Etter ønske fra justiskomiteen vil presidenten foreslå at debatten blir begrenset til 40 minutter, og at taletiden blir fordelt med 5 minutter på hver gruppe. Videre vil presidenten foreslå at det ikke blir gitt anledning til replikker etter de enkelte innlegg, og at de som måtte tegne seg på talerlisten utover den fordelte taletid, får en taletid på inntil 3 minutter. – Det anses vedtatt.
I Ot.prp. nr. 81 for 2000–2001 la Regjeringen frem et forslag til lov om notarius publicus. Ifølge Dokument nr. 11 for 2000–2001 ble forslaget ikke behandlet av det forrige storting. I Ot.prp. nr. 23 fremmes forslaget på nytt – med noen få endringer av lovteknisk karakter i forhold til det opprinnelige forslaget. Notarius publicus er i norsk rett pålagt flere ulike oppgaver, bl.a. å foreta vigsler og registrere partnerskap, og er gitt en generell kompetanse til å gi notarialbekreftelser. Det sentrale er at det som bekreftes, er faktiske forhold. Norsk lovgivning har i dag ingen generelle bestemmelser som angir notarius publicus" oppgaver og kompetanse eller notarialforretningenes rettsvirkninger. Bestemmelsene er spredt i ulike lover og er til dels også ulovfestet rett. I proposisjonen fremmes forslag til en ny lov om notarius publicus som bygger på NOU 1999:22 Domstolene i første instans, der det konkluderes med at notarialforretninger som hovedregel fremdeles bør ligge under domstolene i første instans. De fleste høringsinstansene sluttet seg til dette, med unntak av Trondheim byrett og Indre Follo herredsrett, som mener at notarialoppgaver er en forvaltningsoppgave som bør tas ut av domstolene. Komiteen er av den oppfatning at kompetansen inntil videre bør ligge under domstolene. Gjeldende rett er også at bl.a. politimestrene i Rjukan, Vest-Oppland og Sør-Varanger har notarialkompetanse. På grunn av de store avstandene i Finnmark og den tette kontakten med Russland vil det være en ulempe for befolkningen i Sør-Varanger å måtte reise 340 km til Vadsø og tilbake for enkle notarialbekreftelser. Komiteen har derfor foreslått at politimesteren i Sør-Varanger politidistrikt gis notarialmyndighet i saker som vigsler og registrering av partnerskap samt i notarialforretninger i grenserelaterte saker. Komiteen fremmer dette som forslag for å unngå enhver tvil om at dette er det minimum av notarialkompetanse politimesteren i Sør-Varanger må ha. Det er opp til departementet hvordan man løser dette i praksis. Notarius publicus" oppgaver og kompetanse har tidligere vært regulert i mange ulike lover og forskrifter, og rettstilstanden har vært uoversiktlig både for dem som skal utøve kompetansen, og for publikum. Lovforslaget innebærer en samling av notarius publicus" kompetanse i én lov og inneholder ingen endringer i den saklige kompetansen. Komiteen anbefaler Odelstinget å slutte seg til lovforslaget, som ikke vil ha merkbare økonomiske eller administrative konsekvenser. Lovforslaget er i tråd med komiteens ønske om å forenkle lovverket og gjøre det mer oversiktlig for brukerne.
Det gjeldende regelverket om notarius publicus er uoversiktlig. Hovedformålet med å gi en ny lov er å avhjelpe usikkerheten om hvilke oppgaver notarius publicus har, og hvordan de skal utføres. Det viktige er derfor ikke å endre de gjeldende regler, men å systematisere og lovfeste gjeldende rett på en måte som gjør reglene lettere tilgjengelig. Jeg mener dette oppnås ved å samle de grunnleggende kompetanse- og saksbehandlingsregler i én lov med tilhørende forskrift. Oppgaven som notarius publicus utføres av flere: Ved lov er oppgaven pålagt dommere ved tingrettene, norske utenrikstjenestemenn og Sysselmannen på Svalbard.Tre politimestere er notarius publicus i kraft av kongelige resolusjoner.Dessuten har lensmennene og enkelte andre i visse tilfeller begrenset notarialkompetanse til å utføre enkelte notarialforretninger. Notarius publicus er i norsk rett pålagt en rekke konkrete arbeidsoppgaver, hvor de viktigste er å utføre vigsler og registrere partnerskap. Loven vil ikke innebære noen endringer av disse oppgavene. Notarius publicus har i tillegg en generell adgang til å gi notarialbekreftelser. De vanligste er bekreftelse av underskrift, kopibekreftelser og bekreftelse av kompetanse. Reglene for notarialbekreftelser er i dag stort sett ulovfestet. Loven vil på dette området være en lovfesting av gjeldende rett. På samme måte som i dag vil Kongen ha hjemmel til å gi nærmere bestemmelser om notarius publicus" virksomhet. Dette omfatter tildelinger av notarialmyndighet og saksbehandlingsregler. Tildelinger av notarialmyndighet er i dag gitt ved flere kongelige resolusjoner og forskrifter, mens de generelle saksbehandlingsregler i hovedsak er å finne i ulovfestet praksis. Alt dette vil heretter bli samlet i en forskrift, slik også sakens ordfører presenterte det. Notarialforretninger er i dag med få unntak gebyrfrie. Det foreslås ikke å utvide gebyrplikten, og loven vil derfor ikke ha økonomiske konsekvenser av betydning. Justiskomiteen ønsker at politimesteren i Sør-Varanger politidistrikt fortsatt skal ha notarialmyndighet i saker som gjelder vigsler og registrering av partnerskap, samt i notarialforretninger i grenserelaterte saker. Begrunnelsen angis bl.a. å være «reiseavstanden til tingretten». Det synes således å være praktiske hensyn som anføres, særlig knyttet til reiseavstanden i forbindelse med vigsler. Jeg har tenkt å følge opp Stortingets vedtak ved å tildele politimesteren i Sør-Varanger myndighet som notarius publicus i den forskrift som skal gis i medhold av loven. Av praktiske og lovtekniske hensyn vil dette gjøres ved å gi politimesteren full kompetanse som notarius publicus.
Flere har ikke bedt om ordet til sak nr. 1.[[Votering, se side 117]]
Det hørtes unektelig noe komplisert ut da presidenten leste opp innstillingens overskrift. Jeg kan forsikre at innholdet er atskillig enklere enn det overskriften skulle tilsi. Det handler i praksis om at man har et erstatningsbeløp med en øvre grense i tilfelle et oljetankskip – som altså har olje også i tankene sine, ikke bare som drivstoff – skulle være så uheldig å gå på grunn og forurense. Erstatningen som man da må kunne forvente blir brukt til opprydding av dette oljesølet, må være så stor at den dekker de faktiske utgiftene. Med tanke på framtiden er det viktig at vi ikke kommer i en situasjon hvor avgrensningsbeløpet for erstatningsansvaret er så lavt at det ikke vil dekke de faktiske kostnadene. Derfor foreslås det i denne proposisjonen at man hever dette beløpet med ca. 50 pst. Det synes en enstemmig komite er et meget godt forslag, og vi vil derfor anbefale at Odelstinget gir sitt samtykke til det.
Vi har hittil ikke hatt noen tilfeller av store oljesøl fra oljetankskip i Norge – heldigvis. De oljesølsulykkene vi har hatt i Norge, som har vært ille nok, har knyttet seg til andre typer skip, og skadevirkningene har vært relativt små sett i forhold til scenarioer man har sett i enn rekke andre land med oljetankere som har forulykket. Ulykken med oljetankeren «Erika» utenfor Frankrike i desember 1999 viser hvor katastrofal en slik ulykke kan være, både for miljøet og for næringer som baserer seg på det aktuelle kystområdet. At denne type oljesølskatastrofer kan skje også ved våre kyster en dag, er imidlertid noe vi ikke kan utelukke. Og når det skjer, må vi være beredt. Det er ikke minst av stor betydning å sørge for at de sjørettslige ansvarsreglene for slike oljesøl er gode, og særlig at de gjeldende ansvarsgrensene til enhver tid er høye nok. Oljesølsproblematikken er internasjonal og må løses i internasjonale fora. Jeg er derfor meget glad for at FNs sjøfartsorganisasjon, IMO, hvor Norge er en meget aktiv deltaker, nå har vedtatt en slik økning av oljesølsansvaret som foreslås gjennomført i det lovforslaget som Odelstinget har til behandling, og som saksordføreren presenterte. Forslaget innebærer at Norge gir sin tilslutning til at ansvarsgrensene i de internasjonale IMO-konvensjonene for oljesøl fra oljetankskip økes betydelig, med hele 50,37 pst. Jeg regner med at en tilstrekkelig mengde land vil støtte IMOs vedtak, slik at endringene trer i kraft. I så fall vil økningen være i kraft fra 1. november 2003. En slik økning er nødvendig, og jeg er derfor meget glad for at komiteen har gitt sin tilslutning til departementets forslag. Forslaget er en milepæl, men ikke noen hvilepute. Regjeringen vil fortsette Norges stadige arbeid i IMO med å sørge for at de internasjonale reglene for dekning av oljesølskader til enhver tid er i en slik utviklingsprosess som problemfeltet krever.
Flere har ikke bedt om ordet til sak nr. 2.[[Votering, se side 118]]
Denne saken ble lagt fram for Odelstinget i forrige sesjon, men ble ikke behandlet. Det er derfor nødvendig at saken nå kommer opp til ny behandling. Pensjonstrygden er en ordning med tidligpensjon, som i dag gir alderspensjon fra 60 til 67 år. Fiskerpensjon kan løpe ved siden av inntekt fra arbeid i yrket, som for denne aldersgruppen ofte vil være redusert i forhold til tidligere. Departementet foreslår å oppdatere fiskerpensjonsloven, slik at reglene der det går fram at trygdekontorene er de lokale organene for pensjonstrygden for fiskere, nå blir opphevet. En foreslår at Rikstrygdeverket fortsatt skal ha det overordnede ansvaret for pensjonstrygden, og at det blir lovfestet å gi regler om den daglige administrasjonen ved kongelig resolusjon. Garantikassen for fiskere i Trondheim kan således fortsette med den daglige administrasjonen av pensjonstrygden. Det er videre foreslått å oppheve reaksjonsregelen om å stryke yrkesfiskere som ikke betaler medlemspremie til trygden, fra blad B i fiskermanntallet. Det blir isteden gitt en regel om at krav på medlemspremie er tvangsgrunnlag for utlegg. Flertallet i komiteen, alle unntatt Fremskrittspartiet, viser ellers til Ot.prp. nr. 99 for 2000-2001 og støtter forslag til lov om endringer i lov 28. juni 1957 nr. 12 om pensjonstrygd for fiskere mv., og har ellers ingen merknader. Jeg regner med at Fremskrittspartiet vil redegjøre for sine merknader.
Som det vil fremgå av våre merknader, er Fremskrittspartiets hovedanliggende i denne saken at ordningen bør gjøres frivillig. Vi viser til at frivillige løsninger på dette området har fungert tidligere, og at det også er en kostnadsmessig side ved inndriving av små beløp. Vi vil også vise til at Fremskrittspartiet tidligere i Stortinget har tatt opp forholdene for fiskere som blir uføre før fylte 60 år. Det gjør vi igjen i denne innstillingen. Jeg vil understreke at Fremskrittspartiet er tilhenger av opphevelse av § 1 andre ledd, og, som det vil fremgå av innstillingen, foreslår vi en ny formulering av denne paragrafen. For øvrig viser jeg til innstillingen og tar opp Fremskrittspartiets forslag.
Representanten Ulf Erik Knudsen har tatt opp de forslagene han har referert til.
Fiskerpensjonsordningen er en ordning som finansieres av fiskerne selv gjennom produksjonsavgiften. På denne bakgrunn er Kystpartiet mot en samordning mellom fiskerpensjon og uførepensjon fra folketrygden. Derfor vil Kystpartiet støtte forslag nr. 1, fra Fremskrittspartiet, som går ut på at fiskere som blir uføretrygdet før fylte 60 år, får tilbakebetalt innbetalt premie til pensjonstrygden for fiskere.
Forslagene til endringer i lov om pensjonstrygd for fiskere, som Odelstinget behandler i dag, ble lagt fram av Stoltenberg-regjeringen og videreført av denne regjeringen. Jeg er enig i forslagene og konstaterer med tilfredshet at også komiteflertallet støtter dem. Som det fremgår av proposisjonen og innstillingen, er pensjonstrygden for fiskere en pliktig tidligpensjonsordning for personer som har fiske og fangst som hovedyrke. Ordningen finansieres av næringen selv, men staten garanterer for pensjonene. Ved å gå bort fra å stryke fiskere som ikke betaler pensjonspremie, fra fiskermanntallet, fjernes koblingen mellom pensjonspremien og andre sosiale ordninger og rettigheter for fiskerne. Komiteens medlemmer fra Fremskrittspartiet foreslår at pensjonstrygden for fiskere skal være frivillig. Etter min oppfatning bør man legge avgjørende vekt på synspunkter fra fiskerne selv. Pensjonstrygden er en pliktig ordning i dag, og fiskernes organisasjoner ønsker at den skal fortsette som det. Det offentlige utvalget som er i gang med å utrede pensjonstrygden for fiskere, skal bl.a. vurdere en overgang til en fondsbasert ordning med opptjening av individuelle rettigheter. Det vil være naturlig å vurdere spørsmålet om ordningen skal være pliktig eller ikke på ny når utvalgets utredning foreligger og har vært på høring. Både sjømenn og fiskere har tidligpensjonsordninger. En del sjømenn har også hatt noen tid som yrkesfiskere, og jeg er tilfreds med at adgangen til å legge sammen medlemstid i disse ordningene utvides, slik at det vil kunne ytes fiskerpensjon for medlemstid ned til 52 uker i slike tilfeller. Når det gjelder forslaget til Fremskrittspartiet om å tilbakebetale pensjonspremie til uføretrygdede fiskere, vil jeg igjen vise til utvalget som er i arbeid. Utvalget skal bl.a. vurdere samordningen med uførepensjon fra folketrygden. Regjeringen vil også komme tilbake til dette spørsmålet i forbindelse med behandlingen av utvalgets utredning.
Flere har ikke bedt om ordet til sak nr. 3.[[Votering, se side 119]]
Odelstinget skal votere i sakene nr. 1–3.
Det voteres over lovens overskrift og loven i sin helhet.
Lovvedtaket vil bli sendt Lagtinget.
Komiteens innstilling blir i samsvar med forretningsordenens § 30 fjerde ledd å sende Stortinget.
Det voteres over lovens overskrift og loven i sin helhet.
Lovvedtaket vil bli sendt Lagtinget.
Under debatten har Ulf Erik Knudsen på vegne av Fremskrittspartiet satt fram forslagene nr. 1 og 2. Forslag nr. 1 lyder: «Stortinget ber Regjeringen fremme forslag om endringer i pensjonstrygden for fiskere slik at fiskere som blir uføretrygdet før fylte 60 år får tilbakebetalt innbetalt premie til pensjonstrygden for fiskere.» Dette forslag blir i samsvar med forretningsordenens § 30 fjerde ledd å sende Stortinget.
Her foreligger et alternativt forslag fra Fremskrittspartiet. Forslaget lyder:
Fremskrittspartiet har varslet at de går imot.
Det voteres over lovens overskrift og loven i sin helhet.
Lovvedtaket vil bli sendt Lagtinget.