Representanten Karin S. Woldseth vil framsette et representantlovforslag.
Jeg vil, som tidligere lovet fra denne talerstolen, fremme et representantlovforslag på vegne av Arne Sortevik og meg selv om endring i lov 18. mai 1979 nr. 18 om foreldelse av fordringer, foreldelsesloven, om foreldelse i forbindelse med barnehjemssakene.
Lovforslaget vil bli behandlet på reglementsmessig måte.
Etter ønske fra familie- og kulturkomiteen vil presidenten foreslå at taletiden begrenses til 40 minutter og fordeles med inntil 5 minutter til hvert parti og inntil 5 minutter til statsråden. Videre vil presidenten foreslå at det ikke gis anledning til replikkordskifte, og at de som måtte tegne seg på talerlisten utover den fordelte taletid, får en taletid på inntil 3 minutter. - Dette anses vedtatt. Presidenten har grunn til å tro at denne debatten går raskere enn det som her er antydet.
Jeg skal prøve å bidra til det. Det vi er invitert til å gjøre i dag, er å vedta at vi lovfester Redaktørplakaten. Temaet har vært oppe i Stortinget en rekke ganger og har i og for seg hver gang fått ganske brei tilslutning her i salen. Redaktørplakaten er et verktøy som har hatt stor gjennomslagskraft som avtalerettslig instrument. Den er et uttrykk i fast dagligtale for alle oss som forholder oss til mediedebatt. Arbeidet har pågått lenge, og det er fint, syns jeg, at alle høringsinstanser har sagt ja til lovfesting. Det kan virke underlig at man foretar en lovfesting av en såpass godt innarbeidet plakat som Redaktørplakaten uten at man også legger inn sanksjoner i loven. Men som en samlet komite sier, regner man dette som et trinn 1 i en mer gjennomgående medieansvarslov som vi syns det er behov for i Medie-Norge i dag. Komiteen har gitt departementet rett i at det var viktig å utvide lovframlegget i forhold til hvilke medium som skal dekkes av det. Nå dekkes alle som formidler nyheter, aktualitetsstoff eller samfunnsdebatt, og det betyr også f.eks. statlige publikasjoner. Men det er to elementer det har vært debatt om, og som jeg tror er debatter vi kommer til å følge videre også. Det ene går på det elektroniske medium, der Redaktørplakaten kan framstå som klar i forhold til noen deler av det, men der spesielt området nettdebatt har ført til både skriving av bøker - stor debatt - og også stor politisk debatt. Komiteen har bemerket at det er behov for evaluering av loven etter en tid for å se om den fungerer slik som en mener den skal. Hvis jeg skal legge til noen meninger fra Venstres side når det gjelder dette med nettdebatter, vil jeg si at jeg tror at nettdebatter er en veldig viktig del av det elektroniske demokratiet som holder på å utvikle seg. Jeg tror at det kommer til å utvikle seg en debattkultur over tid, slik vi ser at debattkulturer i det offentlige rom alltid er i utvikling, men skal en debattkultur i det offentlige rom utvikle seg, kreves det noen moderatorer av ulike typer - ikke nødvendigvis bare en redaktør som klipper, men også noen som påpeker dårlig debattkultur. Og så er det en utfordring at det er en offentlig debatt der anonymitet kan knyttes til deltakelsen, noe som gjør denne offentlige debatten annerledes enn alle andre debatter. Dette er en utfordring for både måten vi tenker media på, og måten vi tenker ytringsfrihet på. Det andre punktet som det har vært uklarhet eller uenighet om, er muligheten for å få en åpen kanal i tv-tilbudet som åpner for at f.eks. frivillige organisasjoner får muligheten til å lage tv-program og nå ut til et bredt publikum. Der er det bred enighet, alle minus Fremskrittspartiet, om at redaktøransvaret her må legges på den enkelte produsent, og at her må det gå an å finne gode løsninger som gjør at vi ikke viker fra prinsippet, men likevel klarer å gjøre det mulig for en slik aktør å opptre i markedet.
Flere har ikke bedt om ordet til sak nr. 1.
I Ot.prp. nr. 16 for 2007-2008 legges det fram forslag til endringer i borettslagsloven, eierseksjonsloven og avhendingsloven. Komiteen støtter i all hovedsak enstemmig opp om forslagene fra Regjeringen. Fremskrittspartiet ønsker å få utredet muligheten for å fjerne hele ordningen med forkjøpsrett, og jeg regner med at Fremskrittspartiet redegjør for sitt standpunkt i et senere innlegg. Et stort flertall i komiteen støtter Regjeringens forslag om å endre lovverket slik at kommunene kan overføre en kommunalt eid borettslagsandel til den som leier den tilhørende borettslagsboligen, uten at forkjøpsrett gjøres gjeldende. Også de fleste av høringsinstansene støtter dette forslaget. Endringene vil gi kommunene bedre mulighet til å utnytte den kommunale boligmassen på en smidigere måte. Kanskje enda viktigere er det at folk ikke blir rykket opp med roten fra et bomiljø de er godt etablert i fra før. Det er ganske uforståelig at Fremskrittspartiet ikke ser de gode effektene av akkurat dette forslaget. Komiteens flertall støtter også endringen i lovverket som gir unntak fra forkjøpsretten for andre som har eller kan ventes å få særlige oppgaver med å skaffe boliger til vanskeligstilte. De dette gjelder, står nevnt i § 4-2 første ledd i lovverket. Fellesnevneren for alle disse er at de har eller har tatt på seg ansvar for å skaffe boliger til ulike grupper av vanskeligstilte. Jeg tror vi gjennom dagens vedtak tar noen små skritt i riktig retning i boligpolitikken som kanskje kan gjøre boligsituasjonen litt lettere for noen, og det burde et enstemmig odelsting samle seg om.
Jeg lover å være kort. Jeg viser til høringsinstansen Eiendomsmeglerforetakenes Forening, som i sin høringsuttalelse gikk imot Regjeringens forslag, og til at Den Norske Advokatforening mener at man bør kunne etablere et boligaksjeselskap som et midlertidig mellomstadium mellom et aksjeselskap og et borettslag. Advokatforeningen mener at de skattemessige forholdene ved omdanning heller bør reguleres gjennom skatte- og avgiftsregler enn å blokkere slike skattemessige fordeler gjennom å skjerpe borettslagsloven. Fremskrittspartiet ønsker å gå imot Regjeringens forslag når det gjelder deler av III. Det er urimelig at det er bare stat, fylkeskommune eller kommune som skal kunne omgå forkjøpsretten i borettslag og sameier. Vi mener tvert imot at bortfall av forkjøpsretten også må gjelde andre grupper, og at det vil ha en rekke fordeler. Vi viser bl.a. til at en slik endring vil kunne føre til et friere og mer dynamisk boligmarked, der eiere fritt kan selge til dem eieren ønsker å selge til. Vi tror også at bortfall av ordningen med forkjøpsrett vil kunne føre til økt mobilitet i det norske samfunnet, fordi man lettere vil kunne kjøpe leiligheter i de delene av landet der man ikke har ansiennitet i boligbyggelag. Så ønsker jeg å ta opp Fremskrittspartiets forslag.
Representanten Ib Thomsen har tatt opp det forslaget han viste til. Flere har ikke bedt om ordet til sak nr. 2.[[Votering, se nedenfor.]]
Odelstinget går da til votering.
Det voteres over lovens overskrift og loven i sin helhet.
Lovvedtaket vil bli sendt Lagtinget.
Under debatten har Ib Thomsen på vegne av Fremskrittspartiet satt fram et forslag. Forslaget lyder: «Stortinget ber Regjeringen utrede muligheten for å fjerne ordningen med forkjøpsrett ved omsetning av boliger og leiligheter. » Forslaget blir i samsvar med forretningsordenens § 30 fjerde ledd å sende Stortinget.
Her har Fremskrittspartiet varslet at de vil stemme imot.
Det voteres over lovens overskrift og loven i sin helhet.
Lovvedtaket vil bli sendt Lagtinget.
Dermed er dagens kart ferdigbehandlet. Ber noen om ordet før møtet heves? - Møtet er hevet.