovaj amandman Popovića, zatim sledeći koji je podneo gospodin Buha, još je značajniji. Gospodin Buha je podneo amandman koji znači 20 milijardi direktne uštede. Znači, nema cile-mile, samo je dovoljno da dignete ruku za amandman gospodina Buhe i svi problemi su rešeni. Smanjuje se deficit za, čini mi se, oko 20 milijardi dinara. Za građane Srbije ništa bolje ne može da se desi od ovoga što je gospodin Buha predvideo. Moram da pohvalim i ovaj amandman gospodina Popovića povodom koga sam se javio. Slažem se da taj amandman ima nekih pravno-tehničkih nedostataka, ali mislim da je ideja dobra, jer se tim amandmanom povećavaju, ako mogu tako da kažem, izvorni prihodi budžeta, i to prihodi po osnovu akciza i carina. Vi ste u obrazloženju zašto se ne prihvata taj amandman, izneli nešto što je vaša projekcija, ali moram da vam skrenem pažnju da je ova vlada sklona lošim projekcijama. To ste sami priznali ovde. Ako biste mogli da me pratite, to je na strani 16, to je vaša tabela, gde dajete neki vaš plan. Prema Memorandumu za 2009. i 2010. godinu, vi ste planirali u 2009. godini inflaciju od 6%, u 2010. godini 5%. Sada ste na pravili novu projekciju, pa će to biti u 2009. godini 8%, u 2010. godini 6,5%, izvoz, uvoz robe itd. Vidite da postoji velika razlika u tim vašim procenama. Tako da, ako kažete, na bazi te vaše procene ove amandmane treba odbiti ili ih ne treba prihvatiti, nalazimo se na terenu pretpostavki šta bi bilo kada bi bilo. Do pre nekoliko meseci niko nije znao da postoji svetska finansijska kriza. Znali su neki ljudi koji su čitali o tome kako su stradale neke banke pre godinu i po dana u Holandiji i šta se predviđa i planira, šta se očekuje. Ali, bila je izborna godina, dobrodošao je "Fijat", dobrodošao je ruski gas, dobrodošlo je da penzije budu 70% od plata. Sve je to bilo dobrodošlo. Onda se ćutalo o ovome što neminovno dolazi. Sada, kada se i to očekuje verovatno za tri meseca da će kod nas da zapljusne, vi već sve procene menjate. Tako da to vaše odbijanje amandmana ne tretiram kao nešto izuzetno ozbiljno. Zašto? Evo, pre nekoliko dana Ponoš je otvorio srce, pa je objasnio koliko je Ministarstvo odbrane druga vojska. Mi imamo dve vojske: jednu pod komandom Generalštaba i drugu pod komandom Ministarstva odbrane; 60% plaćenih se nalazi ovamo u odnosu na ono tamo. Znači, imamo jednu vojsku koju će da ima Šutanovac, drugu vojsku koju će da ima Tadić. Obe vojske su demokratske. Čuli smo da se radi o nekompetentnim ličnostima, čuli smo da je samo po osnovu kursnih razlika država 2008. godine izgubila 400 miliona dinara. Tako je napisao načelnik Generalštaba, ako ste čitali intervju, imam ga, da vam dam. (Glas iz sale: Nije tačno.) Načelnik Generalštaba je napisao, nemojte vi meni da kažete, kada vam citiram šta je on napisao. Njega terajte u zatvor ako je prevario, ako uzbuđuje narod, ako pravi nepotrebno pobunu. Ali, vidim da je osetljivog senzibiliteta, ne sviđa mu se Miroslav Ilić. Sada opet kažete da nešto izmišljam. To je čovek napisao u svom intervjuu. Ovaj koji mu je pravio intervju, da o njemu ne pričam. Znači, sve to što se radi je loše, a vaše procene su pogrešne. Morao bih da vam skrenem pažnju da mene zabrinjava ovaj realni pad, odnosno procena da će realno pasti prihodi po osnovu carina zbog primene onog sporazuma, čiji je amandman bio dalekometan, a naročito zbog činjenice da gospodin Đelić smatra da treba jednostavno pristupiti primeni tog sporazuma, te po tom osnovu veliki broj roba će sa nižim carinskim stopama ili potpuno oslobođen da ulazi na naše tržište. Šta može biti razlog? Razlog može biti što te robe kod nas nema na tržištu, što nemamo proizvođača, a onda se postavlja pitanje gde su se za ovih osam godina izgubili ti proizvođači? Kako su oni nestali sa našeg tržišta? Koja je to elementarna nepogoda pogodila naše proizvođače da ova država više nije sposobna da napravi tu optimalnu količinu roba koja je potrebna za naše tržište, pa je potrebno da uvozimo robu? Da bi je učinili dostupnom našim građanima, mi, odnosno Vlada se odriče carine i po tom osnovu gubimo negde 250 miliona evra. Pogledajte kako se to kod nas dešava. Za ovu godinu je planirano po osnovu carina da se skupi negde oko 850 miliona evra. Za 2009. godinu se planira nešto malo manje od 600 miliona evra, pad je 30% zbog jednostrane primene sporazuma. Onda vidite da taj sporazum ništa dobro ne donosi nama. Jer, ako uzmemo da je dinar merilo vrednosti, onda prema kretanju mase - da li je ona viša ili niža, ceni se da li je nešto dobro ili nešto loše. Ovde već u startu možemo reći da se dešava nešto loše. Da stvar bude još čudnija, neću to da upoređujem sa agrarnim budžetom, jer je to neuporedivo, međutim, kod agrarnog budžeta imaćemo još goru stvar. Tu ćemo imati pad za 87 miliona evra, odnosno sa 301 miliona na 214 miliona evra. Gde su subvencije za poljoprivredu? Gde je razvoj onog dela naše proizvodnje gde baš mnogo ne zavisimo od inostranstva? Ovo je osmišljena akcija kako da se dodatno uništi naše selo, jer cela logika opstanka ove Vlade i politike koja se vodi, saznali smo ovih nekoliko dana, takve smo informacije imali prilike da čujemo, da prosto građani ne mogu da legnu da spavaju ukoliko se budžet ne donese, kao da prethodnih godina nismo imali privremeno finansiranje. Sada je najvažnije budžet da se donese. Izašli su neki eksperti da kažu ako se budžet ne donese biće građanima teško. Neće im biti teško. Šta bi se to poremetilo? Dajte da skrešemo troškove koje postoje u ministarstvima, da skrešemo ove troškove koji se tiču usluga po ugovorima, da skrešemo ova putovanja, da ograničimo predsednika Srbije da nigde ne putuje. To je najbolja mera. Kada biste ograničili Borisa Tadića da nigde ne putuje, onda bi sigurno video ove šatore u Pionirskom parku. Već 20 dana, a možda i više, nekoliko šatora je tu razapeto, predsednik Republike je štrajkače častio WC-om, postavio im je onaj WC, on ulazi na sporedna vrata i ne može da ih vidi, ne želi da ih vidi, a oni su samo poslušali predsednika, koji je u Subotici rekao najvažniji zadatak, državni zadatak broj jedan je očuvanje radnih mesta. Znate, jedno se pošalje kao poruka, jedno se demonstrira kao politika DS, Vlade, socijalnog kompromisa, a onda dobijemo nešto što smo već ranije videli, pa na bazi toga možemo i da predvidimo kako će da se završi. Kao besplatne akcije od 1.000 evra, sad niko ne priča o tome. Takva je bila i priča čuvamo radna mesta, to je zadatak broj jedan, pa onda Rasim Ljajić potpiše neki kolektivni ugovor, pa posle mesec dana se zaključi da to ništa ne znači, da se gubi topli obrok, i regres i sve, vojska je već to izgubila, da ih obavestim, nije ih Ponoš čuvao nego gleda kako da ode u Brisel sa Svilanovićem. Zna se šta se dešava. Onda jedino što mogu da preporučim gledaocima - čuvajte svoja radna mesta, ako dobijete otkaz od poslodavca, prvo pozovite Rasima Ljajića i tražite da u donošenju rešenju o stavljanju van snage tih rešenja o prestanku radnog odnosa bude makar 90% ekspeditivan, kao i što je ovih osam godina bio ekspeditivan prilikom isporuke Srba Haškom tribunalu. Da vas podsetim, Rasim Ljajić je 2001. godine rekao - morao sam da prihvatim ovu funkciju samo na godinu dana. Evo, osam godina je tamo. Tražite onu vrstu efikasnosti kao što je pokazao na funkciji predsednika Nacionalnog saveta za saradnju sa Haškim tribunalom. Tražite da on donosi rešenja, tražite da on u ime radnika ispred države se bori protiv poslodavaca da se zaštite radna mesta. Ako ne možete ni to da uspete, imate jednu bolju varijantu, nikada nemojte da glasate za DS i koaliciju ZES, imate sledeću varijantu, nekako se organizujte, ljudi. Predsednik je u Subotici rekao da se čuvaju radna mesta. To nema alternative, molim vas. Sudije, motke iza vrata, čuvate radna mesta, tužioci takođe. Radnici, sačekajte da prođu ovi novogodišnji praznici. Bilo bi dobro da navratite malo do Beograda, jer kada vas vide u malo većem broju, možda i protumače da je neko pravo povređeno. Dok se skupljate u Nišu, Kragujevcu, Pirotu i drugim mestima, slaba je vajda, da znate. Mogu da vam dam i vrlo korisnu pouku, kada su ovi iz Zastave pojurili Đelića, Vlahovića i Pitića oni su nekoliko godina iz budžeta bili i finansirani. Vidite da se ovde ceni motka, pa ste imali prilike pre nekoliko meseci da čujete da je Fijatov ugovor čudo jer smo spasili budžet, pošto se godinama, kako rekoše, 500 miliona evra potrošilo na kupovinu socijalnog mira u Kragujevcu. Organizujte se ljudi, pošto ova država ne želi da niti putem carina niti na drugi način da obezbedi sredstva. Socijalnog dela budžeta gotovo da nema, postoji samo ovaj deo koji se odnosi na potrošnju, a znate i sami kada je u pitanju potrošnja, tu će opet biti ugodan, lagodan život, kupovina svih medija i da prosto uživate dok čitate novine kako je lepo u Srbiji. Od toga da li se budžet usvoji za dva dana ili za mesec dana ništa dobro neće da se desi građanima ni u jednoj ni u drugoj varijanti, jer svaka pobeda DS je veliki poraz i gubitak za građane Republike Srbije.
Zahvaljujem. Da li još neko želi reč po ovom amandmanu? (Ne) Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Nikolić. Vlada i Odbor za finansije prihvatili su amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Željko Tomić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Gospodin Tomić, izvolite.
Poštovana predsednice, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, jedan od mojih prethodnika, gospodin Jovan Palalić, pričao je, između ostalog, i o atmosferi u kojoj je ovaj budžet došao na dnevni red sednice Narodne skupštine Republike Srbije. Kada govorimo o atmosferi u kojoj budžet dolazi i amandmanima na njega, red je uvek da se podsetimo atmosfere i onoga što je čini. Uvek vredi podsetiti na obmanu o podeli besplatnih akcija, treba podsetiti na obmanu penzionera o visini penzija 70% od prosečnog ličnog dohotka, o činjenica da su poskupele sve namirnice, da su otpuštanja svakodnevna, da novih radnih mesta, onako pompenzno najavljenih, nema. Da su subvencije drastično smanjene u poljoprivredi, o tome je danas dosta govoreno, o jednostranoj primeni Trgovinskog sporazuma sa EU je takođe mnogo govoreno, a o članstvu u EU i o beloj šengen listi već je izlišno govoriti. Budžet u takvoj atmosferi dolazi, a i mnogo posle roka, čitavih 40 dana za njegovo usvajanje, jer Vlada nije mogla da se usaglasi, a čuli smo ovih dana i predstavnike vladajuće koalicije, koliko juče portparola DS, što mi je posebno drago, koja je iznela primedbe na Vladu što ovoliko kasni sa budžetom. Problem ovog budžeta je takođe što ne može da se realizuje. Toga su svesni sve više i iz vladajuće koalicije, a imamo i činjenicu da je Vlada jednostrano, bez konsultacija sa sindikalcima,donela odluku o neprimenjivanju proširenog kolektivnog ugovora. Sindikalci nam bukvalno kucaju na vrata svakog dana. Sa njima po koji predstavnik Skupštine i progovori, ali iz same Republičke vlade nema nikakvog glasa prema predstavnicima sindikata. Postoje najave da će biti povećan PDV, što predstavlja svakako restriktivnu meru u odnosu na privredu, a ne podsticaj. Kada se u državama koje ozbiljno sagledavaju ovu svetsku ekonomsku krizu čini sve kako se proizvodnja ne bi gasila i kako se preduzimaju tzv. dinamične mere za oporavak privrede, kod nas se steže omča oko vrata zdravom delu privrede i preduzetnici se, po meni, na taj način obeshrabruju. Predlog budžeta, nazvao bih ga restriktivno restriktivnim, a ne restriktivno podsticajnim, kako smo čuli od nekih predstavnika Vlade, što je zaista umelo da nasmeje građane Srbije. Pompezno je najavljen kada je bio daleko, kada je sednica o budžetu i ova današnja o amandmanima bila daleko. Krupne reči su se upotrebljavale i danas više niko o ovom budžetu ne govori u superlativu. Kad pričamo još o toj atmosferi, valja podsetiti da jedan ministar tvrdi da je grozna atmosfera i u životu i u društvu, kao i da nema podršku partnera za rešavanje problema, drugi ministar ima problema sa kontrolom sektora koji vodi, pa se dešava da dolazi do prepucavanja oko pitanja odbrane preko štampe. To ozbiljna država ne sme sebi da radi, da dopusti, jer se time ne šalje poruka samo da smo faktor stabilnosti u regionu, već se ohrabruju oni nedobronamerni. Samo u Turskoj je slučaj da se vojska meša u politiku. Treći ministar, ministar poljoprivrede kaže kako je u cilju borbe protiv krize dobro da građani ne kupuju belu tehniku. Mlađan Dinkić nam ovih dana govori da u Vladi nema autoriteta. Rasim Ljajić nam kaže da je ovo neozbiljno organizovana Vlada. Sada očekujete da o budžetu raspravljamo na najozbiljniji mogući način. O partiji Ujedinjenih penzionera i njihovim zahtevima i insistiranjima da se nađu mehanizmi koji će penzionerima omogućiti bolji i dostojanstveniji život od onog koji sada imaju, ne vredi više ni trošiti reči. Oni koji su u vlasti ovakve izjave daju i međusobno jedni druge faktički podrivaju. U takvoj atmosferi mi imamo restriktivno podsticajan budžet. Ponavljam, ovaj budžet ne može da se realizuje. To govore i predstavnici vlasti. Podneo sam amandman smatrajući da je smanjenje budžetskog deficita jedno od najvažnijih stvari koji se tiče ovog budžeta. On je u tehničkom smislu odbijen zato što se vezuje za član 6, a član 6. ne može da se prihvati. Dajte prvo da pričamo o smanjenju budžetskog deficita i zbog čega nam ni ministarka, ni niko iz Vlade nije konkretno rekao zašto ne može da se na ovaj način smanjuje budžetski deficit. Sve u svemu, o akcizama na kafu i pivo i slične stvari, ono što konzumira gotovo cela Srbija, izlišno je i govoriti. Luksuz ne podleže akcizama kao one opšteprihvaćene stvari kao što su, ponavljam, kafa, cigarete i pivo. Mi smo jednom rekli - Vlada ne upravlja krizom, kriza upravlja Vladom. To je najveći problem sa kojim se danas Srbija suočava. U nadi da ćete ovaj simbolički u suštini, ne samo ovaj nego mnogo takvih amandmana, prihvatiti, da završim, ali smanjenje budžetskog deficita je nešto na šta zaista i Vlada i gospođa ministarka moraju da posebno obrate pažnju. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Tomiću. Gospodin Buha. Izvolite, imate reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, SRS je podnela 115 amandmana na Predlog zakona o budžetu za 2009. godinu. Svi amandmani su išli u pravcu smanjenja potrošnje budžetskih korisnika, direktnih i indirektnih, i štednje u okviru državnih organa. Budžet za 2009. godinu je težak negde oko 10 milijardi evra. Ogromna sredstva, rezultat rada, zalaganja, marljivog odnosa stanovništva Srbije, koji su se odrekli svega da bi izmirili državne obaveze, jer prema podacima u budžetu vidimo da je 640 milijardi, znači negde oko osam milijardi evra došlo iz poreskih primanja, i oko dve milijarde po osnovu neporeskih primanja i vlastitog učešća odnosno vlastitih prihoda organizacija i ustanova državnih organa. Prihvaćeno je pet amandmana. Svega dva amandmana koja se direktno odnose na štednju i smanjenje potrošnje. Čudi takav odnos Vlade prema amandmanima koji su ciljano išli, ne na najvitalnije izdatke koji se odnose na zarade, zarade nismo dirali i ono što je vezano uz zarade, na korekciju onih izdataka koji se odnose na određene nebitne stvari, to je ono što neće uticati na normalno funkcionisanje državnih organa. Rekao sam da su to usluge po ugovoru, specijalizovane usluge, troškovi putovanja, nabavka materijala i to potrošnog materijala, donacije nevladinim organizacijama, nabavka mašina i opreme. Ovde ću vam pročitati jedan amandman koji Vlada nije prihvatila, on je odbijen. Radi se o amandmanu kojim se u članu 5. razdeo 11, Bezbednosno-informativna agencija, ekonomska klasifikacija 512 - mašina i oprema u koloni 6, sredstva iz budžeta, iznos od 293 miliona 673 hiljade menja i glasi 193 miliona 673 hiljade itd. U obrazloženju Vlade kaže se - amandman se ne prihvata iz razloga da planirana sredstva na ekonomskoj klasifikaciji 512 - mašine i oprema su neophodne za normalno funkcionisanje agencije i ukoliko bi se opredeljena sredstva umanjila za predloženi iznos bio bi ugrožen rad organa. Predloženo smanjenje od 100 miliona dinara, kako ističe Bezbedonosna-informativna agencija, čini 34,05 planiranih sredstava namenjenih za mašine i opremu. Međutim, odbijanje amandmana ne znači negiranje osnova da se obezbede dodatna sredstva itd. Vidite, iz obrazloženja Vlade jasno se vidi da ne postoji dobra volja da se izađe u susret dobrim namerama opozicije, SRS, DSS, koja je otvoreno izašla u susret aktuelnoj krizi. Nije kriza od danas, nije kriza od pre dva meseca, mi živimo u uslovima krize poslednjih 15-20 godina. To moramo reći građanima Srbije. Ne smemo ih zamajavati. Kriza je kod nas prisutna daleko duže nego što je naglašena svetska kriza, koja se javila u poslednjih četiri do pet meseci. Ono što je bitno naglasiti, to je da Vlada zamajava javnost i građane Srbije šarenom lažom o štednji i smanjenju troškova državnih organa. Iz ovoga se vidi da ne postoji dobra volja u Vladi da se izađe u susret dobrim amandmanima, dobrim sagledanim pozicijama od strane opozicije i da se reši pitanje štednje. Ovo je najbolji način. Ne diramo zarade radnika, ne diramo ostale izdatke koji su vezani za zarade, a štedimo i na taj način pomažemo Vladi. S druge strane, kada govorimo o prihvatanju Opšteg kolektivnog ugovora, moramo ukazati građanima Srbije da je ugovaranje i kolektivno ugovaranje obaveza prema Zakonu o radu. Ova država nije u poslednje tri godine iskazala dobru volju prema kolektivnom ugovaranju. Nijedna vlast u poslednje tri godine nije izašla u susret radnicima dok to nije iskazala u političkom smislu, i to pred izbore koji su bili 11. maja ove godine. Opšti kolektivni ugovor je zaključen 29. aprila ove godine pred izbore i čisto je to politička odluka - prihvatiti Opšti kolektivni ugovor, izaći u susret građanima, radnicima, zadovoljiti samo na papiru interese i potrebe radnika i građana. S druge strane, u 11. mesecu Vlada ponovo ulazi u ugovaranje proširenog dejstva Opšteg kolektivnog ugovora, prihvata uslove za koje je jasno znala toga trenutka da neće moći da ih ispuni. U novembru potpisuje se Aneks Opšteg kolektivnog ugovora, prihvataju se osnovni elementi koji su propisani Opštim kolektivnim ugovorom i ovim aneksom. Prihvataju se određene obaveze koje su se morale ubaciti u budžet i izdvojiti na posebnim klasifikacijama koje znače ogromna sredstva u budžetskom smislu, 42 milijarde dinara. Za lokalnu upravu to je oko 9 milijardi dinara i za organizaciju obaveznog socijalnog osiguranja 18 milijardi dinara. Znači, 69 milijardi dinara je jednim, odnosno sa ova dva potpisa, prihvaćeno od strane Vlade - bez procene, bez ocene itd. Ovo je politička odluka. Zbog ove političke odluke imate ovih dana socijalna kretanja. Sindikat se digao i s pravom traži da ispoštujete odredbe Opšteg kolektivnog ugovora. Evo šta kaže predlagač zakona vezano za Opšti kolektivni ugovor - kako su sredstva za ostvarivanje ovih prava veliko budžetsko opterećenje u uslovima restriktivne ekonomske politike za 2009. godinu, ista nisu predviđena u budžetu Republike Srbije. Tako na primer, projektovana sredstva koja bi trebalo obezbediti u budžetu Republike Srbije na ime toplog obroka, regresa i uvećanja naknade na osnovu vremena provedenog na radu iznose 42 milijarde dinara. Radi se o krajnje neodgovornoj odluci Vlade i predlagača ovog zakona, koji je morao, shodno odredbama Zakona o radu i odredbama Opšteg kolektivnog ugovora i Aneksa koji je potpisan u novembru, jer se radi o obavezi koja se mora izmiriti i koja se mora dati državnim činovnicima, lokalnoj samoupravi, na konto potpisanog ugovora, kao i organizacijama obaveznog socijalnog osiguranja. Vidite, kada jedna socijalno neodgovorna vlast uđe u određene projekte, zbog političkog rejtinga pojedinih koalicija koje su ušle u predizborne aktivnosti prihvatili smo ono što nismo dovoljno sagledali, a znali smo da ne možemo ispuniti. S druge strane, čak i u novembru, znači pre mesec dana, svesni globalne ekonomske krize i problema koje mi u državi imamo, ulazimo u potpisivanje, lažno obećanje. Januar će biti, vidite, mesec u kome ćete imati sindikalce pred vratima lokalne samouprave, i pred Skupštinom, i pred Predsedništvom i pred Vladom. Kada ste imali hrabrosti, potpisali Opšti kolektivni ugovor, izađite i objasnite građanima, državnim činovnicima i svim službama koje potpadaju pod odredbe ovog ugovora, izađite i otvoreno recite - nema para. Para ima. Pare morate naći. Prekršili ste zakon. Niste procenili i ocenili da li imate ili nemate kroz fiskalnu i kroz finansijsku politiku, neodgovorno ste se upustili u projekciju potpisivanja Opšteg kolektivnog ugovora i zbog toga morate odgovarati. Nadalje, neodgovorna vlast ne želi da sasluša probleme koje imaju preduzeća koja sa 31. decembrom ove godine završavaju proces privatizacije. Radi se o oko 650 preduzeća koja će biti prodana ili neće biti prodana u tenderskom ili aukcijskom smislu. Radi se o 50 hiljada radnika koji rade u tim preduzećima. Niko se ne pita kakva je sudbina tih radnika. Kao predsednik Odbora za industriju i kolega Nikolić, predsednik Odbora za privatizaciju, razgovarali smo sa predstavnicima sindikata iz metalskog kompleksa. Otvoreno su nam rekli - obraćali smo se Vladi, obraćali smo se Ministarstvu za ekonomiju i regionalni razvoj, ukazali smo na ogromne poteškoće koje imamo u našoj delatnosti, tražili smo saradnju - niko nije izašao ni sa jednom merom da nam pomogne. Radi se o kompleksu koji zapošljava 130 hiljada ljudi. Zbog ekonomskih problema u svetu, zbog nemogućnosti izvoza, zbog nemogućnosti da se obezbede adekvatna kreditna sredstva za normalan proces proizvodnje imaćemo ogromne negativne efekte i gubitke u poslovanju. Poslodavci će napustiti ovaj vid delatnosti, otpustiti radnike i ostaćemo na ulici. Upozoravamo vas, budite svesni, preko Skupštine upozorite Vladu, upozorite Ministarstvo. Evo, koristim ovu govornicu da vas, u njihovo ime, upozorim. Kada je ova vlada koncipirala budžet za 2009. godinu, morala je uzeti u obzir ekonomsku i finansijsku poziciju i onih preduzeća koja završavaju privatizaciju, 50 hiljada ljudi je u neizvesnosti, celokupni metalni kompleks, 130 hiljada ljudi visi o koncu. Da li imamo program mera za otklanjanje negativnih efekata finansijske i ekonomske krize u državi i u svetu - nemamo, niste napravili. Imaćete štrajkove, imaćete ogromne probleme sindikata koji će vam visiti o vratu, uozbiljite se. Probala je SRS korekcijom pojedinih ekonomskih pozicija u predlogu budžeta da vam pomogne - niste izašli u susret i zbog toga ćete imati probleme. Ne može SRS prihvatiti ovakav budžet, nećemo glasati za njega, a nećemo ni da budemo sudionici svih onih negativnih efekata koji će uslediti zbog ovako lošeg budžeta za 2009. godinu. Hvala.
Još neko o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 1. amandman je podnela poslanik Milica Radović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč želi gospođa Radović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi predstavnici Ministarstva, amandman koji sam podnela na član 1. je povezan sa amandmanom na član 6. kojim sam tražila da se stavka - usluge po ugovoru Ministarstva trgovine i usluga smanji za 15 miliona dinara, za koji isti iznos bi se kasnije smanjio ionako veliki budžetski deficit. Tačno je da je budžet Ministarstva trgovina i usluga smanjen za 4%, sa 2,9 milijardi na 2,8 milijardi, što bi bilo pohvalno da iz samog programskog dela budžeta nismo u prilici da vidimo na šta se troše ta sredstva. Naime, ovo ministarstvo planira da potroši 174 miliona dinara u svrhu uređenja sistema trgovine i usluga. Ne vidim svrhu da se sistem trgovine i usluga tako i na taj način uređuje, a posebno ne vidim svrhu da se na takvu vrstu uređivanja potroši skoro dva miliona evra. Isto tako, za usluge po ugovoru za uspostavljanje savremeno uređenog tržišta roba i usluga potrošilo bi se dodatnih dva miliona dinara. Ovde verovatno Vlada planira da angažuje neke posebne eksperte koji bi izgradili savremeno tržište robe i usluga. Takođe, da stvar bude još čudnija, za istu namenu, uz malo promenjen naziv, sada se kaže - unapređenje savremeno uređenog tržišta roba, Vlada planira da utroši 21,2 miliona dinara. Za povezivanje subjekata iz oblasti usluga u klastere utrošiće se preko Ministarstva trgovine 10 miliona dinara. Ovde je evidentno da bi Vlada, da ima volje i želje, mogla da uštedi preko 200 miliona dinara. Takođe je nejasno zašto se ova poslednja stavka duplira, jer Vlada preko Ministarstva ekonomije već finansira povezivanje preduzeća u klastere i za to se izdvaja 40 miliona dinara. Smatram da je krajnje neracionalno ovakvo trošenje novca i da stvar bude još smešnija, na taj način se ne samo previše novca odvaja za svrhu gde sami preduzetnici, bez pomoći države, treba da nađu interes da se povezuju, već se ta potrošnja preko dva ministarstva duplira. Upravo je i to bila svrha podnošenja ovog amandmana, da se smanjenjem ovolikih troškova Ministarstva trgovine, i tog malog dela, moram da kažem, u amandmanu kojim sam tražila, to je svega 15 miliona dinara, smanji i budžetski deficit. Podsetiću da je projektovana stopa rasta društvenog proizvoda od 3,5% sada krajnje nerealna i da je neizvesno da li ćemo moći da je dostignemo. Ukoliko se ona ne dostigne, nerealno je očekivati da će budžetski prilivi biti u onom iznosu kao što je u ovom Predlogu zakona o budžetu predviđeno. Teško je predvideti da će u takvim okolnostima doći do porasta priliva od naplate PDV-a od 18%. Moguće je da se prilivi od akciza povećaju, jer će Vlada povećati akcize za robe, čija je tražnja nefleksibilna u odnosu na samu cenu, ali će, sa druge strane, doći do drastičnog pada priliva od carina zbog jednostrane primene Trgovinskog sporazuma sa EU. Sve ovo dovodi u pitanje i proklamovani deficit od 1,5%. Vlada je, po svaku cenu, trebalo da smanji javnu potrošnju, umesto što je za ovu godinu, u odnosu na 2008. godinu, predvidela porast deficita za 4,2 milijarde dinara. Tako ćemo doći u situaciju da će budžetski deficit ne samo da se smanjuje, nego ćemo doći u situaciju da se on i poveća. Mislim da bi bilo vrlo opravdano da je Vlada na svom sopstvenom primeru pokazala da je moguće da se javna potrošnja smanji i to počev od državne administracije, preko kabineta potpredsednika, kojih je ionako previše, i umesto što je povećala troškove ovih kabineta, samo ću navesti primer potpredsednika Krkobabića, čija su sredstva za funkcionisanje kabineta povećana čak pet puta. Sve ovo govori u prilog tome da je ovaj amandman vrlo smislen i da ga treba prihvatiti, zato što je njegova osnovna namera upravo ta da se smanji ionako ogroman budžetski deficit.
Još neko po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 1. amandman je podneo poslanik Milorad Buha. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Gospodin Buha, izvolite.
U ime SRS podneo sam amandman na član 1, deo pod - primanja i izdaci budžeta Republike Srbije, i predložio da se osnovni finansijski pokazatelji menjaju, i to - primanja budžeta da ostanu u nivou 698.756.200.000 dinara, onako kako je predloženo, izdaci budžeta i nabavka finansijske imovine u iznosu od 728.752.903.100 dinara i deficit u iznosu od 29.996.703.100 dinara, što je deficit koji je, po mišljenju SRS, realan ovog trenutka, potreban i neophodan u odnosu na predloženi deficit od gotovo 50 milijardi. U obrazloženju sam naveo da je u predlogu budžeta Republike Srbije za 2009. godinu predviđen deficit u iznosu od gotovo 50 milijardi dinara, što predstavlja više od 1,5% bruto društvenog proizvoda. SRS predlaže da se deficit budžeta za 2009. godinu smanji na iznos od 29 milijardi, odnosno gotovo 30 milijardi dinara, što predstavlja oko 1% bruto društvenog proizvoda. U obrazloženju Vlada kaže sledeće: "Amandman se ne prihvata iz razloga što nije u skladu sa članom 10. Zakona o budžetskom sistemu, kojim je utvrđeno da se budžet sastoji iz opšteg i posebnog dela koji su međusobno usaglašeni prema vrstama rashoda. U opštem delu budžeta iskazuju se zbirno rashodi po vrstama, dok su u posebnom delu ovi rashodi razvrstani po korisnicima. Predloženi amandman odnosi se na smanjenje ukupnih izdataka budžeta za 20 milijardi dinara, pri čemu nisu iskazani izdaci u opštem delu budžeta koji se smanjuju, a takođe nije iskazano smanjenje izdataka, odnosno rashoda u posebnom delu - po budžetskim korisnicima, što je u suprotnosti sa navedenim članom Zakona o budžetskom sistemu.". SRS je gotovo uvek kada je išla sa predlozima za smanjenje budžeta dobila ovako obrazloženje. SRS izlazi sa stavom, sa ekonomskom i finansijskom kalkulacijom, da ne može ova država nositi deficit koji je predložen ovde u predlogu budžeta za 2009. godinu. Zašto? Zato što mi iz godine u godinu trošimo više nego što možemo ekonomski i finansijski da podnesemo. Već sam rekao, 91,6% nam dolazi od poreskih prihoda. Ko plaća? Građani i privreda. Opterećena privreda, opterećeni građani, mnogo nezaposlenih, ogromno naglašeno loše socijalno stanje stanovništva, ne može se više izdvajati. Zato kažemo, moramo štedeti, moramo smanjiti potrošnju i deficit zadržati u okvirima koje možemo podnositi. Godine 2001, 2002, 2003. i 2004. - deficit, odjednom 2005. godina imamo suficit od 30 milijardi. Začuđujuće, ali finansijskim potezima i to smo napravili, 2006. - deficit, prošle godine deficit, 2008. - deficit, ovog trenutka oko 60 milijardi dinara, ispravite me ako grešim. Ovde smo planirali deficit od 50 milijardi. Iz kojih sredstava da obezbedimo da to što smo planirali i stvarno ubacimo u budžet, i da namirimo direktne i indirektne korisnike? Članom 2. je predviđeno kako namiriti deficit u budžetu. Kažemo - potrebna sredstva za finansiranje rezultata, koji je utvrđen u članu 1. ovog zakona, sadrži budžetski deficit, izdatke za nabavku finansijske imovine i izdatke po osnovu otplate glavnice duga, iznose 92 milijarde 760 itd, obezbediće se iz privatizacionih primanja. Privatizaciona primanja u 2009. godini će biti limitirana. Možemo prodati samo državni deo ili deo onih preduzeća koja su u društvenom vlasništvu, koja će biti prodata na tenderima ili kroz aukciju u 2009. godini i deo onih javnih preduzeća koja planiramo prodati, koja bi trebalo prodati i koja su u postupku pripreme za restrukturiranje za privatizaciju. S obzirom na ekonomsku tešku finansijsku krizu u Evropi bilo bi suludo da sada prodajemo neko od javnih preduzeća. Taj deo moramo isključiti. Od ovih preduzeća, 650, koliko ih sad trenutno imamo u pripremi za privatizaciju, pola je već bilo u postupku. Nisu završili. Nisu prodata preduzeća, zbog toga što nemaju ekonomsku i finansijsku osnovu. Nema zainteresovanih kupaca. Nećemo ih mi prodati. Odlaze u likvidaciju i stečaj. Ne možemo računati na ozbiljne privatizacione prihode. Krediti. Problem je u svetu zato što se ne mogu obezbediti adekvatni krediti za svoje građane i za svoju privredu. Da li će naš bankarski sistem moći da obezbedi adekvatna sredstva i uložiti u državu? Možda, ali vrlo mala sredstva. Naš bankarski sistem ne raspolaže sa toliko likvidnih sredstava koja će moći dati državi, da bi država dala u javnu potrošnju. Donacije. Bavićemo se malo donacijama. Postavio sam jedno pitanje oko donacija, pa ćete čuti i videti koliko smo stvarno donacija dobili, a koliko prikazujemo. Ne očekujemo donacije ili će biti vrlo male. Finansijska imovina budžeta i kroz emitovanje državnih hartija od vrednosti. Kroz ovo možda, ali pitanje je koliko će biti sposobnih kreditora da kupe hartije od vrednosti i pod kojim uslovima. Ako budete dali i stimulisali kao što ste stimulisali, onda ste oštetili budžet i nećemo dobiti ništa. Dobićemo još veći deficit. Verovatno ćete to napraviti, kao što ste to napravili 2005, 2006. i jednim delom 2007. godine. Nema sredstava za pokriće deficita. Ako tome dodamo katastrofalnu situaciju oko platnog bilansa, deficita koji imamo u spoljnotrgovinskom poslovanju, ogroman deficit. U idućoj godini će biti još veći, zato što naši izvoznici neće moći u adekvatnom nastupu na svetskom tržištu ostvariti one prihode na koje su planirali. Neće moći prodati svoje proizvode i vratiti ono što je uloženo. Imamo deficit u Fondu PIO, u Fondu zdravstvenog osiguranja i sve deficit do deficita. Zato je neophodna štednja. Kada mi predložimo u ime SRS-a amandmane koji su direktno usmereni u pravcu štednje, smanjenje troškova, onda odbijate naše amandmane. Zašto SRS ne odustaje od ovih amandmana? Moramo reći šta želimo. Moramo iskazati svoju političku poziciju. Moramo reći da smo državotvorni u smislu ostvarenja istih ciljeva. Želimo da štedimo. Želimo da smanjimo potrošnju i da taj kolač iz budžeta ravnomerno podelimo. Vi bežite od toga. Kolač koji se deli, uključujući ovaj kolač preko budžeta od 9,2 milijarde, sa izvornim prihodima preko 10 milijardi evra, vlastitim prihodima ustanova i organizacija državnih, tome moramo dodati i prihode lokalne samouprave, izvorne prihode lokalne samouprave od milijardu evra i oko četiri milijarde koje podele javna preduzeća. Da li smo ušli u štednju kod ovih preduzeća i da li je Vlada osmislila politiku kako sprečiti enormne isplate zarada u javnim preduzećima i baškarenje javnih preduzeća, monopolista? Ova vlast i ova vlada trpi kritike SRS-a i opozicije već godinu i po dana. Isplaćuju se enormne zarade. Ovde smo dokumentovali brojne zarade. Šta je učinjeno? Ništa. Danas smo dobili podatak da na Aerodromu "Nikola Tesla" isplaćuje se isto koliko se isplaćivalo. Kome mi pričamo? Je l' to nije zločin prema građanima Srbije, koji poslednji dinar nose na pošte, nose u banke, plaćaju, odriču se poslednjeg zalogaja, ali izmiruju državne obaveze? Monopolisti, koje ste vi stvorili monopolistima, iz vašeg političkog establišmenta izabrali ste odabrane ljude, postavili tamo i oni se razbacuju. Zarade, bonusi, menadžerski ugovori, ugovori po kojima direktorima i predsednicima upravnih odbora pripada naknada za ono mesto sa koga je smenjen pre dve do tri godine. Da li igde u svetu ima takvih ugovora? Ima kod nas. Ministarstvo finansija, koje je moralo posle kritika SRS-a i drugih opozicionih stranaka da odmah interveniše, ograniči zaradu. Ako štedimo, moraju i oni da štede. Oni razbacuju, narod gladuje, narod je u socijalnoj bedi, a vi se sakrivate. Ministarstvo finansija je ovde najodgovornije. Moralo je uredbom ograničiti zarade u javnim preduzećima. Ne može se dozvoliti da direktor i predsednik upravnog odbora imaju tri, pet, osam, deset puta veću zaradu nego što ima predsednik države. Ne može. Ne može ni u normalnim uslovima, a ne u ovakvoj situaciji u kojoj se mi nalazimo. Uozbiljite se. Ozbiljno je vreme i vlast mora da ozbiljno shvati ovo. Niste izašli u susret SRS-u i drugim opozicionim strankama koje su u dobroj nameri prišle ovde. Nismo vam ograničavali budžetska primanja. Nismo hteli da pravimo bilo koju korekciju. To je test za vlast.
Zahvaljujem, gospodine Buha. Da li još neko želi reč? Izvolite.
Poštovana predsednice, poštovani gospodine ministre, suština ovog amandmana koji je gospodin Buha predložio jeste u stvari da se smanji budžetski deficit i da država štedi maksimalno tamo gde može, gde ima potrebe i gde, na kraju krajeva, i mora. Još u malopređašnjoj raspravi sam pomenuo da će biti vrlo diskutabilno i problematično da bude ostvarenje budžeta ovako kako je predviđeno i da će prihodi biti, po svim procenama objektivnih i nepristrasnih analitičara, mnogo manji nego što su zapisani u predlogu budžeta. Na čemu se baziraju te procene? Jednostavno na tome što se pokazalo u prethodna tri meseca da su prihodi u budžetu znatno manji nego što su planirani i znatno manji nego što je inače prethodnih godina u istim mesecima ostvarivano prihoda. U toku decembra ti prihodi su nešto veći, ali opet znatno manji nego što su planirani, iz razloga što je Ministarstvo finansija, preko svojih organa, metodom prisile, pre svega preko poreskih uprava i preko finansijske policije, krenulo u punjenje budžeta Srbije, tako što šalje poreznike u sve firme, sa naredbomda se traži i dlaka u jajetu, ne bi li se pisale kazne koje će morati privreda i mali i srednji sektor da plaća, kako bi se popunile rupe u budžetu. Ova vlada je, između ostalog, poznata i po mnoštvu neodgovornih izjava. Jedna od tih izjava je osvanula danas na sajtu B92, dao ju je potpredsednik Vlade, gospodin Božidar Đelić, i rekao da trezor Srbije trenutno ima problema sa likvidnošću i u ovom trenutku korisnici budžeta čekaju na isplatu oko 25 milijardi dinara. Nastavlja Đelić, to je nešto što Vlada trenutno rešava i biće rešeno do kraja godine, kaže potpredsednik Vlade. Do kraja godine treba da bude rešeno 25 milijardi, danas je 26. decembar, do kraja godine imamo još pet dana. Zaista ne znam koji to mađioničar može da ubaci u budžet za pet dana kalendarskih, odnosno za dva radna dana ili tri radna dana do kraja godine 25 milijardi dinara. Kojim će to metodama sile moći da se udara u budžet 25 milijardi dinara, kako bi bili isplaćeni oni budžetski korisnici ili ona preduzeća i firme koje su radile određene poslove za Vladu Republike Srbije. U tih 25 milijardi ne ulazi čuvenih 33, odnosno sa kamatama 40 milijardi dinara, koje Vlada Srbije duguje putarima. Putna privreda Srbije zapošljava u direktnom sektoru 17 hiljada ljudi, u indirektnom, sa dobavljačima, sa kooperantima, preko 30 hiljada ljudi, to je negde oko 50 hiljada ljudi. Vlada tim ljudima duguje preko 33 milijarde dinara i bez ozbiljnijih naznaka da će ti dugovi biti rešeni. Pojedinim firmama dug se provlači više od dve godine. Da bi određena firma naplatila posao koji je radila za Vladu Republike Srbije, za određena ministarstva, ona mora taj posao da odradi u momentu, da preda okončane situacije, da za to istog trenutka plati PDV i da čeka da dobije novac od Vlade Republike Srbije. Sada vi preračunajte koliko je određena putarska firma, koja je radila posao vredan milijardu, dve ili pet milijardi dinara, pre godinu i po ili dve, izgubila za ovih godinu dana ili odtog trenutka kada je predala, čekajući na naplatu, podižući kredite da plati PDV državi, da bi njoj bilo isplaćeno od te iste države. Dakle, država svesno tera one koji rade za nju da propadnu. Samim tim što se ovaj dug ne rešava, Vlada Republike Srbije će biti odgovorna što će zaposleni u putnoj privredi, po sili, morati da ostanu bez posla. Jer ona preduzeća koja su uzela kredite da završe posao, pa su uzela kredite da plate porez državi, uzela su i kredite da plaćaju te radnike za ovih godinu dana otkadnisu naplatila taj posao koji su radile, sad moraju te ljude da otpuste, jer više nemaju od čega da im plaćajuplatu. One obaveze koje država ima prema tom sektoru mora da izvrši. Prvo i pre svega mora da reši problem dugovanja prema realnom sektoru. Realni sektor je jedini sektor koji puni budžet Republike Srbije. Ako se taj sektor ubije, ako ljudima u privredi se ne isplaćujuprinadležnosti od strane države za one poslove koje su radili, oni će morati da propadnu. Ako propadne privreda, ljudi ostanu bez posla, neće imati ko da puni budžet Republike Srbije. To je čitava priča, sve vreme ovde pokušavamo da vam ukažemo na nju, jer se na taj način vrlo svesno i vrlo opasno ulazi u sledeću budžetsku godinu sa velikim dugovanjima prema budžetskim korisnicima, prema onima koji su radili određene posloveza državu, i na taj način će biti u velikom problemu i realni sektor, a naročito prihodovna strana budžeta sledeće godine. Ako u sledeću godinu uđemo sa 25 milijardi duga, za koje kaže gospodin Đelić da su realni i da će biti rešeni do kraja godine, u šta sumnjam, plus 33 milijarde dinara prema putnoj privredi, budžet Srbije se sledeće godine, bez kredita i bez svih onih prinadležnosti koje mora da isplaćuje, biće u minusu bezmalo 55 milijardi dinara, plus predviđeni deficit u budžetu. Bojim se da je na ovaj način Vlada morala da pokaže i svi njeni članovi, pre svega ministar finansija je odgovoran za to, mada ženu razumem, ona nema mehanizme da se suprotstaviodređenim ministrima za njihove potrebe. Dakle, budžetski deficit je morao da bude daleko manji, moralo je da se štedi na svim stvarima koje nisu neophodne, a nikako ne sme da se štedi na subvencijama prema privredi, na subvencijama prema poljoprivredi, na kreditima, na dotacijama prema realnom sektoru i na dugovanjima prema realnom sektoru. Od toga potiče budžet. Ukoliko to štoje jedino zdravo u ovoj državi ne bude potpomognuto od strane Vlade i od strane budžeta, mi nemamo nikakve šanse da sledeće godine ispunimo ni 70% predviđenog budžeta, a kamoli više. Shodno tome, ako nema punjenja budžeta, i rashodi će biti vrlo problematični, pa ćemo doći u opasnu poziciju da onda krenu penzije sa kašnjenjem, iako, naravno, nema šanse da budu povećane. Dotacije prema zdravstvu, prema prosveti, policiji, vojsci i svim drugim budžetskim korisnicima će biti opasno dovedeni u pitanje. Razmislite dobro, država kada je u krizi mora da štedi, pre svega, na sebi i na svojim izdacima koji nisu neophodni, a dapotpomaže realni sektor, da potpomaže potrošnju, kako bi stanovništvo moglo da svojom potrošnjom puni budžet i time pravi zamajac za prihodovnu stranu budžeta. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Lapčeviću. Gospodin Šami želi reč. Vaša poslanička grupa ima još sedam minuta.
Gospođo predsednice, dame i gospodo poslanici, žao mi je što gospođa ministar nije tu. Ovde imamo od početka rasprave po amandmanima čitavu seriju amandmana i poslanika DSS i poslanika drugih poslaničkih grupa iz opozicije kojima je cilj smanjenje, da budem precizan, rashodne strane budžeta. Ovde svi ističu potrebu smanjenja deficita. Bio bih srećan kada bi naš deficit na kraju godine bio 50 milijardi ili nešto manje, koliko je predviđeno? Za mene je najveći problem ovog budžeta prihodna strana budžeta. Bez obzira što pripadam stranci koja je u opoziciji, naravno, svi delimo sudbinu i zabrinuti smo za sudbinu zemlje, i ja se bojim da će prihodna strana budžeta na kraju godine biti mnogo, mnogo niža nego predviđenih 700 milijardi. Prvo nisam video do sada, a nema ni nagoveštaja oko nekih aktivnih poteza Vlade koji bi povećali proizvodnju. Da bi se povećala proizvodnja, mora da se poveća i potrošnja. Neke ozbiljne zemlje EU smanjujuPDV, jer imaju sledeću logiku, smanjenjem PDV-a podiže se kupovna moć, to dalje ima za posledicu, s jedne strane, povećanu proizvodnju, pa će se povećati masa sredstava koja će se oporezovati nekim drugim porezima, a istovremeno se smanjuje nešto što nam stoji nad glavom i što je mnogo opasno, a to su socijalne tenzije. Kada sam govorio, primera radi, o budžetu za prosvetu, govorio sam da se predviđa povećanje plata od 1%. Zapravo, to je smanjenje plata, jer nam nesumnjivo sledi inflacija. Pokušavamo da teret finansijske krize u stvari prebacujemo, što je nagore, na najsiromašnije građane. Povećanje akciza na gorivo pogađa najsiromašnije građane. Ne mislim na nas koji vozimo automobile. Kada povećate cenu gorivu, vi ste povećali cenu hlebu, mleku, krompiru, luku, mesu i tako redom. Dakle, nekim najelemetrnijim namirnicama, koje svako, ako neće da umre od gladi, mora da kupuje. Nažalost, voleo bih da me sledeća godina demantuje, ali se bojim da država u sledećoj godini neće prihodovati mnogo više od 500 milijardi. Na ovakav budžet, na ovakve rashode, to iznosi, da kažem, 200 milijardi dinara gubitka. To mi da podnesemo - ne možemo, sem ako hoćemo da štampamo pare. Taj film smo već gledali u ne tako davnoj prošlosti. Tako da mislim da ima prostora da Vlada, s jedne strane, stvarno počne da povlači, ako to ume, neke poteze u ekonomskoj politici, ali ozbiljne poteze, ne samo u finansijskoj politici, nego u ekonomskoj politici, da vrlo ozbiljno razmisli kako troši pare. Već sam izneo i ponoviću podatak da u budžetu 70 milijardi dinara Vlada sama raspodeljuje svojim internim odlukama. Tada sam izneo podatak da je to 800 miliona evra, da je to 30 miliona evra po glavi ministra u Vladi. To je, doduše, nepošteno tako reći, jer jeste da su u našoj Vladi ministri ravnopravni, ali ih ima ravnopravnih, a ima i ravnopravnijih. Pa neki ministri imaju pravo da troše ogromne količine novca, neki drugi to pravo nemaju. Voleo bih da to pravo nema niko, jer u protivnom ulazimo u jedna potpuni besmisao da skupštinska većina usvaja budžet, a s druge strane, praktično se velika količina novca deli mimo budžeta. Čak sam karikirao i rekao - mogli smo, u krajnjoj liniji, da dobijemo samo prve stranice budžeta, prihod je toliki, rashod toliki, razlika je tolika i sve ostalo rešava Vlada. Na kraju, oko budžeta, moram da priznam, i pre nego što je priznao u Skupštinu, a i nakon toga su se čule mnoge poluistine od strane članova Vlade. Pokušava se nekim zamajavanjima da se preskoči najelementarnija računica ili da ne kažem matematika. Ovde su mu dobacivali neki dan ministri kako nije tačno da se u prosveti plaće povećaju samo 1%. Posle toga mi je gospođa Mojović, koja je uzela olovku i potvrdila da to jeste 1%. Najnoviji biser je izjavio gospodin Đelić, koji je rekao jednu tačnu stvar, ali je zaboravio da kaže drugu stvar. Rekao je kako je u odnosu na 2001. godinu budžet za nauku povećan četiri puta. To je tačno, ali je budžet države Srbije u međuvremenu povećan 5,5 puta. Dovedite to u korelaciju, pa ćete videti kako je, na primer, nauka, a bojim se i koješta drugo, prošlo u ovom budžetu. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Šami. Da li još neko želi reč po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 1. amandman je podneo poslanik Nikola Lazić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite, gospodine Laziću.
Poštovana predsednice, uvaženi članovi predsedništva, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi članovi Vlade, budžet bi realno trebalo da predstavlja stratešku viziju društva, odnosno trebalo bi da predstavlja izraz kojim Vlada šalje političku poruku kako vidi razvoj države, očuvanje njene stabilnosti i zadovoljenje socijalnih potreba njenih građana itd. Budžet mora da bude plod dobrih procena, mora da bude plod kvalitetnih konsultacija. Na primer, u EU prednacrt budžeta se dogovara u tzv. trijalogu, odnosno dogovoru Evropske komisije, Saveta i Evropskog parlamenta. Na samom početku se postavlja pitanje šta je moguće pozitivno misliti o ovakvom predlogu budžeta kada on u startu kasni 45 dana u parlament, kada je odavno prošao rok za njegovo usvajanje, jer sam predlagač, odnosno Vlada nije bila u stanju da se ranije usaglasi oko ovog predloga. Šta misliti, naravno, kada članovi Vlade kažu da je kašnjenje predloga budžeta dobro, zato što procene koje su važile pre mesec dana više ne važe, pa će sada budžet biti realniji. Da li će za mesecdana procene biti ponovo drugačije i da li bi možda usvajanje budžeta za mesec dana bilo, takođe, na temelju realnijih parametara? Dakle, da li je moguće odgovoriti koji je, po toj logici, adekvatan momenat za njegovo usvajanje. Možda o ovom predlogu budžeta najbolje govori izjava guvernera Jelašića, koji je rekao - sve i da bude budžet usvojen, moraće da dođe do rebalansa budžeta u prvom kvartalu 2009. godine. Može se postaviti pitanje da li je socijalno odgovorna ona Vlada koja na početku sa sindikatimadogovori da će krajem ove godine zajednički doneti odluku o tome da li će se primenjivati prošireni Opšti kolektivni ugovor, a potom jednostrano, bez ikakvih konsultacija sa sindikalcima, donese odluku o njegovom zamrzavanju. Pri tome, u isto vreme predloži privatnicima da oni u svom sektoru primenjuju prošireni Opšti kolektivni ugovor, što sama Vlada ne čini u državnom sektoru. Gde je tu socijalna odgovornost? Gde je sposobnost vlasti da upravlja privrednim tokovima, da stimuliše privredu dinamičnim razvojnim merama? Samim tim, nema stabilizacije socijalnih, političih i ekonomskih prilika u državi. Zbog toga je DSS, kao opoziciona stranka, i ranije predložila celovit program razvoja u uslovima krize. Kada se samo ovlaš analizira po čemu su ministarstva prepoznatljiva danas u javnosti, jasno je zašto je budžetski predlog ovako koncipiran. Vidno je odsustvo osnovne saglasnosti i koordinacije oko kapitalnih pitanja i projekata značajnih za razvoj zemlje. Jedan ministar tvrdi da je "grozna atmosfera u političkom životu i društvu'', kao i da nema podršku partnera za rešavanje problema. Važno je reći da upravo Vlada mora da ima vodeću ulogu i odgovornost u rešavanju problema i stabilizaciji prilika u državi. Drugi ministar juče kaže da je Vlada neefikasna jer je preglomazna i preskupa. DSS je na to upozoravala i ukazivala još tokom rasprave o Vladi i tokom rasprave o Zakonu o ministarstvima, ali je to olako odbačeno. Ukoliko bi mi vreme dozvoljavalo, ovako bih nastavio nabrajanje po ministarstvima veoma dugo. Ministru finansija se može odati priznanje da je sam predlog budžeta veoma dobro tehnički pripremljen i jasno prikazan, uz doduše nedostatak sintetičkog i egzaktnog pokazatelja koliko sama državna uprava crpi sredstava kako birealizovala ovaj budžet. Druga stvar je to što je pitanje samog plana kako će on biti adekvatno punjen i kojom će to dinamikom biti činjeno. To je skopčano i sa ranijom procenom rasta bruto društvenog proizvoda, koji je sa 7% smanjen na 3,5%, a pitanje je šta će se dešavati dalje. Što se tiče samog amandmana koji sam podneo na član 1, on se tiče prebacivanja sredstava sa rashoda za kupovinu roba i usluga u svrhu dečije zaštite, u svrhu Fonda za mlade talente i u svrhu sportskih stipendija. Amandman u delu dečije zaštite predviđa da se u praksi pokaže proklamovana briga za ovaj veoma osetljiv deo populacije. Dečija zaštita, sa jedne strane, treba da vodi računa o tome da se izgradi zdrava populacija, a sa druge strane se ohrabruju i oni koji razmišljaju o rađanju dece, jer im se šalje poruka da društvo vodi računa i ozbiljno misli da ih u tome podrži zaštitom najmlađih. To je bitan preduslov za borbu protiv bele kuge. Na ovo se nadovezuje drugi deo priče, odnosno svi oni protesti koji su nedavno Vladi upućeni, poput onog sa roditeljskog portala "bebac.com", gde ljudi smatraju da nije dovoljno novca obezbeđeno za porodiljske naknade. Demografski pokazatelji govore u prilog toga da smo nacija u nestajanju, pa država mora da stane na put tome. Šta je bilo sa obećanjem da će i trudničko bolovanje takođe biti plaćeno u punom iznosu, odnosno 100% zarade, kao što je i porodiljsko, a ne samo 65%, koliko je sada? Da li je to bilo jedno od predizbornih obećanja? Takođe, predlog amandmana je da se uvećaju sredstva za mlade talente. Čuli smo pre neki dan potpredsednika Vlade, koji se pohvalio da naši mladi talentovani ljudi postižu impresivne rezultate na međunarodnim takmičenjima i pored toga što država u njih ulaže mnogo manje sredstava nego što to čine druge bolje razvijene države. Kako bi bilo da pokušamo da im obezbedimo adekvatna sredstva, kako bi mogli u ravnopravnom početnom stadijumu da krenu u tu borbu za prestiž i za jačanje ugleda naše države, jer definitivno svaki uspeh na međunarodnom planu na polju nauke ili bilo kom drugom polju jača ugled naše države u svetu. Takođe, mladi talentovani ljudi su buduća elita koja će voditi ovo društvo. To je najzdraviji deo naše populacije i temeljni nacionalni interes je da se u njih ulaže da budu još obrazovaniji, da se osećaju podržanim od ove zemlje i da budu još uspešniji. Ulaganje u obrazovanje je strateški važno kako bismo bili konkurentni drugima. Samo ću navesti, na primer, da je cilj Lisabonske strategije EU da ''Unija postane najkonkurentniji i najdinamičniji ekonomskiprostor u svetu koji počiva na znanju''. Najbolji tu najviše mogu da doprinesu, ali da bi obrazovanje bilo činilac ekonomskog i svakog drugog uspeha, mora i država da učini svoj deo posla. Dugoročno i privreda mora aktivnije da se uključi u ovaj proces. Naravno, sam proces dodeljivanja pomoći iz Fonda mora biti otvoren, čist, jasno definisan. Konačno, o sportskim stipendijama ne treba posebno trošiti reči, jer ohrabrivanje mladih da se bave sportom obezbeđuje pravilan razvoj, pored toga sklanja ih sa ulice, afirmiše solidarnost i timski duh. Posebno oni koji uspeju promovišu našu zemlju, a to su činili u vreme kada ni u jednoj drugoj oblasti o našoj državi nije mogla da se čuje pozitivna reč u svetu. Zbog toga apelujem na Vladu da prihvati ovaj amandman, jer opšti interes mora biti iznad partikularnih interesa stranaka. Apelujem na predstavnike Vlade da reči predstavnika opozicije shvate kao dobronameran čin, da bi bile preduzete sveobuhvatne i hitne mere za stabilizaciju ukupnih prilika. Do sada smo, nažalost, samo čuli najave o neophodnosti dogovora vlasti i opozicije, građana, sindikata, privrednika itd. Čini mi se da to sve ostaje na nivou prazne priče, jer niti je vlast u parlamentu želela da se dogovori oko prioritetnih poteza, niti je jednu konstruktivnu meru opozicije prihvatila. Videćemo da li će postojati volja da se prihvate konstruktivni amandmani na budžet. Ipak, naravno, DSS će voditi računa o interesima građana i u tom smislu će se i odgovorno poneti kada se radi o ovom predlogu budžeta. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Laziću. Da li još neko želi reč? Gospodin Krasić. Izvolite.
Dame i gospodo, poštovani građani Republike Srbije, Nada Kolundžija nije u sali, očekivao sam da ona bude prisutna ovde i da demonstrira spremnost ZES-a da na jednom primeru se dokaže društvena solidarnost. Tako pre nekoliko meseci reče ideolog DS zvani Dragoljub Mićunović, da je potrebna društvena solidarnost u vreme velike svetske finansijske krize, za koju još nismo dobili odgovor šta ona znači, ali smo čuli od Mlađana Dinkića, pre nekoliko dana je imao monolog u Privrednoj komori Srbije, gde je objasnio da svetska ekonomska ili svetska finansijska kriza je kriza tražnje, a pošto je kriza tražnje, mi ćemo da uvozimo robu, a naša će teško da izlazi sa ove teritorije. No, da se vratim na ovaj amandman, pa ako vidite Nadu, kažite joj da bi bilo dobro, da smo mi iz SRS spremni da prihvatimo ovaj gnusni amandman DSS-a, pa pošto se mi toliko ne gadimo, ne bi trebalo ni vi da se gadite, već da prihvatite ovaj amandman. Poštovani građani, da shvatite o čemu se radi. Nikola je to lepo objasnio, samo malo ću to da razjasnim. On predlaže da se na strani rashoda, u okviru člana 1, za dve milijarde dinara smanje rashodi, da to više ne bude 46,4 milijarde na ime rashoda za kupovinu roba i usluga, već da se te dve milijarde podele, pa tako da jedna milijarda ide za dečiju zaštitu, da 500 miliona ide za Fond za mlade talente Republike Srbije, nije to Fond Zoran Đinđić, nego Fond za mlade talente, i da se još nekih 500 miliona planira za rashode, a to je - sportske stipendije. Pošto smo očigledno riznica vrlo uspešnih talentovanih sportista koji, dok to finansiraju roditelji i klubovi, postižu vrhunske rezultate, a kad treba da se preskoči ona stepenica, da to postane još bolje, onda tu fali neka intervencija, neka mala materijalna pomoć, pa pošto raspolažemo i sa sportskim talentima, da država malo doprinese njihovom razvoju, jer na svim takmičenjima oni idu sa zastavom Republike Srbije. Zbog toga se mi neki put radujemo, neki put smo tužni, ali ovih 500 miliona treba da pomogne da budemo što radosniji, jer smo mi mala država, mali narod i kada mi pobedimo u nekom sportu ogromnu Ameriku, svima nam je toplo oko srca, pa čak i vama, ministre, siguran sam da vam je toplo oko srca, jer se zasvira naša lepa himna. Vidite kako je Čavić to pre nekoliko dana reprezentovao, jeste da je pretrpeo i kaznu zbog onog "Kosovo je Srbija", ali on gura i dalje, iako su mu obećali stan, pa mu nisu dali. Gura on, voli Srbiju, voli taj sport itd. Znači, ZES, DOS, dosmanlije, Boris Tadić ne želi da se smanje troškovi tamo gde peru pare na ime usluga i materijala, samo državna administracija. Svaki razdeo ima tu stavku. Znači, on ne želi da se smanji papir, da se smanje toneri, da se smanji, recimo, nešto po ugovoru, da uzmem neki najsvetliji primer za to, a to je ovaj Mile drekavac, Zoran Cvijanović, Mile u tranziciji. On je u prošloj Vladi bio savetnik potpredsednika Vlade Đelića za reciklažu, tako valjda nešto, on se razume u đubre. Bio je savetnik za đubre jer oni nisu znali kako da ga isplate, pošto je on dao velike zasluge pobedi DS. Ko zna kakvih sve ima takvih likova koji zbog onih zasluga, a odavno se nije palila ni jedna skupština, to moram da primetim, zbog takvih zasluga jednostavno mora to da se plati. Ne mogu više da plaćaju ovi iz inostranstva, rekli su, mi smo vam pomogli da dođete na vlast, sada ste na vlasti, drpajte šta možete. Zašto bi išli u ambasade pa tamo memorandumom da vam se isplaćuju neka sredstva. Prošli put sam pokazivao te memorandume za Otpor kako su im plaćali neka sredstva da se što bolje i temeljitije sredi Srbija. Znači, dve milijarde dinara državna administracija ne želi da se odrekne. Međutim, stvarno su duhovita objašnjenja kada se neki amandman ne prihvati. Zamolio bih vas da se ne smejete, ovo je napisala Vlada Republike Srbije, a to je ona vlada koja ima koalicioni kapacitet. Nije to koliki je kapacitet akumulatora nego koalicioni kapacitet, mogućnost dogovora. To više liči na Plavi most. Tamo se isto ne bira, ko god dođe, može. Znači, sa svakim može. Kaže ovako, u cilju racionalizacije rashoda potrebno dalje smanjenje rashoda za robe i usluge, međutim, predlogom budžeta već je izvršeno značajno smanjenje rashoda, odnosno rashoda za robe i usluge. To je svedeno na nominalni nivo iz 2008. godine, a to smo kritikovali kao da je preterano, tako da bi dalje smanjenje uticalo na izvršavanje funkcija budžetskih korisnika. Vidite, ti ugovori i te usluge moraju da se očuvaju zbog funkcija državnih korisnika, korisnika sredstava. Međutim, to ne bi bilo sasvim adekvatno, kada je neko pokvaren, on to mora i da manifestuje na razuman način. Nemojte da se čudite. Međutim, "odbijanje amandmana ne znači i negiranje osnova da se obezbede dodatna sredstva za navedene namene u nadležnosti Ministarstva rada i socijalne politike (za dečiju zaštitu, pa Ministarstvo omladine i sporta za mlade talente i sportske stipendije), već potreba da se u suženim bilansnim mogućnostima budžeta za 2009. godinu obezbedi finansiranje nadležnosti u skladu sa tim mogućnostima". Vidite, primat ima kompjuter, toner, primat ima toalet papir, pelir, fleš, DVD, mobilni telefon, sve to ima primat u odnosu na dečju zaštitu, mlade sportiste, Fond za talente. Vidite kakav je to način razmišljanja. Daje se prednost materijalnim vrednostima, a to je roba, a negira se nešto što je ljudsko, dete. Dete talenat. Činjenica da postoji dete, dečja zaštita, dete talenat u nauci, umetnosti, dete talenat kao sportista. Za to nema mogućnosti. Nema. Jasno nam je rekao Boris Tadić, ne sme državna uprava da se odrekne novog Pi-sija, ne sme da se odrekne toalet papira, ne sme da se odrekne olovki, ne sme mobilnog telefona. Ne sme da se odrekne studije koju je napisao Dragor Hiber ili Gašo Knežević ili ne znam ko. To je prioritet. Naravno, po prirodi, onako pokvaren čovek, dao sam jedan amandman pošto su istekli rokovi, pa sam naveo sve direktive EU, nema ih, ni ministar, ni pomoćnik. Uplašili se zbog onoga što piše - direktiva EU. Tu se oni tresu. Tu im se pantalone tresu, kada im u amandmanu napišete direktiva EU, evo, direktiva Saveta 2003/20s u protežiranju biogoriva i drugih za potrebe prevoza, pa direktiva druga 96. Eto, dao sam im nešto i pozvao se na nešto što je evropski standard. Odmah uhvatili da rade i dobro je ako urade ovo, jer ovo je za biogoriva. Materijalna vrednost kod njih ima primat. Ono što je humano, ljudsko, nema ga. Ne vidi se. Da je kojim slučajem Fond za talente "Zoran Đinđić" u okviru državnog budžeta ne bi se trepnulo, i rukama i nogama bi glasali. Oni ne kažu, sa ovim sredstvima može da se obezbedi zakonom propisani nivo dečje zaštite. Ne, nego kažu, interesantan predlog o kome valja razmisliti. Kada? Dete ima pet godina u 2009, a u 2010. godini već ima šest godina. Neko je talenat sada kada treba da mu se pomogne, sledeće godine je već prestareo, neće ga niko. Ovi mladi talenti koji pre neki dan, beše na TV, kaže ne ispunjava kriterijum kod ove balerine, jer, kaže, premlad je. Premlad. Da je prestar, verovatno bi progledali kroz prste, ali je premlad. Problem je što je mnogo mlad, sazreo i napravio dobar rezultat. Onda je morao, naravno, dobra mama Telekom da interveniše itd. Sećam se i anonimnih donacija Matematičkoj gimnaziji. Niko ne zna ko su ti ljudi, a pomogli, i to za vreme sankcija. Ne žele to da pričaju. Niti žele da se hvale. Anonimni, koliko, 16 godina, niko ne zna ko je poklonio nekoliko kompjutera našoj deci, koja su nekako kroz onu blokadu otišla na neko takmičenje iz matematike i sve osvojila prva mesta. Ovo nije amandman koji bi se odnosio na Bulevar Zorana Đinđića, ili Fond "Zoran Đinđić", ovo nije amandman koji se odnosi na bulevar dečje zaštite. Ne znam, dokle vi mislite tom i takvom politikom da nanosite direktnu štetu Srbiji i narodu koji ovde živi i da se pri tom krajnje arogantno ponašate demonstrirajući na prvi pogled bezgraničnu silu da možete sve i svašta. Da iskoristim još ova dva minuta samo da podsetim građane Srbije, Tadić reče u Subotici da čuvate radna mesta. Znači, pripremite pritke, stavite iza vrata, da čuvate radna mesta, pišite Rasimu Ljajiću, pošto je on na čelu Inspekcije rada, ako vam budu povređena prava. Pišite mu i ako ne dobijete topli obrok od 1. januara, jer ne samo što je on potpisao u ime Vlade taj sporazum, već je i kao ministar na čelu Ministarstva koje je dužno da poštuje propise, pa makar i on potpisao neki propis. Čuvajte decu, vodite računa, jer ovo nasilje koje sprovodi Boris Tadić više se ne skriva. Dovoljno je reći da nešto što je materijalno dobro ima vrednost nad nečim što je dete. Bilo bi me sramota da nisam izašao da podržim ovaj amandman, a što se vas tiče, vas ničega nije sramota.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Milica Vojić-Marković. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospođa Milica Vojić-Marković. Izvolite.
Gospođo predsednice, gospodine ministre, dame i gospodo poslanici, pre nego što počnem samo da dodam i da ispravim gospodina Krasića, koji je obično dobro informisan, ali gospodin Cvijanović jeste bio savetnik za održivi razvoj i zaista se bavio promocijom reciklaže, njegov problem je bio u tome što je bio u sukobu interesa jer je bio suvlasnik firme koja se bavila reciklažom elektronskog otpada. Žao mi je što u obrazlaganju ovog mog amandmana nemam adekvatnog sagovornika, jer ne bih o sajtu za koji je zaduženo Ministarstvo kulture, koga danas ovde predstavlja gospodin ministar Bradić, nego bih malo konkretno o amandmanu koji sam podnela. Da počnem od kraja jeseni, od kada svi građani Srbije žive u strahu zbog nesposobnosti Vlade Srbije, koja ih je dovela do jako teškog perioda u njihovim životima tako što je došlo do konstantnog pada vrednosti dinara, do povlačenja stranih investicija, a novih investicija nema na vidiku, iako su obećane, do krize u bankarskom sistemu, a moram da kažem da je skoro svaki građanin Srbije zadužen bankarski, ako ne privatno, a ono kao suvlasnik ili vlasnik neke firme, zatim do ogromnog pada indeksa na berzi i do rasta inflacije i talasa poskupljenja. Da vas podsetim, gas je poskupeo 60%, energenti poskupeli, komunalne usluge poskupele, poskupela hrana i piće, poskupela odeća i obuća, poskupele transportne usluge. Dakle, zaista imamo jedan izuzetno visok stepen inflacije. Usput da dodam i to da statistika kaže da svakog građanina Srbije Boris Tadić i ova vlada Srbije koštaju do sada 50 evra, što je samo razlika u ličnom dohotku vrednosti ličnog dohotka koji je nastao padom vrednosti dinara, odnosno povećanjem cene evra. S druge strane, moram da kažem da je cenapotrošačke korpe porasla za 6.200 dinara otkad je ova vlada počela da vlada Srbijom. Moram da kažem i to da je kupovna moć građana Srbije pala za 5%, za razliku od drugih zemalja gde je ona ostala na istom nivou ili je porasla. Srbija je, nažalost, od 41 zemlje koja se rangira na ovoj listi, na 33 mestu. Uz sve to Srbija je suočena sa komadanjem njene teritorije, s jedne strane velikim diplomatskim uspehom je proglašeno to što je na teritoriji Srbije ustoličen Euleks, s druge strane najavljuje nam se secesija Vojvodine. Uz sve to suočeni smo sa talasom nadolazeće svetske ekonomske krize, na koju Vlada Srbije ni na jedan ovaj problem nema adekvatanodgovor, tako da je sasvim moguće da je recimo jedan od odgovora koji nam Vlada Srbije nudi na sve ovo ono što dolazi kao EPP poruke od njenih ministara, a moram da kažem te EPP poruke pošto su neverovatne. Recimo, ministar Đelić nam je rekao, odnosno potpredsednik Vlade nam je rekao da je kriza naša razvojna šansa. Dinkić je rekao da će to biti prilika da investitore privučemo u Srbiju. Premijer nam je rekao da nećemo biti gladni. Ministar trgovine nam je rekao da nećemo biti goli i bosi. Uz sve to, skrckano je do sada 900 miliona dragocenih deviznih rezervi. Kada sam rekla da Vlada Srbije reaguje sporo i neadekvatno, a da vas podsetim, poslanici DSS to govore od septembra, a danas nam se pridružuje i ministar Dinkić koji kaže da odluke Vlade kasne otprilike tri meseca. Dakle, kada govorim o tome da su reakcije spore i neadekvatne imam u vidu mnogo primera, ali recimo ovaj o kome danas pričam jeste budžet. Taj budžet je trebalo da bude pred poslanicima 1. novembra. Rečeno nam je, kada smo ovde svakodnevno pitali, poslanici DSS, šta je sa tim budžetom, nama je guverner Jelašić objasnio da je mnogo dobro da se sačeka, jer je bolje i za građane Srbije da taj budžet bude donet i da bude dobar, nego da stigne na vreme. Kada smo pitali ovde za govornicom svakodnevno šta je sa budžetom, poslanici DS i uopšte poslanici vladajuće većine su se smeškali i govorili su nam – krčka se. To sam tada shvatila kao šalu, no ispostavilo se da se zaista to krčkanje, koje ukazuje da se nešto radi pre svega u jednoj prostoriji koja se zove kuhinja i pri tom se koristi jedan kuvarski proces dugotrajnog kuvanja, krčkanje je taj dugotrajan proces, ispostavilo se da je, kada je budžet došao pred poslanike, upravo i to dugotrajno krčkanje i ta politička kuhinja napravile predlog budžeta koji jeste pred nama, ali nikako nije dobar, kako nam je najavio guverner Jelašić. Zašto nije dobar? Zato što je u toj kuhinji svaki od ministara, odnosno svaka politička stranka dobila po nešto, a građani su ostali da nisu dobili ništa, ako se ne računaju ona obećanja koja su ministri dali u jednom periodu pred same izbore, a koji su rekli da ta obećanja odlažu, neki do 2010, a neki nisu dali rok do kada ih odlažu, i razlog su naveli svetska ekonomska kriza. Moram da podsetim šta su nam sve iz obećavali, prosto da njih podsetim da o tome vode računa. Imali smo priču koja je ovih dana aktuelna - prošireni Opšte kolektivni ugovor, pa onda penzije, pa Fijat, pa 200 hiljada novih radnih mesta, pa evropska integracija i status kandidata, pa belu šengensku vizu, pa besplatne akcije, pa silne strane investicije. Ništa od toga. Jedino što su obećali, a odmah počeli da primenjuju na štetu građana Srbije, jeste Prelazni trgovinski sporazum koji će iz ovako praznog budžeta građane Srbije koštati još otprilike 300 miliona evra, samo ćemo 21 milijardu dinara izgubiti na carinama. Moram da vam kažem u 2008. godini prihodi od carina su bili 70,4 milijarde. Tih 300 miliona evra i tih 21 milijardu dinara sve će to građani Srbije dati da bi Tadić i Dinkić udovoljili Oliju Renu, koji sličnu žrtvu i moram da kažem sličnu glupost, nisu tražili ni od jedne druge zemlje koja je krenula na put približavanja EU. Vlada se hvali svojom saradnjom sa MMF-om i kaže da su oni zajedno sa MMF-om pravili ovaj Predlog budžeta. To bi trebalo da bude alibi Vladi za neispunjena obećanja koja je PUPS uputio građanima da će penzije biti 70% prosečnog ličnog dohotka. Kako sada stvari stoje, mi imamo problem sa MMF-om. Čini mi se da do tog problema, a očigledno ga imamo jer MMF je otkazao svoje zasedanje za 19. decembar, da imamo iz više razloga taj problem. Da li je istina da je naš deficit 1,5% budžeta, koliko MMF toleriše ili je ministar Dragutinović precenila prihode, a govorila je o prihodima koji su dolazili od oktobra do decembra i potcenila rashode koji su bili nametnuti od strane raznih ministara i raznih političkih stranaka? Na to MMF ćuti, guverner Jelašić, koji se pojavljuje u više navrata ovde kao glasnogovornik, neka transmisija između Vlade i MMF-a, on nam najavljuje rebalans budžeta i povećanje PDV-a, iako je do sada u budžet najviše prihoda upravo dolazilo od prikupljanja PDV-a, da podsetim, to je 338,8 milijardi dinara. Ovde nam je premijer Cvetković rekao da je budžet restriktivan i on je restriktivan u mnogim oblastima. Recimo, hajde da govorimo o poljoprivredi, gde su subvencije smanjene za 15%, istovremeno na ovim prelaznim trgovinskim sporazumom otvaraju granice za poljoprivredne proizvode iz EU. Naravno, nećemo znati kvalitet tih poljoprivrednih proizvoda jer, da vas podsetim, mi smo imali i kinder jaja za istočno i za zapadno tržište. Istovremeno ti proizvodi će biti vrlo jeftini na našem tržištu, ali pitanje je njihove bezbednosti, a da ne govorim o tome kako će ova odluka biti pogubna za srpske poljoprivrednike i za srpsku poljoprivredu. Da vam kažem sledeću stvar koja je vrlo važna, bliži se ponedeljak, vidim da su ovde u pismu koje nam je uputila Veterinarska komora Srbije, rekli su da će predstavnici Veterinarske komore Srbije, odnosno veterinari Srbije doći pred Skupštinu da traže pomoć. Dakle, predlogom budžeta za 2009. godinu predviđeno je za 50% manje sredstava u odnosu na prošlu 2008. godinu, u ukupnom iznosu od 816 miliona. Zbog isplate duga iz 2008. godine, koji iznosi preko 700 miliona od jula do decembra, Ministarstvo poljoprivrede neće imati nikakva sredstva za sprovođenje zakonskih obaveza, što će za posledicu imati: nezaštićeni stočni fond, pojavu eksplozivnih, opasnih, zaraznih bolesti, to je recimo klasična kuga svinja, atipična kuga živine, ptičji grip, o kome smo ovde pričali mnogo puta, zatim pojavu zoonoza kod ljudi, uništavanje stočnog fonda i propast farmi, klanje podmlatka, uništavanje kvalitetnog priplodnog materijala, stopiranje izvoza životinja i proizvoda životinjskog porekla, to su mleko, jaja, meso, uvoz jeftinog nekvalitetnog genetskog materijala, uvoz mesa, mleka sumnjivog porekla i kvaliteta, cvetanje šverca životinja, mesa i drugo, čime će biti ugroženo zdravlje građana Srbije i zaustavljanje procesa uključivanja Srbije u EU. Hoću da vam kažem da su veterinari, odnosno Veterinarska komora molila Vladu Srbije da im isplati zaostale dugove za posao koji su oni već obavili, a taj posao je praktično bila zaštita celokupnog stočnog fonda Srbije. Sve to su radili da zaštite stočni fond od zaraznih bolesti životinja, ali u prenosnom smislu i građana Srbije. Danas Vlada Srbije za 2008. godinu duguje veterinarskim stanicama širom Srbije 700 miliona. Usput im smanjuje prinadležnosti za dalje. Dalje, šta je još restriktivno? Socijalna zaštita iz budžeta. O tome je govorio dosta moj kolega iz DSS-a, gospodin Nikola Lazić. Takođe, moj amandman sam bazirala upravo na ovim uslugama socijalne zaštite iz budžeta. Koje su to usluge i zbog čega je važno da one zapravo budu pokrivene? To su tranzicioni fond, zatim dečija zaštita. Mi smo jedan od najstarijih naroda u Evropi, naša prosečna starost je 42 godine. Mi se svojom decom uopšte ne bavimo. Mi imamo problem isplate dečijih dodataka. Vrednost tih dodataka je 1.770 dinara, a 387.000 porodica prima taj dodatak. Roditeljski dodatak prima 5.136 porodica. Da vam ne pričam o dodatku koji država daje za prvo, drugo, treće i četvrto dete da stimuliše rađanje. Mi nažalost ne mislimo na takav način. Ne mislimo o socijalnoj zaštiti invalidne dece. Mi imamo problem da nam se građani obrate i mole za pomoć da opština plati put za dete koje ima problem te vrste da bi došlo u produženi boravak. Zatim, učenički standard, Fond za mlade talente, sportske stipendije, izbegla i raseljena lica, o čemu će govoriti druge moje kolege. S druge strane, mi imamo potpuno rasipništvo. Imamo, recimo, za putovanja izdvojeno 5.640.000.000, za putovanja potpredsednika Vlade Dačića 11 miliona, Đelića devet miliona, Krkobabića 5,5 miliona, a recimo za premijerovo putovanje imamo otprilike negde oko 900.000. Ili nam je premijer neaktivan i lenj, ili su nam potpredsednici jako aktivni. Drugi primer rasipništva. Ministar Dragin kada putuje u Montreal na međunarodnu konferenciju, a naravno taj ko pravi konferenciju, organizator mu ponudi da putuje ekonomskom klasom, odbije tu vrstu usluge i zatim Vlada Srbije kompletnu uslugu plati da gospodin ministar putuje biznis klasom. S druge strane, primer jedne štednje - 2006. godine Ministarstvo vera je za putovanje imalo 180.000, danas to isto ministarstvo ima dva miliona. Ili je ovaj ministar toliko aktivan u biranju patrijarha, pa mu je povećana potreba da putuje. Umesto da najveći udar ove ekonomske krize primi Vlada na sebe i adekvatnim merama pokuša da spase građane, ona nam kaže da će građani podneti glavni udar i to objašnjava time što nam uvodi akcize, zatim najavljuje povećanje PDV-a, poskupljenje obaveznog osiguranja vozila 10%, najavljuje tri puta poskupljenje registracije vozila, što će naravno napraviti čitav talas poskupljenja zbog transportnih usluga. Šta ovo pokazuje? Vlada je potpuno nesposobna da vodi Srbiju. Ona Srbiju ne može da dovede nigde dalje nego u devedesete godine. To ministar Dačić vrlo otvoreno kaže - recite istinu narodu. Narode, mi smo pred bankrotstvom. Recite nam da sve ovo što danas radimo ovde predstavlja jednu jako komplikovanu situaciju za građane. Oni će se vratiti, ne u devedesete, a svi smo prošli devedesete, i svi znamo kako nam je bilo, ova Vlada Srbiju vodi ravno na dno.
Reč ima narodni poslanik Petar Jojić.
Gospođo predsedniče Narodne skupštine, dame i gospodo narodni poslanici, ovde se po budžetu i njegovoj strukturi može zaključiti da nema problema i da se ništa loše neće dogoditi u idućoj godini, pa je plan napravljen kao da će privreda imati procvat a ne katastrofu. Posebno je diletantski pristup iznuđeno i na parče, bez dovoljno analize, u najgorem za Srbiju času, uvođenje primene trgovinskog sporazuma sa Evropskom unijom koji nameće smanjenje carina, čime će se napraviti neprocenjiva šteta Srbiji, pre svega njenoj privredi, a posebno poljoprivredi. Omogućavanjem uvoza svega i svačega mi ćemo postati zemlja otpada za mnoge proizvode iz Evrope i pri tome gubiti velike iznose prihoda po osnovu carina. Malopre koleginica je iznela podatak da bi po tom osnovu i da će po tom osnovu Srbija izgubiti 21 milijardu dinara. Dame i gospodo, gospodin Zoran Krasić je detaljno uputio poruku i upozorio na brojne nelogičnosti i anomalije u državi Srbiji, pre svega kada je govorio o talentima. Jedan od tih talenata i učenika jeste i onaj učenik koga država ignoriše, a radi se o učeniku Matematičke gimnazije i matematičkom geniju. Radi se o učeniku Teodoru fon Burgu. Uprkos bronzanoj medalji na Međunarodnoj matematičkoj olimpijadi koju je osvojio za Srbiju, Teodor fon Burg nije dobio nagradu Fonda za mlade talente. On je učestvovao na olimpijskom takmičenju prošle godine i osvojio je prvo mesto. Ove godine je takođe učestvovao na olimpijadi i osvojio je takođe prvo mesto. Zatim, nedavno se okitio još jednim olimpijskim odličjem, srebrnom medaljom na Juniorskoj naučnoj olimpijadi u Južnoj Koreji, na kojoj je učestvovalo 522 učesnika iz 93 zemlje. Postavlja se pitanje da li Ministarstvo sporta i omladine i Ministarstvo prosvete znaju za ovoga genijalnog učenika koji ima 16 godina, ali pohađa specijalnu Matematičku gimnaziju. Dakle, poštovani građani, vidite, za reprezentaciju pojedinih ministara i resora mogu da budu izdvojena sredstva iz budžeta, tj. od poreskih obveznika na stotine miliona dinara, ali nema Vlada razumevanja, niti hoće da pokloni pažnju mladim talentima, onima koji reprezentuju Republiku Srbiju, koji donose odličja na međunarodnom planu, na olimpijadama i na svetskim takmičenjima. Dakle, Vlada je ona koja apsolutno ne poklanja pažnju našoj nauci, našim talentima, a oni zaslužuju jer donose medalje našoj državi. Dame i gospodo, evo fotografije koju je objavila "Politika". Radi se o jednom genijalcu. Ovo nije šuplja priča, ovo je dokaz da Srbija ima talente i da neko u Srbiji mora da pomogne da ovakvi talenti reprezentuju Srbiju i da Srbija bude jedna od vodećih zemalja, pogotovo kada je u pitanju matematika. Ne samo da je ovaj matematičar i genije u pitanju, mnogi naši matematičari mladi su takođe zapostavljeni i zapostavljeni su brojni naučnici, pogotovu kada su u pitanju talenti. Dame i gospodo, kad je u pitanju budžet moram napomenuti da ovo nije budžet restriktivan. Pre svega, što kaže gospodin Krasić, kada samo pogledate matematiku, sve će vam biti jasno. Iz ovih matematičkih cifri videćete da je Vlada mini Vlada - malo pokriva, a ništa ne otkriva. Ne otkriva ono što je bitno za građane. Vlada u okviru svog okruženja se uglavnom ogradila i završava poslove - ono što je u interesu pojedinaca i kako pojedinci smatraju da u ovoj državi treba da se naplate porezi. Međutim, kao što je poznato, Ministarstvo finansija i ministar jesu najveći neprijatelji budžeta, sa produženom rukom poreskih izvršitelja. Naime, Ministarstvo finansija može ukratko za jednu godinu da skrši celu privredu. Ne odnosi se na gospođu Dragutinović, da će ona to da učini, da ima nameru ili umišljaj. Ne mislim tako, ali se bojim da može neko da je podstrekava, pa da zapadnemo u krizu i da bude u jednom delu saizvršilac. Nadam se da do toga neće doći, ako je u pitanju Vlada koja je sada ovaj budžet ovako ponudila, međutim - ovaj budžet je rasipnički budžet. Pogotovo kada je u pitanju uvoz strane robe moram ponovo skrenuti pažnju da su kompanije iz Hrvatske i Slovenije rešile da uguše privredu, naročito poljoprivredu u Republici Srbiji. Mi smo imali najvećeg proizvođača živinskog mesa "Agroživ" koji je ostao takoreći slomljenih nogu, zahvaljujući uvozničkom lobiju. Šta je uradio uvoznički lobi? On je uspeo da preko nadležnih državnih organa pohapse 15 direktora iz tog menadžmenta. Prema mojim saznanjima, ti direktori su sada oslobođeni, to ću i proveriti, pušteni su iz pritvora. Marta su pohapšeni, ali u međuvremenu je došlo do stečaja, a rezultat tog stečaja jeste da je oko dve hiljade radnika ostalo bez posla. Ne branim njihove direktore niti imam nameru da branim one koji krše zakon. Ako je njihov menadžment počinio određena prekoračenja ovlašćenja ili zloupotrebe, ili kršio zakon, neka odgovara, ali zašto bi sada sankcije trebalo da snose radnici. Prema mojim saznanjima, oko dve hiljade radnika ostalo je bez posla. Zatvoreni su mnogi pogoni - u Kovinu, gde je bilo 150 radnika, u Vladimirovcu, u Žitištu, u Plandištu i u drugim mestima. Dakle, mi smo imali najboljeg proizvođača živinskog mesa, ali šta je u pitanju - u pitanju je što neko voli proviziju, neko voli da bude uvezena strana roba, pa čak i iz Brazila, koja je izvučena iz hladnjača unazad oko 10 godina, čak i u raspadanju, i da se nudi na srpskom tržištu. Imali smo nedavno priliku da vidimo da je bivši ministar poljoprivrede, sada ministar trgovine, otvorio najveći lanac u Beogradu "Pevec", sa 44 hiljade kvadratnih metara, i da robu uvozi iz Slovenije i iz Hrvatske i prodaje u Srbiji preko svojih kompanija, a da pare izvlači, pretvara u devize i iznosi u Hrvatsku i Sloveniju. Iz Slovenije je trebalo "Perutnina" iz Ptuja da preuzme "Agroživ" i da bude ta koja će u Srbiji da se bavi proizvodnjom i uvozom živinskog mesa. Dakle, ne odgovara mi se na poslanička pitanja, kada sam postavio pitanje, a odnosilo se na kupce poljoprivrednog državnog zemljišta u Vojvodini, odnosno u Srbiji. Na stotine i stotine hiljada hektara "Agrokor", "Todorić" i još druge kompanije iz Hrvatske, kupuju poljoprivredno zemljište po najnepovoljnijim uslovima. To poljoprivredno zemljište koje se otkupljuje moglo je da bude isparcelisano. Ako se radi o jednom poljoprivrednom gazdinstvu koje ima hiljadu ili dve hiljade hektara - to poljoprivredno zemljište je trebalo da se preparceliše i da se ponudi individualnim poljoprivrednim proizvođačima koji mogu da kupe 50 ili 100 hektara, a ne dozvoliti jednom profiteru i tajkunu iz inostranstva da dođe i da okupira ovu zemlju i da pokupuje sve što je, da kažem, najkvalitetnije. Na ta pitanja odgovora nema. Niko ne daje odgovore. Međutim, očigledno je da u tome saučestvuju državni organi, to jest Ministarstvo trgovine, a prethodno Ministarstvo poljoprivrede. Kada je u pitanju poljoprivreda moram da skrenem pažnju da u Srbiji, naročito u Vojvodini, postoje pašnjaci još od Marije Terezije. Na stotine hiljada hektara naseljena mesta poseduju pašnjake i utrine. Kolege, ovo je vrlo važna stvar, samo što neke kolege nemaju tačne informacije. Radi se o stotinama hiljada hektara pašnjaka i utrina, a znate li vi da je donet Zakon o vraćanju utrina i pašnjaka građanima, odnosno selima 1992. godine. Da li može Ministarstvo poljoprivrede da pruži podatak o tome - status na današnji dan tih pašnjaka i utrina, jer je to trebalo da se vrati naseljenim mestima, selima, kako i pašnjake tako i utrine, da ih oni koriste? Šta se događa? U jedno selo, tamo gde imaju poljoprivredna dobra, dođe tajkun, dođe onaj moćnik koji ima podršku u Ministarstvu za poljoprivredu, otkupi poljoprivredno zemljište, a potom uđe u pašnjak seljaka, kao što je to bio slučaj u Omoljici, u naseljenom mestu kod Pančeva. Ušlo je jedno nepoznato lice sa pet traktora i traktorista, preoralo oko 150 hektara zemljišta koje se nalazi pod pašnjakom, a stotinama godina seljaci, građani individualni poljoprivredni proizvođači koristili su to područje i taj pašnjak za ispašu svoje stoke. Pa zar je moguće da niko danas u državi ne zna ko se bogati na račun tih pašnjaka, a radi se o stotine hiljade hektara, odnosno ja ću postaviti pitanje i moliću ako predsednik Narodne skupštine dozvoli, da prosledi Ministarstvu za poljoprivredu - u kojim naseljenim mestima u Vojvodini, po opštinama i nazivima naseljenih mesta, imaju pašnjaci, koji status su dobili 1992. godine kada je donet Zakon o vraćanju pašnjaka i utrina, kakav je njihov današnji status prema stanju u zemljišnim knjigama, a zemljišne knjige po Rimskom pravu treba da predstavljaju fikciju apsolutne tačnosti? Da vidimo sada ko koristi te pašnjake - da li te bitange i lopuže i profiteri ili treba da koriste seljaci za ispašu stoke, da gaje stoku, da proizvode i mleko i meso, i za građane i za izvoz, a ne da se bogate lopovi i pljačkaši. Zbog toga tražim odgovor na pitanje - ko koristi pašnjake, prema stanju u zemljišnim i katastarskim knjigama na današnji dan i da vidimo kolika je materijalna šteta? Jer se u budžet ne unose pare koje koriste tajkuni i profiteri, a građani tj. seljaci, kojima su ti pašnjaci mnogo značili i mnogo im znače, država mora da im ih vrati, jer je država donela taj zakon - a lopove i profitere isterati iz pašnjaka. Hvala vam.
Želi još neko reč o ovom amandmanu? Ne. Na član 1. amandman je podneo poslanik Miloš Radulović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Ima reč gospodin Radulović. Izvolite.
Uvažena gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođo ministar, danas raspravljamo o najvažnijem zakonu za građane Srbije, koji u velikoj meri određuje život svih građana Srbije u 2009. godini, o budžetu koji se inače najvećim delom puni upravo od građana Srbije preko obaveza koje oni izmiruju prema državi. Nije nam jasno zašto je uopšte i šta je prethodilo da dođe do ovakvog kašnjenja sa dostavljanjem budžeta Narodnoj skupštini, pri tome niste otpoštovali zakon, da predlog budžeta mora da dođe u skupštinsku proceduru 1. novembra, da se Skupština o njemu izjašnjava do 15. decembra. Predlog budžeta smo dobili ovde 7. decembra, skupštinsku sednicu smo počeli 20. decembra, danas je 26. decembar i mi još raspravljamo o budžetu, a građani Srbije sa izuzetnom nervozom i nestrpljenjem očekuju ishod ovih naših razgovora i ishod toga kako će da izgleda uopšte budžet Republike Srbije za 2009. godinu. Pri tome, budžet donosimo u jednoj izuzetno napetoj situaciji, kada pred Skupštinom ili Vladom svakog dana imamo veliki broj radnika nezadovoljnih politikom Vlade. Upravo ovo kašnjenje većinu narodnih poslanika i građana dovodi u sumnju da Vlada nije spremna da donese budžet za 2009. godinu, nego da se uđe u privremeno finansiranje. Podneo sam amandman na član 1, koji se odnosi na izdatke budžeta, ukupni izdaci, tačka 2. rashodi za kupovinu roba i usluga, iznos od 46.365.991.300 dinara menja se iznosom 45.900.255.977 dinara. Takođe se menja kod primanja i izdataka budžeta Republike Srbije stav 2 - izdaci budžeta i nabavka finansijske imovine, tako što se iznos od 748.752.903.100 dinara menja iznosom 748.287.167.777 dinara, a u stavu 3. rezultat 1 minus 2, iznos budžetskog deficita 49.996.703.100 dinara menja se iznosom 49.530.967.777 dinara. Svrha ovog amandmana je, pre svega, smanjenje deficita za 465.735.323 dinara i to na rashodima za kupovinu roba i usluga i pri tome smatram da je ovaj amandman u potpunosti celishodan, jer predlog budžeta smo dobili u odnosu na rebalans budžeta za svega 33 dana razlike i mišljenja sam da ne postoji nikakva opravdanost za povećanje ovih troškova. Budžet je, po mišljenju ekonomskih eksperata, teško ostvariv, što pokazuju i kretanja u zadnjem kvartalu, a i izjava guvernera NBS gospodina Jelašića da nas već u aprilu čeka revizija budžeta i izjava premijera Vlade gospodina Cvetkovića od danas da nam prete masovna otpuštanja i hiperinflacija. Da bi građanima objasnio šta je suština ovog mog amandmana, moram da objasnim šta je struktura ovih rashoda, i to su, pre svega, stalni troškovi, troškovi usluga telekomunikacija, platnog prometa, zakupa, energetske usluge, komunalne usluge, troškovi putovanja, koji podrazumevaju službena putovanja u zemlji i inostranstvu, dnevnice, prevoz, smeštaj, hranu, tekuće popravke i održavanje, gde ulazi održavanje i popravka zgrada i voznog parka, materijal, kancelarijski materijal, zaštitna i radna odela, biodekoracija, materijal za usavršavanje i obrazovanje, materijal za saobraćaj, domaćinstvo, ugostiteljstvo itd. Na kraju imamo specijalizovane usluge. Premijer Cvetković i ministar Dragutinović su u svom izlaganju rekli da će budžet za 2009. godinu biti restriktivno podsticajan. Restriktivan podrazumeva da nema povećavanja, već smanjenja troškova. Samo 33 dana od usvajanja rebalansa budžeta dobijamo budžet gde je ova stavka rashoda za 465.735.323 dinara veća. To pokazuje da se Vlada i dalje ponaša rasipnički, što ću ilustrovati sledećim primerom. Samo za kabinet predsednika Republike, predsednika Vlade, potpredsednika, generalnog sekretara i pripadajućih kancelarija, rashodi po ovim stavkama budžetom su predviđeni u iznosu od 784.392.000 dinara. Inače, ukupna sredstva za gore pobrojane su planirana u iznosu od 3.932.406.000 dinara. Toliko o štedljivosti. Ministar Cvetković je u svom ekspozeu izneo ovde tri principa na kojim se bazira taj budžet. Prvi princip je princip zajedništva u Vladi. Kada je rekao - zajedništvo u Vladi - podrazumevao je zajedništvo i homogenost svih stranaka vladajuće koalicije. Međutim, očigledno je da postoje neki drugi interesi, a plašim se da je u pitanju i novac, da i nema toga zajedništva u Vladi, jer prvo PUPS izlazi sa zahtevom za povećanjem penzija, izlazi sa svojim amandmanom, G17 i ministar Dinkić osporavaju naftno-gasni aranžman, ministar Dinkić je danas rekao da Vlada kasni sa donošenjem adekvatnih i odgovarajućih mera, ministar Rasim Ljajić je izjavio da vladajuće stranke nemaju zajednički stav o proširenom dejstvu Opšteg kolektivnog ugovora koji se tiče najvećeg broja građana. Drugi princip je princip solidarnosti. Vlada nije solidarna, ne smanjuje svoje troškove, već ih povećava na račun građana, poreskih obveznika, preglomazan aparat, veliki broj zaposlenih, kako u samoj Vladi, tako i u državnim institucijama. Treći princip je princip kontinuiteta. Premijer Cvetković je izjavio juče da se povećava nezaposlenost. Preti nam velika nezaposlenost, hiperinflacija i opasnost od otpuštanja radnika. Inače, do pre neki dan proklamovalo se da idemo na porast društvenog proizvoda za naredne četiri godine na 7%, pa smo posle toga išli na 6,4%, pa je predlogom budžeta predviđen porast BDP od 3,5%, što u ovim uslovima već izgleda neostvarivo. Inflacija od 8% je isto, po meni, samo zamišljena projekcija i u svim ovim privrednim kretanjima je potpuno neostvariva. Kurs dinara varira zavisno od potreba uvozničkog lobija. Kreće se od 75-85 dinara, pa čak i 90 dinara, i ne znamo kakva će situacija da bude u narednoj godini. Pad izvoza je 4,8%. Pad uvoza je 5,4%. Ministar Dragutinović u svom ekspozeu ovde je rekla da je budžet mehanizam kojim Vlada odgovara na izazove i rizike da bi u najvećoj meri zaštitila životni standard i socijalnu sigurnost građana. Posledice nelikvidnosti privrednih subjekata, povećane cene kredita, referentna kamata od 17,75%, što je ipak najveća referentna kamata, krediti od 25 do 30% za privredne subjekte u suštini su velika opasnost koja dovodi u nelikvidnost kompletnu privredu i manje-više među privrednim subjektima postoji jedan dužnički odnos, u smislu da privredni subjekti ne mogu da izmiruju svoje obaveze, jer pre svega državne institucije, državna preduzeća, lokalna samouprava nisu u stanju da izmiruju obaveze prema privrednih subjektima. Prognoza eksperata je da ćemo iduće godine da imamo 40 hiljada preduzeća koja će da bankrotiraju i da ćemo imati preko 120 hiljada radnika bez posla. Selektivno davanje kredita, o čemu su pričali finansijski eksperti, znači, davanje kredita samo za one solidne i solventne, što znači istovremeno opasnost po veliki broj privrednih subjekata da će da ostanu bez posla i da će morati da otpuštaju radnike. Nerealna projekcija budžeta. Vlada je morala da smanji rashodnu stranu, a samim tim i budžetski deficit, koji treba da se pokrije od sredstava privatizacije, koji neće biti i od ino-kredita, koji teško mogu da se dobiju od međunarodnih subjekata u uslovima ove krize. Budžetski deficit od 49.996.703.000 dinara može da bude samo veći. Na to nas upućuje i pesimizam da prihodi neće moći da budu ostvareni u onim iznosima koje je Vlada zacrtala. O tome ću nešto više reći. Plašim se da kompletna politika Vlade nema saglasje, da u samoj vladi postoji antagonizam između onih koji učestvuju u vlasti i stranaka vladajuće koalicije i da sve to može da se na najgori način odrazi po građane Srbije. To znači gori život, lošiji uslovi privređivanja, više siromaštva. Plašim se onoga što je jedan ministar rekao, ministar trgovine, da građani neće biti bosi i goli, a premijer je rekao da neće da budu gladni, da građanima sa ovakvom neozbiljnom politikom vezanom za budžet preti velika opasnost i zato očekujemo sa punim pravom da uvažite amandmane DSS-a, koji su pre svega usmereni na poboljšanje ovog budžeta i na olakšani život građana Srbije. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Raduloviću. Reč ima gospodin Zoran Krasić.
Ovaj amandman i stav Vlade da se ovaj amandman ne prihvata predstavljaju jasnu poruku nečega što provejava odavno ovde, da jednostavno ne postoji prostor za zdravo rasuđivanje kada je u pitanju ova vlada, jer su oni postigli dogovor, partijski, koalicioni i u pogledu kapaciteta, i sve što se ne uklapa u to što su oni dogovorili jednostavno mora da se odbije, ne sme da se prihvati. Svrha ovog amandmana gospodina Radulovića je da se za 465 miliona dinara smanje rashodi za kupovinu roba i usluga, a o tome smo malopre i pričali, znači, da se smanje troškovi papira, da se smanje troškovi kompjutera i nečega što služi državnoj upravi, kao rashod, potrošni materijal, i da se za taj iznos smanji i budžetski deficit, tako da više ne bude 49, skoro 50 milijardi, nego 49,5 milijardi. Reklo bi se na prvi pogled da je ovo stvarno simbolično u odnosu na ovaj sistem velikih brojeva i dobro je što se možda i na ovim malim primerima vidi kakav je stav Vlade Republike Srbije u pogledu budžeta za 2009. godinu. Oni prosto žele da imaju takav budžetski deficit. Moram da ispravim jednu stvar, pravi budžetski deficit je negde oko 28,5 milijardi, izdaci za nabavku finansijske imovine su 21,5 milijarda, a otplata glavnice duga je još 42, skoro 43 milijarde, tako da finansiranje budžeta će biti u ukupnom iznosu od skoro 93 milijarde. To je iznos preko onoga od 698 milijardi. Zašto ova vlada ne želi da smanji nepokriveni deo budžeta? Zato što želi da bude aktivna na finansijskom tržištu, da izdaje kratkoročne hartije od vrednosti da bi premošćavala, navodno, neke probleme u finansiranju budžeta, neusklađen priliv sredstava u budžet i uvek se pravi poprilično velika rezerva zbog neizvesnosti koje nosi prihodna strana budžeta. Neizvesnost ne postoji kada je u pitanju rashodna. Tu je sve poznato. Za proteklih nekoliko godina imali smo situaciju da malo-malo, na mesec ili tri meseca, naročito dok je ministar finansija bio Mlađan Dinkić, emituju se hartije od vrednosti, da njih kupuju banke, a to su vrlo povoljne hartije od vrednosti, jer se garantuje mnogo veća zarada na tim hartijama od vrednosti nego kada su u pitanju neke druge hartije od vrednosti, i onda, gle čuda, da bismo nadomestili 28,5 milijardi, mi moramo kao trošak obezbeđenja tih sredstava da imamo 21 milijardu. Oni ne žele to da promene. Ovde se ne želi čist račun. Podsetiću vas, 2001. godine, kada je donet Zakon o budžetskom sistemu ili prvi pokušaj donošenja jednog temeljnog propisa o budžetskom sistemu, da je tada, u to vreme, ministar finansija, Mlađan Dinkić, rekao da mora da se zna gde ide svaki dinar, kako ide, da sve bude pregledno, da će jednostavno ta sistematika da natera državu da se racionalno ponaša i da nema nepotrebne troškove. Naravno, situacija je ista kao i sa drugim oblastima u kojima je Đelić nešto obećavao, međutim, on je ostvario nešto što nije obećao. Sve što je obećao nije ostvareno, ono što nije obećao to je završio, 11,5 miliona evra ima u akcijama neke banke. Ali, sad se ovde, pošto ne možemo da utičemo na Vladu jer oni imaju 126 plus neki glas, u svim varijantama, da li sa ubačenim karticama za glasanje, da li sa odsustvom iz sale, nije bitno, u krajnjem slučaju svodi se na isto. Ovde se sada otvara drugo pitanje zbog koga sam se javio, a to je pitanje, ako već mora da prođe ovakav budžet i postoji ta vrsta parlamentarnog nasilja da jednostavno razum nema mesta u ovoj diskusiji, već sila od 126-127 glasova, onda ja pozivam građane - vi ste najbolja brana države. Evo kako ćete da odbranite državu od ove i ovakve Vlade. U ovoj zemlji postoji na desetine banaka sa stranim nazivima, možda su i stranci vlasnici, možda su i neki naši vlasnici, te banke su se raširile kod nas, za prvih šest meseci ove godine izvukle su 300 miliona evra kao dobit, uspešan rezultat poslovanja u 2008. godini, u uslovima te krize koja vlada i u bankarskom sektoru u Evropi, oni izvlače ta sredstva, vraćaju ih svojim osnivačima i mi s pravom možemo očekivati njihovu slabiju aktivnost na našem području, ali mnogo veću aktivnost na teritoriji Kosova i Metohije, jer tamo ne može da se vrši kontrola tog bankarskog sistema i pranja novca i svega onoga što se dešava. Građani Republike Srbije moraju da znaju da postoje i posebne firme za pranje novca, gde finansijska i poreska inspekcija ne sme da dođe, jedna od takvih je na Novom Beogradu ovde. Kome oni vode poslovne knjige, taj nije predmet interesovanja poreske policije i bilo koga drugoga. Kako mi možemo da odbranimo naše vitalne interese? Mi vitalne interese možemo da odbranimo tako što bi svi građani svoje štedne uloge, svoje kartice prebacili u one banke gde je država Srbija osnivač. Sasvim pouzdano znamo da je to Komercijalna banka, ali mislim da ima još nekoliko banaka u kojima Republika Srbija ima svoje vlasničke uloge, nekoliko još, ti ulozi su 25%, različito je. Mislim da bi građani mogli da povuku ta svoja sredstva i da presele u te banke, a da Vlada Republike Srbije, ako se već i zadužuje, da prioritet prilikom kupovina hartija od vrednosti tim bankama i da tako mi zatvorimo taj krug kod nas ovde. Ovo ne deluje sa gledišta poštovanja principa tržišnog poslovanja kao afirmativno što pričam, ali će biti vrlo korisno. Mnoge stvari nisu afirmativne, ali su korisne. Nije afirmativno ni pričati o tome da država treba da interveniše, da spasava privatne banke. Vidite, Amerika je to uradila, suprotno onome što nas je učio Mlađan Dinkić. Hajde malo da pogledamo kako mi da zaštitimo naše nacionalne i ekonomske interese, pa da se kod tih osam-devet banaka vi zadužujete. Apsolutno sam siguran da neće biti uslovi zaduženja i neće biti potrebe da se takva beneficija daje kao u nekim bankama koje su učestvovale i do sada vam pomagale da premostite probleme plaćanja, probleme obezbeđenja sredstava u budžetu Republike Srbije. Znači, svi građani lepo u tih osam banaka naših povuku svoja sredstva, ovi stranci su se lepo raširili, lepo su oprali pare, otvorili su filijale, imaju bankomate, imaju pune placeve lizing vozila koji više ne mogu ljudi da otplaćuju. Oni su preuzeli taj rizik, ušli su u posao sa građanstvom, isisali iz naše privrede popriličan iznos sredstava, pretvorili u devize, odneli u inostranstvo, pa vreme je da mi zaštitimo naše. Svako štiti svoje. Zašto mi ne bismo štitili svoje? Ako već morate da platite trošak zaduženja od 29 milijardi iznosom od 21,5 milijarde, pa neka te pare makar ostanu kod naših banaka, a ne kod ovih stranaca u čiji osnivački kapital možemo da sumnjamo, u čije dobro poslovanje mene nikada ne možete da ubedite da je to dobro poslovanje, ne možete me ubediti iz prostog razloga zato što je to začarani dvojac, Mlađa i Radovan Jelašić. Hajde promenite guvernera Narodne banke Srbije ako možete. Ne možete. Ne možete ni Mlađu da isterate iz Vlade zato što nema kredita od 500 miliona evra iz MMF. Uostalom, i nemate nekog tako velikog eksperta za finansije, imali ste onu Kori Udovički, a onda vam se javljaju neki drugi nazovi biznismeni. Znači, ako već ovo ne možemo da zaštitimo, onda građani Republike Srbije mogu da preuzmu sudbinu u svoje ruke. Ako imate ušteđevinu, šaljite u ovih osam banaka sa našim kapitalom, državnim kapitalom. Uostalom, tu je mnogo jača garancija države, jer država učestvuje i u upravljanju poslovanjem tih banaka, učestvuje. Vi ste, gospođo ministar, čini mi se, preko agencije gde se takođe član dužni da upravljate prema onim zakonima koje smo prošle nedelje usvajali ovde. To je valjda dvostruka, trostruka garancija tih sredstava, da se ne bi desilo nešto najgore. Ono što stvarno zabrinjava jeste da je kod vas registrovano apsolutno odsustvo želje da se smanji deficit. Čak i kada se ponudi rešenje gde da se uštedi da bi se smanjio deficit, vi to ne prihvatate, gde se ponudi da se uštedi da se da za socijalna pitanja, ni to vas ne interesuje. Jednostavno to je zablindirano zbog koalicionog kapaciteta. Kao što vidite, dragi građani Republike Srbije, ovo nema veze ni sa ekonomijom, ni sa finansijama, ovo ima veze samo sa politikom, koalicionim dogovorima kako da se otme vlast, kako da se zaštiti ta vlast, kako da se očuva ta vlast. Da bi se ta vlast promenila, potrebno je zdravo rasuđivanje, potrebno je da se posluša predsednik Republike, da svi uzmu pritke i da čuvaju svoja radna mesta, da čuvaju svoje stanove, da čuvaju svoja stečena prava, da čuvaju svoje dostojanstvo, jer ova Vlada te kategorije ne štiti, niti dostojanstvo, niti imovinu, niti radna mesta. Sve je tu na izvolte. Znate i sami, danas u tuđem stanu,sutra u vašem stanu, osvanuće Boris Tadić. Dvoumio sam se da li da predložim jedan amandman gde bih ukinuo sve troškove službenih putovanja predsedniku Republike, predsedniku Vlade, potpredsednicima i ministrima. To bi bila strašna ušteda u budžetu Republike Srbije. Ali, mislim da bi tu bila još veća korist. Oni bi bili onemogućeni, u brljotinama koje prave kada izađu izvan zemlje, za nas mnogo veća šteta od te materijalne jeste ta politička brljotina, koju oni prave gde god se pojave. Gde god su se pojavili napravili su neku štetu. Onda dođu sa novinarima ovde, to predstave kao epohalan uspeh, raduju se ljudi 15 minuta, odmah dolazi neka neprijatna vest. Brljotina do brljotine. To nas je zadesilo otkad je Demokratska stranka uzela uzde u svoje ruke, ali svest građana mora da se probudi, solidarnost međusobna kod građana mora da se pokrene, danas je komšija, sutra ste vi, prekosutra vaše dete. Bolje na vreme to sprečiti nego posle lečiti.
Zamolila bih šefove poslaničkih grupa u 20.10 časova da dođu na konsultativni dogovor. Da li još neko želi reč po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 1. amandman je podneo poslanik Arsen Đurić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima gospodin Arsen Đurić. Izvolite.
Izvolite, gospodine Đuriću.
Poštovani gospodine potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarka, u ime poslaničke grupe DSS podneo sam amandman na član 1. Predloga zakona o budžetu za 2009. godinu, i to odeljak 1 - Izdaci budžeta, tačka 1.2. - Rashodi za kupovinu roba i usluga, iznos od 46.365.991.300 menja se iznosom od 44.365.991.300. To znači da je ovim amandmanom predviđeno smanjenje budžetskog deficita u odnosu na predlog budžeta za dve milijarde dinara. Smatram da je u vremenu velike ekonomske krize, koja je pogodila i Srbiju, neophodno restriktivnije vršiti izdvajanja iz budžeta kada je reč o državnoj administraciji. Mislim da smo svi saglasni oko potrebe i neophodnosti da se smanji javnapotrošnja i u tom smislu je podnet ovaj amandman, odnosno predloženo je da se smanje rashodi za kupovinu roba i usluga u iznosu od dve milijarde dinara. Tačno je da se planirani budžetski deficit od oko 50 milijardi dinara uklapa u 1,5% bruto društvenog proizvoda, što je i bio jedan od uslova MMF. Međutim, prema našim saznanjima, a i prema podacima koji se mogu pronaći na sajtu Ministarstva finansija, planirani prihodi se ostvaruju nešto slabije nego što je to planirano rebalansom budžeta za 2008. godinu. Očekujem da će taj trend i tendencija da se nastavi u 2009. godini, tako da smatram da su prihodi budžeta za 2009. godinu potpuno nerealno planirani i da se neće ostvariti u tom iznosu, tako da očekujem da će budžetski deficit biti znatno veći od onoga koji je prikazan i predložen ovim predlogom budžeta. Ono što je najčudnije jeste planiranje povećanja prihoda od poreza na dobit preduzeća za 25%. Znači, u vremenu kada imamo stagnaciju ili pad proizvodnje u gotovo svim preduzećima, a negativne posledice ekonomske krize će se osetiti tek početkom 2009. godine, planirati rast dobiti preduzeća, pa samim tim i povećanje prihoda od poreza na dobit preduzeća, najblaže rečeno, neozbiljno je i potpuno nerealno. Takođe, smatram da je i povećanje PDV-a iz uvoza od 15%, ili oko 30 milijardi, takođe, nerealno i bojim se da se ti prihodi neće ostvariti u tom iznosu. Mislim da su nerealno planirani i neporeski prihodi, odnosno da je njihovo povećanje u odnosu na ovu godinu, takođe, nerealno. Mislim da neće biti ostvareno punjenje budžeta planirano po Predlogu ovog zakona. Takođe, ono što će negativno uticati na punjenje budžeta, to je nerazumna i potpuno pogrešna odluka Vlade da otpočne jednostranu primenu trgovinskog sporazuma. Znači, tom odlukom budžet Republike Srbije će biti uskraćen za prihode u iznosu od oko 300 miliona evra. Vlada je Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o akcizama planirala da taj nedostatak, odnosno manjak prihoda od carina nadomesti na taj način što će se povećati akcize na benzin, dizel gorivo, kafu, pivo, i tu dolazimo do jednog potpunog paradoksa. Znači, smanjujemo carine ili ukidamo potpuno carine na neku luksuznu robu, luksuzne automobile, a povećavamo akcize na benzin i na kafu. Benzin i kafa su roba široke potrošnje, ne predstavljaju luksuz i povećanjem akciza na te proizvode doći će do povećanja cena tih proizvoda, a to će pogoditi veliki broj stanovnika, naročito onih najsiromašnijih. Osim toga što ćemo imati manjak prihoda u budžetu od 300 miliona evra zbog jednostrane primene trgovinskog sporazuma, ta primena će imati i veoma negativne posledice po celokupnu srpsku privredu. Tačno je da je otvaranje tržišta i slobodan protok kapitala dobro, ako se radi o jednakim ili približno jednakim privredama. Međutim, mi kada otvaramo vrata ekonomski neuporedivo jačim privredama nego što je srpska privreda, nije teško doći do zaključka da će srpska privreda veoma teško izdržati tu tržišnu utakmicu i konkurenciju sa privredama razvijenih evropskih zemalja. Tom primenom sporazuma će naročito biti pogođena poljoprivreda, kao najbolja izvozna grana srpske privrede. Naime, mi i bez primene sporazuma od 2000. godine koristimo privilegije asimetričnih trgovinskih mera i imamo slobodan izvoz za preko 95% poljoprivrednih proizvoda iz Srbije, tako da u odnosu na EU imamo veći izvoz nego uvoz poljoprivrednih proizvoda. Jednostranom primenom ovog sporazuma za oko 40% poljoprivrednih proizvoda će se ukinuti ili smanjiti carine, tako da će naše tržište biti preplavljeno poljoprivrednim proizvodima iz zemalja EU, a bojim se da u ovom momentu srpska poljoprivreda nije spremna, nije konkurentna i da ne može da izdrži tu utakmicu, jer su subvencije i nivo organizovanosti poljoprivrede u zemljama EU na znatno većem nivou. Subvencije u zemljama članicama EU za poljoprivredu se kreću od 300 do 400 evra po hektaru, dok su kod nas ove godine bile oko 120 evra, a planiranim budžetom za 2009. godinu te subvencije će biti verovatno smanjene, odnosno biće smanjena kreditna podrška poljoprivrednim proizvođačima, jer je čitav budžet za poljoprivredu manji u odnosu na budžet za 2008. godinu. Iz tog razloga, poslanička grupa DSS podnela je niz amandmana kojima se predlaže povećanje sredstava za subvencije i kreditiranje u poljoprivredi, ali i amandmane kojima se predlaže povećanje sredstava za Fond za razvoj, kako za start-ap kredite, tako i za pospešivanje preduzetništva i za pomoć, kreditnu podršku preduzećima koja već posluju. Jer, svi smo svesni da u vreme ove ekonomske krize komercijalne banke pod izuzetno nepovoljnim uslovima mogu da plasiraju sredstva i novac ka privredi, tako da mislim da država mora da interveniše na taj način što će povećati sredstva u fondu za razvoj i tu preko povoljnih kredita pokušati da ublaži posledice ove krize. O tim amandmanima ću govoriti kasnije kada oni dođu na red. Ima dosta amandmana koje su ministarka i Vlada prihvatili, a koje su podneli poslanici DSS. Iskreno se nadam da će do kraja rasprave prihvatiti još neke amandmane.
Reč ima narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo narodni poslanici, najznačajnije kao problem je što uopšte nema nijednog završnog računa od 2001. godine u parlamentu, pa nije moguće utvrditi da li su i u kojoj meri budžetske procedure dobre, a naročito se ne može bez revizije izvršenog završnog računa budžeta i revizije budžetskih procedura oceniti da li su ove do sada preduzete mere reforme budžetskog sistema sasvim dobre, da li daju rezultate, a već su predložene i nove poslednjim izmenama zakona kada je u pitanju budžetski sistem. Način utvrđivanja krajnjeg rezultata poslovanja budžeta nije u funkciji građana ni poreskih obveznika. Zašto? Zato što mi nemamo organizovanu i doslednu budžetsku kontrolu, a pogotovo ako se ima u vidu da je već više godina osnovan državni institut tj. državna revizorska kuća i institucija koja treba da kontroliše i da prati potrošnju i korišćenje budžetskih sredstava od strane budžetskih korisnika. Molim ministra finansija, koji je prisutan ovde, gospođu Dragutinović, da nam saopšti da li je od 2001. godine do današnjeg dana izvršena kontrola budžeta i da li je podnet ijedan završni račun. Ako jeste, evo neka obavesti narodne poslanike da bi narodni poslanici mogli da dođu do tog završnog računa, iz koga bi trebalo da vidimo pre svega i prihode i rashode, a pogotovo da vidimo da li je uspostavljena odgovarajuća disciplina pri korišćenju budžetskih sredstava. To je ozbiljan problem. Molim vas problem, ali Vlada Srbije ga ne vidi, a namerno ga skriva. Namerno beži ko "mačak oko vruće kaše" da ne bi slučajno došao revizor u određenu kuću i u određenu instituciju. Jeste. A evo dokaza. Zašto ne obezbedite poslovni prostor državnim revizorima, nego koriste samo jednu kancelariju u bivšoj Saveznoj skupštini? Po njihovom poslovniku i u pravilniku o sistematizaciji predviđeno je 99 revizora. Međutim, u ovom budžetu se prikazuje 88. Ko koristi ovolike silne poslovne prostore gde su boravile i radile federalne institucije bivše SFRJ? Molim vas, koliko je poslovnog prostora samo u Palati bivše federacije i ko tamo sedi? Prošle godine ušao sam u tu zgradu i otišao u moj bivši kabinet i nađem jednog činovnika, a radi se o kabinetu koji su ranije koristili ministri pravde bivše SFRJ i SRJ. Tu ima 80 kvadrata. Našao sam jednog činovnika. Mislio sam tu će se naći neko, ili da je to organizovano, da je ta kancelarija podeljena da mogu činovnici, odnosno državni službenici da rade. U toj zgradi ima toliko prostora, ali šta možete? Ministarstvo odbrane ima privilegiju da uzme koliko god hoće. Državni revizor konačno mora da ima poslovni prostor. Ne može državni revizor da traži u zakup poslovne prostorije, a država ih ima i te koliko. Toliko zgrada, toliko objekata, a toliko i vojnih objekata koji zvrje prazni, o kojima ću sada nekoliko reči kazati i želim da se otklone ona jučerašnja i današnja dešavanja kada je u pitanju Vojska Srbije i odbrana države Srbije. Evo, postavljam jedno pitanje, ako mi dozvolite gospodine potpredsedniče, a postavljam ga Ministarstvu odbrane da mi odgovori - koliko je 2000. godine bilo zaposlenih u Vojnotehničkom institutu? Koliko je bilo u ovom institutu zaposlenih na dan kada je gospodin Dragan Šutanovac, ministar odbrane, preuzeo ovo ministarstvo? Treće - koliko sada na dan, dakle 26, ima zaposlenih u ovom institutu? Četvrto - kakva je bila i kakva je sada njihova kvalifikaciona struktura? Koliko je Ministarstvo odbrane imalo zaposlenih na dan kada je Ministarstvo odbrane preuzeo gospodin ministar Dragan Šutanovac? Šesto - koliko je oficira pukovnika i generala Šutanovac praktično najurio iz Ministarstva odbrane? Sedmo - kakva je bila njihova kvalifikaciona struktura kada su najureni praktično iz Vojske, neki i penzionisani, a bili su mlađi i imali daleko stručniju kvalifikaciju i školsku spremu daleko veću nego ovi koji su dovedeni? Koliko je pukovnika ministar Šutanovac postavio na generalska mesta? Koje je to kriterijume podobnosti, po partijskoj pripadnosti, koristio gospodin Šutanovac da postavlja i proizvodi u čin generala? Gde je to? Koliko ima zaposlenih iz Ministarstva odbrane pri opštinama? Ono što se ovih dana govorilo o broju, koliko ima Ministarstvo odbrane zaposlenih? Ima više nego što ima operativne vojske. Prikazuje se, i general Ponoš je rekao da ima 10.000. Ali, molim vas, u 160 opština u Srbiji postoje odeljenja i još toliko ima zaposlenih u Ministarstvu odbrane. Dakle, Ministarstvo odbrane ima veći broj zaposlenih nego što ima operativna armija Republike Srbije, kojom komanduje Generalštab. Koliko je napušteno kasarni i vojnih objekata u Srbiji, koje zvrje prazne, a koje se pripremaju da budu prodate? Ali, od te prodaje Vojska Srbije neće imati nikakve koristi. Nijedan dinar od te prodaje ne ide Vojsci, ide u budžet Vlade tj. Ministarstva finansija. Zašto se od izvoza vojne industrije ništa ne daje Vojsci, a radi se o izvozu, kako je rečeno ovih dana u sredstvima javnog informisanja, između 300 i 400 miliona evra? Nijedan dinar iz ovih sredstava, prema mom saznanju, ne dobija Vojska Srbije. Koliko je za vreme mandata Dragana Šutanovca prodato vojnih objekata i gde su pare utrošene od prodaje tih objekata? Dame i gospodo, poštovani građani, poštovani podoficira, poštovani oficiri, poštovani generali, dakle, Vojska Srbije je danas pod dve komande: pod jednom komandom komanduje ministar odbrane, po drugoj komandi komanduje načelnik Generalštaba. Kako je to propisano u Zakonu o oružanim snagama? Kako stvari stoje, običan narednik danas, odnosno vojnik, podoficir, oficir i viši oficir i general u ovom trenutku ne zna po čijem naređenju treba da postupa. U Vojsci Srbije došlo je do diferencijacije, jer načelnik Generalštaba kaže - došlo je do sukoba između njega i ministra odbrane. Kada god dođe do sudara, on kaže - do sudara dve koncepcije. Prosto rečeno, kada god dođe do sudara, pa i u saobraćajnim nezgodama, uvek se proizvede šteta. Kod ove dve koncepcije upravo je vidljiva ta šteta. Ta šteta će biti nenadoknadiva. Sada ćemo videti ko je pobednik. Dakle, stvari tako stoje. U Vojsci Srbije je došlo, kao što sam rekao, do podele i diferencijacije. Naša vojska je bačena u političku arenu. Dame i gospodo, vama je dobro poznato, pogotovo vojnim licima, tj. podoficirima, oficirima i generalima, a i narodnim poslanicima, da nije doneta strategija bezbednosti, da nije doneta strategija o odbrani države tj. o oružanoj odbrani i upotrebi oružanih snaga. Iz te strategije, dame i gospodo, proizilaze svi zakoni i svi propisi koji se odnose na Vojsku Srbije i na odbranu države Srbije od mogućih neprijatelja. Ako dobijemo, dame i gospodo narodni poslanici, odgovore na ova pitanja koja sam danas postavio, onda ćemo videti o kakvim se to koncepcijama radi i o kakvim sudarima u procesu odbrane Republike Srbije. Videćemo tada ko je koliko svojih podobnih podoficira, oficira i generala doveo u Ministarstvo odbrane, pa ćemo videti koliko je ministar odbrane postavio pukovnika na funkciju generala, da ih postavlja po njegovom izboru i po njegovoj podobnosti. U armiji je ogromno nezadovoljstvo. Mnogi okreću glavu. Mnogi se varaju da je tamo sve u redu i ovo je malo došlo do nekog koškanja između general-potpukovnika gospodina Zdravka Ponoša i gospodina Šutanovca, ministra odbrane. Ne, ovo je vrlo ozbiljno pitanje. Mogu vam reći, imam iskustvo kada je odbrana zemlje u pitanju, kada je u pitanju obaveštajna i kontraobaveštajna služba, kada su u pitanju pripreme i odbrana naše države i naše zemlje. Poznato mi je kako je bila nekada vojska organizovana, koje su formacije bile spremne da brane našu državu, da se naša vojska tradicionalno, srpska vojska i srpski vojnik je bio cenjen na svakom ratištu i u svakoj državi. Srpska vojska nikada nije bila agresorska vojska. Srpski vojnik se samo uvek branio od daleko jačeg neprijatelja. Srpska vojska je bacala tri carevine na kolena. Šta mi danas imamo? Vojska na prosjačkom štapu. Vojska rasturena, razorena, razjedinjena, podeljena. Šta imamo sada? S kim ćete vi, gospodo, sutra na bunker? S kim na bunker sutra ako zatreba odbrana zemlje? S takvima koji govore da imaju različite koncepcije. Dame i gospodo, nije se lako usuditi ići na bunker. Kada se kaže da nemamo pare za kupovinu jednog artiljerijskog projektila, to je opasna stvar. To je stavljanje do znanja našim neprijateljima da mi nemamo organizovanu i jaku vojsku, da nemamo oružje. Gde nam je to oružje? Gde nam je municija? Gde su nam toliki borbeni kompleti? Uništeni pre nekoliko godina. Zbog toga je naša vojska dovedena u ovakav položaj kakav jeste. Zbog toga je naša država pod znakom pitanja po pitanju bezbednosti. Ko komanduje sada vojskom? Ako uzmete u obzir i ovoga gospodina Zdravka Ponoša, on je za poslednjih šest godina išao svetlosnom brzinom od običnog kapetana do general-potpukovnika. Znate koliko se čekalo da bi neko postao general. Znate da je taj morao da bude, pre svega, pešadinac, pa je morao da bude desetar, pa komandir voda, komandir čete, pa je morao da bude komandir bataljona, pa da bude komandant korpusa, pa brigade, na kraju da stekne iskustvo, da prođe sve službe, da prođe komandnu odgovornost i da stekne komandno iskustvo. Imate čoveka koji je, prema nekim saznanjima, došao na tu funkciju čovek po nekoj preporuci. (Predsedavajući: Vreme.) Završiću. Izvinjavam se. Čija je to preporuka, što se to srpskoj vojsci obija o glavu danas, što Srbija ne može da ima vojsku koji je imala. Može. Zato SRS ima takva rešenja. Mi znamo da u našoj vojsci ima podoficira, oficira i generala toliko sposobnih, toliko stručnih, toliko školovanih, koji imaju i po dve akademije, koji u svakom slučaju mogu u svakom momentu da zauzmu mesto komandanta, tj. načelnika Generalštaba, i da postanu generali, iako su im to zadovoljstvo uskratili oni koji su tražili samo političku podobnosti i poslušnost. Hvala.
Hvala, gospodine Jojiću. Da li se još neko javlja po amandmanu? Ne. Na član 1. amandman je podnela poslanik Donka Banović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Donka Banović, izvolite. A onda po amandmanu narodni poslanik Zoran Krasić.
Poštovani potpredsedniče gospodine Obradoviću, poštovani ministre, kolege narodni poslanici, u ime DSS podnela sam amandman na član 1. i to odeljak - izdaci budžeta. Tačka je - rashodi za kupovinu roba i usluga i ekonomska klasifikacija 42, gde je u predlogu budžeta predviđeno za tu stavku oko 46 milijardi dinara. Mnogo je poslanika, bar iz DSS, primetilo da je ovo izuzetno velika cifra i da se odnosi na rashode za kupovinu roba i usluga. Prema tome, svi nekako smatramo da možda tu može da dođe do nekog vida štednje i da se to što se tu može uštedeti prebaci na neku drugu e.k. Predlažem amandmanom da se dve milijarde dinara prebace na tačku - socijalna zaštita iz budžeta, i to e.k. 47 - izbegla i raseljena lica. Od završetka oružanih sukoba na prostorima bivše Jugoslavije prošlo je već mnogo godina, a proces iznalaženja trajnih rešenja za mnoge izbeglice i raseljena lica još uvek nije završen. Prema poslednjim podacima iz jula 2007. godine, u Srbiji živi oko 98 hiljada izbeglica iz bivših jugoslovenskih republika, i to uglavnom iz Hrvatske i BiH. Raseljenih lica sa KiM, to svi znamo, ima negde oko 200 hiljada. Dakle, danas je Srbija jedina zemlja u Evropi koja ima tako veliki broj izbeglica i raseljenih lica. U stvari ona je na prvom mestu kada je Evropa u pitanju, a u svetskim razmerama Srbija je šesta zemlja po broju izbeglih i raseljenih lica. Podaci sa poslednje registracije izbeglica ukazuju na izvesne promene u strukturi izbeglica po zemlji porekla. Učešće izbeglica iz BiH se smanjilo, recimo, 96. godine je bilo oko 50% izbeglica iz BiH, a danas je sa tim statusom oko 25%. Broj izbeglica iz Hrvatske je i dalje veoma visok i na tu populaciju spada oko 75% ljudi koji su registrovani kao izbeglice. Navedeni podaci svedoče, pre svega, o tome da se povratak izbeglica iz Srbije u BiH odvijao uspešnije i bez većih problema. Međutim, problem izbeglica iz Hrvatske se i ranije, a i dan-danas, odvija veoma teško. Tačka na izbegličku priču trebalo je da bude stavljena 2005. i 2006. godine, kada je potpisana tzv. Sarajevska deklaracija. To je sporazum koji su potpisali predstavnici BiH, Srbije, Hrvatske i Crne Gore, ali i predstavnici međunarodne zajednice. Tada su se potpisnici te deklaracije obavezali da će da reše preostale probleme raseljenog stanovništva u regionu do kraja 2006. godine. Države su se obavezale da će olakšati dobrovoljni povratak ili lokalnu integraciju izbeglica, poštujući pri tom njihovo pravo na izbor trajnog rešenja. Potpisivanjem deklaracije svaka vlada je praktično preuzela na sebe obavezu da sačini svoju mapu puta, odnosno svoj program i spisak preostalih obaveza u tom procesu rešavanja izbegličkih problema. Međutim, taj sporazum je i dan-danas mrtvo slovo na papiru, naročito je veliki problem sa povratkom izbeglih iz Hrvatske, jer oni najteže ili nikako ne mogu da ostvare svoja osnovna ljudska prava. Kako hrvatska država očigledno ne želi da omogući i obezbedi prava izbeglicama koje trenutno žive u Srbiji, Srbija mora da zahteva i da traži, između ostalog i od međunarodnih organizacija, da arbitriraju u rešavanju ovih problema. Nedavno je u Ženevi održana međunarodna konferencija na temu izbeglištva u Evropi i u svetu. Tada je predstavnik hrvatske države u govoru pred predstavnicima 40 zemalja sveta izjavio da je Hrvatska realizovala Sarajevsku deklaraciju i da je problem izbeglica u njihovoj zemlji rešen, te da samo postoje neki pojedinačni slučajevi. Takođe je predstavnik Hrvatske rekao da ne treba nikakva međunarodna pomoć Srbiji i Hrvatskoj da reše ovaj problem. Dakle, ova konferencija u Ženevi je i primer kako Hrvatska obmanjuje i svoju i evropsku javnost i da iznosi neistine, jer preko 70.000 ljudi živi u Srbiji, a želi da se vrati kućama u Hrvatskoj. Dakle, 70.000 ljudi čeka na održivi povratak. Postoji problem 42.000 oduzetih stanarskih prava, 40.000 Srba kojima Hrvatska ne želi da isplaćuje penzije, dakle imamo armiju ljudi koji trenutno živi u Srbiji, a ne mogu da reše svoja osnovna ljudska pravada primaju zarađenu penziju. Verovali ili ne, kada je u pitanju staž ili konvalidacija, kako se to kaže, staža, dakle povezivanja staža, do sada je rešeno svega 35 slučaja. Hrvatska država ne želi da rešava te probleme, a s druge strane govori kako ne postoje nerešeni problemi. Kada govorimo o Hrvatskoj i o njihovoj želji da što pre postane član EU, onda se tačno zna koje su obaveze država koje su u procesu evropskih integracija. Jedna od osnovnih obaveza je dobra saradnja sa susedima. Dakle, Hrvatska ni taj uslov ne ispunjava. Drugi gorući problem u našoj zemlji je problem raseljenih lica sa Kosova i Metohije. U poslednjih devet meseci ili u ovoj godini ne postoji čak ni simboličan povratak raseljenih lica sa Kosova i Metohije, i to ne samo što nema reči o povratku, nego možemo da pročitamo u štampi, a znamo i od ljudi koji žive na KiM, da se čitave porodice iseljavaju u skandinavske zemlje. Pri tom im se lako i brzo obezbeđuju vize, imate mlade porodice sa malom decom koje bez problema napuštaju KiM. Očigledno država Srbija ne pruža garancije i ne pruža uslove za život kakav bi trebalo da imaju. Zašto sam sve ovo govorila i zašto smatram da treba da bude mnogo više novca i finansijskih sredstava za ovu stavku. Iz svega što sam iznela je potpuno jasno da Srbija mora mnogo aktivnije i ozbiljnije da radi na rešavanju svih ovih problema sa kojima se danas u Srbiji susreću izbeglice i raseljena lica. Kada već govorim o ugroženoj populaciji ili o nekim ugroženim grupama koje žive u Srbiji, gde nedvosmisleno spadaju izbeglice i raseljena lica, onda prosto moram da spomenem i jednu grupu ljudi koja takođe može da se smatra da je ugrožena, a to je grupa penzionera. Gospodin predsednik Vlade, gospodin Cvetković, pre neki dan je izjavio ili obećao građanima Srbije da u 2009. godini niko u Srbiji neće živeti lošije nego što je živeo u 2008. godini. Zaista bi bilo dobro zbog svih nas, a i zbog građana Srbije, da bude u mogućnosti da ispuni to obećanje. Međutim, sada je već to jasno da će negde oko milion i 700.000 penzionera u narednoj godini ipak živeti lošije i da su obećanja PUPS iz predizborne kampanje ipak bila nerealna i očigledno bila usmerena isključivo na obezbeđivanje glasova za izbore. Zašto će penzioneri živeti lošije i zašto će standard biti lošiji? Zato što neće biti redovnih zakonom predviđenih povećanja u aprilu 2009. godine i u oktobru 2009. godine. Znate, imamo zakon koji predviđa da se svake godine dva puta penzije usklađuju. Međutim, takođe na dnevnom redu imamo i Predlog zakona o dopunama penzijskog i invalidskog osiguranja i u tim dopunama kao jedina dopuna ili izmena je ta da se penzije neće menjati u 2009. godini, odnosno neće se usklađivati. Dakle, tim predlogom zakona se praktično penzije zamrzavaju u sledećoj godini. Kada je predstavnik PUPS pre neki dan ovde govorio u načelu o predlogu budžeta, imala sam utisak da smo nas dvoje čitali različite predloge zakona, zato što je govorio afirmativno o ovom predlogu budžeta i govorio je o tome kako će PUPS da se zalaže za poboljšanje standarda penzionera i kako će se penzije usklađivati. Kasnije smo takođe saznali da su oni neblagovremeno podneli amandman na ovaj predlog budžeta, pa se postavlja pitanje da li su oni to na jedan elegantan način izbegli da im Vlada Republike Srbije odbije amandman koji bi predviđao izvesna povećanja u 2009. godini. Gospođa Dragutinović, ministar finansija, pre nekog vremena, ne znam tačno kad, možda pre par meseci, predložila je da se penzije ne povećavaju linearno nego da se prosto napravi izvesna analiza, pa da se najniže penzije više povećaju, a da se one penzije koje su, recimo, oko 70 ili 80 hiljada ne povećavaju. Međutim, to je Vlada Republike Srbije odbila, a poslanici DSS smatraju da je to bio odličan predlog i da je gospodin Jovan Krkobabić to i trebalo da prihvati. Dakle, bojim se da će naši najstariji sugrađani lošije živeti u sledećoj godini i da gospodin Jovan Krkobabić ipak nije održao ono obećanje, ne samo što nije održao, nego će se penzije zamrznuti u sledećoj godini, a četiri poslanika iz PUPS će ipak očigledno glasati za ovakav predlog budžeta, bez obzira što je on u suprotnosti sa interesima penzionera u Srbiji. Hvala.
Zahvaljujem, gospođo Banović. Reč ima gospodin Zoran Krasić. Izvolite.
Ova serija amandmana na član 1. je dobar metod da svi jednostavno primete i zaključe koliko je loša ova vlada Borisa Tadića. Amandmanom gospođa Donka Banović je praktično primenila isti metod kao i njene kolege jer je predložila da se u članu 1, tačka 1.2, rashodi za kupovinu roba i usluga, ekonomska klasifikacija 42, iznos od 46 milijardi i 300 i nešto miliona zameni iznosom 44 milijarde 365 miliona, odnosno da se dve milijarde usmeri za socijalnu zaštitu i to za klasifikaciju 47, izbegla i raseljena lica, odnosno da se predloženi iznos od 950 miliona poveća na dve milijarde i 950 miliona. Vlada nije prihvatila amandman sa onim čisto stereotipnim objašnjenjem, ali je pokušala da pokaže i onu drugu stranu, ta druga strana služi da prevari. Kaže, odbijanje amandmana ne znači i negiranje osnova da se obezbede dodatna sredstva za socijalnu zaštitu iz budžeta namenjena izbeglim i raseljenim licima, već potreba da se u suženim bilansnim mogućnostima budžeta za 2009. godinu obezbedi finansiranje nadležnosti u skladu sa tim mogućnostima. To u prevodu znači - nećemo da diramo one izdatke koji se nazivaju usluge po ugovoru. To je ekonomska klasifikacija 423 u svim razdelima budžeta Republike Srbije, a njih ima 60, čini mi se. Znači, na 60 mesta javlja se ova ekonomska klasifikacija. Oni se ne odriču te klasifikacije, niti žele da se to smanji za jednu paru. Znači, nijedna para. Ono što niko praktično ne može ni da ima u džepu, niti u ruci, nijednu paru ne žele da smanje, niti da je usmere na drugu stranu, a kao što smo videli u prethodnim amandmanima, na žele da smanje deficit ni za jednu paru. Sad da vidimo šta oni u stvari brane na ovaj način u okviru ekonomske klasifikacije 423? Naravno, pošto sam dugo poslanik, ne bih mogao da napravim grešku, a da ne uzmem primer koji će da zveči, primer koji će da bude prepoznatljiv građanima. Uzeo sam za primer razdeo 11, Bezbednosno-informativna agencija. U 2009. godini, to je ovaj Vukadinović što se još tresu po Kruševcu od njega, inače potrčko Mikija Rakića, u toj službi 1953 kvalifikovanih tajnih agenata imamo koji rade. Znači, nešto manje od 2000. Dopisnička, saradnička i druga mreža je daleko veća. Naime, ove klasifikacije 423 oni će u 2009. da potroše oko 47 miliona dinara. To je ono što se vidi. Ono što se ne vidi, o tome ne mogu da pričam. A da takvih sredstava ima, mora da ih ima. Zašto mora da ih ima? Svako ko je napustio tu službu otvorio se na neki način, da li kroz memoare, da li kroz neku privatnu bia-mia agenciju, pa priča šta su radili, kako su radili dok su bili u službi, kako su prali pare od ovoga, od onoga, na ovim poslovima, kako su finansirali Otpor, kako su donosili pare Mićunoviću decembra 1996. da se očuvaju nemiri protiv režima Slobodana Miloševića. To je objavio Cane Subotić u knjizi, šta se bečite? Ništa ne pričam napamet. Čitajte knjige malo, obrazujte se malo. Ne mogu oko elementarnih stvari da vas ubeđujem. Čitajte. Ako vi uživate u vašem neznanju, nemojte molim vas da ja trpim zbog toga. Sad ako treba da se vraćam na te elementarne stvari. Ta lekcija u savladavanju demokratije je odavno završena. Cane Subotić se hvalio - imam legitimno pravo da učestvujem na tenderu oko izgradnje fabrike duvana u Kragujevcu, to je isto vezano za "Fijat", jer sam po nalogu Jovice Stanišića decembra 1996. godine iz Crne Gore, uz znanje Mila Đukanovića, doneo 500 hiljada maraka, dao na ruke Mićunoviću da bi on sa Đinđićem pomogao da se protesti očuvaju. Posle nekoliko meseci došao je Gonzales. Vi ste druga grupa, vi niste ti revolucionari iz DS. Izvini Bobane. Zaboravio sam. Fanovi Zorana Đinđića se nalaze u LDP-u, ovde su ovi Borisovi. Izvinjavam se. Ne čudi me što ne znate. U 2009. godini građani Republike Srbije ovu službu, koja je poznata po tome što krade mandate, što doprinosi svemu i svačemu, nemojte da se smejete, ovo su ozbiljne stvari. Znači, sa 47 miliona ćete vi sledeće godine njih da finansirate. Oni imaju zadatak da spreče svaki štrajk, svaku demonstraciju, da izazivaju incidente prilikom javnih okupljanja. Javno okupljanje građana je dozvoljeno, podleže samo zakonskoj obavezi prijave skupa. Ali, ako se izazove nemir, znajte, ovih 1950, na čelu sa Vukadinović, Mikijem Rakićem, poslaće Tadića opet u Rumuniju, možda i u neku drugu zemlju, ako se ukaže prilika. Nemojte da se iznenadite ako vidite one grupe navijača sa toki-vokijem, mobilnima, kako koordiniraju akcije da se izazove nered kako bi se obesmislio, obrukao i ponizio opravdani protest građana Republike Srbije, koji samo imaju jedan problem - žele da žive. Oni žele da žive. Možda je neko slušao i osam godina ovo, ali ako nije naučio mora još da sluša. Znate, nekome teško ulazi u glavu. Šta da radim, nemam bolje sredstva za uterivanje u glavu, osim ove govornice. Ako apelujete na neka druga sredstva, kažite, pritke postoje, pajseri postoje. Znam da se ljudi dele na one kod kojih reč nešto znači i ima onih kod kojih samo batina nešto znači. Po pravilu ovi koji samo slušaju reč batine, oni završavaju u zatvoru. Ovi kod kojih reč otvara vrata, tera ih da zdravo razumski rasuđuju, s njima nema problema, trgnu se ljudi. Ova Bezbednosno-informativna agencija će koristiti sredstva za usluge po ugovoru. Pa kaže ovako - administrativne usluge, na ime izmirivanja troškova nastalih kod usluga prevođenja, stenografskih i ostalih opštih usluga. Koliko znam, naša BIA nema nadležnost van granica Republike Srbije. Namerno sam rekao reč "granica", jer je bilo jedno pitanje da li mogu da preduprede i da nas obaveste o izazovima, bezbednosnim rizicima i nečemu što se dešava, a oni su odgovorili - mi ništa ne znamo, čak ne znamo ni na Kosovu i Metohiji šta se dešava. Šta bi onda prevodili oni ovde? Verovatno naloge dobijaju na engleskom jeziku, ali oni već svi znaju engleski jezik. Kakav je taj špijun koji ne zna engleski jezik? Idemo dalje. Kaže - kompjuterske usluge, usluge izrade softvera neophodnih za rad agencije, kao i za održavanje računara. Verovatno, između ostalog, i za prisluškivanje. Niste zapamtili? I za prisluškivanje. Ako niste zapamtili, nema problema, nije mi problem da vam ponovim. I za prisluškivanje. Kad kažem i za prisluškivanje, ne mislim samo na manijaka Tadića.
Gospodine Krasiću, molim vas da vodite računa o dostojanstvu predsednika Republike. Zaista, nedopustivo je da na taj način govorite kad govorite o predsedniku Republike. Upozoravam vas, da ne bih izrekla meru.
Gospođo Đukić-Dejanović, čim slušate ove iz DS, onda pravite grešku. Postoji čovek koji se zove Ranko Tadić, njegov nadimak je manijak. Uopšte o Borisu Tadiću nemam takvo mišljenje koje vi imate.
Vodite računa o sopstvenim interpretacijama i dalje. Ako budete nastavili da vodite sa mnom dijalog, izreći ću vam meru.
Zašto?
Zbog toga što ne možete tako da se ponašate i tako da govorite, nepristojno je i rušite ugled i dostojanstvo Skupštine.
Izvinite, gospođo, ako je nekome nadimak cvrca, zar ne bih smeo da kažem njegov nadimak?
Mislim da nije u redu da se tako ponašate.
Pričao sam o potpuno pogrešnoj osobi, a ne o ovoj o kojoj oni misle. Uopšte nisam pomenuo Borisa Tadića, ne znam odakle vam ta ideja. Pitajte bilo koga ko mora da se bavi prisluškivanjem ili da se brani od prisluškivanja, svi će da vam kažu da je to nadimak tog čoveka koji se predstavlja da radi u toj službi i plaši ljude. Ne znate, ljudi. Ako ne znate, obrazujte se malo.
Nemojte vređati ni ljude, ni nas ovde nemojte potcenjivati.
Ne vređam ljude, samo sam rekao nadimak tog čoveka koji se zove Ranko.
Nastavite, i ako je moguće vokabularom koji je u skladu sa dostojanstvom Skupštine.
Kakav je problem sa dostojanstvom? Vidite da je njihovo neznanje uzrok vaše intervencije. Nemojte mene da prozivate da sam odgovoran za nečije neznanje. Ne znam, ovo je neshvatljivo. Trpim posledice tuđeg neznanja. Skandal, neverovatno. Idemo dalje. Znači, imamo te kompjuterske usluge, pa imamo stručne usluge, troškovi po osnovu ugovora o delu i autorskih ugovora. Šta bi to mogli da budu autorski ugovori kod BIA - naručeni tekstovi, to su oni pljuvački tekstovi o ljudima. Oni ni toga ne žele da se odreknu. Je l' vidite koji je problem, građani Republike Srbije? Znači, ekonomska klasifikacija 423 na 60 mesta u budžetu ne sme da se pipne ni za jotu, ne sme čak ni kada su u pitanju izbegla lica, raseljena lica, ali nikakav problem nije da gradske vlasti izbace izbeglice iz kolektivnog smeštaja i nikakav problem nije da se tim izbeglicama, koje same krenu da prave svoju kuću u nekom od naselja na teritorije opštine Zemun - da se stvaraju problemi i da im se otežava život. Navodno, o njima vodi računa i Visoki komesarijat za izbeglice, i EU, i neka Igmanska inicijativa, i navodno Vlada Republike Srbije i navodno ovaj Đilas ovde. Svi verbalno vode računa o njima, a kada treba da se odvoji neki dinar, da se usmeri - jer je nemoguće da neko posle 16 godina i dalje nema rešen svoj status, onda skaču ovakvi, prave se ovakvi incidenti. Dakle, pošto smo danas rezimirali, vi koji imate decu - nemojte da glasate za Demokratsku stranku, pošto ona ne vidi decu u ovom budžetu. Vi koji ste izbeglice, nemojte da glasate za Demokratsku stranku - što god više glasate za njih, oni će pre da vas isteraju. Prelažem da se u danu za glasanje pokaže elementarna spremnost, a sa tom rečju smo jutros i počeli ovo zasedanje, jer je gospođa Nada Kolundžija, izuzetno je trenutno danas odsutna - ona je počela danas ovaj dan rečima da su oni spremni. Mi danas ih prozivamo da vidimo kakva je njihova spremnost i da građani Srbije shvate - 40 i nešto dana im je bilo potrebno da od one zgrade do ove zgrade dođe ovaj predlog budžeta. Četrdeset i nešto dana, a sada zbog svoje unutrašnje igranke, povodom onih 90% od prodaje NIS-a, plediraju na privremeno finansiranje i žele da prebace sav teret odgovornosti na opoziciju, a oni uništavaju gde stignu.
Želi li još neko reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 1. amandman je podneo poslanik Miroslav Petković. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospodine Petkoviću, izvolite.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, uvažena gospođo Dragutinović, danas raspravljamo o najvažnijem zakonu koji usvaja Republički parlament, doduše pred kraj roka, ali ne pred kraj roka kada je ovaj budžet trebalo da bude usvojen, a to je 15. decembar, već pred isticanja redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije, da vas podsetim još jednom, to je u ponedeljak 29. decembra u ponoć. Neću govoriti o tome da je budžet kasnio 40 dana na putu od Vlade do Skupštine, neću govoriti o tome da je prekršen Zakon o budžetskom sistemu, niti ću govoriti o tome da su u pojedinim odredbama ovog Predloga zakona poništeni i povređeni postulati ekonomske politike. Meni je žao što gospodin Bradić, ministar kulture, koji je do malopre bio ovde, nije trenutno tu. Verujem i siguran sam da ni on nije mogao ovakvu tragediju da režira. Podsetiću vas da je još u oktobru DSS predložila pet zakona i niz mera za prevazilaženje ekonomske krize i ukazala na mere koje je potrebno preduzeti i ugraditi u Predlog zakona o budžetu za 2009. godinu. Mi smo nažalost tek u decembru raspravljali o prvoj meri Vlade i za sada jedinoj usvojenoj meri Vlade Republike Srbije, a to je Zakon o osiguranju depozita. Takođe ću vas podsetiti da su pregovori sa MMF-om trajali tri nedelje, a da sporazum sa MMF-om je odložen za potpisivanje negde za polovinu januara. Čuli smo od gospođe Dragutinović da najznačajnijimakroekonomski pokazatelji u ovom sporazumu neće biti promenjeni. Iskreno se nadamo da će to tako biti, ali zaista imamo osnovane razloge da u to sumnjamo. Ono što je činjenica i najveća zamerka poslaničke grupe DSS, jeste da su nerealno planirani prihodi u ovom predlogu budžeta. Mi smo sigurni da se oni neće ostvariti ni u procentu od 80%, ali i to ostaje pred nama da vidimo kako će to sve izgledati u toku iduće godine. Činjenica je da je veliki budžetski deficit. On iznosi gotovo 50 milijardi dinara. Krediti su 40 milijardi dinara, koji dospevaju u toku iduće godine. Ministar Mrkonjić je obećao da će isplatiti putarima 20 milijardi dinara. Potpredsednik Vlade gospodin Đelić je rekao da Trezor Srbije trenutno ima problema sa likvidnošću i u ovom momentu korisnici budžeta čekaju na isplatu oko 25 milijardi dinara. Prostom matematikom dođe se do rezultata da je to daleko iznad 100 milijardi dinara. Činjenica je da Republika Srbija ima glomaznu administraciju, da je kabinet jedan od najvećih na Balkanu, da Vlada Republike Srbije ima 62 državna sekretara. Činjenica je da se budžet loše puni od 2008. godine i prema podacima sa sajta Ministarstva finansija punjenje budžeta u oktobru i novembru je bilo ispod očekivanog, ispod planiranog. Ono što je pokazatelj da će se to stanje u decembru nešto popraviti, što je i normalno za decembar, ali mogu da zamislim kako će to izgledati u januaru, jer će se sigurno osetiti značajan pad u punjenju budžeta. Kada se na to doda planirana jednostrana primena trgovinskog sporazuma, umanjeni prihodi za oko 300 miliona evra - mislim da građane Srbije ne čeka svetla budućnost u narednoj godini. Kao odgovor na to, Vlada predlaže povećanje akciza na benzin, na tečni i naftni gas, na kafu, pivo i još neke artikle - smanjenje akciza na luksuznu robu, a povećanje na one potrepštine koje zaista koristi najširi sloj građana Republike Srbije. Ne bi bilo ozbiljno, a da se ne osvrnem na jedan od prioriteta Vlade u narednoj godini, a to je poljoprivreda. Naime, ovim budžetom Vlada Republike Srbije predviđa smanjenje subvencija za 1/4 za poljoprivredu. Kako će se to odraziti i na našu poljoprivredu i na život svih građana Srbije, mislim da ne treba posebno elaborirati. Činjenica je da imamo deficit platnog bilansa i za to je Vlada kriva. Činjenica je da imamo pad priliva kapitala - takođe je za to Vlada kriva. Mi smo pokušali amandmanima, lično na član 5, gde sam predvideo veća sredstva za Agenciju za privlačenje stranih investicija - da se povećaju ta sredstva, ne bi li oni nešto učinili u narednoj godini. Videćemo da li će taj amandman biti prihvaćen od strane ministarke. Smanjeni su rashodi u NIP-u - takođe je Vlada kriva. Smanjeni su start-ap krediti - opet je Vlada za to kriva. Činjenica je da u 2008. godini neće biti investicija. Naime, ovaj budžet biće potrošen na plate, na socijalna davanja, a građani Srbije imaće priliku da se uvere da neće biti nikakvih investicija - neće biti novih puteva, neće biti novih grinfild investicija, jer su jednostavno takvi uslovi i u okruženju, a naravno i u Srbiji. U raspravi o rebalansu budžeta čuli smo od predstavnika PUPS-a - sačekajmo novi zakon koji se priprema u Vladi, pa ćemo onda razgovarati da li je to drugo obećanje o povećanju penzija PUPS-a ispunjeno. Izmenama Zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju penzije su zamrznute. Pošto je projektovana inflacija 8%, realna vrednost tih penzija 31. januara 2009. godine biće 8% manja nego što je 1. januara. Tako 1.700.000 penzionera će 31. decembra 2009. godine živeti barem 8%, ukoliko se ostvare pretpostavke kolika će biti inflacija, gore nego što su živeli 1. januara. Doduše moram da pohvalim gospođu Dragutinović - ona je predložila da se penzije ne povećavaju linearno i mi smo podržali taj njen stav. Jedino nam nije jasno zašto Vlada nije prihvatila ovaj predlog i zašto se tako nije postupilo. Mi smo to u potpunosti podržali, ali nam nije jasno zašto Vlada nije prihvatila predlog MMF-a koji je predložio da se penzije u 2008. godini povećaju za 5%, a da se u 2009. godini povećavaju za rast inflacije. Na taj način porast penzija bi bio iznad 13%. Opet da kažem, kolege iz PUPS-a su predložile amandman na ovaj član budžeta, ali su ga predložile tako da on bude neblagovremen, tako da se o njemu neće ni raspravljati. Još jednom potvrđuju na koji način se zalažu za svoja predizborna obećanja. Pitanje na koje bih želeo da dobijem odgovor jeste - koliko u konsolidovanom bilansu države ima obaveza, pre svega prema javnim preduzećima i lokalnim samoupravama? Da li će sva planirana sredstva za transfere lokalnim samoupravama biti ispunjena i u toku decembra i da li će biti dovoljno tih sredstava za narednu godinu? Ono što je činjenica i što nismo videli u prelaznim i završnim odredbama ovog predloga zakona, a što je svakako trebalo dodati, jeste da za sve troškove koje Vlada predviđa posebnim programima, jednom godišnje je potrebno podneti izveštaj Narodnoj skupštini o realizaciji tih programa. Činjenica je da, ukoliko ovaj budžet ne bude usvojen, ukoliko budemo prinuđeni da idemo na privremeno finansiranje, to je potvrda da u zemlji postoji politička nestabilnost, da u Vladi postoji veliko nesaglasje oko ovog predloga zakona i da će Vlada sprovoditi politiku iz prethodne godine, iz 2008. Kako ćemo potpisati sporazum sa MMF ukoliko budemo išli na privremeno finansiranje, od koga ćemo dobiti kredite iz inostranstva ukoliko ne budemo usvojili ovaj budžet, to je već pitanje za Vladu i nadam se da će ona naći odgovor na to pitanje. Žao mi je što gospodin Bradić nije ovde, jer svi mi volimo pozorište, ali ne u Vladi. Loši glumci ne zaslužuju ni aplauz, a svakako da ovaj Predlog zakona o budžetu ne zaslužuje podršku poslanika DSS. Hvala najlepše.
Zahvaljujem. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Odbor za finansije prihvatio je amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo predloga zakona. Na član 2. amandman je podneo poslanik Veroljub Arsić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Gospođa Jorgovanka Tabaković, izvolite.
Poštovane kolege poslanici, poštovani građani, gospođo ministar, amandman koji je podneo moj kolega Veroljub Arsić tiče se načina finansiranja deficita iskazanog ovim budžetom i glasi: "Potrebna sredstva za finansiranje rezultata koji je utvrđen u članu 1. ovog zakona i sadrži izdatke po osnovu otplate glavnica duga, u iznosu od 42,7 milijardi, obezbediće se iz privatizacionih primanja i donacija." Baš iz privatizacionih primanja i donacija, kao postojećih i realnih izvora, jer se to uklapa u koncepciju našeg pristupa realnim izborima finansiranja ovog budžeta. U Vladinom odgovoru stoji da se amandman ne prihvata iz razloga što je, u osnovi, suprotan članu 10. stav 2. i odmah ću tu zastati. Budžetski sistem bukvalno na potpuno jasan način obesmišljava podnošenje amandmana, jer ako se jedna pozicija u smislu suficit-deficit ili promena nekih pozicija postavlja kao amandmanski zahtev, odmah reaguje crveno svetlo Zakona o budžetskom sistemu - to nije dopustivo. Verujem da ćete vi taj deo Zakona o budžetskom sistemu menjati, ali mi je zanimljivo da vi amandmanom, kao obrazloženje za protivljenje, u stvari navodite naš zahtev. I piše da ako bi se prihvatio navedeni amandman izostali bi, pored izvora finansiranja predloženim amandmanom, i ostali - sad se mi ne slažemo - šta su realni izvori za finansiranje predloženog deficita. Smatrate da je realan izvor finansiranja kredit, finansijska imovina budžeta i emitovanje kroz izdavanje državnih hartija od vrednosti. Upravo tu se ne slažemo. Teorijski kredit jeste realni izvor finansiranja, ali postavljam pitanje - šta su granice bruto proizvoda države Srbije, šta su budžetske granice i mogućnosti novčanika građana Srbije da pune budžet i vrate uzeti kredit? Našalila sam se, u stvari nije šala, velika je istina da je budžet novčanik sa skrivenim pregradama, u kojem se Vlada trudi da što je više moguće sakrije neke budžetske korisnike koji najviše troše, a najmanje se vide, ili da nam kroz objedinjene stavke prihoda, ostale i zbirne stavke, što više zamagli izvore prihoda, ali i izvore finansiranja. Sad kada kažem da kredit jeste teorijski realan izvor, ali treba stvoriti i realan izvor za njegovo vraćanje, u stvari šaljem političku poruku da ne treba vršiti finansiranje budžetskog deficita ni kroz emitovanje državnih hartija od vrednosti. Ponoviću jednu vrlo važnu stvar. U prošloj godini Vlada Republike Srbije, i to sa potpisom direktora trezora gospodina Ivana Maričića, nisam sigurna da je ovlašćen, po Zakonu o javnom dugu, po Zakonu o budžetskom sistemu, da je ovlašćen da vrši emisiju ovakvih državnih hartija od vrednosti, kojim je Vlada obrazlagala ne problem u nelikvidnosti ili neredovnom prilivu, nego Vlada želi da za finansijsko tržište da kvalitetan materijal za trgovinu. Kao plitko je tržište, nema dovoljno materijala, pa hajde da trgujemo. Milijarda je u nekih sedam emisija u prošloj godini emitovana hartija od vrednosti od strane trezora. U isto vreme emituje i Narodna banka hartije od vrednosti i na tržištu konkurišu jedna drugoj dve državne institucije. Hartije od vrednosti Narodne banke kupuju "on line", znači, u vrlo netransparentnoj trgovini direktne kompjuterske veze, nekoliko lica za koje je teško saznati ko kupuje hartije od vrednosti koje NBS emituje. Kupuju banke, ali doneću vam kako se pojavljuju zaposlena lica u bankama, kao fizička lica koja sama za sebe kupuju ove hartije od vrednosti, koje nose sigurnu kamatu veću od referentne i koje su direktan uzrok gubitka koji stvara Narodna banka svima nama, govoreći da sterilizacijom i povlačenjem viška novca na ovaj način, kao jedinim mogućim načinom, pravi na stotine miliona evra direktnog gubitka Narodnoj banci. A sa druge strane kursnim razlikama, bankama preliva nekome sredstva, daje siguran izvor bankama da zarađuju sa najsigurnijim emiterom tih hartija, a to je država, povlačenjem novca, manje je novca za kredite građanima i privredi, jer te banke kupovinom repo hartija od Narodne banke svoje izvore usmeravaju u tu sigurnu i laku zaradu, čime nema novca za ponudu građanima, ponudu privredi, a mi očekujemo proizvodnju. Ne možete mi reći da je realan izvor emisija državnih hartija od vrednosti i ne može mi niko reći da je vođen dobrim namerama kad se bavi ovakvim pokrićem deficita. Kad uzmete ko se pojavljuje kao dobitnik u ovom procesu, prihod se prelio u bilanse banaka, Narodna banka iskazala direktni gubitak i još prošle godine gospodin Đelić je postavio, sa ove govornice, pitanje gospodinu Jelašiću, kao guverneru - kada mislite da vratite 50 miliona evra budžetu Republike Srbije? Tada sam postavila poslaničko pitanje, na koje niko nije dao odgovor. Pitala sam - o kakvim je to dugovima NBS prema budžetu reč? Koliko to NBS duguje, po kom osnovu, ko je to odobrio, na osnovu kojih ovlašćenja, pod kojim uslovima, na koji rok, za koju namenu? Nikada odgovora. Da ta pitanja stoje otvorena, upravo govori da je emisija hartija od vrednosti instrument koji jeste poznat u svetu, ali se kod nas zloupotrebljava. Zloupotrebljava se zato što se pričom o tome da to ne košta mnogo, i kada u budžetu ne mogu ni da proverim koliko je plaćeno kamata u toj vrsti trgovine onima koji su kupovali te hartije od vrednosti, kao što ne mogu ni da vidim da li fondovi, koji iz budžeta pune svoje tekuće račune, kupuju te hartije od vrednosti, a nama se predstavlja situacija - nema dovoljno para, treba da štedite. Kada neko emituje hartiju od vrednosti po Zakonu o javnom dugu, budžet to sme da radi, odnosno trezor za budžet, samo ukoliko ima problem sa tekućom likvidnošću. U vreme kada je objavljivan suficit, prošle godine, polovinom, emitovale su se takve hartije od vrednosti. Drugo, govori se da je reč o pravu na emisiju dugoročnih hartija i, verovali ili ne, 30 dana se tretira dugoročnom emisijom. Iako smo opozicija zaista čitamo te papire, znamo šta je svetsko iskustvo i vrlo je neprijatno prećutati ovo kada mi znamo da proizvodi direktne negativne posledice, opet na taj budžet. Kako god da okrenete budžet se puni iz džepova građana koji primaju plate, u privredi koja radi ili ne radi, koja ima problema sa kursom, sa izvozom, sa uvozom i sve je na kraju ne visoka politika, ne znanje guvernera, ne mistifikovana monetarno-kreditna politika, nego najobičniji i najdirektniji život, u kojem ne vešti, nego drski, kojima se dozvoljava, pune nečije džepove, a ovi drugi, koji nemaju zaštitu u odgovornoj i ozbiljnoj ekonomskoj politici, trajno gube. Hoću još da napomenem da u smislu realnog finansiranja budžeta dugujete građanima, i to od vas tražim kao član poslaničkog kluba Napred Srbijo, da sopstvene izvore prihoda koje ostvaruju budžetski korisnici, zato što koriste monopol države da pružaju neku uslugu, poput trezora koji obavlja platni promet, poput mnogih koji u ime države rade neki posao i prvo će se kod njih doći na šalter, moraju te izvore da prikažu oni vama, a vi nama, i čitavoj javnosti transparentno, pojedinačno. I da nam lepo odvojite sudske takse, a ne da kažete pravosuđu treba para a ima sudskih taksi, da nam odvojite konzularne takse, pa da mi znamo zašto neke ambasade nemaju pristojne i normalne uslove za svoje funkcionisanje i moraju da se snalaze, i da mi svaki od izvora prihoda, na klasi sedam, i prihodi od kamata na depozite po viđenju, i na oročavanje sredstava, prihode od naknada za prirodno bogatstvo, prihode od dividendi koje su dužna javna preduzeća da iskažu, da mi vidimo tu pojedinačno. Uložili ste veliki trud da na 880 strana, koliko je to u ovom trenutku, to poštujem i cenim, bilo moguće, date što detaljniji prikaz, ali verujte da on nije dovoljan, ne zato što smo u krizi i ne zato što u ovoj nestašici treba položiti račun, nego zato što to mora da bude praksa jedne odgovorne i kvalifikovane država, koja jednostavno od svojih građana, od kojih traži pravo da troši neki novac, mora da položi i račun. U vreme kad vam buja paradržavni aparat po principu Perkinsovog zakona - sistemom zvona, od 7.000 na 28.000, vi morate građanima da pokažete da ne mislite samo o onima koji vama pomažu da radite ovaj posao, nego da mislite o svakom građaninu i da će oni vama to, zaista, uverena sam, znati da uzvrate onog trenutka kada vam na izborima budu davali ocenu. Zašto mislim da kredit nije dovoljno ni realan izvor, zato što ćemo ga teško vraćati, ali u isto vreme nije ni transparentan izvor. U setu ovih zakona, o kojima nismo stigli ni reč da progovorimo, imamo Predlog zakona o potvrđivanju sporazuma o zajmu, pružanje unapređenih usluga na lokalnom nivou. Ne znam da li je ovo previd u masi posla ili je treniranje upornosti vas nad poslanicima, da nam dostavite sporazum o zajmu, koji je sklopljen 11. aprila 2008. godine i gde u glavi 4 - stupanje na snagu i uslovi za raskid stoji da ako ne stupi na snagu, ne ratifikuje se, 150 dana od dana potpisivanja, on je raskinut. Uz ovo je bilo potrebno dostaviti samo jedan papir da ovo nije sporazum o zajmu isteklog roka trajanja u septembru, jer je april plus pet meseci deveti mesec, nego da su vam oni koji nam nude zajam produžili rok važnosti ovog zajma. Šta mogu dalje da komentarišem o ovom kreditu, koji je 32 miliona evra težak, ako ne znam ni da li je on pravi predmet našeg razgovora. Mislim da to nije sitnica, ali da ne zahteva mnogo truda i da kada predlažete realno finansiranje budžeta, to zaista i uradite. Hvala vam. (Tokom ovog govora poslanici SRS lupaju o klupe.)
Zahvaljujem. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podneo poslanik Dragan Stevanović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Gospodin Stevanović, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministre, podneo sam amandman na član 2. Predloga zakona o budžetu i u članu 2. sam smatrao da reči "privatizacionih primanja i kredita" treba da se brišu. Što se tiče obrazloženja Vlade pročitaću ga iz dva razloga, prvi je tehnički, a drugi je suštinske prirode. Ovde se kaže da se amandman ne prihvata iz razloga što u osnovi nije u skladu sa članom 10. stav 2. tačka 3) Zakona o budžetskom sistemu, kojim je utvrđeno da se iznos budžetskog deficita i način njegovog finansiranja utvrđuje Zakonom o budžetu Republike Srbije, da ne čitam dalje. Vlada je odbila amandman jer smatra da amandman, odnosno predlog nije u skladu sa Zakonom o budžetskom sistemu. Danas smo dobili izveštajZakonodavnog odbora Narodne skupštine Republike Srbije u kome se Odbor odredio prema amandmanima koji su pravno mogući, a koji nisu. Moj amandman koji sam podneo Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Znači da nije u koliziji sa Zakonom o budžetskom sistemu. Ko je u pravu? Vlada ili Zakonodavni odbor? Tu se postavlja jedno objektivno pitanje, ali tu nemam dilemu. Nisu za verovati ni jedni ni drugi. Pozabavio bih se i suštinskim stvarima. Dok god na ovakav način demonstrirate koliko površno i paušalno pristupate ovim amandmanima i kako ih po difoltu odbijate, kao i mnoge druge amandmane za koje ste možda i mogli da nađete razlog da ih prihvatite, mislim da ne možete da očekujete da treba i da može da postoji spremnost opozicije na kompromis i na dogovor, pa čak i kada se radi o ovako bitnoj stvari koja se zove budžet Republike Srbije za 2009. godinu. To vama na dušu i odgovornost Vladi, naravno, ne vama lično. To u principu govori o vama i govori u prilog činjenici da ste se poneli prilično neodgovorno kada je budžet Republike Srbije za narednu godinu u pitanju. Kada je suština u pitanju, svojim amandmanom nisam hteo da finansiramo deficit iz privatizacije i iz kredita. Evo zašto želim to, gospodine ministre. Prvo da se dotaknemo kredita. Što se kredita tiče, oni su realni izvor prihoda, to stoji, ali su krediti, složićete se sa mnom, kamen oko vrata, krediti su produžavanje agonije u kojoj se država nalazi, presipanje iz šupljeg u prazno, ali novac koji dobijete iz kredita objektivno jeste realan. Ne mislim da nije realan, ali ona druga strana kredita svakako predstavlja balast na urušenu ekonomiju države koju vi, zajedno sa Vladom, vodite. Što se tiče privatizacije, gospođo ministre, takođe smatram i da su sredstva koja u budžet dolaze po osnovu privatizacije preduzeća realna. Sada se postavlja objektivno pitanje - koliko u narednoj godini ova država može da očekuje sredstava na osnovu privatizacije? Gospodin Vlahović je rekao u svom izlaganju, kada je kao predstavnik poslaničke grupe govorio, da je to iznos negde oko 30 milijardi dinara, ali da je to maksimum. Postavlja se jedno pitanje, kada je privatizacija u pitanju šta možemo da očekujemo u narednoj 2009. godini. Srbiju očekuje privatizacija, čini mi se, 300-350 preduzeća. Postavlja se jedno objektivno pitanje - da li je to cifra sa kojom vi, ne vi lično, ponavljam još jednom, Vlada, možete da izađete na kraj u odnosima i u političkom ambijentu u kakvom ćemo živeti, pa i ekonomski život u 2009. godini? Ono što svakako treba reći kada je privatizacija preduzeća u Srbiji u pitanju, treba svakako uzeti u obzir činjenicu da će u narednoj godini biti mnogo malo novca i na domaćem tržištu neće biti dovoljno solventnih i likvidnih firmi koje će moći da kupuju preduzeća. Vlada će jednim delom ili najvećim delom čak biti prinuđena da ta preduzeća privatizuje kroz stečajne postupke, a kakva su iskustva ove države sa stečajevima mislim da ste i vi danas ovde bili svedoci. Jedno takvo preduzeće je prošlo kroz stečaj, kasnije kroz privatizaciju, danas su predstavnici tog preduzeća bili pred zgradom skupštine Republike Srbije, inače već 20 dana sede, spavaju i jedu, borave i piju ispred Predsedništva Republike Srbije i Vlada još uvek nije našla za shodno da te ljude na adekvatan način primi, sasluša i sagleda njihove probleme. To, naravno, nije problem samo sa robnim kućama "Beograd". Postavlja se pitanje šta je sa "Sintelonom" iz Bačke Palanke, šta je sa "Trudbenikom", šta je sa "Bekom" itd. Gospođo ministre, treba porazgovarati malo i o tome šta će biti sa privatizacijom javnih preduzeća koja predstavljaju objektivan balast države, objektivan balast na budžet Republike Srbije, naročito u narednoj godini. Da li država ima ozbiljnu strategiju privatizacije javnih preduzeća, recimo, Železnica Srbije, Telekoma ili Elektroprivrede Srbije? Postoji li jasan koncept šta se tim preduzećima i kakva privatizacija istih treba da bude? Postoje javna preduzeća za koja postoji spremnost Vlade da ih proda, da ih privatizuje, kao što je "Jat" recimo, ali ne postoji interesovanje da se "Jat" kupi. Ono što je problem, takođe, jeste što su to preduzeća koja, ne sva, ali dobar deo njih, posluje sa gubitkom i oni objektivno predstavljaju, uz mnogo toga, uz neracionalno ponašanje mnogih u državi, balast, odnosno kamen oko vrata, poprilično načetom budžetu Republike Srbije, odnosno ekonomskim prilikama u narednoj godini. Kada otvorimo priču o privatizaciji javnih preduzeća treba se spustiti na lokalni nivo. Na početku 2007. godine Vlada je pokušala da nametne strategiju i lokalnim samoupravama da uđu u postupke privatizacije javnih preduzeća i da to privedu do kraja 2008. godine. Da li je ijedno javno preduzeće na lokalnom nivou privatizovano? Naravno da nije, a i lokalna preduzeća, odnosno javna preduzeća na lokalnom nivou ne predstavljaju direktno kamen oko vrata budžetu Republike Srbije, ali svakako predstavljaju indirektno. Predstavljaju zato što troše budžete lokalnih samouprava, a opet postoje sredstva iz kojih se kapitalnim transferima sa viših nivoa vlasti prenose na lokalne samouprave i onda uzmete u obzir i činjenicu da ni lokalne samouprave, a ni Vlada Republike Srbije, odnosno država, još uvek nemaju i nisu spremni da prave programske budžete lokalnih samouprava. Postavlja se pitanje kuda ta sredstva idu, kako se troše, ko ih krčmi, odnosno na koji način? To su te tzv. subvencije, lokalna samouprava odredi, definiše subvencije za javna preduzeća, ta se sredstva prenesu javnim preduzećima, a onda lokalni, da se ne izražavam, lokalne kabadahije po javnim preduzećima uzmu pa finansiraju sve, i što treba i što ne treba, sredstvima koje objektivno narod izdvaja na jedan težak i neprimeren način za čoveka u 21. veku. Gospođo ministre, zato smatram da sredstva koja će se eventualno i uspeti ubrati kroz privatizaciju, ne treba opredeljivati za popunjavanje budžetskog deficita. Smatram da sredstva iz privatizacije treba gurati u proizvodnju, recimo, kroz Fond za razvoj, kroz mala, kroz srednja preduzeća pokušati da oživite privredu, da oživite one koji će nositi ekonomski život u svim narednim godinama u ovoj državi. Vi ćete se u narednoj godini suočiti sa padom prihoda u budžet zbog nerazumne odluke da jednostrano primenjujete Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju, pa će u 2009. godini u Srbiji luksuz biti to što pijete kafu, koristite cigarete, to što pijete vino, ali će, naravno, oni koji imaju novac da izdvoje sredstva da kupe mercedesa, forda ili bmv svakako biti pošteđeni, jer će carini na luksuz,kroz ove automobile izražen, biti naravno oboren i vi to dobro znate. Dvadeset tri milijarde dinara ćete u narednoj godini po osnovu smanjenja carina zbog jednostrane primene Sporazuma o stabilizaciji izgubiti na prihodnoj strani budžeta. To vama sve verovatno iz Nemanjine 11 izgleda onako šeretski, dobro, nekako ćemo to da preguramo, međutim, ljudi koji to debelo osećaju na svojoj koži nisu spremni još dugo da sve to trpe. Svakako da to što smatram da novac treba da ide u privredu, u razvoj, naročito ovih izvoznih grana, smatram da je racionalno. Mislim da u tome niko ništa loše ne bi video i ne bi prepoznao. Žalosno je što kod Vlade i ovaj put nema spremnosti za tako nešto, naročito što i kad se odvoje sredstva za takve stvari, kriterijumi za dodelu sredstava opet budu lični, politički, komšijski, rodbinski i prijateljski. Svakako da oni koji bi eventualno u tom ekonomskom smislu mogli državi i društvu nešto da ponude i pruže, ostanu uskraćeni za sredstva, a oni koji imaju dosta, nikada im nije dosta, dobiju još i to jedno vrzino kolo očigledno da se nikada neće prekinuti dok imate priliku da odlučujete o ekonomskim prilikama u državi Srbiji.
Da li još neko želi o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 2. amandman je podneo poslanik Miloš Radulović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospodin Radulović želi reč. Izvolite.
Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođo ministar, posledica što smo predlog budžeta dobili sa zakašnjenjem od 40 dana ne leži samo u pregovorima koje je Vlada vodila sa MMF, nego tu postoji još jedan razlog, a to je što je i evidentno iz istupanja mnogih članova Vlade, jedno nesaglasje u Vladi i prosto ovaj budžet sadrži u sebi one komponente koje ukazuju da je bilo međustranačkog namirivanja između koalicionih partnera, i to sve na uštrb građana Republike Srbije. Građani su ti koji mnogo očekuju, još jednom ponavljam, od ovog budžeta, a istovremeno sa punim pravom to očekuju, jer najvećim delom budžet se puni od poreza i onih obaveza koje građani plaćaju. Amandman, koji sam podneo na član 2. u suštini je amandman gde se definiše budžetski deficit, iznos od 28.443.869.100 menja se iznosom 27.978.133.777 dinara. On je analogan amandmanu na član 1, jer se odnosi na smanjenje rashoda po osnovu roba i usluga. Citiraću samo deo člana 2, gde se kaže: "Potrebna sredstva za finansiranje rezultata koji je urađen u članu 1. ovog zakona i sadrži budžetski deficit od 28.443.869.100". Cilj ovog amandmana je upravo da se smanje potrebna sredstva za smanjenje i da se smanji budžetski deficit. Nerealno očekivanje pokrivanja deficita prodajom preduzeća, a svedoci smo da je u ovoj godini bio veliki broj neuspešnih privatizacija, imamo velike sisteme koji nisu privatizovani, pomenuću samo JAT, Rudarsko-topioničarski basen "Bor", IMT Rakovica, "Progres", to su samo neke od velikih firmi koje nisu privatizovane i zbog, pre svega, nesposobnosti ove Vlade koja nije mogla da ih uvede u jedan normalan proces, nije bilo ni zainteresovanih, a u nekim privatizacijama bilo je i nedobronamernih, kao, navešću primer JAT-a, gde nije bila spremna Vlada da učini sve ono što je bilo potrebno da bi se privatizovao JAT. Skupa sredstva i sve manje mogućnosti zaduživanja nam ne daju potreban optimizam da bismo očekivali da će budžet u narednoj godini da se puni na onakav način kako Vlada očekuje. Tu mislim, pre svega, na finansijsku krizu, o kojoj smo više puta ovde pričali kada smo vodili raspravu o depozitu. Poslanici DSS su pokušavali više puta ovde da ukažu Vladi da je obaveza Vlade da blagovremeno reaguje na sve izazove, a pre svega na krizu koja je, u momentima kada smo mi to pričali i ukazivali, kucala na vrata Srbije. Tada smo od strane nekih, žao mi je što vaš državni sekretar nije danas ovde, da mu mi poslanici DSS objasnimo i da razjasnimo konačno njegov odgovor koji je dao na Odboru za finansije, kada je DSS, članovi odbora, ukazivali na opasnost od ekonomske krize i davali predloge kako prevazići tu krizu, kada je gospodin Ilić, državni sekretar, rekao da mi širimo paniku i defetizam među građane Srbije. Očigledno da nije bio u pravu. Očigledno je da posledica takve odluke i takvog odgovora je neblagovremeno reagovanje na ovu finansijsku krizu i teret toga i trošak, pre svega, snose građani Srbije, od kojih vi očekujete i najveću solidarnost sada za sve ono što ih očekuje u idućoj godini, a tu pre svega mislim na krizu koja će u najvećoj meri da pogodi njih. Vlada, pre svega, i svi mi ovde smo zarad građana. Građani su nas birali. Skupštinska većina je birala Vladu i Vlada mora da bude svesna da snosi odgovornost za takav odnos prema nečemu i neblagovremeno reagovanje. Finansijska kriza, nelikvidnost, za sobom vuku veliki broj nezaposlenih, veliki broj radnika je na prinudnom odmoru. Pomenuo bih "Trajal" iz Kruševca, "Nevena" Leskovac, "Merima" Leskovac, Azotara Šabac, u kojoj ovih dana u izveštajima u svim informativnim emisijama slušamo vapaj radnika i zahteve da im se pomogne u prevazilaženju onoga što je za njih najveći problem, a najveći problem je upravo posao. Svakoga dana ovde, ispred zgrade Skupštine ili ispred Vlade imamo nezadovoljne radnike koji očekuju da za svoj rad, za ono što su ugradili u pojedina preduzeća, dobiju i adekvatnu nadoknadu, da im se plati ono što su zaradili. Smanjeni prihodi za 2008. godinu nam ukazuju da ne možemo ovaj budžet sa optimizmom, i njegovo izvršenje, u idućoj godini da očekujemo. Rebalansom je planiran prihod od 650 milijardi. Za prvih 11 meseci je ostvareno 584, nedostaje 66 milijardi. Da kažemo, da budemo optimisti, ipak će nedostajati nekih 15 do 20 milijardi. Poreski prihodi planirani su od 606 milijardi, ostvareni su za prvih 11 meseci - 526, što je manje za 80 milijardi. Procena je da će do 31. decembra biti neki nedostatak od 40 milijardi. Prinudni odmori, automobilska industrija, metalski kompleks trpe zbog smanjene tražnje, pada cena. Istovremeno, imamo porast cena široke potrošnje, inflaciju i imamo pad tražnje. Pad tražnje predstavlja da će i punjenje budžeta po osnovu PDV-a, kako u ovoj godini, tako i u narednoj, biti manje nego što je očekivano. Glavni problem je pad izvoza, smanjen priliv kapitala, smanjena kupovna moć, deficit planiran za 2008. godinu 46 milijardi, a biće najverovatnije 50 milijardi. To je neka pretpostavka, jer plašim se da za ovako kratko vreme nećemo da imamo adekvatno punjenje koje bi pokrilo razliku od četiri milijarde. Broj zaposlenih - 1.994.159. U prethodna tri meseca pad industrijske proizvodnje za 6%, najveći od 1999. godine, otkada se meri indeks rasta industrijske proizvodnje, što povlači za sobom i smanjenje broja zaposlenih. Procena je da je samo u zadnjem mesecu ostalo bez posla skoro preko 5.000 radnika. Prema izveštaju MMF, više potrošimo nego što proizvedemo za 500 milijardi. Za 2009. godinu planirani prihodi su za 10% veći u odnosu na ovu godinu. Planirani su na 698 milijardi. Prihodi od PDV-a su planirani na 338 milijardi, što je nerealno u ovim uslovima. Ekonomisti ne daju optimističku prognozu. Očekuje se da veliki broj firmi prestane sa radom, da bankrotiraju, da imamo povećani broj nezaposlenih. I sama najava guvernera Jelašića, ponoviću, da nas u aprilu očekuje revizija budžeta, ukazuju da budžet nije dobro skrojen, utoliko pre što, pro proceni svih, u prvom kvartalu nas očekuje i pad izvoza. Talas svetske krize pogodiće nas u martu i aprilu. Ukoliko razmišljate o povećanju poreza ili PDV-a, mislim da će to da bude loš potez, jer biće to strahovit udarac na džepove svih građana Srbije, što će u velikoj meri da utiče na njihov životni standard. Na kraju, nesposobna Vlada definitivno nema jasnu ekonomsku politiku i cenu takve Vlade platiće najviše građani.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Ovo je amandman koji sledi jedan od prethodnih, mislim da je isto Radulović podneo amandman na član 1. Predloga zakona. On obuhvata samo jedan deo člana 2, obuhvata prvu trećinu tog člana, a to je smanjenje budžetskog deficita, čini mi se, za nekih 500 miliona dinara. Međutim, ono što Vlada otvara kao pitanje i kao problem, pošto oni ne znaju da otvore pitanje, nego sve što otvore to je odmah problem, i to planetarni, jeste sam način kako su formulisali ova rešenja iz člana 2. Predloga zakona. Vidite, u prvom delu ovog člana stoji iskazan budžetski deficit od 28,5 milijardi dinara. Onda ide drugi deo - izdaci za nabavku finansijske imovine od 21,5 milijarde dinara. Treći deo je otplata glavnice duga skoro 43 milijarde dinara. Onda se prikazuje zbirni iznos. Nije mi jasno zašto ste vi sve to sabirali. Sve ste ovo mogli da podelite u tri posebna stava u okviru ovog člana, ali ovo u nastavku pokazuje zašto ste sve to spojili. Kao izvor za pokriće, odnosno sredstva za plaćanje ovih obaveza, obezbediće se iz - prvi izvor - privatizacionih primanja. To znači još ovo malo što treba da se rasproda u procesu privatizacije. Tu će biti i državnih i društvenih preduzeća, i društvenog i državnog kapitala. Mi ne znamo njihovu projekciju koliko to treba da iznosi u 2009. godini, ali sasvim pouzdano znamo da će sve u 2009. godini biti jeftino. Biće jeftino zato što od ukupnog zbira preduzeća koja idu u proces privatizacije ima onih kod kojih nekoliko puta prodaja nije uspela, tako da je sasvim očekivano da će to biti bambadava. Dalje, drugi izvor su krediti. Mi ne znamo koji je taj ukupan iznos do koga se država u 2009. godini ima zaduživati da bi izmirila ove obaveze od 92 milijarde. Treći izvor su donacije. Četvrti izvor je finansijska imovina budžeta i tek je peti emitovanje državnih hartija od vrednosti. Mi po izvorima ne znamo koliko se planira, mi ne znamo da li će da radi samo jedan izvor, da li će oni svi da rade kumulativno, u kom iznosu i kako mi da kontrolišemo ekonomsku politiku kroz budžet. Samo da vas podsetim da mi zadnjih pet ili šest godina nismo imali to zadovoljstvo da ovde raspravljamo o bilo kom završnom računu budžeta Republike Srbije, niti za 2001, a evo ni za 2007. godinu. Nismo imali prilike o tome da raspravljamo ovde, a to kad nismo raspravljali znači da niko ne zna kako su oni trošili sredstva. Ovih 7-8 godina samo dođu po saglasnost u vidu zakona o budžetu da im se odobri potrošnja, a kako se to troši, za šta se to troši, koliko se troši, to ne znamo. Sporadično dobijamo nešto kao informaciju kako je bilo u prva tri meseca, prvih šest meseci, devet meseci. Da vas samo podsetim, kada smo prošlog meseca razmatrali Zakon o rebalansu budžeta za 2008. godinu, tada smo imali neke podatke, ali to nije završni račun i to nisu podaci koji mogu da zamene završni račun, tim pre što, po propisima, pre nego što bi došao završni račun u Narodnu skupštinu, on bi morao da preživi reviziju i jednu stručnu kontrolu. Ne žele oni tu kontrolu i sedam godina uporno smatraju da "Blic", "Pres", RTS, B92 su sasvim dovoljni da se kod njih podnese završni račun, jer oni treba da obezbede medijsku podršku za ove operacije koje se dešavaju. Ono što je interesantno, to je da kada se ovi iznosi pretvore u evre, to je negde oko milijardu i 100 miliona evra. Znači, milijardu i sto miliona evra ćemo imati obaveza, po njihovoj proceni. Verovatno kod ovog dela budžetski deficit bi i moglo nešto da se promeni naniže, ali kod ovoga što se tiče otplata prema inostranstvu siguran sam da nema šta tu da se menja, jedino ako se ne napravi neki novi međudržavni sporazum. Ne bi me iznenadilo da se MMF otvori i da pomogne, da bi se sačuvali na vlasti miljenici MMF-a. Ono što stvarno mora da se kaže, pre nekoliko godina sam ukazao na to, međutim, nije bilo mogućnosti, znate kakav je Dinkić, on to ne razume i ne shvata. Ovde se javlja jedan problem i mislim da prilikom sledeće promene zakona koji definiše budžetski sistem da ta promene mora da se napravi. Zašto? Ako gledamo budžetski deficit u užem smislu reči kako ste ga vi prikazali i ove troškove za nabavku finansijske imovine, i gledamo otplatu duga, to sve moraju da budu rashodi budžeta. U budžetu mora da se iskažu ta sredstva. Si izvori moraju da se nađu na prihodnoj strani budžeta. Moraju. Zato što Republika Srbija kad otplaćuje dug ona mora da ga otplati svojim sredstvima, a sva sredstva Republike Srbije moraju da se iskažu u budžetu. Ni Dinkić nije to shvatao. Mogao bih matematički da vam dokažem da budžetska potrošnja u sledećoj godini neće biti kako ste vi rekli 748 milijardi nego će biti 748 milijardi plus 42 milijarde. Ne, ovo je otplata duga, to sam rekao, morate da imate izvor za otplatu duga, vi taj izvor morate da iskažete u budžetu. Ne možete da ga iskažete kod Narodne banke. Nije dvostruko računanje, ne, uopšte nije dvostruko računanje. Budžet je najjednostavnija stvar. S jedne strane imate prihode, a sa druge strane imate rashode. Ako ste ih usaglasili, u redu je. Ako su veći rashodi nego prihodi, morate da tražite rezervu za pokriće tog viška rashoda nad prihodima i kraj priče. Verovatno je, nekada je bilo, pa u ovoj zemlji su finansije vodili mnogo veći stručnjaci nego što su Dinkić i Đelić. Nemojte Lazara Pačua, to je Dinkić obrukao njegovo ime. Nemojte njega, molim vas, bili su ljudi u ovoj zemlji koji su znali malo te finansije. Morate sve da iskažete, a ne da se zumbulski ponašate. Morate sve da iskažete i da mi znamo iz kog izvora će šta da se plati. Šta je trošak. Ima šta je prihod, ima šta je trošak. Svi prihodi treba da omoguće realizaciju svih troškova. Ako se svi rashodi ne mogu pokriti time, mora da se nađe izvor. Da li je to emitovanje hartija od vrednosti, da li je to kredit, da li je neko zaduživanje. Mora. Vi ćete sada po svaku cenu da prodate ono što možda niko neće ni da kupi, nego kada častite on će, hajde da ga uzmemo i neće biti nekih problema. Neka zvrji prazno, ionako iovako zvrji prazno. Baš tako, jeste, baš tako. To je ta vaša ekonomska politika destrukcije, totalne destrukcije. Jeste destrukcija, jer vi ste za sledeću godinu planirali 87 miliona evra manje u agrarnom budžetu. Zašto manje? Zato što sa ovom carinskom politikom koju najavljujete sledeće godine i poljoprivredno-prehrambeni proizvodi koji dolaze iz inostranstva ima da budu jeftiniji, a ukidate istovremeno subvencije za poljoprivredu. To je dupla šteta. Vidite na ovom primeru koje su tragične posledice jednostrane primene tog vašeg SPSS. Tako će biti i sa Fijatom, tako će biti sa besplatnim akcijama, za šta god se vi uhvatite to se osuši, ljudi, je li vam jasno. Za šta ste se uhvatili to se osušilo. Eno, ona vojska kakva je bila, a sada šta je. Kakva je vojska sada? Objasnite mi, molim vas, neće imati topli obrok, neće imati marendu, kasarne zvrje prazne. Istopili ste tenkove u Sartidu, prodali ste to gvožđe i Sartid završio posao, sada on blokira proizvodnju, baš ga briga, on se ekonomski ponaša. Pošaljite ministra Rasima Ljajića da njima naredi da se vrate ljudi na posao. Džabe vi građani demonstrirate i štrajkujete tamo po periferiji. Morate ovde u Beogradu. Jedino vas ovde vide. Ne onako sa tri šatora onde, pa vam Tadić pokloni pokretni ve-ce, a ulazi na sporedna vrata da vas ne vidi. Ne, malo masovnije, po nalogu predsednika Republike, čuvaju se radna mesta, tako je rekao, tako ste u Subotici odlučili, na otvorenom delu, na tajnom ste se posvađali. Imate šest frakcija, znam ja. To je vaš problem. Ne navijam ni za jednu frakciju, odmah da vam kažem, moj stav - svi ste vi isti. Znači, ovaj član u delu gde treba da se pokriju ove obaveze od 92,5 milijardi dinara je apsolutno neizvestan. Moguće da će sve da se obezbedi putem kredita. Dotacije, donacije, sumnjam, jer neće više niko sa zapada ni u vas da investira, ma koga zmija opeče i on se guštera plaši. Ta izreka važi i na zapadu. Važi tamo, videli oni da vi ne znate da vozite ovaj brod, videli, jasno je to njima. Traže oni drugu pticu trkačicu. Vi ste krenuli tim putem. Nego da završim ovo, pošto je pri kraju. Znači, danas smo se dogovorili, svi koji imate decu nemojte da glasate za DS, jer oni ne žele da odvoje više para za dečiju zaštitu, više vole svoje kompjutere i usluge po ugovoru. Dogovorili smo se, mladi talenti, ova Vlada ne želi da čuje za vas, vi ste teret, trošak, trošak. Što se tiče stipendiranja mladih sportista, tražite nekog sponzora na drugom mestu, u Vladi Republike Srbije nećete da ga nađete, jer ni za to ne žele da odvoje sredstva. Što se tiče inicijative poslaničkih grupa sa ove strane da se smanji deficit, ne morate toliko da trošite, rekli ste, ti troškovi su neophodni, pa i po cenu zaduženja. Sledeća lekcija koju smo naučili jeste da pređemo sa štednjom u banke gde država, Republika Srbija, ima osnivački kapital, ima akcije i upravljačka prava, i vi preko vaše Agencije za sanaciju i stečaj banaka takođe vršite ta upravljačka prava u ime Republike Srbije. Tu je trostepena zaštita depozita, štednih uloga, da zatvorimo taj sistem, svako se štiti. Imam obavezu prema građanima da im dam najkvalitetniju pouku. Svestan sam toga da vama to teško ulazi u glavu. Potpuno sam svestan. Svestan sam i tog rizika. Tu su građani Republike Srbije, njih je nužda naterala da slušaju, da čuju ovo, naravno da gledaju RTS, Drugi kanal, prenos iz Narodne skupštine, nekome se ne sviđa, nekome se sviđa, po izboru, ali ovde je mesto gde može da se čuje istina, jer nje nema ni u Blicu, ni u Presu, ni na B92, niti u žutim gde se slikaju ovi što bi pili kaficu itd. Ovde, sviđamo se, ne sviđamo se, ima vremena, kazaće građani šta je i kako je. Morate unapred da znate šta vas očekuje. Molim vas, čuvajte radna mesta svim sredstvima, ako neko navali na vaše radno mesto prvo pozovite Rasima Ljajića i tražite neka bude 90% ekspeditivan kao što je bio ekspeditivan na funkciji predsednika Nacionalnog saveta za saradnju sa Haškim tribunalom. Tu su ga uvalili da bude godinu dana i evo ga već je osam godina.
Dame i gospodo narodni poslanici, zahvaljujem na današnjem radu. Za danas smo završili. Htela bih da vas obavestim, bez obzira što su uobičajeno i petak i subota i nedelja neradni dani, obzirom na to koji nam je dnevni red, koliko je važno da donesemo zakon o budžetu, da ćemo raditi i u subotu i u nedelju od 10.00 do 22.00 časova i da ćemo budžet izglasati 29. decembra do 24.00 časa. Zbog toga vas molim da sutra u 10.00 časova nastavimo rad. Zahvaljujem.