Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam z nadaljevanjem 16. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne moremo udeležiti naslednji poslanci: Marijan Pojbič, Andrej Čuš in Miha Kordiš. Vse prisotne lepo pozdravljam. Prehajamo na 7. TOČKO DNEVNEGA REDA – PONOVNO ODLOČANJE O ZAKONU O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O MEDIJIH. Državni svet je na 19. izredni seji 4. 2. 2016 zahteval, da Državni zbor na podlagi tretje alineje prvega odstavka 197. člena Ustave Republike Slovenije pred razglasitvijo ponovno odloča o Zakonu o spremembah in dopolnitvah Zakona o medijih. Za obrazložitev zahteve dajem besedo predstavniku Državnega sveta gospodu Rajku Fajtu.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane gospe, spoštovani gospodje! Državni svet ugotavlja, da novela Zakona o medijih vsebuje več spornih določb, ki so nedorečene in vprašljive glede sorazmernosti delovanja medijev, avtonomije urednikov in avtorjev, svobode izražanja tako medijskih akterjev kot poslušalcev in z velikega vidika posega v svobodno gospodarsko pobudo. Sporen je 86. a člen, ki določa kvote. Problematična je časovna omejitev in odstotkovna določitev uresničevanja že do sedaj določene 40-odstotne oziroma 25-odstotne dnevne kvote slovenske glasbe. Novela zakona zahteva, da mora biti 60 % te kvote predvajane v dnevnem in najbolj poslušanem času med 6. in 19. uro, pri čemer mora najmanj 70 % tega deleža predstavljati glasba, ki je izključna ali v večinskem delu izvajana v slovenskem jeziku, razen ko gre za radijske, televizijske programe, ki v večinskem delu predvajajo instrumentalno glasbo. Najmanj četrtina tega deleža pa mora predstavljati še slovenska glasba, prvič predvajana pred največ dvema letoma. Pomembno je poudariti, da so bili deležniki že usklajeni in dogovorjeni glede kvote 40 % slovenske glasbe, in sicer 50 v nočnem in 50 odstotkov v dnevnem času od 6. do 22. ure. Največja napaka pa je bila, da je prišlo do enostranskega spreminjanja že usklajenih meril. Dosedanja 40- oziroma 20-odstotna enakomerno razporejena slovenska glasba čez cel dan je sprejemljiva in izvedljiva. Na ta način radijska uredništva lahko ohranjajo spoštljiv odnos do lastne glasbene produkcije, obenem pa zagotovijo pregled glasbenega dogajanja po svetu ter ohranijo pester glasbeni izbor. Državni svet opozarja, da za urednike radijskih programov to pomeni prevelik poseg v uredniško avtonomijo. Spremembe pomenijo prevelik vpliv zakonodajalca na programsko vsebino. Gre za poseg v ustavne pravice in svoboščine glasbenih avtorjev, urednikov, lastnikov radijskih hiš in drugih akterjev s področja glasbene industrije in za omejevanje javnega interesa. Državni svet meni, da je uveljavljati vpliv na javni medij v nasprotju s poslanstvom javnih RTV servisov. Sprejeta ureditev ne omejuje le svobodnega glasbenega urednikovanja, ki ga določa 7. člen veljavnega Zakona o medijih, ampak omejuje tudi svobodno gospodarsko pobudo, zagotovljeno s 74. členom Ustave Republike Slovenije. Nenavadnost te situacije zelo dobro ilustrira dejstvo, da zakonu skupaj nasprotujejo nacionalni, regionalni in komercialni mediji, ki so sicer po naravi svojega dela večinoma vsak na svojem bregu. Opozarjamo tudi na neživljenjsko določbo sedmega odstavka 109. člena, ki nalaga izdajateljem dodatne obveznosti poročanja, konkretno natančen popis vseh, 24 ur dnevno na leto. V praksi to pomeni, da bi morali redno zaposliti dodatne osebe, katerih edina naloga bo zapisovanje podatkov o predvajanem programu zgolj zato, da bo zadoščeno neživljenjskemu sedmemu odstavku 109. člena. Ko gre za obveznosti radijskih postaj pri izdelovanju playlist za nadzorni organ, je to nepotreben strošek in obremenitev, saj se playliste že izdelujejo na SAZAS in IPF, zato posebni seznami niso potrebni. V novem 109. členu tudi ni predvidena postopnost v postopku odvzemanja dovoljenja. Ni določeno, kateri so tisti hujši prekrški, zaradi katerih je ukrep odvzemanja dovoljenja smiseln in sorazmeren kršitvi. Nov 109. člen nikjer ne določa, kateri so lažji in kateri težji prekrški, dejansko je edini ukrep, ki ga predvideva 109. člen, več različnih oblik prenehanja oddajanja medija. Takšna zvrst kazni bi morala biti izredni ukrep, ki se uporablja v izrednih primerih, ob najhujših in ponavljajočih kršitvah, ne pa ob vsakem najmanjšem prekršku, ki ga stori medij. Državni svet zato ugotavlja, da spremenjena zakonska ureditev ni sprejemljiva, ker ne povečuje podpore slovenski glasbi, ne izboljšuje položaja slovenskih glasbenih ustvarjalcev, omejuje slovenske radijske programe, namesto da bi jih bogatila, zmanjšuje raznolikost in poslušalcem jemlje izbiro, namesto da bi širila, prekomerno posega v avtonomijo in delo programskih ustvarjalcev, otežuje delo glasbenih urednikov in sploh radijskih ustvarjalcev programov, predvsem javnega radia. Hvala.
Zahtevo je obravnaval Odbor za kulturo kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsedniku dr. Draganu Matiću.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, spoštovana gospa ministrica, dragi kolegice in kolegi! Odbor za kulturo je na 9. nujni seji 23. 2. 2016 obravnaval zahtevo Državnega sveta, da Državni zbor odloča o Zakonu o spremembah in dopolnitvah Zakona o medijih, ki ga je Državnemu zboru predložila Vlada in ga je ta sprejel na 15. redni seji 28. 1. 2016. Predstavnik Državnega sveta je v uvodni obrazložitvi podrobneje predstavil razloge za zahtevo po ponovnem odločanju o zakonu in pri tem poudaril, da Državni svet zakona ni podprl zaradi časovne omejitve in odstotkovne določitve uresničevanja že do sedaj določene 40-odstotne dnevne kvote slovenske glasbe za posamezne radijske programe RTV Slovenija in 25-odstotne, ko gre za radijske in televizijske programe posebnega pomena. Opozoril je, da gre pri tem za očiten poseg v ustavne pravice in svoboščine glasbenikov, urednikov, lastnikov radijskih hiš in drugih akterjev s področja glasbene industrije z očitnim ogrožanjem javnega interesa. Menil je, da je leta 2016 tako močan vpliv na javni medij v nasprotju z logiko in poslanstvo javnih RTV servisov, na kar opozarjata tudi znana ustavna pravnika. Ministrica za kulturo je med drugim povedala, da zavrača očitke Državnega sveta, saj je bil zakon pripravljen na podlagi široke javne razprave. Povedala je, da deleži predvajane slovenske glasbe veljajo že od leta 2006 in jih novela ne spreminja. Bistvene spremembe, ki jo prinaša novi 26. a člen, pa je ta, da se zagotovi predvajanje najmanj 60 % deleža slovenske glasbe v dnevnem oddajnem času med 6. in 19. uro. Nekateri radijski programi namreč zakonsko obveznost s predvajanjem slovenske glasbo zagotavljajo predvsem v nočnem oddajnem času, s čimer izigravajo jasen namen zakona. Z omejitvijo dnevnega časa predvajanja slovenske glasbe naj bi se tako zagotavljala večja dostopnost glasbe v času, ko je dosegljivost potencialnega poslušalstva največja. Pojasnila je tudi, da je zaščita in promocija slovenskega jezika ter s tem ohranjanje slovenske kulturne in nacionalne identitete že od vsega začetka urejanja medijskega področja eden od njegovih glavnih namenov in ciljev. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je ob predstavitvi njihovega mnenja povedala, da je na vprašanje, kjer Državni svet zatrjuje, da je na rešitve, vsebovane v 86. a členu, ki posegajo v svobodo izražanja in svobodno gospodarsko pobudo, omejujejo pa tudi avtonomijo glasbenih urednikov, ki izhaja iz veljavnega 7. člena Zakona o medijih, v zakonodajnem postopku posebej opozorila tudi njihova Zakonodajno-pravna služba. Do drugih navedb Državnega sveta, ki so vsebinske narave, se Zakonodajno-pravna služba ne opredeljuje, saj presegajo okvir njenih poslovniških določenih nalog. V okviru razprave so nekateri razpravljavci menili, da je v družbi splošno premalo domoljubja in uporabe slovenskega jezika in da bi bilo treba pristopiti k prenovi zakonodaje, ki bi omogočala, da bi imele radijske postaje pozitivno diskriminirane na podlagi doseganja kvot. Drugi so povedali, da podpirajo cilje in namen zakona, nekaj težav je z jasnostjo oziroma interpretacijo novega 109. člena, ki ureja področje nadzora in hrambe posnetkov in podatkov programskih vsebin, vendar je bila obrazložitev AKOS glede tega dovolj obširna. Kot neupravičena je bila ocenjena tudi pripomba Državnega sveta, ki je bil mnenja, da je vzpostavitev evidence slovenskih glasbenih del, ki so pač predvajane pred največ dvema letoma, pri pristojnem ministrstvu problematična. Odločitev glede kakovosti samih glasbenih del in njihove uvrstitve v glasbeno shemo bo po noveli še vedno v celoti popolnoma pridržana glasbenim urednikom brez vsakršnih omejitev, kar je posebej poudarilo Ministrstvo za kulturo. S strani Poslanske skupine SMC je bila ob koncu razprave dana tudi obljuba, da bodo še enkrat pod drobnogled vzeli novi 86. a člen in ga ponovno proučili. Po opravljeni razpravi je odbor z glasovanjem osmih koalicijskih glasov za in nobenim proti, kar je bilo ravno dovolj za to, da je bilo sprejeto mnenje, da je Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o medijih ustrezen, zaključil razpravo in tudi to bi bilo vse od odbora. Hvala.
Za obrazložitev mnenja dajem besedo predstavnici Vlade kot predlagateljice zakona, ministrici za kulturo mag. Julijani Bizjak Mlakar.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, spoštovane poslanke in poslanci! Dober dan tudi tistim, ki gledajo to preko televizije. Vlada Republike Slovenije predlaga Državnemu zboru, da pri ponovnem odločanju podpre sprejem Zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o medijih. Z novelo zakona želimo popraviti nekatere vsebinske pomanjkljivosti in nejasnosti, zaradi katerih posameznih določb ni mogoče dosledno izvajati, na kar so nas v zadnjih letih opozarjali tako pristojni Inšpektorat Republike Slovenije za kulturo in medije oziroma regulator Agencija za komunikacijska omrežja in storitve Republike Slovenije ter tudi Ustavno sodišče Republike Slovenije. Pomembna sprememba, ki jo prinaša novela zakona, je tudi ta, da se zagotovi predvajanje najmanj 60 % deleža slovenske glasbe iz 86. člena zakona v dnevnem oddajnem času med 6. in 19. uro. Nekateri radijski programi namreč zakonsko obveznost predvajanja slovenske glasbe zagotavljajo predvsem v nočnem oddajnem času, s čimer izigravajo jasen namen zakona, ki je v tem, da je slovenska glasba v največji meri dostopna poslušalcem. Raziskava Interstata namreč kaže, da ponoči od 22. do 6. ure vsak dan posluša glasbo, ki se predvaja na slovenskih radijskih postajah, le 4,3 % prebivalcev, kar pomeni, da potiskanje slovenske glasbe v nočni čas povzroča nedostopnost slovenske glasbe skoraj vsemu prebivalstvu. Predlog zakona je bil pripravljen na podlagi široke javne razprave, v kateri so sodelovale reprezentativne in strokovne organizacije s področja medijev, novinarstva, oglaševanja ter glasbenega, video oziroma filmskega ustvarjanja, nevladne organizacije s področja kulture, medijev in človekovih pravic, izdajatelji medijev, politične stranke in vsi relevantni državni organi. Osnutek zakona je bil poslan v predhodno mnenje tudi italijanski in madžarski narodni skupnosti ter romski skupnosti v Republiki Sloveniji. Posebej velja poudariti, da je Ministrstvo za kulturo glede predlagane ureditve predvajanja deležev slovenske glasbe podnevi dobilo pisno podporo Društva pesnikov slovenske glasbe, Sindikata glasbenikov Slovenije, Slovenske unije glasbenih ustvarjalcev, Glasbenega foruma in pomembno podporo nekaterih organizacij zamejskih Slovencev. V zadnji redakciji je bilo z Agencijo za komunikacijska omrežja in storitve v celoti usklajeno tudi področje nadzora. V okviru obravnave na Odboru za kulturo pa so se na podlagi mnenja Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora upoštevali tudi vsi redakcijski in nomotehnični popravki. Deleži predvajanja slovenske glasbe so v Zakonu o medijih določeni že vse od njegove uveljavitve leta 2001 v tej višini, ki za programe zasebnih izdajateljev znaša 20 %, za programe posebnega pomena 25 % in za programe RTV Slovenija 40 %, vsednevno predvajanje glasbe pa je veljajo že od leta 2006 in jih novela Zakona o medijih ne spreminja. Takšni odstotki niso izjema, saj jih poznajo tudi številne druge države, ki z njimi ščitijo svoj jezik in glasbeno ustvarjalnost, na primer Francija, Hrvaška, Madžarska, Nizozemska, Portugalska, Slovaška, Avstralija, Kanada, Malezija, Južna Afrika in druge. V zvezi s tem velja tudi poudariti, da poznajo glasbene kvote, pri katerih se posebej ščiti tudi materni jezik, tudi mnogo večje države, ki imajo neprimerljivo večjo glasbeno produkcijo, recimo Francija, ki ima 40-odstotne kvote, od tega je najmanj polovica v francoskem jeziku, Portugalska, ki ima 25- do 40-odstotne kvote, od tega najmanj 60 % v portugalskem jeziku, in Kanada – 35 % tedensko predvajane popularne glasbe mora predstavljati kanadska glasba, na francosko govorečih radijskih postajah pa mora najmanj 65 % predstavljati glasba v francoskem jeziku. Med obveznosti javne službe RTV Slovenija po Zakonu o Radioteleviziji Slovenija spada tudi predstavljeni in promoviranje slovenske kulture ter spodbujanje kulturne ustvarjalnosti, del katerega je vsekakor tudi slovenska glasba. Novela zakona prinaša minimalno zaščito poslušalcev in slovenske glasbene kulturne ustvarjalnosti, saj se bo po novem na javnih radijskih frekvencah tudi v dnevnem času slišala slovenska glasba v deležih v višini okoli siceršnjih kvot, kar bo pomenilo, naj bi Val 202 po novem med devetimi skladbami predvajal približno štiri slovenske skladbe, komercialni Radio 1, pa naj bi med devetimi predvajanimi skladbami predvajal približno dve slovenski skladbi, kar seveda tudi v dnevnem času ustreza siceršnjim obveznim kvotam. To vsekakor ni pretirana obveznost niti nacionalnega radia niti komercialnih radijev. Ker pa je zelo kratek čas, torej ga nimam, lahko dodam samo še to, da je Vlada kot neutemeljene zavrnila tudi druge očitke Državnega sveta, na primer glede kršenja avtonomije urednikov in avtorjev, svobode izražanja in svobodne gospodarske pobude in tudi stroškov, ki naj bi jih prinesle novosti. Spoštovane poslanke in poslanci! Zaradi vsega navedenega, ker gre za skupni kulturni interes Slovenije, vas vljudno prosim, da podprete novelo medijskega zakona. Hvala lepa za pozornost.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, zanjo gospa Anita Koleša.
Dobro jutro vsem! Spoštovani predsednik, ministrica, kolegice in kolegi! Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o medijih je v naših poslanskih klopeh doživel izjemno veliko pozornosti in dolgotrajne obravnave. Osnovne spremembe zakona bi lahko povzeli v štiri točke, da lahko izdajatelj spletnega medija sporne komentarje in komentarje, ki jih lahko opredelimo tudi kot sovražni govor, umakne v najkrajšem mogočem času, potem večja dostopnost slovenske glasbe v radijskih programih v času, ko je potencialnih poslušalcev največ, spodbujanje medijskega prostora novejši slovenski glasbeni ustvarjalnosti ter ustrezno urejanje področja nadzora in hrambe posnetkov in podatkov programskih vsebin. Čeprav je Državni svet v svojem odklonilnem stališču do sprejetja tega zakona problematiziral slednje tri spremembe, pa smo poslanci Stranke modernega centra vseskozi menili, da nimamo pomislekov glede namena in ciljev predlaganih sprememb, zato tudi ne sprejemamo navedb Državnega sveta, s katerimi ugotavlja, da spremenjena zakonska ureditev ni sprejemljiva in zahteva ponovno odločanje. Ob ponovni razpravi o Zakonu o medijih se je v javnosti vseskozi pojavljal vtis, da se s tem zakonom bodisi zelo ali pa celo vzpostavljajo ali zelo prekomerno spreminjajo deleži slovenske glasbe v radijskih programih. Pa vendar so te tako imenovane kvote v naši zakonodaji že vse od leta 2001, v sedanjem obsegu pa od leta 2006, toda dejstvo je, da so tako zasebne radijske postaje, ki imajo 20-odstotno zakonsko določeno kvoto, kot nacionalni radio s 40-odstotnim deležem slovenske glasbe te predpisane kvote v večini časa izpolnili v nočnem času. To pomeni, da nimajo nobenega pravega učinka, saj je znano, da radio v nočnem času posluša samo okoli 4 % prebivalstva. Zato vsi pomisleki o prevelikem posegu v uredniško politiko pa o posegu v svobodno gospodarsko pobudo sodijo v obdobje vzpostavitve kvot v radijske programe, torej deset let nazaj. Zato pa se strinjamo z nekaterimi pomisleki, ki so se pokazali v obravnavi zakonske določbe v 86. a členu. Določba, ki zagotavlja predvajanje 60-odstotnega deleža skupne kvote slovenske glasbe v času med 6. in 19. uro, je še vedno predmet različnih interpretacij ter dvomov in ali je realno izvedljiva, če upoštevamo dejstvo, da se v programu nacionalnega radia razmerja med govornim in glasbenim programom zelo spreminjajo. Vprašljiva je pa seveda predvsem takrat, ko je govornega dela programa bistveno več kot običajno. Kljub tem pomislekom pa poslanci SMC menimo, da je v zakonu veliko pravih in dobrih rešitev, ki jih je treba podpreti. Žal nam je, da so se vprašanja te novele zakona izpostavila kot realna šele po sprejetju, zato smo se poslanci SMC odločili, da tudi po dokončnem sprejemu oziroma po zavrnitvi veta, če ga bo Državni zbor izglasoval, zakonu ne bomo pustili, da povzroči težave našemu medijskemu prostoru. 86. a člen bomo zato takoj ponovno postavili na sito in pripravili morebitno spremembo v smeri, da ne bo dovoljeval različnih interpretacij. Od Ministrstva za kulturo pa pričakujemo temeljito analizo medijske krajine v državi, ki nam mora dati bolj jasne odgovore, koliko kvote prispevajo k ohranjanju slovenske glasbene ustvarjalnost in slovenskega jezika v našem medijskem prostoru.
Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, zanjo gospa Marija Antonija Kovačič.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovana ministrica, lep pozdrav poslankam in poslancem! Konec januarja smo sprejeli novelo Zakona o medijih in glede na to, da je Državni svet izglasoval odložilni veto, bomo danes opravili ponovno glasovanje. Naj takoj na začetku izrazim pričakovanje, da bo novela vnovič dobila zadostno podporo. Tako med potekom priprave predloga zakona kakor tudi med celotnim zakonodajnim postopkom je bila največ pozornosti deležna določba, ki ureja kvote slovenske glasbe. Kvot se sicer na novo ne uvaja, le-te so bile namreč uvedene že leta 2001. Sedanja višina, torej, da mora biti slovenske najmanj 20 % vsednevno predvajane glasbe oziroma 40 % v primeru RTV Slovenija, pa je v veljavnem zakonu že od leta 2006. Z zakonom, ki smo ga sprejeli pred enim mesecem, se spreminja le časovni interval, v katerem mora biti zadoščeno tem kvotam, tako da bo slovenska glasba umeščena tudi v dnevni čas predvajanja in bo poslušalcem dostopna tudi v času, ko radio dejansko največ poslušamo. Državni svet kot najbolj problematično navaja ravno časovno omejitev in odstotkovno določitev uresničevanja že do sedaj določene 40-odstotne dnevne kvote slovenske glasbe za posamezne radijske programe RTV Slovenije in 25-odstotne, ko gre za radijske in televizijske programe posebnega pomena. V utemeljitvi svoje zahteve o ponovnem odločanju med drugim navaja tudi, da novela omejuje svobodo, gospodarsko pobudo in avtonomijo glasbenih urednikov. V Poslanski skupini Desus smo predlog zakona podprli in ga bomo tudi pri ponovnem glasovanju. Verjamemo, da je sprememba potrebna in da je neutemeljena trditev, da je tako visoka kvota nedostopna in nesorazmerna. Uredniki bodo še naprej lahko samostojno določali svoje programe, upoštevati bodo morali le časovni interval, tako da bo slovensko glasbo mogoče slišati tudi čez dan in ne bo odrinjena v pozne nočne ure. Zakon jim ne nalaga, katero slovensko in katero tujo glasbo morajo vrteti v svojih programih. Prav tako se ne posega v vsebino govornih oddaj, določa se le delež slovenske glasbe, ki bo moral biti slišan tudi čez dan. Tisti, ki trdijo, da s kvotami nimajo težav in da so jih že doslej upoštevali, tudi v bodoče ne bodo imeli težav. Glede na to, da smo med postopkom, kakor tudi po izglasovanem vetu poslušali pripombe zainteresiranih skupin o tem, da so kvote preveč zakomplicirano določene in da je zakon nemogoče uporabiti v praksi, bomo, če se izkaže, da so bili ti pomisleki upravičeni, čim prej pristopili k spremembi zakona. Dejstvo je, da zakone sprejemamo po preučitvi vseh mogočih učinkov, vendar se včasih šele po uveljavitvi zakona in njegovi uporabi v praksi izkaže, da ima določene pomanjkljivosti. In če se bo tudi v tem primeru tako pokazalo, bomo seveda pristopili k pripravi sprememb. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo gospod Matjaž Han.
Predsednik, hvala. Spoštovana ministrica, kolegice in kolegi! Skrb za slovensko glasbeno ustvarjalnost je predmet zakonske materije, ki je tako ali drugače izpeljana iz ustavne umestitve slovenskega jezika. Tako je našla svoje mesto tudi v krovnem strateškem dokumentu s področja kulture, Resoluciji o nacionalnem programu za kulturo 2014–2017. Kot taka je umeščena med vrednote, ki terjajo posebno skrb, in je ni moč prepustiti samo ali izključeno načelom svobodnega trga oziroma gospodarstva oziroma njenim zakonitostim. Po izglasovanem vetu Državnega sveta so se na številne poslanske skupine tudi na našo obrnila številna združenja in posamezniki, ki zastopajo interese radijskih izdajateljev. V predstavitvah razlogov za nasprotovanje predlogu zakona so bile zaznane določene pomanjkljivosti, ki jih kot odgovorna poslanska skupina ne moremo prezreti, zato smo pred vnovičnim presojanjem soočeni z dilemo, ali so argumenti o domnevnem pretiranem poseganju v govorni program, zlasti v program Radia Slovenije, in domneve o pretiranem administriranju zadosten razlog za zavrnitev predloga zakona v celoti. V Poslanski skupini Socialnih demokratov smo večinsko prepričani, da ne. Menimo namreč, da bi podpora vetu Državnega sveta pomenila vnovičen korak nazaj v podpori ustvarjalnosti na vseh področjih. Ne glede na to bomo v okviru koalicije aktivno pristopili k oblikovanju popravkov, ki bodo upravičene dvome tudi odpravili. Podpora predlagani noveli je podpora slovenski glasbi. Tako je nepokroviteljsko razumemo le Socialni demokrati, pač pa jo tako dojemajo tudi slovenski glasbeniki. Ti opozarjajo, da v zadnjih petnajstih letih politika za lasten prispevek k promociji zagotavljanja pogojev za razvoj glasbene produkcije ni izkazala dovolj skrbi. Še več, podporo jim je odrekala tudi na drugih področjih, zlasti na področju ustrezne ureditve delovanja kolektivnih organizacij kot orodja, ki pomembno vpliva na materialno podstat slovenskega glasbenika. Preko dela državnih uradnikov je namreč dopuščala lov na namišljene čarovnice ter pod krinko domnevne skrbi za transparentnost, ki – mimogrede – izpriča interes nas vseh, sodelovala pri poizkusih razgradnje sistema, ki mu podporo izrekajo avtorji precejšnjega deleža repertoarja slovenske glasbe. Del nekaterih aktivnosti državnega uradništva je pred kratkim kot nične označilo celo Vrhovno sodišče. Spoštovane in spoštovani! Ena izmed parol projekte nacionalne radijske postaje, ki preko različnih načinov podpira slovensko glasbeno produkcijo, se glasi, Imamo dobro glasbo. In v minulih tednih, ko smo lahko spremljali različne dogodke ob dnevih slovenske zabavne glasbe, smo lahko o tem tudi presojali sami. Razveseljivo pa je, da je med nami veliko mladih oziroma med njimi – jaz nisem glasbenik – veliko mladih, nadarjenih avtorjev in izvajalcev. Prav je, da jim zagotovimo okolje, ki jim bo omogočilo, da se jim na javnih frekvencah, ki so javno dobro, sliši tudi v dnevnem času. Naj ponovim, poslanke in poslanci Socialnih demokratov bomo z enakim številom glasov kot v tretji obravnavi predlog novele zakona tudi podprli.
Besedo ima Poslanska skupina Združena levica, zanjo Violeta Tomić.
Hvala za besedo. Novela Zakona o medijih, o kateri danes ponovno odločamo, je očitno problematična. Skozi celoten proces koalicija ni uspela najti primernih rešitev, zato jo bo, kot je razbrati iz predstavljenih stališč in napovedi, vseeno izglasovala. V Združeni levici zakonu ne bomo nasprotovali niti ga ne bomo podprli, toda žal je vprašanje glasbenih kvot tako izstopalo, da drugi določbi novele sploh nista dobili skoraj nobene pozornosti. Vsekakor je vredna podpore določba, ki ureja sovražni govor na spletu oziroma spletno komentiranje. Spletni komentarji so pogosto zbirka šovinizma, seksizma, ksenofobije in drugih stereotipov, ki prehajajo v sovražni govor. Ob zaostrovanju družbene situacije, ko sta rasizem in diskriminacija postala naša nova realnost, je takšen ukrep zagotovo pomemben, čeprav se moramo zavedati, da gre le za minimalen prispevek k izboljšanju situacije na tem področju. Glede glasbenih kvot smo v Združeni levici že večkrat izrazili skepso. Šlo naj bi za slovensko glasbo, slovenski jezik. Sprašujem se, koliko sorodstvenih kolen navzdol in koliko kilometrov čez mejo še smemo iti, da dobimo ta žig. Nismo pa veliko slišali o kakovostni glasbi, takšni glasbi, ki sproža kulturno kreativnost, ki se dotakne ljudi in jo ljudje vzamejo za svojo. Glasba je univerzalna govorica. Glasba postaja slovenska skozi proces obdelave potrošnje in reprodukcije. Izvajalec ima lahko spričevalo iz slovenskosti, pa je njegova glasba lahko povsem prazna in je v najboljšem primeru zvočna kulisa, v najslabšem pa kar zvočna motnja. Kvote lahko v določeni meri pozitivno prispevajo k razvoju kakovosti in raznovrstnosti glasbe. Gre sicer za administrativni ukrep, ki se ne osredotoča na raven produkcije, kjer glasba nastaja, zato ima omejen vpliv. Kljub temu so lahko posebej ob klavrnem stanju na področju radiodifuzije in popularne glasbe korak v smeri izboljšanja situacije. Država je nosilka javnega kulturnega interesa in kot taka odgovorna za glasbeno kulturo in to v celoti, ne le v javnih medijih. Ob tem se je treba vprašati, zakaj je na področju zasebne radiodifuzije stanje tako klavrno. Odgovor je treba poiskati že pri privatizaciji nacionalnih radiotelevizijskih frekvenc sredi 90., ko se je dogajala ena prvih divjih privatizacij pod močnim vplivom zasebnih lobijev okoli tedaj vladajoče stranke. Vemo pa, kako se je potem razvila zgodba od tega do tega, da danes na tem področju obstaja radijski imperij in kar nekaj malih postaj, ki so v večini v težkem položaju. Glavna ugovora, ki sta sicer prišla vsak s svoje strani, sta bila, da bodo kvote v zdajšnji obliki posegale v svobodno gospodarsko pobudo in da bodo omejevale avtonomijo glasbenih urednikov. Prvi razlog ne zdrži naše politične presoje, drugega, ki ga je artikuliral predvsem javni Val 202, pa je treba upoštevati še posebej, ker je Val 2020 med redkimi častnimi izjemami, ki sistematično promovira kakovostno, pa tudi manj uveljavljeno domačo glasbo – od Izštekanih do kompilacije imamo dobro glasbo. Treba je opozoriti, da novela ne prinaša nobenega garanta za predvajanje kakovostne in raznovrstne glasbe. Predvsem pa ni garanta za promocijo mladih in manj uveljavljenih glasbenikov, kar je zahteval naš amandma, pa je žal naletel na gluha ušesa. Zato upravičeno lahko sklepamo, da bo etre zapolnila glasba le nekaterih, tistih najbolj izpostavljenih, predvsem pa najbolj komercialno zanimivih glasbenikov, vključno z glasbo, ki jo producirajo lastniki medijev in je oblikovana v skladu z rezultati telefonskega anketiranja. Največ bodo od kvot v takšni obliki imeli glasbeni rentniki. Kvotni sistem je smiseln le, če bi bil vpet v širše ukrepe spodbud za razvoj domače glasbene produkcije, torej bi spodbujal mlajše in neuveljavljene izvajalce, izboljšal ekonomsko-socialni položaj glasbenikov in omogočil kakovostno in raznovrstno rast celotne glasbene scene od ustvarjanja do koncertiranja ter ostalih aktivnosti. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Nova Slovenija - krščanskih demokratov, zanjo gospa Ljudmila Novak.
Spoštovani gospod predsednik, spoštovana gospa ministrica, kolegice in kolegi! Novela zakona o medijih, ki nam jo je Državni svet vrnil v ponovno odločanje, že ves čas obravnave v Državnem zboru sproža številne polemike. V Poslanski skupini stranke Nova Slovenija - krščanskih demokratov smo se glede predlaganih rešitev pogovarjali praktično z vsemi deležniki: glasbeniki, sindikati, predstavniki ministrstva in AKOS ter predstavniki javnih in zasebnih medijev. Vsem, razen ministrstvu, ki je predlagatelj novele, je skupno, da s predlogom zakona niso zadovoljni. Radijski uredniki so z izračuni dokazali, da bo zapleteno določeno kvoto zaradi govornega programa in izrednih dogodkov izjemno težko uravnavati in izračunavati. Seveda pa me žalosti, da si moramo z zakonom predpisovati, koliko slovenske glasbe se bo predvajalo na naših radijskih postajah. Krščanski demokrati smo za čim bolj svobodno gospodarsko pobudo, kar lahko dosežemo le z enostavnimi postopki. Medijski prostor je po našem mnenju sicer neke vrste izjema, ker postavlja standarde in izobražuje odrasle in mladino. 20 %, kolikor trenutno znaša kvota za komercialne radijske postaje, je majhen delež predpisane slovenske glasbe. Menimo, da je trenutna ureditev področja predvsem preveč komplicirana in nepregledna. Zakon je, po našem mnenju, tudi zastarel in sodi v preteklost. Mediji, predvsem radijske postaje, pa opozarjajo, da se bliža digitalizacija radia, kar prinaša čisto nove izzive za ureditev medijskega prostora. Novela v resnici sploh ne odgovarja na te izzive, ampak prinaša še bolj zapletene formule in rešitve. Kot večina slovenskih zakonov gre v smer prenormiranja. Izvajalci se bodo morali pretirano ukvarjati z birokracijo, kar pomeni manj časa in energije za razvoj osnovne dejavnosti. Včasih vse skupaj že presega mero zdrave pameti, kar velja za mnoga področja, ki jim naša zakonodaja nalaga nerazumne administrativne ovire. V Novi Sloveniji ponovno opozarjamo, da s predpisanimi kvotami ne rešujemo težav, predlagamo, da koncept rešitve za čim več slovenske glasbe v radijskih programih obrnemo. Naj radijske postaje dokazujejo, koliko slovenske glasbe predvajajo, in naj bodo razvrščene na podlagi teh podatkov pri podeljevanju frekvenc, kandidiranju za medijska sredstva ter pri drugih ugodnostih. S tem bomo medije na pozitiven način spodbujali k večjemu deležu predvajane slovenske glasbe. Predlagane novele Zakona o medijih poslanci Nove Slovenije - krščanskih demokratov ponovno ne bomo podprli. Pristojno ministrstvo pozivamo, naj čim prej v Državni zbor vloži nov zakon, ki bo predhodno usklajen z vsemi deležniki in bo na primerni ravni reševal izzive digitalne medijske dobe.
Besedo ima Poslanska skupina nepovezanih poslancev, zanjo mag. Mirjam Bon Klanjšček.
Hvala lepa. Spoštovani! Ko se je že zdelo, da bo Ministrstvo za kulturo v drugo brez večjih težav uspelo z novelo Zakona o medijih, se je nekoliko zataknilo pri Državnem svetu. Kljub prepričevanjem ministrice za kulturo, da zakon sploh ne spreminja kvot, so državni svetniki in svetnice, kot so pojasnili tudi danes, odločili, da moramo poslanke in poslanci ponovno obravnavati to novelo zakona.¸ V Poslanski skupini nepovezanih poslancev smo v vseh dosedanjih obravnavah te novele glasovali na enak način. Tudi danes še vedno menimo, da novela ne prinaša rešitev, ki bi spodbujale produkcijo kakovostne slovenske glasbe. Morda bodo kvote zagotovile več slovenske glasbe na radijskih postajah, vendar se sprašujemo, kakšna bo ta glasba. Bo res kakovostna? In, ali bo predstavljala odraz uredniške politike ali pa bodo radijske postaje predvajale glasbo, ki bo sicer zadostila kvotam, ne bo pa bistveno prispevala k ohranjanju kulturne in jezikovne identitete? Prepričani smo, da je treba zagotoviti boljše pogoje za ustvarjanje kakovostne slovenske glasbe, ki bi se nato predvajala na televizijskih in radijskih programih. Po našem mnenju rešitev za več slovenske glasbe ne more biti samo v kvotah. Od Ministrstva za kulturo pričakujemo celovite rešitve za spodbujanje produkcije kakovostne slovenske glasbe. Možne rešitve se raztezajo od spodbud tistim programom, ki nudijo podporo kakovostnemu ustvarjanju glasbe, do podpore koncertom, glasbenemu založništvu, mednarodnemu sodelovanju in podobnim ukrepom. Vendar, sodeč po zadnji razpravi na Odboru za kulturo, se nam za to ni bati. Stranka modernega centra je namreč napovedala, da bo zakon, ki je pred nami, sicer sprejela, a da bodo skupaj v najkrajšem mogočem času pristopili k veliko širši prenovi medijske zakonodaje, ki jo nujno potrebujemo. Zato v Poslanski skupini nepovezanih poslancev pričakujemo, da bo ministrica s svojo ekipo uresničila obljubo poslancev Stranke modernega centra, predvsem pa, da bomo že kmalu v Državnem zboru res sprejemali takšne zakone, ki bodo prinesli boljše rešitve. Hvala lepa.
Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Ponovno odločanje bomo opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 3. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 3. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O MEDNARODNI ZAŠČITI V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavnici Vlade, ministrici za notranje zadeve mag. Vesni Györkös Žnidar.
Spoštovani poslanke in poslanci, spoštovani predsednik Državnega zbora! Republika Slovenija se je jeseni 2015 znašla pod izrednim migracijskim pritiskom. Do danes je v Sloveniji vstopilo in jo prečkalo več kot 470 tisoč migrantov. Do pred kratkim povečanega števila prosilcev za mednarodno zaščito v Sloveniji ni bilo, zaradi različnih ukrepov in tudi omejitev vstopa migrantov v ciljne države pa smo v zadnjih dveh tednih tudi v Republiki Sloveniji zaznali povečano število prosilcev za mednarodno zaščito. Za to zaščito je zaprosilo 112 oseb, kar je skoraj 30 % vseh prošenj od začetka tako imenovanega drugega begunskega vala. Od sredine septembra do vključno 25. februarja je za mednarodno zaščito zaprosilo 388 oseb, od tega največ državljanov Afganistana, Iraka, Sirije, Irana in Pakistana. Republika Slovenija se je na porast prošenj za mednarodno zaščito odzvala hitro in na dogovorjen oziroma pripravljen način. V skladu z Zakonom o mednarodni zaščiti je Vlada sprejela sklep o ustanovitvi dveh izpostav azilnega doma. Od lani je tudi pripravljen kontingenti načrt Republike Slovenije za zagotovitev nastanitve in oskrbe v primeru povečanega števila prosilcev za mednarodno zaščito. Kljub povečanemu številu prošenj za mednarodno zaščito ministrstvo situacijo obvladuje, postopki nastanitve in oskrbe prosilcev pa poteka v skladu z dogovorjenim načrtom. Do 21. februarja 2016 je bilo rešenih 97 prošenj, vloženih v tako imenovanih begunski valovih. V kar 42 % je bil postopek ustavljen zaradi samovoljne zapustitve azilnega doma, sedmim prošnjam je bilo ugodeno in priznan status begunca, dvema osebama pa je bila priznana subsidiarna oblika zaščite. Po zbranih informacijah in podatkih, ki jih imamo na razpolago, se migracijski tok, ki preko Turčije prehaja po Zahodnem Balkanu, ne bo spremenil, tudi notranje meje med državami članicami Evropske unije utegnejo ostati zaprte. Migracijska politika v državah članicah Unije, ki sprejemajo največje število prosilcev, se zaostruje, standardi se znižujejo, sprejemajo se ukrepe s tako imenovanim odvračilnim učinkom. V navedenih okoliščinah je vlada potrdila besedilo novega Zakona o mednarodni zaščiti, ki ga danes obravnavamo. Temeljni razlog za sprejem je obveznost prenosa zakonodaje Evropske unije, in sicer dveh direktiv. Z zakonom se določa tudi podrobnejši način izvajanja Dublinske uredbe in Eurodac uredbe. Cilj Evropske unije je namreč harmonizacija zakonodaje s področja mednarodne zaščite in vzpostavitev skupnega evropskega azilnega sistema, kar bi želeli tudi v Sloveniji. Seveda pa si moramo priznati, da to še zdaleč ni realnost. Trenutna migracijska kriza je še bolj razkrila številne razlike med državami članicami in sistemi azilnih in migracijskih politik, zato je bilo vodilo Vlade pri predlogu novega Zakona o mednarodni zaščiti tudi pravočasen odziv na trenutno migracijsko krizo in potencialno novonastalo situacijo. Z novim zakonodajnim okvirjem Vlada želi omogočiti hitre in učinkovite postopke odločanja o prošnjah tistim, za katere se bo ugotovilo, da to zaščito dejansko potrebujemo, zagotoviti dobro osnovo, da se bodo čim prej in uspešno vključili v slovensko družbo, po drugi strani pa omogočiti temelj učinkovite politike vračanja tistih, ki do mednarodne zaščite niso opravičeni. Nivo prosilcev za mednarodno zaščito se z novim zakonom ne spreminja, Vlada pa zakonodajalcu predlaga, da se obseg pravic oseb s priznano mednarodno zaščito zniža tam, kjer le-ti presegajo minimalne standarde, kot jih nalaga evropski zakonodajni okvir. Predlog zakona na novo opredeljuje pravico do denarnega nadomestila za osebno nastanitev. Ukinja se enkratna denarna pomoč, pri čemer se osebe za mednarodno zaščito na področju socialnih prejemkov izenačuje z državljani Republike Slovenije. Predlaga se ukinitev denarnega nadomestila za zasebno nastanitev za družinske člane, ki jih je združila oseba s subsidiarno zaščito, kar pa ne posega v socialne transferje. Ob koncu želim poudariti, da je Slovenija z aktom o notifikaciji sprejela tudi Ženevsko konvencijo. Mednarodna zaščita v Sloveniji je ustavnopravna varovana kategorija. Od vsega navedenega s predlogom novega Zakona o mednarodni zaščiti ne odstopamo, zavezani smo tudi k vzpostavitvi skupne evropske azilne politike oziroma skupnega evropskega azilnega sistema ter delitvi bremen in solidarnosti med državami članicami. Prilagajamo se pa novim razmeram, ki so nam dane bodisi zaradi zgodovinskih okoliščin, zaradi tranzitne lege naše države, migracijskega toka, nepredvidljivega ravnanja naših sosedov in trenutnih ekonomskih pogojev, v katerem moramo delovati. Predlagam tudi, da se na podlagi 138. člena Poslovnika Državnega zbora na isti seji opravi tudi tretja obravnava zakona.
Predlog zakona je obravnaval Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsednici mag. Lilijani Kozlovič.
Spoštovani predsednik, hvala za besedo. Pozdrav vsem! Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo je na 16. seji 11. 2. 2016 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o mednarodni zaščiti, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada. K predlogu zakona so bili v poslovniškem roku vloženi amandmaju poslanskih skupin SDS, Nove Slovenije, Združene levice in predlogi za amandmaje odbora poslanskih skupin koalicije. Predstavnik predlagateljev je v uvodni dopolnitvi obrazložitvi pojasnil razloge za sprejem predloga zakona, ki so predvsem v prenosu prava Evropske unije, dveh direktiv in določenim podrobnejšim načinom izvajanja Dublinske uredbe ter uskladitve azilne zakonodaje z drugimi državami članicami Evropske unije z namenom vzpostavitve skupnega evropskega pravnega sistema. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je pojasnila, da so v podanem pisnem mnenju izrazili nekaj ustavnopravnih pomislekov k posameznim določam kot tudi pripombe nomotehnične narave. Izpostavila je pripombo, dano k 84. členu, ki ureja omejitev gibanja v azilnem domu. Na koncu je še podala komentar v zvezi s predlogom za amandma odbora koalicije k omenjenemu členu, danim na seji, in v delu, ko dopušča sodno varstvo zoper sklep o podaljšanju ukrepa za en mesec, ter pojasnila, da v celoti upošteva dano pripombo. Namestnica varuhinje človekovih pravic je izpostavila nekaj pomislekov v zvezi z zastavljenim konceptom varnih držav, ki v celoti ne sledi ustavni določbi, ukrepom zdravniškega pregleda s pomočjo rentgena z namenom ocene starosti mladoletnika brez spremstva in v zvezi s členom, ki določa vsebino skrajšanega postopka, podeljevanja statusa mednarodne zaščite na mejah, letališčih, pristaniščih, saj ni razvidno, kako naj bi omenjeni skrajšani postopki v praksi potekal. Predstavnik Komisije za državno ureditev Državnega sveta je povedal, da komisija predlog zakona podpira. Predstavniki nevladnih organizacij so tudi imeli določene pripombe. Pravno-informacijski center nevladnih organizacij je podal nekaj pripomb v zvezi s posameznimi členi predloga zakona ter izrazil podporo predlaganim amandmajem Poslanske skupine Združene levice, kot problematično izpostavil predvideno nesuspenzivno naravo pravnih sredstev v pospešenih postopkih in nestrinjanje v zvezi s predlaganim krčenjem socialnih pravic. V Amnesty International so izrazili nestrinjanje z zaostrovanjem azilne politike, saj je kljub velikemu številu migrantov sorazmerno majhno število tistih, ki so v Republiki Sloveniji zaprosili za status mednarodne zaščite. Predstavnik Slovenske filantropije je izrazil pomislek v zvezi s postopki, v katerih so udeležene ranljive skupine, mladoletniki brez spremstva, za obravnavo katerih bi moral poskrbeti ustrezno usposobljen kader, in še nekatere druge pripombe. Predstavnica Mirovnega inštituta je kot osrednji problem v postopkih podeljevanje statusa mednarodne zaščite izpostavila potrebo po ohranitvi posameznih pravic. V razpravi so člani in članice odbora izpostavili nekaj vprašanj in pomislekov v zvezi z varnostno politiko države v prihodnje in možnosti uvedbe v zvezi s predvideno ustanovitvijo urada za migracije. Člani odbora so se različno opredeljevali glede potrebe po zaostrovanju azilne politike kot odzivu na trenutne razmere. Odbor je v skladu z drugim odstavkom 130. in 131. člena Poslovnika Državnega zbora obravnaval in glasoval o predlogih za amandmaje odbora poslanskih skupin SMC, Desus in SD in jih sprejel, o predlogih za amandmaje odbora Poslanske skupine SMC ter jih sprejel, o amandmajih poslanskih skupin Združene levice, SDS in NSi in jih ni sprejel. Nato je na koncu glasoval tudi o vseh členih predloga zakona in jih sprejel. Hvala.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, zanjo gospa Anja Bah Žibert.
Kolegice in kolegi, spoštovani državljanke in državljani! Pred časom je bila na eni od slovenskih televizij objavljena anketa javnega mnenja glede migrantske problematike. Državljanke in državljani so odgovarjali tudi na naslednji vprašanji: Ali migranti lahko ogrozijo mir v Evropi in ali lahko ogrozijo evropske vrednote? Na obe vprašanji je pritrdilno odgovorilo skoraj 80 % državljank in državljanov. Predvsem Vlada oziroma vladajoča koalicija je tista, ki je bi morala te podatke jemati skrajno odgovorno zaradi zagotavljanja varnosti države ter državljank in državljanov, tudi danes, ko je v Državni zbor prinesla Predlog zakona o mednarodni zaščiti. V Slovenski demokratski stranski smo sicer Vlado več mesecev pozivali, naj po vzoru drugih evropskih držav pristopi k pripravi sprememb Zakona o mednarodni zaščiti oziroma pripravi predlogov zaostritve azilne zakonodaje. Ker se to ni zgodilo, smo to storili v SDS in pripravili predlog sprememb zakona, ki je sledil rešitvam, sprejete v drugih državah, denimo Avstriji, Švedski, Danski, Nemčiji. Kljub temu koalicija tudi tokrat ni presenetila in je naš zakonski predlog zavrnila. Medtem ko druge evropske države po prvih spremembah zakonodaje zaradi zaostrovanja razmer sprejemajo že vnovične oziroma dodatne zakonske zaostritve, naši vladi ves ta čas ni uspelo pripraviti Predloga zakona o mednarodni zaščiti, ki bi upravičil zaupanje državljank in državljanov in ovrgel njihove pomisleke. Predlagani zakon enostavno ne ponuja ustreznih rešitev. Za nekatere svetle izjeme, ki so predlagane v zakonu, pa Vlada še niti ne ve, na kakšen način jih bo sploh mogoče uresničevati. Že dejstvo, da Vlada kot temeljni razlog za sprejem Zakona o mednarodni zaščiti izpostavlja tri leta stare evropske direktive, priča, da se Vlada še vedno ne zaveda negativnih posledic zamujenih priložnosti, napačnih prioritet in zgrešenih pristopov reševanja migrantske krize. Vse to se je pokazalo že pri postavljanju ograj, ki to sploh niso. Končno se odraža tudi pri nameščanju migrantov po Sloveniji, da o prikrivanju podatkov in sprenevedanju predsednika Vlade o realnih izračunih, koliko nas bo to sploh stalo, ne govorim. Seveda je v primeru humanitarnih vprašanj priročno govoriti o nujni in širokosrčnosti, empatiji in strpnosti. Kaj pa odnos do lastnega naroda? Zakaj se v tem primeru strpnost prerodi v nestrpnost in se s težnjo po nasilju, zamaskirani s hladnim orožjem v roki nekako poudarja samo zato, da državljani enostavno ne zmorejo tistega, kar bi od njih pričakovali. Kako naj pomagajo še več, če še zadnje ni zadosti! V Sloveniji živi več kot 300 tisoč ljudi v revščini, okoli 100 tisoč je brezposelnih, mnogi nas opozarjajo, da so tik pred tem. 4 tisoč naših državljanov živi na ulicah, okoli 160 tisoč ljudi prejema pomoč humanitarnih organizacij. Seveda je prav in nujno, da pomagamo tistim družinam, ki jih je v svet pognala vojna in trpinčenje. Kaj pa, ko ne gre več za to? Ko ne gre več za ranljive skupine, ko gre za tiste, ki situacijo s pridom izkoriščajo in so tudi s pomočjo Slovenije ilegalno prečkali meje Evropske unije? Mnogo od njih je problematičnih z več vidikov. Danes jih države zahodno in severno od nas vračajo nazaj. Ta trend, kot kaže, se bo samo še stopnjeval. Spoštovani kolegi iz koalicije, ste res pripravljeni žrtvovati varnost lastne države samo zato, da se z novimi volivci ohranite na oblasti? S tega mesta državljankam in državljanom sporočam, da smo v Slovenski demokratski stranki v želji, da zaščitimo lastne državljane, in ob predpostavki, da se zavedamo težkih časov, ki jih živimo v državi, predlagali več amandmajev za zaostritev azilne zakonodaje, ki so prilagojeni stanju v Sloveniji in sledijo drugim evropskim državam. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Jana Jenko bo predstavila stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovana ministrica, državni sekretar, poslanke in poslanci, lepo pozdravljeni! Republika Slovenija se je od oktobra lani znašla pod izjemnim migracijskim pritiskom. Od 16. oktobra lani je v državo vstopilo okoli 476 tisoč migrantov. A tu moram poudariti, da je kljub tej visoki številki prošnjo za priznanje mednarodne zaščite v Republiki Sloveniji do danes podalo 414 oseb. Navedeno število kaže, da se na področju mednarodne zaščite kljub dejstvu, da je Slovenija pod hudim migracijskim pritiskom, do danes ni zgodilo nič posebnega. Vprašanje pa je seveda, koliko časa bo situacija še takšna in kdaj se utegne to stanje spremeniti. V luči nadaljevanja nasilja v Siriji in Iraku na vidiku, žal, ni rešitve za hitro ustavitev migracijskega toka, zato bo morala Evropska unija sprejeti trajnejše ukrepe, saj bodo migracijski valovi proti Evropi prisotni še dalj časa. Dejstvo je, da odsotnost skupne evropske migracijske politike povzroča iskanje enostranskih rešitev migracijske politike posameznih držav, kar pa že povzroča učinek domin. Tako na primer severnejše države še vedno govorijo o politiki odprtih vrat, medtem ko istočasno ta vrata zapirajo in zaostrujejo politiko sprejemanja migrantov. Na drugi strani pa imamo države, ki so soočene z realnim stanjem tisočih migrantov, ki želijo le doseči svoj cilj in v teh državah ne želijo ostati. V Poslanski skupini Desus smo zato prepričani, da je ravno tem državam, predvsem Grčiji in Makedoniji, treba pomagati in na ta način omejiti migracijske tokove. Treba bo sprejeti dogovor o skupnih kriterijih za vstop na zahodno balkansko pot. Pri vsem tem pa je treba povedati, da Slovenija nikakor ne more biti žrtev neusklajenih politik držav na severu, kajti ob neupoštevanju dogovorov bo tudi Slovenija prisiljena sprejeti še bolj odločno ukrepanje na svoji meji. Vsi si želimo, da zagotovimo varnost vseh državljanov, o tem ni nobenih dilem. Prav vsi ukrepi, ki jih je do sedaj sprejela Vlada, so omogočali varnost naših državljanov, prav tako pa omogočajo varnost pribežnikov. Dejstvo je tudi, da države, ki so sprejele največje število migrantov in prosilcev za mednarodno zaščito, zaostrujejo pogoje za pridobitev statusa mednarodne zaščite. Mnogi standardi v teh državah se znižujejo. Sprejemajo se tudi tako imenovani odvračalni ukrepi. Glede na navedeno, imamo danes na naših klopeh Predlog zakona o mednarodni zaščiti, katerega temeljni razlog za sprejetje je obveznost prenosa zakonodaje Evropske unije v nacionalni pravni red, in sicer dveh direktiv, ki urejata standarde postopkov za priznanje mednarodne zaščite ter sprejem prosilcev za mednarodno zaščito. Cilj Evropske unije je harmonizacija zakonodaje s področja mednarodne zaščite in vzpostavitev skupnega evropskega azilnega sistema. A žal, kot sem že povedala, smo še daleč od tega cilja, zato se s predlogom novega Zakona o mednarodni zaščiti osredotočamo predvsem na pravočasen odziv na trenutno migracijsko krizo in na potencialno morebitno novonastalo situacijo, katero lahko pričakujemo. Omogočeni so hitrejši in učinkovitejši postopki odločanja o prošnjah za mednarodno zaščito. Cilj je torej čim hitreje ugotoviti, kdo resnično potrebuje zaščito in kdo do zaščite ni upravičen. S predlogom novega zakona o mednarodni zaščiti se Slovenija prilagaja novim razmeram, v katerih se je znašla predvsem zaradi tranzitne vloge. V luči vsega navedenega v Poslanski skupini Desus podpiramo Predlog zakona o mednarodni zaščiti. Prepričani smo, da Vlada sprejema prave ukrepe in s temi ukrepi je treba nadaljevati. A naj zaključim z dogodkom v zvezi s protesti zaradi vzpostavitve nastanitvenih centrov. V Poslanski skupini Desus ljudi pozivamo k mirnosti, solidarnosti in nudenju pomoči potrebnim. Žal smo bili v zadnjih dneh priča ravno nasprotnemu. Desni politični pol je proteste izrabil v korist nabiranja političnih točk, kar pa v dani situaciji nikakor ni sprejemljivo. In ne smemo pozabiti, v prvi vrsti bi morali biti za humanitarnost, nikakor pa ne za hujskanje v politične namene. Kot je že povedal predsednik Vlade, Slovenija mora pomagati ljudem v stiski, še posebej ranljivim skupinam, kot so otroci in ženske ter vsi, ki si sami ne morejo pomagati. Pomembno pa je, da so ljudje seznanjeni z dogajanjem, da se iščejo skupne rešitve in na ta način poskušamo preprečiti nepotreben strah med ljudmi, kajti ravno strah običajno sproži oster odziv, ki smo mu priča tudi v Sloveniji. Zato v Poslanski skupini Desus od Vlade in vseh pristojnih pričakujemo, da bodo o aktivnostih obveščali tudi javnost. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Bojana Muršič bo predstavila stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, podpredsednik. Lep pozdrav tudi vsem navzočim v dvorani! Da so migracije del sodobnega sveta in da je ideja o pretoku ljudi, blaga in storitev vkomponirana v idejo o Evropski uniji, sem povedala že na decembrski seji Državnega zbora. Migracijski tokovi potekajo vsak dan, na vse strani neba, v države z drugačnimi kulturnimi in verskimi običaji in to zaradi ekonomske potrebe posameznika, zaradi potrebe po gospodarskem razvoju družbe, po razvoju trgovine, zaradi izobraževanja in ne nazadnje tudi zaradi želje po spoznavanju drugih držav in njihove kulturne dediščine. Žal se prav na tem prostoru, kjer kulturna dediščina seže daleč pred naše štetje in kjer bi naj bila zibelka civilizacije, odvijajo vojne grozote, katere najstarejši Evropejci podoživljajo s strahom. Z vojaškimi operacijami med različnimi verskimi skupinami in s pomočjo zahodnega sveta se bije predvsem boj za denar in oblast peščice. Ljudje, ki so bili doma v tem peklu, kjer se nenehno meri moč, so se priključili temu migrantsko-begunskemu toku. Ja, gre za večmilijonsko množico beguncev, otrok, žena, starejših in tudi moških. Ta množica beguncev je nastala zaradi uresničevanja nekih pomanjkljivih načrtov, kjer je zapisan cilj A, ne pa tudi cilj B ali cilj C. Pravzaprav se včasih zdi, da je to bilo vseskozi načrtovano. Žal. Slovenija se je postavila ob bok državam, ki zaostrujejo politiko do begunskega vprašanja, čeprav je že zdaj veljavna slovenska zakonodaja do beguncev in tujcev bila neizprosna, prav tako pa tudi slovenske ekonomske in gospodarske razmere niso bile obetavne ne za ekonomskem migrante ne za begunce, pa tudi odnos do drugačnih je odklonilen, tudi sovražen. Žal, tudi predlog novega zakona o mednarodni zaščiti, katerega danes obravnavamo na plenarnem zasedanju, ne prinaša kakšne prijaznejše rešitve beguncem. Poleg tega, da ohranja obstoječe ravni pravic prosilcev in oseb s priznano mednarodno zaščito, ki je že zdaj na minimalni ravni standardov, s posameznimi rešitvami še to zaostruje, a na drugi strani ga z amandmaji skuša blažiti. Ali bodo vsi ti ukrepi, ki jih Slovenija skupaj z državami članicami Evropske unije načrtuje, ustavili begunske tokove, bomo videli šele v naslednjih tednih in mesecih. Na tem mestu bi morali pozvati mednarodno skupnost, da ob trenutnem premirju resneje pristopi k reševanju razmer v državah, iz katerih prihaja glavnina beguncev in posledično tudi ekonomskih migrantov. Predvsem je treba v regiji ustaviti vojaške operacije, zagotoviti trdnejše zaveze vpletenih s strani k vzpostavitvi miru, le mir na teh območjih bo ustavil milijonski begunski tok. V Poslanski skupini Socialnih demokratov smo si prizadevali, da bomo z določenimi amandmaji, ki jih bomo podprli, zakon skušali ublažiti do te mere, da bo bolj sočuten do ljudi, ki zapuščajo svoje domove in bodo zaprosili za mednarodno zaščito.
Hvala lepa. Dr. Matej T. Vatovec bo predstavil stališče Poslanske skupine Združena levica.
Hvala, gospod podpredsednik. Drage poslanke, poslanci, vsi, ki spremljate! Soočeni smo z razpadom instituta mednarodne zaščite. Če se članice Evropske unije v praksi že ves čas poslužujejo nezakonitih postopanj z begunci, pa bo vlada ustavnega pravnika Mira Cerarja s pomočjo koalicije in desnice vse te nezakonitosti in hude kršitve mednarodnega prava celo uzakonila. Sprejemanje Zakona o mednarodni zaščiti je le še en dokaz, da politiko te vlade diktira desnica; desnica, ki s spodbujanjem sovraštva in neutemeljenega strahu budi duh fašizma, desnica, ki za doseganje svojih ciljev ne izbira ne sredstev in ne metod. Nov zakon o mednarodni zaščiti je vrhunec vrste povsem neprimernih odzivov Vlade na begunsko krizo. Z njim se načrtno znižujejo že sedaj izredno nizki standardi mednarodne zaščite v Sloveniji, a radikalno nižanje standardov za Vlado in koalicijo ni dovolj. Vlada in koalicija bosta sprejeli zakon, ki je v več določbah v direktnem nasprotju z mednarodnim in evropskim azilnim pravom ter ne nazadnje z Ustavo Republike Slovenije. Vlada s tem zakonom zasleduje zgolj dva cilja; prvi je čim več ljudi odvrniti od vlaganja prošenj za azil v Sloveniji, drugi pa te, ki bodo kljub vsemu uspeli prošnje vložiti, po pospešenem postopku izgnati iz države. Pri doseganju tega cilja se Vlada in koalicija požvižgata na mednarodno humanitarno in azilno pravo ter celotno ustavo. Vladna koalicija se zaveda, da se bo zaradi tovrstnih nezakonitih in popolnoma nehumanih ukrepov humanitarna kriza vzdolž balkanske poti spremenila v humanitarno katastrofo. Evropske države namreč po vrsti prelagajo breme druga na drugo in ker Evropska unija ponovno ni znala ponuditi rešitve, jo je ponudila desnica. Slovenija je soodgovorna za to stanje in sprejemanje zakonov, kot je današnji, ga le še poslabšuje. Rezultat takega delovanja je humanitarna katastrofa v Grčiji, prvi državi na balkanski poti, in porast skrajne desnice po celotni Evropi. A Vlada in koalicija se ne ukvarjata z morebitnimi posledicami svojih ukrepov. Namesto delovanja v smeri pomiritve ljudi se uklanjata diskurzu in zahtevam desnice. In Zakon o mednarodni zaščiti je ravno to! Zakon je podlaga za masovno zavračanje prosilcev že na podlagi dejstva, da so k nam prišli iz druge države članice Evropske unije. Zaščite v Sloveniji ne bodo mogli pridobiti niti tisti, ki so k nam prišli iz vojnih žarišč. Vsem bi moralo biti jasno, da gre za prakso, ki je povsem nezakonita in v nasprotju s praktično vsemi mednarodnimi in evropskimi zavezami, pa tudi ustavo. A tudi tukaj se zgodba ne konča. Povsem protiustavna je tudi določba, s katero se ukinja suspenzivni učinek vložene tožbe. Prosilci bodo tako po hitrem postopku zavrnjeni in izgnani. Še preden se jim bo iztekel rok za pritožbo, jih bo Slovenija poslala nazaj v vojno; vojno, ki jo podpira tudi Slovenija. Vlada in koalicija sta se za tako rigorozne in celo protiustavne ukrepe odločili brez kakršnekoli obrazložitve in brez razprave. To je seveda logično, saj argumenta za takšne predloge ni mogoče najti. Že za nižanje standardov za prosilce za azil, ki jih je vseboval osnovni predlog, ni mogoče najti povem nobenega utemeljenega razloga. Število prošenj ni ekstremno naraslo in je praktično na enaki ravni že zadnjih 20 let, odstotek podeljenih statusov pa je še vedno mizeren. V zadnjih 20 letih smo namreč zaščito priznali skupno komaj 390 osebam, v času tako imenovane begunske krize pa zgolj petim. Ta zakon se namreč nanaša zgolj na te osebe. Ta zakon ne govori o 422 tisoč 724 osebah, ki so v obdobju med 17. oktobrom 2015 in 25. januarjem 2016 prečkali Slovenijo, govori zgolj o 85 osebah, ki še čakajo na odločitev, ter o petih, ki jih je bil status priznan. V Združeni levici smo k predlogu vložili amandmaje, s katerimi se beguncem zagotavlja temeljne človekove pravice ter minimalne standarde. Z amandmaji poskušamo ponovno vpeljati vsaj tisti minimum, popraviti tisto najhujšo škodo. Ker gre v prvi vrsti za odpravo protiustavnosti in očitnih kršitev mednarodnega humanitarnega in azilnega prava, pričakujemo podporo. Pričakujemo podporo koalicije, ki se je pred volitvami zavzemala za pravno državo ter spoštovanje človekovih pravic; pričakujemo podporo Vlade, ki jo vodi najvplivnejši pravnik v državi. Nepodporo predlogom Združene levice bo mogoče razumeti le kot nepodporo zavezam v mednarodnem pravu in v ustavi ter kot eksplicitno podporo desnim politikam, spodbujanju sovraštva in strahu.
Hvala lepa. Gospod Jernej Vrtovec bo predstavil stališče Poslanske skupine Nove Slovenije - krščanskih demokratov. Izvolite.
Spoštovani kolegice in kolegi, spoštovana gospa ministrica in gospod državni sekretar, spoštovani predsedujoči! Po šestih mesecih, odkar je Evropska unija tako rekoč postala ujetnica migrantske krize, danes postaja vsem jasno, da skupne evropske rešitve ne bo in ob vseh dosedanjih vseznanjih je logično, da posamezne države ukrepajo in migrantska vprašanja rešujejo v skladu z interesi svoje lastne države in svojih lastnih državljanov. In v tej luči bi, predvsem v tej luči bi morali danes sprejemati nov zakon o mednarodni zaščiti. Njegova vsebina bi morala biti odraz vseh dejstev, povezanih z migrantsko krizo, številnimi posledicami, ki jih za našo državo prinaša veliko število migrantov. Pri sprejemanju te zakonodaje bi morali imeti namreč predvsem v vidu ekonomski vidik na eni strani, kakšne so zmožnosti Republike Slovenije, in na drugi strani varnostno vprašanje. Zakaj v Novi Sloveniji poudarjamo zaostritev azilne zakonodaje? Prvič zaradi tega, ker Slovenija postaja vse bolj ciljna država; ciljna država tako za tiste migrante, ki želijo le prečkati Republiko Slovenijo in preiti v Avstrijo, pa ne morejo, ker Avstrija zapira svoje meje. In drugič, zaradi povratnega migrantskega vala, kajti Slovenija postaja ciljna država tudi za tiste, ki jih ciljne – do zdaj ciljne – države Nemčija, Avstrija zavračajo. In drugič, zaostritev azilne zakonodaje zaradi tako rekoč enakopravnosti, da razbremenimo te napetosti, ki so na eni strani med slovenskimi državljani, na drugi strani do tega vprašanja migrantske problematike. V Novi Sloveniji ob tem poudarjamo, da bi Slovenija morala omejiti skupno kvoto oseb za priznanje mednarodne zaščite. Tukaj moramo poudariti, kakšne so naše zmožnosti; lahko sprejmemo 5 tisoč oseb, lahko 10 tisoč oseb, ne moramo pa 100 tisoč oseb. Tukaj se mora Državni zbor poenotiti, kakšne so naše možnosti, da zagotovimo varnostni vidik in ekonomski vidik. Nova Slovenija je z amandmaji na seji odbora predlagala, da bi takšno zaščito lahko ponudili največ 5 tisoč osebam. Če upoštevamo nastanitvene kapacitete naše države in finančne zmožnosti za zagotovitev vseh pravic, ki gredo tem osebam, je to število povsem upravičeno, ne smemo pa pozabiti, da imajo osebe s priznano mednarodno zaščito pravico do združitve s svojimi družinskimi člani, kar pomeni, da moramo to številko pomnožiti s 4, 5 ali več. In novi zakon celo širi krog družinskih članov, ki so poleg osebe s priznano mednarodno zaščito upravičeni do nastanitev. Tudi države, ki so ekonomsko mnogo močnejše kot Slovenija, azilno zakonodajo zaostrujejo. Namreč, dolžnost vsake države je, da v prvi vrsti poskrbi za lastne državljane; kajti, kar dajemo migrantom, moramo – roko na srce – odvzeti svojim državljanom. Naj ob tem spomnim, spoštovani kolegi iz koalicije, da je k določitvi maksimalnega števila migrantov na ozemlju Republike Slovenije, se pravi števila migrantov, ki jih lahko sprejmemo, v petek pozval tudi predsednik države gospod Borut Pahor. Mar tudi on poziva v nasprotju z načeli mednarodnega prava, krši pravila? Prepričani smo, da se le zaveda vseh današnjih dejstev in vseh, ki bodo sledila naslednje dni. Ne zakriva si tako rekoč oči in ravna odgovorno do slovenskih državljanov. Nadalje, naša vlada je pred več kot tednom dni, skupaj z ostalimi državami ob balkanski migrantski poti sklenila, da bo odslej Slovenija na dan sprejela največ 580 migrantov. Krščanske demokrate ob tej novici zelo skrbi, Vlada to odločitev argumentira z dejstvom, da le toliko, torej 580 migrantov dnevno, lahko popiše oziroma registrira v skladu s pravili. Če je na seji matičnega odbora predstavnik Vlade zatrjeval, da policisti ob vstopu v našo državo vsakega migranta ustrezno pregledajo in evidentirajo, prosilcem za mednarodno zaščito pa v skladu z Dublinsko uredbo odvzamejo prstne odtise, sledi logično vprašanje, kako smo ob vseh dosedanjih prehodih naše meje, ko je dnevno državo prestopalo na tisoče migrantov, izvajali evidentiranje in popise vseh v skladu s schengenskimi pravili. Torej, tudi trdimo v Novi Sloveniji, da je treba omejiti možnosti prošenj za azil iz držav Evropske unije, o tem, o čemer koalicija tudi razpreda. Torej Avstrija nam vrača na eni strani migrante, na drugi strani pa ti migrante zaprosijo za status azila v Sloveniji. To je treba omejiti zaradi tega, ker postaja Slovenija vse bolj ciljna država.
Hvala lepa. Dr. Bojan Dobovšek bo predstavil stališče Poslanske skupine nepovezanih poslancev. Izvolite.
Spoštovani vsi, ki spremljate to sejo! Smo v turbulentnih časih tranzicije, in sicer tranzicije na več področjih: politične, gospodarske, varnostne in pa migrantske. Prav migrantska tranzicija je zelo pomembna v zadnjem času in tega pač nismo bili navajeni, čeprav so nekateri analitiki opozarjali na cunami po balkanski poti, ki nas bo preplavil. Če zgodovinsko pogledamo azilno zakonodajo, vidimo, da je bila zelo dobro urejena za tisto malo število ljudi, ki so prosili za azil. Glede na to, da se je to število povečalo, so evropske države začele tekmovati med seboj, katera bo bolj otežila azilno zakonodajo, zato da ne bo privlačna. To so tako imenovani pull dejavniki, ki privlačijo v neko državi. Se pravi, omejevanje te zakonodaje, zato da ne bodo več privlačni za migrante. Seveda temu sledijo vse vlade v Evropski uniji pa tudi drugje. Meni je zanimivo to, da predsednik Vlade zahteva od Državnega zbora, da uskladi predlagano zakonodajo z vsemi konvencijami in z načeli pravne države, če pa je Ministrstvo za notranje zadeve predlagalo to zakonodajo – se pravi, pričakujemo, da je pa že usklajena z vsemi temi načeli. Gre seveda za relativno ad hoc usklajevanje, kajti čas nas je zopet prehitel. Pričakujem usklajenost tako na mednarodnem kot na notranjem področju tudi z drugo zakonodajo. Bojim se, da zadeve niso dovolj usklajene z drugo zakonodajo; se pravi, bojim se, da ko bomo spremenili ta zakon, da bo Zakon o tujcih in še nekatera druga zakonodaja neusklajena. Prav tako ne vem, ali je usklajena med resorji – Ministrstvo za pravosodje, Ministrstvo za notranje zadeve – in pa v sami koaliciji, če je Vlada preko koalicije vložila zakon v parlamentu. Izpostaviti je treba več vprašanj, in sicer: kakšen je seznam varnih držav, kje migranti ali begunci lahko zaprosijo za politični azil, kakšna je omejitev gibanja – gre za varnost tako tistih, ki so na migrantski poti, kot varnost državljanov v posamezni državi. Se pravi, prave mere te varnosti nismo dobro opredelili. Kaj je z mladoletnimi osebami, pregledom, ugotavljanjem starosti, kakšni so posegi v človekove pravice in ali smo razmislili o tem, da bi mladoletne osebe dali v skrbništvo? Imamo cel kup ljudi, ki so pripravljeni prevzeti te osebe in po načelu razpršenosti bi rešili marsikatero vprašanje. Nismo točno opredelili pospešenih postopkov, nismo se lotili vprašanja trgovine z ljudmi. Vidimo, da problem, ki smo ga premaknili na makedonsko mejo, sedaj tudi tisti, ki je predlagal, naj odgovarja, kako bo rešil ta problem na makedonski meji, kajti sam sem opozarjal, da po sistemu vročega kostanja, če premaknemo problem na makedonsko mejo, potem bo tam izbruhnil problem, za katerega pa ne vem, če ga je makedonska država sposobna reševati. Se pravi, kaj bomo sedaj s tem problemom. In, seveda, največji problem – konsenz z lokalno samoupravo, ker nismo komunicirali in nismo upoštevali predlogov lokalne samouprave. Vidimo, da je Zakonodajno-pravna služba dala kar nekaj pripomb na predlagano zakonodajo, prav tako imamo celo vrsto amandmajev. Upam, da bo končna rešitev usklajena, in pričakujem, da bi Zakonodajno-pravna služba, glede na številne spremembe, še enkrat podala svoje mnenje, ali je zakon primeren, da se ga obravnava in da ga sprejmemo. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Dušan Radič bo predstavil stališče Poslanske skupine Stranke modernega centra.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem! Vsi se zavedamo, da sta Slovenija in vsa Evropa pred velikim humanitarnim in varnostnim izzivom. Slovenska vlada se zavzema za skupen evropski odziv sodelovanje držav članic pri upravljanju z migrantskimi tokovi. Celostnih rešitev na nivoju Evropske unije še danes nimamo, zato Slovenija na pobudo predsednika Vlade dr. Mira Cerarja aktivno sodeluje s podajanjem predlogov rešitev na nivoju političnih institucij Evropske unije. Edina sprejeta in podprta za reševanje migracijske krize v evropskih institucijah, ki se je začela tudi uresničevati, je pobuda, da se na grško-makedonski meji sprejme dodaten mejni nadzor za omejitev neregularnega toka migracij. Po drugi strani pa je Slovenija primorana v okviru ustavnih in zakonskih omejitev sama načrtovati in izvajati vse potrebne ukrepe za upravljanje z migrantskim izzivom znotraj države, in to uspešno počne. To potrjuje dejstvo, da je Slovenijo v zadnjih mesecih prešlo okrog pol milijona ljudi brez motenj in ogrožanja varnosti državljanov. Pri vprašanju migracij je pomembno tudi dejstvo, da gre za humanitarno in varnostno vprašanje. Države članice Evropske unije so zavezane k vzpostavitvi skupne evropske azilne politike oziroma skupnega evropskega azilnega sistema ter delitvi bremen in solidarnosti med državami članicami pri sprejemanju beguncev. Ključni namen skupne evropske azilne politike je oblikovanje območja svobode, varnosti in pravic, odprtega za vse, ki jih okoliščine prisilijo k legitimnemu iskanju zaščite. Slovenija s predlogom novega Zakona o mednarodni zaščiti sistemsko ureja azilno politiko, jo usklajuje s tremi evropskimi direktivami: o skupnih postopkih za priznanje ali odvzem mednarodne zaščite, o standardih za sprejem prosilcev za mednarodno zaščito in o standardih glede pogojev, ki jih morajo izpolnjevati državljani tretjih držav ali osebe brez državljanstva. Ob tem varuje človekove pravice, skladno s sprejeto Ženevsko konvencijo, kot temelj mednarodnega humanitarnega prava in pomeni korak v smer skupne evropske azilne zakonodaje. Na zamudo pri uskladitvi azilne zakonodaje z evropsko skupno smo tudi že bili opozorjeni s strani Bruslja. V aktualni kompleksni situaciji, v kateri se Slovenija nahaja, se soočamo z dvema popolnoma nasprotnima pristopoma reševanja migrantskega problema. Imamo predstavnike političnih strank, ki širijo strah in ksenofobijo, in na drugi strani težnje drugih k nesorazmernemu višanju standardov za osebe z mednarodno zaščito. Vlada dr. Mira Cerarja je tista, ki sorazmerno obvladuje migracijsko vprašanje in se odziva na stopnjevane ukrepe sosednjih in ciljnih držav. V Sloveniji trenutno, ocenjuje vlada, še ni potrebe po zaostrovanju azilne zakonodaje, saj je veljavna zakonodaja v skladu z minimalnimi standardi, ki jih predpisuje direktiva Sveta o minimalnih standardih. Vlada sprejema sorazmerne ukrepe glede na situacijo in glede na ukrepe sosednjih držav. Današnje spremembe ZMZ so eden izmed teh upravičenih ukrepov. Nudenje zaščite beguncem pomeni spoštovanje mednarodnega humanitarnega prava in človekovih pravic ter humanitaren in solidaren odnos do civilistov, ki so se znašli v oboroženih spopadih oziroma so v izvorni državi preganjani, kar je eden od temeljnih postulatov stranke SMC. Predlog zakona ohranja obstoječo ureditev uveljavljenih postopkov mednarodne zaščite, skladno s prenovljeno zakonodajo Evropske unije pa krepi standarde za ranljive kategorije in mladoletnike brez spremstva. Nov zakon zagotavlja temeljno procesno jamstvo, kot je spremljanje postopka v jeziku, ki ga razume, prosilcem se zagotavlja temeljna varovalka pravnega varstva. Pripada jim brezplačna pravna pomoč v postopkih po tem zakonu. Ranljivim osebam s posebnimi potrebami opredeljuje, da se prilagodijo materialni pogoji sprejema, zdravstveno in psihološko svetovanje ter nega. Predlog zakona med drugim določa krajše roke za odločanje o pospešenih postopkih, organ bo moral v teh primerih odločiti v dveh mesecih. Na novo so urejeni tudi mejni postopki, v primeru prihodov večjega števila državljanov tretjih držav oziroma oseb brez državljanstva, ki vložijo prošnje za mednarodno zaščito na meji ali v tranzitnih območjih, je mogoče postopke izvajati tudi, ko so te osebe nastanjene v bližini meje ali tranzitnega območja. Po tem predlogu zakona določa, da mora organ o prošnji odločiti v 14 dneh, celoten postopek pa tudi v primeru uporabe pravnih sredstev zaključiti v enem mesecu. Več o rešitvah predloga zakona bodo izpostavljene v okviru razprave k amandmajem. Poslanska skupina Stranke modernega centra bo predlog zakona podprla. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 29. februarja 2016. V razpravo dajem 16. člen ter amandma Poslanske skupine Združena levica. Kdor želi razpravljati, prosim za prijavo. Dr. Matej Tašner Vatovec, izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik! Kot sem že uvodoma povedal v predstavitvi stališč, želi Vlada s tem zakonom sprejeti neke rešitve, ki bodo pomagale k temu, da bodo begunce odvrnile od vlaganja prošenj v Sloveniji. Gre za zakon, ki bo omogočal skupinsko zavračanje prosilcev in na podlagi katerega bo država omejevala število vloženih prošenj in tudi posledično podeljenih zaščit. Ob slepem sledenju predlogov politične desnice, se tako Vlada kot koalicija očitno požvižgata na spoštovanje človekovih pravic, na spoštovanje zahtev mednarodnega prava in tako naprej, in mislim, da je ta predlog novega Zakona o mednarodni zaščiti jasen dokaz za to. Članice Evropske unije so se vse od začetka t. i. begunske krize poslužile neke prakse, ki gre v smeri kršitve mednarodnega humanitarnega in azilnega prava. In Slovenija bo z Zakonom o mednarodni zaščiti v bistvu na nek način edina država, ki bo te kršitve uzakonila. Predlog vsebuje številne določbe, ki so v neposrednem nasprotju z mednarodnim, evropskim pravom in pomenijo tudi očitne kršitve človekovih pravic. Za sprejetje tega zakona ne obstajajo nobeni utemeljeni zakoni. Ponovil bom tiste številke iz stališča, ta zakon ne govori o tistih 422 tisoč in nekaj osebah, ki so v obdobju med oktobrom in januarjem prečkale Slovenije. Ta zakon se omejuje oziroma nanaša na 158 oseb od teh 400 in toliko tisoč. Tem 158 osebam daje ta zakon nekaj malega pravic, nekaj minimalnega, in to v času, ko čakajo, da organi odločijo o njihovi prošnji. Skratka, ne gre za neke dolgoročne posledice. Od teh 158 je že 64 bila prošnja zavrnjena, tako da nam ostane tistih 89 in le 5, ki jim je bil do zdaj priznan status beguncev. Tako govorimo trenutno o 84 osebah, ki pač padejo v določbe tega zakona. Slovenija je v zadnjih 20 letih podelila mednarodno zaščito 390 osebam. V razponu 20 let 390 oseb! Ta trend oziroma statistika v zadnjem času ni sunkovito narasla oziroma se ni drastično povečala, da bi opravičevala kakršnekoli zaostritve oziroma omejevalne ukrepe. Vendar Vlada se je kljub temu odločila, da bo našo zakonodajo, ki je že tako ali tako bila izjemno restriktivna, bila je ena izmed najbolj ostrih v Evropski uniji, skratka takšna, ki je dejansko zagotavljala tiste minimume, ki so določeni v direktivah, Vlada se je torej odločila, da bo to zakonodajo še zaostrila. Skratka, iz minimuma gremo v minus. Tako gre tudi tukaj dejansko za obvoz vseh zahtev, ki jih postavlja mednarodno pravo. Ta predlog prinaša veliko rešitev, ki so sporne, niso samo sporne iz nekega etičnega ali moralnega vidika, ampak so tudi protiustavne. So tudi v nasprotju z mednarodnim pravom, so v nasprotju z azilnimi in humanitarnimi načeli. Gre za rešitve, katerih nezakonitost je že bila ugotovljena pred Ustavnim sodiščem, bila je ugotovljena pred Evropskim sodiščem za človekove pravice in določene odločbe, ki izvirajo iz tega zakona, so bile ugotovljene tudi pred Sodiščem Evropske unije. Skratka, v prakso, v zakonodajno prakso vpeljujemo rešitve, ki so na mednarodnih in tudi na Ustavnem sodišču bile že prepoznane kot sporne, kot kršitve pravnega reda. V Združeni levici smo predlagali vrsto amandmajev, s katerimi skušamo doseči na nek način ponovno ta minimum, to, kar določa veljavni ZMZ. Skratka, ne gre za nobeno širokopotezno ali širokogrudno intervencijo, ampak zgolj na nek način za ohranjanje teh minimalnih standardov in spoštovanje človekovih pravic; in ne nazadnje, kar je verjetno tudi najbolj pomembno in danes se bomo vrteli predvsem okoli tega vprašanja, mednarodnega pa tudi našega ustavnega prava. Če naši amandmaji ne bodo sprejeti, bo koalicija povsem zavedno oziroma namerno podprla te protiustavne rešitve, ki pomenijo kršitve temeljnih človekovih pravic, kršitve mednarodnega prava, azilnega, humanitarnega in tako naprej. Skratka, ne gre za rešitve, ki bi utegnile biti sporne, ne gre za rešitve, ki so morda kamen spotike, ampak gre za rešitve, ki so brez kančka dvoma v nasprotju z akti, ki sem jih že navedel. Ne nazadnje te rešitve gredo v nasprotju tudi s samo direktivo, ki jo ta zakon implementira. Skratka, ta direktiva na več točkah govori o rešitvah, ki jih prinaša ta ZMZ, vendar v čisto nasprotni smeri. Govori o tem, kako bi morale biti določene stvari urejene, ampak na tak način, ki ga seveda v tem ZMZ ne vidimo. Skratka, predlogi, ki jih pod pretvezo implementacije direktive prinaša Vlada s tem zakonom, so v nasprotju s samo direktivo, ki jo skuša implementirati, kar je že dovolj zgovoren absurd. Vlada je te sporne rešitve predlagala in odgovornost bodo seveda nosili vsi, ki bodo te predloge sprejeli, tako koalicija kot ostali v Državnem zboru. Če preidem na 16. člen oziroma amandma, ki smo ga pripravili v Združeni levici, z njim odpravljamo prvo v seriji teh kršitev, in sicer predlagamo, da se v predlogu zakona jasno določi, da morajo biti uradne osebe, ki postopajo oziroma ki obravnavajo otroke brez spremstva odraslih oseb, da so te osebe dodatno usposobljene za delo z mladoletnimi osebami. Skratka, gre za posebej ranljivo skupino. Otroci, ki potujejo brez staršev ali pa brez skrbnikov, brez družine in po vsej kalvariji, ki so jo dali skozi to pot, si seveda zaslužijo, in to tudi izhaja iz same direktive, da jih obravnavajo osebe, ki so ustrezno usposobljene za to. Skratka, gre spet za nek minimum, ki ga določa tudi ne nazadnje Konvencija o otrokovih pravicah, to, da v takih primerih, ko pride do mladoletnih oseb brez spremstva odraslih, da se jih ustrezno obravnava. S tem amandmajem predlagamo zgolj, da spoštujemo mednarodno pravo, da spoštujemo evropsko pravo, da spoštujemo temeljne konvencije, kot je Konvencija o otrokovih pravicah, in zagotovimo nek minimum spoštovanja, posebej do teh kritičnih in ranljivih skupin, kakršne so otroci brez spremstva odraslih. Hvala.
Hvala lepa. Ne želi nihče več razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima gospod Uroš Prikl.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Kolegice in kolegi! Zelo kratek bom. Ko gledam predlog tega zakona, imam nekako občutek, da desna provenienca oziroma desni pol tega državnega zbora mu absolutno nasprotuje iz razloga, ker je premalo restriktiven, ker daje preveč pravic vsem migrantom oziroma pribežnikom, na nek način levi del tega državnega zbora, leva provenienca, pa ima v svojih stališčih jasno izpostavljeno noto, da je pravic premalo, da bi morale te biti večje, torej da bi morali biti še bolj prijazni, če temu tako rečem, do vseh pribežnikov. Seveda je resnica vedno nekje na sredi, nikoli ni premalo humano, nikoli ni premalo skrbi za pomoči potrebnim, pa vendarle. Mislim, da v dnevih, tednih in mesecih, ko se pogovarjamo o t. i. migrantski krizi, pozabljamo, da so trije osnovni apostolati vsake suverene države sledeči. Prvi je ta, je suverena na svojih mejah, na svojih državnih mejah in zagotavlja varnost in suverenost države. Drugič, treba je zagotoviti varnost in vso humanitarno oskrbo, vso humanitarno pomoč tem ljudem, ki bežijo od svojih ognjišč, svojih domov, zaradi vojn, zaradi nasilja, zaradi smrti, sejanja smrti. In tretjič, kar je zelo pomembno, treba je zagotoviti varnost in vse pravice tudi svojim državljanom, da na račun – torej državljanom Republike Slovenije, da iz naslova te migrantske krize ne bodo deležni nekih restrikcij, kot je že bilo, tudi sem uspel zaznati v medijih, zabeleženo, da se njim nekaj jemlje. Njim se ničesar ne sme in ne more jemati, državljanom Republike Slovenije se morajo omogočiti vse tiste pravice, ki jih vsi državljani imamo, in z ničemer ne smejo biti prizadeti. Osnovna poanta, ko se pogovarjamo o tej problematiki, je pa seveda ta, da nikakor ne smemo strašiti, nikakor ne smemo sejati panike, strahu, sovraštva in še česa. Ob tej priložnosti bi predlagal, da strnimo svoje vrste. Nekdo je rekel, da smo strnili vrste – in seveda je res, prikimavam, in pritrjujem temu – leta 1991 in bili smo najmočnejši. Premagali bi vse in vsakogar. Strnili smo svoje vrste, skorajda v celoti, leta 1941 in bili smo močnejši, najmočnejši. Premagali bi vse. Strnimo svoje vrste tudi leta 2016 v interesu državljanov in državljank Republike Slovenije, interesu humanitarnosti in le tako nam bo vsem skupaj uspelo. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Lilijana Kozlovič.
Hvala, podpredsednik, za dano besedo. Glede na dano situacijo naj ponovno poudarim, da se Vlada pravočasno, glede na razmere, odziva na migracijski tok v naši državi. Kaj je naša politika in politika naše vlade – absolutno nuditi pomoč tistim, ki so mednarodne pomoči potrebni, in jim tudi zagotoviti vsa pravna jamstva in vse garancije, ki smo jih sprejeli v okviru mednarodne zakonodaje in sočasno v teh spremenjenih varnostnih razmerah zagotoviti varnost tako našim državljanom kot tudi migrantov in ravnati korektno tudi do drugih držav. Kar je bilo rečeno v enem stališču in da se v bistvu skrbi za migrante in azilante, da se pa ne skrbi za naše državljane, se mi zdi čista manipulacija. Tega se pravzaprav ne sme primerjati. To sta dve popolnoma dve različni dolžnosti naše države in država in Vlada Republika Slovenija skrbita za naše državljane skozi druge mehanizme. Želeli vedeti ali ne, želeli priznati ali ne, se je gospodarska rast v Republiki Sloveniji povišala, prav tako so se dvignile tudi plače, zagotavlja se zaposlovanje, ki se je tudi povišalo, in to so tisti mehanizmi, na podlagi katerih skrbimo za naše državljane in jim zaradi migracijskega toka ničesar ne odrekamo. Zavedati se moramo, da smo del Evropske unije, da smo sprejeli mednarodno pravo in da moramo spoštovati to mednarodno pravo in sprejeti vse tisto, kar je dobro, in tudi tisto, kar predstavlja našo dolžnost, ne samo naše pravice. Rečeno je bilo v stališču Združene levice, da razpada sistem mednarodne zaščite in da je Slovenija tista, ki krši mednarodno pravo, da radikalno znižuje pravice, pri tem pa ne pove katerih. Kar na splošno, kar direktno. V ničemer ne znižujemo pravic. Ravno nasprotno. S prenosom direktiv vnašamo nova pravna jamstva, ki pomenijo večje pravice za vse tiste, ki prosijo za azil, prav tako tudi za ranljive skupine. Posebno poglavje imamo za ranljive skupine in je zelo jasno opredeljeno, kaj vse je tem osebam zagotovljeno. In bom tudi v nadaljevanju jasno povedala. Prav tako glede pospešenih postopkov. To ni nekaj, kar se je izmislila Slovenija. To je del mednarodnega prava in je tudi opredeljeno in pa jasno navedeno. Zato menim, da so te razlage, kako znižujemo standarde, samo nekaj pavšalnega. Prav tako, da število vlog ni naraslo. Res je, če pogledamo historiat, smo imeli leta nazaj okrog tisoč vlog. V zadnjih letih se je to znižalo povprečno na 300. Ampak če pogledamo sedaj, v zadnjem mesecu se je to število vlog povišalo in znaša skupaj 414. Pa to ne pomeni, da mislimo, da je to preveč, ampak samo, da govorimo o realnih podatkih. Rečeno je prav tako, da je Združena levica tista, ki bo zagotovila minimum človekovih pravic. To se mi pa zdi res skrajni cinizem ali pa sprenevedanje. Prav tako je bilo s strani ene politične opcije rečeno, da zagovarjajo zaostritev zakonodaje. S čim pa bomo rešili migracijski tok če bomo zaostrili zakonodajo? Poglejmo, druge države so zaostrile, drastično so zaostrile. Ali so rešile problem s tem? Ali se res z zaostrovanjem azilantske zakonodaje reši vse tisto, kar je pravzaprav stvar nekega mednarodnega dogovora, kako rešiti to situacijo. Glede družinskih članov. Seveda, to je bila odločitev Ustavnega sodišča, ki je pojem primarne družine, ki so pri nas oče, mati in pa otroci, razširila. In soglasni smo bili skoraj v Državnem zboru v preteklem letu, da to podpremo in da spoštujemo odločitev Ustavnega sodišča. Danes bi torej odločitev Ustavnega sodišča negirali. Je pa seveda v zakonu določeno, da "lahko", kar pomeni, da je treba v konkretnem primeru konkretno ugotavljati, ali je nekdo upravičen do združitve družine. Torej to ne pomeni avtomatično. Res pa je, da je v teh državah bistveno težje ugotavljati te vezi. Glede kvote. Koliko je to število? Ali jo smemo sploh določiti? Kolikim ljudem bi pravzaprav to zagotovili in kolikim bi potem rekli, "oprostite, vi pa ne smete priti k nam, vam pa vode in kruha ne bomo dali". Prav tako se vse skozi govori, da moramo odvzeti našim državljanom, če hočemo dati migrantom. To absolutno ne drži. Večino sredstev smo dobili povrnjenih in jih dobimo od evropskih sredstev. To je treba jasno povedati. Govorimo o tranziciji migracije. Mislim, da tranzicije za sam migracijski tok ga nekako ne vidim oziroma ga s tem ne morem povezati. Prav tako je bilo rečeno glede samega zakona o mednarodni zaščiti, da delujemo reaktivno, da v bistvu v samem procesu se nismo uskladili, da nismo usklajeni s koalicijo. Če poslanci poznamo Poslovnik Državnega zbora, točno vemo, kako usklajevanje zakona poteka. Se pravi, če je na odboru Zakonodajno-pravna služba dala pripombe, se s tem uskladimo in se uskladimo tudi medresorsko in se med tem usklajuje tudi koalicija. Špekulacije v medijih glede tega, kaj se je dogajalo, je pa stvar medijev in tistih, ki vam to sporočajo. Videli boste pri glasovanju, koliko smo usklajeni. In vam zagotavljam, da smo usklajeni. Potem je bilo govora, da ni opredeljeno, kaj so varne države. Če pogledamo zakon, ima štiri koncepte varne države jasno opredeljene, kaj je varna država. Rečeno je bilo, da ni jasno opredeljeno, kje se vložijo vloge. Prav tako je to navedeno v zakonu. Če ga prebereš, je jasno navedeno, kje se vloži vloga, tako da tudi ne razumem poslancev, in se sprašujem, če so sploh prebrali zakon. Pregled mladoletnih oseb. Jasno je definirano, kako se pregled opravi. Mora biti njegova izjava, pri mladoletnikih je v skladu s poglavjem, ki ureja mladoletne osebe, vedno prisoten zakoniti zastopnik. Če gre za kolizijo interesov, mora biti določen tudi skrbnik. Izvedenec je tisti, ki opravi ogled in pripravi izvedeniško mnenje. To je tudi jasno opredeljeno. Rečeno je bilo tudi, da ni skrbnikov. Skrbniki so v zakonu opredeljeni. Treba je samo prebrati zakon. Pospešeni postopki niso opredeljeni. So opredeljeni. Spet je treba samo prebrati zakon, nič drugega. Trgovina z ljudmi – to ni predmet tega zakona. Nismo komunicirali z lokalnimi skupnostmi in ne upoštevamo njihovih interesov. Vlada je vseskozi na terenu in komunicira. Neštetokrat smo povedali, kolikokrat je bila vlada na terenu. Dejstvo pa je, da vsega tudi ne more upoštevati. Upošteva tisto, kar lahko upošteva. Skuša doseči maksimalni konsenz, ampak vsega pa tudi ne. Glede na zadnje dogodke, ki so se dogajali, ko sploh še ministrstvo imelo možnosti, da pove svoje videnje, je bilo rečeno, "mi tega nočemo". Torej ne gre za to, da preprosto se ne posluša, kakšne so potrebe, ampak gre za avtomatsko zavračanje. Zavračanje vsega, kar pomeni aktivnost države na tem področju. In tukaj to ni problem. Je problem vlade, ampak je bolj problem v ljudeh, ki tako gledajo. Prav tako glede amandmaja Združene levice na 16. člen, naj samo povem, je tu opredeljeno, da mora biti posebno usposabljanje za uradne osebe. 8. člen Zakona o mednarodni zaščiti posebej opredeljuje usposabljanje uslužbencev pristojnega organa in posebej alineja glede določene obravnave mladoletnikov, nudenja pomoči pri njihovem učinkovitem uveljavljanju pravic v skladu s tem zakonom. In eno celo poglavje imamo, ki govori o teh mladoletnikih. Tega amandmaja ne razumem oziroma se mi zdi, da je v nasprotju z 8. členom zakona o mednarodni zaščiti. V nadaljevanju se bom še odzivala na razpravo. Hvala.
Hvala lepa. Repliko ima gospod dr. Matej T. Vatovec.
Hvala, gospod podpredsednik. Moja predhodnica je izjavila, da smo zavezani mednarodnemu in evropskemu pravu. Oprostite, ampak ta zakon krši mednarodno in evropsko pravo. Sem na to opozoril v stališču, tudi povedal, da bom jasneje šel v detajle pri posameznih amandmajih, ki seveda skušajo zagotoviti nek res minimum. In to ni nikakršna demagogija. Ne nazadnje smo na matičnem delovnem telesu vložili 30 amandmajev k temu zakonu, ki so spravili stanje v določbe, kot jih poznate v trenutno veljavnem ZMZ. Pravite, da ne navajamo, kje točno se dogajajo te kršitve. Uvedba mejnih postopkov ni nikjer jasno definirana. Zakon jih vpeljuje. Na nek način so to pospešeni postopki. Direktiva jasno opozarja na to, da se ti postopki lahko uporabljajo le v izrednih primerih, mi pa jih sedaj postavljamo tudi na meje. Če to kombinirate z arbitrarnostjo odločanja uradnega organa o tem, komu se sprejme prošnja in ostalimi postopki, ki jih uvaja ta zakon, imate zelo preprosto enačbo. Mejni postopki omogočajo masovno zavračanje prosilcev. Suspenzivnost omogoča to, da se ti prosilci ne bodo mogli sploh pritožiti, ker v 7 dneh bodo morali iz države, 8 dni je pa zakonski rok za vložitev pritožbe oziroma tožbe. Jasna posledica je, da nekdo, ki ni prisoten na ozemlju, kjer se obravnava njegova prošnja, ne more uveljavljati učinkovitega pravnega varstva. Druga sporna točka, zavrnitev prošnje, če pride prosilec v Slovenijo iz druge države, članice EU, ki je jasno v nasprotju z Dublinsko uredbo, ki je evropski pravni akt. In to je, mislim da, tudi jasna kršitev. Ukinitev suspenzivnosti, pritožbe na Vrhovno sodišče. Gre za mehanizme, ki so proti ustavi, ki so proti direktivi, ki jo implementiramo, ki jasno določa, da mora biti ustrezna pravna varovalka v teh primerih. In vemo, da je Vrhovno sodišče v večini primerov pritožbam ugodilo. Če to ni kršitev, potem ne vem, kaj je. Notri ste vstavili tudi protiustavno omejitev gibanja, ki je, jasno, v nasprotju z ustavo in ki na nek način uvaja pripor za prosilce za azil. Ukinjate enkratno denarno pomoč za prosilce, se pravite, da ne morejo tisti prvi mesec na nek način prebroditi bivanja v državi. Ukinjate nadomestilo za zasebno namestitev za osebe s subsidiarno zaščito. Črtajo se določbe, da mora uradna oseba zagotoviti prosilcem za azil zagotoviti čim boljše uveljavljanje njihovih pravic, se pravi s svetovanjem z brošurami in tako naprej. Skratka, teh kršitev je cel kup. Jaz jih bom predstavil še naprej z amandmaji, ki se dotikajo ravno teh kršitev in ne nazadnje tudi nevladniki že dolgo, od kar ste prinesli ta zakon, opozarjajo, kje se vse dogajajo te kršitve. Mislim, da to ni nekaj, kar lahko samo zamahnemo z roko in rečemo, da je to kaprica Združene levice. To je dejansko stanje, in to je nekaj, kar ne nazadnje grozi Sloveniji, da bomo dobili podoben primer, kot so bili izbrisani, na evropski ravni.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Marko Ferluga, izvolite.
Hvala za besedo. Lep pozdrav ministrici in njeni ekipi in vsem ostalim! To je jasno spet ta hvaležna tema tako za stranke kot za medije. Jasno, da in na levem delu in na desnem delu našega političnega pola imajo raznorazne poglede in vidike na to. Glede na to, da smo mi nekje na sredini, v tem centru, smo tako na levi kot na desni deležni raznoraznih kritik. Ampak tukaj je treba najprej povedati še enkrat in ponovno ponavljati zadevo, da Slovenija ni sprožila te krize, da je Slovenija dejansko dobila to krizo in se mora z njo spopadati. Če govorimo o Evropi, kar bi morali predvsem poudarjati, je to, da se preprosto prepočasi in neoperativno odziva. Zdaj pa če se vrnem nazaj k vladnim ukrepom, veljajo, da so postopni, zmerni in se zaostrujejo pač z dinamiko, ki nam prihaja oziroma ki se dnevno spreminja. Kar je logično, bom rekel, glede na naše dane resurse, omejene resurse, ki jih imamo. Jasno je, da je treba nekako optimizirati ta proces, ki je dinamičen, in je jasno treba to speljati po nekih utečenih poteh. Če govorimo o samih vsebinskih rešitvah tega zakona, jasno je, da nikakor ne bomo prišli skupaj, ampak treba je povedati vsaj nekaj elementov, ki so z ene strani pomembni, z druge strani tudi pozabljeni. Se pravi, uvajajo se postopki identifikacije oseb, uvaja se skrajševanje postopkov, uvajajo se tudi novi mejni postopki, kar je pomembno. Kar se tiče temeljnih načel in jamstva, ki so opredeljeni od 3. do 19. člena, je tudi jasno napisano, da se vsaka prošnja za mednarodno zaščito obravnava individualno, kar je pomembno. Se pravi, tako za pridobitev kot za prenehanje in odvzem. Tudi v tem delu je navedeno, da je vse postopke mednarodne zaščite treba prosilcu povedati v jeziku, ki ga razume. Oseba, ki zaprosi za to mednarodno zaščito, ima zagotovljene informacije o postopku mednarodne zaščite. Se pravi, tudi to je. Temeljno procesno jamstvo za prosilca je tudi pravica, da sprejme ta postopek. Se pravi, pomoč tolmača je za prosilca zagotovljena pri sprejemu prošnje, osebnem razgovoru in v drugih utemeljenih primerih, ki jih določa pristojni organ. Tudi to je narejeno. Ne pozabimo na to, da ima nadzorno vlogo nad tem tudi UNHCR, se pravi da ima možnost, da od pristojnega organa pridobi informacijo o stanju beguncev v državi. To je tudi po Ženevski konvenciji. Kar se tiče direktiv, so tukaj direktive, da se z mladoletnikom brez spremstva ne opravlja osebni razgovor v zvezi z ugotovitvijo njegove prošnje, prav tako je navedeno, da so ves čas postopka zagotovljena temeljna procesna jamstva, to je v skladu z direktivo Sveta Evrope 2013/32-EU. To je temeljna varovalka tega pravnega varstva. Za mladoletnike brez spremstva, ker so ranljive skupine, veljajo še dodatne varovalke. Če gremo na člene od 20 do 31 – Priznanje mednarodne zaščite. Tukaj je ugotavljanje pogojev za mednarodno zaščito ključni element postopka za pridobitev mednarodne zaščite, kar je je jasno. In tukaj je pomembna definicija pojmov "begunec" in "subsidiarna zaščita", kar je tudi navedeno. Če nadaljujem. Potem imamo od 32. do 69. člena postopek za mednarodno zaščito, ki je tudi določen z direktivo Sveta Evrope. Za prosilca se osebno vročajo vsi spisi, kar je tudi kot en razlog nekega jamstva. Uradna oseba lahko tudi razpiše več osebnih pogovorov s temi prosilci. Ne glede na to, da govorimo, kako omejujemo vse te zadeve, ampak še zmeraj smo v nekem skladu teh mednarodnih norm, ki držijo. Potem naprej, kar je tudi posebej eksplicitno napisano, da je največja prednost tega enotnega postopka bistvena pospešitev hitrosti in učinkovitosti postopkov za priznanje mednarodne zaščite. Tudi to je narejeno. Se pravi, je ta enotni azilni postopek tudi v večji meri verodostojen. Kar se tiče rokov za odločitve, je tukaj več variant, ampak najpozneje v dveh mesecih mora organ odločiti o vloženi prošnji. Če pristojni organ v šestih mesecih ne more odločiti o prošnji, mora prosilca pisno obvestiti o zamudi. Tukaj je kar nekaj teh elementov, ki varujejo vse te zadeve, ne glede na to, da je v bistvu z ostalih vidikov omejevanje in zaostrovanje teh ukrepov bilo potrebno, ker je dinamika sama, ki je bila dana, prisilila slovensko vlado, da se odziva na te migrantske Tokove. Druga zadeva, ki sem jih želel povedati, je pa tudi, da javnost – lahko se sicer legitimno vprašamo, ali je ta javnost res večina – nekako zahteva to zaostrovanje. Pustimo ob strani to, ali je to na nek način podžgano s strani različnih deležnikov. Ampak lahko se tudi vprašamo, če je to prav, človeško, humano. Ne vem. Je pa dejstvo, da tako mediji kot javno mnenje kot ljudstvo, v navednicah, kot stranke, sploh bolj desne po provenienci, zahtevajo te ostre omejevalne ukrepe. Kar se tiče pa SMC, se zavzemamo za odločno, pragmatično ukrepanje, bom rekel, na nek človeški, ampak tudi optimiziran način. Zakaj to govorim? Zato ker se moramo zavedati, da noben zakon, pa tudi ta, ne bo odvrnil teh beguncev, ne bo odvrnil tega strahu, ki zdaj kot nek napihnjen balon kroži po Sloveniji. In z zakonodajo kot tako imamo samo neke pravne argumente. In če upoštevamo evropske predpise, se moramo tudi zavedati in tudi stremeti k temu, da je treba prenoviti tako Dublinsko pogodbo kot schengenska pravila oziroma zakonik, ker dejansko niso bili postavljeni za ta čas, bom rekel, tega masovnega eksodusa, ki ga imamo sedaj. Moramo sami pri sebi priznati, da tudi evropska zakonodaja ni bila pripravljena na ta masovni izziv. In sama časovna komponenta, glede na dinamiko prihoda, prehiteva delovanje EU. In to so dejstva. To so ta dejstva, ki so zelo pomembna, zato je eden od teh zakonov, kot je ta o mednarodni zaščiti, pomemben, da nekako poskušamo na nek racionalen način omejiti ta pritok s strani beguncev, migrantov, kakor želite, nekako omejevati vse te zahteve, ampak še zmeraj biti v skladu z osnovnimi ženevskimi konvencijami, osnovnimi mednarodnimi zakoni in pokazati, da je Slovenija in človeška in humanitarna država, ampak predvsem pragmatična. Hvala.
Hvala lepa. Vidim, da je še želja za razpravo. Prosim če se prijavite. Besedo ima gospa Ljudmila Novak, izvolite.
Hvala za besedo. Slovenci smo že večkrat dokazali, da imamo občutek in čut do sočloveka, ki je v stiski. Ne nazadnje smo to dokazali tudi v času, ko je divjala vojna na Balkanu, ko smo sprejeli veliko število beguncev, in v glavnem se to ni problematiziralo. Ne nazadnje zberemo veliko količino denarja za ljudi, ki so se znašli v stiski, pomagamo tudi v tretjih državah. Pri tem amandmaju, ki govori o mladoletnih osebah, se v Novi Sloveniji zavzemamo za to, da mladoletne osebe brez spremstva stoprocentno zaščitimo. S tem izražamo tudi naš občutek, naša čustva, sočustvovanje do otrok, do mladoletnih oseb, nič krivih, ki so se znašli v tej težki situaciji, ne glede na to, ali so to migranti ali so to begunci. Vendar, ne strinjam se pa s tem, da vsak državljan, ki izrazi neke pomisleke o tem času, je že označen za homofoba, za nekoga, ki izvaja sovražni govor, tudi na demonstracijah ne bi smel sodelovati in izražati svojega mnenja. S tem pa se ne morem strinjati. In tudi v primeru dijaškega doma v Kranju, ko so nekateri učitelji izrazili neke dvome, so takoj bili ožigosani za homofobne in nekateri bi jih že kar linčali in podobno, ne da bi v resnici vedeli, kaj so sploh izrazili. Mislim, da je treba upoštevati, poslušati tudi naše državljane, ki izražajo svoje dvome in pomisleke, predvsem pa jih je treba ustrezno informirati in pripraviti na nekaj. V tem primeru dijaškega doma se sprašujem, ali so bili starši, dijaki ustrezno pripravljeni na to. Če bi bil moj otrok v tem domu, bi se vprašala, v kakšnem zdravstvenem stanju so ti mladostniki, ali so bili pregledani. Vemo, da ta masa ljudi lahko prinese tudi različne bolezni z vseh koncev sveta, in mene bi v prvi vrsti to skrbelo, v drugi vrsti pa, kako bi dijake, ki so v prav tem domu, pripravila, da sprejmejo te nove prišleke v svoje okolje. Torej ta priprava ljudi, pogovor z ljudmi je izredno pomemben. Mislim, da prav na tej točki šepa naš dialog, ker premalo vemo o tem, o naslednjih korakih, zato smo tudi skeptični. Zato se ljudje bojijo, jih je strah, ker slišijo različne zgodbe tudi iz drugih delov Evrope, kaj se tam dogaja, ko so bili zelo velikodušni in so sprejeli takšno število ljudi medse. Poudarjam pa, da Slovenija ni dolžna sprejeti niti enega migranta. Da tiste, ki prihajajo z vojnih območij, ki potrebujejo našo zaščito, migrantov pa nismo dolžni sprejemati. Ker tudi Slovenija ne bo rešila svetovnega problema, ki se je pojavil s to migrantsko krizo. Glejte, druge večje bogatejše države, vzemimo za primer Avstralijo, ki je zaščitila svoje meje. Oni odločajo, katere migrante bodo sprejeli. Ali je Amerika na široko odprla svoja vrata? Ni. Povedali so, kakšno število, zelo majhno število jih bodo sprejeli. Ali je Slovenija dolžna sprejeti vse ljudi, ki želijo priti v našo državo? Ni dolžna. V Novi Sloveniji pa pričakujemo, da se bomo vendarle sporazumeli, katera je tista najvišja številka beguncev, ki jih v Sloveniji v primeru, da zaprosijo za azil, lahko sprejmemo in primerno oskrbimo. Če se pa za to odločimo, je pa prav, da potem naredimo vse, da bodo ti ljudje sprejeti kot ljudje in zanje poskrbimo. Vendar ne v tolikšni meri, da bi to ogrožalo naše ljudi. Koliko en begunec stane, niti ne vemo, ker se pojavljajo različne številke, vendar nič ni zastonj. Nič ni zastonj. Tudi ljudje, ki delajo z njimi, material, vse to ima neko ceno. Tudi to ni res, da je Evropa dala za vse to denar. Tudi mi bomo dali in se za to zadolžili. Torej obstaja vprašanje, koliko smo jih dolžni oskrbeti. Predvsem pa ne pristajamo na to, da pri združevanju družin lahko pride za nekim človekom skoraj cela vas, tako kot je v sedanji formulaciji. Manjka nam pogovor. Morali bi vedeti, kateri so naslednji koraki vlade, kakšne so te skupne odločitve, ki smo jih pripravljeni sprejeti, potem bi bili naši ljudje tudi mirnejši in bi verjeli, da naša vlada ve, kaj pravzaprav hoče in kateri so naslednji koraki.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Janja Sluga.
Hvala lepa za besedo. Skozi vse te razprave smo si lahko, mislim da čisto vsi poslanci v tem Državnem zboru edini, da gre za zelo zahtevno tematiko. Za tematiko, pri kateri je treba najti tisto pravo uravnoteženo pot. Iz predlogov, ki prihajajo z ene strani in gredo v eno smer, in potem predlogi, ki prihajajo z druge strani popolnoma v nasprotni smeri, je treba nekako izluščiti zadeve in zbrati tisto, kar najde neko ravnotežje med tako imenovanim varnostnim vprašanjem in po drugi strani humanitarnim vprašanjem. Če se malo pomudim pri očitkih, da se Slovenija zgolj odziva vseskozi na to, kar počnejo druge države. Seveda se odziva, tudi druge države se odzivajo na to, kar se dnevno dogaja, kako se dnevno situacija spreminja. Nobena država ni osamljen otok na tem svetu, pač pa so vse države v neki skupnosti in so vse od prve do zadnje prisiljene odreagirati na tisto, kar se s tem migrantskim valom dnevno dogaja, na tisto, kako se razmere spreminjajo. Slovenija je za enkrat odreagirala ustrezno, zelo dobro, delovala tudi proaktivno, celo sama narekovala določene ukrepe, predlagala določene stvari, kako naj Evropska unija odreagira. V tem trenutku je ena proaktivnejših članic Evropske unije. Če bi se za trenutek pomudila o tem, kako stroški za migrantsko krizo vplivajo na to, ali bo Slovenija poskrbela tudi za lastne državljane. Naj vas spomnim, da Slovenija za socialne transferje namenja 1,5 milijarde od svojega 9-milijardnega proračuna. Ta vlada je ta znesek v letošnjem letu povečala. Nikakor se ne morem strinjati s tem, da če bomo sedaj humanitarni in poskrbeli za te ljudi, ki, jaz mislim, da se tukaj pa vseeno strinjamo, našo pomoč potrebujejo, da pa bodo naši državljani zaradi tega kakorkoli prikrajšani. To ne drži. Moram zelo odločno zavrniti tovrstne očitke. Tudi trditve, da ne vemo, koliko nas tak begunec oziroma prosilec za mednarodno zaščito stane, niso resnične. Predsednik Vlade je včeraj postregel z zelo natančnimi podatki. Naj jih še enkrat ponovim. Stroški, ki jih je imela Slovenija od septembra 2015 do konca decembra 2015 so znašali 22,5 milijona evrov. V letu 2016 – do 15. februarja, 9,8 milijona. Tukaj so šteti stroški za delo zaposlenih, izvedbe sprejema, namestitve, oprema prostovoljcev itd. Govorimo o skupni številki 32 milijonov. Če pogledamo še drugo stran. Evropska unija je odobrila 10,2 milijona izrednih sredstev in jih namenila Sloveniji za te namene. Razvojna banka Sveta Evrope je Sloveni namenila donacijo v višini 1,5 milijona. Visoko komisariat Združenih narodov za begunce je doniral 3,6 milijonov. Tukaj so še posamezni donatorji na podlagi bilateralnih sporazumov. Slovenija se zelo trudi, da pridobi tudi za te namene določena sredstva, in stroški niso zgolj stroški Slovenije. Tudi včeraj je bilo jasno povedano, da en prosilec za azil mesečno stane 385,80 evrov, kar pomeni, oskrbni dan v azilnem domu je 12,26 evrov in pa 18, ponavljam, 18 evrov mesečne žepnine. Boste na vrsti, gospa Godec, pa boste lahko povedali, koliko dobi vaš otrok na mesec. Če še za trenutek ostanemo pri teh stroških. Poudarjam, da bo tukaj tudi jasno. Prosilci za azil, ki imajo lastna sredstva za preživljanje, sami krijejo stroške, v celoti ali pa sorazmerni delež stroškov materialne oskrbe, in to je v zakonu že v tem trenutku določeno. Podrobnejši postopki povračila stroškov so določeni v pravilniku o pravicah prosilcev z mednarodno zaščito. Gre pa tukaj za osnovne stroške oskrbe. Tisti, ki imajo svoja sredstva, se ta sredstva deponirajo in iz teh deponiranih sredstev se ti stroški plačujejo, torej že danes. Če se pomudim za trenutek še pri združitvi družine. Seveda združitev družine ni predmet Zakona o mednarodni zaščiti, ampak je že v osnovi opredeljena v Zakonu o tujcih. Daleč od tega, da lahko govorimo, da bo prišlo kar do masovnega združevanja družin. V Zakonu o tujcih je prav posebej določeno, da je potrebna v zvezi z združitvijo družine individualna obravnava, torej ne kar posplošeno, in da se v vsakem posameznem primeru presojajo okoliščine in upravičenost do združevanja družinskih članov. Kar se tiče te številke 5 tisoč, okrog katere se kar vrtimo in vrtimo in nekako ne moremo mimo nje. Kot primer je bila navedena Avstrija. Avstrija je izpostavila neko določeno številko, ki bi lahko pomenila neko kvoto, vendar pa opozarjam, da je to predmet nekega dogovora na državni ravni, med deželami. To ni številka, ki jo je Avstrija zapisala v zakon. Naj opozorim, da določitev neke kvote v zakonu bi bila v nasprotju z mednarodnim pravom, v nasprotju s pravico do postopka za mednarodno zaščito. Nikakor ne gre na ta način razmišljati, da bi kar določili neko številko in jo zapisali v zakon. Po drugi strani je treba tudi vedeti, tako kot sem rekla na začetku, razmere se spreminjajo in Vlada je tista, ki ima natančne podatke, koliko ljudi lahko oskrbimo, kakšne so trenutne razmere. Tukaj gre v popolnosti zaupati Vladi, da bo sposobna presoditi, kakšna je tista številka, ki nekako pomeni število oseb, ki na eni strani ne bodo predstavljale nekega varnostnega tveganja za dvomilijonsko Slovenijo, in na drugi strani tudi bodo lahko deležne z naše strani neke ustrezne človeške oskrbe. Omenjeni so bili tudi postopki na meji in da se bodo zdaj s postopki na meji ljudje pa kar masovno zavračali. Jaz mislim, to je že državni sekretar na odboru povedal, da je ta bojazen, da bi se v mejnih postopkih kar masovno avtomatsko zavračale neke prošnje, popolnoma odveč. Kljub mejnim postopkom morajo biti vsem prosilcem za mednarodno zaščito, torej brez izjeme, zagotovljena vsa temeljna pravna sredstva, tudi vse informacije, dostop do informacij, pomoč tolmača in tako naprej. Poleg tega pa morajo biti za uvrstitev prošnje oziroma izdajo sklepa v mejnem postopku izpolnjeni tudi z zakonom predpisani razlogi. Namen uvedbe mejnih postopkov je izključno v zagotavljanju čim hitrejše obravnave tistih, ki zaščite očitno že po prvem pogledu ne potrebujejo. In tukaj je bojazen, da bi zaradi tega prihajalo do zlorab, popolnoma odveč. Kar se pa tiče trenutnega dogajanja v Sloveniji, protestov, odklanjanja mladoletnikov brez spremstva in tako dalje. Jaz moram tu zelo jasno povedati, da opravičilo neinformiranosti ni nikakršno opravičilo za ravnanje pedagogov v odnosu do teh mladoletnih otrok brez spremstva. Nikakršna neinformiranost ni nikakor in nikoli opravičilo za ksenofobijo, za nestrpnost in tako dalje. Jaz mislim, da tu moramo biti zelo ostri in zelo jasni. Pedagogi so tisti, ki morajo biti glede na svojo izobrazbo se sposobni sami informirati in tudi v prvi vrsti za zgled svojim učencem, dijakom in tudi ostalim državljanom. Tukaj govoriti o tem, da niso bili zadosti informirani, oprostite, tukaj se za mene zadeve končajo. Za proteste pa takole. Ti protesti, sedaj je je že evidentno, da niso zgolj posledica zaskrbljenosti, neinformiranosti in strahu, pač pa je zelo jasno, tako kot je jasno tudi danes skozi to razpravo, da se begunsko dogajanje izkorišča za sredstvo manipuliranja, širjenja sovraštva in strahu. Ta strah se žal ne širi samo do beguncev. Širi se tudi do tistih, ki z begunci sočustvujejo, ki jim pomagajo, ki žrtvujejo svoj prosti čas za to, da se angažirajo in nekako pomagajo državi, da oskrbi te ljudi, za katere smo že rekli, da so pomoči potrebni. Cilj tega vsega dogajanja je seveda zelo jasen. Ustvariti vtis, da v Sloveniji vlada kaos, ki ga seveda ni, destabilizirati državo in na koncu jasno prevzeti oblast. Se pa sprašujem v tem trenutku in na tem mestu,_kaj dejansko tej državi predstavlja večjo grožnjo – begunci ali pa ta ksenofobija, ki se širi? Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Anja Bah Žibert.
Hvala lepa, predsedujoči za besedo. Na to, kar sem pravkar poslušala, odgovarjam naslednje. Spoštovana poslanka, tudi nobenega opravičila ni in še manj je opravičljivo to, da prihajate iz največje koalicijske stranke in z zakonom moči prisiljujete državljanke in državljane, da bi sprejeli nekaj, kar jim, prvič, v skladu z zakonom in ustavo ni treba sprejeti. Na drugi strani pa, spoštovana, naj vas spomnim, da v Republiki Sloveniji ima oblast ljudstvo. In če ljudstvo reče ne, potem se zamislite sami nad seboj. Kar se tiče tega, zakaj ljudje odreagirajo tako. Jaz mislim, da so grdi in taki neumestni pogledi povsem odveč. Leta 1994 je v Slovenijo prišlo več tisoč beguncev. Ljudje so takrat vedeli, da gre za begunce. Takrat so pomagali. Vsi. Hujših nesoglasij pri tem ni bilo. Pravzaprav država sploh ni vedela, da se vse to dogaja. Celo še več. Vračali so se celo tudi tisti, ki so bili takrat proti naši osamosvojitvi. Pa kakorkoli že, prihajali so begunci z območij, kjer se vedelo, kaj se dogaja. Danes pa v razpravi posameznikov zopet poslušam neko mešanje jabolk in hrušk med migranti in begunci. Spoštovani, eno so begunci, eno so pa migranti. In čez Slovenijo je skoraj pol milijona ljudi ilegalno potovalo, ne da bi sploh vedeli pravzaprav, kaj so. Naj vam postrežem samo s podatkom, da je na Nizozemskem bilo sedaj najdenih med tako imenovanimi vašimi migranti, jaz pa pravim, da so begunci, 30 oseb osumljenih zločinov. Danes berem s strani predstavnika avstrijske policije, da bo Avstrija v Slovenijo vračala tiste posameznike, ki so varnostno tvegani, povzročajo varnostno tveganje – kako to, da so šli lahko čez našo mejo? – če imajo nalezljive bolezni in če na kak drug način predstavljajo problem, kot je na primer lažna identiteta in tako naprej. So to begunci? Niso. Naj vam še povem naslednje. Na Nizozemskem so bili med temi osumljenci državljani Nigerije, Gruzije. So to območja kjer vihra vojna? Seveda ne. In ko toliko govorite o družinah in o tej pravici, kako je treba omogočiti družini, da se združi. Seveda, ampak sprašujem vas, če so begunci, kako to, da moški srednjih potujejo sami in kar pozabijo družino doma. Se jim ne zdi potrebno, da najprej poskrbiš za družino in poskrbiš, da na tisti čoln najprej vstopita mati in otrok, ti pa ostaneš in morda pomagaš še celo v lastnem okolju, da se bosta enkrat ta otrok in žena lahko vrnila tja, kjer so živeli? Seveda temu ne bo tako ali pa ni tako, če govorimo o migrantih. Ampak to pa ni dolžnost naše države. In ne strinjam se tudi s kolegico iz SMC, ki pravi, da ne moremo določiti nekih kvot, koliko ljudem pomagati. Moramo jih. Slovenski čoln je pač takšen, kot je. Vzdržljiv toliko, kot je, močan toliko, kot je, in sposoben prenesti toliko, kot lahko. Kar bo več od tistega, pomeni potop za vse nas. In tukaj je problem za državljane in državljanke. Seveda je. Kako lahko rečete, da ne ogrožamo njihove varnosti in prihodnosti? Seveda jo. Pravite, da teh ljudi, ki jih imamo danes v Sloveniji, ni veliko. Seveda jih ni, saj vsi vemo, da nismo bili ciljna država. Kaj pa sedaj, ko se ti ogorčeni migranti, kajti to niso begunci, vračajo nazaj in grozijo, ker ne morejo ostati v deželi, ki so si jo zaželeli? Nekaj dni smo soočeni s tem, da jih vračajo nazaj, pa smo že imeli hud incident, bojda pod vplivom alkohola. A bejž, no! Od kdaj pa beguncem denar, saj jim ja moramo dati žepnino? Ja, beguncem, govorim. V narekovajih beguncem. Natančno vemo, o kom govorimo. Govorimo o migrantih, ki imajo marsikateri pri sebi tisoče in tisoče evrov, medtem ko naši državljani, kot sem že povedala, marsikateri, živijo na robu revščine. In potem poslušamo, da jim damo še premalo, da so ti predlogi, ki so danes kot nek predlog zakona, da bi jim bilo treba dati še več. Se pravi, treba jim je nuditi več kot lastnim državljanom. Potem pa se čudite, da ljudje pokažejo nezadovoljstvo na ulicah. Ja, kje pa ga bodo pokazali? Izvolili so svoje predstavnike v Državni zbor in če so nad njimi razočarani, bodo to pokazali na ulicah. Ja, tako to je. To je njihova pravica. Nekateri jo jemljejo kot dolžnost. Prej sem poslušala o tem, da ko želimo zaostriti azilno zakonodajo tudi z amandmaji, želimo kršiti človekove pravice. A bejž, no. To slišimo od tistih, ki stojijo z rdečo zvezdo, pod katere okriljem je bilo umorjenih 280 milijonov žrtev. Tam pa ni bilo človekovih pravic. Pa tudi kaj veliko ne slišimo o človekovih pravicah od tistih naših državljanov, sorojakov, ki so morali zapustiti Slovenijo pred strahom, trpljenjem, grožnjami in tudi nasiljem. Redkokdaj poslušamo o njihovih človekovih pravicah. Še resolucije nismo sposobni sprejeti. Kar se tiče mladoletnikov, absolutno. Tudi jaz sem za to, da se najprej pomaga otrokom in družinam, ki so dejansko v stiski. Ampak ko smo želeli z amandmajem nekako poseči v to, da pa vendarle nekako pogledamo, ali gre za mladoletne osebe ali ne, pa je tudi to bilo zavrnjeno. S tem pristajamo, da se nam bo dogajalo to, kar se dogaja v nekaterih drugih državah. Ko govorijo o nasilju mladoletnikov, s tem povzročajo strah državljanov, češ, poglejte, že mladoletniki so nasilni, potem pa se šele po globlji preverbi ugotovi, da gre že za odrasle moške. To naši državljani vedo. Tudi jaz se bom še potem oglašala, ko bo še kakšen drug amandma odprt, ampak kaj je slabost tega zakona. Prvič, premalo je zaostren na tistih področjih, ki so se zdaj že izkazala v drugih državah, da predstavljajo problem. Ko gre pri preverbi izvora države, ko gre pri preverbi posameznikov, tukaj smo prešibki. Zato smo tudi predlagali, da je pri t. i. začetnem postopku posameznik, ki dobro pozna jezik, kajti le na ta način bo dejansko lahko pomagal ugotavljati, ali je izvornost pristna. Kot drugo, veliko govorimo o pravicah – kaj pa dolžnosti? Zelo malo. Naši državljani imajo veliko dolžnosti, pa najbolj tistih, ki jih udarijo po denarnici, plačevanje davkov. Njihova dolžnost pa bo, da bodo zgolj obiskovali nek tečaj, 80 %, ne bo pa pomembno, kaj bodo od tega odnesli. Ko govorimo o združevanju družin, tudi mi smo z amandmajem predlagali, da pride do združevanja družin, ampak po določenem času, po nekem obdobju, ko se vidi, kaj je s tem posameznikom. Zakon o mednarodni zaščiti ni zakon o tem, da pridobivamo nove državljane in da se ti vključujejo v našo družbo, ampak gre predvsem za pomoč tistim, ki so pomoči potrebni. In ko enkrat pride do pogojev, da se ti lahko vrnejo na svoje domove, se ti vrnejo nazaj. Zato je tudi naša dolžnost, da pomagamo po svojih močeh, da se čim prej vzpostavijo točke blizu njihovih domov, kamor se bodo lahko vrnili. Tudi to je naša dolžnost. Naj vas spomnim na nekaj. Poglejte, kaj se je v samo enem dnevu zgodilo na tako imenovani makedonski meji. Podirajo ograje. Seveda mi nismo bili prej toliko soočeni z nasiljem. Kako pa? Migrante smo pričakali v Dobovi, jih lepo posedli na ugleden vlak, jih prepeljali na drug konec države in potem so ti državo zapustili. Pa še to, česar ne slišimo dostikrat in je bila policija s tem soočena, če zadeva ni potekala dovolj hitro, so že postali nemirni in pričakovali še hitrejši postopek. Jaz upam, da smo pripravljeni na to, kaj se bo dogajalo sedaj, ko bodo ti prihajali s tako imenovane makedonsko-balkanske poti in ko se bodo vračali iz Avstrije v Slovenijo. In to, kar danes beremo, da gre za posameznike z nalezljivimi boleznimi, z grožnjo ogrožanja varnosti, ja, ne se čuditi, da so ljudje prestrašeni! Saj to ni moja izjava, to je izjava avstrijske policije. Se bom oglasila še kasneje. Sicer pa še nekaj. O izračunih je bilo prej rečeno, mislim, da je kolegica Sluga rekla, "saj so čisto jasni". Dajte se že zmenit doma! Samo v nekaj dneh – osebno sem dobila odgovor ministrice za notranje zadeve, en izračun. Včeraj je dr. Miro Cerar, predsednik Vlade, ki naj bi imel zelo točne podatke, če jih seveda želi povedati, povedal drug izračun. Kasneje je finančni minister podal tretji podatek. Jaz pa vem, zakaj so ti izračuni različni. Zato ker nihče noče povedati celotnih stroškov. Lepo je govoriti o tem, da stane en migrant, recimo, 20 evrov na dan ali kolikor že, 17, 18. Koliko pa, mislite, na dan ostane upokojencu s 400 evri pokojnine? Koliko lahko porabi na dan? Ne, to ni mimo, to je žalostno. To je žalostno, ker ne preživi. Ker si izposojajo denar, ker, hvala bogu, še znajo nekaj sami narediti in si na tak način pomagajo. Mimo je to, kar danes sprejemamo, spoštovani gospod Horvat, to je mimo. Mimo je to, da ste dovolili, da je šlo 500 tisoč ljudi ilegalno preko Slovenije. In mimo je to, da bomo sedaj dobivali nazaj vse tiste, ki predstavljajo problem za druge zahodne in severne države. To je mimo. Vaša politika je mimo. Verjamem pa, da vam seveda ob tem pritiski naraščajo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zaključimo glede tega? Še en krog. Izvolite, prosim za prijave.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovana gospa ministrica s sodelavci! Izjemno težka tema je pred nami. Ne samo pred nami, pred celotno Evropo, pred celotno evropsko politiko. Vendar ne gre za reševanje nekega dejanja, ki je enkratno. Gre za reševanje, gre za proces, o katerem smo govorili natančno pred enim tednom v Evropskem parlamentu na medparlamentarnem srečanju odborov za zunanjo politiko, AFET, kjer je bilo govora o tem, da bo ta proces najmanj kakšno desetletje trajal. V ta časovni interval v to prihodnost mi moramo postaviti tudi naše zakonske rešitve. Jaz verjamem, da je Vlada ta zakon pripravila z najboljšo voljo. Verjamem tudi, da najbrž Nemčija, ki je sedaj azilno zakonodajo že drugič spremenila, da jo je spremenila že tudi Danska, da spreminja v bližnji prihodnosti Avstrija in verjamem, da bomo spreminjali tudi mi, ker je ta zakon morda pisan, ki ga danes obravnavamo, za kakšno leto ali dve nazaj, takrat bi bil aktualen. Ne vem pa, če bo aktualen za, dobesedno, jutri. In bo potrebno zadeve zaostrovati. V tem kontekstu bi želel tudi, da smo vsi tukaj v tej dvorani zavezani resnici. Jaz sem prej poslušal poslanko iz koalicije, ki je govorila, da ni nobenih finančnih obremenitev za državni proračun. Saj smo vendarle pred nekaj kratkimi meseci državni proračun sprejemali za letošnje leto, za naslednje leto. In tam je jasna postavka 123 milijonov. In minister za finance je zelo jasno povedal, da se bo treba za 50 milijonov zadolžiti. Nihče ali vsaj Nova Slovenija ni zato protestirala. Zakaj ne? Zato ker kot član Nove Slovenije – krščanskih demokratov želim jasno povedati, da je skrb za resnične begunce tudi naša etična dolžnost. Seveda v okviru naših možnosti. Naše možnosti, naše kapacitete pa so omejene. Kolegica Janja, predhodno je razpravljala, je dala zelo dobro prispodobo o čolnu. Koliko ljudi vi daste v čoln, ki je konstruiran, recimo, za 8 oseb? Koliko? Morda 16. Če daste 17, bodo morda, bog ne daj, vsi potonili. In preveč je teh informacij, da čolni z ljudmi izginejo v morskih globinah. In na to praktično skorajda nihče ne trzne, da Sredozemlje postaja velika grobnica. Še predno pridejo v obljubljeno deželo, se mnogim, ja, tudi otrokom, tudi ženskam življenje tragično zaključi. Seveda moramo pokazati razumevanje za skrbi ljudi. Mi smo tukaj zaradi ljudi. Od ljudi smo sem poslani, in moramo imeti razumevanje za skrbi ljudi. In moramo imeti odgovore na vprašanja, kdo bo financiral socialno državo. Jaz sem vesel, da imamo takšno ustavo, da imamo njen 2. člen. Ampak vedno si moramo postaviti vprašanje, kdo bo financiral socialno državo. Govoriti, da nam je zelo dobro, da imamo gospodarsko rast, ja, minister Mramor pravi, zelo krhka je ta gospodarska rast. In jaz mu tukaj pri tej njegovi trditvi pa moram pritrditi. Zelo krhka je ta gospodarska rast. Malo je pa le treba tudi pomisliti, kdo se lahko trka po prsih, da imamo gospodarsko rast. Ali davčne blagajne? Ali so davčne blagajne k temu kaj prispevale? Moramo biti pošteni in moramo seči v roko gospodarstvenikom, menedžerjem, lastnikom družinskih in drugih podjetij, ki se trudijo, da imamo gospodarsko rast. Povejte mi, kateri ukrep te vlade je pripomogel h gospodarski rasti? Toliko o tem. Pa o tem več kdaj drugič. Hkrati mora politika tudi voditi. Mora pokazati vizijo in na lep način povedati, da a priori odklanjane beguncev ni etično primerno. Nova Slovenija a priori beguncev ne odklanja, jih ne zavrača. Tukaj moram biti zelo jasen. In če je treba, bom to še nekajkrat danes tudi ponovil. Da se razumemo, ponavljam, odklanjamo brezglavi multikulturalizem, kadar ta pomeni zavračanje naših lastnih, slovenskih vrednot in navad ter nekritično sprejemanje tujih vzorcev. Odklanjam neracionalno škodljivo politiko, ki bi kar vse migrante povprek sprejemala brez varnostnih, brez ekonomskih in brez socialnih ozirov. Še posebej odklanjam manipulacijo na levi, ki v migrantih morda vidi novo potencialno volilno telo, nov delavski razred, včasih smo rekli radničko klaso, s katerim bi si v prihodnosti utrjevala oblast. Povsem se zavedam, da je treba begunce ločiti od ekonomskih migrantov, ločiti kar se tiče obravnave, da se razumemo. In da ima vsaka solidarnost tudi svoje meje, svoje razumne meje. Prej sem govoril o čolnu. Ne samo razumne solidarnostne meje, socialne meje, ampak tudi meje, ker se z begunci, z migranti pojavlja tudi veliko varnostno vprašanje oziroma varnostno tveganje in da ti predstavljajo tudi varnostno tveganja za lokalno prebivalstvo. Včeraj sva, lahko rečem, z gospo ministrico imela dober dialog, ko sva ugotavljala, da je treba okrepiti komunikacijo med vlado in med lokalnimi skupnostmi. Ampak to je težko danes. Zakaj? Spet se vrnem na obravnavo proračunskih dokumentov. Vlada je zaprla vrata pred občinami, ko so te trkale in opozarjale na upoštevanje in izvajanje Zakona o financiranju občin, govorim, saj sami veste, o povprečnini. Vlada je tukaj rekla, ne, povprečnina za lokalne skupnosti ostane nominalno na isti ravni kot lansko leto, kar pomeni realno manj, ob tem da je dodatno obremenila z novimi nalogami in finančnimi obveznostmi lokalne skupnosti. To je eklatantna kršitev Evropske listine lokalne samouprave. In kolegice in kolegi, zdaj je čas, da se odločimo, ali bomo ohranili civilizacijsko dediščino treh tisočletij ali pa bomo domovino in celino prepustili drugi civilizaciji. Ali nam je vseeno, če si bodo naše vnukinje čez pol stoletja morale obraz zastirati s tančico? Ali nam je prav, da bomo nekako zatajili vse tiste naše slovenske tradicionalne vrednote, ki so ne nazadnje prispevale k temu, da smo pred 25 leti dobili svojo lastno državo? Ja, kdo bo rekel, aha, glej ga, to je pa nacionalizem. Bom odgovoril. Sploh ne. To je preprosta matematika. In za to gre. Če želimo biti humanitarni, če želimo biti solidarni, moramo znati tudi računati. Kar se tiče humanitarnosti, mi sami sebe Slovenci, država Slovenija, vidimo, da smo zelo humanitarni. Če pa pogledamo analizo, ki jo je za lansko leto naredil Evropski svet za zunanje relacije, to je think tank, ki je bil ustanovljen leta 2007 in ga vodi gospod Carl Bildt, potem pa ugotovimo, da je Slovenija na področju humanitarnosti zabušantka. Ko sem to gledal, me je nekoliko streslo, ampak tako nas vidijo drugi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jernej Vrtovec.
Kolegice in kolegi! Saj sploh ni vprašanje glede beguncev, ali smo jih dolžni sprejeti ali ne. Vsakemu, poudarjam, ki potrebuje našo pomoč, potrka na naša vrata, še enkrat poudarjam, nag, žejen, lačen, bos, vsakemu moramo mi pomagati. Tukaj ne bodite kolegice krivični do nas v tem primeru, češ, vi se na zavzemate za begunce. Ob tem bi bilo treba poudariti eno temeljno ločnico, kdo so begunci in kdo so migranti. Tukaj lahko pohvalim Vlado, ker uporablja pravo terminologijo. Koalicijski poslanci učite se od gospoda Šefica, ker res uporablja pravo terminologijo. Tukaj moramo biti eksaktni. Zakaj? Zato ker bomo prišli v situacijo, ko bodo lahko res prihajali begunci v Slovenijo. In zaradi te mešanice, ker smo vse pomešali, tudi termine, morda resničnim beguncem ne bomo več mogli pomagati. Uporabimo pravo terminologijo. Kvota 5 tisoč, ki smo jo v Novi Sloveniji predlagali. To ni v nasprotju z mednarodni pravnimi akti, zavezami ali karkoli drugega. Zakaj ne? Kdor prihaja v Slovenijo, pravnoformalno gledano, ta ne more biti več begunec, če prihaja iz Sirije. Smo si na jasnem – pravnoformalno? Ker gre čez vrsto varnih držav, kjer bi lahko zaprosil za mednarodno zaščito. Zaradi tega se je tudi Avstrija tako vehementno odločila in dala kvoto 37 tisoč. In nihče jim tega ne oporeka. Ampak ni ključ v tem, da se sedaj prerekamo, ali je to skladno z našim pravom ali ne. Ključ je, da postavimo neko mejo, razumsko mejo, je eden izmed sredstev, kako pomiriti ljudi, kaj lahko pričakujejo, kakšne so naše zmožnosti, kakšna so lahko njihova pričakovanja, koliko bomo imeli tukaj v Republiki Sloveniji dejansko beguncev, migrantov. Ljudje tega danes ne vedo, ali jih bo tisoč, pet tisoč, sto tisoč. To kvoto moramo določiti na podlagi naših zmožnosti, in to ekonomskih zmožnosti kot tudi zmožnosti glede zagotavljanja varnosti tako migrantom kot tudi našim lastnim državljanom. Na podlagi teh dveh vidikov moramo mi določiti zgornjo kvoto. Ne moremo poskrbeti za "prepoln čoln", ste govorili, vse tiste, ki bi želeli v naši državi recimo v tem primeru živeti. Ne moremo. Naše zmožnosti so omejene, ampak kvoto moramo postaviti tudi zaradi pomiritve ljudi, da bodo vedeli, pri čem v tej državi smo. Kajti danes ljudje, državljani ne vedo, kaj lahko pričakujejo. Govori se, da dialoga ni. Tudi sam to poudarjam. Dialoga ni. Pa ne, da se ne bi državni sekretar v tem primeru, ker hodi od občine do občine in trka na vrata, pogovarjal. Dialoga oziroma prenosa komunikacije ni. Ljudje ne zaupajo vladnim odločitvam. O tem govorim, da dialoga ni. Zakaj pa ne zaupajo vladnim odločitvam? Kajti še sleherna odločitev, ki je bila, se je na koncu po domače povedano sfižila. Odločitev najprej na začetku, da mi ne bomo taki kot Orban, ne bomo imeli ograje na južni meji itd. Potem pa pride dan, ko rečemo, da ograje bodo oziroma tehnične ovire in potem damo gor bodečo žico, mimogrede. To kolebanje pri odločanju, kaj bomo, kaj ne bomo, je med ljudi posejalo strah. To kolebanje. Ne pa obnašanje v tem primeru, kot trdite, opozicije. Zaradi tega trdim, da se je treba odločiti. Ko se za nekaj odločimo, se odločimo. Ne pa, da najprej govorimo, da je Orbanova politika napačna, potem se pa sredi Ljubljane slikamo z Orbanom in kako lepo mi sodelujemo. V redu, ampak bodimo konsistentni, da bodo ljudje v nas imeli neko zaupanje. Se pravi, govorimo o komunikaciji tudi navzven, da se ljudi pomiri. Nastanitve. Ob meni so bili otroci v Kranju. Glejte, mislim, da v Državnem zboru ni posameznika, ki bi rekel, če bi imel prave informacije, teh otrok pa sploh ne bomo nastanili v naši državi. Ampak v prvi vrsti gre za otroke, gre za mladostnike, gre za stare 16 let, gre za stare 10 let. Koliko so ti ljudje stari? Mladostniki. In verjamem, če bi bila prava komunikacija, pravilno predstavljeno tudi učiteljem v Kranju, bi ti otroci danes bili tam nastanjeni, ali pa mladostniki, še danes ne vem, koliko so stari. Se pa strinjam, glejte, ne moremo se zdaj pogovarjati o mladostnikih ali ljudeh kot o vrečah krompirja in kolebati, kje jih bomo nastanili. To niso vreče krompirja, to so ljudje, no. Na takšen način tudi komunikacija ne more potekati. Nevarnost. Slovenija postaja ciljna država. To govorijo migranti, ki zaprosijo za azil, sami to govorijo. Preko medijev smo lahko videli, da tisti, ki se vračajo, ki jih Avstrija zavrača, prosijo za azil v Republiki Sloveniji, kajti to jim je v interesu. Ne želijo iti na Hrvaško, ne želijo iti naprej, nazaj. Želijo ostati v Sloveniji. In to je ključno vprašanje: kje je naša zaveza, da mi tem ljudem sploh omogočimo, da zaprosijo za azil. Prihajajo iz evropske države Avstrije, iz ciljne države, gre za povratni migrantski val. Vlada mora pri Avstriji v tem primeru, ki jo sicer kujemo v nebo, ukrepati in preprečiti zavračanje migrantov. Sama naj sprejme posledice, Avstrija sama. Nismo mi dolžni sprejemati migrantov, če nam jih Avstrija pošilja. Nismo dolžni. Nek bloger je zapisal, da bi bilo treba postaviti tudi z naše strani ograjo na severni meji, kajti ta povratni migrantski val bo lahko šel v tisoče na dan. In na to nekateri varnostni organi opozarjajo. Obstaja še problem migrantov, ki prihajajo še vedno v Slovenijo, tistih pa Avstrija noče več sprejemati. Zaradi tega je pravilna odločitev sprememba azilne zakonodaje. Sam trdim, da v primerjavi z drugimi državami Evropske unije azilno zakonodajo premalo zaostrujemo. Podpiram ta predlog, ki je bil sprejet že na matičnem odboru. In se kregate tudi znotraj vladajoče koalicije ali pa SMC, vsaj tako je to moč zaznati preko medijev, glede tega, ali lahko v Sloveniji zaprosijo za status azilanta tisti, ki prihajajo iz evropske države, iz države Evropske unije. Če sledimo drugim ciljnim državam, moramo zaostriti azilno zakonodajo zaradi tega, da sami ne postanemo res ciljna država. Ko ne bo več prostora v Avstriji in Nemčiji, bo Slovenija zelo polna. Pa ne, da zdaj ne želimo imeti migrantov, beguncev, ja, seveda si jih ne želimo imeti, kajne. Želimo pomagati ljudem, tistim, ki so pomoči potrebni. Ne more pa Slovenija poskrbeti za vse, ki bi želeli tu ostati. Makedonija, Grčija. Imam občutek, da gre ta dogovor po zlu in da tam meja pada. Če spremljate medije, boste to lahko uvideli. Kaj kmalu se lahko zgodi, da vsi ti migranti, ki so v Grčiji, ki jih je na tisoče, pričakuje se jih na deset tisoče, krenejo spet naprej po balkanski poti v Slovenijo. In takrat bo za Slovenijo, glede na to, kaj delajo ciljne države, težava.
Hvala lepa. Gospoda Grimsa ni. Besedo ima mag. Lilijana Kozlovič.
Hvala, spoštovani predsedujoči. Najprej naj odgovorim na očitke, da kršimo mednarodno pravo, kar je navedla predvsem Združena levica. Najprej glede mejnega postopka, da ni definiran, naj samo opozorim, da je ta urejen v skladu z 8. členom Direktive o skupnih postopkih za priznanje in za odvzem statusa, številka 2013/32/E. To pomeni, da je naša ureditev v skladu z direktivo. Kar se tiče 51., prav tako ureja 33 . člen iste direktive, glede tega kar je bilo tudi zdaj rečeno, da ne vemo, kaj želimo oziroma da nismo enotni. Direktiva kot takšna ureja taksativno štiri primere, kdaj vloga ni dopustna in se jo lahko zavrže pri prošnji za mednarodno zaščito. Tista alineja, ki smo jo določili, se pravi varnih evropskih držav, je pa argument, zaradi katerega smo jo v prvi fazi vnesli, ta, da so tudi evropske države varne države, to so predvsem tudi zaključki Sveta Evropske unije na enem od zasedanj, na katerem je bilo rečeno, da se mednarodne zaščite ne prizna tistim, ki v predhodni države Evropske unije tega niso zaprosili. Dejstvo pa je, da glede tega nimamo pravne prakse. Dublinska uredba res taksativno našteva štiri primere, a ker nimamo pravne prakse glede tudi tega stališča, ki ga ima Svet Evropske unije, se odločamo, da torej to alinejo črtamo, da ne bomo posledično imeli pravna sredstva zoper državo na to temo. Seveda to, kar pa zahteva Združena levica, da črtamo tudi tretjo alinejo, pa bi pomenilo, da je to v nasprotju z direktivo, ki določa, kdaj se taksativno ne dovoli in se zavrže vloga. Tako da vaš predlog je v nasprotju z direktivo. Kar se tiče ukinitve suspenzivnosti v 70. členu, se strinjamo z mnenjem Zakonodajno-pravne službe in bomo tudi tako glasovali. Vendar pa bomo ravnali tako, da bomo ponovno vnesli suspenzivnost pravnega sredstva za pospešene postopke, kar je v skladu z direktivo. Predlog Združene levice, da se tudi v tem primeru ukine, je v nasprotju z mednarodnim pravom. Kar se tiče omejitve gibanja v 84. členu, je dejansko mnenje Zakonodajno-pravne službe, da nismo uredili določenih kavtel, čeprav je na samem odboru potem z amandmajem, ki je bil dan, povedala, da smo nekako zadostili, vseeno pa smo v ta člen dodatno dali pravna jamstva, posebej smo obrazložili četrto alinejo, kaj je nevarnost, javni red, torej točno določili, da ne ostane nedefiniran pravni pojem. Dodatna pravna jamstva smo dali za mladoletne osebe, uredili pravico do pritožbe in tudi uredili možnost upravnega nadzora, torej sodnega nadzora v primeru, kadar se nekomu omejuje gibanje, zato da ne bo nikakršnega dvoma, ali so razlogi upravičeni. Kar se tiče ukinitve enkratne denarne pomoči. Že sama konvencija o beguncih govori o tem, da je treba begunce obravnavati enako kot tujce. Torej v tem primeru izenačujemo z Zakonom o tujcih in tudi z zakonodajo, ki velja za naše državljane. Kar se tiče svetovanje z brošurami, je ukinjeno, nadomešča se s številnimi možnostmi in dolžnostjo informiranja s prisotnostjo tolmača, svetovalca, prisotnost UNHCR. Prepričani smo, da je osebni kontakt in neposredno podana informacija bistveno boljša, kot je podajanje informacij preko brošur. Kar se tiče navedbe NSi, da so pedagogi in tudi ljudstvo, da je neinformirano in da zaradi tega ravna tako, kot ravna. Naš predlog vladi je, da morda vzpostavi infocenter, kamor lahko tudi pedagogi pokličejo in se informirajo, kakšne so okoliščine in tudi drugi državljani, da ne bodo rekli, da nimajo informacij. Kar se tiče naslednjih ukrepov vlade, že večkrat je bilo povedano, ne more biti črno-belo, ampak se prilagajamo danim razmeram, in vseh korakov naprej preprosto ni mogoče povedati. Kar se tiče vprašanja, da nismo dolžni sprejeti nobenega migranta. To ne drži. V skladu z zakonom o tujcih imajo možnost tudi migranti, da vstopijo v državo pod določenimi pogoji. Vsak tujec lahko vstopi, če ima za to pogoje, lahko je turist, v skladu schengnom pa lahko izjemoma tudi tistemu, ki iz humanitarnih razlogov vstopa, dovolimo tudi vstop brez dokumentov. Ko pa nekdo vstopi in zaprosi za azil, ga je treba subjektivno obravnavati in ugotoviti, ali izpolnjuje pogoje. Ta čas pa ima status prosilca in smo ga dolžni na našem območju obravnavati. Seveda ima oblast ljudstvo v Sloveniji, vendar vedeti moramo tudi do katere meje, kdaj potem ulica prevzame oblast. Včeraj je bilo na Studiu City zelo lepo povedano, kako Slovenci ravnamo. Ne želimo si niti oseb s posebnimi potrebami, ne želimo Romov, ne želimo drugih centrov, skratka, v svoji bližini zelo pogosto ne želimo nikogar. Kar se tiče zavračanja zločincev. Zločinci, za vsakega, ki krši pravni red, imamo ustrezen pravni red in sankcioniranje. Glede zavračanja s strani Avstrije. Da, vrnili so nam določene osebe. Razloge bo, predvidevam, razložila vlada, kateri so ti razlogi. Ampak na enak način vračamo tudi mi. Avstrija nam je vrnila do sedaj 708 oseb, mi smo jih pa Hrvaški vrnili 710. Verjetno iz podobnih razlogov. Tako da predvidevam, da nam bo vlada točno razložila, kateri so ti razlogi. Vprašanje, ali so Gruzijci begunci ali niso. Ali je to varna država ali ni varna država? To je stvar postopka. Seveda objektivne okoliščine govorijo, da je Gruzija varna država. Treba je ugotoviti še subjektivne okoliščine pri posamezniku. To, da je nekdo mlad moški, je pač mlad moški. Ne pomeni, niti da je zločinec, nič od tega ne pomeni. Kar se tiče tega, da begunci in pa tisti, ki imajo priznan status, nimajo dolžnosti. Že 2. člen Konvencije o statusu begunca jasno govori o tem, da so dolžni spoštovati pravni red vsake države, ki jim nudi zaščito. Dolžni so spoštovati torej vse, kar je na našem ozemlju. In za njih velja enak pravni red kot za naše državljane, nikakor drugače. Tako da ne moremo govoriti, da nimajo dolžnosti. Kar se tiče tega, da jim dajemo samo pravice in da jim dajemo denar in da imajo ogromno premoženja pri sebi. 13. člen konvencije izrecno govori, da je treba varovati premoženje, ki so ga begunci prinesli s seboj. To je njihovo pridobljeno premoženje. Kar se tiče upokojencev, da s 400 evri ne morejo preživeti. Da, se strinjam, ne morejo. Ampak prav predstavnica te opozicijske stranke je bila na vladi, ko se je določala višina pokojnine, ko se je pravzaprav ustvarila bančna luknja in je soodgovorna za to, kar je danes v tej državi. Nikakor ni SMC tisti, ki je vse te zadeve ustvaril. SMC se trudi, da te zadeve izboljša. In pa seveda tudi navedba, da se moramo odločiti, kaj bomo danes branili – črno-belo, ali bomo branili naše civilizacijske dosežke ali bomo migrante. Mi lahko branimo oboje. To je na eni strani naša pravica in tudi naša dolžnost. Ljudje nam ne zaupajo, pravite, ker v bistvu ne vedo, kako bomo ukrepali. Ukrepamo v skladu z razmerami. Seveda pa je njihovo zaupanje pogojeno v veliki meri tudi z ravnanjem politikov. Če politiki kažejo na to, da ne zaupajo in to širijo, seveda bo ljudstvo temu tudi sledilo. Pa samo še vprašanje, koliko so ti mladoletniki stari. V zakonodaji imamo opredeljeno, da je mladoletnik vsak do osemnajstega leta. Torej če razumem, želimo predlagati, da za naše državljane velja meja osemnajst let, za tujce bomo pa verjetno od primera do primera določali, kdaj gre za mladoletnika. Hvala.
Hvala lepa. Replika, gospa Anja Bah Žibert, izvolite.
Če bi me spoštovana gospa Kozlovič poslušala, sem povedala, da poudarjamo, da je treba pomagati družinam v prvi vrsti. Materam, otrokom in tako naprej. In me boste težko prepričali, da nek posameznik, zdrav moški srednjih let, kar tako pusti svojo družino doma. Ko pa bo seveda predmet združevanja z družinami, bo pa naenkrat to zelo obsežno. O tem sem govorila in o našem amandmaju, ki govori, da naj bi združevanje prišlo postopoma. Tako imajo urejeno tudi že nekatere druge države, ki so zaostrovale tako imenovano migrantsko zakonodajo. Zanimivo, zaostrovala jo je Nemčija, Avstrija. In če pogledamo tam, pa bomo rekli spet pokojnine, ker ste jih ravno izpostavili, niso ravno takšne kot pri nas. Ampak oni so se odločili za zaostrovanje migrantske politike. Omenjali ste, da smo soodgovorni za nižanje pokojnin v naši Vladi. Povejte mi, katero najnižjo pokojnino je znižala vlada, v kateri smo bili. Res pa je, da smo zniževali visoke pokojnine. Res pa je, da še danes, in tukaj na glas povem, da privilegiranih pokojnin v tej državi res ne bi bilo treba imeti glede na stanje v državi. In da marsikdo, ki danes veselo stoji za tistimi, ki mahajo z rdečo zvezdo, nima nobene potrebe, da dobiva posebne pokojnine. Če ste to želeli nekako vključiti v okviru Zujfa, potem vas moram opozoriti ali pa spomniti, da ste ga vi samo podaljšali, vi, ki danes rešujete državo. Kar pa se tiče bančne luknje, bi bilo pa dobro, da podatke dobro preverite, predvsem pa je problem danes ta, da tisti, za katere se ve, da so povzročali bančne luknje, pod vašo oblastjo prihajajo zopet na banko. Le čemu? Verjetno smo jih predlagali mi v Slovenski demokratski stranki, ker so tako uspešni. Ne se ukvarjati z vladami osem let nazaj. Dve leti ste sedaj na oblasti. Dajte delati! In ja, v Sloveniji ima oblast ljudstvo in ljudstvo ima tudi pravico, da izraža svoja mnenja. Je pa seveda bistvena razlika, ali ta mnenja izraža na nek miren dostojanstven način [[…]]
Gospa Anja Bah, replika!
Ja, takoj. Ja, odgovarjam na vse to.
Replika tri minute.
Se opravičujem, takoj končam. Ali pa ob tem grozijo. To pa se z vami strinjam. Ampak potem ne smete gledati mene, ampak se morate kam drugam obrniti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Mitja Horvat.
Najlepša hvala, podpredsednica, za besedo. Spoštovani predstavniki ministrstva, spoštovane poslanke in poslanci! Tudi sam sem se podobno kot gospa Bah Žibert prijavil k besedi, da bom imel možnost replike, ker prej je na mojo reakcijo, ki sem jo res dal mimo poslovnika, ker enostavno nisem več vzdržal, ker je vse to preseglo vsako mero okusa. Sam sem nekajkrat že na rahlo, danes bom pa bolj resno zaigral ples igre števil, ki jo je začel, mislim da po mojem vedenju gospod Gorenak, danes pa je po njej plesala tudi gospa Bah Žibert. Tega dejansko nisem mogel več poslušati mirno, ne da bi odreagiral in se seveda opravičujem, ker sem kršil red v tem državnem zboru, ampak enostavno je bilo prehudo. Številke, ki jih imamo pred seboj in primerjava z našimi državljani. Tudi sam dobivam, tako kot dobivamo vsi v zadnjem času mail od državljanke, socialne delavke, da gre za 297 tisoč ljudi, ki živijo pod pragom revščine. Jaz sem nad tem dejstvom seveda zelo zaskrbljen in sem se malo poigral s številkami v zvezi s tem, kar se zadnji čas zelo resno manipulira in tega enostavno ne morem več mirno poslušati, moram odreagirati in zato sem se tudi prijavil k besedi. Govorite o tem, da bodo migranti oziroma begunci ali pa azilanti, tisti, ki uživajo subsidiarno zaščito, dobili več, kot dobivajo državljani v Republiki Sloveniji, ki živijo pod pragom revščine. Če se na podoben način tudi jaz igram, in priznam, da gre pri tem delno za manipulacijo, ker je za to treba opraviti skrbno analizo, za kar pa nisem usposobljen, in upam, da jo bo kdo v tej državi tudi resno opravil. Ampak če si pogledamo podatke, tudi če bi vzeli včerajšnji podatek, ko je z 833 gospod Gorenak dvignil na tisoč 344 evrov, da gre za stroške v tej državi. Gre za manipulacijo v tem delu, da ta denar gre migrantom, da ta denar gre azilantom, da ta denar gre prosilcem za azil oziroma tistim, ki uživajo subsidiarno zaščito. Ta denar ne gre njim, res pa je, da ostane v tej državi in da se plača na račun oskrbe namestitve in vsega ravnanja, ki je potrebno v zvezi s temi osebami. Toliko, da se razumemo, da ne bo prišlo do te manipulacije,da azilantom ali celo migrantom dajemo 1344 evrov, našim državljanom pa samo 440 evrov, če gre za pokojnine oziroma 533 evrov, če gre za minimalno plačo, zajamčeno plačo, ki jo mnogi med nami tudi dobivajo in morajo s tem preživeti. Toda če pogledamo te številke, to je igra številk, vnaprej opozarjam. Če pogledamo te številke vnaprej, treba je ugotoviti, da v vsem tem času migrantskega vala, ki smo ga bili deležni od konca septembra do 15. Februarja, lahko ugotovimo, da je pri nas zaprosilo za mednarodno zaščito 414 oseb, kar je bilo danes nekajkrat že poudarjeno. Od tega smo rešili že 109 prošenj. In samo v 10 primerih je bila priznana osebam mednarodna zaščita, azil oziroma subsidiarna zaščita. Za 10 oseb v tem ožjem smislu. V vsem tem silnem begunskem valu pol milijona ljudi, ki so prešli Republiko Slovenije, je bilo ugotovljeno, da zaenkrat je 10 oseb izpolnjevalo pogoje in uživajo našo zaščito. Četudi bi šlo, kot pravi gospod Gorenak, za tisoč 344 evrov na mesec, to pomeni 13 tisoč 440 evrov na mesec za 10 in za okoli 150 tisoč na leto za vseh 10, in to v vsem begunskem valu od pol milijona oseb. Zato je treba poudariti, včeraj smo dobili podatke, da je bilo približno 32 milijonov porabljenih sredstev v zvezi z migranti, okoli 14 milijonov od tega smo dobili bodisi od Evropske komisije, Združenih narodov in ostalih, ki so prispevali sredstva, ostane 18 milijonov, deljeno s pol milijona migrantov, ki so prešli Republiko Slovenijo, kar pomeni, da smo 33 evrov imeli stroškov, ki niso bili dani v roke migrantom, ko so bile plačane usluge, razen tistih, kjer imamo prostovoljce, katerih prostovoljno delo seveda ni več niti približno prostovoljno delo, ker je, če nič drugega, vsaj meji ali pa je zelo podobna temu, čemur v Zakonu o delovnih razmerjih pravimo delovno razmerje. Čeprav ne gre za formalno sklenitev tega delovnega razmerja, pa vendarle dela po nalogu, je pod nadzorom, ustreza mnogim elementom, kar pomeni, imamo stroške. In ti stroški ostajajo, plačani stroški ostajajo subjektom v Republiki Sloveniji. Te nismo dali v roke migrantom. Tem nekaj, 45 jih imamo vseh skupaj, dajemo žepnino 18 evrov, ki vas tudi boli in na to opozarjate državljane in državljanke Republike Slovenije. Za 45 oseb 18 evrov na mesec žepnine, lepo vas prosim, zanemarljiv strošek! Če malo pri tej igri številk in opozorimo na ostala vprašanja, ki so v zvezi s tem. Ja, veseli me, končno govorimo, da tistim, ki so pomoči potrebni, je treba pomagati, in to je osnovna intenca zakona in nismo tega nikoli zanikali in se trudimo, da bi tistim, ki so pomoči potrebni, to pomoč tudi dobili. Ker gre pa za nov pojav, ker gre za masoven pojav, je zgodba nekoliko drugačna v tem trenutku, kot je običajna zgodba, ki smo jo poznali še lani poleti, preden se je začel masovni migrantski val. Seveda ne vemo, kaj se bo zgodilo. Imamo, kot je bilo na Satiričnem očesu lepo povedano, imamo nekaj vidcev in imamo nekaj jasnovidcev, jaz med njimi nisem, ne vem, kaj se bo zgodilo. Vsekakor je pa jasno, da moramo biti pripravljeni. Pripravljeni moramo biti tako na sprejem tistih, ki so pomoči potrebni, kot seveda na odziv, če gre za tak naval, ki mu eventualno ne bi bili kos. Zaradi tega moramo storiti vse, da bomo pripravljeni tudi na tiste vidike, ki nimajo nobene zveze s tem zakonom. In ne vem, zakaj ste začeli tlačiti v razpravo in v sprejetje Zakona o mednarodni zaščiti vse ostale vidike. Za ostale vidike imamo drugo zakonodajo, imamo druge mehanizme in ne nazadnje je tudi danes zjutraj potekala seja odbora, nujno sklicana, nujna je bila, zjutraj, novinarji so bili že tukaj in njih zanima, kaj se dogaja, zakaj smo imeli nujno sejo odbora, ki se ukvarja z varnostnim vidikom. Ti mehanizmi delujejo, normalno delujejo in nobene potrebe ni, da to vsebino mešamo z vsebino mednarodne zaščite. Vsebina Zakona o mednarodni zaščiti, ki je pred nami, nima nobene zveze s številkami, nima nobene zveze s tem, kakšna proračunska sredstva bomo porabili, nima nobene zveze s tem, da se spodbuja ljudi, da bi zavračali sprejem pomoči potrebnih v Republiki Sloveniji. In seveda na drugi strani tudi opozorila, da je nesprejemljivo, da se poziva ljudi proti pomoči potrebnim. Kot se je nekdo slikovito izrazil – da vas ne bo pretirano vznemirilo, ne bom osebe imenoval – je rekel, da je to dvojna morala. To je dvojna morala, če po eni strani prisegamo na vrednote Evropske unije, za katere tudi jaz zelo dobro vem, katere so, in seveda temeljijo na človekovih pravicah in na krščanskem izročilu, zelo jasno mi je, tudi sam sem med ustanovitelji slovenskega panevropskega gibanja, zato zelo dobro vem, o čem govorim. Vem, kakšne so vrednote, vem, kje so temelji. Ampak poznam tudi vsebino tega. In seveda je dvojna morala, če na eni strani prisegaš na sočutje do sočloveka, po drugi strani pa vnaprej opozarjaš ljudi in pozivaš, da so nezaželeni med nami zaradi tega, ker niso naši. Samo dva milijona nas je, pa še za te zelo pogosto radi rečemo, so naši, pa niso naši, so prišli od nekod. In primerjamo zadeve z letom 1991, da ne govorim o stoletju, ki smo ga prešli. Seveda so to velika vprašanja in s temi smo soočeni sami pri sebi. Ampak zdaj naj povem, prvič, ker do zdaj še nisem imel te priložnosti, nisem si še vzel besede in danes sem si jo vzel. Za vse te ljudi, o katerih govorite in s katerimi primerjate stroške, ki jih imamo, in še enkrat opozarjam, ostanejo v Republiki Sloveniji, so plačilo za storitve in dobrine, ki jih nudijo subjekti v Republiki Sloveniji, niso izgubljena sredstva, nikamor ne gredo, ostanejo tukaj. Če bomo za te porabili, kot je bilo včeraj povedano, za fiksne stroške same oskrbe 385 evrov, in četudi bi veljalo 800 evrov za ostale fiksne stroške, ki jih imamo s tem, da namestitveni centri, azilni domovi, varne hiše obstajajo, s temi sredstvi ne bomo prišli na več kot 700 tisoč evrov na leto, po obstoječih podatkih za te osebe, ki jih imamo tukaj. Medtem ko za ljudi, o katerih govorite in s katerimi primerjate in skušate prepričati ljudi, da naj bodo vsaj malo občutljivi, da gre za tujce več kot za domače ljudi, naj povemo, da gre za domače ljudi, če bi se tako igrali s številkami, povprečno gre 5 milijard za 297 tisoč ljudi, ki živijo pod pragom revščine, kajti imamo štiri blagajne v tej državi. In če bi na ta način, kot ste postavili podatke, vse, kar imamo stroškov v zvezi z migranti, azilanti, tistimi, ki uživajo mednarodno zaščito, ali tistimi, ki uživajo subsidiarno zaščito, potem je treba k tem stroškom prišteti stroške, ki jih imamo v vseh štirih blagajnah, tako za ožji državni proračun, tako za občine, za občinske proračune, kot tudi za zdravstveno in pokojninsko blagajno. 5 milijard evrov! Niti približno si ne znamo predstavljati, kakšno razmerje je to. In vsekakor lahko ugotovimo, da tudi če pridejo ti ljudje, tako kot tudi od teh 5 milijard evrov ljudje ne dobijo direktno v roke razdeljeno na 297 tisoč, ampak uživajo druge pravice, ki jih imajo po naši socialni državi. Se strinjam, trudimo se, da bodo imeli tudi višje standarde, kolikor je mogoče visoke. Zato moramo storiti vse napore, da bomo izboljšali stanje na vseh področjih, da bodo ljudje boljše živeli, da bodo tudi začutili, da je živeti vredno, ne da imaš samo probleme, če živiš, ampak da bodo radi in zadovoljni živeli. Seveda moramo tudi to izboljšati, ampak ogromno skupnega denarja namenjamo. Seveda ne gre v roke ljudem, ampak skrbimo za ljudi, tako tiste, ki pridejo in so pomoči potrebni, kot za naše ljudi. In če boste pogledali igro številk, ta me ja posebej presenetila. Če boste 20 milijard, ki jih porabimo v proračunih v štirih blagajnah, primerjali to z 2 milijonoma, boste ugotovili, da pridete do natančno iste številke, o kateri ste govorili ves čas, to je 833 evrov. To so stroški, ki jih imamo v naši socialni državi ne glede na to, ali gre za našega državljana ali gre za nekoga, ki je pomoči potreben. Približno pri tisoč 350 evrih se nam ustavi povprečno na vsakega, ne glede na to, je naš državljan, je tujec, je azilant, je tisti, ki uživa mednarodno zaščito pri nas ali subsidiarno zaščito. Na las enaka usoda. Pri čemer je res, ljudje, ki dobivajo svoj denar bodisi preko plače, ki je sramotno nizka, absolutno, se bom vedno strinjal in morda se boste tudi spomnili, da sem nastopil tudi pri razpravi o zajamčeni o minimalni plači, da ni prav, da zavajamo ljudi zaradi tega, ker naše plače, izhodiščne plače za 1. razred so tam nekje med 200 in 300 evrov po kolektivnih pogodbah. Jaz se absolutno s tem strinjam in imama absolutno socialni čut. Ampak ne v tem primeru to mešati in ne spodbujati ljudi, da bi zaradi denarja, lepo vas prosim, zaradi denarja odklanjali pomoč pomoči potrebnim. To smo dolžni, če govorimo o tem, da smo civilizirani in da prihaja k nam nekdo, ki ravno nima takšnih navad, kot jih imamo mi, zato pa imamo integracijske procese. In morda z malo sreče, po mojih izkušnjah se bomo tudi mi mnogo naučili od njih. Ko sem jaz bil v njihovih državah, v državah, od koder prihajajo, sem, priznam, se počutil čudovito, nikoli ogrožen, pa sem bil v zelo nevarnih državah, tudi na meji z Afganistanom sem hodil v času, ko je tam divjala vojna. In moram reči, da nikoli nisem imel nobenega občutka, da sem ogrožen od kogarkoli. Zato upam, da bomo s tem prenehali in da se bomo usmerili v to, kar je bistvo današnje razprave. To je vprašanje, ali in kakšno mednarodno zaščito bomo nudili ljudem, ki se k nam zatečejo, ker so pomoči potrebni. Najlepša hvala.
Hvala lepa. Replika, gospa Anja Bah Žibert.
Hvala lepa. Gospod Horvat, najprej hvala za opravičilo, da ste motili mojo razpravo. Če ste me poslušali zelo natančno, smo govorili o letu 1994 zato, ker sem poudarila, da so takrat ljudje začutili, da gre za begunce, da gre za tiste, ki so pomoči potrebni, in so natančno ločili, ali je nekdo ekonomski migrant ali gre za begunca. Kar se tiče stroškov, govorili smo ves čas o stroških. Ampak to, da pa vi govorite, da stroški ostajajo doma, ta je pa najbolj neumna. Oprostite, seveda ostajajo doma, ampak se delajo stroški. Ta denar bi se lahko porabil za nekaj drugega, na primer za brezplačna kosila, o katerih smo nedolgo nazaj razpravljali na predlog ene od strank. Morda za štipendije, morda za pomoč pri tistih organizacijah, ki se ukvarjajo z dvigom in zmanjševanjem brezposelnosti. Ne govoriti o stroških in potem reči, da to tako ostaja doma. To je smešno in predvsem zavajajoče. In ko govorite, da so stroški za tako imenovane prosilce izenačeni, kot ste naredil nek seštevek s temi, kar dobijo naši državljani, ni res. Naši državljani, o katerih smo mi dali primerjavo, so 40 let dajali denar v našo blagajno. Oni so tej državi dajali, danes pa jih izenačujete oziroma dobivajo manj, kot so stroški, še enkrat poudarjam, stroški za tako imenovane prosilce. Ja, 18 evrov. Včasih ne gre za višino, včasih gre za način. Včasih gre preprosto za način. 18 evrov se nekomu zdi zelo malo, nekomu se zdi srednje, nekomu pa kar dosti. In mi smo predlagali, da se to nadomesti z materialno pomočjo. Zadnji izgred pod vplivom alkohola mogoče kaže ravno na to, da je bil naš predlog več kot upravičen, kajti 18 evrov lahko potem porabi posameznik za karkoli hoče. Omenjali ste številko 45. Dobro bi bilo tudi vedeti, koliko od tega je družin. Res družin, koliko je samo posameznikov. Ta zadeva bi bila zanimiva in govorite v času, ko je Slovenija predstavljala [[...]]
Gospa Anja Bah Žibert, replika.
samo tranzit. Samo tranzit. Počakajte sedaj, ko se ti ljudje vračajo, potem se bomo lahko pogovarjali o številkah. Izračuni tisoč 200, o katerih govorimo, bodo kmalu krepko krepko višji, ker bo to potegnilo še druge stvari za seboj.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Matej T. Vatovec.
Hvala, gospa podpredsednica. Danes obravnavamo Zakon o mednarodni zaščiti. O čem govori ta zakon? Ne boste verjeli, o mednarodni zaščiti. Danes pa poslušamo tukaj o vseh možnih ostalih temah. Mednarodna zaščita je jasno določena, ve se, kateri dve obliki obstajata. In o tem danes govorimo. In o teh nekaj primerih, ki jih imamo. Sedaj pa zapademo v po mojem mnenju nepotrebne demagogije. Danes sem nalašč ves čas zagovarjal tako zelo formalistično pozicijo, pravno formalistično pozicijo in berem ta zakon s tega vidika. Tako da mislim, da bi to na nek način morali narediti in vložiti malo več truda v to, da dejansko govorimo o zakonu, ki je danes pred nami. Vendar to ni možno, če prihajajo na pladenj takšni predlogi, kot so ti tako famozni stroški. Mislim, da je kolega Horvat pred menoj na nek način že dobro odprl to razpravo. Mislim, da je absurdno obravnavati ljudi z vidika stroškov, še bolj absurdno pa je seštevati vse možne zneske v ta strošek. To je isto, kot da bi rekli, da so pacienti v Sloveniji, se pravi, tisti, ki so koristniki zdravstvenih storitev, tak in tak strošek, ker zraven bomo prišteli stroške plač zdravnikov, medicinskih sester, kuharjev, ostalega negovalnega osebja, varnostnikov, najema prostorov itn. Skratka, gre za neke absurdne primerjave. Sploh pa, ko govorimo o ljudeh, jih kvantificirati v številke, je pa že na meji nespodobnega. In še najbolj nespodobno je to, da se to potem obrača na to, da gre za neke stroške na račun slovenskih državljanov. Dejstvo je, da so naši državljanke in državljani v zelo nezavidljivem položaju. Že vse vlade na nek način do sedaj pristajajo na tistih 600 evrov minimalne plače, ki so daleč pod tem, da bi bile dovoljšnje plačilo za delo. Imamo 288 evrov sredstev za preživetje, ki so več kot polovico manjši od uradnega praga revščine, imamo skoraj 400 tisoč ljudi, ki živijo na ali pod pragom revščine itn. Ampak za to niso krivi begunci. Za to so kriva odpuščanja v javnem sektorju, za to so kriva nižanja pokojnin, za to je krivo nižanje socialnih transferjev, ropanje državnega premoženja, fiskalno pravilo in ne nazadnje predvsem Zujf pa pokojninska reforma, ki ju je sprejela ravno vlada, ki jo je vodila SDS. Sedaj napadati begunce oziroma izkoriščati begunsko krizo za to, da se pokaže na nek socialni čut do lastnih državljanov, je popolna hipokrizija z vaše strani, ker gre za čisto demagogijo in za zavajanje. Kar se tiče drugih izvajanj. Kolegica Sluga je dejala, da obstajata na nek način dve smeri v opoziciji. Ena vleče preveč na odprto, druga vleče preveč na zaostrovanje ukrepov in da je na nek način koalicija tukaj neko ravnotežje med varnostnim in humanitarnim vprašanjem. Jaz poudarjam, Združena levica je zavzela zelo pravnoformalno stališče. In to, kar danes zagovarjamo, je zgolj to, da dosegamo tisto minimalno spoštovanje pravnih standardov. Tu ne gremo v nobene ekstreme pretiranega odpiranja ali pa karkoli, ampak, ponavljam, danes tu govorimo o prosilcih za azil oziroma o ljudeh, ki bi bili potencialno upravičeno do mednarodne zaščite ali subsidiarne zaščite in o ničemer drugem. In če hočemo to obravnavati, moramo dosegati minimalno spoštovanje teh standardov. Kar se tiče mejnih postopkov. Rečeno je bilo, da se bodo uvajali, da ni nobene skrbi, da bi zavračali ljudi na meji in da se bodo uvajali samo za tiste, ki očitno ne izpolnjujejo pogojev. To je kršitev mednarodnega prava. Sama direktiva jasno določa, da je treba obravnavati vsako prošnjo posamično. Za to, da se poglobi v posamični primer, je potrebnega nekaj napora. To se ne da narediti tako čez palec oziroma na videz oceniti, ali je nekdo upravičen do mednarodne zaščite ali ne. Kar se tiče vseh varovalk, ki bi naj bile prisotne, ki jih je kolega Ferluga prebral iz zakona. Te so sicer navedene, ampak kje pa je natančno navedeno, da se bodo te varovalke uporabljale pri mejnih postopkih. Štirinajst dni je rok, v katerem bi morala uradna oseba speljati postopek. Že danes pa vidimo, da traja od obravnave teh prošenj več kot eno leto. Včasih se eno leto išče samo tolmača. Že sedaj imamo previsok odstotek nezakonitih zavrnjenih odločb. Se pravi, da te varovalke ne bodo v praksi mogle funkcionirati. Tako obstaja utemeljen sum, da ti mejni postopki bodo predstavljali kršitve in seveda tudi potencialne podlage za tožbe na ustreznih institucijah. Mejni postopki bodo podlaga za nezakonito masovno zavračanje, in to je na nek način dejstvo. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima dr. Vinko Gorenak.
Hvala lepa. Ja, saj ni gospoda, ki je prej naredil celo predavanje, gospoda Horvata, o stroških. Jaz upam, da nas sliši. Poslušam pač, bom rekel, nekatere, kako rečejo tam doli, gluposti ali norosti, če želite. Tudi vaše, gospod Vatovec zdajle. Ja kdo pa potem plača to? Pravite, da to niso stroški. In da državljani, prej smo slišali, nimajo nič s tem. Ja kdo potem to plača, če ne Republika Slovenija iz proračuna? In kdo potem polni ta proračun, če ne državljani Republike Slovenije? Gospod Horvat je prej relativno korektno govoril o zadevah, ko je govoril o tem, da tega denarja ti ljudje ne dobijo. Seveda ga ne dobijo. Kdo to trdi, da ga dobijo? Ampak mene veseli, da smo včeraj kljub temu, da ste totalno "razštelani" v koaliciji, prišli do relativno točnih številk. Kljub temu da je predsednik vlade prodajal meglo, saj to mu je tako, zgleda, že v navado prišlo, da so stroški samo 385 evrov na prosilca za azil, poudarjam, na prosilca za azil, je potem finančni minister vendarle povedal, da so stroški več kot 10 tisoč evrov na leto ali več kot 833, rekel je celo, da se številka bliža temu, kar je navedla notranja ministrica, to je tisoč 500 evrov na mesec na enega prosilca za azil. Vendar to, kar gospod Horvat trdi v nadaljevanju, pa seveda ni točno, da gre za 42 ljudi ali kolikor je rekel oziroma da smo v letošnjem letu podelili azil iz tega paketa samo desetim ljudem in je potem prišel do te pomnožene številke z 10. To ne drži. Številka tisoč 300 evrov stroškov na enega prosilca za azil se nanaša na vse osebe, ki so v azilnem domu, tudi tiste, ki čakajo na odločitev. To pomeni, da ne moremo reči, da je samo za deset ljudi bil ta denar porabljen. Ne, to ni res. Porabljen je za vsakega, ki je v azilnem domu. Teh je pa sedaj že čez 400 z lokacijami vred. Sicer pa govoriti o teh številkah nima kakšnega posebnega pomena, ker so na razpolago tudi uradni podatki, ki jih je sprejela ta vlada, torej vaša vlada. Povedala je, koliko so stroški znašali leta 2014, ko je tam bilo 49 ljudi. Takrat so bili ti stroški taki, kot je tukaj navedeno, tisoč 300 evrov in toliko na enega prosilca za azil. To, da to ostane v državi Sloveniji, seveda ostane v državi Sloveniji, ampak če mi ne bi imeli nobenega prosilca za azil, teh stroškov ne bi bilo. To potem primerjati z državljani Republike Slovenije, da stanejo približno toliko, če seštevamo vse štiri blagajne, je pa norost. Državljani Republike Slovenije so tukaj delali 40 let in so 40 let plačevali davke in 40 let so vplačevali v pokojninsko blagajno, zato da danes dobijo 400 evrov. Ne moremo pristati na to, da je državljan Republike Slovenije v tem pogledu z vidika stroškov z enim prosilcem za azil v položaju, v kakršnem je. Da tisti, ki ima 400, 500 evrov, plačuje v državni proračun zato, da iz državnega proračuna gre tisoč 300 evrov na mesec za enega prosilca za azil. To seveda ne gre skupaj na nobeden način. To primerjati z zdravniki itd., je neumnost, to ne gre nikamor. Sicer pa na ostali del in na amandmaje. Prej je bil očitek s strani Združene levice SMC, da je na meji kršitve evropske zakonodaje. Je, to drži. Ampak evropske zakonodaje ni več. Pa potem ne primerjajte tega z meglo. To je megla. Dublinska uredba, megla. Ni je več. Nemčija jo je suspendirala že julija lani. Skupne azilne politike v Evropi ni. V Evropi vlada načelo Znajdi se, po domače povedano. Potem groziti z nekimi procesi zoper državo Slovenijo, ker ne spoštuje teh predpisov ali pa je na meji nespoštovanja evropskih predpisov, ki sploh obstajajo, je brez zveze. Zakaj? Ker jih ni več. Nemci so prvi rekli: Dublinska uredba adijo. Ni je več. A boš spoštoval nekaj, kar ni več? V tem pogledu jaz podpiram amandmaje oziroma podpiram to, kar je SMC v tem amandmaju naredila, ko omejuje možnost prihoda prosilcev za azil v Slovenijo. Če je nekdo v članici Evropske unije, pa katerikoli, in če pride v Sloveniji in tukaj prosi za azil – ja, zakaj pa? Saj je lahko zaprosil tam, kjer je bil najprej. Ali je bil v Grčiji, ali je šel čez Hrvaško ali pa je iz Avstrije nazaj vrnjen, je čisto vseeno. Tam je lahko zaprosil za azil. Tu kaže podpreti to razmišljanje vlade, če želite. Pri stroških pa ne bomo nikoli prišli skupaj. Ker če vi mislite, da elektrika nič ne stane, če vi mislite, da tam voda nič ne stane, če vi mislite, da varnost nič ne stane – ja, 220 tisoč evrov so leta 2014 plačali za varnostno službo, ki varuje azilni dom. Saj to bo tudi letos treba plačati, ampak verjetno približno trikrat toliko glede na to, da imamo zdaj dislocirane enote azilnega doma. To so stroški in gôtovo! In ne moremo zdaj reči, da to niso stroški. To so stroški, ki jih plačajo državljani Republike Slovenije. Toliko za zdaj. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Lilijana Kozlovič.
Hvala, predsedujoča, za besedo. Naj odgovorim, ko je kolega Vatovec rekel, da smo na meji zakonitosti s svojim zakonom oziroma vladnim zakonom. Tudi določeni predlogi Združene levice so kar direktno v nasprotju z direktivo. Kar se tiče mejnih postopkov, naj še enkrat povem, da so urejeni v direktivi in si jih ni vlada izmislila. Kar se tiče tega, kako se bo obravnavalo – če se v roku 14 dni ne bo moglo ugotoviti, gre v redni postopek. To pomeni, da se bo vse te ljudi obravnavalo subjektivno, glede na njihove osebne okoliščine. Vaša trditev, da imamo visok odstotek do sedaj nezakonitih odločb, to je nekaj pavšalnega, tako da bi si tu želeli vašo konkretno navedbo. In na podlagi tega potem tudi trdite, da ta mejni postopek gre lahko v to smer. To so samo neke pavšalne navedbe, vaša trditev tu ne vzdrži. Kar se tiče stroškov. Dejstvo je, da ne bomo prišli skupaj, ker se da s temi številkami zelo lepo manipulirati. Vemo pa, da proračun pomeni kroženje denarja. Bolj ko denar kroži, bolj se lahko tudi gospodarstvo obrača; in to je tudi njegov temelj. Pravite, da begunci, prosilci dobijo denar in da imajo stroške. Tu morate ločiti. Ločiti morate in povedati, kakšne pravice imajo begunci – gospod Gorenak odhaja – in kakšne pravice imajo prosilci. Tu je razlika, ne morete reči, da vsak stane toliko, morate biti eksaktni. Morate pogledati v zakon, katere pravice grejo prosilcu za azil, katere pravice grejo beguncu, tistemu, ki mu je priznan status. Res je, osmim je bil priznan status. Tistih prosilcev, ki so trenutno upravičeni, pa imamo 414, to je zadnji podatek. 28. februarja imamo 414 prosilcev in odobrenih je bilo 10, in sicer je ugodenih 8 prošenj za status begunca in 2 prošnji za subsidiarno zaščito. Kar se tiče upokojencev in 400 evrov. Oni ne prispevajo v proračun, ker ne plačujejo prispevkov v proračun; samo če imajo malo delo, plačajo dohodnino od tega. Od teh 400 evrov oni ne prispevajo v proračun, za ta denar, ki kroži tudi za naša delovna mesta. Pa spet bom rekla, kar se tiče tega, da je tako nizka pokojnina, da imajo policisti nizke plače, da ima vojska nizke plače, da imamo premalo policistov, da imamo premalo vojske – spoštovani SDS, to je vaša zasluga. Hvala.
Repliko ima dr. Vinko Gorenak.
Ne bo šlo, gospa Kozlovič. Ne bo šlo! Jaz nisem čisto nič zavajal. Jaz sem natanko povedal, da govorim o prosilcih za mednarodno zaščito ali po domače povedano – o prosilcih za azil. In teh je, kot ste povedali, 414; osmim ali desetim je pa ta status že priznan. O teh govoriva, kajne. In ti stanejo tisoč 330 evrov na mesec, pika, amen! To je tu napisano, zadaj pa piše "predsednik Vlade Miro Cerar". Ja, toliko je stroškov. Še kaj? Ne vem, kaj je treba tu še pojasnjevati. Nisem pa govoril o tistih, ki jih zastonj vozite iz Dobove v Avstrijo. Tistim pa računajte 9,20 evrov, kot jih plača državljan Republike Slovenije, če iz Dobove potuje na Šentilj. Vi jih pa vozite zastonj. Vidite, to je pa tudi problem. Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o 16. členu ter amandmaju Poslanske skupine Združena levica? [[Ne.]] Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 23. člen ter amandma Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 34. člen ter amandma Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] . Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 43. člen ter amandma Poslanske skupine Združena levica. Želi kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima dr. Matej Tašner Vatovec.
Hvala. Lahko bi repliciral na prejšnje navedbe o postopkih na meji, pa sem vedel, da bomo hitro prišli k temu členu, tako da imam zdaj priložnost. 43. člen govori o tako imenovanih mejnih postopkih in to je ena, tudi na začetku sem to povedal, izmed najbolj spornih določb tega novega zakona. Po veljavnem zakonu imamo sicer poseben postopek urejen le za postopke na letališčih in pristaniščih, z novim predlogom pa se ta postopek uvaja tudi na meje. Z amandmajem predlagamo, da se ohrani trenutna ureditev, da ostanejo ti postopki na letališčih in pristaniščih, ker nasprotujemo ravno uveljavljanju teh tako imenovanih mejnih postopkov, katerih glavni namen je po našem mnenju zgolj en, in to je seveda pospešen postopek, v katerem se lahko odloča o dopustnosti prošnje, kar je na nek način nezakonita praksa, ki jo sicer že izvaja večina članic Evropske unije. Ta določba daje podlago masovnemu zavračanju prosilcev, to sem že izpostavil, ker gre za pospešen postopek, ki nima ustreznega pravnega sredstva. Če pogledamo na celoten predlog skupaj, če na nek način zakon beremo v celoti, kako členi delujejo drug na drugega, v bistvu v Sloveniji praktično zaščite ne bo več mogoče pridobiti. Zakaj? Vlada je zakon napisala tako, da bo lahko povsem arbitrarno na njegovi podlagi omejevala število prošenj in tudi podeljenih zaščit. Jasno je, da je določanje takšnih oziroma kakršnihkoli kvot – in tu gre dejansko za neko vrsto kvote – ali preprečevanje osebam, da bi vložile prošnje, nezakonito; a kljub temu se je vlada odločila za povsem identično rešitev, ki jo na drugačen način opiše s temi mejnimi postopki. Ne glede na to, od kje bo prišla oseba, ki se bo znašla na meji, jo bo lahko Slovenija po pospešenem postopku izgnala, ker si je vlada določila, da lahko na prošnjo na hitro zavrže vsakemu. Dva pogoja obstajata, ki je bil, prvič, pred prihodom v Slovenijo v kateri od za vlado – ker mora ona določiti to – varnih držav; ali pa, drugič, ki je v Slovenijo prišel iz druge države članice Evropske unije. S tem se jasno kaže, da lahko od uveljavitve zakona dalje Slovenija odreče zaščito prav vsem; ne glede na to, od kje in zakaj so se zatekli k nam, ker po eni strani prihajajo k nam preko držav članic in tudi držav, ki jih ima vlada sicer za varne; ampak k temu bomo prišli nekoliko kasneje. Ali je to nezakonito in v nasprotju z mednarodnim evropskim pravom in tudi našo Ustavo? Je, seveda je. Ampak ker bodo vsi iz Slovenije izgnani, še preden bodo lahko podali pritožbo, vlada verjetno upa na to, da ne bo nihče tega opazil, skratka da bo ta stvar šla gladko mimo. Da je kakršnokoli skupinsko vračanje oseb nezakonito in da se za varne države ne moreta šteti niti Grčija in Italija, ki spadata pod ta dva pogoja, ki ju zakon vpeljuje, je jasno določilo že Evropsko sodišče za človekove pravice. Prav tako je že večkrat jasno določilo, da morajo imeti vsi prosilci na voljo učinkovito pravno sredstvo, ki ga ta zakon tudi ukinja. Kdaj in pod kakšnimi pogoji se sploh sme uporabiti pospešen oziroma mejni postopek, je tudi jasno določeno v direktivi, ki jo implementiramo. Tukaj so določbe v tem zakonu v nasprotju s samo direktivo, ki jo skuša implementirati. Ampak očitno je vlada obljube o pomembnosti spoštovanja načela pravne države in tudi posebne skrbi za zaščito človekovih pravic enostavno pozabila. V luči zganjanja vsesplošne panike in tudi širjenja strahu očitno spoštovanje mednarodnih zahtev in ščitenje človekovih pravic postaja tudi za koalicijo nepomembno. Posledica tega bo, da bomo dobili nove izbrisane; in tokrat celo na evropski ravni. Ker menimo, da je že en ogromen črn madež za Slovenijo preveč, z amandmaji predlagamo črtanje ustavno spornih določb, ki vpeljujejo ta mejni postopek. In če ne želimo, da postane Slovenija serijska kršiteljica človekovih pravic, potem moramo ta amandma danes podpreti; razen če v koaliciji na nek način delite mnenje desnice, da begunci pač niso ljudje in posledično ne morejo imeti človekovih pravic. Tukaj ne gre več za nasprotovanje, recimo temu, nepremišljenim odločitvam vlade ali ukrepom vlade; gre za protiustavne rešitve, gre za kršitve mednarodnega evropskega prava. Za vsako takšno rešitev, ki jo ta zakon predlaga, se skoraj najde sodba, ki priča o njeni protiustavnosti ali pa je v neskladju z mednarodnimi akti. Edina stvar in tukaj ponovno izpostavljam ta pravnoformalistični koncept danes, ker lahko bi šli v popolnoma drugačno branje tega zakona; nujno je, da sprejmemo amandmaje zato, ker moramo zadostiti tem minimalnim standardom, ki jim pravimo spoštovanje mednarodnega pravnega reda.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o 43. členu ter amandmaju Poslanske skupine Združena levica? Prosim za prijavo. Besedo ima mag. Lilijana Kozlovič.
Hvala. Na mejni postopek ne bom več odgovarjala, ker mislim, da bo tudi vlada potrdila, sem že večkrat povedala. Samo za 51. člen je bilo tudi povedano, zakaj smo se najprej odločili, da vnesemo eno alinejo in zakaj tudi imamo pomisleke, da morda še ni pravi čas za njo. Kar se pa tiče navedb, da bodo prosilci izgnani, še preden bodo dali pritožbo. Tukaj, se pravi ko nekdo ni več upravičen, nastopi Zakon o tujcih. Poznati morate Zakon o tujcih, ki določa kdaj in kako se koga vrača. Torej nikakor ne drži, da je nekdo izgnan, še preden lahko da pritožbo; ampak so sproženi mehanizmi, ki mu omogočajo, da vse to lahko stori, in tudi v skladu s temeljnimi načeli tega zakona so mu zagotovljena vsa pravna jamstva. Kar se tiče varne države – temu nasprotujete. V 51. členu, spet bom ponovila, da je to v skladu z direktivo, poleg tega pa morajo biti varne države vnaprej določene. Trenutno Vlada Republike Slovenije še posebej ni naredila seznama, na katerem bi opredelila, katere so varne države. O vse splošni paniki, o kateri govorite, seveda zavajate. Nobene panike ni. Vlada, ponovno bom rekla, ukrepa tedaj, kadar je ukrep potreben. Hvala.
Hvala lepa. Repliko ima dr. Matej T. Vatovec.
Na nek način ja. Tudi meni ta pingpong postaja že po svoje redundanten. Če se napotujemo na Zakon o tujcih, tam je naveden rok 7 do 30 dni; v predlogu novega ZMZ imamo ta rok 8 dni. In v času, kjer bi pač bili, v sedmih dneh pa bi se zaključili ti postopki za zavrnitev. V povezavi s suspenzivnostjo, ki jo uvaja, dejansko to pravno sredstvo in to pravno varstvo umanjka ter ga ni več. In nehajte ponavljati, da je vse določeno in v skladu z direktivo, ker pač ni. Jasno sem že večkrat danes naštel, katere določbe so v nasprotju z direktivo in tiste, na katere opozarjajo tudi nevladne organizacije, humanitarne organizacije, ki so v nasprotju z mednarodnimi akti, od Ženevske konvencije pa do evropskih pravnih aktov. To je nesmiselno.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? [[Ne.]] Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 45. člen in amandma Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke in amandma Poslanske skupine Združena levica. Želi kdo razpravljati? Prosim za prijave. Besedo ima gospa Anja Bah Žibert.
Hvala za besedo, predsedujoča. Prej smo slišali, da zakon bolj skrajšuje posamezne postopke in s tem omogoča hitreje zaključiti posamezno fazo, bodisi ob začetku bodisi v vmesni fazi. Menim pa, da je pomanjkljivost tega zakona v tem, da ni določeno, kdaj oziroma v kolikšnem času mora polnoletna oseba vložiti prošnjo. To se nam zdi pomembno, zato tu predlagamo rok 3 dni. Nam se zdi to povsem sprejemljiv rok. V treh dneh že nekako vsak posameznik, ki pride v Republiko Slovenijo, ve, kakšen je njegov namen. Zagotovo bi takšen amandma koristil temu, da hitreje pridemo do nekih zaključkov; in natančno vemo, kaj ta posameznik želi. Naš predlog je, da pristojni organ ob vstopu v Republiko Slovenijo pri prosilcu, ko izrazi ta namen, le-to vloži v roku treh dni. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? [[Ne.]] Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 49. člen in amandma Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke in amandma Poslanske skupine Združena levica. Želi kdo razpravljati? Gospa Anja Bah Žibert, izvolite.
Hvala lepa za besedo, predsedujoča. Gre namreč za to, da določneje opredelimo oziroma krajšamo roke, ko je treba izdati odločbo. Mi predlagamo, da je to 30 dni. Dejstvo je, da Vlada predlaga, da pristojni organ, ki o tem odloča, svojo odločitev podaljšuje; na koncu lahko pride tudi do enega leta in še več. Menimo, da je ta vmesni čas predolg, da bi se ne vedelo, kakšen status ima prosilec oziroma kakšen status si prosilec glede na konvencije, glede na zakonodajo in vse ostalo lahko pridobi. Menimo, da organ v 30 dneh vendar lahko odloči o tej zadevi, ne da se to podaljšuje. In v zakonu celo opredeljuje, če v tistem roku tega ne uspe, se ta rok celo podaljša. Mi pač predlagamo, da je tu striktno, da se ta zadeva skrajša, kar bo zagotovo v interesu vseh, za prosilca in za Republiko Slovenijo, da se bo ta postopek hitreje izpeljalo.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? [[Ne.]] Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 51. člen in amandma Poslanske skupine Združena levica. Želi kdo razpravljati? Mag. Branko Grims, izvolite.
Samo v enem stavku. Tam je predlagano, da se črtata edini dve alineji, ki sta dejansko dobri in pametni v tem celotnem zakonu. To veliko pove o predlagateljih tega amandmaja.
Besedo ima ministrica mag. Vesna Györkös Žnidar.
Hvala za besedo, podpredsednica. Ker danes obravnavamo spremembo Zakona o mednarodni zaščiti, je prav, da se spomnimo, da Ministrstvo za notranje zadeve že od samega začetka, torej od začetka soočenja z migrantsko krizo, opozarja, da migracije zahtevajo celosten pristop v vseh pogledih. Tudi evropska agenda o migracijah v delu, ko govori o učinkoviti migracijski politiki, poudarja pozornost tudi boju proti nezakonitim migracijam, ki je tudi en od zelo pomembnih vidikov te celostne problematike, ki pa mora temeljiti tudi na učinkovitem upravljanju zunanjih meja. Ker se danes pogovarjamo o zelo pomembnem zakonu, je tudi na mestu poudariti, da se migrantska kriza ni pričela leta 2015. Migrantska kriza oziroma begunska problematika je dejansko posledica večletnega zanemarjanja problema, kar je privedlo do tega, da je ta kriza eskalirala v letu 2015; in je tudi na mestu, da se tudi temu dejstvu prilagodi zakonodaja, ki se sprejema na evropskem in nacionalnem nivoju. Po drugi strani pa sigurno drži, da begunska kriza, kot je potrkala na vrata Evropske unije, pravzaprav ni nič novega v globalnem smislu. Obstaja že od nekdaj, vendar pa se v tem času oziroma v teh procesih spreminja odnos do tega problema, s čimer smo tudi soočeni danes v Evropi. Vemo, da so nekatere države zelo odprte in sprejemajo; druge države vodijo izključno politiko tranzita, tretje države so pa nagnjene bolj k nekakšni sekuritizaciji. V današnjih sodobnih razmerah praktično ni težko najti vprašanja, ki ga ne bi bilo možno presojati skozi prizmo varnosti, kar pa vsekakor ni dopustno v razmerah, kadar varnostna slika tega ne potrjuje. Ker smo danes pa tudi včeraj poslušali očitke, da ni dovolj komunikacije in da ni dovolj informiranja, zlasti s strani vladnih organov, moram na tem mestu še enkrat poudariti, da očitek, da ni komunikacije in da ni informacij, dejansko predstavlja enega od prikritih načinov nestrinjanja z določenimi resnimi in nujnimi rešitvami. Menim, da to ni sprejemljivo, ker določene rešitve so potrebne tudi za zagotavljanje varnosti, da ne omenjamo še vseh ostalih vidikov tega problema. Današnja razprava v Državnem zboru je po mojem mnenju pričakovano, ne bom rekla burna, ampak pisana, zanimiva. Dejstvo je, da današnja razprava v Državnem zboru potrjuje ne le dejstvo, da je v teh zahtevnih časih pod pritiskom schengenska ureditev in celoten korpus mednarodnega prava, ki ureja mednarodno zaščito. Vendar pa je treba v tem kontekstu ter v kontekstu vseh prizadevanj in stališč, ki se vedno bolj jasno sprejemajo tudi na nivoju Evropske unije, jasno povedati, da pravica do azila oziroma pravica do pribežališča ne temelji na pravici izbirati države, v kateri naj bi osebe prosile za mednarodno zaščito. Racio tega zaključka in tudi stališč, ki se tudi na nivoju Evropske unije sprejemajo, tudi v sklepih Evropskega sveta, je v tem, da mednarodna zaščita ni podrejena svobodi gibanja. Mednarodna zaščita znotraj Evropske unije pomeni omejeno gibanje iz ene države članice v drugo državo članico v roku 90 dni. Povsem jasno je, da mednarodno pravo in tudi evropsko pravo ne temeljita na izbiri kot primarnem principu, ampak težita k temu, da mora prva varna država oziroma če se pogovarjamo v kontekstu Evropske unije, prva evropska pravna država obravnavati prošnjo za mednarodno zaščito oziroma ponuditi zaščito; kar pa v kontekstu Evropske unije pomeni, da so vse evropske države varne, vse evropske države oziroma države Evropske unije so tudi podpisnice ženevske konvencije. Hkrati v tej celostni zgodbi pa je treba poudariti tudi to, da bodo stvari dejansko delovale v smislu namena, kot ga ima mednarodna zaščita, morajo sočasno delovati tudi vsi solidarnostni mehanizmi, ki so del koncepta Evropske unije, kar se tiče mednarodne zaščite. Kar se tiče Slovenije, ker danes razpravljamo o Zakonu o mednarodni zaščiti, torej o nacionalnem zakonu, ki mora biti usklajen tudi z direktivami Evropske unije, je treba poudariti, da Slovenija ni prva država vstopa niti v Evropsko unijo niti ni prva država vstopa v schengensko območje. Seveda si bo Slovenija še naprej prizadevala za humanitarno obravnavo migrantskega toka, to nam je naložil tudi Državni zbor, to je tudi naša moralna in etična obveznost. Vendar pa menim, da imamo kot država suvereno pravico in dolžnost, da sprejmemo vse ukrepe, torej tudi zakonodajne, predvsem pa v luči odsotnosti skupne evropske rešitve, ki omogočajo nemoteno delovanje države tudi v primeru, kadar bi se lahko država znašla pod nesorazmernim pritiskom na enega od svojih ključnih podsistemov, konkretno azilni sistem. Že v času, ko sem se udeležila sestanka ministrov v Bruslju, pa tudi kasneje sem tudi jasno opozorila, da je Slovenija v težki poziciji, moramo izhajati dejansko iz realne situacije. Na eni strani imamo opravka s politiko odprtih vrat določenih držav, torej držav severno od nas, kar je objektivno gledano spremenilo strukturo migrantskega toka, torej v smislu procentualnega razmerja med begunci in ostalimi migranti. Hkrati pa ravno te države, ki vodijo politiko odprtih vrat, pa morda tudi politiko odprtih oken, kar smo poslušali tudi v zadnjih dneh, te iste države pa hkrati postavljajo notranje meje znotraj schengenskega prostora oziroma govorijo o pomembnosti notranjih meja znotraj schengenskega prostora, v katerem bi naj te meje bile neobstoječe, in z ukrepi v praksi pravzaprav zaostrujejo sprejem. To, kar danes spremljamo v Makedoniji, je ena od konkretnih otipljivih rešitev, do katere je prišlo tudi na pobudo predsednika Vlade Republike Slovenije. Mislim, da je dogajanje v Makedoniji izrednega pomena in tudi simbolnega pomena, ker v primeru Makedonije se tudi na nek način že reflektira pripravljenost evropskih držav iskati približek evropske rešitve. Zato mislim, da dejansko v tej, če lahko temu tako rečemo, dvojni igri, torej na eni strani imamo politiko odprtih vrat, na drugi strani pa se dotok prikrito omejuje, ni na mestu, da se sploh pogovarjamo o tem, da bi bile notranje meje rešitev znotraj schengenskega prostora. Če je namen vseh teh dogovorov in naporov kaj drugega, mislim, da je tudi čas in prav je, da se to jasno pove. Slovenija je kredibilna članica schengenskega prostora in popolnoma nobenega razloga ni, da bi se Slovenijo kakorkoli krivilo zaradi njenih ravnanj, ker mislim, da je svojo nalogo izjemno dobro opravila. O paradoksalnosti dane situacije priča tudi situacija na Madžarskem. Vemo, da kljub temu, da imajo to svojo ograjo, na katero nekateri navezujejo argumente o njeni suverenosti in učinkovitem reševanju problema, to dokazuje, da to ne funkcionira, ker namreč Madžarska je v preteklih dneh imela na določene dneve celo več ilegalnih prehodov meje, kot jih je imela Slovenija v primeru našega kontroliranega prehoda, ki vsekakor je varnostno bolj sprejemljiv in obvladljiv kot razpršeno prehajanje meje. Danes je bilo tudi govora o kvotah. Moram poudariti, da Slovenija kvot nima. Kvote dejansko postavljajo nekatere države severno od nas. V zadnjem času je eden izmed dogovorov, ki je šel v smeri zmanjševanja migrantskega toka, da se doseže obvladljivo število migrantov na zahodni balkanski poti, bil dogovor oziroma skupna izjava generalnih direktorjev policije, s katerim se tudi v tem trenutku dosega obvladljiv obseg migracij, ki še vedno dopušča individualno kontrolo vsakega posameznega migranta v skladu s schengenskim zakonikom. In to je rešitev, ki je komplementarna, je komplementarna schengenskemu zakoniku, sklepom Evropskega sveta in je tudi proti tako imenovani politiki way through; torej da nekatere države samo dopuščajo tranzit čez svoje ozemlje. Tako kot pri izvajanju schengna ne moremo čakati na skupne rešitve, ker so evropske rešitve prepočasne, menim, da tudi v primeru zakonodaje, torej v primeru Zakona o mednarodni zaščiti, o katerem se danes pogovarjamo, je treba zavzeti določena zelo jasna in zelo odločna stališča ter tudi rešitve, ki adekvatno odgovarjajo na dejstvo množičnih prihodov v Evropsko unijo in na meje posameznih držav v kontekstu mešanih migracijskih tokov. Skratka, cilj zagotovo v vsakem primeru, z ukrepi in zakonodajo, mora biti, da se migracijski tok zmanjša oziroma da se obravnava v skladu s temeljnimi koncepti Evropske unije. Tudi evropska agenda o migracijah, ko govori o okrepitvi evropskega azilnega sistema, govori tudi o učinkovitejšem pristopu k zlorabam. Preveč vlog je neutemeljenih in na ta način se potem tudi v celem kontekstu odvzemajo mesta tistim, ki so dejansko upravičeni do mednarodne zaščite na račun nekaterih, ki morda te zaščite ne potrebujejo. Danes je tudi bilo nekaj govora o prognozi v naslednjih letih. Predvidevanja so, da bo migrantska kriza dolgotrajna, torej 5, 10 let, morda tudi več. Trenutno sicer ni pritiska na slovenski azilni sistem, ampak glede na dolgoročno perspektivo lahko pričakujemo, da ciljne države ne bodo mogle več sprejemati, kar lahko v srednjeročni ali dolgoročni perspektivi pomeni tudi, da bo povečan pritisk na druge države članice, torej tudi na Republiko Slovenijo. Vemo pa tudi sočasno, da so tudi v tem segmentu evropske rešitve prepočasne, zato je treba tudi v zakonodaji sprejeti določene rešitve, ki bodo minimizirale določene nesorazmerne pritiske na azilni sistem. Potem v skrajni fazi bo to pomenilo, da ljudje, ki so upravičeni do mednarodne zaščite, le-te ne bodo dobili po hitrem in učinkovitem postopku. Veliko govora je o 51. členu oziroma o spremembah 51. člena v Zakonu o mednarodni zaščiti. Glede zavrnitve prošnje kot nedopustne v primerih, ko prosilec pride iz tretje varne države, moram tukaj pojasniti, da je ta določba v celoti usklajena s postopkovno direktivo. Še vedno bo šlo za individualno obravnavo, prosilec bo lahko še vedno pri osebnem razgovoru predstavil dejstva in dokaze ter izkazal, zakaj konkretno določena država zanj osebno ni varna. Presojalo se bo, ali je dejansko imel možnost zaprositi za mednarodno zaščito iz utemeljenih razlogov v zadevni državi. Ta segment nikakor ni spregledan in tudi mislim, da je povsem jasno, da je to primerno upoštevano. Kar se pa tiče predlogov, ki se nanašajo na možnost zavrnitve oziroma zavrženja prošnje kot nedopustne, ko je iz okoliščin vstopa prosilca jasno, da je v Republiko Slovenijo vstopil iz države, ki je država članica Evropske unije, tukaj pa je treba poudariti, da trenutno veljavna zakonodaja s področja mednarodne zaščite na ravni Evropske unije in posledično tudi na nacionalni ravni ne omogoča hitre in učinkovite obravnave v primeru, kadar gre za masovno število prošenj za mednarodno zaščito. Zato ocenjujemo, da je predlog, ki sem ga ravnokar navedla, utemeljen, da je na mestu. Pri tem se izhaja iz predpostavke, da bi oseba, ki potrebuje zaščito, morala za to mednarodno zaščito zaprositi v zanjo prvi varni državi, pri čemer se predlagana rešitev omejuje zgolj na države članice Evropske unije. Vemo, da se države članice Evropske unije s protokolom k Amsterdamski pogodbi manifestirajo kot varne države izvora. Tudi vse države članice Evropske unije so podpisnice ženevske konvencije. Države članice Evropske unije so tudi zavezane k vzpostavitvi skupne evropske azilne politike oziroma skupnega evropskega azilnega sistema, ki temelji na principu, da je celotna Evropska unija območje svobode, varnosti in pravic, torej odprta za vse, ki jih legitimne okoliščine prisilijo k iskanju rešitve. Tukaj je prav tako treba poudariti, da je na ravni Evropske unije smiselno enak mehanizem predviden tudi v Dublinski uredbi, ki določa pravila za določitev odgovorne države članice za obravnavo prošnje. Vendar pa ker Dublin vsebuje zelo zapletena postopkovna pravila, ti postopki v povprečju trajajo 5 do 6 mesecev in so torej v situacijah masovnih prihodov neuporabljivi. S to rešitvijo, o kateri se pogovarjamo danes, se z nacionalnim vzvodom vzpostavi mehanizem iz Dublinske uredbe, ker se Dublin pravzaprav ne upošteva oziroma ne deluje. Treba je poudariti tudi to, da je predlagana rešitev opcijska. Še vedno je glede na strukturo prosilcev za mednarodno zaščito možna vsebinska obravnava določenih ranljivih skupin – bodisi mladoletnikov brez spremstva ali prošenj iz držav izvora, za katere je očitno, da potrebujejo mednarodno zaščito. Vsekakor pa je s predlagano rešitvijo omogočeno boljše obvladovanje migrantskega toka in ker gre za res masovne migracije, se tudi minimizirajo možnosti za zlorabo azilnih postopkov oziroma postopkov mednarodne zaščite, do katerih pa zagotovo v danih okoliščinah prihaja. Tu moram tudi poudariti, da gredo tudi na nivoju Evropske unije vsi razgovori in vsa stališča ravno v tej smeri. Evropska komisija kot skrbnik evropskega acquisa tudi pripravlja Dublin 4, v katerega bo na primeren način tudi inkorporiran Schengenski zakonik. Tudi njihova razmišljanja gredo v tej smeri. Evropska komisija je jasno povedala, da je pravilen koncept ta, da se zaprosi za azil v prvi varni evropski državi, potem pa se izvaja relokacija, kar tudi osebam, ki želijo vstopiti v Evropsko unijo, daje jasen signal, da je ta edina možnost za pridobitev mednarodne zaščite in da vsekakor je treba narediti vse, da se ustavi tako imenovan asylum shopping, torej da se ne dopušča možnost izbirati, kje določena oseba želi mednarodno zaščito. Tudi Evropska unija si prizadeva zmanjšati ta manever za oportunizem. Cilj vsega tega pa je, da se azilni sistemi ne obremenjujejo s tistimi, ki očitno želijo migrantski tok izrabiti za določene druge interese; ne pa zaradi utemeljene potrebe po pridobivanju mednarodne zaščite.
Hvala lepa. Vidim, da je še želja po razpravi. Prosim za prijavo. Besedo ima dr. Matej Tašner Vatovec.
Hvala. Jaz bom tudi čisto kratek. Seveda obstaja neka težava. Veliko smo slišali, o čem govori člen. Ob vsem tem, kar smo do sedaj poslušali, tudi to, kar je gospa ministrica predstavila, pa pozabimo nekaj oziroma spregleda se neko dejstvo, in sicer da je večina od teh držav v praksi nima vzdržnega azilnega sistema. Če govorimo o Grčiji, o Italiji, gre za državi, kjer je Evropsko sodišče za človekove pravice že določilo, da nimata vzdržnega azilnega sistema in da ni varno vračati prosilce za azil v te države, ker predstavljajo grožnjo za njihovo osebno varnost, ker pač nimajo ustreznih azilnih sistemov. In isto velja za varne tretje države in tako naprej. S tem predlogom, ki ga sedaj vpisujemo v zakon, na nek način dopuščamo neko možnost arbitrarnih kvot, neke azilne tombole, če jih naj tako poimenujem; kjer bo uradni organ na nek način sam presojal, katere zavreči. In v to kategorijo držav članic Evropske unije in varnih tretjih držav spada praktično vsak, ki prečka slovensko mejo. Tu seveda obstaja možnost, da gre tudi za neka množična zavračanja. Ampak kar je problematično tu, je to, da skladno tudi s sodbami Evropskega sodišča za človekove pravice so lahko države, ki spadajo pod ti dve kategoriji, skratka varne tretje države in druge države članice Evropske unije, potencialno v nasprotju s prakso evropskega sodišča in zna biti tudi drugih institucij. Tu ponovno opozarjam na morebitno kršitev mednarodnega prava.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Branko Grims.
Hvala za besedo. Vsem lep pozdrav! Edino, s čimer bi se pa res strinjal z besedo ministrice, je, da je tole, kar je tu predlagano v osnovnem besedilu – ne amandma, ki mu nasprotujem –, skladno z načeli mednarodnega prava, ki to področje urejajo. Kdor bi si vzel čas in v miru prebral mednarodne akte, potem ve, da je to ne samo skladno s temi akti, ampak celo sledi duhu oziroma sklepom, ki so bili s stališčem oblikovana oziroma sprejemana takrat hkrati z Ženevsko konvencijo, njenim protokolom in ostalimi akti, ki to urejajo. Tisto, s čimer bi se pa zelo težko strinjal, je pa nekaj trditev, o katerih malo več besed. Prvo, kar se tiče sedanjega dogajanja, ko Slovenija skupaj z Višegrajsko skupino pomaga vzpostaviti na makedonsko-grški meji novo črto, da je to ideja gospoda dr. Cerarja. To, če se boste spomnili, je bil predlog Slovenske demokratske stranke, ki je bil dan že na začetku lanske jeseni, pa se ga seveda ni hotelo takrat slišati. Ravno tako bi lahko to, kar mi danes sprejemamo, že vse uredili, pa še nekatere druge stvari, bolje z našim predlogom zakona, ki je zaostroval azilno zakonodajo. Pa ste to zavrnili. Sodelovanje z Višegrajsko skupino je bil predlog naše seje, sam sem ga napisal, sam sem ga zagovarjal tukaj, ste ga zavrnili pred dvema mesecema nazaj. Stvari se spreminjajo. Lahko, da se zdaj dela v pravi smeri, ampak problem je, da je vse to strahovito prepozno. Vse to, kar se je počelo narobe, vse to, kar se je počelo nezakonito, protizakonito, proti predpisom Evropske unije celo jesen pa še začetek letošnjega leta, se seveda zdaj vrača kot strahovit bumerang. In točno pred tem sem svaril vse te mesece. Točno pred tem. Tukaj je problem, s katerim se danes soočamo, ki je toliko večji zaradi tega, ker ne drži tudi tista vaša trditev, kako vi o vsem ustrezno obveščate javnost in institucije. Ne se hecati. Komaj dober teden nazaj je v Državnem zboru vlada, vladajoča koalicija pa s svojim glasovanjem to potrdila, odrekla parlamentu kot najvišjemu zakonodajnemu telesu pravico, da bi se vsaj seznanil podrobneje z načrti, ki jih ima sploh vlada za soočenje z migrantsko krizo; kar je absurd in paradoks najvišje kategorije. Ne samo da niste ustrezno seznanjali javnosti, ampak niste seznanili niti tega državnega zbora s temeljnim načrtom. Česa takšnega v zgodovini še ni bilo, tako mimogrede, samostojne Slovenije. In to je strahovita napaka. Kaj takšna napaka potem za sabo potegne. Pusti prostor za strah, ljudi je potem upravičeno strah, vsak se vpraša, kaj slabega pa ta vlada skriva, hudirja, da noče niti parlamentu povedati na zaprti seji, kaj je pripravila na tako pomembnem področju, za katerega se vsi strinjamo, da je glavni varnostni ter dejansko tudi vse bolj socialni in ekonomski izziv, s katerim se sooča Slovenija in celotna Evropska unija v tem obdobju. Ne govoriti nikoli, da ste ustrezno seznanjali javnost. Niste. In to potem odpre prostor za strah, strah odpre prostor za manipulacije in potem se pride do raznih podtikanj – enkrat je to plakat, enkrat se ne vem kakšne znake podtika, enkrat se kakšne kamne meče in se to podtika nasprotniku ter se s tem kuri. In na koncu pridemo do absurdne situacije, ki jo je zdaj še uspela rešiti slovenska policija, ko imaš na eni strani ljudi, stare gospe in pesnike, ki ti nosijo besedilo Zdravice; na drugi strani pa zakrinkano, v skupino stisnjeno grupo, očitno trenirano, opremljeno s palicami, ki je točno vedela, kako se postavi, točno vedela, zakaj se postavi, in je bila očitno pripravljena poseči po nasilju. Tisti trenutek, ko se je to dvoje soočilo, je bilo konec tiste pravice, kako je desnica nasilna, levica pa dobrodelna. Če bi bili tisti na levici, ki so bili tam zakrinkani, res na humanitarni misiji, ne bi v rokah držali palic, ne bi se tiščali skupaj in ne bi bili zakrinkani, ker bi bili na humanitarni misiji, bi z veseljem pokazali svoj obraz. In ne bi se bilo treba za temi zakrinkanimi tipi s palicami skrivati celemu vrhu tranzicijske levice – od Milana Kučana, Jankovića, Štruklja, Fajonove in tako naprej. To je zelo žalostno, kar se je tam zgodilo; hkrati pa zelo strašljivo. Ampak tudi del odgovornosti za to, da je prišlo do te točke, pa nosi vlada, ker ni pravočasno seznanila vseh z dejstvi. Na to smo ves čas opozarjali; če ljudje ne vedo, kaj jih čaka, če se ljudje sprašujejo, kaj jih čaka, potem jih je upravičeno strah. In ne govoriti, da je neznanje strah. Neseznanjenost z vašimi načrti je lahko vzrok za strah, ravno obratno. Za skrb je pa razlog to, da so seznanjeni s tem, kaj so lahko posledice napačnih načrtov. Pa ne vedo, kakšen je vaš, ne vedo, ali je pravi. Kakšne so posledice napačnih načrtov, vidijo pa vsak dan v poročilih iz tujine, ko prihaja do Taharrush Gamea, do nasilja nad ženskami, do spolnih deliktov nad otroki, do umorov, do vsega, kar si izmislite in kar v Evropo ne sodi. In seveda prihaja tudi do terorizma in, na srečo, tudi do mnogih posegov policij, ki zadnji hip preprečijo terorizem, kot tista akcija v Nemčiji, kjer so aretirali kar nekaj teroristov, ki so pripravljali najhujše oblike nasilja. In ti ljudje so šli čez Slovenijo. Zakaj so lahko šli čez – zato, ker se takrat ni spoštovalo predpisov. Zdaj počasi uveljavljate predpise, zdaj počasi greste v pravo smer. Ampak to, kar se je dogajalo jeseni, kar se je dogajalo v začetku tega leta, je bilo, prvič, nezakonito, bilo je popolnoma zgrešeno in je predstavljalo velikansko varnostno, ekonomsko, socialno in humanitarno tveganje. Zakaj pravim tudi humanitarno – zaradi tega, kar se je počelo. Pa ne trdim, da ste to čisto na svojo roko delali, marsikaj ste naredili zato, ker ste pač dobili tak namig iz Nemčije ali iz drugih držav. Vendar zakaj to poslušati? Očitno je bilo, da edino sami nase se lahko zanesemo in edino sami nase bi se lahko oprli že prej. Zdaj, kot rečeno, se gre v pravo smer. Ampak te stvari se vračajo kot bumerang in se bodo vračale še kar precej časa, povsem po nepotrebnem. Kajti če se pravočasno ne predvidi stvari in se ne privzame tistih ukrepov, ki so manj boleči, se mora kasneje poseči po hujših. To je problem, s katerim se danes sooča cela Evropa. In še vedno del Evrope, žal je bilo to tudi v vaših besedah, govori o tem, da bo ta kriza trajala še desetletje. Če bo trajal migrantski tok deset let, Evrope ne bo več. Že zdaj je komaj še kaj ostalo od nje, imamo notranje meje znotraj schengna, nimamo več nobenega prostega prehoda meje, nastaja gospodarska škoda, širi se strah, širi se nezaupanje, širijo se tudi zamere ene države proti drugi. To pač ni nekaj, na čemer je mogoče graditi. Kot rečeno, edina pozitivna stvar v tem času je, da ste končno začeli sami uporabljati tisto, kar smo vam predlagali že pred mnogimi meseci. Ampak ti meseci so izgubljeni čas in teh mesecev nihče ne more povrniti nazaj. In dobro bi bilo, da vendarle zberete vsaj toliko poguma in da enkrat vsaj parlamentu na zaprti seji v čim večji možni meri, pa tudi javnosti, res predstavite, kako se nameravate soočati naprej s to krizo. Kajti tu ne gre več za vprašanje tega, kaj želi vlada, kaj želi opozicija; gre za vprašanje obstoja, obstoja Slovenije, njenega delovanja, varnosti ljudi in tudi učinkovite ekonomije, skratka nadaljnjega razvoja države Slovenije, bodisi samostojne bodisi naprej v okviru Evropske unije, če bo ta že enkrat razumela tisti stavek, ki sem ga povedal že pred več kot 12 meseci in potem mnogokrat ponovil – ali bodo enkrat za vselej zaščitene zunanje meje Evropske unije ali bodo pa zrasle notranje. In potem, gospe in gospodje, Evropske unije ne bo več.
Hvala lepa. Besedo ima ministrica mag. Vesna Györkös Žnidar.
Hvala lepa. Samo še dodatno pojasnilo glede na izvajanje poslanca Vatovca. Glede na mojo prvotno argumentacijo, ki je bila podana v mojem prvotnem izvajanju, da pravica do pribežališča dejansko ne omogoča oziroma ne daje možnosti izbiranja države, v kateri oseba želi zaprositi za azil, to jasno izhaja tudi iz sklepov Evropskega sveta, kjer je bilo rečeno, da morajo države članice na zunanjih mejah zavrniti vstop tistim, ki ne izpolnjujejo pogojev za vstop in niso prosili za mednarodno zaščito, čeprav so dejansko to možnost imeli. In v tej smeri dejansko gredo tudi predlagane spremembe 51. člena Zakona o mednarodni zaščiti. Zato sem tudi uvodoma povedala, da ta manever za oportunizem, kot se tudi ugotavlja na nivoju Evropske unije, je treba zmanjšati, da se bo pomoč lahko nudila tistim, ki to pomoč dejansko potrebujejo. Če pogledamo v temeljne koncepte, ki uravnavajo korpus mednarodnega prava, ki ureja begunce, je eden od načinov za razlikovanje med beguncem in med ostalimi migranti tudi koncept prve varne države, ki jo begunec doseže na begu pred vojno oziroma pred preganjanjem. Seveda pa to ni edini kriterij, ker se beg pred vojno in preganjanjem po nekem imanentno humanitarnem principu in na podlagi objektivnih okoliščin vendarle navezuje tudi na nezakonita prehajanja meje. Kar se tiče nevračanja. Tukaj pa je treba poudariti tudi to, ko se postopek za mednarodno zaščito konča z negativno odločitvijo in to odločitev potrdi tudi sodišče, se prične ločen postopek, torej postopek vračanja; torej ne izgon. Temu se ne reče izgon, ampak postopek vračanja tujca bodisi v izvorno državo bodisi v drugo varno državo. Tudi v tem ločenem postopku se upošteva načelo nevračanja, tako imenovano načelo non-refoulement, ki se ugotavlja vedno individualno in vedno v individualnem upravnem postopku.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Anja Bah Žibert.
Hvala lepa. Kdo bi si mislil, ampak tokrat se z ministrico strinjam v tem delu. Poudarjam, da smo to ves čas tudi govorili, da je nujno, da se loči med tako imenovanimi begunci oziroma tistimi, ki so pomoči s strani evropskih držav res potrebni; in tistimi, ki to izkoriščajo in so tako imenovani migranti. In če si begunec, tvoj status v bistvu velja takrat, ko prideš v prvo varno državo; in ne tako, da izbiraš, katera država ti bolj ustreza, da hodiš po državah Evrope s posameznimi A4 formati in bereš, katera država ti bo nudila več. To seveda zame težko opravičuje status begunca. Je pa nekaj drugega, kjer pa se ne morem povsem strinjati, saj ste rekli, da je predmetni zakon tudi nekakšen dokaz odločnejših stališč pri reševanju migrantske problematike. Jaz moram reči, da to na nek način ne drži. Zakaj ne? Mi danes po več mesecih, ko smo opozarjali na to, da je treba tako imenovano azilno zakonodajo zaostriti, danes smo pač vaš predlog dobili na mizo. Je res predlog, vendar pa vas moram spomniti, da so države zahodno, severno od nas v tem času že drugič začele s postopki za zaostrovanje migrantske zakonodaje ter da se hitreje odzivajo na trenutne situacije in dogodke. Ko govorite o odločnejših stališčih, bi potem veljalo zagotovo v tem pogledu podpreti tudi amandmaje Slovenske demokratske stranke, ampak smo ves čas deležni zavračanja. Naj spomnim samo nekatere. Ali ni odločnejše stališče pri reševanju migrantske problematike tudi to, da skrajšujemo roke za odločanje? Zagotovo. Ali ni odločnejše stališče tudi to, da se natančno opredeljujejo pravice in obveznosti; in ko pride do takšnih kršitev, da lahko pride tudi do odvzema statusa mednarodne zaščite? Prav tako je v zakonu, kar se sicer ne strinjam, kar smisel tega zakona ni ravno integracija, ampak je predvsem pomoč tistim, ki dejansko to pomoč potrebujejo, pa vendar, ali ne zadošča, če hkrati govorimo, da imajo ti ljudje prosto pot do trga dela, ali ne zadostuje, da pomoč, bodisi v okviru azilnega doma, dobivajo eno leto. Ali ni tudi odločnejše stališče to, da se po obdobju enega leta dejansko preveri, ali ta status še vedno velja in ali so morda že nastali pogoji, da se ta oseba vrne v svoje izvorno okolje? Ali ni prav tudi to, da se ukinja finančna pomoč takrat, ko prosilec ne želi bivati v azilnem domu? Če on smatra, da te pravice ne potrebuje, zakaj potem denarna pomoč za razselitev?! Potem si bo pač verjetno pri nekih prijateljih, znancih zagotovil to obliko bivanja in zakaj to na pleče države?! In ali ni tudi odločnejše stališče to, da se vsakršna denarna pomoč, finančna, nadomesti z materialno in se na ta način tudi preprečijo zlorabe do otrok? Zakaj naj ne bi tega pretvorili v materialne dobrine, tudi dobrine otrok; in ne finančna pomoč, ki gre lahko včasih ta oblika žepnine za stvari, ki dejansko niso nujni življenjski pripomočki ali kakorkoli že temu rečemo. In ali ni tudi odločnejše to, kar smo predlagali v amandmaju Slovenske demokratske stranke, da se kršitve v azilnih domovih zaostrijo? Jaz še vedno ne morem in se nekako res ne morem sprijazniti s tem, da v zakonu ostaja to, da je sankcija prosilca v primeru, da poseduje orožje ali eksploziv, to, da je premeščen v neko drugo okolje. Vem, da bo potem lahko potekala obravnava, ampak vendar so to hude stvari. Mislim, da so to odločnejši koraki; in tega jaz v tem zakonu žal ne vidim. Kot rečeno, so posamezni ukrepi, ki so dobrodošli, ampak še vedno menim, da je marsikateri oziroma večina amandmajev Slovenske demokratske stranke koristnih, da nikomur nič ne jemljejo, da nikomur nič ne jemljejo; predvsem pa ne jemljejo tistim, ki so begunci. Kajti begunec zapusti svojo državo, ker je ogrožen, zaradi vojn, zaradi nasilja. In če v neki državi za to dobi bivanje, če v neki državi za to dobi nastanitev, tri obroke dnevno, kako lahko kdo reče, da se mu karkoli jemlje; če pa nekatere druge stvari oziroma po tem zakonu neke pravice zmanjšamo v takšnem obsegu, ki so za državo v dani situaciji sprejemljive. To, kar ste, ministrica, poudarili, je res – vali še prihajajo. Še leta bojo in tudi v Sloveniji bodo te številke narasle. Zakaj ne gremo že danes v takšne ukrepe, ki bodo dejansko omogočili bivanje tem ljudem? Ampak ne moremo jim nuditi več, kot nudimo lastnim državljanom. Tako se počutijo in upravičeno se lahko počutijo. Kajti te pravice, ki so v tem zakonu, niso obveznost. O teh, ki sem govorila, niso obveznost.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? [[Ne.]] Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 65. člen ter amandma Poslanske skupine Združena levica. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 70. člen ter dva amandmaja Poslanske skupine Združena levica. Besedo ima dr. Matej Tašner Vatovec.
Hvala. Predlog Zakona o mednarodni zaščiti kljub očitni protiustavnosti uzakonja ukinitev suspenzivnosti pritožbe. Kaj to pomeni v praksi? Slovenija bo tako po eni strani po pospešenih mejnih postopkih na podlagi dejstva, da so prišli prosilci k nam iz sosednje Hrvaške recimo, skupinsko zavračala te prosilce kar v nastanitvenih centrih. Povsem jasno je, da je takšno postopanje nezakonito in ker se tega zaveda tudi vlada, uvaja oziroma poskrbi zato, da bodo ti prosilci odšli iz Slovenije na nek način, še preden bi se utegnili pritožiti. Zdaj uzakonjamo neko nezakonito, nedopustno in protiustavno rešitev, seveda pod izgovorom čim večje implementacije direktive, ampak to seveda ne drži; direktiva določa nekaj popolnoma drugega. In sicer direktiva jasno določa, kdaj je sploh možno uporabiti pospešen postopek in kdaj mejni postopek. Predlog zakona že tukaj omogoča uporabo pospešenega mejnega postopka v preširokem obsegu in že tukaj gre za direktno kršitev direktive. Direktiva namreč pospešene in mejne postopke določa kot izjemo; pri nas pa bodo ti postopki postali pravilo. In če temu dodamo še ukinitev suspenzivnosti vložene tožbe pri vseh pospešenih postopkih, ta določba ni več v nasprotju zgolj z direktivo, ampak tudi z drugimi akti. Tukaj govorim o 46. členu direktive, 25. členu Ustave Republike Slovenije in sodno prakso Ustavnega sodišča, Sodišča Evropske unije in Evropskega sodišča za človekove pravice. Peti odstavek 46. člena direktive jasno določa, da morajo države članice prosilcem dovoliti, da ostanejo na njihovem ozemlju do izteka roka, v katerem lahko uveljavijo svojo pravico do učinkovitega pravnega sredstva; če se tako pravico v tem roku uveljavljali, pa do zaključka postopka s pravnim sredstvom. Vlada in koalicija sta se pa preprosto odločili, da bosta prosilce po hitrem postopku zavrnili in jih še pred možnostjo vložitve izgnali iz države. Kot sem že povedal, najkrajši rok, ki ga določa Zakon o tujcih, za zapustitev države je 7 dni. V teh primerih bodo lahko prosilci pri nas izgnani, še preden se bo iztekel rok za vložitev tožbe, ki je 8 delovnih dni. Zavrnjeni prosilec bo lahko doma lahko ogrožen v mejnih situacijah, še preden se bi mu lahko iztekel rok za pritožbo. Stranki modernih pravnikov – pa tukaj apeliramo tudi na ostali partnerici koalicije – predlagamo, da ne podlegate na nek način tej piar logiki oziroma sledenju javnega mnenja, ampak da se za trenutek ustavijo, malo razmislijo in pozabijo na te učinke javnega mnenja, da pozabijo na politični piar in podprejo naše amandmaje, ki črtajo to suspenzivnost. Poleg tega se tukaj dodaja še ukinitev možnosti pritožbe na Vrhovno sodišče. Skratka, gre za popolno razsulo kakršnegakoli sodnega varstva za prosilce za azil. Apeliramo na razum, na spoštovanje nekih minimalnih pravnih standardov in na to, da se [[izklop mikrofona]]
Besedo ima mag. Branko Grims. Izvolite.
Hvala. Določene stvari so tako žalostne, da je včasih najbolj povedati nekaj humorja. Zakaj je zima za vsakega na desnici najlepši čas v letu? Zaradi tega, ker je to edini čas, ko vidiš levičarja, ko ima roke v svojih žepih. Ampak moj predgovornik jih zdaj žal ni imel in to je problem levice, da vedno misli, da lahko vse vzame pa daje kamorkoli že in da je to neomejeno. Ampak, ljudje božji, nekdo to plača. Sredstva so omejena, dajte to že enkrat razumeti. In ta država ima svoje vire, ki so skupni, ki so omejeni; in te vire je pač treba čim bolj racionalno razporediti. Za to gre v resnici v tej določbi. Zagovarjati potem ne vem kakšne širitve pravic zaradi tega, kar bi seveda strahovito podražilo postopek, kajti te predlagane spremembe so zgolj oblika pocenitve postopka, ob tem da se vsa načela še vedno spoštujejo. Kdor trdi drugače, ne govori resnice. Kam potem to pripelje – vam pa preberem eno pismo, ki sem ga dobil danes. Ker imate vsi zmeraj anonimke, naj povem, da je to gospa Bohinc iz Kokrice pri Kranju; imam tukaj še njen telefon. Pravi naslednje: Štiričlanska družina smo hoteli zaprositi za pomoč in zgroženo ugotovili, da v tej državi, citiram, je cenzus za štiričlansko družino nekaj manj kot 400 evrov. Za enega begunca se da še – to je celo uradna Cerarjeva izjava – najmanj 385 evrov na mesec na osebo. Krat štiri, če bi to preračunali na štiričlansko družino, je to več kot tisoč 500 evrov na mesec. To se pravi, da svoje ljudi že zdaj potiskamo v bedo, zato da drugim dajemo sorazmerno visok standard. Ali je to racionalno, je to pošteno? Ni ne racionalno, ni ne pošteno. Temu bi se reklo kar svinjsko. In v resnici tudi v tej cifri, ki je prenizka za migrante, niso zajeti niti slučajno vsi stroški, kar so moji kolegi v zadnjih dneh nekajkrat že zelo argumentirano predstavili. In lahko ponovno, če bo kdo temu oporekal. Kaj je treba narediti? Treba je enkrat za vselej razumeti tisto, kar govorim že od začetka, da je seveda treba pomagati, ampak pomagaš najprej tako, da sam sebi pomagaš, da si sploh sposoben pomagati še drugim. Ne moreš pa pomagati drugim, tako da socialno ali varnostno ogrožaš svoje lastne ljudi. To pa ni humanitarna politika, to je lažna humanitarnost, to je lažna solidarnost. To je lažna solidarnost in lažna humanitarnost, zaradi katere so v Evropi že umirali ljudje in bodo še umirali ljudje. In zaradi česar marsikdo slabše živi, kot bi si s svojim poštenim delom tukaj zaslužil. Temu je treba narediti enkrat za vselej konec. Tej lažni humanitarnosti in lažji solidarnosti. In treba je spraviti stvari v tiste okvire, ki jih ta država zmore. Kako je pa treba pomagati, pa je jasno vsem v tej dvorani, pa tudi vsem v Evropi, samo različne politične igre so. Treba bi bilo pomagati tako, da se meje zapre, pomagati pa tam, od koder ti ljudje prihajajo; to bi bilo racionalno. Za tisti denar, ko tukaj živiš enega migranta eno leto, bi lahko nekje na Bližjem vzhodu preživelo nekaj družin več let.
Besedo ima ministrica mag. Vesna Györkös Žnidar.
Hvala za besedo. Skupinskega zavračanja prošenj za mednarodno zaščito ni bilo in tudi nikoli ne bo. Vedno se postopki vodijo na individualni osnovi, presojajo se torej individualne okoliščine vsakega posameznega primera, ker to je vsekakor nesporen strokovni postulat, ki tudi velja v kontekstu Zakona o mednarodni zaščiti. Prav tako smo na stališču, da je nesuspenzivnost oziroma suspenzivnost, kot jo ureja Predlog zakona o mednarodni zaščiti, po našem mnenju ustrezen in tudi skladen z evropskimi in mednarodnimi standardi. Možnost, da odločba, izdana v pospešenem postopku v primeru vloženega pravnega sredstva, nima suspenzivnega učinka, dopušča postopkovna direktiva, ki je v skladu tudi z vsemi mednarodnimi predpisi in tudi v skladu s prakso Evropskega sodišča za človekove pravice. Vsekakor je na mestu pospešen postopek v primeru očitno neutemeljenih prošenj in tudi logično je, da ni suspenzivnosti na primer v situaciji, kadar oseba sama, ki je v postopku, ne zatrjuje preganjanja. Cilj predlagane ureditve je zagotoviti hitro in učinkovito obravnavo prosilcev, ki očitno ne potrebujejo mednarodne zaščite oziroma očitno ne izpolnjujejo pogojev za mednarodno zaščito. Treba pa je poudariti, da se v pospešenem postopku lahko obravnava samo prošnja prosilca, ki očitno ne izpolnjuje pogojev, če se ugotovi še ena do okoliščin iz 53. člena predloga zakona. Prošnja se torej lahko kot takšna zavrne šele po celoviti vsebinski presoji utemeljenosti razlogov, ki jih prosilec navaja v prošnji za mednarodno zaščito. Poleg tega pa moramo še enkrat poudariti, da negativna odločitev, izdana v postopku mednarodne zaščite, še ne pomeni, da bo tujec vrnjen v izvorno državo; temveč zgolj da se bo obravnaval v skladu z Zakonom o tujcih, v skladu s katerim so mu zagotovljene vse varovalke, ki se nanašajo na vračanje, vključno z absolutnim spoštovanjem načela nevračanja.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o amandmaju? [[Ne.]] Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 71. člen ter amandma Poslanske skupine Združena levica. Želi kdo razpravljati? [[Ne.]] Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 78. člen ter amandma Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke in amandma Poslanske skupine Združena levica. Želi kdo razpravljati? Gospa Anja Bah Žibert, izvolite, beseda je vaša.
Hvala lepa. Tukaj je predlog v obliki amandmaja, ki zagotovo pomeni odločnejšo politiko. V samem zakonu poznamo tako imenovan integracijski del, ki govori o tem, da bo posamezniku nudeno izobraževanje. Sicer tudi tam imamo nekatere pomisleke oziroma predloge dodatkov, pa vendar; cilj je, da se ti ljudje lahko tudi čim prej uvrstijo na trg dela. Zato menimo, da je zagotavljanje namestitve in prehrane za dobo enega leta od dneva pridobitve statusa povsem zadosten čas. Po enem letu zagotovo lahko posameznik že gre na ta tako imenovani trg in poskuša v tistem delu poskrbeti sam zase. To pa se nekako nanaša tudi na tisti del, ki sledi kasneje, ko govorimo o posameznikovi združitvi z družino. Mi pač menimo, da je enoletno obdobje nekako dovolj časovno dolgo, da lahko potem posameznik poskrbi tudi sam zase.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Gospod Bojan Podkrajšek, izvolite, beseda je vaša.
Hvala, spoštovana podpredsednica, za dano besedo. Spoštovana ministrica, državni sekretar, kolegice in kolegi! Ko govorimo o Zakonu o mednarodni zaščiti, imam včasih občutek, predvsem to dopoldne, da se niti ne zavedamo, o kako pomembnih stvareh govorimo. Je pa dejstvo, da smo veliko stvari, ki bi se jih morali časovno pravi čas lotiti, tudi zamudili v preteklosti. Velikokrat je bilo danes slišati v tej dvorani Državnega zbora obsojanje, mogoče nagovarjanje ljudi, da gredo na ulico, seveda ljudi, ki jih je prav gotovo strah prihodnosti v združeni Evropi pa tudi v Republiki Sloveniji. Prej sem pozorno poslušal kolega dr. Horvata, ki ga sedaj ni v dvorani. Prav pozorno sem ga poslušal, pa ne vem; gospod je doktor prava, seveda ga spoštujem, spoštujem njegov poklic, ampak sem imel občutek, da sploh ni resno razpravljal glede na situacijo, ki je danes v Sloveniji, ki se ni začela pred enim mesecem. En vzor, da ne bom na pamet govoril, je prav gotovo sosednja država Madžarska. Spomnim se lanskega poletja, ko smo v Slovenski demokratski stranki opozarjali na stvari, na zakone, na predloge, ki bi jih bilo treba sprejeti; pa smo naleteli na buren odziv, na negativen odziv, odziv, ki ne gre v pravo smer. Na drugi strani smo opozarjali ministrico, predsednika Vlade, zunanjega ministra in še koga, da bi vsaj sledili aktivnosti, ki jih je predvidela in jih je izvajala sosednja Madžarska. Takrat smo obsojali, ste obsojali eni, eni tudi od zunaj, predsednika Vlade sosednje Madžarske; ampak poglejmo danes, ko velikokrat na pamet govorimo in velikokrat govorimo, kot da bo ta kriza minila spomladi ali pa letošnje poletje. Dejstvo je, da nikoli več ne bo, kot je bilo, in da bo ta migrantska kriza trajala več let. Zato mislim, da je treba to iskreno povedati tudi državljankam in državljanom Republike Slovenije. Zdi se mi, da govorimo preveč ohlapno, da prevečkrat govorimo všečno. In dejstvo je tudi, ko se je večina poslank in poslancev, vključno z zdajšnjim predsednikom Vlade, pripravljala na volitve leta 2014, se ni nihče poglabljal v stvari, ki so pretile svetu, Evropi in tudi Sloveniji. Ni naključje, da so v sosednji Madžarski te stvari pravočasno dojeli, jih razumeli in tudi ukrepali. Spoštovani kolegice in kolegi, ministrica, državni sekretar, nič ni bilo čez noč. Ta situacija, ki je danes dejstvo, se je začela dogajati pred letom, dvema ali tremi. Veliko stvari se je podcenjevalo, veliko stvari se je zamegljevalo ter veliko stvari se je, po domače rečeno, zatajilo in se tudi ni povedalo, najprej nam kot poslancem, pa tudi državljankam in državljanom Republike Slovenije. Mislim in sem trdno prepričan, da je to zelo neodgovorno, kajti posledice bodo vidne več let v Sloveniji in tudi v Evropi. Kaj so dobili kot največje darilo v zgodovini ekstremisti v lanskem letu – prijazno vabilo Nemčije in Merklove, naj pridejo. To je bilo največje darilo vsem tistim, ki te stvari organizirajo. Pa tudi dejstvo je, mislim, da si moramo to enkrat tudi znati povedati, da vojna v Siriji ni slučajno in da v Evropo in posledično v Slovenijo ne prihajajo samo tisti, ki nimajo več doma. V Evropo prihajajo ljudje, ki ne želijo živeti v šotorih, ampak želijo imeti stanovanja, avtomobile, službe in še kaj. To je dejstvo. Veliko vprašanje je, ko danes govorimo o tem zakonu in vrsto sej v preteklosti smo že opravili v Državnem zboru, ali smo o tem sploh razmišljali. Veliko teh, ki prihajajo v Evropo in v Slovenijo, je tudi takih, ki nimajo dobrih namenov. Seveda me to kot poslanca v Državnem zboru skrbi. Skrbi me pa tudi dejstvo, da smo pozni, da smo neodločni in da ne želimo videti dejanskega stanja. Poglejmo dve ključni težavi. Ko se je v lanskem letu sprejemal proračun za leti 2016 in 2017, je bilo tule na balkonu 100 županov, pa morda še kdo. Dejansko se je vedelo, kakšna je situacija v lanskem letu, kakšna bo letošnje leto; pa ni bilo toliko volje, da bi mogoče minister za finance, ministrica za notranje zadeve, državni sekretar našli toliko volje in bi že tudi takrat našli nek skupni jezik s katero od občin. Zdaj se te lokalne skupnosti posiljuje. Ljudi, ki pa v teh lokalnih skupnostih živijo, pa se velikokrat označuje za nestrpneže, ki ne želijo sprejeti ljudi, ki prihajajo od daleč, z drugo kulturo, z drugimi navadami, pa velikokrat tudi s slabimi nameni. Zato se mi zdi moj poziv ministrici, državnemu sekretarju, predvsem pa predsedniku Vlade [[…]], jaz se bojim, da ta ekipa, to je moje osebno mnenje, ni več dovolj močna, da bi lahko sledila tempu težav in tudi ukrepom, ki nas čakajo v prihodnje. Kolegice in kolegi, mogoče kdo od vas zdajle mislil, da hočem biti malo všečen. Ampak ne govorimo o državnih cestah, ne govorimo o vodovodih, ne govorimo o novih šolah; ampak govorimo cel dopoldan o naši prihodnosti – Slovenije, Evrope in tudi ljudi, ki živijo v naši državi. Če tega nočemo priznati danes, bomo to slej ko prej morali priznati poleti ali jeseni, s tem da bomo v veliko veliko večjih težavah. Hvala.
Želi še kdo razpravljati? Nihče. Potem razpravo zaključujem. V razpravo dajem 83. člen ter amandma Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke in amandma Poslanske skupine Združena levica. Želi kdo razpravljati? Nihče. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 84. člen ter amandma Poslanske skupine Združena levica in amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Želi kdo razpravljati? Zopet nihče. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 89. člen ter amandma Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Besedo ima gospa Anja Bah Žibert.
Hvala lepa, predsednik, za besedo. V tem amandmaju želimo opredeliti ravno tisto, kar smo prej govorili, ali imamo na eni strani pravice in na drugi strani tudi obveznosti. Mislim, da je tudi pri obveznostih treba nekatere zadeve bolj konkretizirati. V obstoječem predlogu zakona je namreč za posameznika prosilca s priznano mednarodno zaščito zadostno, da obiskuje izobraževanje. Po našem mnenju je zelo pomembno to, da od tega izobraževanja tudi nekaj odnese. Kajti drugače je, ali prideš na nek izobraževalni program, bodisi na učenje slovenskega jezika bodisi o kulturi, naši kulturi, ustavni ureditvi, in temu res slediš; ali pač tam samo sediš zato, da mine čas in ker veš, da v primeru, če ne boš imel zadostnega števila ur, potem ne boš dobil žepnine. To je pa vse, kar na nek način tudi sankcionira predlagana sprememba zakona. Mi menimo, da bi bilo učinkovitejše, če bi v tako imenovani zakon vnesli tudi pogodbo med prosilcem na eni strani in na drugi strani z državo, pristojnim ministrstvom, kjer bi prosilec po koncu tako imenovanega izobraževalnega programa opravil tudi neko obliko izpita, preverjanja znanja, kjer bi se videlo, do kakšne mere je njegovo razumevanje; ali razume našo pravno ureditev, ali razume vsaj osnovne jezikovne veščine našega slovenskega jezika, ali pozna tudi našo kulturo. To je naš amandma in res ne vidim razloga, zakaj ne bi bilo tudi tukaj po vzoru drugih izobraževalnih sistemov na koncu zaključeno z nekim preverjanjem. Morda prosilec potrebuje še nekaj več časa za to izobraževanje in tudi preko takšne preverbe bi se videlo, ali je bilo to zadostno. Hvala lepa.
Želi še kdo razpravljati? Nihče. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 100. člen ter amandma Poslanske skupine Združena levica. Želi kdo razpravljati? Nihče. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem 125. člen ter amandma Poslanske skupine Združena levica in amandma poslanskih skupin SMC, Desus in SD. Želi kdo razpravljati? Nihče. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora odločali v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prekinjam tudi 16. sejo Državnega zbora, ki jo bomo z glasovanji nadaljevali ob 16.10.
Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Nadaljujemo s prekinjeno sejo Državnega zbora. Prehajamo na glasovanja Državnega zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 10. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Mandatno-volilnih zadev. Prehajamo na obravnavo Določitve kandidata, ki v skladu s 17. členom Zakona o volitvah v Državni zbor postane poslanec za preostanek mandatne dobe namesto poslanke, ki ji je prenehal mandat. Ker je mag. Margareti Guček Zakošek z 29. februarjem 2016 prenehal mandat poslanke, je Državna volilna komisija Državnemu zboru posredovala ugotovitev, da mandat poslanca preide na gospoda Sašo Tabakovića. Ugotovitev Državne volilne komisije je obravnavala Mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo, ki je Državnemu zboru pisno poročala. Poročilo ste prejeli. Želi poročevalec komisije besedo? [[Ne.]] Želite besedo predstavniki poslanskih skupin? Besedo ima dr. Simona Kustec Lipicer.
Hvala lepa, predsednik. Lep pozdrav, kolegice, kolegi, predstavniki Vlade! Jaz bi se želela na tem mestu v imenu Poslanske skupine Stranke modernega centra zahvaliti za opravljeno delo sedaj že nekdanji poslanki, naši nekdanji kolegici Margareti Guček Zakošek ter ji ob tej priložnosti v imenu poslanke skupine zaželeti vse dobro pri njeni nadaljnji poti. Hkrati pa ponovno še enkrat povabiti našega kolega Saša Tabakovića med nas in mu zaželeti, da bo tako dobro opravljal svoje delo, kot ga je opravljal v funkciji nadomestnega poslanca. Hvala lepa.
Želi besedo kdo od poslancev? [[Ne.]] Potem zaključujem razpravo in prehajamo na glasovanje. Glasujemo o naslednjem predlogu sklepa: Potrdi se poslanski mandat Sašu Tabakoviću, rojenemu 20. 4. 1981, stanujočemu v Ljubljani, Erjavčeva cesta 5. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 79, proti nihče. [[Za je glasovalo 79.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je bil sklep sprejet. Poslanskega kolega gospoda Sašo Tabakovića vabim, da se nam ponovno pridruži in zasede svoje poslansko mesto. Prehajamo na obravnavo Predloga za imenovanje predsednika in članov Fiskalnega sveta. Predlog je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga dajem besedo predstavniku Vlade, ministru za finance dr. Dušanu Mramorju.
Spoštovani predsednik, spoštovani poslanke in poslanci! Hvala za besedo. Imenovanje predsednika in članov Fiskalnega sveta je zadnja faza v oblikovanju sistemskega okvira zdravih javnih financ. Slovenija je pri tem določena izjema glede trenutne situacije, ko smo še zadnji, ki nimamo Fiskalnega sveta; ter tudi po tem, na kakšen način si je Slovenija zastavila ta sistemski okvir. Za ta sistemski okvir so bili ključni najprej ustavna sprememba, nato sprejem Zakona o fiskalnem pravilu in zdaj še odločitev o imenovanju članov Fiskalnega sveta. Za vse je potrebna dvotretjinska večina v Državnem zboru. To omenjam zato, ker smo s takšnim sistemskim okvirom dejansko bolj papeški od papeža; in to predstavlja za vlado in zame kot ministra izjemno zahtevno nalogo. Zagotoviti je treba zelo splošno sprejemljivost treh članov Fiskalnega sveta. Tega se vsekakor zavedajo tudi potencialni kandidati za člane in predsednika, kar se kaže v odzivu na javne pozive. Kot veste, smo prvi poziv objavili že 7. avgusta lansko leto, to je takoj potem, ko je bil Zakon o fiskalnem pravilu sprejet. Prvi poziv smo potem podaljšali, saj nismo dobili ustreznih prijav, nato smo novembra šli v drug poziv, ki smo ga morali z enakim razlogom kot pri prvem pozivu ponovno podaljšati do 18. januarja letošnjega leta. Po tem podaljšanju razpisa smo dobili 10 prijav. Od prejetih prijav so bile glede na to, kaj se po zakonu zahteva od Fiskalnega sveta, po našem mnenju tri prijave daleč najbolj primerne. Kot tisti, ki sem bil odgovoren za predlaganje kandidatov vladi, sem bil zelo vesel, da smo dobili dobre in kvalificirane kandidate. To so trije doktorji znanosti; in sicer dr. Damjan Kozamernik, dr. Marjan Senjur in dr. Davorin Kračun. Gre za izjemno dobre kandidate, ki izpolnjujejo formalne pogoje iz 8. člena zakona glede zahtevane izobrazbe in strokovnosti, saj so strokovnjaki iz makroekonomije ter javnih financ in izkušenj. Za te izjemno pomembne funkcije namreč treba imeti zelo specifična znanja. Nekdo, ki nima ekonometričnih znanj, ne more biti član Fiskalnega sveta, ker je ocena proizvodne vrzeli, strukturnega primanjkljaja, makroekonomskih učinkov in javnofinančnih posledic vezana na ekonometrične izračune. Ključne za uspešno delo v Fiskalnem svetu so seveda tudi izkušnje, saj mora razumeti, kako funkcionira država, član Fiskalnega sveta pa mora imeti tudi ugled. Ker je pri kandidatih pomembna široka sprejemljivost, smo bili na to še posebej pozorni, zato je zelo pomembno, da lahko po domače povem, da so vsi strokovnjaki, ki jih predlagamo, sodelovali ali v neodvisni instituciji, kot je Banka Slovenije, ali v desnih in levih vladah; zato bi verjetno morali biti sprejemljivi za večino političnih strank. Spoštovani, dovolite, da vas spomnim, kaj je Fiskalni svet in kakšne naloge ima Fiskalni svet. Fiskalni svet ocenjuje dokumente javnofinančne politike, ki jo Državnemu zboru predloži Vlada z vidika dolgoročne vzdržnosti in skladnosti s fiskalnimi pravili. Ob tem ima Fiskalni svet še druge naloge, kot je recimo opredelitev, kaj so izjemne okoliščine, v katerih se lahko odstopa od osnovnega fiskalnega pravila. Skratka, člani Fiskalnega sveta imajo izjemno pomembno nalogo, zato morajo imeti ustrezna znanja, ker drugače enostavno ne morejo kompetentno odločati. Dovolite, da s tega vidika predstavim ključne značilnosti posameznih kandidatov. Najprej Damjana Kozamernika, ki ga predlagamo za predsednika Fiskalnega sveta. Gospod Kozamernik je trenutno glavni ekonomist v SID banki, pred tem pa je bil od leta 2004 do 2013 direktor Analitsko raziskovalnega centra Banke Slovenije. Njegovo posebno področje so modeli, ki ocenjujejo javne finančne posledice, doktoriral je na Univerzi Lozana v Švici. Naslednji, ki ga predlagamo, je dr. Marjan Senjur. Njega bolj ali manj poznamo; kljub temu mi dovolite, da povzamem nekaj ključnih stvari. Bil je predsednik Strateškega sveta za gospodarski razvoj Vlade Republike Slovenije v letih 2006 in 2007 ter med leti 2012–2013 predsednik prvega Fiskalnega sveta. Zadnji član, ki ga predlagamo, je dr. Davorin Kračun z Ekonomsko-poslovne fakultete Univerze v Mariboru. Trenutno je vršilec dolžnosti dekana in predstojnik Inštituta za ekonomsko diagnozo in prognozo. Spoštovani! Po mojem mnenju in mnenju Vlade imate pred seboj zelo dober izbor. Z vsemi kandidati smo se zelo natančno pogovorili in moram reči, da sem imel zelo dober vtis, da bo z njihovo izvolitvijo zagotovljen dober nadzor nad slovenskimi javnimi financami. Zato si iskreno želim, da kandidati dobijo potrebno podporo. Hvala lepa.
Predlog je obravnavala Mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo, ki je zboru pisno poročala in predložila predloge sklepov. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina Združena levica, v njenem imenu Luka Mesec.
Hvala za besedo in lep pozdrav vsem skupaj. V Združeni levici smo glasovali proti Zakonu o fiskalnem pravilu. Bili smo edina stranka, ki ni podprla tega zakona. Zakaj? Glasovali smo proti, ker je jasno, da je fiskalno pravilo neprimerno za države brez lastne valute; kot je tudi jasno, da je naše fiskalno pravilo celo strožje od tistega, kar je zahtevala Evropska unija. To je teorija; v praksi pa to pomeni, da ne bo nikakršnih zvišanj plač za medicinske sestre, vojake ali policiste, ki bi si jih vsi želeli, posebej če bo vlada ob tem še zniževala davke po nareku gospodarske zbornice. Ko smo zakon v originalu sprejemali, smo v Združeni levici predlagali določene amandmaje, spremembe, ki bi omilili posledice tega zakona. Recimo ena od teh sprememb je bila sestava Fiskalnega sveta, kjer smo zahtevali, da se vsaj en član Fiskalnega sveta imenuje s strani reprezentativnih sindikatov, ker namreč javni uslužbenci so tisti, ki najbolj trpijo zaradi rezov v proračun, po drugi strani pa nižja poraba države vpliva na zaposlenost v privatnem sektorju. Zato bi bilo treba vključiti delavske predstavnike oziroma predstavnike delavskih organizacij, ki bodo plačali največjo ceno uveljavljanja fiskalnega pravila v sestavo tega svéta, ker ta svęt ni enostavno tehnično telo, kot ga pogosto predstavlja vlada in ministrstvo; ampak je telo, ki bo konec koncev tudi politično usmerjalo delo finančnega ministrstva oziroma fiskalne politike države. Ker v trenutni sestavi ni nobenega predstavnika, ki bi bil vsaj blizu kakšnim delavskim organizacijam in bi zastopal interes zaposlenih v javnem in privatnem sektorju, mi te sestave danes ne moremo podpreti. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina nepovezanih poslancev, v njenem imenu mag. Alenka Bratušek.
Lep pozdrav! Spoštovani minister, kolegice in kolegi! Zakon o fiskalnem pravilu smo sprejeli julija 2015. Vsi naši štirje glasovi so bili takrat dani za to, da je zakon bil sprejet; in še en delček opozicije. Sama sem že takrat opozarjala na pomanjkljivosti in nedorečenosti v zakonu in da bomo z zakonom v realnem življenju imeli še probleme; predvsem zaradi tega, ker določene stvari niso dorečene. Odpravili ste me, da bo vse urejeno v Zakonu o javnih financah, ki bi moral biti sprejet v šestih mesecih po sprejetju Zakona o fiskalnem pravilu – januarja 2016. Marec 2016 – zakona še ni. Popolnoma bo treba prenoviti tudi Poslovnik Državnega zbora v delu, ki se nanaša na sprejemanje državnega proračuna. Tudi v zvezi s tem na mizi nimamo še nobene rešitve. Fiskalni svet ste iskali več kot pol leta, trikrat ponovili razpis. Zakaj so bili razpisi ponovljeni, ne vemo. Očitno si poslanci opozicije teh odgovorov ne zaslužimo. Od nas pričakujete samo glas "za". Naših štirih glasov za takšno sestavno Fiskalnega sveta nimate. Pričakovali bi, da nas pred začetkom postopka v državnem zboru povabite vsaj na pogovor, kjer bi nam vi, spoštovana koalicija, lahko pojasnili tehtne in argumentirane razloge za predlog oziroma predloge; mi pa bi lahko podali svoja vprašanja in pomisleke. Na žalost ste obrali drugačno pot. Neodgovorno bi bilo od vas, spoštovana koalicija, neodgovorno do ljudi, ki jih predlagate; in neodgovorno do javnih financ, če Fiskalni svet danes ne bo dobil dvotretjinske večine. Verjamem, da tako neodgovorni niste, zato pričakujem, da bo Fiskalni svet danes podprt in mu želim uspešno delo.
Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, v njenem imenu dr. Simona Kustec Lipicer.
Hvala lepa, predsednik. Kolegice in kolegi! V Poslanski skupini Stranke modernega centra bomo seveda soglasno podprli vse tri predlagane kandidate za člane Fiskalnega sveta iz preprostega razloga, ker ta korak razumemo kor zadnji korak v okviru sprejemanja Zakona o fiskalnem pravilu; in s tem zadnji korak pri tej državotvorni potezi stabilizacije javnih financ Republike Slovenije. Ne koalicije, ne posamezne poslanske skupine; ampak Republike Slovenije. Proces imenovanja kandidatov oziroma članov Fiskalnega sveta je bil izjemno zahteven in tudi prav je, da je bil tako zahteven in da tudi potrebuje zahtevano dvotretjinsko večino. Ob tem bi želela opozoriti oziroma spomniti, da smo to zahtevano dvotretjinsko večino kot kompromisni predlog v sodelovanju z opozicijo vnesli v Zakon o fiskalnem pravilu, ker smo pričakovali, da se bodo opozicijske stranke tudi tako odgovorno in državotvorno v zadnjem koraku vedle v okviru svojega glasovanja. Naj spomnim, da je celoten proces razpisa in izbora, ki ga je kot pooblaščena opravila Vlada Republike Slovenije, potekal zelo transparentno. To na koncu potrjujejo tudi vsi trije predlagani kandidati. Vsi trije so visoko referenčno usposobljeni za to zelo zahtevno funkcijo, ki bi jo morali oziroma naj jo opravljajo v okviru delovanja Fiskalnega sveta. Prav tako pa opozarjam tudi na to, da takšnih kandidatov, takšnih posameznikov Republika Slovenija nima za vsakim vogalom. Tisti, ki te podpore danes ne bodo dali, se morajo vprašati, kakšne profile in kje pričakujejo, da jih bodo v Republiki Sloveniji našli; ter za to prevzeti tudi odgovornost, ne do aktualne vlade oziroma aktualne koalicije, ampak do državljank in državljanov Republike Slovenije. Hvala lepa.
Besedo ima Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke, v njenem imenu gospod Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo. Postopek urejanja javnih financ in uravnoteženje javnih financ se je začel leta 2012, ko je bila na oblasti druga Janševa vlada. Takrat se je pripravila ustavna sprememba, ki je bila potem implementirana v času naslednje vlade, vlade Alenke Bratušek. To, kar je zapisano v Ustavi, je čvrsto in daje podlago za to, da bo dejansko vsak, ki bo upravljal z javnimi financami, skrbel za to, da bomo imeli uravnoteženje proračuna. Potem je prišlo do priprave izvedbenega zakona, ki je narejen na osnovi ustavne določbe. Vlada Mira Cerarja oziroma tudi minister Mramor se je tu precej trudil, bilo je veliko usklajevanja, vendar pa je ta izvedbeni zakon to ustavno določbo deformiral, in sicer je dopuščal primanjkljaj tam in tedaj, ko to ni bilo treba, in, drugič, precej je razrahljal ustavno določbo pri definiciji posebnih okoliščin. Zato tedaj pri izvedbenem zakonu svojih glasov nismo prispevali. Zdaj imamo naslednji korak na osnovi tega izvedbenega zakona, zdaj glasujemo o trojki, ki bo presojala proračunske akte z vidika skladnosti z Ustavo in Ustavnim zakonom. Trajalo je precej časa, da je Vlada prišla pred Državni zbor z zakonom. Po izjavi ministra Mramorja se je ta razpisni postopek ponavljal in tudi podaljševal. Očitno je, vsaj tako je bilo razumeti tudi na seji Mandatno-volilne komisije, da se je podaljševal zato, da so se prijavili še nekateri kandidati; se pravi tisti, ki jih je, vsaj tako je bilo razumeti, nagovoril minister Mramor. In posledica tega je, da smo dejansko dobili za vlado primerne kandidate. Vlada za te tri kandidate potrebuje 60 glasov, dvotretjinsko večino vseh poslancev. Žal pa se Vlada, ki je formalno predlagateljica tega predloga, ni niti toliko potrudila, da bi pred svojo odločitvijo o izbiri predstavnike opozicije povabila vsaj na protokolarni sestanek. Niti to ni bilo izvedeno. Gre pa v tem primeru Fiskalnega sveta za relativno dolg mandat, daljši, kot je poslanski; kar že pomeni, da gre za mandat, ki se bo raztegnil vsaj še na naslednjo vlado. In pričakovanja opozicije, kar zadeva povabilo k pripravi in oblikovanju predloga, so zelo utemeljena. To, da opozicija ni bila povabljena k pripravi, pomeni, da je vlada izbrala kandidate izključno po svoji podobi; kot se je to zgodilo pri SDH, pri DUTB, pri organih RTV, Evropskem sodišču za človekove pravice in kot se to napoveduje tudi pri ustavnih sodnikih, ki bodo še prišli na dnevni red; skratka povsod, kjer je to mogoče. Sistematično izključevanje opozicije, še posebej pa največje opozicijske stranke ne more prispevati k preglednosti oziroma transparentnosti, še manj pa h kvaliteti izbora in dela organov oziroma institucij. Zadnji primeri, s katerimi se soočamo – gre za recimo prodajo Adrie Airways in Palome –, in vsi ti problemi z upravljanjem državnega premoženja to samo potrjujejo. Fiskalni svet je preveč pomembna institucija, da bi si vlada lahko privoščila, država pa dobila kadrovsko zasedbo, ki je izključno po meri vlade. Zato poslanci Slovenske demokratske stranke tega predloga ne bomo podprli, glasovali bomo proti, breme te odločitve pa je v celoti na plečih vlade oziroma njene koalicije.
Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, v njenem imenu gospod Franc Jurša.
Hvala za besedo, predsednik. Spoštovani kolegice in kolegi! S sprejetjem Zakona o fiskalnem pravilu smo poslali pomembno sporočilo o zavezi Slovenije k fiskalni disciplini, ki ima pozitivne učinke na boniteto države in na obrestno mero, po kateri se država zadolžuje. Višina obrestne mere, po kateri se zadolžujemo, je izjemno pomembna, saj lahko že majhno znižanje pomeni velik del denarja, ki nam ostane na primer za zdravstvo, šolstvo in tudi za pokojnine. Republika Slovenija mora okrevati hitro in lahko rečemo, da smo na dobri poti. Kljub višji gospodarski rasti in manjšemu številu brezposelnih pa moramo izpolnjevati zavezo proračunske discipline, k čemur bo bistveno prispevala vloga, ki jo bo imel tudi Fiskalni svet. Fiskalni svet, ustanovljen z namenom neodvisnega nadzora nad javnofinančno politiko države, bo med drugim ocenjeval vzdržnost in skladnost javnofinančne politike s fiskalnimi pravili. Sprejemal bo tekoče reševanje državnega proračuna, občinskih proračunov in zdravstvene ter pokojninske blagajne in presojal, ali so nastale oziroma prenehale okoliščine, ki omogočajo odstopanje od srednjeročne uravnoteženosti. Ocene, ki jih bo pripravil, bo posredoval Vladi in tudi Državnemu zboru. Pri vzpostavitvi te zadnje faze sistemskega okvirja javnih financ pa žal precej zamujamo. Vlada je novembra ponovila javni razpis za člane Fiskalnega sveta, ki ga je decembra znova podaljšala. Na ta poziv se je prijavilo 10 kandidatov in vsi prijavljeni kandidati so izpolnjevali zakonske pogoje. Vsi trije kandidati za člane Fiskalnega sveta, ki jih Vlada na podlagi 9. člena o fiskalnem pravilu predlaga Državnemu zboru, se nam v Poslanski skupini Desus zdijo ustrezni, zato bodo od nas prejeli vseh 11 glasov. Gre za strokovnjake s področja makroekonomije in javnih financ, ki jih oblikuje poznavanje metod makroekonomskega napovedovanja in ocen cikličnih javnih financ. V Poslanski skupini Desus pozivamo vse poslance, da s potrditvijo teh treh kandidatov zaključimo še zadnji korak fiskalnega pravila, da bo lahko sestavljeni Fiskalni svet uspešno nadzoroval javne finance v obdobju njihove konsolidacije in s tem pomembno prispeval k stabilnosti in razvoju naše države. Hvala.
Besedo ima Poslanska skupina Socialnih demokratov, zanjo gospod Matjaž Han.
Hvala lepa, predsednik. Spoštovani ministri! Glede na to, da bo politika zopet zaradi svojih prestižev odgnala dobre kandidate za Fiskalni svet, moramo, glede na to da sprejemamo z dvetretjinsko večino, prevzeti vsi odgovornost, ker danes ne bomo dobili Fiskalnega sveta. Ena od rešitev, če bi bila politika modra, bi bila, da ne glasujemo danes, ampak prestavimo glasovanje na en drug dan in da poskušamo najti vendarle v koaliciji in opoziciji še neko rešitev. Vendar poslancev Socialnih demokratov je samo šest, ampak ker smo odgovorna stranka, bomo prevzeli to odgovornost in podprli vse tri kandidate, vsi ostali pa morajo prevzeti svoj del odgovornosti. Meni pa je žal, da politika na tak način zaradi malomarnosti, šlamparije, nezmožnosti dogovarjanja takšne kandidate odganja. Hvala lepa.
Zaključujem predstavitev stališč poslanskih skupin. Sledi razprava poslank in poslancev. Besedo ima gospod Franc Breznik, pripravi naj se gospod Tomaž Lisec.
Najlepša hvala. Moram priznati, da sem z zanimanjem spremljal vaše kandidate, ki jih boste imenovali v Fiskalni svet kot neko zadnje telo, da lahko zaključimo projekt zlatega fiskalnega pravila. Rad bi opozoril slovensko javnost na neverjetno prakso, ki jo počenjate. Prvič, da slovenskim vojakom govorite, da zaradi fiskalnega pravila oni ne bodo mogli imeti nikoli večje plače, da ne boste mogli več financirati vseh treh stebrov obrambe, ki so nujno potrebni, da ne boste pri zgodbi, ki smo jo imeli pred nekaj dnevi o 2. tiru, da se nikakor ne bo mogel financirati, da ni dela naših sredstev za 2. tir, ker imamo zlato fiskalno pravilo. Jaz bi rad slovensko javnost v tem trenutku obvestil naslednje. Prvič, Slovenija ima še v tem trenutku 12 milijard državnega premoženja, v tem trenutku potekajo v ozadju težki boji za to, da bodo člani Foruma 21, ki so nekako najbolj zvrtali to bančno luknjo, ponovno konsolidirali svoje premoženje in prišli po njega še po nekajkrat nižjih cenah, in to poteka v obdobju, ko vi govorite o zlatem fiskalnem pravilu na vaš način. Ta vaš način je tudi imenovanje teh treh članov v Fiskalnem svetu, ki jih imenujete. Jaz bi rekel temu naslednje. Albert Einstein je, mislim da leta 1943, ko je že predaval na Univerzi Princeton, napisal eno svoje aforizme. Eden izmed aforizmov je bil Blaznost je ponavljati in imenovati iste ljudi in pričakovati drugačne rezultate. Imenujete planske gospodarstvenike, ki so vedno branili slovenski nacionalni interes, da se je del nekdanje politične komunistične elite prisvojil to državno premoženje in ga tudi izrablja. In to so te zgodbe. In te zgodbe se nadaljujejo. Kot je moj kolega Boštjan Marko Turk pred dnevi napisal, da cela karavana potuje dalje v smeri filma Maratonci tečejo častni krog, kjer to krsto prodajate še nekajkratno, in to je zgodba. Zaradi tega vsak, ki je zdravorazumski človek, ki razume, osel, ki je šel že trikrat na led in ne bi rad bil državljan te Republike Slovenije, kjer bom čez nekaj let mogoče spremljal ponovno sanacijo slovenskega bančnega sistema in tako naprej. Ljudje, kot je Marjan Senjur, in ostali kvazi planski gospodarstveniki, ljudje, ki so jih ustvarili slovenski mediji in slovenske kvazi ekonomske univerze, glejte, ne bodo nikoli mogli zaščititi in spraviti Slovenije v neke normalne vode zahodnih resnih gospodarstev. Zaradi tega ne bom podprl, ker sem odgovoren, ker sem spremljal tudi zgodovino ekonomije, ker nisem s te ekonomske šole. Imam srečo, da so me učili ekonomije drugi profesorji. In glejte, vsak, ki je zdravorazumski danes tega ne more podpreti. Vi, kot je Albert Einstein povedal, imenujete vedno iste ljudi, vedno iste maratonce iz filma, ki tečejo častni krog, in z njimi pričakujete drugačne rezultate. To je pač nemogoče. Jaz upam tudi, da slovenska javnost, ki to spremlja, naj si zapomni danes ta datum, je 1. marec, začenja se pomlad, in glejte čez 5 let si naj tukaj zapomnijo, kakšna bo bančna luknja čez 5 let. Ampak čez 5 let, spoštovani kolegi, ne bo manevrskega prostora, kot ste ga imeli leta 2008, ko ste začeli uničevati takratno drugo Janševo vlado do nastopa svojega mandata. Takrat je Slovenija imela manevrski prostor, zadolžena je bila 22 % bruto družbenega produkta. Ko boste vi končali mandat, če se nič slabega ne bo zgodilo, bomo na 90 %, in manevrskega prostora za tek maratoncev v naslednji krog več ne bo. Takrat bo konec in takrat se bo zaključila zgodba neke resne Slovenije. V tem trenutku z drugimi ljudmi ima Slovenija možnost priti med najbolj razvite države, stopiti na nek vlak, ki se imenuje četrta industrijska revolucija in stopiti na stran tistih visoko razvitih držav. Vi ste v tem trenutku povedali, da tega ne želite, da želite iti še v en tek maratoncev, in to je, lahko rečemo, pokop te države. Zato ne bom, kot sem prej povedal, ne bom in nikoli ne bom glasoval za te ljudi. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Tomaž Lisec.
Hvala, predsednik, za dano besedo. V stališčih poslanskih skupin koalicije je bilo rečeno, kako je opozicija kriva kljub temu, da niste potrkali na naša vrata. Pa vam za osvežitev spomina preberem vašo koalicijsko pogodbo. Glavno poslanstvo te vlade je zato povrnitev zaupanja ljudi v državo in njene temeljne stebre državotvornega delovanja, politične, družbene, kulturne, socialne, finančne, gospodarske in druge. Še več. Novo politično delovanje mora biti odločno in nepopustljivo do vseh, ki bi na kakršenkoli način želeli izrabiti politiko za svoje lastne interese in s tem poskušali ogroziti danes že do dobra načeto blaginjo ljudi in Slovenije. In imate še v koalicijski pogodbi posebno točko – Preiskava bančne luknje in opredelitev odgovornosti. Spoštovani, dve uri časa ste si vzeli, pa se še vedno niste znali prešteti. Enkrat niste znali prešteti do 46, danes ne boste znali prešteti do 60, potem pa, kot sem že rekel, ne da bi potrkali na vrata katerekoli opozicijske stranke, govorite, da bo pa opozicija kriva. Spoštovani, kar ste si zakuhali, tudi pojejte! Prvič ste sfalili. Imeli ste drugi razpis, 10 kandidatov, izbrali ste tri po svoji meri, zato si današnji neuspeh pripišete sami in ne kriviti za to opozicijo. Ta vlada se tako skriva za neko neodvisnostjo, strokovnostjo in apolitičnostjo. Pa poglejmo morda kakšen izsek iz življenjepisov teh kandidatov. Gospod Kozamernik. Od leta 2001 do leta 2013 analitik in celo direktor Analitsko raziskovalnega centra Banke Slovenije. Tista, ki ni znala narediti reda do sedaj, pošilja človeka v Fiskalni svet. Gospod Marjan Senjur. Predsednik Fiskalnega sveta v letih 2009–2012, takrat, ko smo imeli najslabše kazalce na vseh področjih. In ta gospod bi bil spet rad po vaši izbiri predsednik Fiskalnega sveta. Dr. Davorin Kračun je pa itak bil že skoraj vse, tako da mu skoraj pripada tudi funkcija v Fiskalnem svetu. V Fiskalni svet bi nastavili politično in strokovno oporečne ljudi, da bi se predsednik Vlade lahko hvalil, kako pa on nima res nič ne s Fiskalnim svetom, ne z NLB, ne z SDH, ne z DUTB, ne z Banko Slovenije, z ničemer. Še malo, pa bo rekel, da nima nič z Vlado, če bo šlo tako naprej, kot gre v tej državi. Kar se pa tiče njegovega finančnega znanja, je pa včeraj jasno povedal, ko očitno ne zna ločiti, kaj je javni dolg in pa dolg države. In še bolj nam gre kot povprečnemu državljanu, ne nam kot poslancem, v oko in v nerazumevanje, kako isti in isti ljudje krožijo že zadnjih dvajset let. Pa so se nekateri malo potuhnili, pa jih danes zopet dvigate na plano. V parlamentu v prvi vrsti novi obrazi, v bančnem in gospodarskem sektorju pa staro trdo jedro tako imenovanih old boysev, ki jih ta vlada, ki se tako skriva za sodnim in bančnim sistemom oziroma reformami, oprosti in da ponovno na piedestal. Ista in ista imena, ki pa imajo zelo močne predstavnike tudi v Vladi. Kar poglejmo, gospod Mramor, gospod Dragonja, vedno sta v nekih takšnih in drugačnih povezavah z ljudmi na slabi banki, NLB, Banki Sloveniji in posameznih gospodarskih krogih. Ampak ta vlada ima srečo, da ima migrantsko krizo, kajti več se govori o migrantski krizi, bolj podtalno se lahko imenuje in kadruje v bančne in gospodarske sisteme. Na drugi strani pa kolega Logar kot predsednik preiskovalne komisije nima šans, da dobi kakršnekoli podatke. Zaradi takšnih anomalij, ki ste si ji sami zakuhali, ne morem podpreti predlaganih kandidatov za Fiskalni svet. Hvala.
Besedo ima predlagatelj, minister za finance dr. Dušan Mramor.
Spoštovani gospod Lisec! Podatki, ki ste jih navedli, so bili narobe, ker pač je bil gospod Kozamernik direktor Analitsko raziskovalnega centra Banke Slovenije od leta 2004 do leta 2013. In on je bil tisti, ki je napovedal gospodarsko krizo leta 2009, zaradi česar ni mogel dobiti potem še enkrat mandata gospod Gaspari. Izjemen analitik in moram reči, da name je naredi izjemen vtis. Izpustil ste tudi dejstvo, da je bil Marjan Senjur predsednik strateškega sveta za gospodarski razvoj Vlade Republike Slovenije v letih 2006–2007, ko je bila Janševa vlada. In seveda ni bil od 2009 do 2013 predsednik prvega fiskalnega sveta, ampak od 2012 do 2013. Tako da še enkrat poudarjam, da so to glede na dane razmere izjemno dobri kandidati. Izmed desetih, ki so bili prijavljeni, smo zbrali te tri, ker so bili edini trije, imajo doktorat znanosti in so ustrezno pokrivali področje makroekonomije in javnih financ. Sta bila še dva z doktoratom, ampak eden iz prava, drugi pa iz poslovnih ved, s tem pa ni mogoče pokriti tega področja. Tako da ta izbor je bil v bistvu izmed desetih opravljen na najbolj strokovni možni ravni, tako da mislim, da te navedbe, ki so bile sedajle navedene, niso pravilne
Postopkovno, gospod Tomaž Lisec.
Spoštovani, sedaj jaz berem podatke, predlog kandidata za predsednika in članov Fiskalnega sveta za obdobje petih let. In piše pri gospodu Kozamerniku, direktor Analitsko raziskovalnega centra Banke Slovenije 2004–2013 in svetovalec oziroma analitik v tem centru 2001–2003. Lepo sem rekel, da je bil v Banki Sloveniji od leta 2001 do leta 2013 in se nisem zlagal. Kar se tiče gospoda Senjurja, sem povedal to, kar piše, predsednik Fiskalnega sveta Vlade Republike Slovenije 2009–2012 in v tej obrazložitvi nikjer ne piše, da je bil predsednik Strateškega sveta. To smo dobili s strani Državnega zbora in s temi podatki sem razpolagal. Čeprav bi lahko razpolagal tudi s podatki, ki jih stric Google zazna, in posamezne povezave točno teh treh gospodov z določenimi drugimi imeni od gospoda Mramorja, gospoda Dragonje pa da ne naštevam vse tiste, ki krožijo znotraj Banke Slovenije in NLB.ja. Torej, spoštovani predsednik, izhajal sem iz dokumenta Državnega zbora in ne iz drugih dokumentov. Hvala.
Besedo sem vam dal za postopkovno, nikakor pa ne za razpravo. Čista zloraba postopkovnega. Najprej vam bom izrekel opomin. Imate še postopkovno? Ugotavljam dejstvo, da sem izrekel prvi opomin. Postopkovno, gospod Tomaž Lisec.
Spoštovani predsednik, nobene potrebe po hudi volji. Gospod Mramor oziroma minister za finance se je odzval na moje branje državnozborskega gradiva. Če to gradivo ni pravilno, spoštovani predsednik, predlagam pet minut pavze, da službe Državnega zbora preverijo, ali so podatki pravi. Ker če niso pravi podatki, potem ste nekaj slabega naredili za celotni Državni zbor, ker ste nam posredovali neprave podatke. Če pa so ti podatki pravi, očitno niso pravi podatki, s katerimi razpolaga minister za finance. Še enkrat ponavljam, nobene potrebe po slabi volji. Samo predlagal sem, da se preveri, ali so podatki Državnega zbora pravi in uradni. Hvala.
Zopet razpravljate. Kar je izrekel minister, je izrekel v fazi razprave. V fazi razprave se lahko odzove na vsako drugo razpravo. Vi pa niste bili prijavljeni več k razpravi in torej s postopkovnim ne morete razpravljati. Zato ste dobili opomin. In to je tisto, kar je edino pomembno pri celotni zadevi. Postopkovno, domnevam? Gospod Jože Tanko, izvolite.
Hvala lepa. Gospod predsednik, jaz mislim, da takšen način vodenja seje, kot si ga vi privoščite takrat, kadar kateri koli od poslancev Slovenske demokratske stranke ali pa tudi kakšne druge opozicijske stranke pove kakšno resnico, ni primeren. Kolega Lisec ni z ničemer motil reda na seji, da bi mu lahko izrekli opomin. Z ničemer ni motil reda na seji. Ker to je razlog, da se izreče poslancu opomin. Ni razgrajal, ni skakal v besedo, govoril je zato, ker ste mu dali vi besedo. Kar zadeva postopkovni predlog, je tudi pravilno ravnal, ker ga je naslovil na vas in vam povedal, da to piše v gradivih, ki jih je Vlada predložila v Državni zbor. Citiral je tisto gradivo. Če koalicijski poslanci in tudi predsedujoči, torej vi, predsednik, ne berete gradiv, da bi sploh ugotovili, ali je kakor koli zlorabil postopkovni predlog in vsebinsko zlorabil, potem je to en hud problem za vodenje seje. Predsedujoči mora biti nekoliko bolj pripravljen kot ostali in te zadeve tudi pogledati. Jaz predlagam tudi za naprej, gospod predsednik, ker bo morda še kakšna tema na tej seji, da se ne poslužujete teh radikalnih odločitev, ki imajo samo namen, bom rekel, neprimerno diskreditacijo in nepotrebno diskreditacijo poslancev naše poslanske skupine. Če govorijo netočno, ima možnost katerakoli poslanska skupina, da temu ugovarja v obliki replike. Ampak kolega Lisec ni govoril netočno, ker je prebral točno tisto, kar je minister posredoval na Vlado in Vlada v Državni zbor. Če boste vi za argumentirane nastope poslancev, ki temeljijo na dokumentih predlagatelja, torej Vlade, dajali opomine, potem, potem smo blizu diktature. Se pravi, vi boste naročili poslancem Slovenske demokratske stranke in jih usmerjali, kako naj razpravljajo na seji Državnega zbora in kako naj oblikujejo predloge. To pa je že kot tam nekje v Severni Koreji. Mislim, da ni potrebe za to in da sejo tudi dostojno vodite do kraja. Hvala lepa.
Mislim, da ni potrebe, da žalite. Zaključujem razpravo. Prehajamo na odločanje. O vsakem kandidatu bomo glasovali posebej. Ob tem vas obveščam, da bo na podlagi šestega odstavka 9. člena Zakona o fiskalnem pravilu vsak predlagani kandidat imenovan, če bosta zanj glasovali vsaj dve tretjini vseh poslancev, to je 60 ali več. Na glasovanje dajem predlog sklepa o imenovanju gospoda Damjana Kozamernika za predsednika Fiskalnega sveta. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 54, proti 21. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti 21.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Na glasovanje dajem Predlog sklepa o imenovanju dr. Marjana Senjurja za člana Fiskalnega sveta. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 53, proti 22. (Za je glasovalo 53.)(Proti 22.) Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Na glasovanje dajem še predlog sklepa o imenovanju dr. Davorina Kračuna za člana Fiskalnega sveta. Glasujemo. Navzočih je 80 poslank in poslancev, za je glasovalo 53, proti pa 22. Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Ker predlagani niso dobili potrebne večine poslanskih glasov, bom o tem takoj obvestil Vlado. Prehajamo na obravnavo Predloga za razrešitev članice sveta Javne agencije Republike Slovenije za varstvo konkurence. Predlog je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga dajem besedo predstavniku Vlade, ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo gospodu Zdravku Počivalšku.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, poslanci, poslanke! Pred vami je predlog za razrešitev članice sveta Javne agencije Republike Slovenije za varstvo konkurence, ki ga je predlagateljica Vlada Republike Slovenije sprejela na 75. seji 17. 2. 2016. S tem predlogom se predlaga, da se na podlagi odstopne izjave predčasno razreši članica sveta Javne agencije Republike Slovenije za varstvo konkurence Tina Zajec, sedaj Osojnik. Članica sveta Tina Zajec, sedaj Osojnik, je podala odstopno izjavo v skladu z določbo 12.f Zakona o preprečevanju omejevanja konkurence,da se člana sveta agencije predčasno razreši, če to sam to zahteva. Člane sveta agencije razreši Državni zbor na predlog Vlade. Vlada Republike Slovenije je predlagala razrešitev članice sveta skupaj s predlogom za imenovanje novega člana sveta, ker meni, da sta oba predloga povezana in se lahko le na ta način zagotovi kontinuiteta dela. Vloga članov sveta je pomembna in posebna funkcija, saj so člani sveta hkrati tudi člani senata, ki odloča o posamičnih zadevah iz pristojnosti agencije v upravnem postopku, v katerem se izdajajo akti, s katerimi se postopek pred agencijo konča. Ravno zaradi tega in da bi se izognili morebitni nesklepčnosti sveta, je treba zagotoviti kontinuiteto in poleg razrešitve imenovati novega člana. Hvala za vašo pozornost.
Predlog je obravnavala Mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo, ki je Državnemu zboru pisno poročala in predložila predlog sklepa. Sledi predstavitev stališča Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Besedo ima gospod Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo. Naj povem, da bomo mi ta predlog za razrešitev podprli. Skrajni čas je, da se ta predlog podpre, kajti od odstopa Tine Zajec je minilo skoraj tri leta. Gospa je odstopila 6 . maja 2013, razpis za zasedbo tega delovnega mesta je bil opravljen aprila 2014, to se pravi eno leto po odstopu. Prišlo je dovolj pravočasnih prijav, ampak šele 25. februarja 2016 je prišel predlog Vlade na Mandatno-volilno komisijo. Se pravi, od odstopa do razrešitve je minilo skoraj tri leta, in to v instituciji, ki je pomembna za upravljanje in ugotavljanje glede koncentracij in podobnih zadev. Ne vlada pred to vlado in ne vlada Mira Cerarja nista odgovorno opravili svojega dela, kajti vsi ti postopki bi morali biti končani že davno. Čudi me, da je minister za gospodarstvo rabil leto in pol, da je ugotovil, da se tu rabi človeka, ki bo z veseljem in z dušo opravljal delo, ki mu je zaupano. Sprašujemo se lahko samo to, kakšna je bila kvaliteta dela v tem času, v teh dveh in pol letih, skoraj treh letih, ko je to delo opravljal kandidat, ki tega ni želel, ki je odstopil, rad bi šel drugam najbrž, so prihajale takšne in drugačne zahteve in tudi potrebna odločanja. Tu je težko obiti odgovornost resornega ministra, da je tako malomarno opravil svoje delo v tem delu. Jaz mislim, da bi morala tudi vladna koalicija kaj reči o teh primerih, da ne bomo samo poslanci iz SDS ali druge opozicijske stranke ugotavljali, kaj vse je narobe in zakaj kakšne stvari ne delujejo. Opomini, ki prihajajo iz Evropske unije, so najbrž samoumevni. Roki oziroma popravljanje prehodnih določb v zakonih, s katerimi se samo podaljšuje veljavnost aktov, je najbrž na osnovi tega, kar sem povedal, tudi za to koalicijo samoumevno dejanje. Tudi na področju gospodarstva smo se najbrž soočili s takšnimi primeri. Spoštovani! Jaz mislim, da morate tudi poslanci koalicije kritično presoditi delo svojih ministrov, še posebej če dobimo na na klopi za odločanje takšne predloge, ki jim je rok potekel že pred skoraj tremi leti.
Zaključujem predstavitev stališča poslanske skupine. Besedo za razpravo dajem predstavniku Vlade, ministru za gospodarski razvoj in tehnologijo gospodu Zdravku Počivalšku.
Spoštovani predsedujoči, gospod vodja poslanske skupine, poslanke in poslanci! Glede časovnega zamika sem že uvodoma pojasnil en del razlogov. Pojasniti pa je treba tudi to, da je moralo Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo izvesti dva natečajna postopka, saj je prvi izbrani kandidat na prvem natečajnem postopu odstopil šele potem, ko je Vlada že predlagala Državnemu zboru njegovo imenovanje. Hvala.
S tem zaključujem razpravo. Prehajamo na odločanje o Predlogu sklepa, s katerim se v svetu Javne agencije Republike Slovenije za varstvo konkurence razreši članica, gospa Tina Zajec, sedaj Osojnik. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 77, proti pa ni bil nihče. (Za jih je glasovalo 77.)(Proti nihče.) Ugotavljam, da je sklep sprejet. Prehajamo na obravnavo Predloga odloka o spremembi Odloka o ustanovitvi Sveta za radiodifuzijo. Mag. Borivoj Kos je podal zahtevo za predčasno razrešitev z mesta člana Sveta za radiodifuzijo, s čimer je v skladu z drugim odstavkom 102. člena Zakona o medijih podan razlog za njegovo predčasno razrešitev z mesta člana Sveta za radiodifuzijo. Predlog odloka je v obravnavo zboru predložila Mandatno-volilna komisija. Prijavljenih k razpravi ni. Prehajamo na odločanje o Predlogu odloka o spremembi Odloka o ustanovitvi Sveta za radiodifuzijo, s katerim se z mesta člana razreši mag. Borivoj Kos. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 76, proti pa ni bil nihče. (Za jih je glasovalo 76.)(Proti nihče.) Ugotavljam, da je zbor odlok sprejel. Prehajamo na obravnavo Predloga sklepa o razrešitvah in imenovanjih predsednice oziroma predsednika ter podpredsednic oziroma podpredsednikov delovnih teles Državnega zbora. Predlog sklepa je pripravljen na podlagi dveh sprememb Sklepa o določitvi števila mest poslanskih skupin v delovnih telesih Državnega zbora in o določitvi poslanskih skupin, ki jim pripadajo mesta podpredsednikov in predsednikov delovnih teles Državnega zbora, in sicer z dne 10. februarja 2016 in z dne 26. februarja 2016 ter predlogov Poslanske skupine nepovezanih poslancev in Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Predlog sklepa je objavljen na e-klopi. Želite besedo predstavniki poslanskih skupin? Ne. Želite besedo poslanci? Tudi ne. Potem zaključujem razpravo in prehajamo na odločanje o Predlogu sklepa o razrešitvah in imenovanjih predsednice oziroma predsednika ter podpredsednic oziroma podpredsednika delovnih teles Državnega zbora. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 79, proti pa ni bil nihče. (Za jih je glasovalo 79.)(Proti nihče.) Ugotavljam, da je sklep sprejet. S tem prekinjam to točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali v petek, 4. 3. 2016. Nadaljujemo s prekinjeno 7. točko dnevnega reda, to je s ponovnim odločanjem o Zakonu o spremembah in dopolnitvah Zakona o medijih. Prehajamo na ponovno odločanje o navedenem zakonu. Ob tem vas želim opozoriti, da mora pri ponovnem odločanju skladno z drugim odstavkom 91. člena Ustave Republike Slovenije za sprejetje navedenega zakona glasovati večina poslancev zbora, to je 46 ali več. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 49, 2 pa sta bila proti. (Za jih je glasovalo 49.)(Proti 2.) Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 3. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo predloga Zakona o mednarodni zaščiti v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 29. 2. 2016. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Združena levica k 16. členu. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Združena levica ima dr. Matej T. Vatovec.
Hvala, gospod predsednik. Z amandmajem k 16. členu predlagamo, da se v predlogu zakona jasno določi, da morajo biti uradne osebe, ki obravnavajo otroke brez spremstva odraslih oseb, dodatno usposobljene za obravnavo otrok ter da se mora otroke o pravicah in dolžnostih obvestiti ustno in pisno. To je rešitev oziroma določba, ki je že obstajala v veljavni zakonodaji, in po svoje je nedopustno, da se sedaj s tem predlogom ta določba črta. To od nas zahteva tako konvencija o otrokovih pravicah kakor tudi sama direktiva 2013/32, ki v 25. členu jasno določa, da države članice zagotovijo, citiram: "Če se z mladoletnikom brez spremstva opravlja osebni razgovor v zvezi z njegovo prošnjo za mednarodno zaščito, ta razgovor vodi oseba, ki ima potrebno znanje o posebnih potrebah mladoletnikov." Konec citata. Tako da ta amandma ne predlaga nič drugega kot preprosto spoštovanje mednarodnih aktov in v Združeni levici bomo glasovali za.
Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za je glasovalo 15, proti 58. [[Za je glasovalo 15.]] [[Proti 58.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 23. členu. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 22, proti 52. [[Za je glasovalo 22.]] [[Proti 52.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 34. členu. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 17, proti 52. [[Za je glasovalo 17.]] [[Proti 52.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Združena levica k 43. členu. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Združena levica ima dr. Matej T. Vatovec.
Gre za tako imenovane mejne postopke, o katerih smo danes že veliko govorili. Z amandmajem v Združeni levici predlagamo, da se ohrani trenutna ureditev, ker nasprotujemo uvedbi tako imenovanih mejnih postopkov, katerih glavnih namen je nič drugega kot v pospešenem postopku odločati o dopustnosti prošnje prosilcev za azil na meji in seveda s tem tudi podlaga za skupinsko zavračanje prosilcev. To je lahko potencialna kršitev več mednarodnih aktov, grozi nam na nek način nov primer izbrisanih na evropski ravni in tukaj moramo pozvati pravzaprav vse prisotne, da tudi na teh točkah delujejo državotvorno in ne spravijo Slovenije v situacijo, ki bi bila po eni strani seveda etično skrajno sporna, po drugi pa bi vrgla zelo velik madež na mednarodno podobo Slovenije, tako da v Sloveniji bomo absolutno glasovali za ta amandma in na nek način pričakujemo podporo tudi predvsem koalicije.
Glasujemo Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 9, proti 64. [[Za je glasovalo 9.]] [[Proti 64.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. K 45. členu najprej odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 45. členu pod točko 1. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 20, proti pa 52. [[Za je glasovalo 20.]] [[Proti 52.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo še o amandmaju Poslanske skupine Združena levica k 45. členu pod točko 2. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 52, proti pa 20. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti 20.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Najprej odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 49. členu pod točko 1. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 21, proti pa 53. [[Za je glasovalo 21.]] [[Proti 53.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo še o amandmaju Poslanske skupine Združena levica k 49. členu pod točko 2. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Združena levica ima dr. Matej T. Vatovec.
Pri 49. členu gre še za eno od določb, ki se dotikajo ranljivejših skupin, se pravi mladoletnikov brez spremstva. Tukaj konkretno se v predlogu zakona pravzaprav dopušča, da se odloča v postopkih o mladoletnikih tudi po hitrem postopku. Mi z amandmajem to korigiramo in zapisujemo, da bi pravzaprav, ko se odloča o mladoletnikih brez spremstva, ti postopki vedno stekli po rednem postopku, kar je seveda skladno z načelom otrokove koristi in predvsem z določbami Ustave Republike Slovenije in že omenjene Konvencije o otrokovih pravicah. Poleg tega z novim desetim odstavkom zagotavljamo še spoštovanje odločbe Ustavnega sodišča iz leta 2011, ki jasno pravi, da mora imeti zavrnjeni prosilec vsakem primeru na razpolago določen rok za prostovoljno izpolnitev obveznosti zapustitve države. Gre za element, na katerega opozarjajo policisti, prostovoljne organizacije in strokovnjaki s področja in bi ga bilo nujno treba popraviti. Tako da to počnemo z našim amandmajem in bomo seveda glasovali za.
Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 8, proti pa 63. [[Za je glasovalo 8.]] [[Proti 63.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Združena levica k 51. členu. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Združena levica ima dr. Matej T. Vatovec.
Ta člen ima v praksi popolnoma enak učinek, kot če bi v zakon zapisali kvote. Ta člen namreč predlaga oziroma je podlaga za skupinsko zavračanje prosilcev, ne glede na to, ali gre dejansko za ljudi, ki potrebujejo zaščito ali ne. S sprejetjem tega zakona bo tako prošnja za mednarodno zaščito lahko zavrnjena vsakemu, ki prihaja bodisi iz varne države ali pa je v Slovenijo prišel iz druge države članice Evropske unije. Gre torej za povsem arbitrarno odločanje organov, komu bodo zaščito podelili in komu tudi ne. Kot sem že danes v razpravi omenil, če pride prosilec k nam s Hrvaške in iz Italije ali pa če se je pred prihodom v Slovenijo zadrževal na primer v Grčiji, bo ta njegova prošnja zavrnjena. Seveda je pa jasno, da čisto vsak begunec izpolnjuje ta kriterij, tako da dejansko ostane zelo malo ljudi, ki bi padli pod upravičence za mednarodno zaščito. V Združeni levici smo že ves čas opozarjali, da gre izključno za humanitarno krizo, da je Slovenija dolžna spoštovati mednarodne zaveze in da mora vsem, ki potrebujejo zaščito le-to tudi dodeliti. Ostro nasprotujemo seveda masovnim deportacijam brez kakršne koli obravnave pravic. Zaradi tega predlagamo črtanje določb, ki brez dvoma pomenijo kršitve mednarodnega azilnega in tudi humanitarnega prava. Glasovali bomo pa za.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SMC ima mag. Lilijana Kozlovič.
Hvala. V imenu poslanske skupine obrazlagam, da smo na delovnem telesu 51. člen amandmirali. Namreč 51. člen je posledica uredbe oziroma direktive, ki taksativno našteva, v katerih primerih se lahko zavrže vloga. Seveda ni izrecno zapisano v Dublinski uredbi, smo pa v skladu z zaključki Sveta Evrope vnesli z amandmajem tudi možnost, da se lahko zavrne v primeru, če prosilec prihaja iz varne evropske države. Glede na opozorilo Zakonodajno-pravne službe in glede na to, da na tem področju še nimamo ustrezne pravne prakse in v izogib morebitni kršitvi mednarodnega prava in tožb proti Republiki Sloveniji, bomo v tem trenutku podprli amandma Združene levice, vendar ga bomo ponovno amandmirali v tretjem branju, kajti njihov predlog za črtanje tudi tretje alineje ne podpiramo in bomo to ustrezno uskladili, ker tudi ni v skladu z mednarodnim pravom. Hvala.
Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za je glasovalo 52, proti 18. [[Za je glasovalo 52.]] [[Proti 18.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Združena levica k 65. členu. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 7, proti 68. [[Za je glasovalo 7.]] [[Proti 68.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Najprej odločamo o prvem amandmaju Poslanske skupine Združena levica k 70. členu pod točko 1. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Združena levica ima dr. Matej T. Vatovec.
Hvala. Bom kar oba amandmaja skupaj, glede na to, da gre za smiselno povezavo. Predlog zakona o mednarodni zaščiti ima eno ključno protiustavnost, in to je ta, ki se dogaja pri tem členu. To je uzakonjenje ukinitve suspenzivnosti pritožbe. Kaj to pomeni v praksi? Slovenija bo v pospešenih mejnih postopkih zavračala določeno število prosilcev in ti prosilci ne bodo imeli nobenega učinkovitega pravnega sredstva, da se zoper takšne odločbe pritožijo. Enostavno zaradi tega, ker bodo iz države odšli, še preden bi lahko takšno pritožbo pravzaprav sploh vložili. Vemo, da gre za zelo kratke roke, vemo, da je tudi v takšni situaciji, kot se znajdejo, zelo težko zagotoviti prevajalce v tej fazi in tudi ustrezno pravno pomoč, da bi pravočasno spisali takšne pritožbe. Ampak tudi to konec koncev ne bi imelo velikega vpliva, saj bi praktično bilo nemogoče tudi te pritožbe izpeljati do konca, ker dejansko ne bodo več na ozemlju Republike Slovenije, ko bi sodišče o tem odločalo. Skratka, gre za ne samo protiustavnost, ampak tudi nekaj, kar je v nasprotju s samo direktivo, ki zelo jasno določa, da mora v zakonu obstajati določeno pravno sredstvo, ki na nek način ščiti pravice prosilcev za azil. In to pravno sredstvo je seveda to in je določeno v 46. členu te direktive, da ostanejo na ozemlju države do izteka roka, v katerem lahko uveljavijo svojo pravico. Predlog zakona tega ne omogoča, ker so te roki popolnoma v navzkrižju. Skratka, minimalni rok za zapustitev države je sedem dni, se pravi teoretično je možno takega prosilca odsloviti v sedmih dneh. Rok za vložitev pritožbe je pa 8 dni. Na nak način smo v paradoksalni situaciji, kjer se lahko zgodi, da si izgnan, še preden bi lahko dejansko to pritožbo podal. Drugi amandma, pa se nanaša na možnost pritožbe na Vrhovno sodišče, ki se seveda ukinja. Videli smo v zadnji praksi, da je skoraj večina sodb Vrhovnega sodišča šla v prid pritožnikom, da je prihajalo do težav in do nepravilnosti v teh postopkih. Sedaj pa tudi ta pravna varovalka ne bo več možna. Tudi tukaj smo ponovno soočeni s hudimi kršitvami ustave in drugih mednarodnopravnih aktov, zato se je treba ustaviti, razmisliti in narediti pravo stvar. Zato bomo v Združeni levici glasovali za ta amandma.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SMC ima mag. Lilijana Kozlovič.
V Poslanski skupini SMC bomo ta amandma podprli. To pa zato, ker sledimo mnenju Zakonodajno-pravne službe, ki pravi, da suspenzivni učinki niso dopustni v vseh postopkih, ki so v zakonu navedeni, dopusten pa je v primeru, in to dopušča tudi direktiva, pri pospešenih postopkih. Ta amandma bomo podprli zato, da ga lahko v tretjem branju amandmiramo in uredimo tako, kot to določa direktiva.
Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 54, proti 19. [[Za je glasovalo 54.]] [[Proti 19.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo še o drugem amandmaju Poslanske skupine Združena levica k 70. členu pod točko 2. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 7, proti 65. [[Za je glasovalo 7.]] [[Proti 65.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Združena levica k 71. členu. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 8, proti 65. [[Za je glasovalo 8.]] [[Proti 65.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 78. členu pod točko 1. Če bo ta amandma sprejet, postane amandma Poslanske skupine Združena levica k istemu členu pod točko 2 brezpredmeten. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 23, proti 51. [[Za je glasovalo 23.]] [[Proti 51.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo še o amandmaju Poslanske skupine Združena levica k 78. členu pod točko 2. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 8, proti 63. [[Za je glasovalo 8.]] [[Proti 63.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 83. členu pod točko 1. Če bo ta amandma sprejet, postane amandma Poslanske skupine Združena levica k istemu členu pod točko 2 brezpredmeten. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 18, proti 52. [[Za je glasovalo 18.]] [[Proti 52.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo še o amandmaju Poslanske skupine Združena levica k 83. členu pod točko 2. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za so glasovali 3, proti 66. [[Za so glasovali 3.]] [[Proti 66.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Združena levica k 84. členu pod točko 1. Če bo ta amandma sprejet, postane amandma Poslanske skupine SMC, DeSUS in SD k istemu členu pod točko 2 brezpredmeten. Glasujemo.Navzočih je 74 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 7, proti pa jih je bilo 66. (Za jih je glasovalo 7.)(Proti 66.) Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo še o amandmaju poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 84. členu pod točko 2. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 57, proti pa jih je bilo 15. (Za jih je glasovalo 57.)(Proti 15.) Ugotavljam, da je amandma sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 89. členu. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 18, proti pa 53. (Za jih je glasovalo 18.)(Proti 53.) Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Združena levica k 100. členu. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 8, proti pa 62. (Za jih je glasovalo 8.)(Proti 62.) Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo o amandmaju Poslanske skupine Združena levica k 125. členu pod točko 1. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 3, proti pa jih je bilo 73. (Za so glasovali 3.)(Proti 73.) Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Odločamo še o amandmaju poslanskih skupin SMC, Desus in SD k 125. členu pod točko 2. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 53, proti pa jih je bilo 17. (Za jih je glasovalo 53.)(Proti 17.) Ugotavljam, da je amandma sprejet. Zaključili smo z odločanjem o amandmajih. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Ker so bili v drugi obravnavi sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona, predlagatelj predloga zakona pa je že v dopolnilni obrazložitvi predlagal, da zbor na podlagi prvega odstavka 138. člena Poslovnika Državnega zbora še na tej seji opravi tretjo obravnavo predloga zakona, prehajamo na odločanje o navedenem predlogu. Sklep ne bo sprejet, če mu bo nasprotovala več kot tretjina navzočih poslancev. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Združena levica ima dr. Matej T. Vatovec.
Hvala, gospod predsednik. V Združeni levici bomo glasovali proti temu sklepu, ker je več kot očitno že iz same obravnave na matičnem delovnem telesu pa tudi ne nazadnje na današnjem zasedanju Državnega zbora, da je ta zakon še daleč od tega, da bi bil primeren za sprejetje. Po eni strani se odpirajo skoraj na vsaki strani, skoraj na vsakem členu, če ne sumi, ponekod celo jasni znaki protiustavnosti ali pa navzkrižja z evropskim ali pa mednarodnim pravnim redom. Po drugi strani pa smo videli, da je treba vzeti še nekaj časa za razmislek o določenih členih, kot se je to sedaj zgodilo s sprejetimi amandmaji, ki smo jih predlagali v Poslanski skupini Združene levice. Nekaj popravkov je bilo sprejetih, vendar daleč od tega, da bi ta zakon bil primeren, da bi bil pravzaprav tak, da se ga upamo zapisati v naš pravni red. Ostajajo določbe, ki so potencialno sporne, ki bodo lahko predmet na Evropskem sodišču za človekove pravice, na sodišču Evropske unije ali pa ne nazadnje na Ustavnem sodišču Republike Slovenije. Tako da predlagam, da si vzamemo nekoliko časa še, da prespimo te člene, da razmislimo o tem, kar smo ugotovili iz razprave in ne nazadnje to, kar smo v Združeni levici predlagali z amandmaji tako na odboru kot tudi danes, in da to razpravo oziroma tretje branje opravimo na naslednji redni seji.
Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine SDS ima gospa Anja Bah Žibert.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Zakon, ki je pred nami, zagotovo ni odraz tega, kar bi dejansko v tej državi moralo trenutno veljati. Dejstvo je, da so v nekaterih drugih državah, ki bistveno bolje stojijo od naše države, tako imenovano azilno zakonodajo že drugič zaostrovale. Pri nas smo več mesecev pozivali Vlado, da pripravi nek predlog, ki bo šel v smeri zaostritve azilne zakonodaje, pa se to ni zgodilo. Danes smo bili priča še eni nenavadni zadevi. Ministrica nas je približno 15 minut prepričevala, kako je 51. člen v skladu z vsemi direktivami na mednarodnem nivoju in tudi drugimi uredbami, medtem ko potem koalicija mimogrede ta člen enostavno vrže ven. In še to je edina svetla točka tega predloga zakona. V Slovenski demokratski stranki kaj takega ne moremo podpreti tudi zato ne, ker se zavedamo, v kakšni državi trenutno živimo, kakšno je stanje naših državljanov in predvsem da nasprotujemo temu, da se pomaga tistim, ki pomoči niso potrebni na račun tistih, ki so pomoči potrebni. Tudi s tem, ko ta 51. člen dajete iz zakona, omogočate ravno to. To ni solidarnost. To je pridobivanje novih volivcev. Hvala lepa.
Še kakšna obrazložitev? Ne. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 56, proti 21. [[Za je glasovalo 56.]] [[Proti 21.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Državni zbor bo tretjo obravnavo predloga zakona opravil v petek, 4. 3. 2016, po končanem glasovanju. Službe zbora bodo pripravile pregled, v katerega bodo vključeni sprejeti amandmaji in členi, h katerim so bili ti amandmaji sprejeti. Amandmaje k tem členom lahko kvalificirani predlagatelji vložijo do začetka tretje obravnave predloga zakona na seji zbora. Prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na prekinjeno 1. točko dnevnega reda, to je na Vprašanja poslank in poslancev. Pregled predlogov sklepov poslank in poslancev za razpravo o odgovorih predsednika Vlade, ministric in ministrov je objavljen na e-klopi. V skladu s predlogom poslanca mag. Mateja Tonina bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade dr. Mirja Cerarja na poslansko vprašanje mag. Mateja Tonina v zvezi z upravljanjem državnega premoženja, kadrovanjem v državnih podjetjih in kaznovanjem odgovornih za bančno luknjo. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 13, proti 50. [[Za je glasovalo 13.]] [[Proti 50.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanke mag. mag. Alenke Bratušek bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade dr. Mira Cerarja na poslansko vprašanje mag. Alenke Bratušek v zvezi z upravljanjem državnega premoženja in kadrovanjem v državnih podjetjih. Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 11, proti 50. [[Za je glasovalo 11.]] [[Proti 50.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca dr. Vinka Gorenaka bo Državni zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade dr. Mira Cerarja na poslansko vprašanje dr. Vinka Gorenaka v zvezi s Centrom za tujce, Azilnim domom in izpostavami ter skupnimi stroški. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS ima dr. Vinko Gorenak.
Hvala lepa. Stroški za prosilce za azil, da smo si na jasnem, torej ne stroški za ostale migrante, ampak za prosilce za azil, so bili tema mojega poslanskega vprašanja predsedniku Vlade. Jasno je, da koalicija želi na tak ali drugačen način z matematično telovadbo slovenske davkoplačevalce nekoliko zavajati. Zaradi tega sem jaz predsednika Vlade spraševal o teh stroških. Pričakoval sem, da bo korektno povedal te stroške. Predsednik Vlade jih ni povedal korektno. Sam sem jih povzel po vašem dokumentu, dokumentu, ki ga je sprejela Vlada in prišel do podatkov, ki so tudi javno objavljeni, da en prosilec za azil stane državo povprečno mesečno tisoč 300 in nekaj evrov. To mojo številko je kasneje potrdil tudi finančni minister, ki je v bistvu negiral predsednika Vlade. Konec koncev je povedal številke, ki so takšne, kakršne sem jaz navajal. Kljub temu pa se mi zdi, da tudi po današnji razpravi, ki je bila okoli zakona o mednarodni zaščiti, kjer smo govorili tudi o teh stroških, se mi zdi, da obstaja realna možnost, da se o tem lahko pogovorimo še enkrat. Ni namreč sprejemljivo, da prosilec za azil stane državo tisoč 300 evrov, nasproti pa imamo naše državljane z minimalnimi plačami in pokojninami, ki ne dosegajo niti tretjine takšnega zneska. Jaz vas pozivam, da glasujete za. Če imate argumente za to, da moje številke ne držijo, boste ta predlog podprli in bomo lahko prišli do tega, da boste predstavili svoje argumente. Glasovanje proti bom pač razumel kot, kako naj rečem, nadaljnje prikrivanje. Če mislite, da imate prav s kakšnimi manjšimi številkami, z besedo na dan oziroma vas prosim za glas. Hvala lepa.
Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 14, proti 50. [[Za je glasovalo 14.]] [[Proti 50.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca dr. Vinka Gorenaka bo Državni zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za finance dr. Dušana Mramorja na poslansko vprašanje dr. Vinka Gorenaka v zvezi s stroški za prosilce za mednarodno zaščito. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 13, proti 50. [[Za je glasovalo 13.]] [[Proti 50.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca mag. Andreja Širclja bo Državni zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za finance dr. Dušana Mramorja na poslansko vprašanje mag. Andreja Širclja v zvezi s postopkom poenostavljene pripojitve Probanke in Factor banke k Družbi za upravljanje terjatev bank. Glasujemo. Navzočih je 62 poslank in poslancev, za je glasovalo 12, proti 47. [[Za je glasovalo 12.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanke Violete Tomić bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za izobraževanje, znanost in šport dr. Maje Makovec Brenčič na poslansko vprašanje Violete Tomić v zvezi z namestitvijo šestih mladoletnih prosilcev za azil brez spremstva odraslih. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Združena levica ima Violeta Tomić.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. To, kar se je zgodilo na Gimnaziji Franceta Prešerna v Kranju, je nedopustno in nezaslišano. Kot smo že slišali, so starši in 24 pedagoških delavcev preprečili nastanitev šestih mladoletnih prosilcev za azil brez spremstva odrastlih. Tukaj gre za otroke, stare od 10 do 14 let. Vsi, ki smo kdaj koli imeli otroke, dobro vemo, kako občutljiva so ta leta in kako se mogoče v velikih, skoraj odraslih teleščkih skrivajo ranljive nežne otroške dušice. Če poleg tega ostanejo še brez doma, brez staršev, brez kogarkoli, ki bi razumel njihov jezik, potem je toliko bolj jasno, da bi morali pokazati velikodušnost in solidarnost do takšnih otrok. Strah in sovraštvo nimajo mesta, kadar govorimo o otrocih. Ravno včeraj smo slišali tukaj aplavz za akcijo Za otroke gre. Gre, tudi za otroke, ki so mogoče druge rase, drugačne barve kože, drugačne veroizpovedi. Otroci sveta so otroci. In če si hočemo dati laskavi naziv Človek, potem moramo biti človečni predvsem do otrok, ne glede na to, od kod prihajajo in čigavi so. Skratka, takšno ravnanje je v nasprotju tudi z duhom ustave in tudi s pedagoškimi normami, kajti Zakon o osnovni šoli v 10. členu pravi, otroci ki so tuji državljani oziroma osebe brez državljanstva in prebivajo v Republiki Sloveniji, imajo pravico do obveznega osnovnošolskega izobraževanja pod enakimi pogoji kot državljani Republike Slovenije. 24 pedagoških delavcev Gimnazije Franceta Prešerna je s svojim ravnanjem kršilo osnovna načela in etiko svojega poklica, delovali so proti konvenciji OZN o otrokovih pravicah, predvsem pa so ravnali v nasprotju z vrednotami solidarnosti, proti rasizma in demokratičnosti. Da se takšni primeri nestrpnosti ne bi nikoli več ponovili, vas prosim, da podprete moj predlog in o tem opravimo razpravo. Hvala za vaše glasove.
Glasujemo. Navzočih je 61 poslank in poslancev, za je glasovalo 10, proti pa 44. [[Za je glasovalo 10.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca gospoda Jožefa Horvata bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za notranje zadeve mag. Vesne Györkös Žnidar na poslansko vprašanje gospoda Jožefa Horvata v zvezi z namestitvenimi centri po Sloveniji, s posebnim poudarkom na namestitvenem centru v Občini Lendava. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov ima gospod Jožef Horvat.
Hvala, gospod predsednik. Čisto na kratko. Poslanske skupine Nove Slovenije bo seveda podprla ta predlog. Včeraj, ko sem gospo ministrico spraševal o lokacijah nastanitvenih centrov, o kapacitetah teh centrov po Sloveniji, s posebnim poudarkom na namestitvenem centru v občini Lendava, sem iskreno zaznal, da bi ena poglobljena, iskrena razprava v Državnem zboru prvič in predvsem koristila gospe ministrici oziroma tej vladi. Ta vlada si očitno zatiska oči in še vedno ne vidi, da so tisoči priseljencev postali stalnica, in to ne samo za ta mesec, za to leto, najbrž, bojim se, za kar celo desetletje. Če nas voditelji naše države niso sposobni poklicati vseh skupaj, vseh političnih strank, potem dajmo to narediti mi, poslanke in poslanci Državnega zbora Republike Slovenije. Dajmo poenotiti naša stališča, da se ne bomo okoli te človeške nesreče, ki se ji reče begunsko-migrantska kriza prerivali in kregali in prepirali. Dajmo se poenotiti in sprejmimo skupna politična stališča za letošnje in za naslednja leta. Tudi te zakonodaje, ki jih sprejemamo, azilna zakonodaja, zakon o mednarodni zaščiti, glejte, to so v bistvu rešitve morda za danes, za jutri. Kaj pa za pojutrišnjem? Zdi se mi, da bi bilo ključno, da se vendarle enkrat zavedamo, da imamo čoln, slovenski čoln, ki je grajen za določeno kapaciteto ljudi, da lahko sprejmemo morda 150 % kapacitete teh ljudi na ta čoln. Kaj pa, če jih sprejmemo preveč, kaj se potem lahko zgodi? Res pričakujem podporo temu sklepu, ki je iskren, je dobronameren. In to potrebujemo, mi potrebujemo eno poglobljeno razpravo o rešitvah, kako rešiti begunce, kako procesirati primere migrantov, vse to pa v okviru kapacitet, ki jih ima naša država. Mi bomo seveda glasovali za ta predlog. Hvala lepa.
Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za jih je glasovalo 14, proti pa 51. (Za jih je glasovalo 14.)(Proti 51.) Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca, gospoda Franca Breznika bo zbor odločal v naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za notranje zadeve mag. Vesne Györkös Žnidar na poslansko vprašanje gospoda Franca Breznika v zvezi z obveščanjem o lokalnih skupnosti o migrantskih centrih. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS ima gospod Franc Breznik.
Najlepša hvala, gospod predsednik. Moje vprašanje je zelo podobno kot vprašanje kolega Horvata, s tem da je predvsem osredotočeno na namestitveni center v Lenartu, Črni les pri Lenartu. Spoštovani predsednik Državnega zbora, kot veste, sva bila skupaj v Lenartu, govorili ste o izboljšani komunikaciji. 17. septembra 2015 ne župan, ne občinski svetniki niso bili obveščeni o nameri, da bo tam begunski center. To so naredili, lahko rečem, čisto na svojo roko. Prav tako sedaj, naj povem, da med tem časom, ko se midva nisva slišala, je Črni les celo prišel na prvo mesto namestitvenih centrov v Sloveniji, torej tam, kjer bodo ljudje, ki so zavrnjeni, torej tisti, ki so dali to pot skozi, ki so nekako prišli v ciljne države, tam so bili zavrnjeni, niso dobili statusa, in sedaj bodo vrnjeni. Torej gre za centre, kjer je večje varnostno tveganje. Vi ste ga torej uvrstili na prvi seznam in čez dva dni pridete v Lenart, delegacija Vlade pride v Lenart. O čem se bo pogovarjala s svetniki in županom? Kakšna komunikacija je to? Tukaj gre za ultimativni del, to je nepoznavanje demokracije. In potem vsi tisti, ki bodo kakorkoli imeli pomisleke, bodo s slovenskih vodilnih medijev in za vas in Združene levice zaznamovani, da smo neetični, nesocialni ljudje, nečuteči ljudje in nehumani ljudje. Tisti, ki smo marsikaj naredili v svojem življenju, marsikaj smo naredili predvsem za svoje slovenske sonarodnjake. Torej tukaj ne gre za ranljive skupine, ne gre za otroke, ne gre za ženske, ampak gre za ljudi, ki jih je ta vlada spuščala, lahko rečemo, skozi prste skozi v schengenski prostor in se sedaj vračajo razočarani. Prepričan sem, da se ta zadeva ne bo končala tako miroljubno. Videli smo včeraj, kaj ti ljudje, ko ne dobijo izpolnjenih svojih zahtev, kaj naredijo na makedonski meji. Torej ti ljudje se vračajo. To je tisto, o čemer sem jaz govoril nekaj mesecev nazaj. Govoril sem predvsem, da je treba na začetku komunicirati, da je treba zapreti mejo, da je treba vzpostaviti svojo suverenost na tem področju in da večina teh ljudi sploh nima kaj stopiti v schengenski prostor. Sedaj zaradi Vlade, zaradi takšne nekomunikacije bo na morju, bo v državah umrlo na tisoče otrok, ko bodo kvote zapolnjene, ki bi lahko prišli, ki bi jim lahko dali zatočišče, ravno zaradi tega ker je Vlada ravnala šarlatansko in ni komunicirala. Zato prosim še enkrat v imenu človečnosti, v imenu tega, kar ste se dogovorili na teh sejah, da komuniciramo, da sprejmete nekatere rešitve in da tudi Vlada komunicira, kar je temelj mojega vprašanja, z lokalnimi skupnostmi, kdo bo tja prišel, zakaj bo, in da pred tem predstavi občinskim svetom in županom, kaj se tam v tej lokalni skupnosti namerava zgoditi. Jaz vas še enkrat prosim, če ste demokrati, če niste ravno buldožer demokrati, da potrdite to moje poslansko vprašanje. Najlepša hvala.
Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev. Za je glasovalo 14, proti 50. (Za je glasovalo 14.)(Proti 50.) Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca dr. Mateja T. Vatovca bo Državni zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za zdravje gospe Marije Milojke Kolar Celarc na poslansko vprašanje dr. Mateja T. Vatovca v zvezi z brezplačnimi ambulantami za pomoč ljudem, ki ne morejo koristiti storitev javnih zdravstvenih ustanov. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Združena levica ima dr. Matej T. Vatovec.
Hvala. Pro bono ambulante, kot se jim reče tako v pogovornem jeziku, postajajo vse večja stalnica. V kratkem se bo odprla četrta, v Novi Gorici, na vidiku je peta v Velenju in stvar jasno kaže na neko problematiko, ki jo imamo v sistemu javnega zdravstvenega varstva. Po eni strani se te ambulante, prva je bila ustanovljena leta 2001 v Ljubljani z namenom pomagati najbolj ogroženim skupinam, to so bili v prvi vrsti brezdomci, Romi. Njihov cilj takrat je bil, da bi zaprli vrata v roku enega do treh let. Petnajst let kasneje še vedno dobro obratujejo, imajo 900 stalnih pacientov in med 400 in 500 občasnih. To jasno kaže na neko disfunkcionalnost v našem zdravstvenem sistemu, na to, da v bistvu pravzaprav te pro bono ambulante danes predstavljajo neko potuho oziroma neko varovalko za socialno šibkejše, za tiste na socialnem robu, ki si iz takšnih ali drugačnih okoliščinah ne morejo privoščiti osnovnega zdravstvenega varstva. Ministrico sem zato vprašal, kako načrtuje na nek način olajšati delo teh pro bono ambulant, predvsem pa kakšne ukrepe ima na vidiku, da bo javno zdravstvo v čim večji meri vključevalo tudi ljudi, ki so na socialnem robu. In to ob tem, da smo v preteklih letih videli praktično porast oziroma eksplozijo podelitev koncesij zasebnikom, ki služijo na račun teh koncesij, istočasno pa imamo po drugi strani te pro bono ambulante, ki imajo veliko birokratskih in ostalih tudi finančnih ovir za njihovo delovanje. Naj samo še enkrat poudarim, da gre za prostovoljne zdravstvene delavce in donacije, ki jih posamezniki ali pa različne fundacije donirajo tem pro bono ambulantam za njihovo delovanje, za nakup zdravil, osnovnih potrebščin in tako naprej. Ocenjujem, da gre za resen problem v javnem zdravstvu, gre za neko stvar, o kateri bi bilo vredno spregovoriti tudi na zasedanju Državnega zbora, na plenarnem zasedanju. Zato bomo v Združeni levici glasovali za ta predlog, ker je stvar, ki potrebuje določeno pozornost. Hvala.
Glasujemo. Navzočih je 54 poslank in poslancev. Za je glasovalo 7, proti pa 42. [[Za je glasovalo 7.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Mihe Kordiša bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za zdravje gospe Marije Milojke Kolar Celarc na poslansko vprašanje Mihe Kordiša v zvezi z izboljšanjem pogojev za delo zaposlenih v zdravstvu. Glasujemo. Navzočih je 52 poslank in poslancev. Za je glasovalo 5, proti pa 44. [[Za je glasovalo 5.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca mag. Marka Pogačnika bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za finance dr. Dušana Mramorja na poslansko vprašanje mag. Marka Pogačnika v zvezi s povišanjem trošarin na naftne derivate. Glasujemo. Navzočih je 57 poslank in poslancev, za je glasovalo 7, proti 46. [[Za je glasovalo 7.]] [[Proti 46.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca mag. Branka Grimsa bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepaDržavni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za notranje zadeve mag. Vesne Györkös Žnidar na poslansko vprašanje mag. Branka Grimsa v zvezi z vlogami za azil zavrnjenih migrantov. Obrazložitev glasu v imenu poslanske skupine SDS ima mag. Branko Grims.
Poglejte, mednarodni predpisi zelo jasno napotujejo, da tisto, čemur se v žargonu pravnikov reče azilantski shoping ni dopusten. Ni možno potovati prek ene države, iti v drugo, tam prositi, dajati vloge, te zavrnejo, greš nazaj v prvo in tam prosiš spet za azil. To enostavno ni dopustno. Ali pa da si hkrati v več državah pa v več državah daješ vloge itn. To se v Sloveniji ta hip že dogaja. Tisti, ki jih drugje zavrnejo, pridejo sem in imajo tukaj spet možnost, da zaprosijo za azil. Moje vprašanje je bilo točno to, zakaj se to dopušča. Ker mednarodno pravo je glede tega jasno, to ni dopustno, in država ima vso pravico, da take prošnje sploh ne obravnava, da takega prosilca takoj odpremi v tisto prvo varno državo, od koder je prišel. Danes bi te stvari še bolj jasno, kot so mednarodni predpisi, zagotovo pa skladno z njimi, uredil 51. člen v tistih dveh odstavkih, ki ste jih malo prej črtali iz zakona. Ker je težko razumljivo, zagotovo pa zelo škodljivo ravnanje, ki je v očitnem nasprotju z namenom mednarodnega prava in tudi v očitnem nasprotju z interesi Republike Slovenije, direktno v škodo državljank in državljanov. To je tista lažna solidarnost in lažna pomoč, o kateri se govori, da delaš škodo lastnim, v korist nekoga drugega, brez smisla in brez potrebe. Ne samo da te k temu ne zavezujejo mednarodni predpisi, celo nasprotno, napotujejo te v drugačno nasprotno ravnanje, ki ste ga vi sami črtali danes s črtanjem tistih dveh odstavkov 51. člena. Zato gospe in gospodje, je ne samo taka razprava koristna, ampak tudi nujna, ker je v javnem interesu državljank in državljanov Republike Slovenije. Vsekakor bom za.
Glasujemo. Navzočih je 63 poslank in poslancev, za je glasovalo 11, proti 51. [[Za je glasovalo 11.]] [[Proti 51.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca Zvonka Laha bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anje Kopač Mrak na poslansko vprašanje Zvonka Laha v zvezi s subvencioniranjem novih delovnih mest. Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 13, proti 48. [[Za je glasovalo 13.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca dr. Franca Trčka bo zbor odločal o naslednjem predloguDržavni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za finance dr. Dušana Mramorja ter ministra za infrastrukturo dr. Petra Gašperšiča na poslansko vprašanje dr. Franca Trčka v zvezi z razrešitvijo predsednika in člana uprave Dars in odgovornostjo Nadzornega sveta Dars. Glasujemo. Navzočih je 58 poslank in poslancev, za je glasovalo 11, proti 44. [[Za je glasovalo 11.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca mag. Anžeta Logarja bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za notranje zadeve, mag. Vesne Györkös Žnidar na poslansko vprašanje mag. Anžeta Logarja v zvezi z lokacijami za migrantske namestitvene centre. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 11, proti 51. [[Za je glasovalo 11.]] [[Proti 51.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca gospoda Ljuba Žnidarja bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za infrastrukturo dr. Petra Gašperšiča na poslansko vprašanje gospoda Ljuba Žnidarja v zvezi s strategijo razvoja prometa v Republiki Sloveniji. Glasujemo. Navzočih je 64 poslank in poslancev, za je glasovalo 10, proti 47. [[Za je glasovalo 10.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. V skladu s predlogom poslanca gospoda Žana Mahniča bo zbor odločal o naslednjem predlogu sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za finance dr. Dušana Mramorja na poslansko vprašanje gospoda Žana Mahniča v zvezi z načrtnim izčrpavanjem in uničevanjem podjetij, ki jih upravlja Družba za upravljanje terjatev bank, primer podjetja Alpina Žiri. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SD ima gospod Matjaž Han.
Hvala lepa, predsednik. Jaz poslansko vprašanje seveda podpiram. Me je pa strah, tudi če izglasujemo to razpravo, da bo za Alpino čez mesec dni prepozno. Jaz sem se tudi danes pogovarjal z nekaterimi zaposlenimi in z nekaterimi ljudmi iz nadzornega sveta, ki so šli na sestanek na DUTB in h gospodu Dragonji oziroma na Ministrstvo za finance. Jaz upam, da so se tam kaj dogovorili. Vendar ne morem pa razumeti ene stvari. V podjetje, ki je že v tako velikih težavah, pridejo neka nemška podjetja z nekimi svetovalnimi pogodbami in za 85 tisoč evrov na mesec svetujejo že tako obubožanem podjetju, zato da bodo na koncu vse tisto, kar je še za pobrati, pobrali. Jaz upam, da bomo nehali slovenske dobre brende v Sloveniji uničevati z neko kvazi ekonomijo, ki se jo gredo nekateri posamezniki, ki so, bom rekel, požrli vso znanje v tej ekonomiji. Žiri oziroma Alpina je dobra blagovna znamka in upam, da bodo odgovorni to blagovno znamko znali obdržati pri živem. Če pa tudi zdaj glasujem za ta predlog, in jaz pozdravljam predlog Žana, vendar ga zdaj ni tukaj. Ampak čez mesec dni bomo samo politizirali, ljudje bodo pa brez delovnih mest. Zato pozivam jaz s tega mesta ministrstvo, gospoda Dragonjo in DUTB, da podjetje resnično začnejo reševati, ne pa uničevati. Predvsem pa mislim to na DUTB. Hvala lepa.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov ima mag. Matej Tonin.
Poslanska skupina Nove Slovenije bo predlagani predlog podprla. Tudi sam sem bil v petek v Žireh, kjer so mi tamkajšnji prebivalci v podrobnosti razložili, kakšna je situacija. In to, kar je Matjaž povedal, lahko zgolj potrdim. Da podjetju, ki je v težavah, DUTB, to je državno podjetje, naloži, država je lastnik DUTB, da ta DUTB podjetju, ki se ga prestrukturira in bo moral spremeniti poslovanje, da bi bolj uspešno posloval, za svetovanje pri prestrukturiranju naloži skoraj 80 tisoč evrov svetovalne pogodbe na mesec, to je kriminal. Matjaž, če vi kot koalicijski poslanec pri vseh teh zgodbah ne morete nič postoriti, kaj nam potem sploh še ostane? Jaz mislim, da je parlamentarna debata edino orožje, ki ga poslanci imamo. Ampak zdaj se naj pa tudi vaša koalicija ob točno takih primerih vpraša, kaj se je zgodilo takrat, ko se je vodstvo DUTB menjavalo pod pretvezo plač. Slovenci so absolutno občutljivi na plače. In 21 tisoč je visoka plača. Ampak to je bil pesek za oči. Realna zgodba je, kdo bo s slovenskimi podjetji opravljal. Alpina je en primer, kjer se poskuša zadevo prestrukturirati tako, da se ji naloži 80 tisoč evrov vsak mesec, da plača za svetovanje, in potem ti fantje še želijo, da se to podjetje preseli nekam dol na Balkan. Drugi primer je primer Peka kjer so mi gospodje in fantje povedali, da je za Peko obstajal kupec, ki se mu je rekel Baldinini, tisti, ki nosite čevlje nekoliko višjega cenovnega razreda, boste vedeli, da so to kar ugledni čevlji. In ta kupec bi Peko kupil. Kaj pa naš DUTB pa SDH? Vsem tem stvarem se posmehuje. In nadaljevanje zgodbe je, da se bo kmalu pojavil nek investicijski sklad iz de la Vera, Blue Investment Group mislim, da se mu reče, ki bo v stečajni masi zelo zainteresiran, da kupi nepremičnine Peka. Zakaj? Ker ima Peko po celotnem Balkanu nepremičnine na elitnih lokacijah. In ti fantje, ki so danes v DUTB in SDH, zaradi tega da bodo dobili zrezek, ubijejo celotno kravo.
Postopkovno, gospod Matjaž Han.
Hvala lepa, predsednik. Mislim, da je kar dolgo že delamo, ampak gospod Tonin se tako ali tako na čisto vse spozna v tej državi, ampak ko govorimo in ko obrazlagamo svoj glas, bi prosil, če ga opozorite, da naj ne polemizira z mano, ker jaz nisem z njim nič polemiziral, ampak malo podpreš, potem pa klofneš. Jaz bi rad, predsednik, samo da se ne, kadar obrazlagamo glas, polemizira. Lahko pa skličemo izredno sejo Odbora za gospodarstvo, pa bomo vse povedali, kar znamo, in tudi tisto, žal, česar ne znamo. Hvala lepa.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine SDS, domnevam, ima mag. Branko Grims.
Hvala za besedo. Glejte, nekaj podjetij je bilo pojem v Sloveniji: Elan, Alpina, Peko. In ne boste verjeli, kaj se s temi podjetji dogaja. Ne gre za to, da bi ta podjetja imela tako slab program, daleč od tega, ampak neke čudne zgodbe se pojavljajo in vedno odvijejo na levo. Left is left and right is right. In ker odvijejo na levo, kjer je v Sloveniji ves kapital v resnici ali pa praktično ves, se potem dogajajo zelo čudne leve krivulje. In stvari gredo na dno. Seveda bomo glasovali za to, da se to osvetli, da se o tem o spregovori v parlamentu. Glasovali bomo torej za, zato ker gre za Gorenjsko in za Slovenijo.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine nepovezanih poslancev ima mag. Alenka Bratušek.
Najlepša hvala. Tudi v naši poslanski skupini bomo ta predlog podprli. Bilo je sklicanih že kar nekaj sej raznoraznih odborov za gospodarstvo, za nadzor javnih finance, za finance, pa še kakšnega bi lahko našli, ampak na žalost celotna opozicija – od tam do tam – glasuje proti. Nekaj je nastopati za javnost, nekaj je pa tudi pritisniti gumbek takrat, ko je to treba, če nam res gre za slovensko premoženje. Paloma bo končala na Cipru. Adria Airways bo končala v Luksemburgu, Alpina bo očitno končala oziroma nepremičnine Peka bodo končale, ne vem, v katerem poštnem nabiralniku. Jaz ne vem, kako vas še lahko prepričamo, da je stvar resna in da je treba ukrepati. Mi drugega kot to, da sklicujemo seje in opozarjamo, ne moremo. In če vam je kaj do tega, se pa pogovorimo tukaj. Ampak treba je ukrepati. Samo od pogovorov, na žalost, ne bo bolje. Ampak mi, ki nismo v vladi in vladni koaliciji, nimamo drugega orožja ali argumenta, s katerim bi lahko karkoli naredili.
Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Združena levica ima Violeta Tomić.
Hvala za besedo. Tudi v Združeni levici bomo ta predlog podprli. Bi pa rekla, da nismo bili mi Združena levica v koaliciji in v Vladi, ko se je delal spisek podjetij, ki bodo šla v privatizacijo. Nasprotno. Vedno in povsod smo bili proti odpuščanju delavcev, privatizaciji, ki se ji reče razprodaja. In vedno in povsod smo za to, da naša podjetja ostanejo v domači lasti. Podprli bomo predlog, si pa ne želimo poceni nabiranja političnih točk na račun ubogih delavcev, ki jim grozi v kratkem spet odpuščanje,. Hvala.
Obrazložitev glasu v lastnem imenu ima gospod Jožef Horvat.
Hvala, gospod predsednik. Podprl bom ta predlog sklepa. Zelo potrebna je razprava v Državnem zboru. Opozicija sklicuje nujne seje odborov, skupne seje več odborov brez haska. Koalicija vse povozi. Seveda, to so naše znane blagovne znamke, o katerih je govoril kolega Tonin, Alpina, Peko, Paloma. Jaz dodajam Nafto Lendava v 100-odstotni državni lasti. Kam jo je spravila politika? Pod vodo. To pomeni državno upravljanje, državna lastnina! O tem se moramo tukaj pogovarjati. Ja, kje pa, kje pa drugje? Očitno je tako, da nivo sej na ravni odborov je prenizek, tam nas zradirate. Imamo dobre predloge, tukaj, kolegice in kolegi, se moramo pogovoriti, pa ne samo pogovoriti, sprejeti odločitve, sklepe, zavezati vlado, kaj mora narediti. In konec je s takšno ekonomsko politiko. Vse gre pod vodo.
Glasujemo. Navzočih je 54 poslank in poslancev, za je glasovalo 17, proti 35. [[Za je glasovalo 17.]] [[Proti 35.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prekinjam 16. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri. Članice in člane odbora za kulturo obveščam, da se bo čez 10 minut, to je ob 18.30 v velikem salonu začela seja odbora.