Шановні народні депутати, прошу вставити карточки для електронної реєстрації. Дякую.
Прошу запросити народних депутатів до сесійної зали. Шановні народні депутати, продовжуємо нашу роботу. Прошу ще раз запросити всіх народних депутатів зайти до сесійної зали. Шановні народні депутати, на превеликий жаль, ми не можемо голосувати за допомогою електронної системи «Рада», вона не працює. Враховуючи письмову реєстрацію, у нас зареєструвалося 227 народних депутатів України. [[Оплески]] Для того щоб ми змогли продовжити нашу роботу і ухвалювати рішення, я попрошу, враховуючи частину другу статті 37 Закону України «Про Регламент Верховної Ради України», приймати рішення шляхом підняття рук. Я прошу доручити Лічильній комісії. [[Шум у залі]] Шановне товариство, у нас є Лічильна комісія. Заступник голови Лічильної комісії – народний депутат Швайка. Чи хто заступник? Ігор? Олег Канівець, Олег Канівець. Прошу народного депутата Олега Канівця організувати підрахунок голосів та забезпечення підрахунку голосів. Шановні народні депутати! Шановні народні депутати! [[Шум у залі]] Я прошу народних депутатів зараз проголосувати за запропоновану процедуру голосування. Хто за це рішення, прошу підняти руку. Олег Канівець, прошу організувати підрахунок голосів. Прошу опустити. Не порахували? Хто проти? Хто утримався? Дякую. 227. Продовжуємо нашу роботу. [[Оплески]] Шановні народні депутати! [[Шум у залі]] Я просив би народних депутатів: не заважайте, будь ласка, продовжувати пленарне засідання. [[Шум у залі]] Ніхто не проголосував проти. Шановні народні депутати, для виступів народних депутатів, для того, щоб ми могли сьогодні, зараз висловитися, щоб кожна фракція висловила свою позицію, також позафкраційні щодо ситуації, яка склалася в Україні. Пропоную, щоб ми визначилися: по 5 чи 6 хвилин – від фракцій і депутати, які мають бажання виступити. Шановні народні депутати, я прошу голів фракцій записатися на виступ с трибуни. Народних депутатів від позафракційних я прошу визначити виступаючого. І прошу народних депутатів також визначитися з виступами і записатися за виступ. Підняти руку і записатися в секретаріаті. Не працює електронна система. Прошу до виступу. Голови фракцій, хто буде виступати першим? Олег Ярославович! Віталій Володимирович! Від позафракційних – Володимир Литвин. Хто виступатиме з керівників фракцій? Будь ласка, Віталій Володимирович Кличко.
Добрий день, шановні колеги! Я хочу подякувати тим, хто зараз приєднався. Ми знаємо, що багато депутатів вийшли з Партії регіонів. Ми знаємо, що зараз багато депутатів прийшли до парламенту для одного дуже важливого рішення: найважливіше, що зараз стоїть завдання перед всіма нами – припинити кровопролиття. Це найважливіше завдання, яке на сьогоднішній день стоїть перед кожним, хто має вплив, перед кожним політиком, який має відповідальність перед своєю країною, і це найголовніше, що у нас є. Ми повинні поставити сьогодні питання: відведення військ, ми повинні сьогодні припинити, щоб українець ішов на українця, брат ішов на брата, і це результат тої роботи, яку зробила сьогоднішня влада, яка сконцентрувала всю владу в своїх руках і несе повну відповідальність за ці дії. Люди вийшли тому, що вони хочуть реформ, тому, що вони хочуть, щоб у них були перспективи. 2 місяці тому проти корупції, проти свавілля, проти того, що законів немає, щоб закони були в країні. Влада їх не чує, хоч обіцяла "почути кожного". І хочу звернути увагу, можна було вирішити цей конфлікт дуже швидко, підписавши угоду. Потім кинула влада "Беркут", спецпідрозділ, який тренувався проти терористів, кинула проти дітей, хлопчиків і дівчат, яким 17, 18, 19 років, і тоді ніхто не взяв на себе відповідальність, а повинен був Міністр внутрішніх справ вийти і чітко заявити: "Після таких дій, які відбуваються в країні, я піду у відставку!" Влада зробила вигляд, що нічого не відбувається. Далі – зачищення Майдану. Далі – протистояння. Президент обіцяв в 2010 році, коли балотувався на свою посаду, почути кожного. На жаль, до сьогоднішнього дня влада не чує людей. Не чує мільйонів українців, які не мають перспектив. 7 мільйонів українців працюють за кордоном, тому що не мають роботи, тому що не можуть прокормити свої сім’ї. Це протистояння, яке почалося на сьогоднішній день, ми повинні вирішити мирним шляхом. Зараз, спілкуючись з людьми, не потрібно виясняти. Багато провокаторів, багато тих подій, які зараз відбуваються, коли так звані "тітушки" працюють разом з міліцією – дуже небезпечний мікс, який може зараз розколоти країну. І я хочу звернути також увагу керівництва держави, яке повинно було відреагувати терміново на закликання про федералізацію, сепаратистські заклики, але, на жаль, на сьогоднішній день СБУ, прокуратура, міліція займається зовсім іншим. Я впевнений в тому, що на сьогоднішній день ключове завдання, ми будемо потім аналізувати і робити висновки, але на сьогоднішній день ключове завдання для кожного українця зробити все для того, щоб припинити кровопролиття, це перше. По-друге, не робити в залі, ні в якому разі не підігрувати тим людям, які хочуть зараз розколоти країну, піднімаючи питання, які зовсім не цікавлять суспільство. Ключове завдання, я впевнений, що ми разом повинні одночасно, одностайно підтримати ті дуже важливі питання, які стоять на порядку денному. Це перше. По-друге, я хочу подякувати медикам. [[Оплески]] Я хочу подякувати всім тим, хто рятує життя людей. Я розумію, багато загиблих з однієї та іншої сторони. Ключове питання – припинити це, але потім ми можемо вирішувати все інше і аналізувати ситуацію. Дякую за увагу.
Дякую. Голова фракції Всеукраїнського об’єднання "Свобода" Олег Тягнибок.
Шановні народні депутати, брати і сестри – українці. Ця трагедія, яка сьогодні розвернулася в українській державі, вона не має аналогів в українській сучасній історії. Ті, хто себе називають «владою», вбивають власний народ, дають накази на знищення тих людей, яких навпаки вони повинні були б згідно Конституції і законів Української держави захищати. І саме тому є таке поняття, як відповідальність і присяга. І саме тому ми зараз тут, в найвищому законодавчому органі нашої держави, повинні пригадати, що ми давали Присягу на вірність українському народові, мали би пригадати зараз ті люди, які є в погонах, ті люди, яким та, так звана, «влада» нині видає зброю і направляє ту зброю проти українського народу. Товариство, я звертаюся до військових, я звертаюся до міліціонерів, я звертаюся до тих, кого хочеться назвати «правоохоронцями», ви не маєте права служити окремому кримінально-олігархічному кланові, який захопив владу, ви повинні бути на стороні народу! І через те я вітаю, і ми всі вітаємо всіх тих, які сьогодні стають разом з нами пліч-о-пліч в боротьбі проти несправедливості і проти цього свавілля. Також я хочу привітати усіх сміливих депутатів від Партії регіонів, позафракційних депутатів [[(Оплески]] , які в надзвичайно відповідальний час пригадали, що є таке поняття, к "присяга", є таке поняття, як "совість", є так поняття, як "патріотизм", є таке поняття, як "відповідальність" перед своїм власним народом, відповідальність перед своєю родиною, відповідальність перед своєю власною совістю. І це дуже важливо, товариство! Бо саме через те, що по всій Україні сьогодні багато хто з представників теперішньої так званої "влади" висловлює свою солідарність з українським революційним. Це і дає можливість нам зрушитися із місця, це і дає можливість нам виконати свій священний обов’язок. Тому сьогодні, коли ми з вами будемо ухвалювати питання про порядок денний, нам надзвичайно важливо в першу чергу повернути законність і повернути в державі Конституцію 2004 року. Це дасть можливість нам на нинішній час навіть не перерозподілити повноваження між різними гілками влади, це дасть можливість нам тут, у найвищому законодавчому органі нашої держави, взявши на себе відповідальність, негайно призупинити кровопролиття, яке далі триває в Україні. За останніми даними, близько сімдесяти людей вже загинуло на вулицях Києва, і не тільки на вулицях Києва. Жахливі відомості про загиблих людей приходять з різних регіонів України. Саме через те, повернувши Конституцію 2004 року, ми зможемо вирішити питання з відстороненням всіх тих силових міністрів, які сьогодні дають незаконні накази щодо використання зброї і щодо нищення українського власного народу. Саме це дасть можливість нам взяти на себе відповідальність призначити на ці посади тих людей, які дадуть правильні накази, і буде зупинено кровопролиття. Товариство! Сьогодні кожен з нас робить надзвичайно важливий крок. І цей крок повинен відповідати нашій совісті, нашому патріотизмові і нашому відчуттю того, що ми з вами тут є державними мужами. Ми зробили сьогодні і ухвалили сьогодні абсолютно вірне рішення, ми йдемо правильним шляхом, ми рятуємо з вами Українську державу, яку сьогодні хочуть розколоти. І Кремль, який нині підтримує режим Януковича, в своїх снах вже бачить, що Україна є розділена. Наш святий обов’язок – зберегти єдину соборну незалежну Українську державу без кровопролиття і з законом, який буде мати найвищу силу. Це дасть нам можливість іти вперед і пишатися тим, що ми таки є європейська нація, ми таки маємо майбутнє і завтрашній день. Слава Україні!
Дякую. Прошу до слова керівника фракції Всеукраїнського об’єднання "Батьківщина" Яценюка. Да, Арсенію Петровичу.
Дорогі брати і сестри, бо зараз ми не є депутатами, ми є українськими громадянами, тими, які всім серцем переживають за долю нашої країни. Ніколи в сучасній українській історії не було таких трагічних подій, які відбуваються зараз. В Україні була різна влада: корумпована, професійна, але в Україні ніколи не було кривавої влади. І те, що сьогодні людей на вулицях стріляють задля того, щоб втриматись в кріслі Президента, прем’єра чи будь-якій іншій владній вертикалі, є злочином проти людяності і проти своєї країни. А за злочини треба сидіти і відповідати. Коли сьогодні щойно розстріляли молоду дівчину, яка волонтер, яка була одягнена у форму Червоного Хреста, яка витягувала поранених з-під куль, хто за це несе відповідальність? Персональна відповідальність за все лежить на Президенті, його міністрах, його уряді і ті, хто є ніхто інші як злочинці проти власного народу. Окремо звертаюсь зараз до тих депутатів від Партії регіонів і до тих, хто готові врятувати країну і врятувати життя українців. Прийдіть сюди негайно до парламентської зали, тут вирішується доля країни, країни, яка може бути об’єднана, країни, яка збереже мільйони життів, країни, яка має майбутнє. Від вас залежить, від вашої особистої, персональної позиції, регіонали і позафракційні, чи ми зможемо закрити ганебну сторінку історії, врятувати нашу Українську державу. Окремо дозвольте подякувати тим депутатам позафракційним і тим, які від Партії регіонів, які перебороли страх і які вірять в Бога і вірять в те, що нас Господь Бог народив на те, щоб робити великі справи, щоб захищати один одного, щоб турбуватися один про одного, щоб знати, що є найвища цінність – це цінність людського життя, і ми можемо і зобов’язані врятувати цю цінність. Дорога громадо, крім нас це нікому зробити, просто нікому. І тому ще раз закликаю всіх депутатів всіх фракцій всього українського парламенту – ми давали присягу українському народу, українському народу, з якого зараз знущаються, українському народу, по якому стріляють снайпери, українському народу, який заслуговує на інше життя, заслуговує на те, щоб ми мали свою країну, щоб ми вберегли свої родини і щоб наше майбутнє було мирне і європейське. Всі до парламентської зали! Голосуємо за те, щоб врятувати Україну! Слава Україні!
Дякую. Шановні народні депутати, зараз Апарат робить все можливе для того, щоб відновити роботу системи "Рада", необхідні фахівці зараз намагаються прибути до Верховної Ради, для того, щоб відновити все-таки роботу, тому я прошу карточки все-таки не витягувати, все гаразд, ми працюємо, щоб все-таки ми дійшли до якогось позитивного знаменника в цьому напрямку. Від позафракційних я прошу, Володимир Литвин просив? Ні? Будь ласка, Рудьковський, прошу.
Шановні народні депутати, шановна Україно! Дійсно, сьогодні особливий день. Я зараз з цієї трибуни хочу звернутись до народних депутатів, які ще не приїхали до Верховної Ради України. Я вважаю, що ми, коли виходили на трибуну Верховної Ради України, ми присягали народу України. Зараз наш народ чекає від нас того, щоб ми прийняли необхідні рішення і зупинили братовбивчу війну. На сьогоднішній день в центрі Києва гинуть ті, які стоять за демократію і за волю в Україні, і гинуть ті, хто захищає законність в Україні. Розпочали цю братовбивчу війну точно не народні депутати, розпочали цю братовбивчу війну люди, які не розуміють і не усвідомлюють своєї відповідальності за процес. Я переконаний, що лише Верховна Рада України своїми сьогоднішніми рішеннями може зупинити пролиття крові. Моя пропозиція: сьогодні Верховній Раді, перше, проголосувати рішення про виведення правоохоронних органів і демілітаризацію центру міста Києва. Ми повинні проголосувати друге рішення про заборону введення військ в місто Київ. Я вважаю, що всі мають високу відповідальність і розуміння. Не потрібно тиснути на політиків і депутатів, які мають різні погляди. Ми повинні сьогодні зробити всі крок назад. Другим рішенням, я вважаю, що ми сьогодні повинні розглянути і проголосувати рішення парламентом (і для цього достатньо 226), щоб Верховна Рада визначилась, що Конституційний Суд, розглядаючи зміни, внесені до Конституції в 2004 році, перевищив свої повноваження. Постанова Верховної Ради про визнання перевищення повноважень Конституційним Судом достатня для того, щоб встановити, що діє Конституція 2004 року. І другим рішенням Постановою Верховної Ради ми можемо зобов’язати Голову Верховної Ради повернути на сайті Верховної Ради дію Конституції 2004 року. Наступне. Я переконаний, що ми маємо всі підстави для переформатування як керівництва Верховної Ради, так і формування коаліційного уряду з участю, можливо, всіх політичних партій у цьому коаліційному уряді, для того щоб зняти протистояння, яке нам з-за кордону нав’язують. Я переконаний, що там із снайперських рушниць стріляють не українці, я переконаний, що це здійснюють ті, які хочуть, щоб в Україні пішли брат на брата, щоб Україна розкололася по Дніпру і не було сильної, єдиної європейської Української держави. Ми, депутати, повинні зробити все для того, щоб Україна європейська, цивілізована, могутня відбулася. Звертаюся до депутатів, які ще під’їжджають, майте мужність, на вас ніхто нападати не буде! Приїжджайте і давайте приймати рішення відповідальні. Бо від нас залежить скільки ще загине людей. Дякую. [[Оплески]] На завершення хочу звернутися до президії, оголосити заяви депутатів, які написали заяви про вихід із фракції. Бо я писав двічі заяву про вихід із фракції Партії регіонів, вона не була зачитана.
Дякую. Прошу до слова, Володимир Михайлович Литвин.
Шановний головуючий, шановні колеги! Я переконаний, що в кожної людини сьогодні, особливо в наших батьків, наших рідних і близьких, та й в кожного народного депутата кричить душа, розривається серце, дивлячись на те, що відбувається в Україні. Ситуація в країні фактично провальна. У багатьох випадках вбито віру людей у справедливість, вбито віру в те, що в Україні вже є держава. І ми маємо таку сумну реальність, коли ми маємо український народ, а я переконаний, що в нас є український народ, але водночас під величезною загрозою сьогодні Українська держава. Я виходжу з того, шановні колеги, що ми не повинні один одного переконувати в тому, що складна ситуація, що ситуація, яка загрожує смертельною небезпекою Україні. Ми, очевидно, повинні почати думати розумно і відповідально, і приймати ті рішення, які потрібні. Я дуже просив би головуючого, щоб ми приймали рішення в правовий спосіб, зробили все, щоб у нас відбулося голосування не руками, а голосування з допомогою електронної системи. Бо ми тоді нічим не будемо відрізнятися від рішень, які приймалися 16 січня. [[Оплески]] Я думаю, в даному разі тут не повинен діяти принцип поспішності. Наступний момент. Нам потрібно затвердити план роботи Верховної Ради України, який би давав адекватні відповіді на ті питання, які поставило суспільство. Насамперед пропоную, шановні колеги, і звертаюсь до лідерів фракцій, які були учасниками переговорного процесу, щоб вони проінформували, в чому полягав сенс переговорів, про що було досягнуто домовленостей, які питання залишилися нез’ясованими і яка причина того, що, фактично, перемир’я обернулося новими трагічними подіями в Україні. Разом з тим я думаю, що ми повинні розглянути питання і сформувати групу депутатів, які б представляли не тільки різні політичні фракції, а в сукупності всю Верховну Раду, які б виступали посередниками між правоохоронним органами людьми, які зараз перебувають на вулицях. Я думаю, що треба відмовитись від тих закликів, що всіх зараз повиводити – це нереально! Але не допустити сутичок і протистояння – це прямий обов’язок Верховної Ради України. Вирішити, провести консультації щодо питання формування уряду. Разом з тим би я просив би, шановні колеги, і, якщо хочете, наполягаю, щоб ми прислухались до такого міркування: не треба намагатися нашвидкуруч зараз, у тому числі, розв’язати і кадрові питання. А перешіптування, такі перемовини продовжуються, бо інакше все зведеться до того, що частина Верховної Ради України зібралась лише з однієї метою – під момент перерозподілити посади. Треба прийняти рішення, а далі життя покаже. І на завершення. Було б дуже добре, шановні колеги, якби ми всі зараз розуміли не лише нашу спільну відповідальність, присутніх тут, за стан справ в Україні, ай звернулись до колег, щоб ліва частина зали була також заповнена і щоб ми разом, спільними зусиллями прийняли рішення для того, щоб вони мало високу силу правову, щоб вони мали абсолютну довершеність для того, щоб ми показали приклад того, як потрібно виходити із цієї складної, надзвичайно складної ситуації. Ще раз, на завершення, кажу, що Верховна Рада має працювати. Якщо у нас немає рішення, ми повинні створити групи, які б працювали тут до вироблення узгодженого пакету не для нас, а для суспільства. Дякую.
Дякую, Володимире Михайловичу. Якраз я проінформую шановних народних депутатів, що, власне, зараз від імені керівництва Європарламенту, Європейського Союзу, керівники опозиційних фракцій зараз і проводять термінову нагальну нараду, зокрема з міністрами закордонних справ Німеччини, Польщі та Франції з цього питання. Отож, я запрошую до слова народного депутата Віталія Грушевського. Будь ласка.
Що? Я думав, інші питання цікавлять, а цікавить реєстрація. Доброго дня, шановні колеги, дуже приємно, що ми зібрались, але прикро, що ми зібрались запізно, тому що людські жертви, понівечені долі, каліцтва. Якщо б ми працювали з першого дня, коли стався такий ганебний випадок розгону Євромайдану, то можна було б уникнути всіх тих прикрих наслідків, але факт залишається фактом: сьогодні українець пішов проти українця. Чому пішов? Пішов він тому, що 20 років саме ті, хто працював в цьому парламенті, приймав не ті законопроекти, або приймали ті законопроекти, які надавали можливість гарно жити іншій категорії людей. І закон не був рівним для всіх, але завдячуючи людям, які вийшли, які вірять в те, що після цього закон буде рівним для всіх. Як це зробити? Це не робиться поверненням до Конституції 2004 чи 36-го року, це не робиться шляхом зміни головуючого у Верховній Раді, це не робиться шляхом формування більшості або виходів з тої чи іншої політичної партії, тому що сьогодні час не кольорів, не ідеологій, а збереження України. І те, що сьогодні зібралась мала чисельність депутатів, говорить про що? Це не 450 депутатів. Але головне завдання сьогодні – зупинити кровопролиття. Сьогодні всі, хто об’єднав людей на майданах, повинні зупинити бойові дії. Правоохоронці не захищають «фамілії», вони захищають державність, неважливо хто і чия «фамілія». І ваші крики говорять про те, що це правда. І сьогодні хай почує кожен українець, що сьогодні завдання – не кольори, а кропітка робота. А саме головне – це роз’яснити людям, що вулиця – це не вирішення і не прихід до влади, це повинен кожен зрозуміти. Тому переговорні групи повинні формуватись не з лідерів опозиції, а з групи депутатів, залучатись громадські організації, які там, на передовій, і спільно шукати шляхи вирішення, але головне – зупинити кровопролиття. І завтра зібратись всім народним депутатам у повному складі. Ніхто нікого не розстріляє, тому що люди чекають не повернення Конституції, люди чекають дієвих кроків.
Прошу закінчувати.
від народних депутатів.
Пану Віталію, прошу закінчувати.
І це моя позиція. Дякую.
Дякую. Прошу до слова Петра Порошенка.
Друзі, я прошу всіх заспокоїтись. Дорогі друзі! Слава Україні! Треба пам’ятати. [[Шум у залі]] Друзі, друзі, відпустіть його! Друзі! Нестор, не лєзь туда! Друзі, відпустіть його!
Шановне товариство, я прошу вас до спокою!
Я думаю, що головна мета була – це запуск провокації. Відпустіть його з Богом! Нехай іде з Богом звідси.
Це провокація, шановні народні депутати! Не ведіться на провокацію!
Все! Вытолкали цього провокатора, шановні друзі! Я пропоную оголосити хвилину мовчання за 70-ма загиблими сьогодні українськими патріотами і за бійцями внутрішніх військ і "Беркуту", які також є українцями. [[Хвилина мовчання]] Дуже дякую. І наша поведінка має бути достойна пам’яті цих українських героїв. Дорогі друзі, я прошу хвилинку уваги! За ці злочини, які здійснилися українською владою. Дорогі друзі, щойно Європейський Союз консенсусним рішенням 28-ми країн – членів на рівні глав держав і урядів оголосив своє рішення. Голова Європейської Ради Ван Ромпей щойно повідомив: проти українських чиновників, які причетні до загибелі людей, які причетні до масових конфронтацій, до насильства на українських вулицях, до двох тисяч поранених, до руйнації країни Європейський Союз запровадив еміграційні, фінансові і економічні санкції! [[Оплески]] І ті, хто сподівався, що Європа не знайде в собі сили бути єдиною для того, щоб продемонструвати, що злочин не буде покараний і злочинці не будуть притягнуті до відповідальності, це абсолютно чітке повідомлення до всіх українців. Дорогі друзі, весь світ з нами. І чи маємо сьогодні ми право, як пропонують деякі, почекати до ранку, коли кожні 10 хвилин снайпери, які розташовані в готелі "Україна", вбивають невинних хлопців і дівчат, які навіть не знають, звідки може прийти куля. На сьогоднішній день таку високу ціну платить український народ навіть за мрію про свою волю. І я маю абсолютно конкретну пропозицію: звідси ми, всі відповідальні народні депутати, кому небайдужа доля України, хто готовий нести відповідальність за кожне українське життя, точніше за його захист, ми звідси не підемо, [[Оплески]] доки ми не приймемо рішення, які захистять український народ. І кожну годину ми будемо оголошувати перелік депутатів, які ховаються від відповідальності. І нехай країна, нехай їх виборці допоможуть їм купити квитки з Кіпру чи Мальдив для того, щоб вони прибули сюди і своєю політичною позицією захистили український народ від насильства, зупинили злочин і дали можливість нарешті конфлікти політичні вирішувати в парламентській площині, а не на вулицях, бо вони сидіть будуть поки що в теплих кріслах, а на українських вулицях будуть гинути люди. Ми, відповідальні народні депутати, які зараз сьогодні тут зібралися, не дозволимо цього. Слава Україні!
Дякую. Прошу до слова народного депутата Андрія Іллєнка. Андрій Іллєнко, будь ласка.
Шановні колеги! В Україні розпочалася реальна громадянська війна. Хоче хтось це визнавати чи не хоче, але це факт. І напевно, це ситуація, яка, насправді я неправильно сказав, це не громадянська війна, це є війна за незалежність, яка, власне, не була 22 роки назад, і ці 22 роки держава будувалася незрозуміло якою, ця держава будувалася, незрозуміло для кого вона будувалася. І зараз український народ веде цю війну за зміст Української держави, за те, щоб це була дійсно держава, де українці, де український народ є, власне, сувереном, і він вирішує, як має ця держава жити. Ми бачимо зараз тут заклики і багато чуємо про те, що треба створити якісь робочі групи, що треба переносити на завтра, на післязавтра, не можна вирішувати якісь питання, треба почекати. Товариство! Скільки ще потрібно трупів для того, щоб у декого прокинулася совість? Я не знаю в кого, вже, напевно, в Януковича вона не прокинеться, і в інших людей, які навколо нього, вона вже не прокинеться, вони зараз обирають між долею Чаушеску і Каддафі. Але в тих людей, у яких ця совість ще є, незалежно від партійної приналежності, у них є сьогодні лише один шанс – прийти зараз сюди. Інакше очі оцих от людей. Тільки сьогодні вбито 70 чоловік. 70! Ці очі будуть дивитись у ваші очі до вашого останнього дня, якщо ви сьогодні не прийдете сюди. У вас зараз, товариство, немає вибору. Я знаю, що депутатам від Партії регіонів погрожують. Я знаю, що погрожують вашим родинам. Але повірте, єдиний шанс врятуватися і врятувати ваші родини - це зараз прийти сюди і публічно заявити про свою позицію. Він все одно знищить всіх, хто коливався, хто хитався і навіть тих, хто залишився йому вірним. Він неадекватний. Сьогодні єдина можливість - це приходити сюди і публічно заявляти про свою боротьбу з диктатурою, незалежно, ще раз кажу, від партійності, незалежно ні від чого. Сьогодні ми повинні врятувати нашу державу. Якщо ми її сьогодні не врятуємо, ми всі загинемо. Товариство! Це є реальність. І саме між такою реальністю ми сьогодні повинні вибирати. Тому сьогодні я абсолютно підтримую виступ, який був переді мною. Ми повинні піти звідси тільки коли ми припинимо, приймемо ті рішення які припинять війну. Іншого варіанту не прийме ніхто – ні український народ, ніхто. Історія нам не пробачить цього. Тоді ми можемо або тікати з цієї країни, або нас цей народ змете разом зі всіма іншими. Тому маємо сьогодні прийняти рішення, які врятують нашу країну. Слава Україні!
Дякую. Прошу. Олександре Валентиновичу, прошу, зачекайте. Будь ласка, все-таки гендерна рівність. Геращенко, прошу, від жіноцтва дуже просила. Ви після Геращенко, якщо можна.
Шановні колеги! Я дійсно хочу взяти слово від тих жінок, депутаток від опозиції, які ці останні кілька днів працювали в лікарнях міста Києва. По-перше, я хочу, шановні колеги, щоб ми стоячи поаплодували і подякували українським лікарям, які зараз самовіддано рятують життя українців. [[Оплески]] Ви знаєте, можливо, в Європейському Союзі краща техніка, краще обладнання, сучасніше. Там, мабуть, гарні лікарні з гарними туалетами, бо вони гарно фінансуються, але таких лікарів, які тільки з бинтами, з зеленкою дуже часто, просто з знеболювальним, але зі своїми золотими руками і золотим серцем рятують наших хлопців і дівчат, немає ніде в світі. Дорогі лікарі, ми вам дякуємо, і ви сьогодні для України, для її майбутнього рятуєте наш світ, ви робите велику справу. І знаєте, коли ми з дівчатами їхали сюди, у Верховну Раду, лікарі хапали нас за руки і просили: "Будь ласка, привезіть рішення! Зробіть щось!" Ще одна історія. Середній вік народних депутатів цього скликання 45 років, так от, чи знаєте ви, що середній вік тих батьків, які приїжджають за тілами своїх дітей теж 45 років – це наші ровесники. А середній вік хлопців, що лежать у морзі – 23 роки – це ровесники Незалежності. Хіба ми маємо право розійтись зараз, не врятувавши Україну?! І тих, хто народився у 1991?у, і тих, хто зараз рятує незалежність України так, як її герої, ми не маємо на це права. Я хочу звернутись до колег з Партії регіонів. Дуже багато з вас таємно телефонували, передавали гроші на ліки, на обладнання, запитували як там поранені, чи ніхто не загинув, ми за це дякуємо, але, дорогі колеги, передати гроші – це все одно, як піти і після чогось поганого свічку в церкві поставити, це не значить врятувати душу перед Богом. Як це зробити зараз? Прийти до сесійної зали і зробити рішення. Від жінок Верховної Ради України ми звертаємось до вас, і в першу чергу, до наших колег жінок: давайте ми зробимо сьогодні рішення. Я хочу кілька прізвищ персонально назвати. Є такий депутат Поплавський. Він очолює. Він тут. Ми щасливі від того, що ви, якщо ви тут є, як ректор, студенти якого тут на Майдані, ми дякуємо вам за це. І ми просимо вас, пане Михайле, якщо вас тут немає, прийдіть сюди, бо ваші діти там стоять. Так само хочемо звернутись до всіх незалежних депутатів, давайте зробимо рішення. Знаєте, коли ми йшли сюди, там сиділи біля Верховної Ради хлопці з чорними руками, солдати ВВ, їх середній вік так само 23 роки. І вони нам сказали: "Нам щодня дзвонять наші мами, вони бояться за нас, щоб ми вижили". Наша зараз з вами відповідальність – прийняти це рішення. І конкретні пропозиції. Пане Кошулинський, перше: всі жителі України, де б вони не жили, мають право знати, що відбувається в Верховній Раді. Тому ми вимагаємо терміново включити трансляцію каналу "Рада". Якщо це не відбудеться, ця людина, яка зараз ніби очолює цей канал, має негайно піти у відставку, і нехай чесний журналіст приходить, очолює - і йде трансляція. Друге. Ми сьогодні маємо з вами прийняти рішення не тільки про відновлення конституційного ладу і заборону зброї, а про те, щоб ці люди, які у керівництві парламенту хочуть працювати в Адміністрації Президента, нехай ідуть і працюють. Ми маємо сьогодні проголосувати за відставку спікера і першого віце-спікера, які не є ніякими спікерами і віце-спікерами. Це є залежні від Адміністрації люди, і вони не мають жодного права керувати незалежним українським парламентом. [[Оплески]] І тоді ми з вами станемо так само незалежними народними депутатами. Давайте зробимо все для того, щоб в цей зал повернулися честь, достоїнство, мужність і вміння приймати рішення. Слава Україні!
Дякую. Шановне товариство!
Так, знаєте, я довго чекала, але.
Але ви не записалися.
Знаєте, я вже записувалась від позафракційних другий рік. Ви нічим не відрізняєтесь від влади! Скажіть мені, будь ласка (на нас дивляться люди), от про що ми вже з трьох годин говоримо? Чому трибуна Верховної Ради, де треба приймати рішення, знову перетворилася на самолюбование? Наша відданість, те, що ми повинні зробити, треба щось зробити!. Давайте не будемо дурити суспільство, якщо у нас немає 226! Включіть систему "Рада", зареєструйте картки! Якщо немає депутатів опозиції, то задайте їм питання: де ваші депутати опозиції? Частково. Скажіть мені, будь ласка. Немає депутатів, будемо сидіти одну добу, дві, три. Давайте зараз ми зробимо постанову, яку ми всім людям все розробимо, і будемо чекати, коли чесно в залі набереться 226 депутатів. Хватить цих заяв! Хватить казати, як ми всім вдячні, які всі дами, подивіться! Тільки за сьогодні майже 100 трупів, що ми кажемо? Ми тут кажемо, що у нас є 227. Немає, шановна преса, 227! Немає! Але буде! І давайте чекати. Але чекати, не просто тут гасла казати з Верховної Ради! Давайте напрацьовувати документи, які ми приймемо, коли у нас чесно в Раді будуть 227. А ви, шановний пан Кошулинський, я не буду вас питати, чи можна мені говорити чи ні. Я депутат від Бердичева. І я маю право, як усі депутати, говорити, коли я хочу і що я хочу! І не брешіть людям! Тоді ми нічим не відрізняємося від тої частини парламенту. Зареєструйтеся картками. Покажіть, кого немає. Давайте добу-дві чекати, але працювати над рішеннями, які ми повинні прийняти. Досить уже розмов!
Дякую. Прошу.
Пані Лабунська, я хочу вам сказати, особисто, як член Рахункової комісії, я хочу вам сказати, я дуже вас прошу, ми порахували. Коли ми почали тільки, Верховна Рада дала можливість нам реєструватися на місцях робочих, до того ми порахували – нас було в залі 240 чоловік. І тоді ми тільки розкрили офіційну реєстрацію. І тому давайте все ж таки покажемо, що депутат-жінка і чоловік – це є відношення державницьке, спокійне і відповідальне. Дозвольте мені зачитати, мати як честь зачитати заяву Юлії Володимирівни Тимошенко, як ми тільки що отримали. "Янукович вже давно перейшов межу закону. Але те, що сьогодні він дав команду вести принципіальний снайперський вогонь на ураження по мирним неозброєним беззахисним людям – знаходиться за межами крайньої садистської жорстокості, яка не може бути притаманна людині. Не можна дивитися без сліз та відчаю, як прості та чесні хлопці, які повстали захистити Україну, ховаються від снайперських куль за саморобні дерев’яні щити. Ці щити не можуть їх захистити, вони падають, вражені снайперами та помирають на очах у всього світу. Їх вбиває людина, яка вважає себе їх президентом. Він вбиває їх на Площі свободи, в центрі європейської столиці, хладнокровно і спокійно. Цьому не існує і не може існувати прощення. Я вимагаю від опозиції більше ніколи не сідати з Януковичем за стіл переговорів. Кожен з нас, хто порушить це табу, буде спільником Януковича у вбивствах неповинних людей. З цієї хвилини єдиною вимогою народу, громадянського суспільства, опозиції, міжнародної спільноти та кожної моральної людини може бути лише негайне усунення Януковича з посади Президента України та притягнення його до кримінальної відповідальності за організацію масових вбивств мирних громадян. Я прошу лідерів демократичного світу невідкладно знайти шлях розгляду справи Януковича в міжнародному кримінальному суді з негайною ізоляцією його від мирних людей як небезпечного звіра. Слава всім загиблим за Україну! Слава всім захисникам України! Слава Україні! Ні кроку назад! Диктатор з дня на день паде! Юлія Тимошенко.
Дякую. Прошу до слова Олександра Турчинова.
Слава Україні! Шановні народні депутати, шановні колеги! Зараз фактично кожні 20 хвилин снайпери в Києві вбивають одну людину. З початку протистояння понад 100 чоловік ми втратили, мирних протестувальників, патріотів, які вийшли захистити свою країну, свою землю. Друзі, проблема в тому, що кров цих людей не тільки на Януковичу, не тільки на владі виконавчій. Ця кров і на Верховній Раді, тому що Верховна Рада могла прийняти рішення, яке б зупинило це протистояння. Верховна Рада могла відновити Конституцію, для того щоб позбавити Януковича диктаторських повноважень. Верховна Рада могла відставити ще два місяці тому уряд у відставку – те, що пропонувала опозиція. Більше того, шановні колеги, у нас залишаються лічені години до того, щоб прийняти рішення, яке може зупинити кров, кров, друзі. Тому що життя людини – це найбільш цінне, що є в цьому світі. І ми можемо це зробити. Більше того, я єдине звертаюся до депутатів: без істерик, друзі, спокійно, впевнено. Ми можемо це зробити. І ми зробимо це. Єдине я хочу сказати, друзі, от саме сьогодні всі розуміють: Верховна Рада може прийняти рішення, про які я далі скажу, ті рішення, які змінять ситуацію в країні. Але ми бачимо, скільки людей сьогодні не прийшло у Верховну Раду, тобто це люди, які чітко беруть кров на себе. І з сьогоднішнього дня ми не будемо говорити, що вся Верховна Рада винна в крові. В крові людей будуть винні разом з Януковичем, Захарченком, разом з іншими злочинцями, які стріляли, будуть винні ті люди, яких сьогодні не буде у Верховній Раді. І ми зобов’язані кожне прізвище депутата, який сьогодні вдень, коли Верховна Рада зобов’язана працювати, тому що, я нагадаю, Партія регіонів з комуністами прийняли порядок денний – і сьогодні робочий день парламенту, і ті, хто сьогодні сховався, хто не прийшов до парламенту, беруть відповідальність за кров на себе. І ці прізвища повинні знати всі українці. Друзі, це наш обов’язок. Ці прізвища повинні знати батьки вбитих дітей і тих, кого ще б’ють, тому що Верховна Рада збирає голоси. Наступне питання, друзі, по нашим конкретним крокам, які сьогодні зобов’язана – я підкреслюю, зобов’язана – зробити наша Верховна Рада, наш парламент. Безумовно, ми повинні прийняти рішення про відповідальність за кров тих, хто за це повинен нести відповідальність. Ми повинні скасувати акти, безглузді акти щодо боротьби з тероризмом, щодо спроби введення військового стану, щодо іншої спроби вбивати українців. Верховна Рада повинна зупинити, анулювати ці провокації, які призвели до величезної кількості людських жертв, до тисяч поранених, до крові. Наступне питання. Було оголошено, що о третій годині Верховна Рада збирається. Всі про це знали. Ми тут не бачимо Голови Верховної Ради і першого заступника. Це відповідальність їх у тому числі. І саме тому саме сьогодні парламент повинен обрати нове керівництво, яке здатне діяти в межах, які сьогодні. мати ту відповідальність, яку сьогодні повинен мати кожний патріот, у тому числі і народний депутат. Тому друге питання – це переобрання керівництва Верховної Ради. Наступне, шановні друзі. Незалежно від того, хто буде наступним президентом країни, ми не можемо цій людині залишати диктаторські повноваження, які незаконно привласнив собі Янукович. Тому третє питання, яке сьогодні повинна прийняти Верховна Рада, це відновлення Конституції 2004 року, яка була незаконно скасована. Відновлення Конституції! Постанова є, вона зареєстрована, і цю постанови ми зобов’язані сьогодні проголосувати. І вже сьогодні ми будемо жити в межах Конституції, яку приймав парламент, яку незаконно скасував Конституційний суд разом з злочинцями, що сприяли цьому, які давали накази порушувати закон, порушувати Конституцію. Наступне питання. В межах відновлення Конституції Верховна Рада здатна приймати рішення не тільки про відставку уряду, якого нема в Україні сьогодні. Вона зобов’язана приймати рішення по конкретних міністрах, які продовжують виконувати незаконно свої повноваження. І саме тому Верховна Рада зобов’язана негайно відсторонити від своїх обов’язків екс-міністра внутрішніх справ Захарченка, який продовжує виконувати всі обов’язки, який продовжує надавати злочинний наказ, який продовжує давати команди на вбивство людей. Наступне питання, шановні друзі. Згадайте, що одною із вимог після побиття студентів було покарання винних в цьому побитті. Кількість винних у побитті людей, вбивствах, викраданнях зростає щодня. Знущання не тільки над тими, хто стоїть на Майдані, знущання і побиття журналістів. Я хочу запитати: проти кого Генпрокуратура відкрила кримінальну справу? Тільки проти опозиції, проти мирних протестувальників. Жодний злочинець, який катував людей, який вбивав людей, який бив дітей, який бив журналістів – жодний не покараний. Тому наступним питанням парламент сьогодні повинен висловити недовіру Генеральну прокурору Пшонці. [[Оплески]] І ще один виконуючий обов’язки міністр, який не має права це робити. Декілька годин тому відбулася страшна автоаварія на шляху до Києва. Перекинулася військова машина. Загинули військові, десантники, які отримали незаконний наказ зі зброєю в руках їхати на Київ. За життя цих людей, за віддання незаконних наказів щодо використання Збройних Сил проти мирного населення відповідальність нести повинен виконуючий обов’язки міністр оборони. І саме це питання також сьогодні повинен розглянути парламент. І останнє питання, яке ми повинні розглянути і прийняти рішення, на яке чекають мільйони наших громадян. Саме сьогодні парламент також повинен визначити дату президентських виборів в Україні. І саме після переліку цих питань, після позитивного голосування за всі ці питання ми можемо сказати, що кожний з нас, народних депутатів, виконав свій обов’язок, зупинив кровопролиття, врятував країну, країну, за яку сьогодні вмирають люди. Слава Україні!
Дякую. Народний депутат Олег Ляшко, будь ласка.
Олег Ляшко, радикальна партія. Шановні народні депутати, шановні колеги, я вас не буду ні за що агітувати і ні до чого закликати, ви всі все добре знаєте і всі усвідомлюєте, що зараз відбувається в країні для громадян, які напічкані пропагандою з боку Януковича. Сьогодні в Україні відбувається штучне протистояння для розколу країни. От, що зараз робиться в Україні, з обох боків вбивають людей, з боку демонстрантів, з боку "Беркуту". Я так підозрюю, що робить це якась третя сила для того, щоб стравити, коли сьогодні йде боротьба між народом і владою, то зараз хочуть стравити народ. То я хочу сказати Януковичу і тим третім силам, які хочуть розколоти країну: "Не вийде, бо сьогодні парламент зібрався для того, щоб прийняти рішення". Я пропоную чіткі рішення, які ми маємо зараз негайно прийняти, точніше, не негайно, а коли доїдуть депутати, бо давайте говорити правду людям, нас дивляться вся країна, сьогодні зараз на цю хвилину у Верховній Раді реально є 225 народних депутатів. За моєю інформацією ще ближчим часом має під’їхати 10-12 народних депутатів. Я звертаюся до тих депутатів, які ще думають треба їм їхати чи не треба, то я відповім на ваші роздуми: "Треба, не просто треба, а ви зобов’язані бути в залі, якщо ви народний депутат України. Ви зобов’язані бути в залі". Я звертаюся до Голови Верховної Ради Рибака Володимира Васильовича, я звертаюся до Першого заступника Голови Верховної Ради Калєтніка, де ви є? Де ви є? Верховна Рада зібралась на екстрене засідання. Я звертаюся до Голови і Першого заступника. Де ви є? Мільйони українських людей задають те саме питання. Пане Рибак, Товариш Калєтнік, негайно до зали Верховної Ради і ведіть засідання Верховної Ради. Я звертаюся до тих депутатів від Партії регіонів і від комуністів, яких немає в цьому залі. Де ви є, чому ви зараз не в залі Верховної Ради? Скільки ви будете ховатись і уникати прийняття рішень? Скільки ще треба, щоб загинуло українських громадян, щоб ви нарешті зрозуміли, що ви маєте щось робити? Тому, усі ті, хто зараз не в залі Верховної Ради – це боягузи. Це боягузи, це люди, які недостойні звання народного депутата, бо народний депутат повинен бути із своїм народом. А особливо в той час, коли убивають людей. Тому я звертаюся до тих колег, які ще роздумують треба їм бути в залі, чи ні. Негайно до зали Верховної Ради! Негайно! Зараз нас дивиться Майдан! Зараз завдяки телеканалам, бо канал "Рада" не працює, інші транслюють я знаю:ICTV, 5 канал, "Громадське телебачення", тощо. Зараз завдяки цим каналам нас дивляться мільйони виборців. Люди добрі, виборці, хто знає контакти свого депутата, негайно зв’яжіться з ними і задайте їм одне питання: де ти зараз є, ти в залі Верховної Ради, чи ти десь з коханками на Канарах? І якщо він ще не в залі, шановні виборці, заставте свого депутата прийти до зали Верховної Ради! Заставте! Ви за нього голосували, нехай він тепер відпрацьовує на вас. Чому я наполягаю, щоб тут були всі депутати? Шановні громадяни, ви повинні чітко усвідомлювати, якщо зараз Верховна Рада не прийме рішень, знову буде литись кров. Зараз на майдані десятки тисяч людей. Працівникам міліції видали зброю, вогнепальну зброю і їх змушують, їм видають накази стріляти в людей. Сьогодні, за сьогоднішній день, 60 загиблих громадян України. У переважної більшості з них ураження в голову і в шию, снайперські враження. Тобто, якби їх хотіли зупиняти, то в ногу стрельнули, щоб не біг, ще кудись. Їм цілеспрямовано стріляли в голову і в шию, на ураження. І я хочу, щоб ті депутати, які не прийшли до зали, щоб вони розуміли, що кожна смерть це буде на їхній совісті, кожна майбутня смерть. І тому йдіть сюди до зали, не ховайтесь, виборці, тягніть своїх депутатів на налигачі до зали Верховної Ради. І нехай вони керуються не вказівками Адміністрації Президента, не погрозами з Адміністрації Президента, адже люди повинні розуміти, наші глядачі, чому депутатів немає в залі? Бо їм погрожують з Адміністрації Президента, погрожують їхнім сім’ям, їхнім дітям, але сьогодні йдеться про долю країни, про те, буде Україна чи не буде. Сьогодні було багато пропозицій, що треба зробити. Я вважаю, що має зробити негайно Верховна Рада і що об’єднає весь зал – це Постанова з двох пунктів. Перше, вивести всі війська з Києва. Друге, заборонити використання зброї проти громадян України, всім підрозділам: міліції, армії, Службі безпеки, прикордонним військам, Податковій міліції, виконанню покарань тощо. Тобто всім військовим підрозділам заборонити використання зброї проти мирних громадян і вивести війська з Києва. Оцю Постанову Верховна Рада має прийняти негайно. Негайно, прийняти цю постанову. Всім, я наголошую, от Нестор мені підказує і загонам самооборони теж заборонити використання зброї. По-перше, в загонів самооборони зброї немає, якщо це дасть можливість отримати голоси, давайте сформулюємо, заборонити використання зброї всім воєнізованим формуванням, створеним відповідно до закону і всім іншим. Це дасть нам гарантію невикористання зброї, чуєте мене чи ні, шановні колеги депутати? Якщо ми зараз не приймемо цього рішення, а вночі знову будуть жертви, знову буде кров, якщо ми з вами приймемо це рішення міліція не посміє стріляти, які б хто команди не давав. А далі, я пропоную наступні постанови, оця перша – це невідкладно, наступні постанови: розблокувати Київ, відставка Захарченка і Генерального прокурора, звільнення всіх політичних в’язнів і реабілітація, наголошую, не амністія затриманих. Вчора, сьогодні сотні людей знову затриманих, а реабілітація затриманих. Далі. Призначення дострокових виборів Президента України, повернення до Конституції 2004 року, формування уряду національної довіри, вибори. Вибори, якщо зараз я звертаюсь до колег депутатів, давайте дамо час Голові Верховної Ради, якщо впродовж півгодини Голова Верховної Ради не з’являється у Верховній Раді, ініціюємо питання про відставку Голови Верховної Ради і його Першого заступника як таких, що нездатні організувати роботу Верховної Ради. І на закінчення. Зараз я хочу звернутися до громадян України, які нас бачать, люди добрі, брати і сестри українці сьогодні в залі зібралися ті, хто усвідомлює свою відповідальність за долю країни. Я вам обіцяю, ми не вийдемо з цієї зали поки не приймемо ті рішення, які дозволять зупинити кровопролиття. Я абсолютно впевнений, якщо Верховна Рада не прийме рішень, знову будуть жертви, наш обов’язок – зупинити кровопролиття. Це головне завдання. І тому я ще раз звертаюся до всіх депутатів, Христом Богом прошу, прийдіть до зали Верховної Ради, голосуємо за заборону використання зброї проти громадян і за виведення військ, а тоді будемо обговорювати всі інші питання. Слава Україні!
Дякую.
Шановні колеги, зупиніться, будь ласка, будьте людьми, хватить заяв у нас кожну годину гине людина. Що ви робите? В цій залі сьогодні немає фракцій, немає партій, немає опозиції, немає влади. Сьогодні в цій залі є єдина ціль – це запинити ту біду, яка йде вулицями України. Є єдина ціль – повернути Україні статус суб’єкту геополітики, а не його об’єкту. І на сьогодні ми чітко розуміємо, що є перше завдання, там під любою постановою, про яку ви говорите, потрібен підпис. І це має бути підпис спікера, який цей спікер не поставить. Давайте, вибачте, в нас-таки обирати спікера і нормально працювати буде Верховна Рада.
Дякую. Прошу до слова народного депутата Богословську.
Шановні колеги, де ми зараз з вами знаходимося, на якому етапі розвитку подій? Зараз велика кількість депутатів під’їжджає. Не всім легко, деякі навіть у страху сьогодні зранку поїхали з Києва, але зараз повертаються до Києва. У мене є велика впевненість, що сьогодні ми будемо мати голоси для того, щоб проголосувати ті рішення, по яких ми знайдемо згоду. Тому перш за все я б зараз пропонувала створити робочу групу за принципом самоназви, щоб були депутати від всіх опозиційних фракцій, від всіх позафракційних, щоб ми сформулювали той порядок денний, під який безумовно будуть голоси підтримки. Тому що, ви знаєте, що деякі кадрові питання зараз ще не обговорювалися, тому по них може не бути консенсусу. Питання, які стосуються деяких питань, теж ще не досить опрацьовані. Ми повинні знайти відповідь на перше, я розумію всіх, хто сюди приїжджає, мають відповідь на перше питання, це те, що єдиний шлях посадити на стіл переговорів кого-небудь з влади, це повернутися до Конституції 2004 року і забрати ті повноваження, які були вкрадені, фактично, шляхом незаконної зміни Конституції. Так? Так! Є одне поняття. Друге поняття, що ми повинні, безумовно, відсторонити міністра внутрішніх справ, у нас є для цього голоси, і заявити про необхідність демілітаризації всієї України, не тільки Києва. Давайте згадаємо, що в нас твориться зараз в Хмельниччині, в Черкасах, де стріляють один одного. І ще раз хочу сказати, в нас немає громадянської війни, в нас є величезний фронт супротиву людей, суспільства проти влади. І це влада об’явила війну своєму власному народові. Саме тому вона не має жодного шансу виграти, тому що ніколи в історії влада не вигравала у народу, такого не буває. Це не політична боротьба між окремими політичними партіями за владу, це боротьба всього суспільства, по крайній мірі 70 його відсотків проти влади, яка узурпувала цю владу. І третє, що треба зрозуміти, ми, безумовно, тут всі висказалися про те, що нам не можна закривати засідання. Я думаю, що нам треба буде теж, щоб робоча група ця відпрацювала порядок, як збираються всі депутати. Тому що ми не можемо вулицю залишити взагалі без депутатів. Частина повинна бути там і ми повинні розробити механізм, це може бути 10-20 людей, як ми швидко їх всіх скликаємо, щоб приймати рішення. Ми кожну. зараз кожні півгодини маємо депутата, який під’їжджає. Ми повинні набратися терпіння, ніхто швидко не обіцяв. Люди на вулицях зараз гинуть, стоячи довго і розуміючи, що влада так сильно зубами тискається за владу, що тяжко її здвинути, але ми це зробимо. Я вношу цю пропозицію, я прошу її підтримати, делегувати зараз фракціям опозиції позафракційним, тим депутатам, які вважають, що вони можуть бути корисні в цій робочій групі, зробити її, проголосувати її руками – це абсолютно нормально. І щоб ця робоча група почала відпрацьовувати порядок денний, по якому є повний консенсус і регламентні норми, які ми використаємо моментально, як тільки в нас будуть голоси в залі, які потрібні для легітимного рішення. Дякую вам. Надіюсь на підтримку такої позиції.
Дякую. Прошу до слова народного депутата Безбаха.
Уважаемые народные депутаты, я бы очень вас попросил, чтобы мы не говорили языком ультиматума. У нас сегодня, хоть в одной партии, хоть в другой, хоть в третьей, одна сегодня единственная цель – остановить кровопролитие. Поэтому я здесь и все остальные, кто присутствует в этом зале, пришли сюда для того, чтобы решить эту проблему. Наконец-то мы сегодня хоть стали друг друга слушать за долгий год, который мы вместе работали. Поэтому, для того чтобы много тут не сотрясать воздух заявлениями, число погибших – это понятно, но если мы сегодня с вами не решим одну-единственную проблему – не остановим кровопролитие, - это количество погибших будет идти. Очень вас прошу, давайте мы, уважаемые коллеги, будем говорить о нашей проблеме с обеих сторон, но не нужно говорить только о военных. Вы понимаете, вы все видели: идут провокации что с одной, что с другой стороны. Я вас просто призываю: давайте мы все-таки решим вопрос сегодня, как остановить кровопролитие, как сегодня сделать именно в этом зале, действительно, не уходя, решить все вопросы. Все остальное, когда пойдет парламент работать, у нас все потом наладится. Спасибо.
Дякую. Народні депутати, я прошу: все-таки спробуйте вставити картки, щоб ми все-таки, можливо, ми прокачали зараз систему, щоб подивитися, як система, чи може вже працювати. Прошу до слова народного депутата Гриценка.
Шановні народні депутати, шановні громадяни України! Без перебільшення, за тим, що відбувається зараз у парламенті, слідкує весь світ. Не тільки Майдан, не тільки наші журналісти – всі чекають рішень. Чому? Тому що країною не править Президент Янукович. Країною не править уряд, який тимчасово очолює Арбузов. Країною вже правлять снайпери. Це неприпустимо. Україна за 22 роки ніколи не переходила межі, за якою кров. При всіх конфліктах, які тільки виникали, на відміну від дуже багатьох республік Радянського Союзу після розвалу. При різних президентах, при різних урядах. Янукович перейшов цю межу. І тому підтримую тих, хто чітко говорив: наші рішення мають бути відповідальними і легітимними, ми не повинні діяти, як діяла влада. Преса дивиться, вона повинна бачити, або кожний депутат вставанням, а якщо відсутній, то бере на себе відповідальність за кров, або система "Рада", і вона працює. Давайте не будемо обманювати один одного. Я звертаюся зараз до двох категорій людей. Перше, до крупного бізнесу, тих, кого називають олігархами, ті, хто має представництво у Верховній Раді, і їхні депутати зараз відсутні. Кожен з вас окремо, Рінат Ахметов, Коломойський, Фірташ, Пінчук та інші, зверталися публічно і говорили, вони за недопущення крові, вони за діалог, вони за парламентське вирішення проблеми. Покажіть тут свою позицію. Де депутати, які представляють Ахметова? Я хочу їх побачити. Країна хоче їх побачити. І їх позиція: чи вони за кров, чи вони за мир, чи вони за спокій в країні. Так само Фірташа та інших. Всі все знають в цій залі. І всі розуміють, що настала межа визначатися. Це перше. Друге. Як офіцер, як колишній міністр оборони я звертаюся зараз до всіх командирів і військових начальників в усіх силових структурах – Збройних Силах, МВС, внутрішніх військах, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, окремо Управління державної охорони, оскільки, за моїми даними, снайпери саме звідти, з УДО – вам Конституцією України і військовими статутами, які є для вас законом, прийнятим тут, у цій Раді, дано право не виконувати завідомо злочинний наказ. Це ваше право, скажу так, пасивне право. Не можеш діяти активно – відійди в сторону, рапорт – на стіл. Не пропадуть ваші сім’ї, буде, чим їх годувати, не переживайте. Ми допоможемо, депутати, як уже допомагаємо тим, хто відійшов. А той, хто поступить гідно і буде на стороні не тільки невиконання злочинного наказу, а поважатиме головне і найбільше право, зафіксоване в Конституції, право на життя, і допоможе людям зараз, повірте, навіть якщо вас звільнять, ви отримаєте вищі звання і вищі посади і будете гідно йти по життю після зміни влади. Цій владі вже недовго залишилося. Але ви не можете, найперше офіцери (звертаюся як офіцер) дивитися на екрани, бачити кров і спокійно сидіти вдома. Тим більше, не маєте жодного морального права віддавати накази своїм підлеглим, після яких, цих наказів, іде кров, коли вбивають жінок, дітей, всіх підряд на вулиці. Снайпери не будуть правити в цій країні, в нашій з вами країні. І тому кожен зробіть для себе вибір, щоб потім не мучила вас совість, сумління до кінця вашого життя. Слово "офіцер" пишеться з великої букви, згадайте це, щоб такого не було. В усіх силових структурах будьте гідними. І останнє. Ясна річ, що правильно говорили про повернення до Конституції, як тимчасовий крок, 2004 року, формування нової більшості, уряду і так далі, керівництва Верховної Ради. Але, повірте мені, цього вже сьогодні недостатньо після того, що сьогодні і в попередні дні зробила команда Януковича, коли вбивають десятки людей кожної години і кожної хвилини. Тому Верховна Рада повинна чітко заявити свою позицію: вимога негайної відставки Януковича з поста Президента і оголошення дострокових виборів Президента. Без цього ми не можемо піти з цієї зали. Якщо треба оголосити зараз рішення про безперервне засідання Верховної Ради, поки олігархи своїх сюди пришлють врешті-решт, нехай подумають і про своє майбутнє, і поки зберуться всі від опозиції, хто зараз на Майдані чи ще десь, щоб було чітке легітимне голосування, і щоб всі журналісти це підтвердили. Тоді я пропоную безперервно скільки треба, три години, п’ять, сім засідати, поки не приймем рішення. Але чесне, відповідальне, і кожна людина повинна зафіксувати своїм голосом це. Спасибі.
Дякую. Прошу до слова народного депутата Донія.
Насправді, Анатолій Гриценко в останньому абзаці свого виступу вже озвучив і мою позицію, бо я не бачу іншої зараз можливості припинення кровопролиття без єдиної вимоги людей, які стоять на барикадах. Тут більшість людей брала участь або в акціях Майдану, або допомагала пораненим, або вивозила вже загиблих. Скажіть мені, будь ласка, щось там говорить про Конституцію? Ніхто не говорить про Конституцію. Говорять, що з Януковичем Україні більше немає перспектив. Хтось вірить, що лише міліціонери, "беркутівці" і ці "тітушки"-бандити самі за своєї ініціативи вбивали і вбивають людей? Чи хтось вірить, що це за ініціативи Захарченка? Ну знімуть Захарченка, не буде його, залишиться Янукович. Будуть вбивати. Кожного з тут присутніх можуть чекати біля під’їзду. Але до того сотні і тисячі людей, які на Майдані, можуть стати. можуть стати мертвими. Без відсторонення Януковича від влади немає ніяких інших вимог, нема ніяких інших перспектив. Та. питають, яким чином. Можна сказати, що може бути жорсткий варіант – сьогодні приймати акт про відсторонення Януковича, може легкий варіант – прийняти рішення про перевибори. Але у будь-якому випадку ховати, як страус, голову в пісок, що ми якимись конституційними актами, якимось змінами одного-двох міністрів зможемо вирішити ситуацію, це неправильно. Він залишиться при владі і буде знову вбивати. Будуть розстрілювати. Хтось не бачив відео, як тут в Маріїнському парку "беркутівці" і "тітушки" разом вбивали палками і дострілювали людей? Хтось цього не бачив? Так от кров на руках у Януковича, потрібно розуміти. І нам потрібно усвідомити, що Верховна Рада у тій кількості, в якій є, 227, 225, ви вважаєте 225 не легітимно? Почекайте, а тут хтось хоче зрадити людей, які зайшли у міліцію, в СБУ, зараз в різних областях, в західних областях в Україні, в центральних українських областях, вони це зробили легітимно чи ні? Це більша легітимність, це право нації на захист від Януковича-узурпатора. Це легітимність. І Верховна Рада в тій кількості, в якій є зараз, повинна оголосити, що це і є парламент. 220 приїхало, значить, 220 – парламент. 227, значить, 227 – парламент. Після того - відсторонення Януковича, створення уряду, і нехай уряд вже бере відповідальність за все, новий уряд, в тому числі за людей, які повірили, які зараз вийшли не лише в Києві на барикади, а в кожний з обласних центрів і займають міліцію, прокуратуру, СБУ. Це наші люди, ми їх не маємо права кидати. Ми повинні взяти за них відповідальність, а значить сформувати органи управління. Страшно? Страшно можливо комусь. А от чи не менш страшно тим людям, які зараз на барикадах, під кулями снайперів? Отже, Верховна Рада в тій кількості, в якій є, повинна наважитись взяти відповідальність на себе. Після того - відсторонення Януковича від влади в будь-який спосіб. Я готовий проголосувати за будь-яку постанову. Відсторонення Януковича і створення власних органів управління. Слава Україні!
Дякую. Прошу до слова В’ячеслава Кириленка.
Шановні українці, шановні люди, понад усе вічна пам’ять загиблим у вуличних боях, у вуличному протистоянні за свободу і процвітання нас всіх, незалежно від політичних поглядів! Тільки станом на цю секунду офіційно підтверджено 67 вбитих, починаючи з 9 ранку сьогоднішнього дня. Хто там говорить про те, що завтра якимись комісіями ми зберемось і будемо ухвалювати рішення. Тільки зараз, тільки сьогодні і тільки безстрокове засідання до прийняття рішення. Рішення ці обов’язково повинні бути легітимні. 226 і більше народних депутатів мають проголосувати кнопками, руками, вставанням, це ми вирішимо, але вирішити це можуть тільки 226 фізично присутніх депутатів. Я не вірю, що неспроможні ми забезпечити таку кількість депутатів. Он із першого під’їзду заходить все більше і більше людей, представників Партії регіонів і позафракційних. Я принагідно до Сергія Тігіпка звертаюся. Сергію Леонідовичу, ви автор резонансних заяв учора і позавчора. Де ви? Приходьте сюди. І сьогодні ви ще робили заяви. Беріть ваших людей, колег депутатів, ідіть сюди, не чекайте поки тут буде вже 226 і потім ви прийдете. Тоді може бути пізно. Ідіть зараз! Зараз і тільки зараз вирішується доля країни в цій залі. Треба зрозуміти всім – і опозиції, і владі, тій владі, безумовно, яка здатна ще щось зрозуміти, що тільки парламент є єдиною легітимною частиною влади, яка може припинити кровопролиття. Президент України не демонструє жодного бажання припинити вбивства громадян України. Так званий міністр Захарченко закликає міліцію використовувати по суті бойові патрони проти громадян. Навіть теперішній омбудсмен Лутківська офіційно заявила, що жоден пункт українського законодавства і жодна міжнародна угода не дозволяють Міністерству внутрішніх справ і будь-яким іншим силовикам використовувати зараз вогнепальну бойову зброю проти громадян, навіть якщо вони при цьому вживають термін "придушення масових заворушень". Пане Захарченко! Ця відповідальність лежить персонально на вас. Те, що ви одягнули форму хакі і зробили загрозливий вигляд, не зніме з вас відповідальності. Це питання, яке може дійти до Міжнародного трибуналу в Гаазі. Це злочини проти людства! Так само я звертаюся до поки що губернатора Добкіна, який сьогодні прямо закликав до порушення територіальної цілісності, а потім закликав захоплювати тих, хто має іншу від нього і від влади точку зору і знищувати фізично. Де в Україні, коли були такі глави адміністрацій, які закликали знищувати громадян фізично? І це теж заява, яка тягне на міжнародний трибунал у Гаазі. Ось ці заяви, вони підтверджують те, що тільки парламент – єдине місце, де може у мирний спосіб бути розв’язана теперішня глибока політична і вже гуманітарна криза, яка є в Україні. Більше того, Служба безпеки повинна не лякати нас загрозливими заявами, а зайнятися багаточисельними повідомленнями про те, що представники третьої країни безпосередньо беруть участь у відстрілі громадян України. І такі повідомлення підтверджені уже і шевронами-нашивками Міністерства внутрішніх справ Росії, які сьогодні були продемонстровані на сцені Майдану, і численними свідченнями очевидців. Якщо тут працюють російські снайпери, якщо тут працює переодягнений російський спецназ, якщо ще є Служба безпеки України, вона повинна це почати розслідувати, а не лякати свій народ заявами, що ми вас всіх розстріляємо, розійдіться з Майдану. Якщо спікер Кримського парламенту Константінов каже, що вони, користуючись ситуацією, готові відокремлюватися і приєднуватися до Росії, то Служба безпеки України, якщо вона, дійсно, України, повинна зайнятися питанням таких заяв такого кримського спікері і не допустити зараз під шумок, під дзвін цих трагічних подій, відокремлення Криму від України, який є невід’ємною частиною української території. Цим повинні займатися силовики, якщо вони, дійсно, кажуть про вірність присязі. Тому, шановні колеги, шановні побратими, шановні ті, хто не байдужий до того, що зараз, ми повинні діяти сьогодні до кінця дня, щоб залучити у цей зал якомога більшу кількість хай навіть і поки що наших теперішніх опонентів. Ми повинні зробити все, щоб вони прийшли сюди і проголосували декілька принципових рішень. Безумовно принциповим є питання зміни керівництва Верховної Ради. Сьогодні Календарний план говорить пленарне засідання, де Рибак? Невідомо де. Значить, якщо він так і не з’явиться, ми повинні його переобрати. Плюньте на того Калєтніка, хлопці, не згадуйте про нього, де ця комуна, вона не прийшла і не прийде. Заступник Голови Верховної Ради є чесний і патріотичний, і відповідальний, він веде зараз засідання – це Руслан Кошулинський. Нам треба Голова Верховної Ради. Немає. Треба в легітимний спосіб 226 і більше замінити. Потім повинні приступити до голосування конституційного акту. Це вихід, який влаштує не тільки найбільш радикальних в нашому опозиційному середовищі, точніше, не стільки. Їх може і не влаштує, але влаштує і частину тих, хто тільки думає зараз приєднатися до українського народу, який вже 3 місяці бореться за свободу свою і не тільки свою на Майдані Незалежності. Ми повинні легітимно проголосувати цей акт у 226 і більше голосів. І третє. Уряд має бути тільки вже обраний парламентом, а не через подання Президента, який втратив будь-яку довіру і будь-яку етичну спроможність зараз взагалі говорити від імені українського народу, коли кількість жертв давно перевалила за одну сотню, якщо рахувати від 19 січня. Таким чином ці 3 рішення, які є ключовими, мусять бути сьогодні прийняті, а Майдан вистоїть, не треба нас лякати ніякими станами надзвичайними. Пане Янукович, ви його вже ввели, уже кругом військові, уже кругом снайпери із жовтими пов’язками і зараз продовжують лупити мирних громадян, уже кругом ДАЇ намагалося перекривати дороги. Так от, ДАЇ уже свої блокпости знімає на під’їздах до Києва і правильно робить, воно зняло всі блокпости в центрі Києва і правильно робить. Макеєнко дав команду запустити метро, а не дав би, так метрополітенівці самі б уже поїхали, бо вони кияни і вони з народом. Мирний і багатомільйонний Київ їде на Майдан Незалежності, він ніколи не боїться і до речі ніколи нікого не боявся. Сотні тисяч людей до вечора будуть на Майдані Незалежності. Скажіть, коли ще депутатам згадувати про те, що це їхній обов’язок перед народом і прийняти ті рішення, які зупинять кровопролиття, відновлять справедливість і заберуть від влади тих, хто втратив залишки будь-якої адекватності, і в погоні за тим, щоб просто зберегти власну шкуру, продовжує відстріл власного народу. Тільки сьогодні, тільки безстрокове засідання і тільки принципові рішення, які виведуть Україну на мирний шлях розвитку і на нове повноцінне українське життя. Слава Україні!
Дякую. Прошу до слова народного депутата Чумака Віктора.
Доброго вечора, шановні колеги! Віктор Чумак, 214-й округ виборчий, Дніпровський район, місто Київ. Я хотів би в першу чергу висловити свої співчуття родинам, близьким тих людей, яких сьогодні забрала отака лиха година, яка є сьогодні в Україні. Це дійсно лиха година, це дійсно страшні часи. Страшні часи, які є не нашими, не українськими, які є сценарієм, який принесений до нас чорною якоюсь силою. Але в першу чергу я хочу звернутися до своїх колег – депутатів з оцих пустих крісел. Тільки що одна ваша колега, депутатка Ганна Герман сказала, що оті депутати, які зібралися тут, вони ховаються. Вони ховаються, вони сховалися за стінами Верховної Ради. Знаєте, це не ховання за стінами Верховної Ради, коли ми можемо вільно висловити свої думки. Ховання – це пусті крісла в цьому залі, коли люди починають ховатися від відповідальності, коли люди починають ховатися від відповідальності перед своїм народом. Я вас дуже прошу, колеги, оті, хто тут сидить в цій половині залу, прийдіть сьогодні сюди, прийдіть і приміть ті рішення, які чекає від вас весь український народ. Ці рішення прості і зрозумілі, ці рішення повинні бути такими, які припинять насилля, які припинять кровопролиття сьогодні в Україні. ади Я розумію, що багато з вас не вірило і не вірить в те, що це народне повстання – це повстання саме народне. Ви весь казали, що це за проплачені якісь гроші. Ви зрозумієте, на сьогоднішній день за чотири роки побудували таку державу, яка абсолютно неефективна в сучасному інформаційному світі. Ми тут чихаємо з вам в залі, а у Донецьку або у Львові нам кажуть: "Будь ласка". Ви зрозумієте, що все, що ми робимо з вами, знає вся Україна. Ви розумієте, що держава на сьогоднішній день повинна будуватися абсолютно на інших стандартах. А у нас кажуть, що на Майдані, канали ваші, там деякі люди, що у нас на Майдані "беспредел полный". Я хочу вам сказати, що таке "беспредел" і чому люди вийшли на ці майдани. "Беспредел" – це пенсія в тисячу гривень. "Беспредел" – це зарплата в дві тисячі гривень. "Беспредел" – це міліціонер, який б’є свого громадянина. "Беспредел", коли прокурор тисне постійно на бізнес і на все інше. "Беспредел", коли суди продають своє рішення. "Беспредел", коли будуються замки Президента за мільярди гривень. Оце і є "беспредел"! І я завжди казав, що люди саме проти цього "беспредела" вийшли на майдани. І вони будуть там стояти, тому що ходу у них назад немає. Вони не хочуть і не будуть жити в такій державі. Вони хочуть абсолютно іншу державу! Вони хочуть абсолютно інше відношення до себе! Ні, починають казати: "А, радикали!". Слухайте, а якщо два місяця люди звертаються до своєї влади, на майдані два місяця вісім раз збиралося мирне віче і казало: "Почуйте нас! Почуйте нас!". А влада робила вигляд, що нічого не відбувається. Да будь-який тихий і спокійний народ, такий, яким є українці, можна радикалізувати до такого стану, що він вийде і буде брати в руки і булижники, і все інше. Ми сьогодні маємо, напевно, останній шанс. І цей останній шанс в цих годинах, які нам прийдеться тут провести. Ми не повинні звідси вийти, ніхто не повинен вийти! Ми повинні дочекатися, що всі рішення, які ми приймемо, а вони повинні бути прийнятими в легітимний спосіб, всі рішення повинні бути прийняті в легітимний спосіб, всі рішення повинні бути прийняті якщо не консенсусом, то компромісом – величезною кількістю народних депутатів. Про які ці рішення, ми домовимося. Будь ласка, набір представляється дуже великий: від малого пакету до великого. Я за великий пакет. А що таке великий пакет? Ми повинні змінити Конституцію, ми повинні підійти до розгляду того, що якщо не з’явиться тут керівництво Верховної Ради, то змінити керівництво Верховної Ради. Ми повинні звернутися, або не звернутися, а говорити про призначення позачергових виборів Президента, ми повинні говорити про те, що ми повинні зробити в першу чергу заяву про припинення кровопролиття в країні, ми повинні говорити про відведення всіх силових підрозділів з міста Києва. Ви розумієте, що на сьгоднішіній день творилося? Коли почали працювати снайпери на Майдані, я дозвонився до заступника міністра внутрішніх справ і кажу: "Хто це?!" А він каже: "Я не знаю". Я не знаю! Тобто вже силовики не контролюють те, що робиться тут. То давайте виводьте всіх, хто тут може наробити ще одну біду. Шановні колеги, я ще раз хочу сказати і хочу звернутися до громадян, які в принципі знають, де живуть їх депутати, знають, як до них можна достукатися, знають, як до них можна звертатися, збирайтеся, громадяни, виходьте до ваших депутатів – мажоритарників, списочників – і женіть їх сюди, в зал Верховної Ради, для того, щоб тут вони сиділи і приймали рішення. Женіть. Ви їх для того обирали, щоб вони звідси не пішли, поки в країні не буде миру і спокою. Дякую.
Дякую. Прошу до слова народного депутата Смітюха.
Дякую за можливість сказати декілька слів. Я не знаю, як ви, але мені дуже тяжко буде сьогодні сказати, відчуваючи те горе, яке сталося з нашою державою, немає можливості висловити весь біль, який я особисто, я думаю, і більшість з вас відчувають, що відбувається в країні. Адже в Києві останній раз стріляли і палали будинки в 1943 році, коли було звільнено Київ від фашистських загарбників. І ви знаєте, що в 1991 році, коли Україна здобула незалежність, вона здобула в мирний спосіб. І я не знаю, що сталось так, що така солодка влада, що сьогодні ставити на карту життя і здоров’я наших людей. Я не знаю, що можна зробити так, щоб думати поділити Україну. Мені особисто немає куди їхати, мої батьки, діди, прадіди – всі народились і жили в Україні, вони відстоювали незалежність України, вони боролись за єдність України. І я в цьому плані повинен розуміти, що від мене залежить, що відбувається в країні. Я не розумію, і звертаюсь до своїх колег і з Партії регіонів, чому 3 місяці ми мовчимо, чому ми не маємо можливості послухати, відпрацювати якусь програму, якісь конкретні дії. Чому 3 місяці навмисно не працює Верховна Рада? Чому сьогодні Голова Верховної Ради України ховається? Чому у нас проливається кров? Що сталось з нами? Надто велика влада? Надто велике бажання дуже багато мати грошей? Ми це з собою не заберемо. Як так сталось, що наші діти сьогодні розмовляють про війну в нашій країні в школах? Як так сталось, що сьогодні наші діти не ходять до школи? У нас стільки назріло питань "чому?" за ці 3 місяці, а, може, за ці попередні роки нашої незалежної держави, що ми не маємо права ні відпочивати, ні розходитись, і тим більше не говорити про ці питання. Я багато хотів сказати, у мене болить душа. Я звертаюсь до Володимира Васильовича Рибака, поки ще Голови Верховної Ради. Я звертаюсь до Першого заступника Ігоря Калєтніка, як до розумної молодої людини. Я звертаюсь до всіх мажоритарників. Я звертаюсь до своїх колег. Я не призиваю голосувати за ту чи іншу посадову особу. Я звертаюсь до них, щоб вони вернулись в Раду, щоб ми тут відпрацювали той документ, який би вгамував, заспокоїв і врегулював сьогодні стан нашої держави. Я не хочу, щоб ми ділили Україну. Ми різні. Ми по-різному можемо розмовляти, ми в різні церкви можемо ходити, але ми не можемо допускати в подальшому такого стану, як в нашій державі. Дорогі друзі! Товариші! В кого є совість, я не говорю, не призиваю вас за когось голосувати, або проти когось. Зайдіть до зали, найдіть можливості. Ми повинні працювати, поки не врегулюється питання. Немає більшого завдання. Якщо з цим хтось не погоджується, він повинен скласти мандат і сказати, що я не готовий. (Оплески) Але якщо він громадянин і депутат і він вболіває за єдність і цілісність нашої держави, якщо він переживає, навіть якщо він розмовляє російською або іншою мовами, то він повинен бути тут, висловити відверто свою точку зору. Він повинен донести свої ті чи інші погляди. Але він не може осторонь стояти сьогоднішнього дня. І не треба чекати, що міністр закордонних справ тієї чи іншої країни врегулює це питання. Не треба чекати, що хтось напише нам документ. Треба пропонувати конкретні дії. І коли тут збереться більшість, а я впевнений, що вона повинна зібратись, і в мене, і у наших колег є конкретні пропозиції відносно цих питань. Прошу, умоляю, молюсь і Господа Бога прошу - прийдіть до зали, висловіть свою точку зору, підтримайте розумні рішення, підтримайте сьогодні Україну. Не дайте її розірвати на шматки. Думаю, що я зміг, може, до своїх колег деяких достукатись своїми словами, адже багато людей розумних, освічених , маючих досвід у світі. Сім’ї, діти. Я не думаю, що вони думають по-іншому. Я надіюсь, що це відбудеться саме сьогодні. Ніхто з цієї зали не має права піти, поки не врегулюється питання нашої держави. Якщо воно не врегулюється, то ми повинні скласти мандати. Дякую.
Дякую. Прошу до слова народного депутата Зарубінського.
Добрий вечір! Після 29 листопада минулого року я не виступав ні з цієї трибуни, ні під час жодного інтерв’ю на телебаченні і так далі. Не виступав, тому що розумів, що 29 листопада була зроблена величезна помилка в державі. Мені здається, що переважна більшість проблем, які є в державі сьогодні, викликані в тому числі, а може і значною мірою, цією помилкою. Не була підписана Угода з Європейським Союзом про політичну асоціацію і про зону вільної торгівлі. Я далекий від думки про те, що це ідеальна Угода, ідеальних не буває, але вона відкривала шлях, шлях зрозумілий, передбачуваний і прогнозований, шлях, на якому я з 1998 року перебуваю, вносячи свої авторські закони, які є зараз частиною українського законодавства. Не для піару, а просто свої емоції передаю, наприклад, Закон «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні», це мій закон, європейський, Закон «Про протидію торгівлі людьми в Україні», я його вносив, міграційне законодавство, про громадянство і так далі. І тому мені здається, що незважаючи на те, що на сьогоднішній день мало хто про це говорить, але 29 листопада Україна мала підписувати Угоду з Європейським Союзом. Це перше, що я хотів сказати. Друге. У нас сьогодні переважають емоції, бо всі ж звичайні та нормальні люди і людські смерті, людська кров – це не статистика. Це горе, це біль. Але хотілося б, щоб все-таки на тлі цих емоцій у нас розум залишався холодним. Чому я про це кажу? Сьогодні багато говорили, які треба питання прийняти на цьому засіданні, але, відверто кажучи, я не зрозумів, який пропонований порядок денний. Мені здається, що мають бути уніфіковані ті питання, які треба розглядати, і які б, дійсно, якщо не повною мірою залагодили протистояння і таку конфліктну ситуацію, але які б зняли напругу. Бо хтось пропонує одне, хтось пропонує інше, але мені здається, що треба пропонувати ті речі, які реально будуть проголосовані 226 народними депутатами України, які в цій залі. Інакше будь-яке голосування, повірте, я не виконую функцію якогось попа з відомим прізвищем, але інакше, якщо повториться голосування руками, чимось іншим, вставанням і так далі, буде така ж сама реакція, як у цієї половини залу була реакція на те, як було раніше. Тому мій холодний розум зараз на тлі емоцій все-таки підказує про те, що це, як тут колега пропонував: "220, 210 - яка різниця! Давайте скажемо, що ми зараз Верховна Рада", - треба бути дуже обережним, для того щоб не нівелювати, я сподіваюсь, важливі рішення, які тут можуть бути прийняті. І останній момент. І важливий момент. Знаєте, Сенека казав, що деякі ліки гірші або небезпечніші ніж сама хвороба. Я щиро вірю, що нинішню українську Конституцію в такому вигляді, як вона зараз функціонує, вже не сприймає ні суспільство, і ми з вами теж її не сприймаємо. Тому я би просив вас, знову ж таки, з холодним розумом поставитись до того, щоб ці ліки, які пропонуються, не нашкодили більше хворобі. Що я маю на увазі? Ви прекрасно пам’ятаєте, тут є шановні колеги, як зі вступом в дію оцих диспозицій Конституції 2004 року була закладена юридична основа, на яку нашаровувалися ще суб’єктивні моменти несприйняття двох лідерів держави – Прем’єра і Президента України. Але це – суб’єктивні моменти. Були об’єктивні причини, чому. Країна була в колотнечі. Весь час здійснювалися взаємопоборювання і навіть ледве не боротьба за взаємне знищення, тому що це юридично було можливо. І ситуація з контрасигнаціями (хто розуміє, я думаю, хтось читав цю Конституцію), і ситуація подвійного призначення глав районних і обласних адміністрацій, коли весь час маніпулювали цим питанням, і ситуація, коли Президент міг відправити в Конституційний Суд і припинити дію будь-якого правового акту Кабміну. Тому, розуміючи, що треба вийти з конституційного тупика в плані розподілу повноважень, я би пропонував одночасно (не затягуючи час, ні, повірте мені), але одночасно реалізувати інші диспозиції, яких немає в Конституції, які набагато важливіші насправді для українських людей, ніж для депутатів і чиновників в плані розподілу повноважень. Бо мова ж іде тільки про Печерські пагорби. А де ситуація з місцевим самоврядуванням? Може, є напрацювання? Де ситуація з місцевим самоврядуванням, коли громада буде визначати, як їй гроші використовувати? Де ситуація з фінансовою незалежністю або фінансовою самостійністю? Не плутайте з федералізацією. Я категоричний противник, і в 2000 році був і сьогодні продовжую бути. Де стимул регіону працювати по праці? Як заробив регіон – так і будеш витрачати. Скільки можеш використовувати на інфраструктурні проекти, на все інше і так далі. Тому мені здається, що паралельно з тим, що треба відмовлятися і балансувати дійсно взаємовідношення між гілками влади, оцей трикутник, треба внести те, що насправді людям набагато важливіше: місцеве самоврядування, фінансова самостійність, незалежність і справедливість для кожного регіону і, безумовно, гарантія, реальна гарантія прав і свобод людей, чого в Конституції 2004 року взагалі ніхто не дивився, бо тоді треба було третій тур провести виборів, щоб збалансувати ситуацію. Я прошу вибачення, що довго говорив, але, мені здається, говорив по темі. Шановні колеги, я прошу ініціаторів цього засідання, на яке я абсолютно свідомо прийшов, індивідуально вирішив це без груп і заяв, тому що так вважав. Я прошу визначити, які питання сьогодні можуть бути реально проголосовані. І я дуже прошу, щоб вони були проголосовані в чинний спосіб. Зрозумійте мене правильно. Дякую.
Дякую. Шановне товариство, всі ваші пропозиції, всі ваші зауваження, звісна річ, ми опрацюємо, і після виступів ви отримаєте матеріали, які будуть виставлені до порядку денного. Зараз до слова запрошується Кубів Степан Іванович. Прошу, Степане Івановичу.
Слава Україні! Ви знаєте, дорогі українці, дорогі громадяни України, адже на Майдані я сьогодні 90-й день і хочу говорити про те, що сьогодні немає в залі ні одної політичної партії, ні другої, ні тої, якої немає, сподіваюсь, що вона повинна прийти, тому що сьогодні зранку, коли я мав зустрітися і показати Майдан Міністру закордонних справ Польщі пану Сікорському, я привітався зі своїм побратимом. І коли я за 15 хвилин ішов назад, він був мертвим. За цей період часу людина переосмислює цінності життя. І ми сьогодні тут люди, а не депутати, ми сьогодні люди, яким довірила громада представити людей в парламенті, незалежно чи це з Донецька чи з Харкова, незалежно, чи ми є Заходу України чи з Києва. Ви знаєте, для кожної людини наступає смерть. І це є чистилище, яке робить людина, яка встигає, коли просить священика сповіді і за особисте життя, і за особисті гріхи. А сьогодні ми маємо представлення не тільки своїх, але й інших. Тільки зараз завдяки Михайлу Костюку я дзвонив і нашому представнику «Свободи», який керує медичною службою, Ханенку. Ми завезли в морг 22 особи. І там хлопець є 22 роки, і там хлопчина є 18 років, який, як леґінь, лежав і був накритий українським прапором, де наші священики правили молебень і сповідь робили і просили прощення. Не потрібні гроші, не потрібні капітали, коли проливається людська кров на сьогоднішній день. Я звертаюсь до тих, хто боїться приїхати сьогодні в зал. Я хочу сказати сьогодні важливу таку емоційну, може, свою промову, яка не стосується депутатського мандату. Я бачив на Майдані біля 70 людей, які загинули. З них багато треба було брати руками наших колег-побратимів, які є в залі, і треба було поступати по-християнськи. І тут от Андрій Кожем’якін якраз став, і скажу вам приклад моралі. Одну людину в погонах було дуже пошкоджено. Йому залишалося жити 15?20 хвилин, він стікав кров’ю. Він був не з нашого табору, не з того, що кажуть, на Майдані злочинці. Ми взяли його на «носилки», 8 чоловік, і бігом донесли. Стояла одна «швидка», де міг. Дійсно, у нас були поранені, але трошки слабше. І коли наш побратим з Майдану каже: «Нехай їде він, бо він може померти». І слава Богу, та людина жива, не з нашого табору, тому що він людина. Оце цінність людського життя, яка сьогодні повинна дати задуматися кожній людині, яка і тут в залі, і ті, хто нас слухає, і ті, хто сьогодні на Майдані. Але не ті, хто сьогодні стріляють на даний момент, снайпери. І їх є, виявляється, не один на даний момент на Майдані. Я скажу чому, я скажу чому немає багато депутатів Верховної Ради, які сьогодні представляють інші кольори. Та немає кольорів. У нас була мама і є, дай Бог, в кого і був батько. Ви знаєте, сьогодні треба сказати дуже важливу таку позицію. Позиція така, що ми можемо залишитися просто людьми, депутатами і зробити свій вибір по "чистилищу", і можна говорити про тих людей, яких чекає просто пекло, пекло ще при житті, пекло аморальності поведінки в суспільстві, пекло збагачення і кров’яних грошей, де платили "беркутівціям" по 70 тисяч доларів, другій шерензі по 50 тисяч доларів, а "титушкам" під кайфом, які робили все: і палили Будинок профспілок. І я був свідком, коли доламували руки отут, в Маріїнському парку, нас було 7 депутатів, де ми вивели просто наших громадян 50 людей, які били навіть і депутатів, але нам треба було виконати місію людську, а не депутатську. Сьогодні є ті люди в Україні, які люблять Україну, або яку не люблять. Я звернуся до тих людей, яких нині називають "тряпками", з інших держав, українською "онучами", "ганчірками". Люди, схаменімося тут і схаменімося там. Якщо сьогодні парламент, до якої години не працював би, не розв’яже питання, за нас завтра розв’яже вулиця, партизанська війна, яка почнеться. Я чув клятву тих, хто служив в Афганістані, тут, на Майдані, і сьогодні їх побратим один загинув. Я чув клятву іншої сторони, яка більш радикальна, вона теж оправдана пролитою кров’ю. Наше головне завдання – призупинити пролиття крові на українській землі, у місті Києві. Ми це можемо зробити як легітимна влада представників заходу, сходу, центру, півдня та півночі України. Я вам хочу сказати, чому сьогодні немає багатьох колег. Їх лякали дзвінками, їхні родини лякали дзвінками. Але саме головне інше – сьогодні ті бездурі без мізків, які в погонах нібито ходять, великих генеральських, прийняли рішення, що о 21 годині вони будуть проводити зачистку Майдану. Ось в чому тут справа. Якщо не будуть з’являтись депутати, ті, яких ми просимо як людей, прийдіть, в мене є конкретна пропозиція – жінки залишаються в залі, всі чоловіки розбиваються на барикади, депутати Верховної Ради, і стають першими перед барикадами, щоб захистити людей. Депутати, які представлені, стають на барикади першими, їх є 4 чи 5 сьогодні. Оце буде позиція людини. Це позиція, яку чекає громада. Це позиція самосповіді кожного з нас, тому що найцінніші речі: Бог і Україна. Слава Україні!
Дякую. Прошу до слова депутата Дерев’янка.
Шановні колеги, шановні українці! Чому ми тут сидимо вже другу чи третю годину? Тому що ми чекаємо на народних депутатів, які повинні приїхати сюди для того, щоб зупинити кровопролиття в Україні. Час іде, кожна хвилина минає, на вулиці снайпери вбивають людей. Ми чекаємо. Я особисто сьогодні бачив кількох снайперів на вулиці Інститутська, які сьогодні розмістилися під кіоском для преси і які цілились у напрямку Майдану. Мені сьогодні особисто телефонували і говорили не підніматися по вулиці Грушевського, тому що є команда стріляти на ураження, на повне вбивство. Ми сьогодні чекаємо. Питання: кого ми чекаємо? Я сьогодні хочу подякувати тим мужнім людям, які є дійсно народними депутатами від фракції Партія регіонів, які сьогодні приїхали сюди, які є в залі. Я хочу вам сказати наступне, сьогодні день і момент істини: або ми всі, кого обирали в 2012 році, є народними депутатами або велика кількість тих, кого обирали, не є народними депутатами. Я хочу, щоби ми це всі розуміли, що саме зараз від тих людей, які їдуть сюди, не встигають приїхати або думають, чи їхати, залежать десятки, сотні, а, можливо, і десятки тисяч життів. Тому що через кілька годин полум’я протистояння збройного може охопити ще більшу кількість країни, чим тільки тут, на Майдані Незалежності, чим тільки тут – в центрі столиці, в Києві. Я закликаю всіх вас, шановні народні депутати від фракції Партія регіонів, приїдьте сюди у Верховну Раду, візьміть на себе відповідальність. На вас бог поклав велику відповідальність сьогодні. Вас обрали до парламенту. Зараз саме від вас залежить, чи будуть люди гинути в Україні чи не будуть. Я звертаюсь до кожного з вас. Я прошу, щоб засоби масової інформації через кожні п’ять хвилин оголошували про те, що той чи інший народний депутат від фракції Партія регіонів зобов’язаний приїхати до зали Верховної Ради, зобов’язаний бути тут, на своєму робочому місці. Зобов’язаний, тому що він давав присягу народу України. Це його прямий святий обов’язок - саме сьогодні ввечері бути тут, у Верховній Раді. Прохання усіх телеканалів, які транслюють, що п’ять хвилин оголошувати прізвища тих народних депутатів від фракції Партії регіонів і комуністів, яких зараз тут немає, нагадуючи їм, що їх святий обов’язок - захистити людей, захистити Україну, захистити конституційний лад України. Я хочу, щоб усі ми розуміли, що всі депутати, які знаходяться тут, готові прогарантувати кожному депутату від Партії регіонів і від партії Комуністичної, комуністів, які мали би бути тут, їхню безпеку, в разі якщо вони прибудуть до Верховної Ради, ухвалять всі необхідні рішення для того, щоб зупинити кровопролиття в Україні, для того, щоб зберегти Україну, для того, щоб ми її не втратили, для кожного з нас, для наших сімей, для наших дітей. Шановні депутати від фракції Партії регіонів! Приїжджайте зараз сюди до парламенту, ми вас всі уклінно просимо і закликаємо: у нас зараз немає депутатів від партій, у нас зараз є депутати або народні, або не народні. Не ганьбіть себе! Не ганьбіть честь свою, своїх родин, своїх батьків, приїдьте до парламенту, зупиніть кровопролиття. Це зараз залежить саме від вас. Щиро вам дякую за увагу. Слава Україні!
Прошу до слова народного депутата Купрейчик.
Ірина Купрейчик. Партія "Батьківщина". Дорогі українці! Я хочу звернутись сьогодні до кожного з нас, з вас. Сьогодні немає боротьби та громадянської війни між народом. Є боротьба між владою, для якої саме головне – це награблені гроші та вічна влада. Із другого боку є український народ, для якого саме головне – це честь та гідність. Сегодня нет борьбы межу Востоком и Западом – это неправда все. Сегодня нельзя допустить, чтобы наша страна, наша Украина была раздельна. На Майдане и тут в Киеве, есть и с Днепропетровска, и с Харькова, и со Львова, и с Востока, и с Запада Украины. Сегодня происходит самое большое преступление, которое может быть. Первое – это убивают украинцев. Украинцев, которые приехали и со Львова, и с Харькова, из Днепропетровска. И украинцев, которые, я имею в виду внутренние войска, ребят, которых матери послали служить Украине. И сегодня хотят, сегодня происходит два преступления: убивают людей наших украинцев и с другой стороны, хотят разделить нашу страну. И мы все должны сегодня сделать все возможное для того, чтобы недопустить этого. Я обращаюсь к вам, к каждому украинцу: вы должны думать, вы должны сделать все возможное, чтобы сохранить людские жизни и сохранить нашу страну, нашу Украину. Слава Украине!
Дякую. Прошу до слова народного депутата Сича.
Слава Ісусу Христу! Вітаюсь так, бо сподіваюсь, що з Господньою допомогою і волею врегулюємо ту складну ситуацію, яка є у нашій спільній країні, і в спільній державі. Слава Україні! Вітаюсь так, бо сподіваюсь, що ми примножимо славу Україні, бо коли в історії запровадили таке вітання "Слава Україні!", "Героям слава!", то ті хто запроваджував чітко знав кому віддавати славу, хто в якій борні, хто в яких боях гинув і яким чином вони примножили славу Україні. Хочеться і нам так само примножити славу Україні сучасної України, щоб збудувати її потужною, заможною, демократичною, соціальною, правовою державою. Саме такою, я перерахував ті риси, саме такою державою, яка сьогодні рахується еталоном держави: демократична, соціальна, правова. Я би сьогодні просив проявляти всіх хто є в залі максимальну терпимість. Не дивно, коли ми трошки не адекватно реагуємо на неправильно побудовані формулювання, не зовсім чітко підібрані слова тощо. Ми всі змучені, знервовані, виснажені і навіть більше, я сьогодні вперше в житті одягнув бронежилет, тому що не тільки я, а і дуже багато депутатів змушені були йти на це засідання під снайперським прицілом. Не буду оригінальним, сьогодні все те, що звучало воно зрештою об’єднує всіх хто є в залі. Ми не будемо сьогодні, очевидно, дискутувати про наші ідеології націоналізму, соціал-демократії, лібералізму. Про те, як на основі цих ідеологій ми маємо деякі різночитанні, які мають бути в основі економіки, соціальної політики, державного управління тощо. Ми матимемо час подискутувати тоді, коли врегулюємо ситуацію в державі, бо як не буде держави, не буде про що дискутувати. Тому, очевидно, в цих умовах є декілька принципів, які повинні нас об’єднати. Перший принцип, і про це вже говорили, принцип гуманності. Немає нічого ціннішого в світі ніж людське життя, кожне людське життя це є всесвіт, от проаналізуйте самі, ви дивитесь на світ так ніби ви є центром цього світу. Так кожен на цей світ дивився з тих, хто загинув. Жодна посада не вартує людського життя, ні депутатська, ні прем’єрська, ні президентська, ні міністерська, ні спікерська. Якби мені хтось сьогодні сказав, що віддай мандат депутата і твій побратим Сергій Дідич буде живий, я б його віддав би, бо я його знов здобуду, а він уже не повернеться. І таких як Сергій Дідич – мій побратим і земляк сьогодні є вже більше сотні, про це сьогодні вже говорили, ми їх уже не повернемо. Але, якщо не будемо сьогодні відповідальними, а відповідальність - це напевно найважливіша риса політика, то їх може бути вдвічі і тричі більше. Кому це потрібно. І однаково цінним є людське життя як і тих, хто є на Майдані і кого вже немає серед майданівців, так і тих, хто стоїть проти них, бо в кожного з них є тато, мамо, дружина, кохана. І навіть, якщо затруєний пропагандою "беркутівець" або пропагандою, або проплачений йде і вбиває, а потім сам лягає вбитий, то в нього є мама і вона його народжувала, бажаючи йому, щоб він був ідеальним сином, ідеальною дитиною і вона також буде плакати. І все наші українські громадяни і наші українські діти. Задля цього ми зібрались і це основний сьогодні принцип – принцип гуманізму поперед всього. І друге, я думаю, не менш важливе, це те все, що, та платформа, на якій ми повинні об’єднуватись – це платформа державницької ідеології. Всі ми об’єднані тим, щоб наша держава була заможна, могутня, як я вже казав, демократична, соціальна і правова, аби кожному з нас не тільки в цьому залі, а кожному громадянину України були жити в ній комфортно. І коли я кажу про державницьку ідеологію, то не щось абстрактне, а це те, що дасть можливість кожному з нас, кожному українському громадянинові від малечку до старості достойно прожити своє життя, не втікати по закордонах, шукаючи кращої долі. І очевидно, третій такий же важливий принцип – це принцип соборності, і в нього вкладається не тільки поняття того, що дуже актуальне – зберегти єдність держави, не дати розколоти її, тому що загострення ситуації, ескалація конфлікту найбільше сьогодні потрібна нашому північно-східному сусідові. І недаремно сьогодні є небезпідставні підозри, та навіть докази, що саме агентура цього сусіда працює в Україні, в Києві, і тільки конфлікт починає затухати, ця агентура його все далі і далі розпалює. Але коли я кажу про принцип соборності, то це означає, що коли ми хочемо побудувати нормальне, достойне, цивілізоване, заможне, впорядковане життя, то не тільки тих, хто сьогодні стоїть на Майдані, а й тих, хто сьогодні нібито виступає проти Майдану, хто не усвідомлює того, хто сьогодні далі затруєний "постсовєтською" посткомуністичною пропагандою, хто мешкає (наші брати і сестри) в Луганську, Донецьку, Харкові, не усвідомлюючи того, що насправді ми і за їхні права, і за їхнє достойне життя стоїмо. Тому, шановні колеги, на принципах гуманізму, державницької платформи і соборності відповідально поставимось до сьогоднішнього дня і приймемо ті рішення, які виведуть державу із тяжкої і політичної, і економічної, а особливо духовної кризи. Слава Україні!
Дякую. Перед тим, як буде виступати наступний виступаючий, з вашу дозволу, оголошу заяву, яку подав на ім’я Голови Верховної Ради України у відповідності до пункту 3 статті 60 Закону України "Про Регламент" про вихід з фракції Партії регіонів Атрошенко Владислав Анатолійович, виборчий округ 206. Ось ця заява. Прошу до слова Атрошенка Владислава Анатолійовича.
Шановні колеги, в першу чергу, я хочу приєднатись до тих слів жалоби по наших загиблих співгромадянах, які віддали життя за майбутнє України. Ні за яких інших обставин в сьогоднішній ситуації я би не дозволив собі той виступ, який я планую, він трошки буде ширший, ніж він був би на часі сьогодні, але я бачу, що ми маємо цей час, і я хотів щиро про деякі речі сказати. Безумовно, якщо два слова сказати про історії «хвороби», останньої в лапках, то ті події, я трошки не згодний з колегою Зарубінським, який з цієї трибуни сказав, що початком цих подій був саме 30 листопада саме через непідписання євроінтеграційних угод. Переконаний в іншому, сьогодні головна причина, яка збурила людей, мільйони людей, до повстання проти тієї держави, яка, скажімо, політично толерантно сказати, то це нелояльна до своїх громадян. Громадяни не можуть захистити себе в цій корупційній державі, громадяни на кожному кроці повинні платити хабарі, громадяни не бачать себе вже і своє майбутнє в цій державі. І не було би 30 листопада, був би інший день чи інша причина, і це було би сірником для того, щоб за цих обставин і за саме такої моделі держави люди би вийшли на майдани по всій Україні. Далі події розвивались стрімко, і ще був час у влади вибачитись, я вважаю, до 5, до 10 грудня було достатньо часу для того, щоб зорієнтуватись в ситуації. Достатньо було зробити три кроки елементарних: вийти перед людьми, вибачитись за неадекватне застосування сили 30 листопада міліцією до тих 300 чи 400 чоловік, які нікому не заважали, не створювали жодної загрози, відсторонити на час розслідування міністра внутрішніх справ від посади. І дати чіткі і зрозумілі суспільству пояснення щодо наступних кроків України в зовнішньополітичному просторі, зовншіньополітичному векторі. І цього було б достатньо. Якщо би були далі ці події, це була б абсолютно інша історія. Далі події розгорталися таким чином, що люди обурені нереагуванням влади на ці події, що відбулися, криваві. Люди шукали відповіді на це питання. Відповіді не було. Далі було ганебне голосування 16 січня. Я хочу сказати, я тоді знаходився у фракції Партії регіонів, як і багато присутніх в залі з фракції Партії регіонів, я був елементарно обдурений і введений в оману тим, що це закони, які голосувалися руками, а голосувалося руками тому, що дійсно сталася бійка, і я так розумів особисто, що бійка – це причина того, що люди не можуть голосувати картками, а закони ці гармонізують наше законодавство з європейським. Далі була вулиця Грушевського і перші жертви. І цього не було достатньо для того, щоб влада зробила висновки і висловилася з цього приводу. Останньою краплею було для мене особисто, і я вважаю, для всього світу, для всіх українців, це було 18 лютого, коли влада застосувала автоматичну вогнепальну зброю проти свого народу. Це день, в який влада України втратила свою легітимність. Я переконаний в цьому. Сьогодні, я вважаю, що парламент є тією інституцією, я не хочу повторювати, але це мій виступ, це моя думка, якби я виступав першим, я б сказав першим цю думку, парламент - це єдина інституція, яка здатна в легітимний спосіб, і обов’язково, щоб це було легітимно, щоб це було картками, і щоб ми не повторювали події 16 січня. Ми повинні повернутися до Конституції 2004 року, прийняти політико-правове рішення. Не може бути безмірна влада в руках однієї людини. Наступні кроки – призначення технічного уряду, заміна членів ЦВК і перевибори - кроки зрозумілі в цивілізованому світі, і це є єдиний легітимний вихід і припинення кровопролиття. Деякі речі я хотів тезово сказати. Перше. Я вважаю, що у залі Верховної Ради ми повинні зібрати якомога більше голосів. Не достатньо 226, їх достатньо юридично, але цих голосів повинно бути 240, 250. Чим їх буде більше, тим вища ступінь, вища проба буде оцього рішення, вищий ступінь легітимізації цього рішення буде. Для цього я хотів сказати наступні слова. Ви знаєте, багато в чому ми самі винні в цій залі. Я хочу сказати про те, що у фракції Партії регіонів є багато думаючих, тверезо мислячих, зважених людей, які пройшли певний шлях життєвий і з якими можна розмовляти. Повірте мені. І я вважаю, що за інших обставин якби ми толерантніше відносились один до одного в залі, цих би людей сьогодні в залі було би більше. Це моя думка і це моє переконання. Сьогодні я погоджуюсь із словами Дерев’янка , що сьогодні дуже важлива присутність великої кількості депутатів в залі. І для цього я також це наголосити, що необхідно засобам масової інформації, Інтернету щохвилинно передавати прізвища присутніх в залі. Я особисто дуже би хотів бачити в цій залі Тігіпка Сергія Леонідовича. В мене є особиста певна історія з Сергієм Леонідовичем і його неприсутності в залі особисто я зрозуміти і усвідомити не можу. (Оплески) Я би хотів сказати наступне. Сьогодні, перебуваючи в Чернігові, я звернувся до керівників державних установ із наступними словами. Їдучи в машині, я мав зв’язок з командуючим танкової бригади в Десні. Це фахова людина, полковник, Андрій Миколайович, прізвище я його не знаю. Це мій округ, я знайомий з ним і мав дуже багато з ним зустрічей. Він мені дав слово про те, що наразі, якщо буде команда виводити техніку, виводити солдат, офіцерів за межі, він цієї команди виконувати не буде. Наступне: щодо керівників області. Я звернувся до голови обласної ради, і я вважаю, що це дуже важлива річ по центральних областях. Мені видається, що сьогодні вже можна було би відійти від питання захвату будівель: обласних адміністрацій, СБУ, міліції і так далі, і в цих акціях можуть загинути десятки, сотні людей. Достатньо було би сьогодні в цих областях, де, в принципі, більш-менш зважений і лояльний депутатський корпус в обласних радах, голосування в обласних радах, резолюції щодо втрати легітимності діючої державної влади. Мені вважається, що ці юридичні акти мали би на сьогоднішній день більшу політичну ціну, ніж захват приміщень. Це я маю на увазі принаймні Чернігівську область. І я би хотів сказати наступне. Сьогодні вдень мені було декілька дзвінків з російських телестудій, російських радіостанцій. Вони не очікували, вони десь моє прізвище бачили в інших списках і чекали іншу інформацію і були, безумовно, здивовані моєю позицією, яка пішла в прямий ефір в них, в Росії. Я вважаю, сьогодні захвати – це ми будемо грати на російському полі. Регламент? Я закінчую, я вибачаюсь. Я вибачаюсь! Все буде прекрасно. Давайте будемо толерантними один до одного. Я, закінчуючи, хотів звернутися сьогодні і до опозиції. Безумовно, сьогодні ллється кров. Я впевнений, в нас вистачить мудрості і мужності припинити кровопролиття. Настане завтрашній день. Я дуже прошу вас, не забудьте в наступних політичних чварах Україну і народ України, якому ми всі повинні бути дуже вдячними. Дякую за увагу.
Дякую. Прошу до слова народного депутата Фаріон.
Шановні колеги, щойно мені зателефонували і сказали, що опускають прапор з флагштоку біля Верховної Ради. Перевірте, будь ласка, пане голово! Але я побачила у тому, на жаль, дуже потужний символ: те, що відбувається зараз, це знищення української держави. Це – перше. Друге, це війна, яку оголосила нам Росія і оголосила у дуже знаковий день і час. Перші найстрашніші жертви, починаючи від Сандала Нігояна і закінчуючи моїм земляком, Юрієм Вербицьким, були 22 січня. 22 січня 1918 року після проголошення Червертого Універсалу від Грушевського Росія оголосила нам війну. Майже сто років минуло від того часу. Ми дуже змінилися. Це засвідчив Майдан. Майдан на відміну від нас з вами, усіх вкупі взятих, опозиція і "неопозиція", демонструє набагато вищу політичну культуру. Ми тут, у залі, не слухаємо один одного навіть зараз, ми стоїмо один до одного спиною, а часом "задницею", ми їмо в цей час, коли, напевно, треба було би почути один одного. І це ми хочемо демонструвати іншу політичну культуру. Я думаю, що нам ще мало тих трьох місяців вчитися у нашого великого народу як слід будувати українську державу, ми отримали від Майдану найвищий політичний майстер-клас. І мені здається, що ми, зокрема опозиційні політики ще не до кінця його засвоїли. Це перше. Друге. По крупинках збираємо зараз один одного. Тому дякую за виступи тих колег, які донедавна були, скажімо, уставлені щодо мене в жорсткій опозиції. Дякую вам за ваші щирі слова і за вашу відкритість у розмові. Якщо ми не навчимося вилучати з політики лицемірство і фарисейство, все будемо мати дуже потужні випробовування і випробовування смертями. Сьогодні з готелю "Україна" виносили 12 трупів, в основному це були молоді хлопці 90-ий рік, 92-ий і 89-ий. Один пенсіонер був прострілений сюди. Це кардинально змінило наше з вами життя, я думаю, що змінило. Ліна Костенко казала: "нічого все це вилікує смерть", я бачу, що для декого у нашому суспільстві, навіть смерть не є ліком. Господь дав нам три фундаментальних дари: перший дар – це життя, таїнство життя, друге таїнство – це смерть, що впритул підійшла до нас сьогодні і третій дар – це любов. Дай Боже, аби в цій залі вона сьогодні восторжествувала за для тих 70 душ, що відійшли сьогодні, за для тих 28 душ, що відійшли вчора, за для тих 5 душ, що відійшли 22 січня вони тут в цій залі дивляться на наші тіла подекуди бездушні. Ці люди, які загинули, задемонстрували нам найвищі. героїзму. Донедавна я думала, що у цьому більше трагізму, ніж героїзму. Тепер я розумію, що це, направду, героїзм у кубі. Будьмо гідні цього героїзму тих людей, які сьогодні стали тілами через бездумність передусім однієї людини – Януковича!
Дякую. Проінформую вас, жодним чином прапор на місці, все гаразд, прапор висить над Верховною Радою. Все гаразд, ніхто не приспускав прапор. Прошу до слова Сергія Соболєва.
Шановні друзі! Шановні громадяни! Значить, хтось тут із виступаючих сказав одну, на мій погляд, абсолютно правильну річ. У Януковича три місяці тому було два вибори: або підписати Угоду з Європейським Союзом, або підписати угоду з дияволом. Мені здається, він вибір свій зробив. Бо людина, яка не підписала б угоду з дияволом, ніколи б не віддавала наказ стріляти в людей, ніколи б не давала наказ кидати збройні підрозділи на людей. Саме тому, фактично, той вибір, який він зробив для себе, я переконаний, ніколи не стане вибором нашого народу. Бо в цьому сесійному залі сидять ні члени партії, ні безпартійні, а в цій залі сидять або громадяни України, або не сидять покидьки. Я по-іншому цих людей назвати не можу. Бо на совісті кожного, хто не прийшов на сесійне засідання, є загиблі з двох сторін. І мені байдуже, хто це, чи вісімнадцятирічний хлопець, який стояв на барикадах, чи вісімнадцятирічний ВВшник, якого кинули на ці барикади. В кінці кінців, кров на руках Януковича і кожного, хто не прийшов на це сесійне засідання. Коли я сьогодні зранку почув пана Тігіпка, що, виявляється, він і десятки депутатів від Партії регіонів дозріли до того, що треба негайно знімати керівника Верховної Ради, переобирати його, я думав, щось сталося з Тігіпком. Але я не бачу його в цій сесійній залі. І я думаю, на Тігіпку, якщо він не з’явиться тут, саме й лежить кров тих сотень уже загиблих і тисяч поранених. І Сергій Леонідович ніколи не відмиється зі своєю командою від цієї крові, якщо не з’явиться тут в залі. Бо нам треба ухвалити буквально три рішення. Перше рішення – це, без сумніву, заміна Голови Верховної Ради, щоб усі рішення, які ми тут ухвалюємо, всі постанови були легітимні. Друге - нам треба ухвалити рішення для тих десятка тисяч молодих людей, які зараз в тому числі і ночують біля Верховної Ради і в Верховній Раді, які благають депутатів: "Прийміть рішення відправити нас у місця нашої дислокації". Це стосується і запоріжців, і миколаївців, і херсонців, і байдуже кого. Всіх тих, кого за наказом Януковича фактично привели на бойню. Правда, дехто думав, що вони будуть стріляти, а виявилось, що можуть і оборонятись. Але мені байдуже в даному випадку, хто в кінці кінців далі буде розбиратися з цим. Ключове питання, яке ми повинні ухвалити: ці хлопці повинні повернутися в місця своєї дислокації. І вони не можуть застосовувати зброю ні за яким наказом. Це є постанова Верховної Ради, яка є обов’язкова для виконання Міністерством внутрішніх справ і Міністерством оборони. Це відповідає будь-якій Конституції - чи старій, чи новій. Третє рішення, яке ми повинні ухвалити, це рішення відновлення конституційного ладу в Україні. Ніхто нікуди повертатися не буде – ні до якої Конституції. Так само як тут пробували перекреслити діючу Конституцію, заявивши, що вона вже не діє, саме цей сесійний зал повинен відновити дію Конституції 2004 року. Це не є зміна Конституції, це не є її заміна, це є проголошення, що чотири останні роки країна жила поза конституційним ладом, і тому ми повинні відновити цей конституційний лад в країні. І ще один принциповий момент – це вже момент моралі. Будь-хто, кого ми не знайдемо в голосуванні з цих питань, фактично розуміє: в будь-який момент сьогодні, завтра все те, що було на вулицях, особливо, сьогодні, може продовжитися. Саме тому вибір за кожним із нас. І я думаю, цей вибір очевидний: це повинно бути вибором на користь гуманності, це повинно бути вибором на користь того, щоб в країні більше не було жодного пострілу. Це є головне. Слава Україні!
Дякую. Прошу до слова народного депутата Зубко. Немає. Прошу народного депутата Капліна до слова.
Шановні колеги! Шановний народе України! Сьогодні мільйони українців без перебільшення спостерігають за виступами народних депутатів, зокрема тих, кого вони ніколи не чули. І кожен з нас сьогодні говорить про те, що Верховна Рада є останньою барикадою українського народу, барикадою у боротьбі за справедливість в цій країні, за право людей жити, а не існувати, бути людьми, а не істотами. Я як народний депутат України, якого обирали прості люди Полтавщини не підуть з цього залу, доки цей зал не народить рішення, які зупинять кровопролиття в нашій країні. Жоден з нас не має права відкладати повернення історії України до стабільності, до гарантії безпеки своєму народові, жоден з тут присутніх і тих, хто, я переконаний, прийде сюди для того, щоб змінити її історію, не має права закривати "підручник історії України", закривати "книжку історії України" і поставити крапку. Ми її продовжимо і почнемо з великої літери – з літери єдності депутатів, не залежно від того, якого кольору їх партійний прапор, не залежно від того, де вони обиралися – на Сході чи на Заході. Я би хотів звернутися до мешканців Донбасу і Півдня України. Режим вас зрадив. Ви на руках внесли Президента на його президентське крісло. Уряд Азарова, якого немає, але який де-факто ще працює і де-факто ще скеровується цією ганьбою історії країни під назвою Микола Азаров, "клименки" і всі інші – вони всі отримали свого часу мандат вашої довіри. І сьогодні замість того, щоб привести до ладу шахти на Донбасі, де відбуваються вибухи на державних шахтах, де порядок має наводити уряд, вони гроші витрачають на "тітушок". Вони гроші витрачають на те, щоб заправляти пальним сотні автобусів, щоб, перегинаючи через коліно, везти людей на антимайдан, щоб платити їм за це гроші. Вони витрачають гроші на це, а не для того, аби врятувати від смерті, від хвороб мільйони мешканців Дніпропетровської, Запорізької, Донецької, Луганської, Харківської області. Вони оставили вас один на один, вони не платять з проблемами, вони не платять пенсій, вони не платять військовим, вони все, що є сьогодні на рахунках казначейства, що вони накрали у вас , вони все спрямовують на озброєння армії проти українського народу. І ви сьогодні маєте сказати їм своє слово, слово шахтаря, слово металурга, мешканця Донбасу, прогнати навіть думку про те, що вони можуть повернутись і далі продовжувати керувати країною. Мені дуже радісно і я дуже гордий тим, що сьогодні в Полтавській області, безпосередньо в місті Полтаві, вже немає жодного приміщення, яке б не контролював майдан. Кілька годин тому люди прийшли у міську раду і звідти налигачем повели міського голову на віче, де він вже сказав, що він більше не солдат Януковича, він вже більше не бойова одиниця, як він раніше говорив, чи проект Партії регіонів. Губернатор області передав обласну державну адміністрацію Народній раді. І ця хвиля буде продовжуватись. Я хотів би звернутись до регіоналів, перед вами зараз важкий вибір. Один господь знає, що вам прийдеться пережити цієї ночі і який вибір ви зробите. Але я дуже б не хотів, щоб ті снайпери, які, до речі, судячи з інформації засобів масової інформації, базувались у Кабінеті Міністрів України і стріляли з клубу Кабміну по мирним протестувальникам, вбивали далі людей. І цих небіжчиків, ці трупи приносили під ваші хати і показували до чого довела ваша бездіяльність, те, що ви ховаєте голову в пісок і не знаходитесь тут, не робите того, що ви маєте робити – зупинити насилля в Україні. Люди добрі, згадайте, який рік. 2004 рік. Пройшло 100 років спочатку Першої Світової війни і сьогодні Президент України розв’язує третю, він хоче зіткунити світи, підпалити планету. Україна не буде помийним відром в міжнародному середовищі, це велика країна, в якої велике майбутнє. І саме ті регіонали, які зараз ще вагаються і приймають рішення можуть почати писати нову історію, змити з своїх рук кров, стати українцями і гордо носити все своє життя, яке їм залишилося статус людей, які врятували Україну від смерті. Сьогодні для них це шанс і я не думаю, що вони приєднаються до таких як Клименко, який зараз відлетів за кордон знову ж таки за інформацією, яка сьогодні, якою гудить Інтернет. Я переконаний, що мітингувальники мають сьогодні піти і стежити за VIP-залою аеропортів і дивитися куди тікають ті, хто зраджує Україну, повертати їх у сесійний зал, а також йти сьогодні своїм віче до квартири і будинку кожного без виключення регіонала-мажоритарника або того, де вони знають він живе і повертати сюди в зал, рятувати Україну. Сьогодні це велика можливість для нашої держави. Я хочу подякувати депутатам Європарламенту, я хочу подякувати міжнародній спільноті за те, що вони сьогодні разом з українським народом і ми нарешті дочекалися введення санкцій проти злочинного режиму, бо, чесно кажучи, нас вже покидала надія, що є міжнародне співтовариство, є міжнародні відповідальні інститути, вони повернули народу України довіру до цього. І останнє. Україна протягом цих двох місяців бачила все, що тільки можна бачити, пережила все, що можна тільки пережити. Я хочу звернутися до Президента України. Кілька тижнів тому Кравчук з Кучмою намагалися стати посередниками і там не було Ющенка. Чому його не було знає вся країна, бо він без ганьби в цей зал своєю присутністю і ні про яких переговорників мова не йшла. Сьогодні у Януковича є історичний шанс піти, піти і не бути таким самим як Ющенко, якому вже кілька років люди плюють в спину і продовжуватимуть плювати скільки він буде жити. Звільніть Україну, звільніть її від режиму і дайте людям, нарешті, дихати і існувати. Бо вам ці "антимайдани" покажуться квіточками, ягідки будуть "танкомайдани", які вийдуть на вулицю за український народ, коли військові пристануть на позиції Майдану. Відлік на хвилини, всі до зали Верховної Ради рятувати країну. Рятувати її народ і поставити її на рейки процвітання, а ті хто в оточенні Януковича одяг мундири його генералів мають піти, на їх місце в Адміністрацію, і в крісло Президента має сісти людина, яка буде проводити реформи в Україні. І дати можливість жити людям, а не існувати, бути людьми, а не істотами. Дякую.
Дякую. Прошу до слова народного депутата Наливайченко.
Дякую шановний головуючий! Дорогі громадяни України, сьогодні парламент насправді знає, що робити і робити треба невідкладно всім тут і зараз. Перша дія для всієї України – зупинити вбивства людей. Перша дія, в ім’я кожного громадянина України, зупинити насильство, позбавити повноважень та відсторонити від посади всіх хто дає накази стріляти в людей. Перша дія і вона буде сьогодні зроблена в цьому парламенті, за це обов’язково проголосують народні депутати, які є і які підійдуть сьогодні до Верховної Ради, за те, щоб українська армія так само отримала від нашої Верховної Ради, від парламенту заборону на використання військових частин, сил та зброї проти громадян України. Своїм сьогоднішнім рішенням ми маємо ухвалити і ухвалимо рішення, які зупинять використання зброї проти людей. Друге. Сьогодні парламент обов’язково вирішить про обов’язок кожного, хто працює в виконавчих органах влади, в громадських організаціях, в медичних і неурядових, і для кожного депутата в тому числі. Розпочати широкомасштабну гуманітарну акцію по порятунку кожної людини в нашій Україні. Медична допомога, невідкладно доставити ліки, відновити роботу всіх транспортних засобів. Повідомити сьогодні до кінця дня кожному родичу, кожним батькам від Донецька до Чернігова і до Львова про їхніх дітей: де вони, що з ними і як допомагаємо. Так само і третє, що сьогодні обов’язково зробить Верховна Рада, і жодних сумнівів у нас в цьому не має. Нашим сьогоднішнім рішенням, яке буде обов’язково проголосоване, ми звернемося до Ради національної безпеки. До Ради безпеки Організації Об’єднаних Націй, саме до цієї організації рішення Верховної Ради сьогоднішнє про зупинення розстрілу людей на будь-яких вулицях України, буде доведено до відома всіх країн, які входять до Ради безпеки ООН від Владивостока до Лос-Анджелеса. Це означатиме наше рішуче і чітке слово парламенту України про гарантії безпеки, в тому числі від кожної країни-члена ООН. Тому, не панікуємо, будемо сміливими і діємо тут, і разом. Діємо разом, діємо в ім’я кожної людини, кожного українця. Слава Україні!
Дякую. Прошу до слова народного депутата Шуфрича.
Шановні колеги народні депутати України. Сьогодні дійсно непростий, трагічний день в історії сучасної України. На вулицях Києва відбулися і, на жаль, відбуваються в ці хвилини трагедії, трагедії людського життя, трагедія історична, трагедія суспільства. Сьогодні на вулицях Києва гинуть люди, і це неприпустимо. Хто в цьому винуватий? Винувата влада? Безумовно. Влада винувата в тому, що таке сталося і могло статися в нашій країні. Але чи не винуваті і ми з вами в тому, що таке відбувається? Винуваті. одні – тому що закликали, інші – тому що не звернули на це увагу, треті – тому що думали, що і так пройде. Дехто думав, що контролює, виявилося, що ні. Тому сьогодні це спільна відповідальність всіх нас. І ми разом маємо це питання врегулювати. Сьогодні я чую щодо намірів сьогоднішнього зібрання. Безумовно, Верховна Рада багато чого може. Повноваження Верховної Ради значні, але я звертаю вашу увагу щодо легітимності будь-яких рішень, адже сьогодні країна страждає від доволі сумнівного рішення Конституційного Суду від 30 вересня 2010 року. Чи не так?
І невже ми зараз в ще один сумнівний спосіб будемо виправляти помилку, за яку, я переконаний, мають внести відповідальність і ті, хто за це голосував? Невипадково судді Конституційного Суду скрили ім’я тих, хто за це рішення голосував. І ми маємо з цим питанням ще розібратися. Але це. [[Шум у залі]] Але це буде потім. Зараз ми говоримо про необхідність збалансування гілок влади, і це правда. І я хочу вам сказати, що мої колеги від Партії регіонів, які сьогодні глибоко співчувають всім сім’ям загиблих стоять на тому, що ми обов’язково це маємо зробити, але в легітимний спосіб. Де вони, ви питаєте? Вони приїжджають і ви бачите з кожною годиною їх все більше і більше. Давайте будемо відверті і говорити суспільству правду. Вчора всі керівники фракцій прийняли рішення про те, що ми не будемо працювати сьогодні і завтра, але таке рішення безумовно не передбачало подій сьогоднішнього дня. Багато з наших колег за сотні кілометрів від Києва, і повірте мені, вони не ховаються, вони будуть в цій залі і будуть приймати рішення. Сьогодні я прошу вас утриматись від рішень, які можуть загострити ситуацію внутри нашого залу. Адже сьогодні нам необхідно сконцентрувати 400 голосів і більше, 447 голосів заради того, щоб врегулювати питання в нашій країні. І ми сьогодні обов’язково це маємо зробити. Я ще раз підкреслюю глибокий жаль з приводу загибелі наших громадян незалежно від того, з якого боку барикад вони були. І ми рухаємось в цій залі назустріч один одному, ми починаємо чути один одного, мало хто звернув на це увагу, але сьогодні наші колеги народні депутати України від фракції "Батьківщина" - колега Купрейчик і наш колега із Дніпропетровська Безбах говорили на русском языке. И наши коллеги из "Свободы" с уважением воспринимали каждое слово, которое говорилось с этой трибуны. В конце-концов мы должны прийти к тому, что независимо от того, на каком языке кто у нас говорит – это граждане Украины, независимо от того с какой стороны баррикады они стоят – это граждане Украины. І дійсно у Львові і в Донецьке, в Івано-Франківську і в Луганске, і в Криму, і на Тернопільщині люди сьогодні хотять одного – щоб зупинилися бої в місті Києві, щоб люди не гинули, щоб люди мали право на своє гражданське волевиявлення. І ми маємо зробити все, щоб Україна у нас була єдина і щоб вона була міцною. І це зараз залежить в ід нас з вами.
Дякую. Прошу до слова народного депутата Княжицького. Нема. Прошу народний депутат Томенко.
Шановні колеги, ми всі разом з вами кілька місяців назад проголосували Постанову про вшанування 25-річчя виводу військ з Афганістану і днями були біля пам’ятника афганцям. І я з своїми друзями, з якими служив в Афганістані, був на презентації документального фільму, який допоміг зробити мій побратим і ваш колега Сергій Куніцин. Цей фільм про те, як 30 квітня 1984 року, фактично, був розстріляний за один бій наш перший батальйон 682-го мотострілкового полку. І ми вважали, що в Афганістані, коли йшла війна, за один бій 67 загиблих людей – це неймовірна катастрофа, це трагедія. І сьогодні в Україні за останні три дні загинуло скільки людей, як у бою в Афганістані в Паншері. В мене питання: в кого вистачає якихось раціональних і ірраціональних аргументів пояснити, що ми не здатні зупинити кровопролиття і прийняти відповідні рішення в парламенті? В мене питання: хто підтримує сьогодні Януковича? Я розумію, що є сім’я. Бо вони, як колись Лазар Каганович в Україні вже скоро обкладуть податком не лише всіх людей, а кожне фруктове дерево і кожну свиню. Бо Каганович колись, щоб знищити сільське населення в Україні, так зробив. Я розумію інтереси сім’ї. А чому інші люди захищають Януковича? От у мене запитання. Ви бачите, що в областях сьогодні черга стоїть депутатів обласних місцевих рад покаятися перед людьми і сказати, що вони неправильно діяли чотири роки. То невже сьогодні не вистачає совісті і розуміння зупинити більш кровопролитнішу війну, чим в Афганістані? До речі, в Україні я просив би всіх не використовувати фаталістичне слово "громадянська" війна. На щастя, нема в нас громадянської війни. В нас є війна невеликої купки людей проти українського народу. І ми не можемо зупинити цю невеличку купку людей. Тому нема і не було в нас громадянської війни. Коли ми зрозуміємо це, набагато легше буде шукати вихід з ситуації. Тому мої пропозиції наступні. Є перша категорія питань, яка, думаю, об’єднує усіх, – це зупинити кровопролиття і зупинити так звану "антитерористичну" операцію. Друзі, ви що думаєте, операція антитерористична зупинена? Ні, вона триває. Згідно відповідного рішення, який тут засланий з Росії "казачок", який тимчасово очолює голову Служби безпеки України, бо він недавно з Росії тільки приїхав, і я так розумію, що накази Росії виконує, він розписав разом зі своєю групою всю схему, яку, щоб ви розуміли, мені в Закарпатті прислали рішення судів, які вже заготовлені на підставі розпорядження про антитерористичне це дійство, що всіх лідерів опозиції місцевих Майданів, всіх активних активістів, всіх журналістів буде забрано на підставі рішень Київських судів, що вже заготовлені. Хіба ми не розуміємо, що сьогодні ми повинні цього чоловіка зупинити, ми повинні зробити все, щоб так звана "антитерористична операція" відійшла в історію, тому що, ну, яка може бути антитерористична операція, бо голова Служби безпеки нам як пояснив? Він говорить так, що оскільки тут терористи, їх треба зупинити. Це ті терористи, яким Янукович аплодував, бо це ті ж самі люди на Майдані стоять. Тобто входить, що сьогодні купка людей бореться з більшістю населення України. Тому перша позиція. Зупинити кровопролиття через гарантії того, що ніяких антитерористичних, надзвичайних, інших станів в Україні не буде, і всі люди, які причетні до цих рішень, повинні бути відправлені у відставку. Друга позиція, друзі, яку ми так само з вами забули. Поки ми тут ведемо дискусії, у нас славна Верховна Рада Криму уже у Москві заявляє про те, що треба нам думати, як вийти до складу Росії. Я би товаришу Констинтинову, який це сказав у Москві, порадив би спочатку людям гроші віддати, бо він з своєю компанією "Консоль" взяв у людей гроші і не збудував будинки, повернути в бюджет гроші, покаятися перед тими людьми, а потім думати, як від’єднувати Крим від України. Друга наша позиція в парламенті, яку ми повинні прийняти, ми повинні зробити чітке застереження тим людям, які думають як федералізм робити, як розколювати Україну. Це чітке рішення наступне. По Криму – рішення Конституційного Суду. Якщо не зупинилися – розпуск Верховної Ради Криму і відповідні кримінальні справи по тим людям, які стоять на позиції так званих сепаратистських настроїв. Це друга категорія питань. Третя категорія питань пов’язана з організаційними моментами. Я вважаю, що ми повинні привести у відповідність сьогодні, коли ми кажемо про те, що кожен народний депутат повинен діяти так, як від нього вимагають виборці, я переконаний, що ми, між іншим, повинні прийняти рішення про те, щоби дати можливість створювати депутатські групи і дати можливість мажоритарним депутатам, які сьогодні затиснуті в системі Партії регіонів фракції, створити власні депутатські групи, захищати мажоритарників і діяти разом з нами. Така реструктуризація парламенту, думаю, достатньо швидко дасть можливість нам на перехідний період, тому що я думаю, що парламенту місія залишається така - зупинити кровопролиття, не допустити розколу країни і забезпечити рішення, яке приведе до дострокових президентських виборів. До моменту дострокових президентських виборів ми повинні забезпечити втримати економіку, повинні забезпечити інструменти проведення чесних демократичних виборів і повинні зробити все, щоби люди були переконані, що в найближчий час не просто перезавантаження відбудеться влади, а буде нова влада, яка поверне Україну не лише у мирний, а в український, європейський режим. І, можливо, остання річ вам не сподобається, я, ви знаєте, за останні там десять років був в опозиції до Кучми, був в опозиції до Януковича і не входив в жодні уряди перехідні і тимчасові і не маневрував разом з генеральною лінією партії. Але я сьогодні далекий від політичного снобізму, щоб ми його тут проявляли. Я вважаю, ми повинні дати право кожній людині на вчинок. І якщо Володя Макеєнко зробив сьогодні вчинок, ми повинні сьогодні сказати, що він справжній чоловік, бо в сьогоднішній ситуації, будучі на чолі Києва, він зробив справжній вчинок. І якщо таких справжній вчинків зробить більше людей, які ще не доїхали до Верховної Ради, а точно хочуть доїхати, ми мусимо їх підтримати, тому що сьогодні від цих справжніх чоловіків залежить достатньо багато. Тому слава тим людям, які здатні на вчинки. І слава Україні!
Дякую. Прошу до слова Сергія Міщенка.
Сергій Міщенко, 98-ий округ, Київщина. Шановні колеги, шановні громадяни України, перше, що очікують від нас сьогодні люди – це єдність, щоб ми демонстрували в цій залі єдність. Тому я закликаю всіх політиків, які виступали і які будуть виступати з цієї трибуни. Тому що єдність можна словом знищити гірше, чим кулею. Тому у всіх є якісь образи, у когось є несприйняття когось. Сьогодні всі образи треба засунути в одне місце і подалі. І тому ці образи кожен повинен для України, для того, щоб ми показали, продемонстрували українським громадянам, що ми тут єдині в одному, ми хочемо, щоб тут на нашій землі був мир. А від цього залежить: а) це чи ми зараз по програмі максимум зробимо нову демократичну більшість, а це 226 і більше, чи б) якщо ми цю демократичну більшість не створимо, але приймемо все-таки рішення, яке від нас очікують люди і не буде вбивств більше на вулицях не тільки Києва, а на всіх вулицях нашої держави. Друге, що очікують від нас люди? Це моментальних прийняття рішень, моментальних. Тому що кожна хвилина, кожна година не прийняття рішень – це нові вбивства, це нові насильства, це нові антитерористичні якісь операції. Тому той, хто закликає до совісті тих людей, які не прийшли до цієї зали, то немає в них совісті, для цих людей важливо гроші і посади вище для них чим людські життя, чим Україна. Тому в них є їх виборці, вони знають, де в них громадські приймальні? Вони знають, що сказати своїм депутатам мажоритарщикам чому вони тут не з народом? Чому вони не з вами? Тому що я впевнений в тому, що єдність – те, що я казав перше, в тих людей, які зараз в залі. А ці люди, які прийшли в зал мають громадянську позицію, вони щось хочуть змінити. Я можу сказати, що ці люди – це ви, це патріоти, які хочуть дійсно миру в цій країні. І третє. Що від нас очікують люди? Це те, що, коли ми тут виступаємо з трибуни, у нас у кожного можуть бути сотні пропозицій. Я можу вам десяток вам зараз сказати. Я прошу, якщо лідери опозиційних фракцій напрацювали якісь рішення, давайте ми не будемо смуту туди вводити під ці рішення, тому що їх більше. Тому що опозиційних депутатів у фракцій більше. І тому тут ми приймаємо рішення. Те, що приймали більше опозиційних депутатів. І тому ми зараз повинні підкорятися тому, що ця більшість опозиційних депутатів приймає. А уже питання в тому, щоб зібрати під кожне це рішення, яке вважає кожен із лідерів опозиційних фракцій 226 голосів і більше. Тому, закінчуючи свій виступ, я хочу одне. Прийміть до уваги перше, друге і третє. Покажемо зараз країні єдність, швидкі рішення і єднаємо цю країну. Дякую.
Дякую. Прошу до слова народного депутата Княжицького.
Сергій Соболєв щойно підійшов до мене і наголосив на новині, яку ви всі можете читати, бо ви читаєте іPad, новини про те, що Янукович у розмові з міжнародними представниками погодився на дострокові вибори. Для призначення цих виборів достатньо 226 голосів. Очевидно, що є міжнародні домовленості, але ми їх можемо призначити в цьому залі. Так само, як сказав от Дональд Туск, Прем’єр Польщі, він погодився, і вони всі разом говорили про термінове призначення технічного уряду і максимально швидкі зміни до Конституції. Але ми повинні пам’ятати про інше. Ми маємо зараз 100 загиблих, навіть більше. Ми маємо події по цілій Україні, де люди беруть під контроль обласні організації, адміністрацію, міліцію, ми маємо "титушок", ми маємо хуліганство і вбивства і маємо ситуацію, якою взагалі ніхто не керує. Я не буду тут говорити довго. Я маю справді велику надію, що ці міжнародні консультації, які завершились, про які вже кажуть іноземні прем’єри на власних телеканалах, озвучать нам лідери опозиційні, які мали зустріч з цими представниками, і тут з’явиться частина більшості, і ми все це проголосуємо. Я маю таку надію. Але ж ми не забудемо сотні тих людей, які загинули, ми не маємо права цього зробити. Нам потрібно терміново заспокоювати ситуацію. І хочу наголосити на наступному. Якщо тут не буде 226 голосів, нам все одно потрібно діяти. Ви зверніть увагу, будь ласка, що всі люди в регіонах і областях – там, де вони переобирають владу, наголошують на тому, що вони визнають Народну раду. А що таке Народне рада? Ми її створили. По суті декоративне, вибачте, утворення, де зайшли депутати від демократичних фракцій, але жодних інших дій немає. Тому мені здається, якщо ми в цьому залі терміново не зберемо 226 голосів для того, щоб відповідно до чинного законодавства призначити вибори і взяти ситуацію на себе під контроль, і створити уряд тут, якщо цього не буде, то ми повинні терміново дати нормальне життя цій Народній раді, запросити туди тих народних депутатів, які вийшли з Партії регіонів. З більшості, почати нормально в ній працювати, створити там уряд народної довіри, запросити фахівців. Бо зараз, вибачте, треба щось зробити зі снай1перами, які стріляють. Потрібно, щоб хтось пішов з військових досвідчених, які тут сидять, генерал Кузьмук, у нас є Кожем’якін, є Ярема, є багато фахових військових в різних частинах цього залу і зробив якісь заходи для того, щоб це зупинити. Тому мені здається, що у нас справді сьогодні останній час, коли ми маємо взяти ситуацію під контроль, яка вийде. Бо інакше, якщо ми не станемо ефективними менеджерами для країни, щоб вивести її з цієї військової кризи і почати її вибудовувати чи в форматі працюючої Верховної Ради, чи в форматі нарешті працюючої Народної ради, то завтра буде дуже пізно це робити. Ну, чекаємо поки що цих колег, а потім, я думаю, треба буде повернутися, якщо не вийде тут, до ефективного відновлення Народної ради, яку визнали люди в регіонах. Дякую.
Дякую. Прошу до слова Ігоря Мірошниченка.
Слава Україні! Шановні колеги! Шановні українці! Ви знаєте мені особливо сьогодні важко говорити, тому що сьогодні мій день народження. Сьогодні мій 38 рік, і це один із найтрагічніших, безперечно, днів в історії Україні, і, безперечно, це найтрагічніший день в моєму житті. Бо жодна смерть не варта того, щоб ми щось святкували і про щось говорили, окрім людських життів. Сьогодні надзвичайно важливо говорити про життя і сьогодні надзвичайно важливо за словами не забути одного простого, тут говорять, що треба утриматись. Наше утримання, постійне утримання, постійні розмови призвели до кровопролиття. 18 числа був останній день утримання, коли, на превеликий жаль, наші найгірші прогнози справились і почали гинути люди вже не по одному, а десятками і сотнями. Ці люди – це сучасні герої, ми говорили про те, що нам бракує героїв в історії України, вони є, їх тисячі, вони стоять на Майдані, ці люди стоять не за гроші. І я хочу сказати, що це приклад унікальної самоорганізації нації, там сотні тисяч киян, сотні тисяч українців, кожен з них робить свій внесок, свій внесок в те, щоб не бути бидлом і вони пам’ятають один принцип: "краще смерть достойна слави, а ніж зганьблене життя". Отам люди вони везуть колеса, вони везуть харчі, вони везуть медикаменти, вони підтримують героїв, які гинуть на барикадах, вони гинуть не за гроші, вони гинуть не за славу, вони гинуть за совість і вони гинуть за честь. І сьогодні ми маємо зробити все, щоб зупинити кровопролиття, ми сьогодні маємо зробити все, щоб зупинити ганьбу і зупинити їхні смерті, непотрібні смерті. Люди вийшли проти ганьби і вони борються сьогодні, щоби не бути зганьбленими, вони готові помирати. І я іще раз наголошую, до кожного депутата Партії регіонів передусім, комуністів, ви знаєте як ми ставимося до комуністів, і до їхньої ідеології. Сьогодні питання людського життя має об’єднати всіх українців, всіх відповідальних українців. Кожен, хто сьогодні не приїде в парламент і не проголосує за всі необхідні постанови, буде нести персональну відповідальність разом з Януковичем, за кожне знищене життя. Я хочу сказати надзвичайно важливу річ. Я сьогодні побачив обличчя дітей із внутрішніх військ, яких насправді багато хто вважає ворогами. На превеликий жаль, сьогодні влада так само кинула напризволяще тих людей, які в погонах внутрішніх військ стоять на передових барикадах у ролі "гарматного м’яса". Так само вона кинула і тих українців, які борються за свою честь і достойні слави. Я дивився в очі тим дітям, яких сьогодні близько 60 чоловік влада кинула в Українському Домі і Жовтневому Палаці напризволяще. Для того, щоб їх розірвали, для того, щоб їх вбили, вбили мітингувальники, які жадають помсти за своїх побратимів. Вони це зробили навмисно, тому що для них людські життя не варті нічого. Ви хочете відповідати за ці злочини? Ні. Ці люди живі, я хочу заспокоїти всіх матерів і батьків тих дітей, які сьогодні служать у Внутрішніх військах. Тому що на Майдані немає звірів, на Майдані не має терористів. На Майдані є українська нація і ця нація хоче жити, і вона буде жити в вільній країні. Сьогодні всі ці діти, Внутрішні війська, вони нагодовані, їм надано медичну допомогу. На відміну від того, що робила влада з активістами Майдану, коли вона їх вбивала, а потім давала можливість їм помирати в автозаках, не допускаючи туди ні народних депутатів, ні друзів їхніх, ні навіть медичний персонал. Ми сьогодні розуміємо, що у нас не має громадянської війни, у нас немає сьогодні конфлікту між Сходом і Заходом, у нас не має сьогодні протистояння російськомовних, україномовних. У нас немає сьогодні протистояння за віросповіданням. Є "Сім’я" Януковича, його наближені і прихвосні, які ладні громити і вбивати все на своєму шляху, і є український народ. І сьогодні надзвичайно важлива річ, яку ми маємо зробити. Ми маємо стати на бік цього українського народу, незалежно від партійної приналежності. Сьогодні ми маємо усвідомити, до речі, що стосується тих "вевешників", іронія долі ще одна. Мені сьогодні зателефонувала моя хрещена, яка живе в Харкові, я її давно не бачив, і вона вже стала дорослою, і вона каже: "Серед тих хлопців, яких затримали мітингувальники, яким зберегли життя, для того щоб не було кровопролиття між українцями, мій хлопець, як він почувається, я за нього хвилююся. Він просто пішов в армію, його туди забрали, він ні за кого не хоче стояти." Вона з Харкова, вона так само ненавидить Януковича і так само зневажає тих бандитів, "Геп" і "Доп", які сказали, що для того, щоб зберегти золотий унітаз, можна знищувати українців. І ми зробимо все для того, щоб кожен солдат внутрішніх військ, який не кидав у мітингувальників, не стріляв у мітингувальників, а був використаний цією бандитською владою у якості "гарматного м’яса", не став "гарматним м’ясом" під час братовбивчої війни і помсти і поїхав, повернувся додому. Я сьогодні хочу звернутися до кожного адекватного командира правоохоронних органів. Щойно я спілкувався з одним із них, і він мені сказав: "Проголосуйте і зробіть усе, щоб нас більше не використовували на барикадах". Сьогодні убивають цвіт нації, сьогодні убивають українців, які мають 22-23 роки, це ровесники Незалежності. Сьогодні у кожного з них, у їхнє серце цілиться не лише Янукович, сьогодні у серце кожного, хто гине на Майдані і на вулицях українських міст, цілиться Путін, цілиться Росія, вона цілиться в серце України. І якщо вам не байдужа доля країни, в якій ви живете, ви маєте зробити все, щоб зупинити цю банду. Ви маєте зробити все, щоб жодне життя більше не було віддане на вівтар того, що обов’язково буде перемогою, бо наша боротьба приречена на перемогу! Ніхто не може виграти у війні проти народу. Ніхто не виграє у війні проти народу. І ми хочемо, щоб ціна, яка вже заплачена, була достатньою для того, щоб зупинити кровопролиття, достатньою для того, щоб зупинитися, достатньою для того, щоб відвести війська, припинити застосування зброї, вирішити проблеми із тими виродками снайперами, деякі з яких розвагою вважають стрілянину в мирних мітингувальників і ціляться чи-то в ліве, чи?то в праве око, намагаючись розчерком пера отаким кульовим снайперським показати, що буде з українцями, які будуть жити в новій "путінській" імперії, їм цього не вдасться. Сьогодні, на мій погляд, є багато дуже важливих питань, які має ухвалити цей парламент, але, в першу чергу, проголосувати за постанову, за яку, я сподіваюсь, навіть ті, хто каже: "Треба утримуватись", - не утримається нарешті і позбудеться своєї імпотенції, постанову про те, щоб негайно припинити застосування будь-якої зброї на вулицях. І друга постанова, негайне відведення, повернення всіх силових підрозділів, внутрішні війська, "Беркут" – всіх без винятку на місце постійної дислокації, де вони є. Вони хочуть їхати додому, вони говорять це всім. Ми маємо їм дати цей шанс. Верховна Рада України – це єдиний легітимний державний орган, якому довіряють мільйони українців. За регіоналів також хтось голосував, і вони також хочуть, щоб ми зупинили кровопролиття. Постанова, яка дасть можливість кожному командиру внутрішніх військ, "Беркуту", інших спецпідрозділів забрати своїх солдат, повернути на місце постійної дислокації. Постанова, яка дозволить кожному дати легітимні підстави тим виродкам, які дають їм незаконні накази, показати постанови Верховної Ради і не застосовувати зброї, врятує мільйони життів. Дякую всім. Слава Україні! І слава героям, які загинули за Незалежність України!
Дякую. Прошу до слова народного депутата Ляпіну.
Дорогі українці, я хочу нагадати, що сьогодні відбувається не просто війна, сьогодні відбувається революція гідності. Це повстання гідних і вільних людей проти узурпаторів влади. З цього все почалось. І саме це і треба вирішити, щоб ми прийшли до якогось мирного розв’язання подій. В чому причина? І де почалася ця революція? Насправді першопричина була створена в цьому залі, коли ми з вами в 2010 році не знайшли політичних сил чинити супротив незаконній узурпації влади Януковичем. Коли Конституційний Суд оголосив своє рішення, тоді в 2010 році в цій залі ми мали дати цьому відсіч, ми тоді мали зупинити це рішення і не допустити запровадження невідомо звідки взятого текста Конституції, який насправді ніколи в легітимний спосіб Верховною Радою не ухвалювався. Саме до витоків ми і маємо повернутися в цій залі. Інакше вирішити проблему неможливо. Тут багато дискусій велося щодо легітимного способу, створення комісії, всього іншого, насправді це все потім, спочатку ми мусимо констатувати: ніколи Конституція не змінювалася, 4 роки країну тримали в омані і змушували жити в незаконний неконституційний спосіб. Ми мусимо просто констатувати факт: ми повертаємось до чинної Конституції, вона ніколи чинність не втрачала. Після цього можна створювати робочі групи і комісії, вдосконалювати Конституцію, рухатись шляхом реформ, чого, до речі, вимагає від нас вільний люд на Майдані. Чи був у них інший спосіб захистити свої права? На жаль, саме в цій залі ми не залишили їм іншого способу. Коли Верховна Рада дозволила Януковичу своєю мовчазною згодою, своїм. своєю бездіяльністю дозволила сконцентрувати абсолютну владу і дозволила йому цю владу спрямувати на створення наскрізної корупції, в країні створилася система, коли іншого способу захистити свої права громадян, крім вийти на вулицю і боротися за свої права, просто не залишилось. І тому це не питання: була б ця революція чи ні? Це було питання: коли спалахне ця революція? Безумовно, трагічна гибель людей, ми маємо сьогодні сотні загиблих, але узурпатори влади спочатку катували, потім індивідуально вбивали, потім вбивали сотнями, але не зупинили. Вони не зупинили українців і ніколи їх не зупинять. Узурпатори влади сьогодні ведуть себе як окупанти країни. І країни чинить супротив, суцільний супротив і буде його чинити. Чому саме сьогодні ми мусимо ухвалити рішення? Та тому що оскаженілий Янукович і його оскаженілі силові міністри здатні в будь-який момент кинути війська як окупаційна влада на свій народ. Але це не зупинить Україну. Гасло: "Воля або смерть!" в останні дні набуло не хрестоматійного, а дуже особистого змісту. І ті люди, які в жертву принесли свої життя, вони втілили це гасло. Вони вибрали смерть за волю свого народу. І це – героїчні вчинки. Саме тому сьогодні ми мусимо ухвалювати рішення і не розходитися з цієї зали, що їх життя не марно минуло, вони не марну жертву принесли, як би трагічно це не було. Ми мусимо зреалізувати їх мету, заради якої вони принесли цю жертву. Ми мусимо змінити країну, ми мусимо зруйнувати цю узурпаційну владу, ми мусимо зруйнувати цю монопольну владу і створити справжню демократичну Україну. Як це робити? Насправді, всі знають. Насправді, просто не було політичної волі, і чесно скажіть собі, шановні або не шановні депутати більшості, яких сьогодні тут нема, у вас просто не було сміливості це зробити. Тому що щоб не думали депутати-регіонали в цій залі, насправді, ніхто ніколи цим не цікавився, вони просто втілювали завдання, які їм проставив узурпатор влади Янукович. І так було майже чотири роки. Тому ми просто зобов’язані виправити цю ситуацію і зобов’язані ухвалити рішення, які насправді будуть сприйняті як рішення, які виводять країну з кризи. А я переконана, ми можемо це зробити. Слава Україні!
Дякую. Шановне товариство, я попрошу близько 21.30 я надіюсь, що ми вже будемо мати змогу приступити до голосування, тому я прошу, хто перебуває в кулуарах, у буфеті, попросити своїх друзів все-таки в 21.30 бути присутнім у сесійній залі. Я надіюсь, що до того часу ми вже матимемо повну кількість людей, які матимуть бажання втілювати ті завдання, які сьогодні ставить перед ними суспільство. До слова я запрошую народного депутата Канівця.
У мене болить на душі, на серці, я зобов’язаний сказати. Сьогоднішній день громадянин Янукович оголосив днем трауру, днем жалобу в Україні. Оголосив його цинічно вчора. І в цей день знищено близько ста осіб. Півтори доби тому він з екранів телебачення, після перемовин з лідерами опозиції, сказав: "Жодна крапля крові не вартує влади". Вдумайтесь в ці цинічні слова першої посадової особи в країні! Жодна крапля крові, оголошення день жалоби – і тотальне винищення снайперами людей на Майдані. Мені болить, тому що вчора я відправив зі свого округу загиблого Андрія Корчака. Мені болить, тому що сьогодні загинув з Ходорова Точин Роман. Зараз бореться за життя Пекуш Юрій, якому видалили селезінку і нирку, а також під загрозою ампутації руки, два кульових поранення. У Точина Романа куля влучила у висок. І це говорить Захарченко сьогодні, що не застосовують бойові одиниці органи Міністерства внутрішніх справ. Я хочу зараз звернутися з цієї трибуни не до Януковича і не до Захарченка, ні до тих, хто підтримає цього злочинного керівника держави. Я хочу звернутися зараз до лідерів Української православної церкви Московського патріархату, які дуже підтримують Януковича протягом багатьох років. Де ваш голос сьогодні?! Де ваш осуд дій вашого улюбленого президента?! Я хочу звернутися до всіх суддів, які наших хлопців кидали на два місяці у в’язницю. Ви закриваєте сьогодні суди. Ви думаєте, що ми забули ваші прізвища?! Чому ви сьогодні мовчите і не осуджуєте дії цього режиму? Я хочу звернутися до тих голів адміністрації, які ще не подали у відставку. Чого ви чекаєте? Терміново у відставку всі! Міністри оцього уряду, який зараз на чолі з Арбузовим! Ви що думаєте, що ви будете далі міністрами?! Терміново у відставку всі! Геть! Ця влада має лежати на лопатках, тільки тоді він зрозуміє, що немає опертя ні на кого. І наостанок. Підтримуючи ті вимоги, які ми маємо сьогодні проголосувати, це демілітаризація, це повернення до Конституції 2004 року, це заміна Рибака, це дострокові вибори гаранта, я хочу, щоб ми ще обов’язково сьогодні, якщо вдасться, то призначили і Прем’єр-міністра від опозиції. Але обов’язково ми маємо сьогодні призначити міністра внутрішніх справ, міністра оборони, які мають замінити сьогодні Захарченка і Лебедєва і обов’язково Генерального прокурора Пшонку! Це ключові рішення, які ми маємо прийняти сьогодні. І останнє. Я хочу звернутися як до колег з Партії регіонів, яких ще немає в цій сесійній залі, так і до їхніх матерів, жінок і дітей! Якщо їм не вистачає духу прийти в цей зал, скажіть їм, що пляма, яку вони покладу на свою репутацію, на ім’я, відіб’ється на їхніх поколіннях. Підштовхніть їх до того рішення, щоб вони були негайно в цій сесійній залі і щоб ми мали дійсно, як казав колега Атрошенко, рішення високої проби – великої кількості народних обранців в цьому залі. [[Оплески]] Слава Україні!
Дякую. Прошу до слова народного депутата Бенюка.
Вельмишановні добродії! Вагомість слова, яке лине з цієї трибуни, і ті думки, які ми виголошуємо, і та правда, яка стоїть за тими словами, які ми кажемо, і чи ми самі віримо в ці слова, які ми виголошуємо. Це дуже є важлива річ, адже ми часто популістськи відносимося до всіх цих речей, висловлюємо багато різних слів, за якими абсолютно нічого не стоїть. Оцей телефон мій сьогодні розривається на частинки, як і більшість телефонів ваших, тому що багато молодих людей, які вже із третьої години дня очікують, яке ж рішення зробить Верховна Рада, і кожен сподівається, що це рішення буде, і кожен той, хто дзвонить, сподівається на те, що це рішення буде позитивним, що припиняться всі ці речі, які в нас сьогодні відбуваються в Україні, і припиниться влада того керівництва, яке в нас сьогодні в Україні. А ми розуміємо, що це знову йде відтермінування, знову якийсь час треба обдумувати. Скільки смертей, скільки людей ще має загинути для того, щоб це усвідомлення прийшло? Стоїть великий знак запитання. В кожного з нас, хто є в цій залі, в переважній більшості сивина вже посріблила скроні. Ми дуже мудрі люди, нам дуже шкода своїх рідних, але своїх. Бо та смерть, яка відбувається у когось іншого, в іншій родині, вона ніби повз нашого серця проходить, вона менше всього нас хвилює. І, мабуть, сьогоднішній отой хлопець, який помер, 1994 року народження, я собі думаю, що ще треба буде знаходити кошти, як того хлопця відправити додому, тому що за гроші він не стояв на Майдані. І ми розуміємо, що багато тих речей, які торкають наше серце і нашу душу, вони повинні проходити через кожен ряд, який є в цій залі. І що, нам звертатися зараз до тих людей: депутатів, громадян України, - яких просто зараз не існує? Чи чують вони нас, що зараз тут це ми говоримо? Навряд чи. Де ті лідери фінансові угрупувань наших українських, які мають великі угрупування депутатів, якими хваляться, що вони мають там 40 чоловік, 30, ще більше чоловік, що вони можуть впливати на політику? Де вони є? Чому ці весь час речі відбуваються поза закриттям наших душ? Ми з вами сьогодні тут говоримо виказуючи ті почуття, які зараз от я у вікно дивився, тільки що вийшов – дві хвилини тому назад, прийшли ОМОНівці звідти, які попадали от, там прямо біля металевої загорожі, посідали, бо вони теж втомлені страшенним оцим випробовуванням душі. Де нам зайти оце відчуття один у одного, і зрозуміти сказати табу – стоп. Якщо немає у лідера нашої держави політичної волі це зробити, а він це може зробити за 15 хвили, якщо тільки Господь Бог і та церква до якої він ходить зроблять йому великий інтелектуальний посил, щоб він зрозумів, що це треба зробити, що це треба зробити поступком, а тим, яким язиком ти говориш, бо це інші речі. Шановні друзі, ми мабуть будемо ще довго чекати от ту половину залу, яка може прийти сьогодні, а швидше всього, що вона не прийде. І ми будемо тут виголошувати величезну кількість всіляких слів, і звинувачувати їх, казати – там якісь їх нагороджувати якимись словами це не вартує нічого. Нам вартує все-таки чекати от того моменту і розуміти, хай нас горстка невеличка, значить, нам треба знайти такий спосіб, щоб отих кільканадцять десятків депутатів, але тільки хочуть життя у нашій державі, щоб вони знайшли спосіб як вирулити з цієї ситуації. Адже ми в заручниках є великої кількості тих людей, які байдужі до нашої країни. То не вже ми будемо чекати і весь український народ на оцю байдужість, як це зробити? Я депутат тільки рік, багато речей я не знаю, як це зробити. Але тут переважна більшість тих людей, які є і можуть похвалитися скликанням одним, другим, третім, четвертим і п’ятим, то мабуть треба так зробити, щоб брати цю владу іншим способом, панове. Давайте ми все-таки стряхнемо своїми посивілими головами і зрозуміємо, що не тільки треба чекати кулі, а треба чекати, коли наше серце відгукнеться на спомин один другому,пам’ятаймо про це. Шановні друзі! Давайте ми зараз почекаємо наших лідерів тих трьох фракцій, які є і тих депутатів, які прийшли із Партії регіонів і давайте ми продумаємо інший варіант – варіант той, який дасть до життя інакші потуги. Ми відчуваємо, що ми як нібито затягують нас в якусь трубу великих переговорів. А час не чекає, Майдан не чекає. Спробуйте 6 годин простояти зараз на Майдані. Спробуйте 6 годин простояти на барикаді чи навіть з тої сторони за омоновцями, і ми відчуємо таку енергетику і такі переживання, і такі нам думки в голову прийдуть, що ми розуміємо, що нам треба семимильні кроки робити, панове. Нам немає часу чекати. Час, ми не знаємо, скільки нам Господь Бог дав жити в цьому світі, і що ми будемо собі мріяти. Сьогодні кажуть, що з Жулян полетіло більше 50 чартерних рейсів за кордон. Швидше всього, що це полетіли прості шахтарі з Донецька або прості робітники з Івано-Франківської області, які свої родини забрали. Швидше всього, що це вони полетіли! Ну, хай вони там відпочинуть. А ми розуміємо, що їх тут і немає. Та їх не може бути фізично тут, тому що літаки не вертаються дуже швидко. Панове, всі в Європу ховаються, а Європа до цього часу не сповістила список цих, кому забрані всі пільги і хто утратить свої збереження за кордоном і так далі. Поки що ми цих не маємо даних і розуміємо, що це чергове окозамилювання. Бо ні Європі, ні Америці наш український народ не потрібен. Ми потрібні самі собі, панове. І поки ми оцими головами своїми не зрозуміємо те, що перед нами живий чоловік, якому Господь Бог дав жити на цьому світі, і ми не маємо права забрати в нього життя. Ніхто не має права забрати в нього життя! Бо той патрон або та куля, яка трималася сьогодні по телебаченню, ми бачили, в руках офіцерів або простих людей, ми розуміємо, що той снайпер він працює і проти нас. Панове, закликаю всіх, закликаю всіх не відступатися сьогодні з Верховної Ради до того часу, поки ми не знайдемо вихід із цієї ситуації. Але часу в нас обмаль, панове.
Дякую. Прошу до слова народного депутата Головка.
Слава Україні! Шановні депутати, колеги! Дійсно, важко сьогодні виступати в такий час, коли Україна перебуває в огні, коли на вулиця українських відбуваються бойові дії, що війна прийшла в український дім. Багато часу ми перед тим чули цей вислів «хоч би не було війни». І так ніби добре було там, що ми проголосили незалежність і без крові. Але, товариство, хочу сказати, що сьогодні в Україні, де національний символ – прапор України визнано революційним або практично тим прапором, який бореться за волю держави. Якщо Національний Гімн визнано піснею спротиву, то це говорить про те, що Україна є в окупації. Це говорить про те, товариство, що на 23 році незалежності ми так і не маємо де-факту української держави. На жаль, панує тут клан кримінально-олігархічний на чолі з Януковичем, який і оголосив українському народові війну, який дав команду, дав вказівку вбивати і розстрілювати українців, які хочуть змінити цю державу, які хочуть захистити свої сім’ї, які хочуть вибороти справедливість і право жити гідно в своїй Богом даній державі, на своїй Богом даній землі. Мені важко говорити, тому що вчора загинув мій товариш Олександр Капінос з Кременця, це буквально декілька тижнів він не дожив до 30 років, який мав нещодавно одружуватись, це патріот, який все своє життя присвятив боротьбі і відстоювання українських інтересів, який ніколи не для себе, а завжди для людей. І в минулому році він 16 днів голодував на знак протесту про ухвалення регіональних мов і знищення української мови. Сьогодні загинув ще один мій земляк, Устим Голодюк, йому було 20 років, і на очах у свого батька практично. І дуже важко було вчора дивитись в очі батьку, який приїхав з Олександра, але мене найбільше вразило те, що практично застигла кров у жилах, коли батько спитав: «А як там майдан, як там ситуація на майдані?» І я собі подумав, Боже, наскільки ми, українці, незламний народ, що в той момент, коли гинуть наші діти, найцінніше, що є, а вони переживають і думають, як зараз борються далі українці далі за волю своєї держави. Наскільки це віддані люди ідеї, і сьогодні хтось казав, що ми отримали незалежність безкоштовно. Ні. Ми якраз її зараз здобуваємо. Ми стали тією нацією, яка скроплена своєю кров’ю. І ця нація освячена оцією святою кров’ю тих патріотів, які сьогодні проливають її на українську землю, які борються за те, щоб ми жили в іншій країні, ми жили в іншій країні, де не буде «паханату донецького», де не буде «беспредєлу ментовського», де не буде продажних суддів, де буде надія мати гідне життя в своїй державі, де не прийдеться їздити по світах, скитатися в пошуках кращої долі, щоб прогодувати рідних і близьких. І я вірю в те, що те, що сьогодні відбувається, ніколи не пройде марно. Ця смерть не буде забута, всі злочинці і ці кати, які давали вказівки вбивати українців, будуть покарані. І особливо ці виродки моральні, які повтікали сьогодні з сесійної зали за кордон, які тут ухвалювали диктаторські закони, які сколихнули український народ на повстання, вони теж понесуть за це відповідальність. Їм місця на цій землі не буде. Їм місця в цій державі не буде. І ті Царьови, які повтікали в Москву, і Колесніченки, і Бондаренки – весь цей непотріб, який сьогодні привела нашу державу до тієї ситуації, мають теж нести відповідальність, як і ті кати, які давали вказівку стріляти в українських громадян. Але ми повинні зрозуміти, товариство, на жаль, зараз в Україні застосовано сценарій Москви, сценарій Кремля. Коли почалися дії, сьогодні на Майдані, коли почали вбивати українців, в Інтернеті з’явилась інформація з російських сайтів, що мітингувальники захопили Верховну Раду. Це був план Путіна, який би давав йому карт-бланш для застосування в Україні надзвичайного стану і введення військ і тих же самих, так би мовити, миротворчих військ зі сторони Російської Федерації. Це були сплановані дії. Ми повинні розуміти, що і вчора, і сьогодні одіозні їхні політики, діячі говорять одне: так би мовити "здесь война против России". Вони бояться того. Вони бояться, що російський народ, до речі, який разом з українцями, багато їх тут на Майдані бореться, і були сьогодні загиблі з Калінінградської області. Тому що в готелі "Україна" ми бачили тих хлопців і громадян Росії, які зараз боряться разом з українцями пліч-о-пліч, щоб здолати бандитську владу. Але вони вірять в те, що і ми поможемо російському народові скинути цю бандитську кремліську владу на чолі з Путіним. Тому що перемога Майдану, перемога України дасть сили і віри так само росіянам здолати тих бандитів, які там зараз панують і знущаються над ними. Але я переконаний, що наша нація не програє, український народ незламний. Ми зараз стоїмо і боремося на барикадах по всіх куточках України, не тільки в Києві. Ми бачимо, що відбувається в Центральній і Східній Україні, як українці піднімаються з вірою в те, що вони змінять цю державу. І я переконаний, що Господь Бог дасть нам сили здолати тих окупантів. І я розумію, що є достатня кількість депутатів в парламенті, які мають ще совість, які прийдуть, які проголосують за такі потрібні закони: заборона використання сили зараз на вулицях України, ми маємо розформувати такі злочинні угрупування як "Беркут", ми маємо повернутися до законної Конституції 2004 року. І я переконаний, що ми це зробимо, а інакше ми звідси не підемо. Слава Україні! І слава всім героям, які зараз боряться за Українську державу!
Дякую. Прошу до слова народного депутата Дубеля. Є Дубіль? Прошу.
Співчуття і низький уклін всім батькам і родинам, які втратили своїх героїв-синів, патріотів, а також дітей із внутрішніх військ. Співчуття і низький уклін вам. Дорогі брати та сестри, я звертаюсь сьогодні до всіх, в першу чергу, до цієї половини зали, ви повинні сьогодні прийти для того, щоб зупинити це кровопролиття. Як ми з вами можемо бути вдома. Сьогодні я тут бачив Юрія Мірошниченка, Нестора Шуфрича, Вадима Новинського – ви ж також вважаєте себе православними людьми, я звертаюсь до вас, сьогодні не потрібно говорити про те, що хтось за кордоном, як хтось може бути за кордоном в часи, коли гинуть люди, прийдіть і станьте так само з усіма на передовій, станьте між людьми внутрішніми військами і "Беркутом" і зробіть все, щоб це кровопролиття зупинити. А ви говорите про те, що хтось знаходиться за кордоном і хтось не може сьогодні сюди долетіти. Або давайте приймемо рішення, підемо сьогодні із залу, а прийдемо завтра чи післязавтра і будемо приймати рішення. Як про це можна говорити, коли сьогодні родини чекають своїх батьків, дітей?! Молодь, яка загинула, як вони будуть жити ці дні, якщо вони будуть займатись похованням? Як ми зможемо, коли ми сьогодні підемо з цього залу, дивитись їм у вічі? Я звертаюсь до вас усіх православних: прийдіть до зали, і разом з нами давайте об’єднаємось і зупинимо це кровопролиття. І ми сьогодні з залу нікуди не підемо. Я знаю, що в цієї половини залу є дуже багато гарних людей, які вболівають за Україну, за український народ, які з перших днів допомагали Майдану, допомагали нашим патріотам України ліками, теплими речами, продуктами харчування та багато чим іншим. Я знаю, що вони так само вболівають. Ми так само гарантуємо вам, що ми також станемо. Сьогодні ви стали на захист українського народу і велика подяка всім мажоритарникам, всім народним депутатам від Партії регіонів, які сьогодні прийшли сюди до залу і стали на захист українського народу, щоб зупинити кровопролиття. Ми так само завтра станемо на захист вас і ваших родин. І я запрошую всіх: прийдіть до зали для того, щоб разом ми з вами зупинили кровопролиття. Я дякую сьогодні славетній чернігівській землі, де зібралися також патріоти в місті Прилуках із усіх районів: Срібнянського, Варненського, Вішнянського, Талаєвського; в місті Чернігові, де зібралися також з усієї Чернігівської області тисяча людей на підтримку українського народу. Сьогодні голова облради Чернігівської області написав заяву, що він виходить з лав Партії регіонів. Сьогодні Перший заступник губернатора Стрілець Микола Іванович сказав про те, що він засуджує дії влади і що він не на боці влади, що він на боці українського народу. Сьогодні так само начальник УВД вийшов і сказав, що він не буде виконувати злочинні накази. Я звертаюсь до них всіх. Покидайте лави Партії регіонів! Ставайте на захист українського народу. Ви всі давали присягу, ви всі говорили: "Присягаю українському народу!" Ви, коли отримуєте нагороди, ви також говорите: "Присягаю українському народу!" Не президенту, не чиновникам, не депутатам, а присягаєте українському народу. Коли ми сьогодні шли до зали, до нас зверталися бійці внутрішніх військ, "Беркута", вони, в буквальному смислі слова, нас благали про те, щоб ми сьогодні в залі прийняли всі рішення, щоб зупинити кровопролиття. Вони так само втомилися. Вони нас просто благали! Так давайте ж з вами зробимо все для того, щоб зупинити кровопролиття. Я звертаюся до командирів, до генералів, до Командуючого внутрішніх військ. Від вас так само залежить сьогодні багато, щоб ми зупинили з вами кровопролиття – і від нас і від вас – станьте і захистіть український народ, скажіть владі, яка дає злочинні накази, що ми не будемо їх виконуємо, ми станемо між вами цим щитом-гарантом і не дамо виконувати ці накази. Я дякую всім, хто сьогодні в залі. І давайте з вами не підемо звідси до того часу, поки ми не приймемо всі рішення на захист нашого українського народу. Слава Україні!
Дякую. Для короткої інформації, будь ласка, Нестор Шуфрич.
Шановні колеги, прошу хвилину увагу, я тільки що говорив з Володимиром Володимировичем Рибаком Головою Верховної Ради України. Йому стало відомо про інформацію щодо нібито його відльоту чартерним рейсом з України. Він в Києві, він. Та дослухай ти ж до кінця, сядь на місце! Що ти за людина така, Олег.
Спокійно.
Володимир Васильович зараз в Києві. На жаль, в другій половині дня йому було погано. Зараз він консультується з лікарями, ми маємо з повагою поставитись до нашого спікера, і робить усе, щоб йому дозволили приїхати сюди. Тому давайте побажаємо Голові Верховної Ради здоров’я і, я сподіваюсь, що ми сьогодні його побачимо. Дякую за увагу.
Так, прошу виключити мікрофон.
Олег Ляшко. У мене.
Олег! Дякую. Олег Ляшко. Прошу. Ви будете мати слово, пане Олеже. Дякую. Дякую. Пане Олеже, дякую, ви виступали вже. Прошу, Рудьковський, будь ласка.
Шановні колеги, шановні громадяни України, сьогодні надзвичайний день у мене на окрузі у Козелецькому районі в Косачівці похоронили двадцятисемирічного молодого хлопця, який стояв в центрі Києва. Дружина залишилася з дворічною дитиною. Після обіду сьогодні на Чернігівщину ще привезли 3 труни. Я вважаю, звертаюся до всіх колег, до членів Партії регіонів, я звертаюся до членів Комуністичної партії України, як голова Соціалістичної партії України, ви і ми повинні, як люди, які декларуємо, що ми відстоюємо позицію людей, соціальні права, ми повинні в першу чергу ставити питання життя людей. Якщо ви з народом, прийдіть сьогодні в Верховну Раду і прийміть рішення, які не дадуть убивати цей народ. Якщо ви не прийдете, та чи прийдете ви, чи ні, ми соціалісти, ініціюємо у політичному середовищі формування лівого сектору політичних сил, які стоять на захисті народу і на захисті демократії. Тих політичних сил, які об’єднуються проти диктатури. Якщо ви з диктатурою, не повертайтеся до Верховної Ради. Ви підете разом з диктатурою і з історією України. Наступне. Я з цієї трибуни хочу звернутися персонально, так як і багато інших, до Сергія Леонідовича Тигіпка. Колись, коли я говорив вам, що я не буду голосувати за економічну частину Угоди про Асоціацію з Європейським Союзом, бо я відстоював, що ми повинні проголосувати лише політичну, ви мені сказали, що я хочу, щоб мої діти жили в європейській країні. Сергій Леонідович, я звертаюся до вас, прийдіть, не вистачає вашого голосу, щоб в Україні люди жили, щоб їх не вбивали. Шановні колеги, це відноситься до кожного, кого не має зараз в залі. Звертаюся до вас, пане Кошулинський, назвіть в першу чергу прізвища всіх мажоритарників, депутатів, які кожного разу приїжджають до себе на округ. До них зараз, в їх округи, поїхали труни. Так от, якщо ви не йдете у Верховну Раду, то ви несете на собі відповідальність, що вони їдуть туди. Якби ми зібралися ще два дні тому, коли було перше звернення з нашою позафракційних Володимира Литвина, ми б не мали цих десятків невинно загублених життів. І зараз мова не йде про те, хто кого зрадить, зараз мова чи зрадить хтось Януковича, чи ще хтось, мова йде чи зрадимо ми своїй совісті, чи зрадимо ми своєму народові, чи зрадимо ми взагалі своїй історії. Говорять, що в Англії, Великобританії неможлива диктатору, бо там немає кількості необхідної негідників, які будуть цю диктатуру підтримувати. Шановні народні депутати кого немає в сесійній залі, не будьте тими негідниками, які підтримують диктатуру, щоб вбивали людей. І тих, які на Майдані і тих, які без зброї стоять проти них. Я позавчора, коли тільки почали штурмувати Майдан як народний депутат поїхав в Міністерство внутрішніх справ, мене не пропустили на прохідній, а черговий сказав, що у міністра немає часу зустрічатися зі мною як народним депутатом, коли гинуть мої виборці. Не шановний міністр внутрішніх справ! Ви їх туди послали, ви не прийшли на передову, ви заховалися в кабінеті і як падлюка сиділи і дивилися як гинуть діти. Коли був Цушко міністром внутрішніх справ і була політична криза він особисто поїхав в Генеральну прокуратуру, якби він дав команду з кабінету. Поклали б УДО і загинули б десятки, а може і сотні людей. Він особисто поїхав у прокуратуру, він особисто зайшов і своїм авторитетом зупинив кровопролиття. Якби на вашому місці, пане Захарченко, не пане, був хоча б Могильов «настоящий мент», він би стояв у передній шерензі і розумів, якщо гинуть люди, потрібно відвести одних і вести переговори з іншими. Я пройшов 2004 і 2005 роки і акцію «Україна без Кучми», тоді ми як народні депутати ішли, якщо пікетували, у першій шерензі, і спілкувались з правоохоронцями. І правоохоронці спілкувались з нами, і ми домовлялись як ми проводимо акції. Те, що відбулось біля Верховної Ради два дні тому, це частина вини і того рішення, яке було прийнято лідерами опозиційними, які привели людей до Верховної Ради. Але не треба міністру внутрішніх справ перекладати відповідальність на людей, які прийшли. Мудрі рішення правоохоронця: якщо ти на місці знаходишся, де відбувається зона конфлікту, ти можеш все зробити, щоб не загинули люди. Я вважаю, що сьогодні ми повинні, ще раз наполягаю, якщо в нас немає консенсусу, а він знайдеться, ми знайдемо консенсус по одному – постанова про виведення всіх воєнізованих підрозділів з Міністерства внутрішніх справ, з Міністерства оборони з центру міста, повна демілітаризація. І звичайно друге рішення – ми повинні прийняти такі рішення, які б зняли політичний конфлікт не тільки в центрі, а й на місцях. Вважаю, що від Верховної Ради повинна бути група перемовників, яка зустрінеться з Президентом і виробить механізм, який забезпечить сьогодні вироблення механізму управління в регіонах. Кращим варіантом бачу, коли покласти обов’язки голів адміністрацій на голів обласних рад. Бо всі голови обласних рад обрані, живуть і мають авторитет і довіру в усіх регіонах. Це зніме відразу конфлікт центру і Києва. І ми зупинимо той хаос, який насувається. Сьогодні звертаюся ще раз, шановні народні депутати, поверніться до сесійної зали, це питання совісті, особистої совісті. І ви самі собі, і ваші діти, якщо ви цього не зробите, вам не пробачать.
Дякую. Шановне товариство, я прошу, сиситема "Рада", я бачу, починає працювати, включається, давайте ми її перевіримо. Я прошу повставляти картки, щоб ми перевірили наявність роботи системи "Рада". Прошу запросити всіх, ми зараз почнемо голосувати. Я прошу перевірити якість роботи системи "Рада". Прошу всіх запросити до сесійної зали. [[Шум у залі]] Поки ви запрошуєте своє товариство зайти в сесійну залу, я оголошу у відповідності до частини 3-ї статті 60-ї Закону України "Про Регламент Верховної Ради України", що заяви про вихід з фракції Партії регіонів подали: Развадовський, [[Оплески]] Шаповалов, Бондар, Бобов, Благодир, Рудьковський.
Дякую. Прошу до трибуни, якщо ви можете до трибуни. Прошу включить трибуну, будь ласка.
Шановні колеги, я б хотів надати інформацію. Просто зараз мою заяву не зачитали, тому що я її подав на реєстрацію ще 17-го числа в понеділок про вихід із фракції "регіонів".
Дякую. Шановне товариство! Шановне товариство! В нас ще є декілька людей, які записалися на виступи. Я буду просити, максимально коротко, стисло, з огляду на те, що ми зараз вже будемо підходити до голосування. [[Шум у залі]] Я прошу до слова народного депутата Стойко. [[Шум у залі]] Я розумію. Я зрозумів. Народний депутат Стойко, будь ласка, до слова.
Шановні друзі, дорогі українці! Слава Україні! Справді, зараз хвилююча і відповідальна мить для кожного із нас. Ми багатьох заслухали депутатів і я хочу сказати коротко, але те, що я думаю. Бо тут про все говорилося і про холодний розум. Я б хотів сказати про гаряче серце, яке б’ється в кожного із нас, любові до України, до нашої землі, до української нації, до нашого народу. І коли сьогодні вмирають люди по ту сторону барикад, де ми стоїмо три місці вже, і навпроти нас стоять беркутівці, внутрішні війська, то ми повинні розуміти, що одна людина, яка відповідальна в Україні за смерті близько сотні людей, це – Янукович, який є негідником для мене особисто і якого я не маю морального права називати президентом. Бо ця людина не просто повинна відійти від влади, а вона повинна понести відповідальність перед нами, перед українським народом. І я вірю, що наступить той час, коли це станеться, я вірю, що відповідатимуть ті судді, котрі змінили державний лад в Україні і, фактично, здійснили переворот, які сьогодні ще працюють в Конституційному Суді. Я вірю, що відповідатиме перед українцями недолугий міністр, який виконує нині обов’язки Захарченко, міністра, я вірю, що відповідатиме і міністр оборони, який дозволив собі без рішення будь-якого, чи то комітету нашого, чи то Ради нацбезпеки вводити війська на Київ. І по дорозі ми бачили багато смертей тих молодих хлопців, десантників, котрі їхали на Київ. І як сказав Олександр Кузьмук, за його правління, коли він був міністром оборони шість років, не загинуло стільки людей, коли сьогодні вони поклалися, влада***, за один день. Тому не маємо права сьогодні відступати назад. Ми повинні наступати і захищати людей. Ми повинні робити все, аби Україна не палала у вогні, аби Україна жила вільно, щасливо, була в європейській сім’ї народів. Ми повинні зробити все, аби не було таких покидьків, керівників областей, котрі говорять, що треба вбивати людей. А це Добкін і йому подібні. Тому, друзі, давайте сьогодні усі як один справді з холодним розумом і гарячим серцем проголосуємо і змінимо ситуацію в країні. Проголосуємо так, щоб оцей диктатор, котрій сьогодні розв’язав бійню в Україні, не просто залишив свою посаду, а став на коліна перед українцями і відповів за всі злодіяння. Це Янукович. Ганьба йому! І слава тим героям, котрі сьогодні на барикадах захищають нашу з вами волю, волю України! Слава героям! Слава Україні!
Дякую. Прошу до слова народного депутата Сабія. Прошу повідомлення. Сергій Соболєв, будь ласка.
Шановні колеги! Щойно закінчився масовий мітинг в місті Бердянську, на який прийшли сестри, матері військової частини Бердянська, яку насильно відправили сюди в Київ на побоїще. Вони прийняли звернення до Президента і так званого виконуючого міністра внутрішніх справ Захарченка з вимогою негайно повернути назад в частину 76 із 77, бо 1 трагічно загинув, а 26 були поранені. Вони не обвинувачують людей. Вони прямо обвинувачують Януковича і міністра Захарченка в тому, що він кинув їх синів, братів на бойню. Вони вимагають негайно повернути їх до Бердянська, і я думаю, що це слова, які сьогодні кажуть всі матері, дружини, брати стосовно всіх військовослужбовців, які зараз знаходяться в місті Києві. Ми повинні зробити все можливе, щоб вони поїхали в свої місця рідні і ніколи більше не піднімали зброю проти людей. [[Оплески]] Дякую.
Шановні, дійсно, народні депутати! Шановний український народе!
український народе! Слава українським героям! Слава тим, хто в ці дні смертю хоробрих впав від рук узурпаторів! Я переконаний в тому, що цим всім людям, які загинули за честь, за гідність, за справедливість в Україні, ми маємо присвоїти посмертно звання героїв України, тому що це є справжні герої! [[Оплески]] Це є справжні герої, які дійсно віддали своє життя за Україну, а не ті герої, які купляли собі ці звання на розпродажах в Адміністрації Президента. Ми зобов’язані внести зміни в Державний бюджет і за рахунок коштів, які виділяються зараз на утримання Президента України, взяти на повне довічне утримання сім’ї цих всіх українських героїв. [[Оплески]] В ці дні загинув, по-звірячому був забитий цвіт української нації, в ці дні по-звірячому були забиті цвіт Всеукраїнського об’єднання "Свобода". Серед них: Сергій Дідич, Городенківська районна організація; Василь Мойсей, Ківерсківська міська організація; Олександр Капінос, Кременецька районна організація; Паращук Юрій, Харківська міська організація. Активні прихильники: Олег Ушкевич з Дрогобича, Іван Тур. Сьогодні по-звірячому були вбиті два моїх помічника: Сергій Бондарчук, голова Старокостянтинівської міської організації, та Микола Дзявульський, член Шепетівського міського комітету Всеукраїнського об’єднання "Свобода". Тяжко поранені ще двоє моїх помічники: Анатолій Панчук і Юрій Кравчук. Вони були поранені при тому, як забирали тіла їхніх убитих товаришів. Але снайпер, не дивлячись на те, що вони забирали тіла, далі продовжував стріляти. Хмельниччину у Верховній Раді представляють сім депутатів-мажоритарників, п’ять із них є тут, у сесійній залі. Двох дотепер немає. Це Олександр Герега, якого в Городку більше знають, як Олександр Мацьков, і це Сергій Буряк. Я вимагаю від них, і я маю на це право як вибраний на Хмельниччині, виконати те, що вони блюзнірськи обіцяли людям: прийти у Верховну Раду і захищати нарешті українців. Бо вони це розказували, роздаючи гроші і різні подачки людям. Кров тих людей, кров тих усіх виходців з Хмельниччини, які сьогодні загинули, буде на їхніх головах, якщо вони зараз не з’являться у Верховну Раду для вирішення долі України. Ми сьогодні є найбільш відповідальні, ми сьогодні маємо зробити все, щоб нарешті Україна була соціально і національно справедливою. Нам сьогодні тут закидали, що хтось щось не проконтролював, та це якраз влада втратила контроль, тому що до неї стукали, а вона не чула, до неї говорили, але вона не чула, і стукали їй, а вона не відкривала. Це влада довела за чотири роки до того, що зараз відбулося, довела до смертей багатьох українців. І ця влада має піти. І ми це маємо сьогодні забезпечити.
Вже ми маємо достатню кількість. Бачу, система "Рада" працює. Дуже важлива постанова, неймовірно важлива постанова, яка би сьогодні. (Шум у залі) Товариство, я з вашого дозволу , враховуючи нагальну ситуацію, яка сьогодні є в державі, я собі дозволю зараз, з голосу зачитати ту постанову Верховної Ради, яку чекає вся країна. Я прошу бути дуже уважними. Запросити всіх людей в сесійну залу. Я прошу всіх зайти до сесійної зали. Шановне товариство! Я ще раз нагально прошу всіх запросити до сесійної зали! У нас надзвичайно складна ситуація в країні. Сьогодні ніхто не може дозволити собі розслаблятися. Шановне товариство! Я прошу включити систему «Рада». Постанова Верховної Ради України. Шановне товариство! Я прошу, будьте уважні! [[Шум у залі]] Я прошу включити систему «Рада». [[21:59:08]] Зареєструвалося -239 [[Оплески]] В залі зареєстровано. [[Оплески]] Шановне товариство! Дякую. В залі зареєстровано 239 народних депутатів. Постанова Верховної Ради України «Про засудження застосування насильства, що призвело до загибелі мирних громадян України». Виражаючи суверенну волю українського народу, прагнучи зберегти територіальну цілісність та державний суверенітет України, піклуючись про відновлення громадянського миру і спокою в Україні, а також усвідомлюючи відповідальність за ситуацію в державі, керуючись Загальною декларацію прав людини, зважаючи на численні факти вбивства громадян України, інших злочинів проти людяності збоку співробітників правоохоронних органів уході масових акцій протесту протягом грудня 2013 року, лютого 2014 року визначаючи необхідність безумовного дотримання приписів Конституції України. Вжиття заходів щодо зменшення напруги в суспільстві та недопущення подальшої ескалації конфлікту в Україні визначаючи антитерористичну операцію початок підготовки до якої оголошено рішенням Служби безпеки України та антитерористичного центру України 19 лютого 2014 року такою, що не відповідає Конституції України. Враховуючи, що відповідно до статті 17 Конституції України на Збройні Сили України та інші військові формування покладено виключно завдання оборони України захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності, а Збройні Сили України та інші військові формування ніким не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів влади чи перешкоджання їхньої діяльності. Беручи до уваги положення пункту 31 частини першої статті 85 Конституції України відповідно до якого рішення про проведення надзвичайного стану в Україні або в окремих її місцевостях здійснюється виключно Верховною Радою України та констатуючи відсутність підстав для введення надзвичайного стану в Україні Верховна Рада постановляє: Перше, категорично засудити застосування насильства, що призвело до загибелі громадян України, тортур, катувань та інших злочинів проти людяності. Друге. Кабінету Міністрів України, Службі безпеки України, Міністерству внутрішніх справ України, Міністерству оборони України та іншим воєнізованим формуванням негайно припинити застосування сили, та заборонити використання будь-яких видів зброї та спеціальних засобів проти громадян України. Третє. Заборонити проведення антитерористичної операції, рішення про проведення якої оголошено Службою безпеки України та антитерористичним центром України 19 лютого 2014 року на всій території України або в окремих її місцевостях. Четверте. Заборонити керівникам, командувачам з’єднань та підрозділів, посадовим особам, начальницькому та рядовому складу Міністерства оборони України, Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Прокуратури України та інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування України, об’єднань громадян, установ і організацій виконувати заходи, передбачені планом антитерористичної операції як такий, що не відповідають Конституції України, законам України та спрямовані на незаконне обмеження прав і свобод громадян. П’яте. З метою реалізації пунктів 1-4 цієї постанови Службі безпеки України невідкладно скасувати рішення про проведення на території України антитерористичної операції, яке оголошено Службою безпеки України та Антитерористичним центром України 19 лютого 2014 року. Міністерству внутрішніх справ України невідкладно припинити блокування співробітниками правоохоронних органів транспортних комунікацій, інших вулиць, площ, провулків, бульварів у місті Києві та інших населених пунктах України. Забезпечити повернення співробітників правоохоронних органів до місць їх постійної дислокації. Заборонити Міністерству оборони України використання Збройних Сил України у антитерористичній операції, рішення про проведення якої оголошено Службою безпеки України та Антитерористичним центром України 19 лютого 2014 року. А також невідкладно забезпечити повернення військовослужбовців до місць їхньої постійної дислокації. Кабінету Міністрів України скасувати рішення про обмеження в’їзду транспортних засобів на територію міста Києва. Ця постанова набирає чинності з моменту її прийняття. Я прошу для зауважень. Прошу включити мікрофон Володимиру Литвину. З трибуни, будь ласка.
Шановні колеги, якщо ми виходимо з того, що в нас було, як мінімум, 240 голосів, то давайте послухаємо. Ми пропозиції ці обговорили, завтра ми цього проекту їх узгодили. Тому я просив би, давайте ми зараз сконсолідуємо нас. Щодо назви постанови. Слово "мирних" викреслити і просто "громадян України", бо далі за текстом йде про громадян України. Далі. В абзаці "Зважаючи на численні факти." викласти в такій редакції "Вбивств, поранень та каліцтв громадян України, інших дій, які підпадають під злочини проти людяності." [[Оплески]] Далі прибрати текст і продовжити його словами: ".у ході масових акцій протесту протягом грудня – 13 лютого 2014 року". Наступний абзац доповнити таким чином: ".визнаючи необхідність безумовного дотримання (слово "приписів" викинути) Конституції України (слово "життя" замінити) невідкладних заходів щодо зменшення напруги в суспільстві та недопущення подальшої ескалації громадянського (додати слово) конфлікту в Україні". Наступний абзац викласти в такій редакції: "Визнаючи наміри з проведення Антитерористичної операції Службою безпеки України та Антитерористичним центром України 19 лютого 2014 року такими, що не відповідають Конституції України". Так буде чітко. Далі, наступний абзац: "Враховуючи, що відповідно до статті 17 Конституції України на Збройні сили України та інші військові формування покладено виключно завдання оборони України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності, а Збройні сили України та інші військові формування (слово "ніким" викинути, такого слова немає) не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян (кома, все інше викреслити, бо не зрозуміло, про яке повалення конституційного ладу йдеться)." Просив би підтримати. Далі наступний абзац. Додати лише слово таким чином: "Беручи до уваги положення пункту 31 частини першої статті 85 Конституції України, відповідно до якого кінцеве рішення (і далі по тексту) про введення надзвичайного стану (все це залишається)." Бо кінцеве рішення за Верховною Радою, ви знаєте указ Президента. Прошу підтримати. У постановляючій частині пункт перший зафіксувати в такій редакції: "Категорично засудити усі вияви насильства, що призвели до загибелі, поранень та каліцтв громадян України, їх тортури і катування, що відноситься до найтяжчих злочинів". В другий пункт, шановні колеги, додати слова "іншим воєнізованим формуванням негайно припинити та не допускати надалі застосовування сили". Крапка. І як окреме речення зафіксувати: "заборонити використання будь-яких видів зброї та недозволених спеціальних засобів проти громадян України". Третій пункт залишається практично беззмінним: замість "або" "чи". "На всій території України чи в окремих її місцевостях". Четвертий пункт – без змін. П’ятий пункт: 5.1, 5.2 – без змін. Але в 5.2 записати таке формулювання: "забезпечити розумну достатність охорони державних установ та вжити заходів для повернення особового складу, незадіяного в охороні громадського порядку, до місць дислокації". І плюс, шановні колеги, ще пропонується один пункт: "Кабінету Міністрів України, органам державної влади надати всю необхідну практичну допомогу сім’ям загиблих, постраждалих та поранених, забезпечити для них, для живих, необхідне медичне лікування". І ще, шановні колеги, просив би, щоб ми ж уже прийняли рішення виважене. Записати ще такий пункт: "зобов’язати органи державної влади і місцевого самоврядування протягом п’яти днів зі дня набрання чинності цієї постанови привести всі свої рішення у відповідність до Конституції і законів України". Окремий пункт: "Службі безпеки України та Генеральній прокуратурі України негайно розслідувати усі факти закликів і діяльності осіб та формувань, які містять загрози територіальній цілісності української держави. Про результати та заходи з цього приводу інформувати Верховну Раду України 11 березня 2014 року". І ще пункт один: "Генеральній прокуратурі України провести повне розслідування фактів загибелі, поранень, травмувань та насильства щодо учасників подій в акціях з 30 листопада 2013 року. Двічі на місяць інформувати Верховну Раду України про хід таких розслідувань до повного їх завершення". І останнє, кінцевий пункт такого змісту: "Верховна Рада України бере на себе відповідальність за розв’язання громадянського конфлікту, закликає народних депутатів до участі в пленарних засіданнях, прийняття вичерпних рішень для зупинення неправового розвитку подій та врегулювання протистояння мирними засобами. Я думаю, що це нормально. Прошу підтримати.
Дякую. Шановне товариство, я розумію, що в нас є багато думок. Я розумію, шановне товариство. (Шум у залі) Стоп. Я прошу зауваження. Я хочу зауважити, що ми спочатку вставимо в порядок денний цю постанову. Я прошу проголосувати за встановлення в порядок денний цієї постанови. Включення в порядок денний постанови, яку ми оголосили. Шановне товариство, я прошу проголосувати за включення в порядок дениий постанови Верховної Ради. Прошу проголосувати. Прошу включити систему «Рада». Прошу голосувати. [[22:11:25]] За-238 Рішення прийнято. Дякую. [[Шум у залі]] Шановне товариство, голосуємо цю постанову за основу. [[Шум у залі]] . Шановне товариство, за основу, голосуємо постанову Верховної Ради про засудження застосування насильства, що призвело до загибелі мирних громадян України. Прошу всіх голосувати стоячи, враховуючи. За основу голосуємо. Прошу проголосувати за основу. [[22:12:31]] За-233 [[Бурхливі оплески]] Прошу до слова Олега Тягнибока.
Олег Тягнибок, фракція "Свобода". Товариство, підтримуємо всі правки, які запропонував народний депутат Володимир Литвин, і ще прошу одну правку. Увага! Не кричіть, будь ласка. Ще один пункт. Органам досудового слідства звернутись до суду щодо негайного звільнення з-під варти усіх затриманих учасників протестних акцій (який-то день?) 19-20 і припинити кримінальне переслідування.
Дякую. Прошу до слова Петра Порошенка. Що?
З 17-го числа.
Шановні друзі, ми з Володимиром Михайловичем також погодили, в тексті до поправок, який оголосив Володимир Михайлович, звучало "акції грудня 2013 – лютого 2014 року". Ви всі пам’ятаєте, що мирні акції розпочались 21 листопада, а 30 листопада на київському Майдані була перша кров, тому треба внести замість "грудня" поправку "листопада 2013 року". Немає заперечень? Друга позиція. Я закликаю всіх дійсно підтримати поправки Литвина і загальний текст постанови. Єдина позиція, що ми маємо дуже негативний досвід, коли ми в постанові вказуємо, що не всі частини внутрішніх військ повертаються у місця постійної дислокації, а лише ті, які забезпечують розумну достатність. Друзі мої, ми маємо забезпечити, щоб внутрішні війська, "Беркут" повернулись в місця постійної дислокації. Якщо потім буде необхідність зробити ті чи інші кроки, ми приймемо рішення і забезпечимо цю безпеку. Не буде заперечень? Прошу підтримати. Решта позицій, прошу поставити і підтримати поправку Литвина на голосування.
Дякую. Прошу, Олександр Турчинов.
Шановні колеги, ми зараз можемо показати країні, що можна розв’язати це страшне протистояння без крові, і це буде перший крок, який ми повинні зробити. Ми підтримуємо поправки, які озвучені. [[Шум у залі]] Почекайте. Без "розумної достатності", всі інші поправки ми можемо включати. Дякую.
Дякую.
До тієї моєї правки, за виключенням "вбивств" і без "дати". Так? Все.
Все. Шановне товариство, прошу зайняти свої місця, будемо голосувати.
Крім "вбивств". За виключенням "вбивств" і за виключенням "дати", так?
Так.
Все.
Зняли. Все. Шановне товариство, я прошу бути уважними, ми зараз робимо доленосну дію, ми можемо зупинити вбивство. [[Шум у залі]] Шановне товариство, шановні друзі! Ставлю на голосування проект Постанови "Про засудження застосування насильства, що призвело до загибелі мирних громадян України" з поправками народного депутата Литвина, з урахуванням правок Петра Порошенка та правок Олега Тягнибока за виключенням тих, які він оголосив. Прошу включити систему "Рада". Прошу голосувати стоячи. [[Шум у залі]] В цілому. [[22:17:48]] За-236
Шановне товариство! Оголошується перерва на 10 хвилин. Прошу оголосити перерву.
Прошу запросити народних депутатів до зали. Прошу запросити народних депутатів до сесійної зали. Шановні народні депутати, прошу всіх сісти на свої робочі місця, ми продовжуємо роботу нашого пленарного засідання. Для інформації. Я прошу включити мікрофон народному депутату В’ячеславу Кириленкові.
Шановні українці і шановні колеги. От зараз, поки ми голосуємо за мир в країні і за те, щоб силовики відходили з позицій і поверталися на бази, щойно, практично в той момент, коли ми голосували. У Черкасах на дамбі, на виїзді з міста Черкаси, Черкаський "Беркут" розстріляв мирних протестувальників практично впритул: 1 загиблий щонайменше і більше 10 поранених. От поки що такий мир з боку "Беркуту". Злочинці. Парламент повинен вирішувати питання сьогодні кардинально. Закликаємо Черкаський "Беркут", ті, хто мають сумління і совість скласти зброю перейти на бік народу. А ті хто злочинно розстрілюють людей будуть покарані. Слава Україні!
Дякую. Для інформації, будь ласка, Яворівському включіть мікрофон.
Володимир Яворівський. Шановні колеги! Ви знаєте, я подумав, я сьогодні був, де лежали ці хлопці, вже небіжчики, давайте, я думаю, що є нагода звернутися до Макеєнка, скажімо, ми можемо навіть підготувати такий документ, якщо буде підтримка більшості у Верховній Раді і поховати цих хлопців поруч на Аскольдовій могилі, за умови, якщо батьки дадуть на це згоду. Це було б дуже нормально, ми би мали таке місце, знаєте, тяглість певна історична наша, Крути і ця наша революція. Як ви до цього ставитеся, це можна було б зробити?
Дякую. Шановне товариство! Я вношу пропозицію про безперервність роботи нашого сьогоднішнього засідання. Я прошу проголосувати за. Шановне товариство, розумію, що не всі ще встигли зайти до сесійної зали, прошу зупинити. Шановне товариство, прошу запросити всіх до сесійної зали. Секретаріат, будь ласка, запросіть людей до сесійної зали. Шановне товариство! У відповідності до частини 3 статті 60 на ім’я Голови Верховної Ради надійшли заяви про вихід зі складу фракції Партії регіонів від народних депутатів Мошака [[Оплески]], Ковача [[Оплески]], Гайдоша [[Оплески]], Ланьо [[Оплески]], Бужка [[Оплески, вигуки "молодці"]]. Прошу включити мікрофон на трибуні.
Шановні колеги! Щойно зателефонували хлопці з Коростишева, які займаються виготовленням пам’ятників, і сказали, що всім загиблим героям нашого Майдану вони зроблять безкоштовно пам’ятники. Будь ласка, телефони батьків, давайте мій телефон. Ми зробимо. Слава Героям!
Шановні народні депутати! Я ще раз прошу закликати всіх народних депутатів вставити свої карточки і зайти до сесійної зали. Шановні народні депутати! Прошу всіх зайти в сесійну залу. Ми зараз будемо голосувати. Прошу, будьте уважні, перевірте, чи ваші карточки є спрацьовані. Запросили народних депутатів. Бачите, заходять народні депутати. Ми зараз будемо голосувати за наш порядок роботи, враховуючи ту сиитуацію, яка сьогодні є в країні. Шановні народні депутати, вношу пропозицію, займіть, будь ласка, свої місця. Складно працювати, коли, я розумію, що всі на важких цих емоціях, але ми мусимо сьогодні продовжити цю роботу. Шановні народні депутати, ставлю на голосування пропозицію про безперервність роботи Верховної Ради України до завершення політичної кризи в державі. Прошу включити мікрофон Арсенію Яценюку.
Шановні колеги, є прохання, щоб ми зараз всі прийняли відповідальне рішення. В країні не просто політична криза, в країні громадянське протистояння, яке створила влада. І парламент повинен працювати кожен день, так як ми сьогодні продемонстрували, що український парламент здатний взяти на себе всю повноту відповідальності і здатний приймати рішення, які потрібні для країни. Безперервність роботи Верховної Ради України означає, що парламент буде працювати кожен день, мається на увазі: і в вихідні дні також. Прийняття цього рішення змінює календарний план Верховної Ради України, який був затверджений відповідною постановою. Тому є прохання поставити на голосування рішення про безперервність роботи українського парламенту в щоденному режимі. Дякую.
Дякую. Шановне товариство, прошу за цю постанову проголосувати. Спокійно. Шановне товариство, внесена пропозиція, я прошу поставити її на голосування. Прошу включити систему "Рада". [[22:58:57]] За-229 [[Оплески]] Шановні народні депутати, дозвольте невелике оголошення. Буквально нещодавно, декілька годин тому під час виконання службових обов’язків по забезпеченню безпеки послів іноземних держав, а саме міністра закордонних справ Франції, Німеччини та Польщі, були затримані співробітники Управління державної охорони України в районі метро "Берестейська", яких помилково прийняли за "тітушок". [[Шум у залі]] Також були поневічений автотранспорт, на якому пересувалися співробітники. Я попрошу з метою уникнення там міжнародного скандалу все-таки взяти можливість. унеможливити, ну скажімо, уникнення цієї проблеми. Там були посли. Вони охороняють послів, може бути проблема. Дякую. Шановне товариство! Оголошую перерву до завтра до 10-ї години ранку. Дякую.