Mødet er åbnet. I dag er der følgende anmeldelser: Leif Lahn Jensen (S), Thomas Danielsen (V), Peter Skaarup (DF), Karina Lorentzen Dehnhardt (SF), Andreas Steenberg (RV), Peder Hvelplund (EL), Mai Mercado (KF), Peter Seier Christensen (NB), Ole Birk Olesen (LA), Sikandar Siddique (FG), Torsten Gejl (ALT), Jens Rohde (KD), Aaja Chemnitz Larsen (IA) og Lars Løkke Rasmussen (UFG): Beslutningsforslag nr. B 72 (Forslag til folketingsbeslutning om at anerkende medfaderskab i regnbuefamilier (borgerforslag)). Eva Flyvholm (EL), Rasmus Nordqvist (SF), Martin Lidegaard (RV) og Uffe Elbæk (FG): Forespørgsel nr. F 28 (Hvad kan regeringen oplyse om mulighederne for at stoppe Nord Stream 2 og skaffe alternative forsyningskilder for at fremme den grønne omstilling og vores sikkerhedspolitik, og hvad agter regeringen at gøre for dette set i lyset af den anspændte situation med Rusland og behovet for at sikre uafhængighed af fossile energikilder?). Titlerne på de anmeldte sager vil fremgå af www. folketingstidende.dk. ovenfor). Epidemiudvalget har den 21. januar 2022 afgivet: Beretning om at fjerne kravet om mundbind. 8). Beretningen vil fremgå af www.folketingstidende.dk. ovenfor).
Fra Udvalget til Valgs Prøvelse har jeg modtaget indstilling om, at 1. stedfortræder for Venstre i Nordjyllands Storkreds, Maja Torp, godkendes som ordinært medlem af Folketinget fra og med den 1. februar 2022, da Karsten Lauritzen nedlægger sit mandat pr. 31. januar 2022. Er der nogen, der ønsker ordet i denne sag? Da det ikke er tilfældet, går vi til afstemning.
Der stemmes om udvalgets indstilling, og der kan stemmes. Afstemningen afsluttes. For stemte 94 (S, V, DF, SF, RV, EL, KF, NB, LA og FG), imod stemte 0, hverken for eller imod stemte 0. Udvalgets indstilling er vedtaget enstemmigt med 94 stemmer for.
Forhandlingen er sluttet, og vi går til afstemning om de stillede forslag til vedtagelse. Der foreligger to forslag. Der stemmes først om forslag til vedtagelse nr. V 29 af Camilla Fabricius (S), Jan Bjergskov Larsen (SF), Christina Thorholm (RV), Peder Hvelplund (EL) og Jens Rohde (KD), og der kan stemmes. Afstemningen afsluttes. For stemte 53 (S, SF, RV, EL og FG), imod stemte 41 (V, DF, KF, NB og LA), hverken for eller imod stemte 0. Forslag til vedtagelse nr. V 29 er vedtaget. Herefter er forslag til vedtagelse nr. V 28 af Liselott Blixt (DF), Martin Geertsen (V) og Per Larsen (KF) bortfaldet. Hermed er forespørgslen afsluttet.
Der er ikke stillet ændringsforslag. Ønsker nogen at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, går vi til afstemning.
Der stemmes om lovforslagets endelige vedtagelse, og der kan stemmes. Afstemningen slutter. For stemte 70 (S, V, DF, KF, NB og LA), imod stemte 26 (SF, RV, EL og FG), hverken for eller imod stemte 0. Lovforslaget er vedtaget og vil nu blive sendt til statsministeren.
Der er ikke stillet ændringsforslag. Ønsker nogen at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, går vi til afstemning.
Der stemmes om lovforslagets endelige vedtagelse, og der kan stemmes. Afstemningen slutter. For stemte 70 (S, V, DF, KF, NB og LA), imod stemte 14 (RV, EL og FG), hverken for eller imod stemte 12 (SF og 3 EL (ved en fejl)). Lovforslaget er vedtaget og vil nu blive sendt til statsministeren.
Ønsker nogen at udtale sig? Jeg kan se, at hr. Henning Hyllested fra Enhedslisten ønsker at udtale sig.
Jeg har lovet at gøre rede for vores indstilling til det samlede lovforslag. Jeg er vist kommet en postgang for tidligt vi skal først stemme om ændringsforslagene – men pyt med det, siger formanden også. Vi gør som sådan. Jeg vil lige kort redegøre for, hvorfor vi ender med at stemme for det samlede lovforslag, L 62 A, på trods af at vi faktisk mener, at det er en ufuldkommen implementering af vejpakken i dansk lovgivning. Det, der er ufuldkomment, er, at det, vi kalder tredjelandskørsel, bilateral international transport, med det her lovforslag ikke omfatter aflønningskravet, og det mener vi selvfølgelig er en kæmpe, kæmpe skavank. Lad mig minde om, at de filippinske chauffører, som det i sin tid blev afsløret boede under horrible indkvarteringsforhold i Padborg, faktisk kørte tredjelandskørsel. Det var et dansk firma, Kurt Beier Transport, der på en polsk tilladelse havde filippinske chauffører til at køre international transport. Det betyder, at firmaer fra hvor som helst i Europa kan bruge filippinske, thailandske eller hvilke chauffører, det nu skal være, til at køre international transport, f.eks. mellem Sverige og Danmark og Tyskland eller hvor som helst i Europa. Det var så, hvad det var, hvis de så blev aflønnet efter danske overenskomster, som man jo gør – og det sørger det her forslag for – ved cabotagekørsel og det, der i øvrigt hedder kombitransport. Men det var tredjelandskørsel, som netop de her filippinere stod for, og som titusindvis af chauffører over hele Europa ligger og kører. De er ikke omfattet af det her, og det er efter vores mening en ufuldkomne implementering af vejpakken – og det synes vi er rigtig, rigtig ærgerligt. Når vi alligevel vælger at stemme for det samlede lovforslag, er det selvfølgelig med henvisning til, at cabotagekørsel og kombikørsel er omfattet af lovforslaget, men det er selvfølgelig også, fordi vi har fået ministeren til at give en tilkendegivelse i betænkningen, hvor han klart siger, at det her skal vi have en juridisk undersøgelse af, og at den kommer til at foregå her i foråret. Derefter skal vi have en politisk drøftelse, som inkluderer arbejdsmarkedets parter, fordi man vil have, at arbejdsmarkedets parter ligesom skal stå bag, at det her også skal udvides til tredjelandskørsel. Det mener vi vil være helt overflødigt, men det er så langt, vi kunne komme i den her situation, og derfor stemmer vi for forslaget. Vi synes, at Dansk Arbejdsgiverforening her er blevet udstyret med alt for kraftigt veto. De kan sætte sig tilbage i stolen, holde armene over kors og sige til 3F, som vil være den anden part: I kan rende os! Det håber vi selvfølgelig ikke sker. Vi håber, at de er ansvarlige ovre i Dansk Arbejdsgiverforening, men det er det, der er en mulighed for. Vi ender alligevel med – på grund af den tilkendegivelse, ministeren er kommet med – at stemme for det samlede lovforslag.
Tak til hr. Henning Hyllested. Der er ingen korte bemærkninger, og jeg betragter i hvert fald nu debatten om ændringsforslagene som afsluttet. Dermed kan vi gå til afstemning.
Hvis ikke afstemning begæres, betragter jeg ændringsforslag nr. 1 og nr. 2 af hr. Kristian Pihl Lorentzen, Venstre, hr. Niels Flemming Hansen, Det Konservative Folkeparti, og fru Mette Thiesen, Nye Borgerlige, som vedtaget. De er vedtaget.
Forhandlingen drejer sig herefter om lovforslaget som helhed. Jeg ser ikke, at der er flere, der ønsker at udtale sig. Dermed kan vi gå til afstemning.
Der stemmes nu om lovforslagets endelige vedtagelse, og der kan stemmes. Afstemningen afsluttes. For stemte 95 (S, V, DF, SF, RV, EL, KF, LA og FG), imod stemte 1 (NB), hverken for eller imod stemte 0. Lovforslaget er vedtaget og vil nu blive sendt til statsministeren.
Der er ikke stillet ændringsforslag. Ønsker nogen at udtale sig? Da det ikke er tilfældet, går vi til afstemning.
Der stemmes om forslagets endelige vedtagelse. Der kan stemmes. Afstemningen afsluttes. For stemte 18 (SF, EL og FG), imod stemte 78 (S, V, DF, RV, KF, NB og LA), hverken for eller imod stemte 0. Forslaget til folketingsbeslutning er forkastet. Så er der ikke flere afstemninger. De medlemmer, der ikke skal deltage i forhandlingerne her om førstebehandlingen af lovforslag nr. L 104, har friheden til at forlade salen, således at der kan blive arbejdsro til førstebehandlingen.
Forhandlingen er åbnet. Den første ordfører kommer fra Socialdemokratiet, og det er hr. Henrik Møller.
Det lovforslag, som vi nu skal i gang med at behandle, handler jo om en implementering af EU's orlovsdirektiv fra juni 2019 og om udmøntningen af den efterfølgende politiske aftale, som et flertal af Folketingets partier indgik i oktober sidste år. Man kan sige: Vi er jo sådan lidt kritiske, når EU blander sig i forhold, der i danske sammenhænge er et anliggende for arbejdsmarkedets parter. Men når det så er sagt, vil jeg også sige, at jeg er tilfreds med det resultat, vi er endt med, nemlig en bedre fordeling af orloven, som styrker ligestillingen både i hjemmet og på arbejdsmarkedet. Jeg er også glad for, at parterne har taget del i ansvaret for at få implementeret EU-direktivet med et fælles forståelsespapir, som de politiske forhandlinger har taget udgangspunkt i. Det synes jeg er et udtryk for, at den danske model stadig har et spillerum på trods af EU's indblanding i arbejdsmarkedsforhold. Nu er vi så kommet til den del, der handler om at implementere direktivet med udgangspunkt i den politiske aftale om udmøntningen af lovgivning. Med lovforslaget er det sådan, at det foreslås, at orlovsdirektivet implementeres i en 24-24-model, hvor hver forælder får ret til 24 ugers orlov med ret til dagpenge, hvoraf 9 af ugerne øremærkes til faren eller medmoren. Derudover har faren eller medmoren fortsat ret til 2 ugers orlov i forlængelse af fødslen. Aftalepartierne i den forbindelse er enige om, at selvstændige og ledige ikke omfattes af retten til øremærkning. Derudover er det også en del af den politiske aftale at skabe bedre muligheder for større fleksibilitet for lgbt+-familier, hvor sociale forældre får mulighed for at tage del i orloven med deres barn, ved at barnets forældre kan overdrage en del af orloven til barnets sociale forældre. Vi giver i tillæg hertil også soloforældre mulighed for at dele deres orlov med et nærtstående familiemedlem. Den nye orlovsmodel tilrettelægges, så den tilpasses den moderne måde at være familie på i dag. Det er vigtigt, at lovgivningen og lønmodtagerrettighederne følger med udviklingen i samfundet, også når det kommer til familielivet. Kvinder betragtes ikke længere som den eneste og primære omsorgsperson i familien. Forældre består ikke kun af par af samme køn, og i nogle familier er der ikke nødvendigvis to forældre. Det glæder mig, at vi nu tager et stort skridt på ligestillingsområdet. Det vil gavne familier, virksomheder og ligestillingen i samfundet. Jeg ved samtidig, at der er nogle familier, der stadig har et stort behov for at kunne tilrettelægge orloven fleksibelt, ligesom nogle vil kritisere den nye orlovsmodel for at anfægte familiernes mulighed for at kunne planlægge barslen mellem to forældre. Derfor tager den nye orlovsmodel også udgangspunkt i at bevare størst mulig fleksibilitet for familierne. Men vi må også se i øjnene, at udviklingen på ligestillingsområdet går ekstremt langsomt. Undersøgelser peger på, at cirka hver tredje far gerne ville have holdt mere orlov, end han gjorde. I 2019 holdt nye fædre i gennemsnit 34 dages orlov, mens mødre holdt 280 dages orlov. Og ser man på udviklingen over de seneste 5 år, har fædrene i gennemsnit taget 1 dags orlov mere om året. Der er med andre ord behov for, at vi fra politisk side skubber på udviklingen. På den baggrund kan vi fra Socialdemokratiets side af støtte lovforslaget.
Tak til ordføreren. Der er et ønske om en kort bemærkning, og det er fra hr. Bent Bøgsted, Dansk Folkeparti. Værsgo.
Tak for det, formand. Jeg skal bare lige høre ordføreren, hvordan Socialdemokratiet har det med at tage familiernes selvbestemmelse fra dem, for det gør man på området vedrørende barsel. Man fjerner familiens ret til selv at bestemme over, hvem der skal have barsel. Er det ikke lidt vanskeligt for Socialdemokratiet at gøre det? Man siger, at det er i ligestillingens navn, men jeg er ret overbevist om, at forældrene hellere ville have, at de selv kunne få lov at bestemme, hvem der skulle have barsel og hvornår.
Ordføreren.
Vi går jo ind for en høj grad af fleksibilitet, og vi har jo også tidligere sagt, at vi egentlig synes, at det her i høj grad skal være familiernes ansvar, men vi må også sige, at tiden har indhentet noget af det. Og som det sidste er der her tale om et direktiv fra EU's side, der på en eller anden måde skal implementeres, og vi synes så, at der, som det foreligger her, stadig væk er en høj grad af fleksibilitet for familierne på det her område, plus at vi giver ligestillingen et ordentligt skub. Det kan vi sådan set godt stå inde for
Hr. Bent Bøgsted.
Med den eksisterende barselsorlov har familierne alle muligheder for at planlægge. De har endda den mulighed, at faren kan tage al den barsel, moren ikke vil have. Men her bøjer Socialdemokratiet nakken for EU og siger: Okay, det kommer fra EU, så må vi nok hellere gennemføre det. Jeg er ikke sikker på, at det orlovsdirektiv, som ordføreren står og taler for her, inderst inde er socialdemokratisk politik.
Ordføreren.
For mig er det også ekstremt vigtigt, at arbejdsmarkedets parter faktisk er gået ind og drøftet det her, og at man både fra lønmodtagere og arbejdsgiveres side har kunnet se nogle perspektiver i, at man på en eller anden måde skabte noget mere ligestilling og gav fædrene nogle bedre muligheder på det her område. Så jeg står inde for det her lovforslag. Jeg mener, at der også er nogle rigtig gode og positive perspektiver i det.
Næste korte bemærkning er til hr. Niels Flemming Hansen, Konservative Folkeparti. Værsgo.
Tak for det, og tak til ordføreren for talen. Kan ordføreren oplyse mig om, hvad de skønnede udgifter ved implementeringen af det her forslag vil være?
Ordføreren.
Jeg har ikke på stående fod beløbet.
Hr. Niels Flemming Hansen.
Kan ordføreren prøve at give en beskrivelse af, hvad det er, der sker i det her forslag, som gør, at EU-borgere på tværs af landene kan rejse ind i Danmark og få danske barselsforhold – og om der er udgifter forbundet med det?
Ordføreren.
Det bliver jeg simpelt hen nødt til at undersøge; jeg kan ikke svare på det.
Den næste korte bemærkning er til hr. Lars Boje Mathiesen, Nye Borgerlige. Værsgo.
Jeg er lidt nysgerrig. Hvis det nu ikke var kommet som et krav fra EU, ville det her så have været politik, som Socialdemokratiet ville have fremlagt i Folketingssalen?
Ordføreren.
Det er jo en sjov måde at spørge på. Jeg tror, at hr. Mattias Tesfaye sagde det tydeligt, nemlig at fra Socialdemokratiets side var det ikke det, der var vores udgangspunkt i forhold til det her. Nu ligger der et direktiv, og det er sådan set det, vi forholder os til. Så vi kan jo godt snakke om, hvordan situationen kunne have set ud, hvis virkeligheden var anderledes. Problemet er bare, at virkeligheden ikke er anderledes. Nu har vi en virkelighed, hvor der ligger et direktiv, og hvor vi har valgt at omfavne det og sige, at her synes vi også der er nogle perspektiver, som trækker i den rigtige retning, når vi snakker ligestilling.
Jeg antager, at der refereres til den på daværende tidspunkt fungerende beskæftigelsesminister, bare for at få det helt korrekt. Henrik Møller Korrekt). Hr. Lars Boje Mathiesen, værsgo.
Jamen virkeligheden og grunden til, at jeg stiller spørgsmålet, er jo, at spørgsmålet er, om Socialdemokratiet ligger under for, hvad der kommer fra EU, og siger, at lige meget hvad der kommer fra EU, så bliver vi bare nødt til at indføre det, eller om man faktisk siger: Det er vi sådan set enige i. Altså, hvad siger man til den danske befolkning? Er man enig i, at danske familier ikke selv skal bestemme, men at det skal være politisk bestemt, eller er man ikke enig i det? Så ved jeg godt, at man føler sig tvunget til det, fordi det er kommet. Men spørgsmålet er: Hvad er holdningen Og derfor spørger jeg bare ind til, hvis det ikke var kommet, om man så også ville have fremlagt et forslag som det her, for det ville man jo godt kunne have gjort, hvis man havde haft ønsket om det.
Ordføreren.
Det synes jeg at jeg svarede på før i mit første indlæg, nemlig at vi har valgt, når nu det er kommet, at omfavne det. Men det var jo ikke noget, der som udgangspunkt var groet i vores baghave, i forhold til det her område, men vi synes, at der er nogle perspektiver i det, som går i den rigtige retning i forhold til ligestilling. Vi synes til gengæld også, at der stadig væk er en høj grad af fleksibilitet i det her forslag, som foreligger, og som i øvrigt er en forlængelse af en aftale, som arbejdsmarkedets parter har lavet.
Tak til den socialdemokratiske ordfører. Der er ikke flere korte bemærkninger til ordføreren. Den næste ordfører kommer fra Venstre, og det er Hans Andersen. Velkommen.
Tak for det. Venstre er med i aftalen om at øremærke den samme mængde barsel til både Danmarks fædre og Danmarks mødre, og det er vi, fordi det er et stort og tidssvarende fremskridt for ligestillingen at give landets forældre lige ret til at være sammen med deres nyfødte. Grundlæggende er Venstre dog imod, at vi overhovedet skal diskutere at øremærke barselsuger til forældre, men nu står vi med et EU-direktiv, hvor vi senest til august i år skal have implementeret, at hver forælder i dette land har ret til barsel på 9 uger, som kun er deres og ikke kan overføres til den anden forælder. Venstre ønsker at tage et ansvar for, at det kommer til at ske på den mest ansvarlige måde, fordi vi ikke bare kan lade EU-direktiver være, hvis ikke vi kan lide dem. Det er en bunden opgave, som vi skal løse, og det skal selvfølgelig ske på den bedst tænkelige måde. Arbejdsmarkedets parter i form af DA og FO er blevet enige om et overordnet bud på, hvordan man kunne implementere sådan et EU-direktiv på en måde, så de også kunne se sig selv i det. Det synes vi i Venstre er en god demonstration af, at den danske model virker, og at arbejdsmarkedets parter ligesom Venstre er indstillede på at tage ansvar for den lovgivning, der også kommer fra EU. Venstre er også tilfredse med, at det lykkedes at blive enig med andre aftalepartier om en barselsordning, der lægger sig tæt op ad det, som netop arbejdsmarkedets parter foreslår, også fordi vi ikke med denne aftale øremærker mere barsel end det, EU-direktivet stiller som minimumskrav. Havde det stået til andre aftalepartier, var aftalen jo ikke kommet til at se præcis sådan ud, som den ligger. Der havde været tale om en større mængde øremærket barsel til hver af forældrene. Venstre var også det parti, der trak regeringen i en mere borgerlig retning, og har været med til at sikre, at selvstændige ikke er blevet omfattet af de nye regler. Det er et vigtigt aftryk fra Venstre. Nu noterer Venstre sig med tilfredshed, at der nu ligger et forslag til, hvordan barselsaftale konkret skal udmøntes, og høringssvarene har også givet anledning til bekymringer om, hvordan den helt konkrete udmøntning sker, fordi det er et voldsomt kompliceret område for såvel arbejdsgivere som arbejdstagere. Derfor er det også vigtigt for Venstre at sige, at den nye barselsordning skal ledsages af en grundig vejledning og information, så det bliver så let forståeligt som overhovedet muligt. Det er også vigtigt at understrege, at bl.a. varslingsreglerne til arbejdsgivere skal tilpasses den nye situation, hvor forældre får større frihed til at udveksle orlov mellem hinanden, således at også arbejdsgiver får den fornødne tid til at tilrettelægge arbejdet. Så med de ord vil vi støtte op omkring det lovforslag, der ligger. Jeg vil også sige tak til aftalepartierne for gode drøftelser, som vi har haft, og vi synes i Venstre, at vi har fået en god aftale om øremærket barsel i hus her. Tak.
Tak til ordføreren. Der er ønske om en kort bemærkning til hr. Lars Boje Mathiesen, Nye Borgerlige. Værsgo.
Det her handler jo om kvoter – hvor meget må den ene tage, hvor meget må den anden tage af barsel? Og så hører jeg ordføreren sige, at det er et vigtigt skridt for ligestilling. Hvornår er kvoter blevet en del af Venstres politik for at fremme mere ligestilling?
Ordføreren.
Det er det bestemt heller ikke, men, som jeg sagde, er det her et EU-direktiv. Og som et ansvarligt og meget gerne et parti, der også vil i regering meget snart, så tager vi ansvar for de EU-direktiver, der kommer. Her har vi så forsøgt på bedst mulig måde at håndtere både et EU-direktiv og så fremme størst mulig frihed inden for de rammer, der er givet af EU-direktivet. Men kvoter? Nej, kvoter er ikke blevet en del af Venstres ordbog for at fremme ligestilling.
Hr. Lars Boje Mathiesen.
Det var heller ikke mig, der nævnte det. Det var ordføreren, der nævnte, at det her var et skridt i ligestillingens navn, og det mener jeg jo ikke kvoter er. Synes Venstre, at det er okay, at EU skal bestemme på det her område? Altså, nu siger man, at man har fået et direktiv, og at man så vil følge det. Man synes Venstre grundlæggende, at det er okay, at EU skal bestemme her? Og hvilke skridt vil man tage, for at EU ikke kan blive ved med at bestemme på de her områder?
Ordføreren.
Da vi havde regeringsmagten, kæmpede vi imod det EU-direktiv i EU. Vi blev desværre stemt ned. Sådan er spillereglerne i EU. Vi er et EU-positivt parti, der siger, at så må vi jo tage det EU-direktiv og implementere det på bedst mulig måde i dansk ret. Men det skal jo ikke være nogen hemmelighed, at det her ikke har groet i vores have. Vi synes ikke, at øremærket barsel er måden, hvorpå vi kan fremme ligestillingen. Men det her er et EU-direktiv, der er kommet hertil, og vi tager altså det ansvar på os at sørge for, at det også bliver til dansk lov.
Næste korte bemærkning er til hr. Bent Bøgsted, Dansk Folkeparti. Værsgo.
Tak. Jeg kan konstatere, at Venstre åbenbart synes, det er helt o.k. at fratage moren en mulighed for 9 ugers barsel, hvis det er sådan, at faren ikke har mulighed for at holde barsel. Så tager Venstre 9 ugers barsel fra familien. Noget andet er: Synes Venstre, det er i orden, at man med den her lovgivning giver udenlandske arbejdere ret til at få barselsorlov til de børn, de har nede i f.eks. Rumænien? Med den her lov kan en udenlandsk arbejder, der har børn på 2, 4, 6 og 8 år, få 9 ugers barsel til hvert barn, der er i Rumænien – som aldrig har set Danmark; som ikke er født i Danmark. Synes Venstre virkelig, det er i orden, at det er den politik, der skal være – at man er så meget underlagt EU?
Ordføreren.
I første omgang vil jeg sige, at jeg i hvert fald er af den opfattelse, at langt, langt flere fædre vil tage barsel fremadrettet. Og det betyder også, når man kigger på det samlede barselsforløb, at børnene ikke oplever, at de kommer hurtigere tilbage i institution, og at barselsugerne faktisk vil blive opbrugt af forældrene, både af kvinden og af manden. I forhold til spørgsmålet om, at vandrende arbejdstagere kommer hertil for at bruge det system, vi nu har omkring barselsorlov, vil jeg sige, at det jo netop er derfor, at aftalepartierne har begrænset det og sagt: Vi er nødt til at stille krav om, at de 9 uger øremærket barsel holdes inden for det første år – netop for at imødekomme den bekymring, som hr. Bent Bøgsted rejser her.
Hr. Bent Bøgsted.
Nå ja, men fire gange 9 uger er 36 uger, og det vil sige, at de samlet kan tage 36 uger til deres fire børn nede i Rumænien. Det er inden for det første år, man kan tage det. Man har ret til at få 9 uger til hvert barn – det har man ret til. Noget andet er, at man fratager familierne retten til selv at fordele det, i forhold til at faren ikke kan tage barsel. Der er så mange, der siger: Jamen de får løn under barsel. Nej, det er langtfra alle. Alle timelønnede får ikke løn under barsel – det er almindelige barselsdagpenge. Og så vurderer familierne selvfølgelig økonomien. Hvis nu faren har en indkomst på 30.000-40.000 om måneden og moren ikke har så stor en indkomst, siger man jo ikke, at faren skal have barselsorlov. Det er ikke engang sikkert, at moren er ude på arbejdsmarkedet. Men okay, Venstre fratager familierne den selvbestemmelse og retten til selv at fordele barslen. Det er noteret.
Ordføreren.
Vi implementerer den EU-lovgivning, som vi er forpligtet til at implementere i Danmark, på den bedst mulige måde og med det for øje at skabe mest mulig frihed og mest mulig ligestilling i familierne. Vi er med på, at de enkelte familier i udgangspunktet skal bestemme selv, og det ønsker vi også at fremme bedst muligt. Men det her er altså en bunden opgave, og den tager vi på os, og dermed tager vi også det ansvar, som jeg synes tjener Venstre bedst. Tak.
Tak til Venstres ordfører. Der er ikke flere korte bemærkninger til ordføreren. Den næste ordfører kommer fra Dansk Folkeparti, og det er hr. Bent Bøgsted. Velkommen.
Tak for det, formand. Jeg vil starte med at sige, at Dansk Folkeparti selvfølgelig siger nej til det her forslag. Det er noget af det mest sindssyge, som EU har fundet på. Man fratager simpelt hen den danske familie selvbestemmelsen; man fratager familierne retten til selv at fordele barslen. I dag er det sådan, at faren, hvis familien bliver enige om det, kan tage stort set al barslen, undtagen de første uger, som moren tager. Så det kan faren tage, hvis det er det, man vil, og det er der nogle familier der bruger, hvis kvinden gerne vil hurtigt ud på arbejdsmarkedet og de kan blive enige om det. Men med den her lovgivning siger man, at der er 9 uger, der skal øremærkes til faren, og det var sådan set o.k., hvis man havde lagt dem oveni. Men man tager 9 uger af den eksisterende barsel på 1 år og siger, at det er 9 uger til faren, og at familien, hvis ikke faren tager de 9 uger, mister dem. De kan kigge i vejviseren efter de 9 uger, hvis ikke faren tager den barsel. Som jeg sagde til ordføreren fra Venstre før, går de jo i en familie, hvor moren har en lav indkomst og faren har en høj indkomst, ikke ud og siger, at faren skal tage barslen, for de tænker også på økonomien. Der er mange steder, hvor de har løn under barslen, og hvor det så er uden betydning, men for alle de familier, der ikke har løn under barslen, og som er på barselsdagpenge, har det selvfølgelig en betydning. Det kan også være omvendt, altså at moren har en meget høj indkomst, og at faren har en lav indkomst, og så kan familien planlægge det og sige, at faren tager det meste af barslen. Så det er simpelt hen noget af det værste, der er sket, og man tænker ikke på familierne. Man tænker bare, at man er underlagt EU, og regeringen har ikke engang prøvet på at sætte en stopklods i over for EU – de har i hvert fald ikke gjort et særligt ihærdigt forsøg på det – men man bøjer bare nakken og siger, at det kommer fra EU, og at man så er nødt til at acceptere det, og så skal det bare gå ud over de danske børnefamilier. Det er helt vanvittigt, som det er. Dansk Folkeparti kunne godt have været med til de 9 øremærkede uger, hvis man havde lagt dem oveni, ligesom Finland har gjort, og at de 9 uger, hvis faren ikke tog dem, faldt væk, men det års barsel, der er forbeholdt familien, skulle man have holdt fingrene væk fra. Man har også lavet det sådan, at udenlandsk arbejdskraft, hvis de har et par børn i Rumænien eller Polen, kan få 9 ugers barsel til hvert barn. Så bliver der sagt, at det skal holdes inden for det første år. Men det er jo ikke inden for det første år, efter at barnet er født, for det skal bare holdes i løbet af et år. Men de kan så lægge de 9 uger oven i hinanden på skift og sige, at hvert barn har 9 uger. Det hører ingen steder hjemme, og det er derfor, det koster så uhyggeligt mange penge. Men det værste er så at sige, at man har taget selvbestemmelsen fra de danske familier, og man har så gjort det i ligestillingens navn og sagt, at uha, det er så vigtigt med ligestilling. Men ligestilling er også at tage hensyn til familiernes selvbestemmelse, hvor de kan sige, at de gerne vil have, at de selv kan få lov at fordele det. Jeg har også børn og børnebørn, og jeg skal da lige love for, at mine døtre ikke bryder sig om, at man skal blande sig i, hvordan de fordeler barslen, og det er der mange andre familier der heller ikke gør. De skal nok selv bestemme, og hvis moren vil have mulighed for at amme et nyfødt barn et helt år, skal de da have lov til selv at bestemme det i familien, og hvis det er sådan, at de bestemmer, at faren skal tage det meste af barslen, er det også helt o.k. Men at begyndte at sige, at det er i ligestillingens navn, og det så er et EU-direktiv, som vi desværre er nødt til at følge uden at kæmpe imod, og uden at man kan lave det på en anderledes måde, er det ikke. Finnerne skulle jo også implementere det, men de gjorde så det, at de lagde 9 uger oveni, og det er også noget, som Dansk Folkeparti har foreslået at man kunne have gjort. Men det ville man ikke. Man tænkte bare på, at et EU-direktiv er man nødt til at følge, og man aftalte så med arbejdsmarkedets parter, at det er sådan, det skal være, men det er bare ikke til gavn for de danske børnefamilier. Man skulle måske have lyttet noget mere til, hvad børnefamilierne havde sagt i den her forbindelse, men det gjorde man ikke, og Dansk Folkeparti kan som sagt ikke støtte det her forslag.
Tak til ordføreren. Der er et par korte bemærkninger til ordføreren, og den første er fra fru Astrid Carøe, Socialistisk Folkeparti. Værsgo.
Tak for det. Jeg ville bare høre, om ordføreren er opmærksom på, at før vi lavede den her aftale, altså som det er i dag, og som det har været de sidste 20 år, var der 14 uger øremærket til mor, men kun 14 dage øremærket til far. Jeg er ikke klar over, om ordføreren ved det. Der har ikke været fuldstændig fri selvbestemmelse tidligere. Der har været øremærket tidligere, men bare ikke mere end 14 dage til far.
Ordføreren.
Det er jeg fuldstændig klar over, og jeg var også selv med til at lave barselsorloven tilbage i 2002 eller 2003, hvor den også blev vedtaget. Der lagde vi meget vægt på, at det var familierne, der skulle have selvbestemmelse, det var familierne, der selv skulle fordele barsel, og der var noget øremærket barsel til moren. Siden er der kommet noget mere øremærket barsel til moren, men der er også visse ting, der er naturlige, fordi det er moren, der har født barnet og har haft smerterne ved det. Det er ikke faren, der har haft det, så der er noget naturlig øremærkning til moren i den forbindelse. Det er klart, og det er jeg fuldstændig klar over.
Fru Astrid Carøe.
Tak for det, det var godt lige at få afklaret. Jeg synes sådan set også, det, ordføreren siger, med at lægge 9 uger oven i, er interessant. Vi havde også gerne set, at der kom en udvidelse af barselsorloven. Det vil vi generelt gerne, og vi vil gerne både have flere øremærkede uger og flere uger helt generelt til barsel. Men vi fik også at vide i forhandlingerne, at det ville koste 2½ mia. kr., og jeg ved ikke, om ordføreren har en idé om, hvor vi skal finde de penge lige pludselig. Måske er det en bedre idé, at vi langsomt bevæger os hen i en retning, hvor vi kan få flere og flere uger generelt til barsel. Kunne vi ikke arbejde på det?
Ordføreren.
Man kunne jo starte med at have ladet være med at sige ja til at give barselsorlov til udenlandsk arbejdskraft, hvor de kan tage de 9 uger, der er øremærket til faren, med hjem. Deri havde der i hvert fald været en god finansiering til de danske børnefamilier.
Den næste korte bemærkning er til fru Pernille Skipper, Enhedslisten. Værsgo.
Tak for det. Jeg vil gerne blive lidt i samme spor, for jeg kan forstå på Dansk Folkepartis ordfører, at det, der er det helt store problem med det lovforslag, vi behandler nu, er indgrebet i familiernes valgfrihed, altså, at det helt, helt store problem er, at det skal vi ikke blande os i. Og derfor kunne jeg egentlig godt tænke mig at starte med at bede ordføreren om for det første at bekræfte, at her er tale om barselsdagpenge – der er altså ikke tale om nogen tvang – og for det andet også bekræfte, at der vil være, ligesom der er i dag, hvis ikke vi vedtager det her, 14 uger til moren og 2 uger til partneren, faren, som er øremærket, og som bortfalder, hvis man ikke kan eller ikke vil tage det. Er Dansk Folkeparti imod den øremærkning og det indgreb i familiernes valgfrihed, som der er i de eksisterende regler?
Ordføreren.
Jamen i Dansk Folkeparti så vi faktisk gerne, at det var familierne, der selv bestemte hele barslen, bortset fra de der uger, der er i forbindelse med fødslen, hvor vi ved, at moren måske har behov for at slappe lidt af. Jeg har selv døtre, der har fået børn, så jeg kender godt til de problemer, der kan være i forbindelse med en fødsel, hvor man har behov for, at man lige slapper lidt af, og der kan det være fornuftigt, at der er noget øremærket der, men ellers synes vi, at det er familien, der selv skal have lov til at dele barselen så meget, som det nu kan lade sig gøre. Det er familierne selv, der skal have lov at fordele den barsel. Vi har ikke noget imod, at faren tager barsel. Vi er bare imod, at man låser den fast og siger: 9 uger til faren, og hvis ikke faren kan afholde dem, så fratager vi familien de 9 uger. Vi har ikke noget imod, hvis det var sådan, at man sagde: Vi øremærker, at faren har ret til 9 uger, men hvis ikke faren kan holde de 9 uger, har moren stadig væk ret til at få de 9 uger. Men det, man gør, er, at man helt fjerner de 9 uger fra børnefamilien, og det er faktisk det største problem.
Fru Pernille Skipper.
Ordføreren bliver ved med at tale om, at faren ikke kan holde den øremærkning, der er til faren. Men det, jeg spørger til, er den øremærkning, der i dag er til moren, og som jo bortfalder, hvis moren ikke kan holde den, for den går ikke over til faren i dag. Og jeg kan forstå, at det er Dansk Folkeparti så imod. Altså, der er ikke noget, der burde være øremærket. Det er i virkeligheden et kæmpe problem, jeg tror, ordføreren indledte sin ordførertale med at sige, at det jo var fuldstændig sindssygt eller vanvittigt, at man øremærkede noget til faren. Jeg har bare aldrig førend i dag hørt Dansk Folkeparti tale om, hvor sindssygt og vanvittigt det var, at der i dag er øremærket 14 uger til moren, som bortfalder og ikke kan overføres til faren, hvis moren ikke kan holde dem.
Ordføreren.
Jeg tror faktisk, at jeg vil starte med at sige: Vi ser gerne, at så meget som muligt kan fordeles af forældrene selv. Der er nogle uger i forbindelse med fødslen, og det kunne være kort før fødslen og lige efter fødslen, hvor det virkelig er nødvendigt, at moren har barselsorlov. Men hvor mange uger det skal være, må jo være op til den enkelte familie. Og de der 14 uger så vi også gerne kunne fordeles af familien selv.
Tak til hr. Bent Bøgsted. Der er ikke flere korte bemærkninger. Den næste ordfører kommer fra Socialistisk Folkeparti, og det er fru Astrid Carøe. Velkommen.
Tak for det. For SF er det her en historisk dag. Vi har meget længe gerne villet have øremærket barsel til fædre og medmødre på samme måde, som der er øremærket barsel til mødre i dag. Det er godt for ligestillingen i familierne, og det er godt for ligestillingen på vores arbejdsmarked, for uligelønnen og for rigtig mange andre ting. Og så er det også godt for børnene, fordi de får ret til at være sammen med deres far i den første del af deres liv. Der er rigtig mange gode ting i den her aftale. Først og fremmest øremærker vi uger til far og ligestiller mor og far i aftalen. Havde vi i SF gerne set, at det var mere? Ja, det havde vi. Vi har selv foreslået 14 uger til hver i første omgang, fordi det er det, mor har øremærket i dag. Vi havde også gerne set, at vi havde udvidet orlovsperioden med nogle uger, men fordi det er en meget, meget stor udgift for staten, er det noget, vi i stedet arbejder videre med. Det er altså ikke noget, vi kunne finde flertal for i den forhandling. Så selvfølgelig kan det være bedre. Men ud over øremærkningen har vi altså også sikret med aftalen, at vi får ligestillet soloforældre. Tidligere har det været sådan, at solomødre har kunnet tage hele barslen, men er man solofar, er der rigtig meget barsel, der er gået tabt. Og så kan soloforældre også bede et nært familiemedlem om at tilbringe det første par uger, hvor baby er helt lille, sammen med dem på barsel i stedet for den forælder, der naturligvis ikke er der, når man er soloforælder. Og så har vi sikret bedre rettigheder til regnbuefamilier. Der er nu mulighed for, at man kan overføre noget af den frie barsel til enten en tredje eller en fjerde forælder. Det er vi også rigtig, rigtig glade for. Så er jeg også rigtig glad for den fleksibilitet, vi fik sikret i aftalen. Det blev meget teknisk i forhandlingerne, og det er også en meget teknisk aftale. I starten var det meget fastlåst, hvornår mor skulle tage barslen, og hvornår far skulle tage barslen. Men nu er det heldigvis sådan, at det er meget mere fleksibelt, sådan at man i familierne selv kan finde ud af: Hvornår i den her periode vil jeg gerne have barsel, og hvornår skal min partner have barsel? Så det er vi rigtig glade for. Men det vigtige er også, at vi holder øje med fleksibiliteten. Jeg kan jo også læse i høringssvarene, at der er nogle, der er bekymret for, at det ikke vil være sådan, når vi kommer ud i virkeligheden. Men det vigtige er selvfølgelig, at vi holder øje med, at fleksibiliteten eksisterer også i familierne og ude på arbejdspladserne. Og så er jeg rigtig glad for, at vi har fået skrevet den her evaluering ind i aftalen, sådan at vi holder øje med, hvordan aftalen udvikler sig, hvor mange der tager den her barsel, og hvad det betyder for ligestilling og alle mulige andre ting. Så alt i alt er det en virkelig god aftale, selv om den – hvis det havde stået til SF – gerne måtte have været endnu mere ambitiøs. Men det her er altså i det store og hele rigtig godt. Og SF stemmer selvfølgelig for.
Tak til SF's ordfører. Der er ingen korte bemærkninger til ordføreren. Næste ordfører kommer fra Radikale Venstre, og det er fru Samira Nawa. Velkommen.
Mange tak. Det har ført meget debat med sig, at vi nu i Danmark skal til at have øremærket barsel til fædre, men det er åbenbart opskriften på, hvordan vi får mere og mere ligestilling i Danmark. Det lovforslag, som vi behandler her i dag, giver mænd og kvinder de samme rettigheder til barselsorlov – og lad mig bare sige det: Det er også kun på tide. Indtil nu har der været øremærket langt mere orlov til kvinder end til mænd, og det er tiden altså løbet fra. Der er ikke noget, der tilsiger, at mødre skulle være bedre forældre end fædre, og med det her lovforslag bliver der nu øremærket 11 ugers barselsorlov til hver forælder, mens resten er til deling. Sådan som det forholder sig i dag, fordeler orloven sig i gennemsnit på sådan en vis, at kvinder tager 90 pct. af orloven, og mændene tager 10 pct. Og selv om der er langt fra 10 pct. til 50 pct., kan vi jo læne os op ad de nordiske lande, som for længst har ligestillet barslen, og her er erfaringerne altså, at mange mænd vil tage mere barsel end i dag. Og det er jo godt, både for far og hans tilknytning til sine helt små børn; det er godt for børnene og deres trivsel, at også fædrene er aktive i barnets helt tidlige år; og så er det godt for ligelønnen, hvis der kommer en mere lige fordeling af barslen, for sådan som det er i dag, ser det ud til, at kvinder mister 10 pct. af deres livsindkomst pr. barn, mens mænd ikke mærker på lønnen, når der kommer nye familiemedlemmer til. Og så skaber den her lov jo også et kæmpe fremskridt for lgbt+-familier og for soloforældre. I Radikale Venstre var vi da gerne gået længere. Vi ville f.eks. gerne have anerkendt medfædre med det her lovforslag; det må vi så tage særskilt med et borgerforslag. Vi havde også gerne set, at de her muligheder for ligestilling også havde været gældende for selvstændige og for ledige, og så havde vi sådan set også gerne øremærket en større del af barslen, end det er tilfældet nu. Men alting til sin tid, tilsyneladende, selv om det for os egentlig havde været tid nu. I dag vil jeg nøjes med at glæde mig over det historiske fremskridt, som vi i Radikale Venstre har kæmpet for længe, og derfor bakker vi naturligvis også op om lovforslaget. Tak.
Tak til ordføreren. Der er ikke nogen korte bemærkninger. Næste ordfører kommer fra Enhedslisten, og det er fru Pernille Skipper. Velkommen.
Tak for det, formand. Enhedslisten er også en del af den politiske aftale, som ligger bag det her lovforslag. Enhedslisten var oprindelig modstander af direktivet, fordi vi syntes, det var noget, vi selv kunne gøre nationalt, men har i mange, mange år kæmpet for ligestilling mellem forældre på barselsområdet for at sikre fædre og medmødre de samme rettigheder til barselsorlov, som den fødende har. Det er der mange gode grunde til. Ligestilling er et af argumenterne. Det er sådan, at vi stadig væk har 12-14 pct.s uligeløn mellem mænd og kvinder i dag, og når vi undersøger hvorfor, kan vi se, at en af årsagerne til det er, at kvinderne tager så meget mere af barselsorloven end mændene, at det sætter sig i lønnen over et langt liv, i pensionen og i forfremmelserne. Kvinder mister i gennemsnit 10 pct. af deres livsindkomst pr. barn, de får – for mænd er det tal 0 pct. Det er en af de ting, som vi skal forsøge at gøre noget ved ved at fremelske, at mænd tager en større del af barselsorloven. Så handler det om lige rettigheder og anerkendelse af fædre som omsorgspersoner. Der var engang, hvor barsel var noget, der var forbeholdt kvinder, hvor omsorg for børn var noget, der var forbeholdt kvinder, hvor det at tage sig af hjemmet både var kvinders pligt og deres ret, og hvor det var noget, mænd skulle holde sig fra. Den tid er vi heldigvis forbi, og det at give mænd og fædre de samme rettigheder til at være primære omsorgspersoner og have chancen for det er et rigtig, rigtig vigtigt skridt. Det er det også, fordi vi har behov for at skubbe på ude på arbejdspladserne for mænd. Når 3F f.eks. har undersøgt, hvorfor deres medlemmer ikke tager mere barselsorlov, er det tit, fordi de får et nej fra chefen eller fra konen – sådan lidt hårdt sat op. Kulturen på arbejdspladsen er ikke, at mænd tager barselsorlov; der bliver set lidt skævt til mænd, der tager en længere orlov. Den kulturforandring skal vi have skubbet på. Vi skal give de mænd, som gerne vil noget mere, nogle argumenter for det. Men det handler også om barnets tarv. Og i den debat, der har været i forbindelse med direktivets implementering og den politiske aftale – og den har været stor – er mange blevet anklaget for at lade børnene lide på ligestillingens alter, tror jeg der ligefrem er blevet sagt nogle gange. Og det mener jeg altså ikke er rigtigt. Undersøgelse på undersøgelse viser, at børn har godt af at have to, både far og mor, tæt på, også i de tidlige år af livet, og at hvis fædrene er involveret helt fra starten, er der også en større sandsynlighed for, at de bliver ved med at være det igennem barndommen. Det giver børnene bedre livschancer, når det kommer til uddannelse og job og til at holde sig ude af kriminalitet. Det har rigtig, rigtig mange gode effekter for børnene, at de har fædre, som er tæt på, engageret og involveret, og det får vi i højere grad, hvis de også er til stede tidligt. Vi ville også gerne ligesom mange andre udvide barselsorloven – ingen tvivl om det. Men det her handler altså om at skubbe på af mange gode grunde som sagt, så fædre tager en større andel. Og pengene var der ikke til at udvide den her gang. Derudover kommer vi også til nu at sikre, at lgbt+-familier får nogle bedre muligheder for at være flere, der deles om barslen, end kun de to forældre, og vi sørger for, at soloforældre også får nogle bedre forhold. Det synes jeg er rigtig vigtigt og et skridt i moderniseringen af vores barselslovgivning.
Tak til Enhedslistens ordfører. Der er ikke nogen korte bemærkninger til ordføreren. Den næste ordfører kommer fra Det Konservative Folkeparti. Og det er så fint netop lige at gøre klar til den næste, mange tak. Velkommen til hr. Niels Flemming Hansen, Det Konservative Folkeparti.
Mange tak for det. Det kan jo ikke komme som nogen overraskelse for nogen, at vi har svært ved at støtte dette forslag, som det ligger lige nu. Jeg er klar over, at dette lovforslag udspringer af et EU-direktiv, der konkret er fra 2019, og det slår som bekendt fast, at der skal være mindst 9 ugers barsel øremærket til fædrene. I Danmark bliver det så 11 uger grundet vores eksisterende regler. Konkret har vi foreslået, at landets kommuner skulle forpligtes til at give støtte til mindst 9 ugers hjemmepasning af spædbørn. Dette var sådan en måde at begrænse nogle af de her lidt negative konsekvenser af den øremærkede barsel på. Vi synes, at den fjerner for meget frihed fra familien, og ikke mindst synes vi, at det vil have nogle negative konsekvenser, at børn skal starte tidligere i institution, hvis forældrene ikke har mulighed for at tage de barselsuger på grund af arbejde, økonomi eller andet, som det har været nævnt i dag. Vi skal ikke umyndiggøre og presse et ensartet sæt regler ned over hovedet på alle danske familier. Forældre er forskellige, og de prioriterer forskelligt og på forskellige måder. Det skal de have lov til. Som jeg nævnte, synes vi, at vi er kommet med nogle gode forslag til, hvordan det kan gøres. Øremærket barsel er et indgreb i familiernes frihed til at prioritere, hvordan de ønsker at indrette sig i den periode, hvor deres lille nye barn vænner sig til verden. Det skal aldrig være statens anliggende at bestemme, hvordan en familie vælger at holde barsel. I Det Konservative Folkeparti tror vi på, at forældrene bedst selv ved, hvad der er bedst for deres familier, for deres økonomi og for deres lille nye barn. På den baggrund kan vi jo ikke støtte forslaget.
Tak til ordføreren. Der er et par korte bemærkninger til ordføreren. Først er det fru Astrid Carøe, Socialistisk Folkeparti. Værsgo.
Tak for det. Jeg er simpelt hen så nysgerrig på, hvordan Konservative stiller sig, i forhold til at det her er et forslag fra EU, som skal implementeres. I SF så vi det gerne implementeret uanset hvad, og jeg så også gerne, at det var mere udvidet, end det er nu, men man må indrømme, at det her er en minimumsimplementering. Vil Konservative så bare ikke følge de ting, der kommer fra EU? Er det en ny linje fra Det Konservative Folkeparti, eller hvordan skal vi forstå det her?
Nej, det er bestemt ikke en ny linje. Vi ønsker som regel altid at bakke op om EU-direktiverne. Vi synes måske bare, at det her er meget, meget groft. Vi synes, det er meget groft, i forhold til at borgere fra andre EU-lande kan komme her og holde deres barsel, når deres familier bor i udlandet. Og det handler også om, at 9 uger lige pludselig bliver til 11 uger, på grund af at vi har 2 uger i forvejen.
Fru Astrid Carøe.
Jamen de 2 uger kommer jo også fra EU. Altså, så det her er en minimumsimplementering. Og selv om SF nu gerne havde set, at det var mere, så må man bare indrømme, at det her er en minimumsimplementering. Der er meget EU-politik, jeg er uenig i, men vi bliver jo nødt til at implementere det i Folketinget. Så det, jeg egentlig godt kunne tænke mig at spørge ordføreren om, er: Vil man så afskaffe det her, hvis man på et tidspunkt kommer i regering, og hvordan forestiller man sig i så fald, at man så skal leve op til det her EU-direktiv?
Ordføreren.
Der er jeg nødt til at sige, at jeg simpelt hen ikke kan svare på den sidste del af spørgsmålet, for det er ikke noget, vi har vendt i vores gruppe på nuværende tidspunkt, så der må jeg være dig svar skyldig.
Den næste korte bemærkning er til fru Pernille Skipper, Enhedslisten. Værsgo.
Jeg er lidt nysgerrig i samme retning, for hvis det her er så vanvittigt, at Konservative er villige til ikke at implementere et EU-direktiv med alt det, der er af konsekvenser der – det plejer ellers virkelig at være Konservatives linje – hvis det er en umyndiggørelse, og hvis staten aldrig nogen sinde må gribe ind i familiers frihed på den måde, så forstår jeg bare ikke, hvor de mange forslag fra Konservative til at afskaffe de 14 ugers øremærkning til kvinderne, der har eksisteret i 15 år eller sådan noget, er blevet af. Hvor har vi set Konservative bekæmpe det kæmpe indgreb, der har været i familiernes frihed, når man i dag jo har øremærket mere end 9 uger til kvinderne?
Ordføreren.
Jamen prøv at høre, det er jo sådan, at det jo er rigtigt, at der er 14 uger til kvinderne i dag. Som min kollega fra Dansk Folkeparti sagde før, er det jo også i forhold til nogle af dem meget naturligt, at kvinderne får dem. Derefter har der jo så været 32 uger til deling mellem forældrene, som forældrene frit kan vælge imellem. Det skal de jo sådan set have lov til, og det så vi egentlig bare gerne fik lov at fortsætte.
Fru Pernille Skipper.
Det giver ingen mening i forhold til det, jeg spurgte om – altså, undskyld. Der er i dag 14 uger øremærket til moren og 2 uger til faren. Tager man dem ikke som familie, bortfalder de; altså, hvis moren ikke vil eller kan eller er selvstændig – det sker, vil jeg bare sige ( Niels Flemming Hansen Jeg ved det.), bortfalder de. Så kan faren ikke få lov til at tage dem. Og når man nu, i stedet for at det hedder 14-2, fordeler dem, så det hedder 9-9, så synes man pludselig, at det er et kæmpe indgreb. Det lyder bare en lille smule, som om det er blevet et enormt indgreb i familiernes frihed, det sekund at det er mændene, der får øremærket noget barselsorlov, men så længe det er kvinderne, er det ikke et indgreb.
Ordføreren.
Så gentager jeg, hvad jeg sagde før: I dag er det sådan, at der er 14 uger til moren, og derefter er der 32 uger til fordeling, som familierne selv kan fordele, fuldstændig som de har lyst til. Det er der sådan set ikke nogen der sætter spørgsmålstegn ved. Det er der ikke nogen der vil noget ondt med. Vi så gerne, at man lavede en model, hvor det hele var frit, altså så vi implementerede det og sagde, at det må forældrene jo sådan set selv finde ud af. Så nævner jeg bare, at der er nogle uger efter en fødsel, hvor det kan være nødvendigt, at det er moren, der holder orloven. Der er også noget med amning osv. Men vi så jo gerne, at det her var fordelt, således at familierne fuldstændig selv kunne få lov til at bestemme.
Næste korte bemærkning er til hr. Lars Boje Mathiesen, Nye Borgerlige. Værsgo.
Jeg kan slet ikke forstå den her side af salens negativitet omkring det her. Jeg synes, det er en dejlig dag i dag, hvor Konservative nu stiller sig op og kæmper mod EU. Vi skal bare lige have Venstre med – så begynder vi at rykke den rigtige vej. For at citere ordføreren var det her for groft. Altså, når der kommer noget fra EU, som simpelt hen er for groft, til at vi kan være med, så er det okay, at den danske stat går imod et EU-direktiv. Er det korrekt forstået, altså at det fra nu af er en vurderingssag fra sag til sag, om man synes, det er for groft, til at man vil implementere det? Det var ordførerens egne ord i hvert fald.
Ja, i det her tilfælde er det i hvert fald en vurderingssag, altså en vurderingssag, i forhold til at det jo gå ud over familierne, og en vurderingssag, i forhold til at det jo koster vanvittig mange penge at implementere det. Så vidt jeg husker, er beløbet alene i 2023 1,3 mia. kr. Det er jo helt sort.
Hr. Lars Boje Mathiesen.
Jeg er fuldstændig enig i, at det her forslag dernede fra EU er fuldstændig sort. Jeg må sige, at jeg er glædeligt overrasket over og glad for, at Konservative nu siger, at nu bliver det en vurderingssag fra gang til gang. For enten har man det princip, at man vedtager alt, eller også er det en vurderingssag fra gang til gang. Og det princip, at man altid følger det, er jo væk nu, fordi man siger, at det er en vurderingssag, og at man har truffet en vurdering den her gang, og det vil jeg bare gerne komplimentere. Jeg synes, det er dejligt og nye toner fra Konservative. Det går den rigtige vej – vi skal bare lige have Venstre med, så kører det.
Ordføreren.
Tak for det.
Den næste korte bemærkning er til fru Samira Nawa, Radikale Venstre. Værsgo.
Mange tak. Jeg bed mærke i, at den konservative ordfører ad et par omgange i sine svar til mine kollegaer her i salen nævnte, at med det nuværende system er der jo en række uger til fri fordeling mellem forældrene. Altså, der er 14 plus 2 ugers øremærket barsel, og så er der en række uger til fri fordeling. Vil den konservative ordfører ikke lige bekræfte, at med det her lovforslag er der 26 uger til fri fordeling mellem forældrene?
Jo, der er 4 uger før fødslen, 11 uger til mor, 26 uger til fri fordeling og 11 uger til far.
Fru Samira Nawa.
Godt, jamen så er der nemlig lige præcis en række uger, som man frit kan fordele, og de kan jo så tilfalde mor eller far, eller man kan dele dem mellem sig. Noget andet, jeg egentlig også er lidt nysgerrig på, er jo det her i forhold til EU, for så fremmed tanke er det jo ikke, at Konservative på et tidspunkt kunne havne i regering, og, tænk engang, måske også indtage statsministerposten i sådan en regering. Så helt ærligt, hvordan ville Konservative som et regeringsparti, et regeringsdygtigt parti, føre sådan et EU-direktiv ud i livet? Eller ville man bare vende ryggen til – med de konsekvenser, som det så har?
Ordføreren.
Så tænker jeg, at vi havde sat os til forhandlingsbordet med de forslag, vi selv er kommet op med, og havde fundet en god løsning på det.
Tak til hr. Niels Flemming Hansen, Det Konservative Folkeparti. Der er ikke flere korte bemærkninger. Næste ordfører kommer fra Nye Borgerlige, og det er hr. Lars Boje Mathiesen. Velkommen.
Tak for det, formand. Jeg står her med listen over de folketingsmedlemmer, som bedst ved, hvordan familierne skal holde barsel. Som folk kan se, er listen tom. Der er absolut ingen navne på listen, for der er ikke nogen folketingsmedlemmer herinde, ikke nogen som helst, heller ikke mig, så vi kommer op på 179, som ved bedst, hvordan en familie skal afholde deres barsel. Derfor skal man selvfølgelig afholde sig fra at diktere det ene eller det andet, og det gælder, om det kommer fra EU, om det kommer fra Folketingssalen, for noget som helst andet ville være fuldstændig utilgiveligt. Familierne ved bedst selv. Den eneste måde, den rigtige måde at lave barsel på er, at man laver en ramme til det, det er det, vi siger skal være barsel, og så lader vi familierne selv udfylde det. Og det gælder, om det skal være mor, om det skal være far, om det skal være bedstemor eller bedstefar eller hvem ellers i familien, de synes er de rette til at løse den opgave, så familiernes liv kan hænge sammen. Det ville være moderne familiepolitik. Det ville være at rykke familiepolitikken hen til 2022. Men forestillingen om, at kvoter, hvor politikerne skal bestemme, hvordan familierne skal indrette sig, skulle være et udtryk for en moderne familiepolitik – aldrig nogen sinde. Så vil man tilmed putte sådan et prædikat på, at det er godt for ligestillingen, men kvoter har aldrig nogen sinde været godt for ligestillingen, og det kommer aldrig til at virke. Så det her forslag handler om mere tvang, mindre selvbestemmelse til familierne, og derfor kan vi selvfølgelig ikke støtte det i Nye Borgerlige.
Tak til ordføreren. Der er ikke nogen korte bemærkninger til ordføreren. Jeg ser således ikke flere ordførere i salen, der ønsker at sige noget til denne debat, og dermed kan jeg giver ordet til beskæftigelsesministeren. Velkommen.
Mange tak for ordet, og mange tak til alle ordførere for drøftelserne i dag, også for den brede opbakning, der tegner sig til det her lovforslag. Det er jo altså ingen hemmelighed, hvad flere også har været inde på i debatten i dag, at vi Danmark helst havde set, at EU havde overladt orlovstilrettelæggelsen til medlemslandene. Men nu er direktivet her, og jeg synes, vi har håndteret opgaven, så den både løser det, vi skal, og også fremmer det, vi ønsker, nemlig en mere ligelig fordeling mellem forældrene, men med mulighed for stor individuel fleksibilitet. Samtidig skaber vi bedre rammer for lgbt+-familier og soloforældre. Det er et faktum, at kvinder stadig tager meget mere orlov end mænd, hvilket medvirker til at skabe en skævvridning af ligestillingen i hjemmene og på arbejdsmarkedet. Det glæder mig derfor også, at regeringen sammen med Venstre, SF, Radikale Venstre, Enhedslisten og Alternativet den 26. oktober sidste år indgik en bred politisk aftale om implementering af direktivet, som bygger på et fælles oplæg fra Dansk Arbejdsgiverforening og Fagbevægelsens Hovedorganisation, og som også er anbefalet af arbejdsmarkedets parter bredt. Stor tak til både partierne og ikke mindst parterne for det meget store arbejde, alle har lagt i opgaven. Med lovforslaget indfører vi som noget nyt en såkaldt 24/24-model, hvor forældrene stilles lige efter fødslen, og hvor vi øremærker det, som orlovsdirektivet pålægger os. Øremærkningen skal understøtte, at forældrene i endnu højere grad end i dag tager ligelig del i orloven med barnet. Det giver begge forældre mulighed for at skabe en tidlig og reel tilknytning til barnet. At vi med lovforslaget giver forældre ret til at overføre orlov til sociale forældre, så de også kan tage del i orloven, er noget, jeg personligt er virkelig glad for. Det er et meget vigtigt skridt for lgbt+-familier i Danmark. Derudover giver lovforslaget mulighed for, at soloforældre kan dele deres orlov med et nærstående familiemedlem, så de kan blive aflastet i den første tid med det lille barn. Jeg er sikker på, at de nye regler nok skal give anledning til spørgsmål og debat, men det er min klare forventning, at vi med de nye regler får skabt bedre rammer for ligestillingen i familierne og understøtter de nye familieformer, som vi ser herhjemme. Jeg ser frem til Folketingets velvillige behandling, og jeg stiller mig naturligvis til rådighed for den forestående udvalgsbehandling. Tak for ordet.
Tak til ministeren. Der er ønske om en kort bemærkning fra hr. Bent Bøgsted, Dansk Folkeparti. Værsgo.
Tak for det. Ministeren taler om ligestilling i folks eget hjem – jeg tror, ministeren kaldte det ligestilling i eget hjem – og at man skulle sørge for ligestilling i forbindelse med barsel. Bliver det næste så, at ministeren mener, at regeringen skal tale om ligestilling, i forbindelse med hvem der skal tage opvasken, hvem der skal gøre rent, hvem der skal støvsuge eller slå græsplænen? For hvad angår ligestilling i eget hjem, så er det vel familien, der er bedst til at finde ud af, hvordan fordelingen skal være i eget hjem, og det gælder dermed også barselsorloven. Jeg synes, det er noget mærkeligt noget, at man taler om ligestilling i eget hjem. Ministeren kan lige så godt sige, at man har fået et direktiv om, at man skal fordele barslen mellem mand og kvinde på den her måde, og så kunne ministeren sige: Det er vi imod, men vi er nødt til at indordne os under EU-reglerne. Det havde lydt bedre. Men ministeren taler om ligestilling i folks eget hjem – det må da være familien selv, der skal afgøre, hvem der skal gøre hvad i hjemmet.
Ministeren.
Jeg vil starte med sige, at vi ikke har nogen konkrete planer om at blande os i, hvem der tager opvasken, eller hvem der slår græsplænen. Jeg tror generelt – sådan tror jeg også udviklingen er – at langt de fleste familier opdager, at man også har et mere harmonisk parforhold, hvis der er en eller anden form for fordeling af det. Men det har jeg altså ikke tænkt mig at blande mig i – det er bare sagt ud fra egen erfaring. Men det er klart, at vi ikke skal lovgive om det. Men hr. Bent Bøgsted har jo ret i, at det er regeringens position – og det var også Socialdemokratiets position, da vi var i opposition og gav den daværende regering opbakning til forhandlingsmandatet – at arbejdsmarkedets parter selv skal løse det her. Det var så et slag, vi tabte i EU, og nu er direktivet her, og fra det tidspunkt har vi jo haft den indgangsvinkel, at så kan vi lige så godt få det bedste ud af det.
Hr. Bent Bøgsted.
Jeg er egentlig glad for, at ministeren siger, at jeg har ret. Ministeren har adskillige gange fra talerstolen sagt: Hr. Bent Bøgsted har jo ret, men det er ikke den måde, vi arbejder på herinde i Folketinget – vi gør det, som vi selv vil. Men hr. Bent Bøgsted har ret. Jeg har efterhånden fundet ud af, at når jeg har ret, agerer ministeren og regeringen direkte modsat, men det har jeg lært at leve med igennem lang tid her, så det går nok. Men jeg ved, at hver eneste gang ministeren har sagt, at jeg har haft ret, så har ministeren klokket i det.
Ministeren.
Jeg tror, du kan betragte det, som du vil. Jeg mener, at der er mange sager, hvor hr. Bent Bøgsted har ret, og hr. Bent Bøgsted har også vist sig at have stor indflydelse, både på den her regering og i hele taget, i al den tid, hr. Bent Bøgsted har siddet som medlem af Folketinget. Men vi synes jo, at når nu direktivet er her, kan vi lige så godt også benytte muligheden for at lave en ordning, som giver mest mulig frihed for familierne inden for rammerne af direktivet, og så tror og håber vi, at det så samtidig også har den indvirkning, at mor og far begge vil få mere tid sammen med barnet.
Den næste korte bemærkning er til hr. Lars Boje Mathiesen, Nye Borgerlige. Værsgo.
Nu fandt vi tidligere ud af, at der var en grænse for Konservative omkring, hvilke af ting der kommer fra EU, som man vil implementere, og så bliver jeg nysgerrig. Er der også en grænse for Socialdemokratiet? Kan der komme et direktiv eller noget andet fra EU, hvor Socialdemokratiet siger: Nej, ikke på vores vagt. Det vil vi simpelt hen ikke byde danskerne; hertil og ikke længere! Eller vil man altid implementere det, der kommer, ligegyldigt hvilket slag det så måtte være – nu siger ministeren selv, at man har tabt det her slag. Så kan man forestille sig, at der kunne være et slag, som man taber, men hvor man alligevel siger, at det vil man simpelt hen ikke være med til?
Som hr. Lars Boje Mathiesen sikkert også har bemærket, er vi ikke bange for at tage slagsmål om lovgivningen i EU, heller ikke når det er, vi på forhånd ved, at vi er et mindretal. Det er klart, at der kan komme lovgivning. Det har vi jo allerede set. Nogle gange rejser Danmark jo også sager ved Domstolen. Vi kommer heller ikke til på forhånd at afskrive muligheden for eksempelvis at indlede et annullationssøgsmål, hvis det er, der kommer et mindstelønsdirektiv, som for alvor underminerer den måde, der forhandles lønninger på på det danske arbejdsmarked. Det er bare for at give et konkret eksempel. Men du kommer ikke til at se Socialdemokratiet, hverken i regering eller i opposition, stille sig op, efter at der er vedtaget et direktiv, og sige: Vi vil ikke vedstå det ansvar at implementere det. Så må vi jo tage den slagne vej og forsøge at anlægge et annullationssøgsmål eller lignende. Vi må bygge de alliancer, der kan bygges mellem lande, så vi for alvor kan få det lavet om. Men du kommer ikke til at se Socialdemokratiet indtage den position, som vi hørte Konservative, synes jeg, ret glat indtage før.
Hr. Lars Boje Mathiesen.
Hvad er årsagen til, at man ikke har indtaget den position ved det her direktiv og måske anlagt en sag? Jeg går ud fra, at man ud fra en vurdering har besluttet, at det vil man ikke gøre i den her sag. Når man kan vurdere, at man måske godt vil gøre det, når det kommer til minimumsløn, hvad er bevæggrundene så til, at man ikke vil gøre det her? Syntes man ikke, at det var vigtigt nok?
Ministeren.
Den helt klare forskel er, at der ikke er noget hverken traktatstridigt eller i hjemmelsstridigt ved orlovsdirektivet. Vi kan i Danmark have nogle politiske årsager til, at vi ikke synes, at EU skulle lægge rammerne for det, fordi vi har en anden måde at aftale både løn og orlov og al mulig andet på herhjemme. Det, der så trods alt er positivt oven på direktivet, er jo, at arbejdsmarkedets parter har fundet sammen om en, synes jeg, rigtig god og balanceret løsning, som gør, at vi nu i Folketinget på ryggen af det kan implementere det her med alle balancer intakt.
Tak til ministeren. Der er ikke flere korte bemærkninger til ministeren. Da der ikke er flere, der har bedt om ordet, er forhandlingen sluttet. Jeg foreslår, at lovforslaget henvises til Beskæftigelsesudvalget. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg det som vedtaget. Det er vedtaget.
Forhandlingen er åbnet. Den første ordfører kommer fra Socialdemokratiet. Velkommen til hr. Henrik Møller.
Det lovforslag, som vi nu skal i gang med at behandle, handler om at holde hånden under de børn i børnefamilier, hvor mor og far ikke er i arbejde. Men inden jeg vil begrunde Socialdemokratiets opbakning til lovforslaget, vil jeg lige starte et andet sted. For som det forhåbentlig er alle bekendt, går det faktisk rigtig godt med beskæftigelsen i Danmark. Rekordmange mennesker er en del af arbejdsmarkedet; de står op og bidrager til fællesskabet, og det er sådan set rigtig, rigtig godt. Så der skal ikke herske nogen tvivl om, at vi som Socialdemokrater mener, at det bedste for alle børn er at se både mor og far stå op og gå på arbejde. Det er sådan set det, vi stræber efter. Også beskæftigelsen blandt ikkevestlige indvandrere er nu rekordhøj. Faktisk blev beskæftigelsesfrekvensen blandt ikkevestlige indvandrere for nylig målt til at være den højeste i 13 år. Det er rigtig positivt, og vi skal blive ved med at kæmpe for, at vi får de allersidste med på vognen. Det gavner samfundet, men det gavner jo også den enkelte og den enkeltes familie. Men selv om beskæftigelsen er høj og rigtig mange er blevet løftet fra kontanthjælp til selvforsørgelse, mangler vi stadig væk at få de sidste med, og dem må vi ikke glemme. Og vigtigst af alt: Vi må ikke glemme børnene. Der er tre væsentlige hensyn i det lovforslag, som vi behandler i dag, som vi vægter utrolig højt i Socialdemokratiet. Det ene handler om, at der altid skal være en gevinst ved at tage et arbejde. Det andet handler om, at vi ikke må øge tilstrømningen til Danmark gennem høje ydelser. Og det tredje handler om, at det aldrig må være børnene, der betaler prisen for, at mor eller far ikke er i arbejde. Derfor indgik vi tilbage i efteråret en aftale om et midlertidigt børnetilskud. Formålet med det midlertidige børnetilskud var at sikre børnene nogle rimelige vilkår og lige muligheder for at være en del af fællesskabet. I det her tilfælde stiller vi os på børnenes side. Det er nemlig sådan, at det har store konsekvenser, når børn udelukkes fra fællesskabet, f.eks. i den lokale fritidsforening. Derfor bad regeringen også Ydelseskommissionen om at udarbejde nogle anbefalinger til et nyt ydelsessystem, som kan balancere de to hensyn – et rimeligt forsørgelsesgrundlag og en tilstrækkelig gevinst ved at gå på arbejde. Nu skal vi så til den svære del af opgaven. Vi skal blive enige om, hvordan vi fremadrettet indretter vores ydelsessystem, så det både bliver mere gennemskueligt og enkelt, men så det også får de rigtige balancer imellem en række hensyn. Det er ikke, fordi vi går og bilder os ind, at det her bliver nogen nem opgave, men jeg er sådan set heller ikke i tvivl om, at resultatet vil blive bedst, hvis vi lykkes med at samarbejde om opgaven på tværs af Folketingets partier. Derfor mener jeg også, det er nødvendigt at give processen den tid, den har brug for, og derfor er det også nødvendigt at forlænge det midlertidige børnetilskud. For det skal selvfølgelig ikke gå ud over børnene, at vi politisk har brug for mere tid til at blive enige om, hvordan et nyt ydelsessystem skal vægtes korrekt. Socialdemokratiet støtter på den baggrund op om lovforslaget. Tak for ordet.
Tak til ordføreren. Der er ønske om en kort bemærkning. Hr. Hans Andersen, Venstre. Værsgo.
Tak for det, og tak til ordføreren for talen. Den nuværende statsminister udtalte den 10. april 2019 til B.T. »Der bliver ikke lempet i udlændingepolitikken. Og ydelserne bliver ikke hævet.« Hvordan synes ordføreren det harmonerer med, at lovforslaget, som vi behandler her i dag, jo netop cementerer, at ydelserne til indvandrere og flygtninge nu bliver hævet, og dermed også, at det de facto er en lempelse af udlændingepolitikken?
Ordføreren.
Jeg vil sige, at jeg sådan set synes, vi har gjort det, som vi sagde vi ville før valget i 2019. Vi giver en håndsrækning til hårdt trængte børnefamilier, og det midlertidige børnetilskud handler om at give børnene i Danmark nogle bedre forhold. Vi har – og det er sådan lidt, hvordan man gør det op – måske over 50.000 børn, som lever i fattigdom. Det synes vi sådan set ikke er okay, uanset hvilken form for etnicitet eller andet, der er. Det er et spørgsmål om at give børnene nogle ordentlige muligheder, og derfor synes jeg sådan set, at vi lever op til det, vi sagde i 2019.
Hr. Hans Andersen.
Det var så ikke en kommentar til det, den nuværende statsminister sagde, nemlig at man ikke ønskede at lempe udlændingepolitikken, hvad der præcis sker med det her lovforslag. Men så har jeg bare et helt konkret spørgsmål: Hvis nu ordføreren havde 132 mio. kr. i hånden, hvad ville ordføreren så helst bruge dem på – at hæve ydelserne til flygtninge og indvandrere eller at tilføre dem til vores sundhedsvæsen?
Ordføreren.
Altså, det er jo næsten det der spørgsmål: Er du holdt op med at slå din kone, og jeg vil have et klart svar, ja eller nej? Uanset hvad man svarer, vil det kunne bruges eller misbruges i den her forbindelse. Jeg synes sådan set, vi lever op til en aftale, som vi lavede, da vi lavede regeringen, med et fælles forståelsespapir, hvor vi siger, at vi vil gøre noget ved børnefattigdommen. Og det er sådan set det, vi gør her. Og det vil vi gøre, indtil vi har fået et nyt ydelsessystem, hvor vi skal kigge på forskellige balancer. Det skal vi give den tid, det skal have. Men det er jo, som om det er et enten-eller, og det mener jeg ikke nødvendigvis det er. Der kommer også en masse sundhedspolitiske diskussioner. Det er jo ikke sådan, at fordi det her beløb ikke vil blive brugt her, vil det pr. automatik blive brugt til noget andet.
Den næste korte bemærkning er til hr. Niels Flemming Hansen, Konservative Folkeparti. Værsgo.
Tak, og tak for talen. Jeg bemærkede, at ordføreren talte om, at der skal være tid til at kigge på det næste ydelsessystem – vi glæder os meget over, at der skal være tid. Kan ordføreren bekræfte, at ca. 63 pct. af de familier, der er på den her ordning, er ikkevestlige indvandrere?
Ordføreren.
Jeg bliver simpelt hen nødt til igen at sige, at det her er et spørgsmål om børnene. Det er ikke et spørgsmål om etnicitet. Og der har vi ikke kigget på, hvilken baggrund man kommer fra; der har vi kigget på, hvad det er for nogle ydelser, der bliver givet, og hvad det er for en økonomi, de her børn er udsat for i den her familie. Nogle gange kommer det jo til at lyde, som om det er guld og grønne skove i de her familier, men det er jo nogle børn, der lever i børnefattigdom, og det er sådan set det, vi prøver at imødegå.
Hr. Niels Flemming Hansen.
Godt, så spørger jeg ordføreren om noget andet, når han nu ikke vil svare på det her. Det er 717 kr. pr. barn, man kan få i skattefrit tilskud. Hvis man nu har to børn, hvor stor bliver forskellen så på at være på kontanthjælp og på at have et lavtlønsjob i Danmark?
Ordføreren.
Jeg kan ikke det endelige beløb, men der er ingen tvivl om, at der stadig væk også er en økonomisk gevinst ved at have et lavtlønsjob. Men det er jo præcis noget af det, vi skal kigge på i forbindelse med det ydelsessystem, der er, altså hvordan vi sikrer, at de her balancer er i orden. Jeg vil fastholde, at det her er et forsøg på at prøve at imødegå børnefattigdom, og det synes jeg sådan set vi er med til at løse. Men det er jo ikke en varig løsning. Det er jo det, vi skal finde i forhandlingerne om et ydelsessystem, og der håber jeg da også at De Konservative vil byde ind og konstruktivt gå ind i forhandlingerne.
Næste korte bemærkning er til hr. Lars Boje Mathiesen, Nye Borgerlige. Værsgo.
Lad os lige få nogle fakta på plads: Man hæver ydelserne her, og det gør man for en gruppe, som hovedsagelig er efterkommere af indvandrere. Nu håber jeg, at vi lige kan slå fast, at det er det, man gør. Så kommer man med en argumentation for, hvorfor man har gjort det – og det er fair nok, det er en argumentation – men man har hovedsagelig hævet ydelserne for en bestemt gruppe her. Kan man bekræfte det?
Ordføreren.
Jeg bliver simpelt hen bare nødt til at sige, at vi har gjort, hvad vi også sagde i 2019, nemlig at vi ville gøre noget i forhold til den børnefattigdom, der er, og det mener jeg faktisk vi med det her er med til at gøre noget ved.
Lars Boje Mathiesen.
Ja, men så kan vi anbefale, at folk går ind og læser det svar, som kom, når nu ordføreren ikke vil forklare det og sige det, nemlig at man her hæver ydelserne hovedsagelig for indvandrere. Så undrer det mig bare, at hvis det er for at afskaffe børnefattigdom, som man snakker så meget om, hvorfor har man så, mens man har siddet som regering, gjort den gruppe, som har allermindst, relativt mest fattigere i forhold til de andre grupper? Det er jo stik imod det, som man nu står og siger man vil gøre. Regeringens indtil nu førte politik har jo gjort, at beløbet for dem, der har mindst, er faldet i forhold til dem, der har mest. Så hvorfor har man ført den politik? Det er jo stik imod, hvad man står og siger nu.
Ordføreren.
Når vi snakker om det her med, at der ligger nogle enorme økonomiske gevinster i forbindelse med det her, så må man bare sige, at kontanthjælpsloftet for ægtefæller, hvor en eller begge modtager integrationsydelse og ikke opfylder 225-timerskravet, og for en forsørger med to eller flere børn er 9.400 kr. om måneden; at det på en eller anden måde skulle animere og inspirere til, at man ikke kommer ud og får et arbejde eller andet, kan jeg simpelt hen ikke se.
Tak til den socialdemokratiske ordfører – der er ikke flere korte bemærkninger til ordføreren. Næste ordfører kommer fra Venstre, og det er hr. Hans Andersen. Velkommen.
Tak for det. Vi står lige nu i en situation, hvor mangel på arbejdskraft er den største udfordring, som vi som samfund står over for. Det er meget enkelt: Virksomhederne kan ikke få den arbejdskraft, de har brug for, og derfor må de jo takke nej til ordrer. Derfor virker det jo paradoksalt, at vi i dag behandler et lovforslag om at forlænge det midlertidige børnetilskud, som holder især arbejdsløse flygtninge og indvandrere ude af arbejdsmarkedet, selv om vi virkelig har brug for dem. Det midlertidige børnetilskud udgør 2.000 kr. ekstra skattefrit hver måned. Det er en forkert, helt forkert retning i beskæftigelsespolitikken, der er med til at mindske incitamentet til at tage et job; i stedet for vælger man at gøre det attraktivt at være på passiv forsørgelse, hvilket ikke gavner nogen. I dag er halvdelen af ikkevestlige indvandrerkvinder i Danmark ikke i job, mens syv ud af ti etnisk danske kvinder i arbejdsstyrken er i beskæftigelse. I Venstre mener vi, at flest mulige mennesker skal bidrage til fællesskabet, og vi mener, at vi skal føre en politik, der får mennesker op om morgenen for at passe et arbejde. Det er den indstilling, der får samfundet til at køre rundt; det er det, som vi skal motivere mennesker til at gøre – det gør lovforslaget ikke. I statsministerens nytårstale nævner statsministeren også, at Danmark har brug for, at flere kvinder med ikkevestlig baggrund kommer i arbejde. Det bedste er at få et arbejde, lød budskabet. Hvis statsministeren mener det, klinger denne forlængelse jo noget hult, for på den ene side gisnes der om et opgør, mens der på den anden side så igen føres en politik, som forhindrer hensigten. Da Venstre sidst havde regeringsmagten, stod vi i spidsen for at indføre kontanthjælpsloftet, integrationsydelsen og 225-timersreglen. Dengang oplevede 87.000 børn, at en af deres forældre forlod kontanthjælpssystemet, og det betyder meget for børn og deres fremtid, at de ser forældre, som har noget at stå op til om morgenen. Det er netop en motivation for dem at se, og det er det, som vi skal bygge videre på. Børn har tre gange så stor risiko for at havne på kontanthjælp, hvis blot en af deres forældre er på ydelsen – det skal vi undgå. 12.000 personer forventes at modtage det midlertidige børnetilskud. Det giver på ingen måde et klart incitament til at tage et arbejde og er ikke ligefrem med til at lukke hullet i arbejdsudbuddet, som regeringen har skabt med Arnepensionen. Venstre har fremlagt et udlændingeudspil, hvor vi vil afskaffe det midlertidige børnetilskud; vi vil nemlig skabe rammer for indvandrere, som gør det attraktivt at arbejde, så de bliver en del af det arbejdende fællesskab og bidrager til fællesskabet. Lovforslaget gør præcis det modsatte, og derfor kan vi ikke støtte lovforslaget, som det ligger i dag. Tak for ordet.
Tak til Venstres ordfører. Der er ikke ønske om korte bemærkninger til ordføreren, og således kan jeg give ordet til den næste ordfører, som kommer fra Dansk Folkeparti. Velkommen til hr. Bent Bøgsted.
Tak for det. Det er altid dejligt, når nogen sætter pris på, at man går på talerstolen, så tak til formanden. Det her lovforslag kan Dansk Folkeparti ikke støtte. Da det blev lavet i sin tid, som jeg har forstået det, var det i forbindelse med det her specielle forståelsespapir, hvor regeringen lovede, jeg tror, det var Enhedslisten, måske et parti eller to mere – det kan jeg ikke lige huske – at den her ydelseskommission skulle nedsættes, og i den forbindelse aftalte man, at indtil Ydelseskommissionen kom med et resultat, skulle man hæve ydelsen for kontanthjælpsmodtagere, hjemsendelsesydelsesmodtagere og modtagere af selvforsørgelses- og overgangsydelse, som hovedsagelig er indvandrere, der egentlig skulle sendes hjem. Det lovede man dengang. Så blev Ydelseskommissionen udskudt, og så skal man have forlænget den her aftale, fordi de har fået for lidt penge. Samtidig har regeringen så barslet med en 37-timersaktiveringsordning, hvor de samme personer, som får den her ydelse, skulle ud i aktivering, og der slog regeringen hårdt fast, at hvis ikke man mødte op, mistede man sin ydelse. Og så er det nærliggende spørgsmål jo så, om man, hvis det var sådan, at regeringen fik de 37 timer igennem – det ved jeg ikke om de gør; Dansk Folkeparti er i hvert fald ikke med – og de her mennesker mistede ydelsen, så ville komme med en ekstra hævelse af ydelserne for at tilgodese dem, der så mister nogle penge, fordi de ikke er mødt op til den aktivering, som de skulle møde op til. Det kan man altid begynde at tænke over. Nu løber den her til foråret, og så regner man med, at der nok er kommet en ydelseskommission, hvor man kan se på ydelserne. Men hvad sker der så, hvis Ydelseskommissionen nu kommer med et forslag om, at ydelserne søreme ikke skal hæves? Vil man så stå i en situation, hvor der er nogen, der siger, at så må vi forhøje de børnepenge, børneydelsen, igen? Det er det, vi ikke ved; det er så uafklaret. Man skubber det bare fremad, i stedet for, som det har været, at man sørger for at få de her personer ud at arbejde. Der er nogle af dem her, der slet ikke skal være i Danmark. De skal måske hjemsendes. Der er måske nogle, der skal ud at have et arbejde i stedet for bare at få hævet ydelserne. Der er da godt nok også mange andre familier, der ikke er en del af det her, og som gerne ville have haft nogle højere børneydelser. Der laver man en stor forskelsbehandling, men det var for at tilgodese sine aftalepartnere i den her forbindelse. Så for at få fred og ro, indtil Ydelseskommissionen kom, hævede man den her sats, og det kan Dansk Folkeparti selvfølgelig ikke være med til, for det er at gå den helt gale vej i den forbindelse. Så Dansk Folkeparti siger selvfølgelig nej til det her forslag.
Tak til Dansk Folkepartis ordfører. Der er ikke nogen korte bemærkninger, så vi fortsætter med ordføreren for Socialistisk Folkeparti. Hr. Karsten Hønge, værsgo.
Så må vi jo til det igen igen, altså endnu en gang at forlænge det midlertidige børnetilskud, som jo egentlig bare er et foreløbigt plaster på det forståelsespapir, som støttepartierne aftalte med regeringen. Det var tilbage i august-september 2019, at vi aftalte, at det midlertidige ekstraordinære børnetilskud skulle træde i kraft i stedet for den egentlige aftale omkring et nyt ydelsessystem. Jeg synes ikke, at det har været overdrevent elegant, altså den måde, som vi nu igen skal behandle det samme lovforslag på, ved igen at udskyde det. Men det er så det, vi har foran os. SF's mål er til gengæld fortsat fuldstændig det samme, nemlig at rive loftet ned over kontanthjælpen; at lægge en ambitiøs plan for, hvordan vi mærkbart og målbart får færre fattige børn i Danmark; at vi tilfører systemet flere penge og vi skaber et mere enkelt og gennemskueligt system for de samlede offentlige ydelser. Men det er altså svært at vente på, at forhandlingerne ender med et resultat – men det er da helt umuligt at vente på for børn i fattige familier. Det er nødvendigt at skærme børnene så godt som muligt i ventetiden, og derfor er det jo godt, at vi i dag forlænger det midlertidige ekstraordinære børnetilskud.
Tak for det. Der er ikke nogen korte bemærkninger til hr. Karsten Hønge, så tak til SF's ordfører. Den næste ordfører er fru Samira Nawa fra Radikale Venstre. Værsgo.
Mange tak. Børn er børn, og børns fremtid skal ikke afgøres af forældrenes økonomiske baggrund. Børn skal slet ikke vokse op i fattigdom, for det at vokse op i fattigdom har ikke bare konsekvenser i barndommen, men kan jo også have det senere i livet. Det kan medføre, at man har en lavere løn end ellers, får en kortere uddannelse eller står med dårligere tilknytning til arbejdsmarkedet. Derfor er det jo vigtigt at sikre økonomisk trængte børnefamilier en håndsrækning. Siden flertallet skiftede i 2019, har vi haft det midlertidige børnetilskud, som skal sikre lige præcis den ro, der gør, at børn fra de her familier ikke ramler ind i de konsekvenser, som jeg netop har nævnt. Men som navnet på ydelsen indikerer, er der netop tale om et midlertidigt børnetilskud. Derfor kan jeg da heller ikke lade være med at ærgre mig over, at vi nok engang står her og skal forlænge det midlertidige børnetilskud i stedet for at præsentere en permanent løsning. I Radikale Venstre har vi med stor interesse fulgt Ydelseskommissionens arbejde og synes også, at der er kommet nogle rigtig gode anbefalinger. Det kribler i vores fingre for at komme i gang med de egentlige forhandlinger. Vi vil rigtig gerne have afskaffet bl.a. kontanthjælpsloft og integrationsydelse. Vi vil jo netop gøre op med midlertidigheden og sikre permanente løsninger. Indtil da er der selvfølgelig ikke noget andet for, end at vi selvfølgelig skal forlænge tilskuddet, sådan som vi gør det med lovforslaget i dag. Så Radikale Venstre bakker op om lovforslaget, og jeg skal hilse fra Enhedslisten og sige, at de også bakker op. Tak.
Tak for det. Der er ikke nogen korte bemærkninger. Tak til Radikale Venstres ordfører. Den næste ordfører er hr. Niels Flemming Hansen fra Det Konservative Folkeparti. Værsgo.
Mange tak for det. I Det Konservative Folkeparti har vi jo naturligvis den holdning, at hvis man kan arbejde, så skal man arbejde. Det skal kunne betale sig at arbejde, og ligesom vi sagde sidst, trækker det her forslag Danmark i en forkert retning. Baggrunden for forslaget ligger jo i papiret »Retfærdig retning for Danmark«, og jeg synes personligt, at det er dybt uretfærdigt og en hån mod de mennesker, der går på arbejde hver dag, at der er folk, der får flere penge for ikke at lave noget. Børn har godt af at se deres forældre gå på arbejde hver dag og bidrage til fællesskabet. Vi står ikke kun i en sundhedskrise, vi står også i en krise på arbejdsmarkedet med danske virksomheder, der virkelig er pressede og skriger på arbejdskraft. Derfor skal vi have alle ud og søge job. Det gør vi ikke ved at hæve eller forlænge de sociale ydelser, og vi synes på alle måder, at forlængelsen er skadelig, og derfor kan vi ikke støtte lovforslaget.
Tak for det. Der er en kort bemærkning fra hr. Karsten Hønge.
Vil hr. Niels Flemming Hansen prøve at dokumentere, hvilken sammenhæng der er mellem ydelserne og det arbejdsudbud, der er? Altså, hvad er det for en dokumentation, De Konservative bygger deres politik på? Jeg kan jo bare nævne to konkrete ting. Det er, at da man indførte loftet over kontanthjælpen, havde man beregnet, at på en god dag med medvind på cykelstierne og solskin kom der 450 mennesker i arbejde, selv om man ramte 30.000 familier med det. Og i sidste måned kom der 17.000 mennesker ekstra i arbejde – bare i sidste måned – uden at der var indført en eneste reform, der forsurede livet for almindelige mennesker. Så hvad er det for en fantasiverden, hr. Niels Flemming Hansen lever i?
Ordføreren.
Ja, det er jo i hvert fald en meget fantasifuld verden. Det er jo sådan, hr. Karsten Hønge, at hvis du giver en familie 2.000 kr. mere om måneden skattefrit – skattefrit – hvilket du jo skal tjene i omegnen af 3.500 kr. for at få, så er det bare der, hvor ydelsen kommer over den minimumsløn, der er på markedet. Og derfor er vi jo i en situation, hvor det desværre ikke kan betale sig at arbejde.
Hr. Karsten Hønge.
Det lyder rigtigt, men det er det jo bare ikke. Vi kom ikke en millimeter nærmere en dokumentation. Det er jo rene fantasier, hr. Niels Flemming Hansen står og for så vidt spilder Folketingets tid med. Jeg beder om et svar på noget. Man har forsøgt at gå den vej ved markant at nedsætte ydelserne, da man indførte loftet over kontanthjælpen. Man ramte 30.000 familier, og på en god dag fik det 450 mennesker i arbejde. Altså, kan vi blive enige om, at det stort set ingen effekt havde på arbejdsudbuddet? I sidste måned kom der 17.000 mennesker i arbejde, uden at man har indført forringelser. Så det er uden kontakt med den virkelighed, som hr. Niels Flemming Hansen ellers mener at kunne etablere, i forhold til hvad der er brug for ude på arbejdsmarkedet.
Tak. Ordføreren.
Jeg synes simpelt hen, det er så dybt usagligt at bringe det her ind, alene – alene! I dag er det jo sådan, at virksomheder ansætter på livet løs. Der bliver endda ansat folk, som ikke er kvalificeret til de stillinger, bare for at få nogen ind. Så vidt jeg husker tallet, er det faktisk sådan, at 27 pct. af dem, der bliver ansat i dag, er ude igen efter 6 måneder.
Der er ikke flere korte bemærkninger. Tak til Det Konservative Folkepartis ordfører. Så er det ordføreren for Nye Borgerlige, hr. Lars Boje Mathiesen. Værsgo.
Tak for det. Lad os først lige slå nogle ting fast: Det her er en lempelse af udlændingepolitikken. Man hæver ydelserne, og det gør man for en gruppe, som hovedsagelig består af indvandrere og efterkommere. Det er faktuelt, og selv om ordføreren for Socialdemokratiet helst ikke vil tale om det, kan man bare slå det op i det svar, som man har fået fra regeringen af. Så siger man: Ja, det kan godt være, at det her er lempelser af udlændingepolitikken, og ja, det kan godt være, at det her så betyder højere ydelser til indvandrere, men vi gør det, fordi vi gerne vil bekæmpe børnefattigdom. Og det undrer mig, at det er det argument, man bruger. For hvis man kigger på S-regeringens egne svar, som også er kommet i forbindelse med dens økonomiske politik fordelt på indkomstdeciler som andel af den disponible indkomst, så kan man sige, at indkomsten, siden man lavede opgørelsen i 2020, er faldet mest for den laveste indkomstdecil, altså de mennesker i samfundet, som har mindst. Sagt på en anden måde: Regeringens politik har økonomisk ramt dem, som har mindst i forvejen. Så begynder argumentationen om at bekæmpe børnefattigdom jo at lyde rigtig, rigtig hul. Så dækker den reelt set over, at det, man har ønsket, var at sidde med magten, og der havde man brug for at please venstrefløjen, og det her var så det, man betalte dem med. Jeg synes bare, man skulle være ærlig over for den danske befolkning i stedet for at komme med alle de bortforklaringer, vi har hørt i dag. Tak, og Nye Borgerlige kan selvfølgelig ikke stemme for.
Tak. Så er der en kort bemærkning fra hr. Karsten Hønge.
Jeg kan forstå på hr. Lars Boje Mathiesen, at han i dag såvel som så mange andre gange føler sig vældig provokeret, når nogle midler tilfalder familier med etnisk minoritetsbaggrund. Jeg kunne godt tænke mig at spørge hr. Lars Boje Mathiesen: Skal vi indføre sådan et nyt fordelingssystem i Danmark, som ikke går ud fra en vurdering, hvor vi bekæmper børnefattigdom, og ikke går ud fra en vurdering af familiernes økonomi, men farven på kinderne på børnene?
Ordføreren.
Jeg synes, det er en mærkelig racistisk insinuering. Hvis man brugte lidt tid på at læse op på Nye Borgerliges politik, kunne man se, at vores politik er, at vi mener, at offentlige ydelser kun skal være for danske statsborgere. Det er altså baseret på nationalitet. Men det siger nok mere om, hvordan SF's ordfører tænker, end om, hvordan vi andre gør.
Hr. Karsten Hønge.
Ja, som sædvanlig kommer vi ikke meget tættere på et svar, når hr. Lars Boje Mathiesen svarer på noget. Men jeg vil da prøve igen. Når man nu skal fordele penge i Danmark, skal vi så gå ud fra økonomiske modeller, hvor vi ser på, hvad familierne har til rådighed, eller skal vi gå ud fra den farve, som børnene har på kinderne, når vi bekæmper børnefattigdom?
Ordføreren.
Den eneste, der kommer med racistiske bemærkninger i Folketingssalen lige nu, er ordføreren for SF. Så det andet gider jeg ikke nedlade mig til at svare på.
Tak for det. Der er ikke flere korte bemærkninger. Tak til ordføreren fra Nye Borgerlige. Så er der flere ordførere, som har bedt om ordet, og den sidste, der så skal på talerstolen, er beskæftigelsesministeren. Værsgo.
Tak for det, og tak til ordførerne for bemærkningerne. Der skal ikke herske nogen tvivl om, at den her regering tager børnenes parti. Børn i Danmark skal vokse op under ordentlige vilkår; de skal gå til fritidsaktiviteter, deltage i børnefødselsdage og i det hele taget nyde godt af de mange muligheder, som det danske samfund tilbyder. Derfor gav vi Ydelseskommissionen den opgave at komme med anbefalinger til et nyt ydelsessystem, der indeholder en balance mellem et rimeligt forsørgelsesgrundlag og en tilstrækkelig tilskyndelse til at søge arbejde. Samtidig skulle den tage højde for, at børn i Danmark skal vokse op med muligheden for at tage aktivt del i fællesskabet. Regeringen indgik i efteråret 2019 en aftale om et midlertidigt børnetilskud. Det skulle sikre børn rimelige vilkår og lige muligheder for at være en del af fællesskabet, indtil Ydelseskommissionen havde fremlagt sine anbefalinger og et nyt ydelsessystem kunne træde i kraft. Nu er regeringen i gang med at følge op på Ydelseskommissionens arbejde, og det er stadig regeringens og min klare ambition at lande en bred og balanceret aftale, så der kan komme ro om kontanthjælpssystemet. Men jeg vil også gerne være helt ærlig og sige, at det er en vanskelig opgave. For det første er kontanthjælpssystemet i sig selv en stor og kompleks størrelse, og for det andet tager det tid at arbejde sig hen imod de helt rigtige balancer mellem de mange forskellige hensyn, der skal tages. For på den ene side skal børn vokse op under rimelige forhold, også de børn, hvis forældre ikke har et arbejde, på den anden side skal vores offentlige ydelser jo heller ikke øge tilstrømningen til Danmark, og samtidig skal der være en klar og tydelig gevinst ved at stå tidligt op og hoppe på cyklen for at tage hen på arbejdet i stedet for at gå derhjemme på offentlig forsørgelse. Diskussionen om fremtidens ydelser er med andre ord lige så vanskelig, som den er vigtig, men vi skylder at bruge den tid og de kræfter på arbejdet, som der er behov for. De børn, hvis mor og far er på kontanthjælp, fortjener, at vi tager opgaven alvorligt, og lad mig slå én ting fast: Børnene skal ikke betale prisen, mens vi politikere diskuterer. Derfor har regeringen fremsat et lovforslag om at videreføre det midlertidige børnetilskud til og med juni 2022. En videreførelse af det midlertidige børnetilskud skal holde hånden under de familier, som modtager de laveste ydelser i kontanthjælpssystemet, så de har mulighed for at give deres børn de samme muligheder som deres jævnaldrende kammerater i skoler og daginstitutioner. Jeg vil gerne takke for drøftelsen her i dag og ser frem til den videre behandling i udvalget.
Tak for det. Der er ikke nogen korte bemærkninger til beskæftigelsesministeren. Da der ikke er flere, som har bedt om ordet, er forhandlingen sluttet. Jeg foreslår, at lovforslaget henvises til Beskæftigelsesudvalget. Hvis ingen gør indsigelse, betragter jeg dette som vedtaget. Det er vedtaget.
Der er ikke mere at foretage i dette møde. Folketingets næste møde afholdes i morgen, onsdag den 26. januar 2022, kl. 13.00. Jeg henviser til den dagsorden, der vil fremgå af Folketingets hjemmeside.