Spoštovane kolegice poslanke, spoštovani kolegi poslanci, spoštovani predstavniki Vlade, gospe in gospodje, dobro jutro! Začenjam z nadaljevanjem 6. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednji poslanke in poslanci: Luka Mesec, Jožef Horvat, Jani Ivanuša, Matjaž Nemec do 11.30, Matej Tonin, Ljudmila Novak od 16. ure dalje, Jurij Lep, Suzana Lep Šimenko, Aljaž Kovačič od 16.30 dalje, Lidija Divjak Mirnik od 16.30 dalje, Samo Bevk od 17. ure dalje in gospod Ferenc Horváth do 14.30. S tem, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, prehajamo na 7. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O POSLOVNI SKRIVNOSTI V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo predložila Vlada. Besedo dajem predstavnici Vlade državni sekretarki gospe Evi Štravs Podlogar. Izvolite.
Spoštovani predsednik, spoštovane poslanke in poslanci, dobro jutro! Zahvaljujem se vam za besedo. S predlogom zakona se v slovenski pravni red prenaša Direktiva o varstvu nerazkritega strokovnega znanja in izkušenj ter poslovnih informacij (poslovnih skrivnosti) pred njihovo protipravno pridobitvijo, uporabo in razkritjem. Sprejetje direktive je vodila želja, da se poenoti pomen poslovnih skrivnosti na notranjem trgu Evropske unije ter zagotovi zadostna in skladna raven sodne zaščite v primeru protipravne pridobitve, uporabe in razkritja poslovnih skrivnosti. Predlog zakona je usmerjen predvsem v uskladitev slovenskega pravnega reda z omenjeno direktivo, celostno ureditev področja poslovnih skrivnosti v enem predpisu ter povečanje ravni zaščite poslovnih skrivnosti. Naj naštejem nekaj predlaganih rešitev, ki jih prinaša zakon. Določamo prenovljen pojem poslovne skrivnosti, ki zajema nerazkrito strokovno znanje, izkušnje in poslovne informacije, ki niso splošno znane in lahko dosegljive, imajo določeno tržno vrednost in za katere je imetnik poslovne skrivnosti zadostno ukrepal, da jo je ohranil kot poslovno skrivnost. Smiselno ohranjamo določbo ZGD-1, pri čemer določitev poslovne skrivnosti s pisnim sklepom družbe predstavlja zgolj izpolnitev enega od treh meril pojma poslovna skrivnost. Smiselno ohranjamo določbo ZGD-1, da se za poslovno skrivnost ne morejo določiti informacije, ki so po zakonu javne, ali informacije o kršitvi zakona ali dobrih poslovnih običajev. Zaradi jasnejšega razlikovanja določamo zakonito in protipravno pridobitev, uporabo ali razkritje poslovnih skrivnosti. Z namenom zaščite poslovne skrivnosti del predloga zakona namenjamo ureditvi sodnega varstva s tem, da določamo tožbene zahtevke, ki jih lahko imetnik poslovnih skrivnosti vloži zoper kršilca, določamo pravico do povrnitve škode, začasne odredbe za takojšnjo prenehanje kršitev, določamo pravila, s katerimi bo zagotovljeno varstvo zaupnosti poslovne skrivnosti med sodnim postopkom in po njem, ter določamo primere, ko se zaradi zaščite drugega upravičenega interesa pravno varstvo imetniku poslovnih skrivnosti odreka. Spoštovani, pred nami je nov zakon, ki na celosten in evropsko primerljiv način ureja poslovne skrivnosti tako z vidika vsebine kot tudi z vidika ukrepov za njihovo zaščito. S predlogom zakona se ne posega v temeljne sistemske rešitve na drugih področjih. Namen zakona je, da se z izboljšanjem učinkovitosti pravnega varstva poslovnih skrivnosti zaščiti znanje, izkušnje in poslovne informacije podjetij ter s tem poveča njihova učinkovitost in konkurenčnost. Hvala.
Hvala, gospa državna sekretarka, za predstavitev. Pristojno matično telo je Odbor za gospodarstvo. Besedo predajam predsedniku gospodu Gregorju Periču. Izvolite.
Hvala lepa, predsednik. Lep pozdrav vsem! Odbor za gospodarstvo je na 3. seji 13. 3. 2019 kot matično delovno telo obravnaval pričujoči zakon. Na odboru smo dobili naslednje gradivo, poleg mnenja Zakonodajno-pravne službe še mnenje Komisije Državnega sveta za gospodarstvo, obrt, turizem in finance in pa pojasnila Ministrstva za gospodarski razvoj in tehnologijo. V skladu s 129. členom Poslovnika Državnega zbora smo prejeli amandmaje, ki so jih vložile Poslanska skupina SDS in poslanske skupine koalicije, torej LMŠ, SD, SMC, Desus in SAB, poslanec Jani Möderndorfer in pa Poslanska skupina Levica. Na odboru smo obravnavali zakon in pričujoče amandmaje. Uvodna dopolnilna obrazložitev je bila podana s strani ministra za gospodarstvo gospoda Počivalška in v nadaljevanju tudi Zakonodajno-pravne službe in pa Gospodarske zbornice Slovenije. Sledila je razprava in ob zaključku razprave smo glasovali o naslednjih zadevah. Najprej o amandmaju odbora k 7. členu in potem v nadaljevanju še o amandmajih poslanskih skupin LMŠ, SD, SMC, Desus in SAB k 2., 3., 4., 5., 6., 7., 8., 9., 10. in 11. členu in jih sprejeli. Glasovali smo tudi o amandmaju poslanca Janija Möderndorferja k 4. členu in ga ravno tako sprejeli in glasovali smo o amandmajih k 4. in 5. členu, predloženih s strani Poslanske skupine Levica, ki pa ju nismo sprejeli. Torej amandma poslanske skupine k 4. členu je zaradi potrditve amandmaja Janija Möderndorferja ravno tako k 4. členu postal brezpredmeten in o njem ni potekalo glasovanje. Odbor je v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih predloga zakona in jih sprejel. Glede na sprejete amandmaje je na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so vključeni sprejeti amandmaji. Dopolnjen predlog zakona je sestavni del tega poročila. Hvala lepa.
Hvala, gospod predsednik, za vaše stališče. S tem, spoštovane poslanke in spoštovani poslanci, prehajamo na predstavitve stališč poslanskih skupin. Kot prvi imate besedo gospod Soniboj Knežak v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Spoštovane kolegice, kolegi! Predlog zakona o poslovni skrivnosti predstavlja poskus prenosa evropske direktive, katere namen je poenotiti pravilo in prakso na področju ravnanja s poslovnimi skrivnostmi. Rok za prenos direktive je sicer potekel že v letu 2016, zato gre zopet za enega od predlogov zakonov, ki jih je potrebno sprejeti čim prej v izogib postopkom in kaznim Evropske komisije, ki bi lahko zaradi poznega sprejetja doletele Slovenijo. Predlog zakona se omejuje le na prenos direktive in tako cilja na vsaj minimalno skladnost z evropsko ureditvijo, ki se šele oblikuje. Njen cilj je zagotoviti, da bo polje poslovne skrivnosti v Evropski uniji primerljivo urejeno, s tem pa zagotovljena pravna varnost imetnikov poslovnih skrivnosti ter tudi pravice in dolžnosti tistih, ki so poslovne skrivnosti dolžni varovati. Ob tem se varujejo pravice žvižgačev oziroma vseh tistih, ki v javnem interesu pridobijo in razkrivajo podatke, ki se skrivajo za oznako poslovne skrivnosti. Pod krinko poslovnih skrivnosti se je v slovenski zgodovini skrilo že mnogo podatkov, o katerih bi morala biti obveščena javnost. Celo parlamentarne komisije so naletele na to oviro, predvsem pri preiskavi razlogov za nastanek tako imenovane bančne luknje. Sledeč tem izkušnjam, je bilo v predlogu zakona vključeno tudi določilo, ki parlamentarni preiskovalni komisiji za namene njene preiskave omogoča dostop do tovrstnih podatkov. Seveda ne gre za popolno ureditev in do sprejetja ustreznih sprememb Zakona o parlamentarni preiskavi bo dostop preiskovalnih komisij do poslovnih skrivnosti še vedno otežen, je pa to določilo pomemben signal vsem, da poslovna skrivnost, ki je izjemnega pomena za sodobno poslovanje, ne more in ne sme prevladati nad javnim interesom. V razpravi so se pojavili tudi novi predlogi za dodatno ureditev področja, predvsem na področju razkritja in uporabe informacij, ki so označene kot poslovna skrivnost. Menimo, da je bistveno predvsem, da se predlog zakona sprejme čim prej in tako poskrbi za osnovno skladnost zakona z evropskim pravnim redom. V Poslanski skupini Socialnih demokratov bomo zato podprli predlog zakona. Hvala lepa.
Hvala, gospod poslanec. Gospod Gregor Perič v imenu Poslanske skupine Stranke modernega centra. Izvolite.
Hvala lepa še enkrat, predsednik. Predlog zakona o poslovni skrivnosti je nek pomemben korak naprej, ker ugotavljamo, da je v tem trenutku v okviru našega pravnega reda področje, ki ureja poslovno skrivnost, razdrobljeno. Ureja ga več predpisov. Če jih samo naštejem: Zakon o gospodarskih družbah, Zakon o delovnih razmerjih, Zakon o preprečevanju omejevanja konkurence, Obligacijski zakonik, Kazenski zakonik. Korak naprej, ki ga bomo naredili s sprejetjem tega zakona, če ga bomo potrdili, bo predvsem v tem, da je področje urejeno znotraj enega akta, znotraj enega predpisa, kar prispeva tudi k boljši preglednosti in boljšemu pravnemu redu. Če se dotaknemo same vsebine zakona, predvsem definira poslovno skrivnost, kar je tudi pomemben korak naprej z vidika pravne predvidljivosti in varnosti, opredeljuje zakonito in protipravno pridobitev, uporabo ali razkritje poslovne skrivnosti, torej v tem trenutku s pomočjo tega zakona lahko ločujemo med zakonito in protipravno pridobitvijo oziroma protipravno ali pa zakonito uporabo oziroma razkritjem, opredeljuje pa tudi način sodnega varstva in vodenja vseh ostalih postopkov, ki so vezani na poslovno skrivnost. Zakon sprejemamo tudi zaradi oziroma predvsem zaradi tako imenovane Direktive o varstvu nerazkritega strokovnega znanja in izkušenj ter poslovnih informacij (poslovnih skrivnosti) pred njihovo protipravno pridobitvijo, uporabo in razkritjem. Namen same direktive je poenotenje notranjega trga Evropske unije, ker do sedaj, torej do uvedbe, do implementacije same direktive, veljajo oziroma so veljale po posameznih državah članicah različne prakse. Po implementaciji te direktive se bodo te različne prakse poenotile in vse to bo imelo številne učinke. Biti brez neke poenotenosti na tem področju pomeni, da je poslovno tveganje za neko čezmejno sodelovanje toliko večje, z implementacijo te direktive se pa to poslovno tveganje zmanjša. Zmanjšajo oziroma reducirajo se tudi visoki stroški varovanja poslovne skrivnosti tako v finančnem smislu, poslovnem, pravnem kot tudi časovno. Kajti ko morata dve podjetji iz dveh različnih držav članic medsebojno sodelovati, prihaja do težav, od uporabe različnih pravnih redov do usklajevanja, vse to generira en kup nekih težav. Z implementacijo te direktive se pa krepi konkurenčnost celotnega evropskega gospodarskega prostora in se sam trg kot tak tudi poenoti, kar omogoča povečanje števila inovacij. Ravno tako pa ta zakon naslavlja področje industrijske špijonaže oziroma kraje tehnologije, ki je danes še vedno velik problem. Omogoča pa tudi boljšo kakovost oziroma višji nivo varovanja informacij podjetij in posledično tudi več vlaganj v raziskave in razvoj. Če se dotaknem na hitro za konec še amandmajev. Na matičnem delovnem telesu, na Odboru za gospodarstvo, so bili potrjeni vsi amandmaji koalicije, amandma odbora in pa predlog Janija Möderndorferja, ki predvideva zakonito rabo poslovne skrivnosti v primeru, ko bo to zahtevala preiskovalna komisija Državnega zbora, ko v skladu z zakonom izvaja preiskavo. Zdi se nam, da je to pomemben korak naprej v tem, da se posamezni poslovni subjekti ne izogibajo nadzoru s posameznimi postopki in zavlačevanjem. Vložena sta bila pa že na odboru dva amandmaja Poslanske skupine Levica. Odbor ju je tedaj zavrnil in tudi Poslanska skupina SMC ju danes ne bo podprla. Razlog zato je pa zelo enostaven, ker ocenjujemo, da bi sprejetje privedlo do neskladnosti določb predloga zakona z direktivno. V SMC soglasno podpiramo Predlog zakona o poslovni skrivnosti. Hvala lepa.
Hvala, gospod poslanec. Dr. Franc Trček v imenu Poslanske skupine Levica. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Lep pozdrav vsem skupaj! Stališče pred mano je dalo lepo otvoritev. Torej očitno boste z izjemo Levice drugi poklopčkali javni interes in interes, izhajajoč iz dela in delavstva. Sledi stališče. Predlog prekomerno ščiti ekonomske interese bank, podjetij in drugih imetnikov poslovne skrivnosti, na drugi strani pa ne podaja zadostne zaščite delavcev, aktivistov, novinarjev, državljank in državljanov, ki zavoljo uresničevanja javnega interesa, delavskih pravic ali pravic do obveščenosti in posvetovanja poslovno skrivnost razkrijejo. Zavedati se je treba, da korporacije instituta poslovne skrivnosti ne uporabljajo zgolj za zaščito osebnih podatkov zaposlenih, izsledkov tržnih raziskav, marketinških idej, tehničnih in tehnoloških rešitev in tako naprej, lahko ga uporabljajo za prikrivanje spornih ali nezakonitih dejavnosti onesnaževanja okolja, kršitev delavskih pravic, utajevanja davkov in podobnega. Številna razkritja žvižgačev so pokazala, da so tovrstne zlorabe instituta poslovne skrivnosti pri vodilnih mednarodnih korporacijah stalna, skorajda dnevna praksa. V zakonu je na eni strani določitev zakonite pridobitve uporabe in razkritja poslovne skrivnosti preozko določena. Zakon sicer vsebuje varovalko, ki naj bi zaščitila žvižgače, ki pač pridobijo poslovno skrivnost na primer o onesnaževanju okolja, ali sindikaliste, ki pridobijo poslovno skrivnost o kršitvah delavskih pravic, vendar je varovalka neučinkovita. Zakonita je zgolj pridobitev poslovne skrivnosti, če se denimo pridobi z namenom uresničevanja javnega interesa ali z namenom uresničevanja pravic delavcev do obveščenosti in posvetovanja, uporaba ali razkritje poslovne skrivnosti za te namene pa sta protipravna. Človek s pridobivanjem hrane ne more potešiti svoje lastne lakote, če pridobljene hrane ne sme zaužiti, kar je dejansko vsebinsko tovrstno amandmiranje. Tudi delavec si s pridobitvijo poslovne skrivnosti o kršenju delavskih pravic ne more pomagati, če te informacije ne sme niti razkriti niti uporabiti za namen odpravljanja ugotovljenih kršitev. Zato naš amandma k 4. členu prav odpravlja to nespametno in tudi protiustavno stanje. Na drugi strani je določitev protipravne pridobitve uporabe ali razkritja poslovne skrivnosti preširoka. Podjetje bo lahko tožilo zaposlenega, ki si je prilastil poslovno skrivnost, ne da bi sploh vedel, da gre za poslovno skrivnost, češ da bi to moral vedeti. S tem se bankam in podjetjem na široko odpirajo vrata za penalizacijo zaposlenih ali drugih, ki bi si drznili razkriti njihove izkoriščevalske ali škodljive prakse, skrivajoč se za oznako poslovne skrivnosti. Zato z amandmajem k 5. členu Levica oži definicijo protipravne pridobitve, uporabe oziroma razkritja takšne škodljive prakse. Dodaten problem so tudi sodni ukrepi, ki jih lahko imetnik poslovne skrivnosti zahteva zoper obtoženo stranko. V zakonu so navedene posebne okoliščine, med njimi so na isto raven postavljene vrednost poslovne skrivnosti, javni interes ter varstvo temeljnih pravic. Sodišče se bo torej odločalo in bo tehtalo med finančnimi koristmi podjetja na eni strani ter javnim interesom in temeljnimi pravicami na drugi. Tako, kot je napisano, se poraja nevarnost, da se bo tehtnica prepogosto prevesila na stran finančnih interesov. Nazadnje je problematična tudi ureditev odškodnin in civilnih kazni za osebe, ki so ali bi kršile pravice imetnika poslovne skrivnosti. Višina je odvisna od vrednosti zakonite uporabe poslovne skrivnosti. V primeru visoke ocene vrednosti poslovne skrivnosti lahko vrednost odškodnine poskoči v nebo. Visoka odškodnina je morda upravičena v primeru, da pravice imetnika poslovne skrivnosti krši veliko podjetje, če gre pa za delavca, državljanko, državljana, ki ga na sodišču toži velika gospodarska družba, pa ga lahko pahne v revščino oziroma v molk oziroma v dejstvo, da sploh ne bo šel v tovrstna nujna upravičena dejanja. Zakonu o poslovni skrivnosti, ki ekonomske interese korporacij postavlja pred javni interes ter temeljne človekove in delavske pravice, kar so navsezadnje ustavne kategorije, bomo v Levici nasprotovali. Hvala.
Hvala, gospod poslanec. Gospod Aleksander Reberšek v imenu Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati. Izvolite, gospod poslanec.
Spoštovani predsednik, spoštovane poslanke in poslanci! Predlog zakona o poslovni skrivnosti ima namen uskladiti slovenski pravni red z direktivo Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2016 ter v enem zakonu celovito urediti področje poslovne skrivnosti. Ureditev, ki bo poslovno skrivnost enotno urejala tako znotraj pravnega reda Republike Slovenije kot tudi znotraj kroga držav članic Evropske unije, v Novi Sloveniji pozdravljamo. Ocenjujemo, da poenotenje pravne ureditve poslovne skrivnosti povečuje predvidljivost uporabe zakonskih določb in s tem krepitev načela zaupanja v pravo. Na drugi strani pa uskladitev opredelitve poslovne skrivnosti med državami članicami EU poenostavlja poslovanje med subjekti v različnih državah EU ter tako predstavlja tudi pozitivno spremembo za stanje skupnega evropskega trga. Pri obravnavi predloga zakona na matičnem delovnem telesu se je odvila predvsem razprava o vprašanju, ali moramo v zakonu urediti tudi pridobitev, uporabo in razkritje poslovne skrivnosti za namen izvajanja nalog preiskovalne komisije Državnega zbora. Glede na to, da so v naši državi preiskovalne komisije postale pomemben faktor preiskovanja protipravnih ali negospodarskih ravnanj, ocenjujemo, da je zaradi preprečitve kakršnihkoli različnih tolmačenj pri pridobivanju gradiva za parlamentarno preiskavo koristno, da se v tem zakonu uredi tudi to vprašanje. Prevečkrat smo že lahko opazovali velike težave različnih parlamentarnih preiskovalnih komisij, ko so se trudile pridobiti gradivo od različnih subjektov, ki so se temu zelo upirali. Ocenjujemo, da je matično delovno telo ravnalo odgovorno, ko je sprejelo amandma, ki določa, da je zakonita tudi pridobitev poslovne skrivnosti, če jo za namene preiskave zahteva preiskovalna komisija Državnega zbora, kadar v skladu z zakonom izvaja parlamentarno preiskavo. Ker predlog zakona prinaša poenotenje instituta poslovne skrivnosti na evropski ravni in znotraj slovenske zakonodaje ter s tem olajšanje njegove uporabe ter povečanje predvidljivosti poslovanja med subjekti v različnih državah EU, bomo predlog zakona podprli.
Hvala za vaše stališče, gospod poslanec. Gospod Marko Bandelli v imenu Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek. Izvolite.
Hvala za besedo, predsednik. Spoštovani! Predlagani zakon v slovenski pravni red prenaša direktivo Evropske unije o varstvu nerazkritega strokovnega znanja, izkušenj in poslovnih informacij, poslovnih skrivnosti, pred njihovo protipravno pridobitvijo, uporabo in razkritjem. Do sprejetja direktive so države članice Evropske unije poslovne skrivnosti urejale zelo različno. To je med poslovne subjekte vnašalo negotovost in nezaupanje v pravno zaščito poslovne skrivnosti. Poglavitni namen omenjene direktive je enako pojmovanje poslovne skrivnosti na območju Evropske unije, harmonizacija notranjega trga, poenotena pravna zaščita na nacionalni ravni in večja raven zaščite poslovne skrivnosti kot take. In najpomembnejše, cilj evropske direktive je učinkovita zaščita konkurenčnosti evropskih podjetij. V Poslanski skupini SAB predlog zakona podpiramo v pričakovanju, da bo slednji izboljšal učinkovito pravno varstvo poslovnih skrivnosti pred protipravnimi posegi, zaščitil znanje, izkušnje in poslovne informacije in da bo povečal učinkovitost enotnega evropskega trga, njegovo rast in konkurenčnost. Zadržani smo do sedanjega predloga 4. člena zakona, ki je rezultat sprejetja vsebinsko identičnega amandmaja poslanca Möderndorferja in stranke SDS na matičnem delovnem telesu. Matično delovno telo je namreč obravnavalo dva vsebinsko enaka amandmaja, ki bi parlamentarni preiskovalni komisiji neposredno omogočila pridobitev dokumentacije, ki vsebuje poslovne skrivnosti, brez da bi o upravičenosti tovrstnega zahtevka na predlog posameznika odločalo sodišče, kot to določa Zakon o parlamentarni preiskavi. V Poslanski skupini SAB se pridružujemo mnenju stroke, da bi tovrstno določilo ustvarjalo pravno podlago in doseglo učinek le, če bi bilo vneseno v matični Zakon o parlamentarni preiskavi. Namen predlagateljev, da se preiskovalni komisiji zagotovi pravica do izročitve vse dokumentacije, vključno tiste, ki vsebuje poslovne skrivnosti, brez možnosti stranke zahtevati, da o tem odloči sodišče, s predlaganim amandmajem ne bo dosežen. V Poslanski skupini SAB sicer pozdravljamo učinkovite, transparentne, jasne in zakonite ukrepe, ki bi parlamentarnim komisijam olajšali zelo pomembno delo, ugotavljanje politične odgovornosti, smo pa zadržani do nejasnih zakonskih rešitev, katerih edini namen je zavajanje strank v postopku. V Poslanski skupini SAB predlogu zakonu sicer ne bomo nasprotovali, saj menimo, da uvaja na področju poslovne preiskave več jasnosti, predlagani drugi odstavek 4. člena zakona pa ob pravilni uporabi zakona ne bo dosegel želenih učinkov. Hvala.
Hvala, gospod poslanec. Gospod Robert Polnar v imenu Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Izvolite.
Gospod predsednik Državnega zbora, gospe poslanke, gospodje poslanci! Poslovna skrivnost v materializirani in nematerializirani obliki je eno od sredstev, s katerimi organizacija uresničuje svoje smotre in finančne vidike poslovanja. Nerazkrito strokovno znanje, izkušnje in poslovne informacije spadajo med temeljne zmožnosti, ki jih organizacija snuje, da bi bila v prihodnje konkurenčna z izdelki in storitvami, ki te zmožnosti uporabljajo. Varstvo poslovne skrivnosti in siceršnjih konkurenčnih prednosti ni le v interesu organizacije, ampak tudi v narodnogospodarskem interesu. To dejstvo je posebej očitno zaradi velikih sredstev, človeških, finančnih in materialnih, ki jih morajo organizacije investirati za doseganje tehnoloških in komercialnih prednosti, ki jih konkurenčne organizacije skušajo nemalokrat uporabiti tudi na nedovoljen način. Uskladitev notranjega trga in odprava različnih nacionalnih ravni zaščite poslovne skrivnosti, to sta osnovna namena direktive Evropskega parlamenta in Sveta. Cilj je evropska zakonodaja, ki določa pojem poslovne skrivnosti, njeno zakonito pridobitev, njeno protipravno pridobitev, uporabo ali razkritje in sodno varstvo z določili za ohranitev zaupnosti poslovne skrivnosti v sodnih postopkih. Pravno varstvo poslovne skrivnosti je v državah članicah Evropske unije zelo različno urejeno. Poenotenje minimalnih standardov je zato potreba, saj so organizacije, ki poslujejo v državah s primerljivo nižjo ravnjo varstva, po nepotrebnem izpostavljene visokim tveganjem. Nesporno je, da je v takih poslovnih okoljih lažje protipravno pridobiti poslovne skrivnosti in se z njimi okoristiti. Ravno tako so zavoljo nezadostnega pravnega varstva nesorazmerno višji stroški za zaščitne ukrepe. Varovanje poslovne skrivnosti je po svojem bistvu varovanje konkurenčnih prednosti podjetja. Poglavitno je onemogočanje dejavnosti nelojalnih konkurentov, ki bi lahko po protipravni pridobitvi poslovnih skrivnosti njihove učinke prenesli v blago in storitve, ki bi ga razpečevali po celotnem notranjem trgu Evropske unije in izven nje. Zakon, ki ga sprejemamo, je torej zaščita. Zakonodajna oblast sprejema zakon, kako pa se bo izvajal v praksi, je najbolj odvisno od stališča gospodarske javnosti. Če bo velik del gospodarskih organizacij zainteresiran za varovanje poslovne skrivnosti, potem bo ta varovana, če pa bo pretežni del gospodarskih organizacij do zakonske ureditve izkazal mlahavost in neodločnost, potem bo poslovna skrivnost nezavarovana, pa naj jo zakon še tako ščiti in varuje. Pri vsem tem je tudi povsem nepomembno in nebistveno stališče pravniških profesionalcev, pri čemer profesionalce postavljam pod narekovaj. Njihova skupna odlika je poudarjeno nagnjenje do razlagalno pomenoslovnih nesmislov, ki vsebujejo znaten potencial za zlorabo prava. V konkretnem primeru to pomeni, da take sorte profesionalci sodijo bolj v žalostne komedije kakor v resnično življenje. V Poslanski skupini Desus vemo, da so poslovne skrivnosti neizogiben sestavni del poslovnega procesa vsake organizacije in so ključnega pomena za njen dolgoročni obstoj in razvoj ter poslovno uspešnost, zato bomo Predlog zakona o poslovni skrivnosti podprli. Pri tem pa tudi ne moremo spregledati dejstva, da bi morali evropsko direktivo v slovenski pravni red prenesti do 9. junija 2018. leta, se pravi že pred dobrimi desetimi meseci. Hvala lepa.
Hvala, gospod poslanec, za predstavitev stališča poslanske skupine. Gospod Dušan Šiško v imenu Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Izvolite.
Spoštovani predsednik, spoštovane kolegice in kolegi! Predlog zakona o poslovni skrivnosti v slovenski pravni red prenaša določbe iz direktive EU o varstvu nerazkritega strokovnega znanja in izkušenj ter poslovnih informacij pred njihovo protipravno pridobitvijo, uporabo in razkritjem. Po Uredbi o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov gre za še en predpis s področja varovanja podatkov oziroma informacij. Mislim, da so Slovenke in Slovenci že pošteno utrujeni od novih in novih predpisov, ki naj bi nekaj varovali. Mislim, da lahko vsak sam največ naredi za varstvo svojih osebnih podatkov. Enako je glede varovanja poslovnih skrivnosti, vsaka organizacija mora sama poskrbeti za varovanje poslovnih skrivnosti. Ne vem, koliko bo k boljšemu varstvu pripomogel ta naš zakon. Z njim vsaj posredno zopet administrativno obremenjujemo gospodarstvo. Tako kot pri varovanju osebnih podatkov bodo morale družbe svoje poslovne skrivnosti urediti v svojih internih aktih ter o njih seznaniti svoje zaposlene. Po tem predlogu zakona lahko imetnik poslovne skrivnosti, čigar poslovna skrivnost je bila protipravno pridobljena, uporabljena ali razkrita, zahteva zoper kršilca varstvo pravic in povrnitev škode po splošnih pravilih o povrnitvi škode. Že sedaj je jasno, da se bodo v primeru takih zahtev sodni postopki vrteli okrog samega pojma poslovne skrivnosti in o tem, kaj protipravna pridobitev, uporaba ali razkritje poslovne skrivnosti sploh je, in to kljub temu da je v zakonu taksativno besedna zveza. Oseba, ki bi morala vedeti, da je nekaj poslovna skrivnost, dopušča zelo subjektivne ocene. V Slovenski nacionalni stranki si ne želimo, da bi prihajalo do sporov glede poslovnih skrivnosti na ravni delodajalec – delavec, saj bo krajšo verjetno odnesel delavec. Vprašanje je tudi, kako bodo poslovne skrivnosti varovala slovenska sodišča, ki so bila že večkrat vpletena v afere v zvezi z odtekanjem dokumentov. Veste, dober namen evropske direktive se lahko v slovenskem pravosodnem sistemu kaj hitro razvodeni. Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora je imela kar nekaj pripomb na predlog zakona, za katere pa menim, da so odpravljene s številnimi amandmaji, ki so bili sprejeti na Odboru za finance. Na odboru se je sicer največ časa namenilo amandmaju, ki določa, da se za zakonito pridobitev, uporabo in razkritje poslovnih skrivnosti šteje tudi, če jo zahteva preiskovalna komisija Državnega zbora. Mislim, da tukaj ne bi smelo biti nobene dileme. Zahteva je vsekakor zakonita, vprašanje pa je, kako dolgo bo trajalo do pridobitve, uporabe ali razkritja takšne poslovne skrivnosti. Namen direktive in posledično tega predloga zakona je harmonizacija notranjega trga in odprava različnih nacionalnih ravni zaščite poslovnih skrivnosti, ki bo olajšala čezmejne dejavnosti na področju raziskav in razvoja. Tako za evropske kot za slovenske gospodarske družbe je pomembno, da se ublaži vse večji problem kraje tehnologije. V Slovenski nacionalni stranki podpiramo dejstvo, da se bo področje poslovnosti celovito uredilo v enem samem predpisu. Trenutno je namreč to področje delno urejeno z Zakonom o gospodarskih družbah in delno v Zakonu o delovnih razmerjih. Zato bomo Predlog zakona o poslovni skrivnosti podprli. Hvala.
Hvala, gospod poslanec, za vaše stališče. Gospod Franc Rosec v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke. Izvolite.
Hvala lepa, predsednik. Lep pozdrav vsem! Predlagatelj Zakona o poslovni skrivnosti kot glavne cilje za pripravo predloga zakona navaja uskladitev slovenskega pravnega reda z Direktivo EU 216/943 Evropskega parlamenta in Sveta o varstvu nerazkritega strokovnega znanja in izkušenj ter poslovnih informacij pred njihovo protipravno pridobitvijo, uporabo in razkritjem, nadalje celostno ureditev področja poslovne skrivnosti v enem predpisu ter povečanje ravni zaščite poslovne skrivnosti. Poudariti je potrebno, da je bila večina pripomb Zakonodajno-pravne službe upoštevana. Prav tako predlog zakona ureja pridobitev, uporabo in razkritje poslovne skrivnosti za namen izvajanja nalog preiskovalne komisije Državnega zbora. Zato predlogu zakona v Slovenski demokratski stranki ne bomo nasprotovali. Hvala.
Hvala za vaše stališče, gospod poslanec. Kot zadnji v imenu poslanskih skupin gospod Edvard Paulič, Poslanska skupina Liste Marjana Šarca. Izvolite.
Spoštovani predsedujoči, kolegice in kolegi! Institut poslovne skrivnosti urejajo različni zakoni. Zakon o gospodarskih družbah in Zakon o preprečevanju omejevanja konkurence – pri prvem je opredelitev poslovne skrivnosti nekoliko ohlapnejša kot pri drugem in že zaradi različne definicije tega instituta, ki ga oba omenjena zakona podajata, prihaja do anomalij. Prav tako je poslovna skrivnost opredeljena v Obligacijskem zakoniku in v Zakonu o delovnih razmerjih ter ne nazadnje tudi v Kazenskem zakoniku. Danes obravnavamo nov zakon o poslovni skrivnosti, ki ga v Poslanski skupini LMŠ vsekakor pozdravljamo. Ocenjujemo, da bo celostna ureditev področja pripomogla v prvi vrsti k bolj predvidljivemu poslovnemu okolju, kar je tudi del koalicijske zaveze. Zakon bo tako jasno, enotno opredelil pojem poslovne skrivnosti, prav tako pa bo jasno razločil med zakonito in protipravno pridobitvijo, uporabo ali razkritjem poslovne skrivnosti. Po drugi strani nov zakon poleg materialnega predpisa predstavlja tudi procesni predpis, ki hkrati določa postopke in ukrepe v primeru kršitev. Vse našteto je poleg potrebne uskladitve slovenskega pravnega reda z evropsko direktivo dovolj tehten razlog, da danes končno obravnavamo predlog zakona, ki bo institut poslovne skrivnosti uredil enotno, celostno in na enem mestu. Ena izmed novosti, ki jih zakon prinaša, je možnost oškodovanca, da od kršitelja zahteva odškodnino v višini fiktivne licenčnine, s katero bo bistveno olajšana pot do dokazovanja obsega nastale škode. Izjemnega pomena so tudi na novo določeni pogoji za izdajo začasne odredbe, na podlagi katere bo kršilcu takoj oziroma izjemno hitro onemogočena protipravna uporaba ali razkritje poslovne skrivnosti. V poslovnem svetu vemo, da je reakcijski čas izjemnega pomena, saj se lahko povzroči velika poslovna oziroma gospodarska škoda že z enim samim podatkom ali izdajo ključne informacije. V ta namen so v zakonu natančno opredeljeni tudi tožbeni zahtevki, ki bodo podlaga za hitro in učinkovito sodno varstvo. Ne nazadnje pa je pomembna novost tudi civilna kazen, ki jo zakon o poslovni skrivnosti predpisuje za kršitve, storjene namerno ali iz hude malomarnosti. V tem pogledu nudi zakon imetniku poslovne skrivnosti celo obsežnejše pravno varstvo, kot ga zahteva direktiva. Glede na vse navedeno in z ozirom na to, da je v gospodarskem okolju poslovna skrivnost enako pomembna kot posamezna pravica intelektualne lastnine, je po našem mnenju povsem primerno in hkrati potrebno, da tak institut enotno in enovito uredimo v posebnem zakonu. V Poslanski skupini LMŠ bomo predlog zakona seveda podprli.
Hvala, gospod poslanec, še za vaše stališče. S tem, spoštovane poslanke in spoštovani poslanci, zaključujemo predstavitev stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 25. marca 2019. V razpravo dajem 4. člen, to je amandma Poslanske skupine Levica. Želi kdo razpravljati? [[Da.]] Izvolite.
Spoštovani, hvala za besedo. 4. člen, h kateremu smo v Levici predlagali amandma, naj bi opredelil zakonito pridobitev, uporabo in razkritje poslovne skrivnosti, toda prvi odstavek 4. člena definira le zakonito pridobitev, ne pa tudi zakonite uporabe in razkritja poslovne skrivnosti. Čeprav torej odstavek pridobitev poslovne skrivnosti denimo za namen uresničevanja pravic delavcev in predstavnikov delavcev do obveščenosti in posvetovanja opredeljuje kot zakonito, še vedno dopušča, da se uporaba ali razkritje poslovne skrivnosti za namen uresničevanja pravic delavcev ali predstavnikov delavcev do obveščenosti in posvetovanja interpretirata kot protipravna. Zato v Levici predlagamo amandma, v prvem odstavku se za besedo »pridobitev« doda besedilo »uporaba in razkritje«. Hvala.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. Hvala. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem to razpravo. Prehajamo na 5. člen in na amandma Poslanske skupine Levica. Izvolite, gospod poslanec.
Hvala za besedo. 5. člen podaja preširoko opredelitev protipravne pridobitve, uporabe in razkritja poslovne skrivnosti. Kot protipravno je določeno tudi ravnanje oseb, ki pridobijo, razkrijejo ali uporabljajo poslovno skrivnost, ne da bi sploh vedele, da gre za poslovno skrivnost, ker naj bi v danih okoliščinah morale vedeti, da gre za poslovno skrivnost. Pri tem niti v členih zakona niti v obrazložitvah ni podanih nobenih opredelitev kriterijev, po katerih je sploh možno presoditi, kdaj in v kakšnih okoliščinah bi oseba morala vedeti, da gre za poslovno skrivnost. S to dikcijo se na široko odpirajo vrata za samovoljne interpretacije protipravnosti pridobitve, uporabe oziroma razkritja poslovne skrivnosti, zato v Levici predlagamo tri amandmaje k 5. členu. Se pravi, v drugi alineji prvega odstavka se črta besedilo »ali bi v danih okoliščinah to moral vedeti«, v četrti alineji drugega odstavka se črta besedilo »ali bi v danih okoliščinah morala vedeti« in v tretjem odstavku se črta besedilo »ali bi v danih okoliščinah morala vedeti«. Hvala.
Hvala, gospod poslanec. Želi kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. S tem zaključujem razpravo in vas obveščam, da bomo o amandmajih v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 8. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, prehajamo na 8. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O KAZENSKEM POSTOPKU V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Zakon je predložila Vlada, zato dajem besedo predstavnici Vlade ministrici gospe Andreji Katič. Izvolite, gospa ministrica.
Hvala, spoštovani predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Zakon o kazenskem postopku je eden najpomembnejših zakonov vsake države, ureja namreč najhujše posege države v posameznika, ki se znajde pred očitkom, da je storil kaznivo dejanje. Na eni strani omogoča varnost v družbi, policiji, državnemu tožilstvu in sodiščem daje pooblastila, pooblastila, da raziščejo, preganjajo in sodijo, na drugi strani pa osumljencu oziroma obdolžencu zagotavlja spoštovanje njegovih pravic glede poštenega postopka. Verjetno se vsi spomnite žgoče razprave, ki je spremljala prejšnjo različico novele N tako v laični kot v strokovni javnosti, a tokrat je predlog, ki ga imate pred sabo, usklajen s pravosodnimi deležniki. Ne nasprotuje mu Odvetniška zbornica Slovenije, pridobili smo tudi mnenje Varuha človekovih pravic, ki je pozdravil večje število rešitev, soglasno je predlog podprl Državni svet. Kljub izločitvi določil, za katere z deležniki nismo uspeli doseči konsenza, gre za obsežno novelo. Vanjo je bilo vloženo veliko dela. Naj se tudi zato na tem mestu zahvalim vsem, ki so sodelovali pri zahtevni pripravi. S sprejetimi amandmaji na seji Odbora za pravosodje smo v največji možni meri naslovili pripombe Zakonodajno-pravne službe, ki jih je podala k 18 členom od 145. Določene rešitve, ki jih sedaj naslavljajo tudi vloženi amandmaji, kot je na primer ločeno mnenje vrhovnih sodnikov, so bile vključene v naš sodni predlog, a jih je odbor z amandmaji drugače uredil glede na pripombe Zakonodajno-pravne službe. Izpostavila bi tri cilje, ki jih zasledujemo z novelo. Prvič, bistveni cilj novega predloga zakona je implementacija direktive o žrtvah oziroma sistemska ureditev položaja oškodovanca v kazenskem postopku. Namen je zagotoviti, da žrtve kaznivih dejanj dobijo potrebne informacije, podporo in možnost sodelovanja v kazenskem postopku ter po potrebi ustrezno zaščito. Žrtve tako ne bodo več zgolj nekakšna kolateralna škoda kaznivega dejanja, s katero se bolj ali manj posredno ukvarjajo različni organi v postopku, temveč skrb za njihovo dobrobit in procesne pravice stopa v ospredje. Predlog uvaja splošno obveznost obzirnega ravnanja v predkazenskem in kazenskem postopku z udeleženci, ki so ranljivi v najširšem pomenu besede. Posebna pozornost se namenja tudi mladoletnim žrtvam. S procesnega vidika postavljamo temelj za nadaljevanje medresorskega projekta Hiša za otroke. Želimo preprečiti sekundarno viktimizacijo in ponovno zaslišanje v kasnejših fazah postopka. V tem delu gre torej za pomembne spremembe, ki bistveno spreminjajo položaj in pravno varnost oškodovancev v kazenskem postopku v vseh fazah. Rok za prenos direktive je potekel leta 2015, Slovenija pa je ena zadnjih, če ne zadnja, ki te direktive še ni uspela implementirati v svojem pravnem redu. Na podlagi posebnega zaprosila smo uspeli ta rok podaljšati do 9. aprila 2019, v nasprotnem primeru Sloveniji grozi tudi visoka denarna kazen. Kot drugo, predlog vsebuje pomembne rešitve, ki so povezane s prenosom odločb Ustavnega sodišča Slovenije in Evropskega sodišča za človekove pravice, kot na primer glede preiskave odvetniških pisarn, glede odločanja v priporu in prikritih preiskovalnih ukrepih, glede vprašanja hrambe in dostopa do prometnih podatkov. In ne nazadnje, kot tretje, predlog prinaša tudi nekatere druge rešitve, povezane z izzivi v praksi. Natančneje se določa pogoje za ravnanje z gradivom, zbranim s prikritimi preiskovalnimi ukrepi, prenovljeni so pogoji za dostop do naročniških in prometnih podatkov, prenavljajo se določbe, ki bodo omogočale e-poslovanje in e-vročanje v kazenskih zadevah. Jasno določamo, da namen zakonodajalca ni uničenje zakonito zbranih dokazov v najzahtevnejših kazenskih primerih gospodarskega in organiziranega kriminala. Sistematično se ureja zaseg predmetov, spisov in elektronskih naprav odvetnikov in drugih oseb, če gre za njihovo gradivo, ki vsebuje privilegirano komunikacijo. Ureja se varovanje novinarjevega vira, omejuje se nepotrebno dolgo branje dokaznega gradiva na glavnih obravnavah, torej nič več bralnih vaj. Omejujejo se možnosti za zlorabe zdravniških opravičil za odsotnost. Novela olajšuje pregon bančnega kriminala. Spoštovani, novela, ki je pred vami, je že štirinajsta po vrsti, zavedam pa se, da vseh izzivov nismo naslovili. Tudi zato smo dogovorili z deležniki, da se po, upam da, današnjem sprejetju oblikuje posebna skupina, ki bo opravila razmislek o celoviti prenovi kazenskega postopka. Strinjam pa se, kar ne nazadnje izhaja tudi iz dela mojih predhodnikov, da je delo zahtevno, obsežno in da presega en mandat. V kolikor bodo izpolnjeni poslovniški pogoji, predlagam, da se na isti seji opravi tudi tretja obravnava. Poudarila bi pa še, da bo implementacijo zakona, se pravi njegovo uporabo v praksi, spremljala posebna implementacijska skupina, ki bo naslovila tudi morebitne pomanjkljivosti pa predvsem dobre prakse in usmerjala izobraževanje, usposabljanje vseh, ki so deležniki v kazenskem postopku. Vsi moramo prevzeti svoj del odgovornosti in dolžnosti, saj bodo le tako vse rešitve zaživele in dosegle tisti svoj učinek tudi v praksi. Hvala.
Zadnje čase ministri slovenske Vlade trošite sekunde, ki jih nimate. Hvala za vašo predstavitev. Pristojni odbor je Odbor za pravosodje, prosim podpredsednika mag. Dejana Kaloha za poročilo. Izvolite, gospod poslanec.
Predsedujoči, hvala lepa za besedo. Odbor za pravosodje je na 7. seji 14. marca 2019 kot matično delovno telo obravnaval Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o kazenskem postopku, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada. Odbor je pred začetkom obravnave predloga zakona opravil razpravo in glasovanje o predlogu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke za sklic javne predstavitve mnenj o predlogu zakona in ga s 6 glasovi za in 7 glasovi proti ni sprejel. Predstavnica predlagatelja ministrica za pravosodje Andreja Katič je v dopolnilni obrazložitvi členov uvodoma predstavila pomembnost Zakona o kazenskem postopku. Povedala je, da so iz predloga zakona v primerjavi s predlogom novele Zakona o kazenskem postopku, ki v prejšnjem mandatu ni prestal ponovnega odločanja v Državnem zboru, črtani deli, ki so bili s strani strokovne javnosti označeni kot najbolj problematični, na primer določbe o sodni preiskavi, zaslišanje brez navzočnosti odvetnika. Predlog zakona je tako usklajen z različnimi deležniki, kot so Vrhovno sodišče, Vrhovno državno tožilstvo, Ministrstvo za notranje zadeve in Policija, prav tako mu ne nasprotuje več Odvetniška zbornica Slovenije. S predlogom zakona se med drugim implementira Direktiva 2012/29/EU, ki določa minimalne standarde na področju pravic, podpore in zaščite žrtev kaznivih dejanj. Sledi se odločbam Ustavnega sodišča in Evropskega sodišča za človekove pravice. Natančneje se ureja posamezne prikrite preiskovalne ukrepe. Pri ukrepu tajnega opazovanja se ustrezno dopolnjuje katalog kaznivih dejanj, v zvezi s katerimi je dopustno uporabiti ta ukrep. Ustrezno se prilagajajo določbe o pridobivanju podatka o prometu. Določa se pravno podlago za odreditev in uporabo tako imenovanega lovilca IMSI. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe Špela Maček Guštin je v predstavitvi pisnega pravnega mnenja opozorila na določene nejasnosti, neskladnosti predloga zakona s pravnim sistemom, tudi z ustavo. Izpostavila je nepopoln prenos direktive EU o žrtvah kaznivih dejanj, nesistemsko urejanje informacijskega sistema sodstva, opozorila je na sporno širitev pravne podlage policijskega dela v predkazenskem postopku. Dodatno je pojasnila razloge, zaradi katerih je treba podrobneje opredeliti podatke, do katerih bi imeli organi pregona dostop po odredbi sodišča. Izpostavila je nejasnost ureditve, da operaterji in ponudniki informacijskih storitev zagotavljajo sodno kontrolo nad pridobivanjem določenih podatkov. Opozorila je tudi na nevarnost prekomerne uporabe lovilca IMSI ter na to, da utegnejo biti spremembe v zvezi s hišno preiskavo v neskladju z ustavo. Posebej je še pojasnila razloge, zaradi katerih je uvedba ločenih mnenj vrhovnih sodnikov v neskladju s pravnim sistemom ter ustavno določeno vlogo Vrhovnega sodišča kot najvišjega sodišča v državi. Državni sekretar na Ministrstvu za notranje zadeve mag. Sandi Čurin je povedal, da Ministrstvo za notranje zadeve podpira predlog zakona, ki bo prispeval k večji učinkovitosti in uspešnosti dela policije. Državni svetnik Rajko Fajt je predstavil mnenje Komisije Državnega sveta za državno ureditev, ki predlog zakona podpira. Pohvalili so določene spremembe, ki jih prinaša predlog zakona, ter izpostavili pripombe in pomisleke Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije ter Odvetniške zbornice Slovenije k posameznim členom. Predsednik Vrhovnega sodišča mag. Damijan Florjančič je povedal, da Vrhovno sodišče predlog zakona načeloma podpira ter da bodo predlagane rešitve pripomogle k še bolj učinkovitemu delu sodišč na vseh stopnjah odločanja. Generalni državni tožilec Drago Šketa je povedal, da Vrhovno državno tožilstvo podpira predlog zakona, ter pred tem izpostavil še potrebo po zagotavljanju ustreznih orodij organom kazenskega pregona za učinkovit in uspešen kazenski pregon. Predstavniki Združenja za informatiko in telekomunikacijo pri Gospodarski zbornici Slovenije so predstavili pripombe k predlogu zakona ter izpostavili pomisleke glede izvajanja posameznih členov v praksi. V razpravi so opozicijski poslanci menili, da predlog zakona predstavlja implementacijo direktive EU zgolj v manjši meri in da se zaradi hitenja s prenosom le-te ne sme sprejemati tudi predlogov, ki nimajo podpore v stroki in politiki. Glede na predstavitev sodelovanja javnosti, ki je navedena v uvodnem gradivu predloga zakona, so nekateri podvomili tudi v njegovo usklajenost z deležniki. Izpostavljena je bila tudi nepreglednost in nesistematičnost predlaganih sprememb. Zaradi nedoločnosti posameznih pojmov bi lahko prišlo tudi do težav pri izvajanju predlaganih rešitev v praksi. Koalicijski poslanci so pohvalili delo in pristop k predlagani pripravi predloga zakona, ki je usmerjen k iskanju ravnovesja med učinkovitostjo pregona in varstvom pravic udeležencev postopka ter odpravlja tudi pomanjkljivosti, zaznane v praksi. Predlagane rešitve bodo doprinesle k učinkovitejšemu sodnemu postopku in kazenskemu pregonu kriminala ter zaupanju v strokovnost sodnikov pri odločanju. Izraženi pomisleki glede predlaganih ločenih mnenj za vrhovne sodnike, glede sprememb pri načinu vabljenja na policijo in izvršitve odredb o hišni preiskavi so bili upoštevani v sprejetih amandmajih odbora. V nadaljevanju je odbor sprejel amandmaje poslanskih skupin LMŠ, SD, SMC, SAB in Desus, Poslanske skupine SDS, Poslanske skupine Levica ter svoje amandmaje. Odbor je nato v skladu s 128. členom Poslovnika Državnega zbora glasoval o vseh členih predloga zakona skupaj in jih s 7 glasovi za in 6 proti sprejel. Glede na sprejete amandmaje na podlagi prvega odstavka 133. člena Poslovnika Državnega zbora je pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so sprejeti amandmaji vključeni. Dopolnjen predlog zakona je tudi sestavni del tega poročila. Hvala lepa.
Hvala za vašo predstavitev. S tem, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Prvi imate besedo gospod Jani Möderndorfer Poslanska skupina Stranke modernega centra. Izvolite, gospod poslanec.
Lep pozdrav vsem skupaj! Pred nami je zakon o kazenskem postopku, o katerem bomo seveda razpravljali in odločali. Naj opozorim, da smo ta zakon že imeli v prejšnjem mandatnem obdobju, in lahko rečem, da je bil dober. Bilo pa je veliko razprave in polemike in na koncu je zakon končal svojo pot zaradi enega samega amandmaja s strani Nove Slovenije. Ker je koalicija takratnega sklica odpovedala, zakon ni bil sprejet, to je bil eden od glavnih razlogov. Zdaj imamo pred sabo zakon, ki je glede na dileme, ki so bile postavljene znotraj tega zakona, očiščen praktično vseh teh najbolj problematičnih točk, in zato lahko zakon pravzaprav razdelimo na tri dele, na nek način lahko rečemo tako, da je prvi del tisti, ki prenaša vse potrebne direktive oziroma zakonodajo EU, da se implementira v sam zakona. Drugi del je tisti, ki v resnici uresničuje odločbe Evropskega sodišča za človekove pravice in pa ne nazadnje odločitve in sodbe Ustavnega sodišča. In v tretjem delu lahko rečemo, da je to tisti segment področja, ki na nek način ureja vse tiste stvari, ki so bile že v prejšnjem zakonu in pravzaprav niso bile nikakršen problem. Danes obstajajo kritiki tega zakona in govorijo, da gre pravzaprav samo za eno tretjino, ki je usklajena, vse ostalo pa ni v redu, kar je seveda zmotno in pravzaprav na nek način tudi zelo čudno. Kajti če je bil zakon v tem delu usklajen, ostalo pa so v resnici stvari, pri katerih gre bolj ali manj za prenose, je v resnici na nek način malce nenavadno, da se danes pogovarjamo o tem, da pravzaprav zakon ni primeren in se celo kar naenkrat čez noč ugotavlja kršitev človekovih pravic, ob tem da se ni oglasil niti varuh za človekove pravice niti informacijska pooblaščenka. Ampak seveda tako na levi kot na desni, eni zaradi pozicije, drugi kot največji skrbniki, varuhi človekovih pravic, pravzaprav opozarjajo na probleme, kot so hišne preiskave, identifikacija z emšom pri ustnih zaslišanjih oziroma ustnih vabilih. In pa ne nazadnje je sporen del, ki se mu reče lovilci IMSI, za katerega pravzaprav vemo, da ga vsa kriminalna združba lahko kupi praktično za nekaj tisoč evrov na črnem trgu, pri nas pa policija od leta 2006 ne more legalizirati tistega, kar pravzaprav kriminalci počnejo vsak dan. Kako se torej boriti proti kriminalu, če svoje lastne policije, organov pregona ne opremimo in jim ne damo tudi zakonske podlage za nekaj, ker nekateri pravijo »kršitev človekovih pravic«? Zato v SMC podpiramo predlog zakona. S tem seveda verjamem, da bomo izboljšali vse pogoje za boj proti kriminalu, in ne nazadnje, da zakon postane tudi učinkovit. Hvala lepa.
Hvala, gospod poslanec, za vaše stališče. Besedo imate, dr. Matej Tašner Vatovec, Poslanska skupina Levica, izvolite.
Najlepša hvala, predsednik. Lep pozdrav vsem! Stališče Levice glede sprememb Zakona o kazenskem postopku je praktično nespremenjeno že od leta 2017. Takrat smo namreč prvič obravnavali novelo N, ki jo je pripravila vlada Mira Cerarja. V teh dveh letih se ni zgodilo povsem nič takšnega, da bi lahko svoje stališče spremenili. Res je, da je Ministrstvo za pravosodje v tem času iz predloga črtalo nekatere v javnosti najbolj odmevne in tudi sporne rešitve, a ta okleščena »novela« ima danes celo več členov, kot jih je imela tista prejšnja. Spremembe Zakona o kazenskem postopku so pravzaprav najlepši prikaz, v katero smer se premika politika v zadnjih petih letih, in to je v smeri povečevanja represije. Glavni in pogosto edini argument za vse rešitve, ki gredo proti vedno bolj policijski državi, so tako imenovane spremenjene varnostne razmere. V začetku leta 2016 je vlada Mira Cerarja pričela s sprejemanjem vrste ukrepov, ki naj bi jih nujno potrebovali zaradi povečanih migracij. To so rezilna žica na meji, podelitev policijskih pooblastil vojski in suspenz osnovnih človekovih pravic, kot je pravica do pribežališča, ki so bili utemeljeni izključno na grožnjah, ki naj bi jih za varnost vseh prebivalk in prebivalcev Slovenije predstavljali tujci, begunci in migranti. S podleganjem sredine politiki zastraševanja, ki jo je in jo tudi še vedno širi desnica, pa so se represivni ukrepi začeli uvajati na vseh ravneh in praktično zoper vse. Povečala so se policijska pooblastila in tudi tista redarjem, uvedeni so bili paralizatorji, omogočen masoven nadzor nad prometom, Policija je dobila tudi možnost uporabe vojaške opreme. Vlada se je celo odločila na zakup vodnega topa. Vsi ti ukrepi, ki ne pomenijo nič drugega kot povečanje represije, so bili v javnosti sicer deležni številnih kritik in tudi očitkov o protiustavnosti. Neutemeljeno in prekomerno povečevanje represije je danes tudi pred Ustavnim sodiščem in prepričani smo, da jih bo to tudi spoznalo kot take. Edini primer povečanja represije z argumentom pospeševanja kazenskih postopkov, ki ni prestal zakonodajnega sita, je ravno zakon o kazenskem postopku. Zoper njega se je takrat izrekla praktično celotna stroka, a kljub temu ga danes ponovno obravnavamo. Notri ostajajo lovilci IMSI, nejasna in pomanjkljivo omejena policijska pooblastila, radodarne možnosti za nadzor komunikacijskih sredstev, pomanjkljivo sodno varstvo in sporne spremembe opravljanja hišnih preiskav. To so le nekatere od spornih rešitev, ki jih ta novela prinaša. Jasen dokaz, da je predlog pomanjkljiv in tudi vprašljiv z vidika posegov v ustavno zagotovljene pravice, je že ta, da je bila na odboru pravzaprav najdaljša razprava s strani Zakonodajno-pravne službe. Predstavnica ZPS je skoraj pol ure povzemala pripombe, ki jih je seveda na koncu koalicija preslišala in jih tudi ni upoštevala. V Levici zaradi tega vztrajamo pri nasprotovanju temu predlogu. Nasprotujemo politiki, ki vodi v smer policijske države, in s tem spremembam, ki povečujejo represijo, krnijo obseg zaščite človekovih pravic in omogočajo prekomerna in brez ustreznih varovalk določena policijska pooblastila. Ob tem zavračamo argument, da je potrebno zakon sprejeti zaradi implementacije direktive o zaščiti žrtev kaznivih dejanj. Ta direktiva je iz leta 2012 in bi jo lahko na ministrstvu implementirali kadarkoli, ker verjamem, da nihče v tej dvorani tej direktivi ne nasprotuje. Krivda, da se to ni zgodilo, je tako zgolj pri ministrstvu, ki v bistvu na vsak način vztraja pri tem, da ob sočasnem sprejetju omenjenih rešitev, ki bi šle k reševanju direktive, uvajajo še dodatne člene, ki so, kot že omenjeno, sporni. In teh je, kot smo slišali že v prejšnjem stališču, za približno dve tretjini predloga. V Levici smo pripravili amandmaje tako za odbor kot tudi za današnjo sejo zbora, ki črtajo vsaj tiste preostale rešitve, pri katerih so členi odprti in ki so najverjetneje v nasprotju s slovensko ustavo. S tem dajemo koaliciji možnost, da vsaj nekoliko omeji pretirano povečevanje represije in prepreči, da bodo akterji največjih korupcijskih in gospodarskih afer zaradi protiustavnih rešitev, ki bodo kasneje padale na sodiščih, svobodno korakali na prostosti. V Levici temu predlogu nasprotujemo.
Hvala, gospod poslanec, za vaše stališče. Gospa Iva Dimic, besedo imate v imenu Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati. Izvolite.
Spoštovani predsednik, spoštovani ministrica, kolegice poslanke in poslanci! Vsi se strinjamo, da je veljavni Zakon o kazenskem postopku zaradi številnih sprememb in dopolnitev postal preobširen in nepregleden, tudi po svojih izhodiščih ne sledi več sodobnim procesnim zahtevam in potrebam. Potrebujemo povsem nove temeljne procesne zakonodajne na kazenskem področju, zato bi bil dobrodošel nov zakon in ne le njegove spremembe in dopolnitve. Dejstvo je, da se naša sodišča pri sojenju namesto z vsebino ukvarjajo zgolj in samo s postopkom in procesnimi pravicami obdolžencev. In vedno se najde taka ali drugačna napaka bodisi pri zbiranju dokazov naših ali tujih preiskovalnih organov bodisi pri obtožnih aktih in s sodišč zmagoslavno odkorakajo obdolženci s številnimi nedvoumnimi obremenilnimi dokazi za najhujša kazniva dejanja. Sklicevanje naših sodišč na visoke dokazne standarde zaradi varstva pravic obdolžencev, ki so, mimogrede, višji kot v državah razvite demokracije, je pripeljalo do tega, da postajamo zatočišče za kriminalce, državljani pa v pravno državo nimajo nobenega zaupanja več. Prav zato smo v Novi Sloveniji pričakovali resnejši pristop in predlog novega zakona, ki ga čakamo že nekaj let. Predlog novele, ki ga je pripravil prejšnji minister Klemenčič, je vsaj ponudil nekatere zakonske rešitve, ki so presegle pravni formalizem, ki prežema našo kazensko, procesno pa tudi materialno zakonodajo, zlasti pa njeno izvajanje v praksi. Krščanski demokrati smo že takrat opozarjali na potrebno izvedbo prenosa sodne preiskave s sodišč na državno tožilstvo. S tem bi dosegli ne le razbremenitve sodišč, pač pa tudi odpravo nepotrebnega podvajanja izvajanja dokazov v samem sodnem postopku, enkrat v preiskavi in drugič na glavni obravnavi, in posledično hitrejše in cenejše sojenje. Današnji predlog žal pomeni le hitenje z implementacijo evropske direktive o minimalnih standardih glede pravic, podpore in zaščite žrtev kaznivih dejanj. Ta del je seveda dobrodošel in mu ne moramo oporekati, vendar to ne bi smel biti razlog za istočasno sprejemanje posameznih rešitev, ki nimajo podpore niti v strokovni javnosti niti v politiki in so poleg tega tudi vprašljive z vidika ustavne skladnosti. Nekateri novi prikriti preiskovalni ukrepi so, tako meni tudi Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora, premalo dorečeni in puščajo odprta vrata morebitnim zlorabam. Izpostavljam tudi primer hišne preiskave brez navzočnosti lastnika ali njegovega zastopnika. Nedotakljivost stanovanja je ustavno varovana, zato če lastnik stanovanja ni dosegljiv, hišna preiskava ne more biti opravljena brez njegove vednosti. Prisotnost odvetnika kot pooblaščenca po uradni dolžnosti po našem prepričanju ne more zadostiti ustavni pravici nedotakljivosti stanovanja oziroma pravici do prostorske zasebnosti. Včasih imamo občutek, da sta človek in njegova lastnina vedno manj pomembna. Vse bolj je dopuščeno neupravičeno poseganje v njegove pravice in svoboščine, po drugi strani pa zaradi pravnih formalizmov padajo postopki zoper storilce najhujših kaznivih dejanj. V Novi Sloveniji smo tudi tokrat vložili predlog amandmaja, s katerim podaljšujemo rok za vložitev zahtev za varstvo zakonitosti tistih upravičencev, ki do osamosvojitve Republike Slovenije niso mogli uveljavljati svojih pravic za pokojnimi zaradi protipravnih dejanj med drugo svetovno vojno in po njej. Če namreč želimo v naši državi govoriti o spoštovanju človekovih pravic in temeljenjih svoboščin, potem je nujno, da imajo upravičenci zakonsko možnost uveljavljati svoje pravice z vlaganjem zahtev za varstvo zakonitosti iz tega naslova kadarkoli, če so bile le-te kratene. Glede na navedeno v Novi Sloveniji predloga novele zakona ne moremo podpreti.
Hvala, gospa poslanka, za vaše stališče. Gospa Maša Kociper v imenu Poslanske skupine Stranke Alenke Bratušek. Izvolite.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! V Stranki Alenke Bratušek smo prepričani, da je Zakon o kazenskem postopku ne samo eden najpomembnejših zakonov na pravosodnem področju, ampak eden najpomembnejših v državi, saj ureja izjemno zahtevno področje, področje odnosa med posameznikom, državljanom in močnejšo državo. Gre na eni strani za lovljenje ravnovesja med učinkovitim pregonom kriminala in na drugi stani za visok standard spoštovanja človekovih pravic, za kar se tudi v naši stranki ves čas zavzemamo. V Stranki Alenke Bratušek smo zadovoljni s pripravljenim zakonom in smo že na odboru izrazili pohvalo ministrstvu za ves vložen trud, zlasti v smeri, da je sedaj zakon usklajen z vsemi pomembnimi deležniki. Spomnimo, v prejšnjem mandatu je zelo podoben zakon že bil vložen v Državni zbor, vendar ni dobil podpore. Ne samo, da je bil sporen eden od amandmajev, sporno je bilo to, da je nekaterim zakonskim rešitvam, zlasti tistim, ki so se navezovale na sodno preiskavo, nekatere spremembe na tem področju in na nekatere dodatne pristojnosti policije, nasprotovala praktično vsa stroka, in to stroka, ki pokriva različne vidike postopka. Se pravi tako tožilci kot sodniki, Vrhovno sodišče kot posebna instanca, in pa tudi odvetniki. Tako da pozdravljam odločitev Ministrstva za pravosodje, da je iz tega konkretnega predloga vse te sporne zadeve izločilo in da imamo sedaj tukaj zakon, ki je – v nasprotju s tem, kar je bilo rečeno pred mano – popolnoma usklajen z vsemi ključnimi javnostmi, se pravi tožilci, sodniki, prvostopenjskimi in prizivnimi sodišči ter odvetniki. Kot rečeno, je zakonski postopek vedno tudi neko tehtanje, tehtanje po učinkovitosti kazenskega postopka v primeru kriminala, ki postaja iz dneva v dan naprednejši in je vedno korak pred državo in organi pregona. Gre za konkretne zadeve, za organiziran kriminal na področju mamil ali na področju finančnega kriminala in tako naprej, ki ga je po mnenju tistih, ki se s tem ukvarjajo, nemogoče nadzorovati brez modernejših metod in principov dela. Kajti če se jih ne bomo poslužili, bo kriminal vedno bolj razširjen in ga bo vedno težje zamejiti. Po drugi strani ta zakon še vedno zagotavlja ustrezen položaj in varstvo udeležencev in zagotavlja visoke procesne pravice obdolžencem in drugim udeležencem kazenskega postopka. Z vsebinskega vidika je seveda najpomembnejša implementacija direktiva o žrtvah, o kateri se v Državnem zboru pogovarjamo že dva mandata, urejen je status žrtve in pravice žrtve kaznivega dejanja, zlasti pa pravice nekaterih ranljivih skupin. Poleg tega je v zakonu vsebovan še prenos nekaterih odločb Ustavnega sodišča in pa Evropskega sodišča za človekove pravice. Ob tej priložnosti bi morda omenila, da v stranki SAB obžalujemo, da v to novelo niso vključene nekatere pospešitve postopka, kot je na primer meritorno odločanje sodišč na drugi stopnji, in upamo, da to vprašanje ostaja odprto za naslednjo novelo. Po drugi strani pa so nekatere stvari, na katere je dolgo opozarjala stroka, urejene, kot so to na primer tako imenovane bralne vaje, ki bodo bistveno prispevale k hitrejšemu odločanju v postopku. Kar zadeva ostale ureditve, je bilo za našo stranko sporno samo dvoje, eno je ureditev tako imenovanih lovilcev IMSI, tudi o tem je bilo danes že nekaj povedanega, in pa vprašanje ločenih mnenj. O obeh teh vprašanjih se je izrazito negativno izrazila tudi Zakonodajno-pravna služba, s tem da smo – mislim, da je bilo tako večinsko prepričanje članov odbora – v zvezi z lovilci IMSI dobili zadovoljive razlage, take, ki so po mnenju tudi naše poslanske skupine in mene osebno na pravi način ujele to že večkrat omenjeno tehtanje in zagotavljajo tako imenovani standard pravic, hkrati pa vendar policiji dajejo več možnosti, da bo pri svojem delu uspešna. Drugo vprašanje je vprašanje ločenih mnenj. O tej dilemi je Zakonodajno-pravna služba obsežno razpravljala in tudi po mojem mnenju je to zadeva, o kateri je potrebno še premisliti, jo morda vključiti v naslednjo novelo, v vsakem primeru pa upoštevati, da gre za kazenski postopek, kjer ne gre samo za dve različni mnenji strank v sporu, ampak gre za to, da je neka oseba spoznana za krivo ali nedolžno morda že na dveh instancah, celo na tretji, potem bi bilo pa tu neko ločeno mnenje, ki bi lahko cel postopek postavilo pod vprašaj, in tudi vprašanje o enotni sodni praksi. Kot rečeno, v Stranki Alenke Bratušek bomo zakon podprli. Mislimo, da je dober, predvsem pa se nam zdi pomembno, da je usklajen z vsemi strokovnimi javnostmi. Hvala.
Hvala, gospa poslanka, za vaše stališče. Gospod Robert Polnar v imenu Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Izvolite.
Spoštovane gospe poslanke, gospodje poslanci! Zakon o kazenskem postopku je doživel že številne spremembe, bilo pa je tudi nekaj neuspelih poskusov po bolj temeljitih posegih v njegova določila, denimo z ukinitvijo sodne preiskave. Predlogi večjih sprememb so v preteklosti naleteli na različne odzive. Bilo je veliko pripomb strokovne javnosti, politične volje po večjih posegih v kazenski postopek pa ni bilo nikoli dovolj. Nazadnje je bil v prejšnjem mandatu predlog novele Zakona o kazenskem postopku po vetu Državnega sveta zavrnjen. Pri tokratnih spremembah in dopolnitvah so se na Ministrstvu za pravosodje odločili prisluhniti pripombam strokovne javnosti in iz novele izvzeli sporne rešitve, ki so botrovale temu, da spremembe niso bile sprejete že v prejšnjem mandatu. V Poslanski skupini Desus menimo, da je tako prav, da spremembe in dopolnitve izvajamo postopno, s premišljenimi in usklajenimi odločitvami. Kazenski postopek je po svoji kompleksnosti zahteven in potreben modifikacij na podlagi praktičnih spoznanj, v kateri smeri in v kolikšnem obsegu, to pa je vselej težko določiti. Soočeni smo z naravo postopkov, ki je taka, da imamo na eni strani varovanje pravic udeležencev, na drugi strani pa željo po večji učinkovitosti pregona storilcev kaznivih dejanj in skrajševanju sodnih postopkov. Predlog novele Zakona o kazenskem postopku, ki ga danes obravnavamo, prinaša vrsto dobrih rešitev, ki jih v Poslanski skupini Desus podpiramo. Prvi sklop se nanaša na implementacijo tako imenovane direktive o žrtvah. Direktiva določa minimalne standarde na področju pravic, podpore in zaščite žrtev kaznivih dejanj. Tako se v ospredje postavlja žrtev. Posebna pozornost je namenjena ranljivim skupinam, kot so mladoletni, invalidi, starejši, žrtve spolnega in družinskega nasilja. Namen direktive je, da žrtve dobijo informacije ter možnost sodelovanja v kazenskih postopkih in da so, če je treba, tudi ustrezno zaščitene. Te rešitve kajpada podpiramo. Zlasti pomembna se nam zdi tudi uvedba snemanja izjav mladoletnih oseb, saj tako v naslednjih fazah postopka ne bo več potrebe po ponovnem izpostavljanju žrtve z novimi zaslišanji. Nadalje se v predlogu zakona upoštevajo tudi odločitve Ustavnega sodišča Republike Slovenije in Evropskega sodišča za človekove pravice. Prav tako pa so v predlog novele vključene določbe, s katerimi se razrešujejo nekatere zadeve, ugotovljene v praksi. V to kategorijo denimo spadata natančnejše določanje ravnanja z gradivom, ki je zbrano s prikritimi preiskovalnimi ukrepi, ali pa omogočanje elektronskega poslovanja ter prenovitev pogojev za dostop do naročniških in prometnih komunikacijskih podatkov, kar predstavlja orodje za boj proti kibernetskemu kriminalu. V naši poslanski skupini izpostavljamo kot zelo dobrodošlo tudi omejevanje dolgotrajnega branja dokaznega gradiva na glavnih obravnavah. Računamo, da bo to nedvomno vodilo v skrajšanje postopkov. Prav tako je z vidika možnih zlorab dobrodošla določitev pogojev upravičene odsotnosti z narokov ter možnost preverjanja utemeljenosti zdravniških opravičil. Vse to so razlogi, zavoljo katerih bomo v Poslanski skupini Desus predlog zakona podprli. Hvala.
Hvala, gospod poslanec. Gospod Zmago Jelinčič Plemeniti v imenu Poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Izvolite.
Lep pozdrav! Zakon o kazenskem postopku je vedno tista zadeva, ki tolče po glavi tiste, ki so prizadeti, in tudi tiste, ki ne znajo tega zakona uporabljati in dobro izpeljati zadev. Ta sprememba zakona je pravzaprav korak bliže k policijski državi, še posebej s tistimi lovilci, za katere se jaz bojim, da bodo zelo zlorabljani. Dostikrat se preiskava zlorablja v korist zadeve in na škodo tistega, ki je prizadet. Dostikrat se zgodi tako, da se vse prikroji, priredi in naredi po svojem. K sreči je bilo iz tega novega zakona oziroma iz teh sprememb izvrženo tisto, da bi lahko delali hišne preiskave brez kogarkoli, in v noveli je z da se to lahko izvede ob prisotnosti preiskovalnega sodnika. Vem, da možnost je bila že prej podana v 46. členu Ustave, ki pravi na koncu, da pod pogoji, ki jih določa zakon, sme uradna oseba brez odločbe sodišča vstopiti v tuje stanovanje ali v tuje prostore in izjemoma brez navzočnosti prič opraviti preiskavo, če je to neogibno potrebno, da lahko neposredno primeš storilca kaznivega dejanja ali da se zavarujejo ljudje in premoženje. To je zdaj logično vpisano in je tudi sankcionirano s tem, da mora biti prisoten preiskovalni sodnik. Če tega ne bi bilo, bi se lahko dogajale razne, kakor se temu reče po domače, nameštalke, dokazi bi bili prirejeni, podstavljeni, kar se je v mnogo zadevah dogajalo. Mislim, da bi bilo smiselno na splošno kompleten Zakon o kazenskem postopku še enkrat prevetriti pa popraviti še kakšne zadeve. Konec koncev, govori se, da se pripravlja naslednja novela in bi bilo dobro, da bi se bolj pogovarjali med seboj, da bi našli več skupnih rešitev in ne da bi se ex cathedra pod šifro prijeti moramo čim več zločincev in pomemben je učinkovit pregon kriminala. Učinkovit pregon kriminala je v Sloveniji sploh vprašljiva zadeva. Konec koncev najhujši kriminalci gredo vedno domov prostih rok, se smejejo in potem dobijo še odškodnine. Tukaj bi bilo mogoče tudi pametno uporabiti to, da se nekako uredi v okviru zakona sodelovanje in skupno delovanje, čezmejno delovanje. Pri nas določeni dokazi, ki so bili pridobljeni v tujini, ne veljajo in to seveda se izkorišča pri najhujših kriminalnih dejanjih, v prvi vrsti pri trgovini z mamili. Nikakor se pa ne lotimo tistih najhujših pralcev denarja in konec koncev še vedno je zadeva z Novo Ljubljansko banko in z eno milijardo evrov odprta in nikoli ne bo zaprta, kajti tam se pač ne sme posegati in nobena sprememba kateregakoli zakona ne bo pripomogla k temu, da bi se najhujše lopove, ki so pokradli milijarde, sankcioniralo in zaprlo. Mislim, da z določenimi segmenti je malo zmanjšana možnost zlorabe v kazenskem postopku, pa vendar nisem ne vem kako zadovoljen s tem zakonom. Nekaj izboljšave je, vendar pa to še zdaleč ni dovolj. Upam, da bo sedanja vlada upoštevala tudi kakšno drugo mnenje, spremenila kakšno zadevo še na bolje, popravila še kakšen člen, predvsem pa pripravila spremembe zakona na ta način, da ne bo treba Zakonodajno-pravni službi pisati cele litanije na ne vem koliko, skoraj desetih straneh, kaj bi bilo treba popraviti ali pa urediti. Drugače pa, kaj naj rečem, bolje nekaj kot nič in bomo zakon podprli.
Hvala, gospod poslanec. Mag. Dejan Kaloh v imenu Poslanske skupine SDS. Gospod poslanec, izvolite.
Predsednik, hvala lepa še enkrat za dano besedo. Tokrat predstavljam stališče Poslanske skupine SDS. Zakon o kazenskem postopku je bil od uveljavitve 1. januarja 1995 do zdaj spremenjen kar 13-krat. Sedaj smo že pri noveli N in smo že krepko čez polovico črk, ki jih premore slovenska abeceda. Seveda bi bilo smiselno, če ne že kar nujno Zakon o kazenskem postopku spisati povsem na novo, saj bi se tako izognili sedanji precejšnji nepreglednosti in nesistematičnosti samega zakonskega besedila, kar je vprašljivo tudi z vidika načela pravne države. Za dodaten argument o prenovi celotnega ZKP priča tudi dejstvo, da implementacija Direktive 2012/29/EU, ki jo predlagateljica določa kot najpomembnejši cilj oziroma razlog za sprejetje te novele Zakona o kazenskem postopku, obsega samo tretjino vsega predloga zakona, preostali del predlagane obsežne novele, ki nominalno vsebuje 145 členov, dejansko pa je z novimi členi dejansko število členov v tej noveli še večje, pa se nanaša na druge vsebine. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke seveda obžalujemo, da nas koalicijski poslanci niso podprli pri predlogu za sklic javne predstavitve mnenj o predmetnem predlogu zakona. A priori zavrniti predstavnike zainteresirane strokovne javnosti in zainteresirane civilne družbe, ki želijo o tej zelo pomembni temi izraziti svoje mnenje, je bilo, milo rečeno, nenavadno. Neke širše strokovne usklajenosti z vsemi ključnimi deležniki v kazenskem postopku, ki se jih tičejo spremembe in dopolnitve v tej zadnji noveli ZKP, sedaj žal pač ni. V Poslanski skupini SDS smo v zakonodajno proceduro pred drugo obravnavo na seji Državnega zbora vložili amandmaje, ki po našem mnenju prinašajo ustreznejše rešitve k ciljem, ki si jih je zadala novela Zakona o kazenskem postopku in zagotavljajo večjo pravno varnost in zakonitost v kazenskem postopku, hkrati pa s temi amandmaji apeliramo na predlagateljico novele, da naj pri svoji zakonodajno-predlagateljski vnemi v celoti spoštuje Ustavo Republike Slovenije. S predlogom popravka amandmaja k 23. členu, ki opredeljuje odločanje o zahtevi za varstvo zakonitosti, pa ne gre za odločanje po četrtem odstavku 420. člena tega zakona, ohranjamo prvotni predlog z ohranitvijo instituta ločenega mnenja, da lahko vrhovni sodnik napove ločeno mnenje. To je ključno zaradi tega, da se zagotovi večja transparentnost v kontekstu prevzemanja osebne odgovornosti pri samem senatnem odločanju na Vrhovnem sodišču Republike Slovenije o izrednem pravnem sredstvu. Pri predlogu popravka amandmaja k 41. členu glede identitete drugih operaterjev oziroma ponudnikov elektronskih komunikacijskih storitev gre za redakcijski popravek. Pri predlogu spremembe amandmaja k 69. členu pa na koncu prvega odstavka 216. člena, ki opredeljuje hišno preiskavo brez prisotnosti imetnika stanovanja, navajamo naslednja kataloška kazniva dejanja: kaznivo dejanje terorizma, financiranje terorizma, novačenje in usposabljanje za terorizem, spravljanje v suženjsko razmerje, trgovina z ljudmi, zloraba prostitucije, prikazovanje, izdelava, posest in izdelovanje pornografskega gradiva, proizvodnja in promet škodljivih sredstev za zdravljenje, proizvodnja in promet škodljivih živil in drugih izdelkov, neupravičena proizvodnja in promet s prepovedanimi drogami, nedovoljenimi snovi v športu in predhodnimi sestavinami za izdelavo prepovedanih drog, omogočanje uživanje prepovedanih drog ali nedovoljenih snovi v športu, hudodelsko združevanje, izdelovanje in pridobivanje orožja in pripomočkov, namenjenih za kaznivo dejanje, nedovoljena proizvodnja in promet orožja ali eksploziva, združevanja in ščuvanja h genocidom, k hudodelstvom zoper človečnost ali agresiji. S tem amandmajem predlagamo dopolnitev prvega odstavka, ker gre za vprašanje sorazmernosti v povezavi s spoštovanjem 36. člena Ustave Republike Slovenije, ker se omogoča izvedba hišne preiskave brez navzočnosti imetnika stanovanja, in sicer z izjemo, da se to lahko izvede v primerih naštetih kaznivih dejanj. S tem manjšamo možno polje zlorab vsakokratne oblasti pri ustavno zaščiteni kategoriji nedotakljivosti stanovanja. S predlaganimi spremembami v četrtem odstavku se prav tako sledi določbi 36. člena Ustave Republike Slovenije in njenemu namenu ter naravi. Pri tej spremembi gre za to, da imajo pri preiskavah v državnih organih predstojniki pravico biti navzoči pri sami preiskavi. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke noveli ZKP ne nasprotujemo, če bodo upoštevani zgoraj navedeni amandmaji, ki kot rečeno, prinašajo ustreznejše rešitve za samo zakonitost kazenskega postopka in posledično krepijo zaupanje v pravno državo. Hvala.
Hvala, gospod poslanec. Gospa Tina Heferle v imenu Poslanske skupine Liste Marjana Šarca. Gospa poslanka, izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Kazensko procesno pravo je sredstvo države za boj proti kriminaliteti in kljub njegovi prvenstveni zaščitni funkciji, torej da varuje določeno družbeno in pravno ureditev, ne smemo pozabiti, da ima kazensko pravo tudi garantno funkcijo, preko katere si vsi pravosodni akterji, ki sodelujejo v kazenskem postopku, morejo in morajo prizadevati za zagotavljanje in spoštovanje človekovih pravic in temeljnih svoboščin ter pravne varnosti. V kazenskem procesnem pravu gre torej vedno za tehtanje na eni strani pravic obdolženca, za katerega moramo seveda zagotoviti pravično in kontradiktorno sojenje in mu ob spoštovanju njegovih pravic omogočiti, da ima učinkovito obrambo, in na drugi strani moramo med kazenskim postopkom enako zavestno zagotavljati tudi pravice oškodovanca in ne nazadnje tudi prič. Tem ciljem sledi tudi Novela ZKP-N, ko na primer za vse oškodovance širi možnost, da jih v postopku spremlja oseba, ki ji zaupajo, ali pa, ko predvideva dokaj širok nabor informacij, ki jih je treba oškodovancu posredovati ob prvem stiku s pristojnimi organi v predkazenskem ali v kazenskem postopku, in še nekatere druge ukrepe, da jih ne naštevam vseh. Pred nami imamo torej novelo Zakona o kazenskem postopku, ki je dosegla široko soglasje vseh ključnih deležnikov, ki sodelujejo v kazenskem postopku. Podpora tej noveli je bila izražena tako s strani predstavnikov policije kot tudi s strani tožilstva in sodstva, ne nasprotujejo pa ji niti odvetniki. V predlagani noveli se sicer urejajo le nekatere izmed prepotrebnih sprememb kazenskega postopka. Tiste najbolj sporne določbe, zaradi katerih je bil leta 2017 izglasovan tudi veto v Državnem svetu, pa so zaradi želje po čim večji usklajenosti z deležniki črtane iz predloga in so že predmet usklajevanja za novelo ZKP-O. Čeprav je malce nenavadno, da se ob sprejetju novele ZKP-N že pogovarjamo o noveli O, je vendarle sprejetje današnje novele izjemnega pomena. Ne samo zaradi prenosa evropske direktive o pravicah žrtev kaznivih dejanj in v izogib denarni kazni, ki nam v nasprotnem primeru grozi, pač pa je predlagana novela zakona pomembna predvsem zato, da se med drugim zagotovi boljši položaj oškodovancev v kazenskem postopku, da se zavarujejo tudi njihove pravice in ne nazadnje tudi zato, da se vzpostavijo mehanizmi, s katerimi bodo policija in drugi organi pregona vsaj nekoliko bolj učinkovito preganjali storilce kaznivih dejanj, za katere vemo, da so, kar se tiče tehničnih prijemov in modusa operandi, zelo napredni, bistveno bolj, kot policija. Učinkovitejši pregon bo omogočen, recimo, z določitvijo dveh novih prikritih preiskovalnih ukrepov, s spremenjeno ureditvijo pogojev za uporabo prometnih podatkov, nadalje tudi z ukrepi za racionalizacijo dela pravosodnih organov, kar bo, recimo, omogočila bolj fleksibilna ureditev pristojnosti specializiranega oddelka okrožnega sodišča, in denimo možnost ovaditelja, da predloži tudi zaupno oziroma tajno dokazno gradivo. Skratka, novela, ki jo danes sprejemamo, vsebuje takšne spremembe, ki bodo omogočile učinkovitejši pregon kriminala ob doslednem spoštovanju pravic in svoboščin tako obdolžencev kot tudi oškodovancev. Takšna zagotovila smo prejeli s strani predlagatelja, torej s strani Ministrstva za pravosodje, in v LMP seveda zakon oziroma novelo podpiramo. Hvala lepa.
Hvala, gospa poslanka, za vaše stališče. Kot zadnja bo v imenu poslanskih skupin stališče predstavila mag. Meira Hot v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani gospod predsednik. Spoštovana ministrica, spoštovani poslanke in poslanci! Današnje spremembe Zakona o kazenskem postopku so bile nujne. Večkrat namreč slišimo očitke javnosti, kako se nekateri vedno uspejo izmuzniti pravici in kako izkoriščajo postopkovne določbe za to, da zavlačujejo postopek. Danes so pred vami rešitve; rešitve, ki bodo pripomogle k bolj učinkovitemu delu sodišč in zagotovile ustrezna orodja organom pregona za bolj učinkovit in uspešen kazenski pregon. Socialni demokrati se zavedamo, da je zakonsko urejanje kazenskega postopka eno izmed najbolj občutljivih pravnih področij. V kazenskem pravu morajo biti spoštovane zakonske določbe, ki zagotavljajo spoštovanje človekovih pravic vseh udeležencev kazenskega postopka. Dokazi, ki so bili pridobljeni s kršitvijo človekovih pravic, morajo biti izločeni iz kazenskega spisa, sodba se na take dokaze vsekakor ne sme opreti, zato je v prvi vrsti treba poudariti, da je današnja novela v celoti usklajena s stroko. Novelo podpira Vrhovno sodišče, podpirajo jo Državno tožilstvo, podpira jo policija, tudi Odvetniška zbornica ji ne nasprotuje. Tukaj je treba res pohvaliti ministrico za pravosodje gospo Andrejo Katič in njeno ekipo, da je uspela uskladiti zakon z vsemi pomembnimi deležniki. Novela zakona je namreč v prejšnjem mandatu pustila slab vtis predvsem zaradi nekaterih spornih rešitev, ki so razdvajale tako politiko kot stroko in ki so pod vprašaj postavljale varovanje človekovih pravic v kazenskem postopku. Teh spornih rešitev zdaj v tej noveli več ni. V noveli Zakona o kazenskem postopku, ki je danes pred nami, ni več sprememb glede uvedbe sodne preiskave, ni več predlogov tožilskega oziroma policijskega zaslišanja priče v predkazenskem postopku in nič več zaslišanja osumljencev brez navzočega odvetnika. Današnja novela ureja tri področja: prenos direktive o žrtvah kaznivih dejanj, ureja prenos odločb Ustavnega sodišča Republike Slovenije in Evropskega sodišča za človekove pravice ter ureja nekatere druge spremembe, povezane z izzivi v praksi, ki so po stroki že dalj časa vsebinsko usklajene. Eden izmed ciljev novele je torej prenos direktive o žrtvah kaznivih dejanj, kjer Republika Slovenija že več let zamuja, zato se morajo spremembe uveljaviti do 9. aprila letos. Ta direktiva je izjemno pomembna, saj se posebna pozornost namenja ranljivim skupinam žrtev, še posebej mladoletnim osebam, skrb za njihovo dobrobit ter procesne pravice pa se postavlja v ospredje. Še nekaj ključnih prednosti te novele naj izpostavimo. V postopkih na sodiščih smo bili velikokrat priča, da so nekateri vedno znova od zdravnika pridobili zdravniško opravičilo, čeprav morda v resnici niso bili bolni. S to novelo bo režim opravičevanja odsotnosti na sodišču zaostren, saj se bo posebej preverjala utemeljenost zdravniških opravičil. Prav tako se s predlagano novelo ukinja nepotrebno in dolgotrajno branje dokaznega gradiva na glavnih obravnavah, s katerim se je sojenje prelevilo v t. i. bralne vaje, kar je obremenjevalo tako sodnike kakor tudi stranke in podaljševalo postopek. Prav tako so se v praksi velikokrat pojavile težave, ko hišna preiskava ni mogla biti opravljena. Z današnjo novelo dajemo možnost, da se jo lahko opravi tudi ob nenavzočnosti pooblaščenca oziroma lastnika, vendar pa mora v tem primeru sodišče osebi postaviti pooblaščenca po uradni dolžnosti izmed odvetnikov. Zaradi potencialne spornosti pa je bil v tem primeru tudi sprejet amandma odbora, s katerim se dela dodatna varovalka, in sicer mora hišno preiskavo v prostorih nedosegljivega imetnika izvesti preiskovalni sodnik. Predlagana novela bo tudi razbremenila specializirani kazenski oddelek Ljubljanskega sodišča, ki se ukvarja z reševanjem najbolj zahtevnih zadev, in sicer na način, da se bodo primeri, ki ne sodijo na ta oddelek in ki dodatno obremenjujejo to sodišče, dodelili na druga, manj obremenjena okrožna sodišča. S predlagano novelo se olajšuje tudi pregon bančnega kriminala, saj bodo lahko tako na primer banke, ko bodo naznanile kaznivo dejanje, skupaj z naznanilom posredovale tudi tajne oziroma zaupne podatke, ki jih prej niso mogle. Naj na koncu poudarimo še to, da se Socialni demokrati zavedamo, da mora sodišče, ko odloča o posegih v zasebnost, presoditi, ali so podani vsi ustavni in zakonski pogoji za poseg v zasebnost, in to presojo obrazložiti tudi v sodni odredbi. Sodišče mora torej že samo v postopku po uradni dolžnosti skrbeti za varovanje človekovih pravic. Ustavno sodišče je namreč že večkrat poudarilo, da je pravna država tista, ki ne žrtvuje procesnih pravic posameznika v interesu učinkovitosti kazenskega postopka in s tem jasno opredelilo odnos med varstvom človekovih pravic in učinkovitostjo kazenskega postopka. Kot ste slišali, je novela ZKP-N nujna, je dobra, je usklajena s stroko in ta novela bo vzpostavila še bolj učinkovite vzvode za pregon storilcev kaznivih dejanj z namenom, da postane kazenski postopek še hitrejši in še bolj učinkovit. Socialni demokrati zaradi vsega naštetega predlog zakona podpiramo. Hvala.
Hvala, gospa poslanka. S tem ugotavljam, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, da smo zaključili predstavitev stališč poslanskih skupin. S tem prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jih bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 25. marca 2019. Mislim, da imamo 8 vloženih amandmajev. Sedaj prehajamo k 21. členu. Ker je amandma Poslanske skupine SDS k 21. členu vsebinsko povezan z amandmajem istega predlagatelja k 23. in 24. členu, bomo o njih razpravljali skupaj. Torej v razpravo dajem 21., 23. in 24. člen ter tri amandmaje Poslanske skupine SDS. Ali želi kdo razpravljati? Gospod Kaloh, izvolite.
Predsednik, hvala za besedo. Pri tem spremenjenem členu – ne bom ga v celoti navajal –, se v bistvu vračamo na samo izhodišče. Ohranjamo z njim ta prvotni predlog instituta ločenega mnenja, da lahko vrhovni sodnik napove ločeno mnenje. Naše stališče je, da skrivanje za senatom in neprevzemanje osebne odgovornosti, češ da je tako odločil senat, ni dobra rešitev in da sama nezmožnost zapisati ločeno mnenje pomeni potiskanje krivde v naročje tistih sodnikov, ki so menili drugače kot senat. Se pravi, da je stališče, da če so ločena mnenja dopustna na Ustavnem sodišču – ne glede na to, kaj pravi Zakonodajno-pravna služba v tem primeru –, da pri zahtevi za varstvo zakonitosti, se pravi za to izredno sredstvo, da ima vrhovni sodnik to možnost napovedati ločeno mnenje. Hvala.
Hvala, gospod poslanec. Ali želi še kdo razpravljati? Gospod poslanec, izvolite.
Spoštovani predsednik, spoštovani kolegice in kolegi! Predstavniki Vlade! Hvala za besedo. Povedati moram, najprej na splošno, da so spremembe Zakona o kazenskem postopku nujne in potrebne. Me pa pravzaprav moti v teh stališčih, ki ste jih predstavljali nekateri, to sumničenje, predvsem v policijo in tudi v druge institucije, češ da stalno in pogosto, kar povprek se kršijo neki predpisi, s tem se ogrožajo in kršijo človekove pravice, in s takimi stališči nekateri sporočate in dajete slab zgled predvsem mlajšim generacijam, s čimer povzročate, da tudi mlajši še toliko bolj sumničijo in toliko manj zaupajo v te institucije. Če že menite, da policija eklatantno in a priori krši te človekove pravice, vam sporočam, da so že sedaj izpostavljene določene varovalke, to pa so tožilstvo, ki ima nadzorstveno funkcijo nad policijo; tukaj so sodišča, ki preverjajo zakonitost postopkov; odvetniki, ki imajo sicer interes ugotoviti v vsakem procesu najmanjšo možno napako, in seveda vse ostale pravne instance navzgor. In ni prav, da s tem dajemo večjo veljavo in nekako smo bolj naklonjeni tistim, ki so osumljeni, obtoženi, obdolženi ali obsojeni, tistim, ki so člani kriminalnih združb, storilcem hudih kaznivih dejanj s področja gospodarstva, kriminala in tako naprej. Torej, varovalke so, in sicer že sedaj obstajajo in se ne spreminjajo. Če pogledamo stvari malo podrobneje glede amandmajev, lahko povem, da amandmaji, ki so bili dani s strani SDS, gre za ponovitev amandmaja, ki je bil zavrnjen že na odboru, in sicer je bil sprejet tudi amandma koalicije, ki zasleduje podoben cilj in predvideva, da se podatek v prošnji za izdajo potrdila, ki se nanaša na EMŠO, že opredeli s tem EMŠO podatkom. Menim, da te varovalke, kot sem že povedal, in ti standardi so vpeljani, zato pravzaprav niti ni pomembno, da se sedaj konkretno opredeljujem okoli teh stvari. Bom pa v nadaljevanju še pri ostalih amandmajih izpostavil določene stvari. Hvala.
Hvala, gospod poslanec. Da ne bo nejasnosti, govorimo o sklopu amandmajev k 21., 23. in 24. členu, ker so medsebojno povezani. Besedo imate gospa Maša Kociper, pripravite pa se dr. Matej T. Vatovec.
Res je, predsednik, govorimo o teh treh amandmajih, ki se pa vsi nanašajo na ločeno mnenje. Tako so bile tukaj pripombe kolegic, moram reči, na mestu – ampak nič hudega. Vsekakor je gospod poslanec opozoril na nekatere relevantne zadeve in bo verjetno še. Sama bi se pa prav na to problematiko ločenih mnenj vrnila oziroma na te amandmaje. Tukaj je bilo stališče Zakonodajno-pravne službe izjemno jasno. Kdor si je prebral to stališče, je na treh straneh, se nanaša na vprašanje, ali lahko ločena mnenja, kot so bila predvidena v tem zakonu, res imajo pozitiven učinek, zlasti pozitiven učinek na sodno prakso in na to, da bo zaupanje v delo sodstva večje. Popolnoma lahko razumem pomen ločenih mnenj in jih seveda tudi podpiram, kadar se ta ločena mnenja pripravljajo na ustavnem sodišču, našem ali kakršnemkoli drugem, ker gre za nekatera zelo splošna vprašanja, vezana na vrednote, na človekove pravice in tako naprej. Lahko seveda v tem kontekstu razumem tudi ločeno mnenje, ki ga pripravlja Evropsko sodišče za človekove pravice, in pravzaprav tudi ločeno mnenje, kot ga predvideva po novem ZPP, kajti pri Zakonu o pravdnem postopku gre za soočenje dveh strank v sporu in sodišče kot nek razsodnik pač potem glede na opravljeni postopek presodi, komu da prav, kateri pravici se ugodi, pri čemer je seveda mogoče, da kakšen sodnik razmišlja tudi drugače. Pri Zakonu o kazenskem postopku, kot sem že omenila v stališču, gre za nekaj čisto drugega in glede na precej utemeljene pomisleke Zakonodajno-pravna službe menim, da najmanj, kar je treba storiti, je opraviti en poglobljen premislek in morda pustiti to vprašanje za novelo O, ko se bomo pogovarjali o takšnih pomembnih vsebinskih razlikah, kot je ,recimo, tudi, ali sodno preiskavo odpraviti, kot imajo nekatere države v Evropi, ali opustiti, spremeniti ali kaj podobnega. Skratka, v kazenskem postopku gre za neko specifiko. Mi imamo dve enakovredni stranki v sporu, ampak imamo na eni strani posameznika, obdolženega za kaznivo dejanja, in na drugi strani državo. Zamislimo si situacijo, ko bo ta oseba na prvi stopnji, nato na drugi stopnji na Višjem sodišču in morda celo na tretji stopnji spoznana za krivo, pri čemer bi posebej poudarila za tiste, ki morda tega ne poznajo, da v vseh težjih kaznivih dejanjih – drugje namreč ločenih mnenj ni pričakovati – v našem sistemu sodi senat, tako na prvi, kot na drugi in tudi na tretji, in po tako opravljenem postopku bo nek sodnik v ločenem mnenju potem zanikal krivdo tega človeka. V prid ločenemu mnenju sem našla ta zapis, »Ločeno mnenje naj bi zagotavljajo sodnikovo integriteto in moralno neodvisnost ter njegovo svobodo govora in izboljšalo kakovost in prepričljivost sodnih odločb, izboljšalo dialog s prihodnjimi in nižjimi sodišči« in tako naprej. S temi navedbami se ne moremo strinjati. Mislim, da je za kakovost in prepričljivost sodnih odločb, tako je napisala tudi Zakonodajno-pravna služba, že sedaj veliko zahtev, ki jih sodniki morajo izpolnjevati in bi njihove odločbe že sedaj morale biti kakovostne in ustrezno obrazložene. To je tudi v principu v skladu z ustavnim načelom pravnega varstva, kjer morajo biti odločbe, zlasti take, ki tako pomembno posegajo v posameznika, ustrezno pripravljene in obrazložene. Drugo. Gre za izboljšanje kakovosti in prepričljivosti sodnega odločanja gotovo tudi v smislu poenotene sodne prakse. Samo pravni red, ki je predvidljiv, kjer lahko uporabniki, tudi obdolženci v tem primeru, približno vedo, kakšno kazen v tem kontekstu ali krivdo lahko pričakujejo, je dober pravni red. V tem smislu ima Vrhovno sodišče že sedaj tako imenovano občno sejo Vrhovnega sodišča, kjer se ustvarja enotna sodna praksa in kjer sodelujejo vsi vrhovni sodniki. Se pravi, tudi sodniki, na katere se nanaša – tisti, ki bi želeli se poslužiti ločenega mnenja, imajo v tem kontekstu izjemno veliko možnosti, da kreativno vplivajo na to, kakšna naj bo sodna praksa v bodoče in kako naj nižja sodišča, prvo- in drugostopenjska, prepričljivo obrazložijo svoje odločbe. Kar si ne želimo, je, da bi tukaj prihajalo do nekih morda strokovnih ali drugih nasprotij, ki bi se kazala na ta način, da bi se delala ločena mnenja. Želimo predvsem to, da je zaupanje v delo sodišč in pravna varnost čim večja. V tem smislu se moram strinjati z mnenjem Zakonodajno-pravna službe, da je za zaupanje v delo sodstva in pravno varnost veliko pomembnejše, da se zaupa ustaljenemu načinu senatnega odločanja, da se ustvarja enotna sodna praksa preko občnih sej, preko komunikacije na Vrhovnem sodišču in, kot rečeno, si želim, da se pred uvedbo te novosti opravi še poglobljena strokovna razprava. Hvala lepa.
Hvala za vaše stališče, gospa poslanka. Dr. Matej Tašner Vatovec, izvolite.
Hvala. Čeprav niste tega povedali, bom izkoristil to razpravo pri prvih členih za tudi nekoliko širšo splošno razpravo o samem zakonu. Kar se tiče usklajenosti. Sedaj slišali smo, da naj bi vsi podpirali ta zakona, da je usklajen in tako naprej, ampak če podrobno pogledamo, recimo, povzetek sodelovanje javnosti, ki je v gradivih k temu zakonu, če pogledamo mnenje informacijskega pooblaščenca, ki še vedno visi na njihovi spletni strani in se dotika istih določb, kot so bile v prejšnji noveli ZKPN, ki je padla v prejšnjem mandatu, ugotovimo, da praktično pripombe so ostale, ampak so bile črtane iz teh pregledov. Se pravi, to po mojem mnenju ni usklajeno, ampak je samo na nek način ediksiranje stališč za nazaj, kar pa mislim, da ni dobra popotnica za ta zakon. Tudi to, da je v tem primeru, ker gre tudi za obsežnejšo novelo, Zakonodajno-pravna služba prišla z bistveno debelejšim mnenjem k temu zakonu, in mislim, da bi to moral biti jasen alarm za to, da nekaj s takšno novelo ni čisto v redu. Nadalje – tudi to smo danes že deloma slišali –, kar se tiče zamujanja z implementacijo. Še enkrat ponavljam, ta direktiva je iz leta 2012, če bi Ministrstvo za pravosodje želelo implementirati določbe te direktive, bi to lahko naredilo kadarkoli v tem času, še posebej po neslavnem padcu novele ZKP iz prejšnjega mandata. Naslednji dan bi lahko prišel minister Klemenčič in rekel, okej, smo črtali vse tiste sporne določbe, tu so direktive in s tem se bomo izognili kaznim, s katerimi nam grozijo iz Evrope. Ampak ne, ministrstvo pravzaprav zdaj že skoraj desetletje vztraja na nekih spornih določbah in skuša na vsak način pripeljati noter nekaj, kar očitno niso nič drugega kot zahteve policije. Tu govorim o zelo hudih posegih v zasebnost posameznikov, sploh ko govorimo o prikritih preiskovalnih ukrepih. In argumentacija, predvsem pri lovilcu IMSI, recimo, to policija uporablja že nekaj časa, pač, potrebujemo pravno podlago za to. Mislim, da to ne more biti pravi način delovanja, da karkoli bo policija počela nezakonito, bomo potem kot zakonodajalci to vnašali v zakon. Mislim, da je to popolnoma zgrešen pristop k reševanju težav, ki jih imamo tudi s težnjami, ki jih ima policija, kar je popolnoma razumljivo, po celem svetu se pojavljajo te težnje organov pregona, ampak mislim, da moramo tu imeti neko zdravo mero razuma pri tem, kako tem težnjam prisluhnemo. Razumem, da je pač to neko sredstvo, ki je uporabno morda za različne preiskovalne ukrepe, ampak mislim, da če se ga že vnaša v zakon, je to treba narediti premišljeno in seveda z ustreznimi varovalkami. Ta določba, ki pa bo obveljala oziroma kot je sedaj obveljala v tem zakonu, v tej noveli, ni najboljša, je polna lukenj in odpira možnost za zlorabe. Tako še enkrat poudarjam, mnenje ZPS ni kar tako tako obsežno. Mislim, da se niso predstavniki ZPS lotili pisati zlonamerno tega mnenja, ampak opozarjajo na resne težave. Še vedno so nekatere stvari – tudi hišna preiskava, recimo, ne glede na to, kakšen amandma je bil sprejet na odboru – potencialno protiustavne oziroma gredo naproti temu, kar je zapisano v Ustavi. To so pač neka osnovna jamstva, ki jih je treba ohranjati. Mislim, da vztrajanje na vsak način pri tako hitrem sprejetju tako delikatnih določb je popolnoma neprimerno. Če se vrnem še za trenutek k direktivi. Tudi če bi obstajal ta iskren namen implementirati direktivo, mislim, da bi se potem lahko vsaj nekoliko bolj potrudili pri pisanju teh členov. Že pri 1. členu, ki naslavlja zahteve te direktive, ugotovimo, da je dikcija, kot jo predlaga ministrstvo, slaba, preprosto zaradi treh točk, na kar opozarja tudi Zakonodajno-pravna služba. Prvič, glede tolmačenja se uvaja strožja ureditev od veljavne, kar je seveda neprimerno. Drugič, uvaja se sicer možnost ugovora v lastnem jeziku, nikjer pa ni določeno, kako se ta ugovor vloži; se pravi, imamo tudi že čisto procesno neustrezne določbe. In nazadnje še, žrtvi se sicer daje pravica izpodbijati odločitev, da se tolmačenje ne zagotovi, ampak tudi tu ni določen postopek vložitve ugovora, ne postopek odločanja o ugovoru in tako naprej. Skratka, že pri teh osnovnih zadevah, zaradi česa bi naj zakon sploh nastal ali pa bil sprejet, so te določbe tako pomanjkljive, da je praktično nemogoče verjeti, da je ministrstvo želelo ta zakon sprejeti predvsem zaradi implementacije direktive. Ampak, še enkrat, imam občutek, da so tu neke druge težnje v ozadju, predvsem zahteve policije, ki si želi pač nekoliko več invazivnih ukrepov, ki bi jih lahko uporabljala pri svoji preiskavi. Jaz pa samo dodajam, da pri takšnih zadevah moramo nekoliko bolj trezno in premišljeno pristopiti k takšnim zadevam, ker omejevanje pravic posameznikov so zelo občutljive zadeve, sploh pa ob resnih opozorilih s strani Zakonodajno-pravne službe, da so to potencialno ustavno sporne zadeve, ki bodo nekoč lahko padle na Ustavnem sodišču. S tem bo ogrožena še marsikatera preiskava ali pa tudi konec koncev sodba, ki bo izrečena kakšnemu lopovu – pa tukaj ne govorim o kraji sendvičev ali pa ljudeh, ki delajo neumnosti zaradi socialne stiske, ampak predvsem o velikih kriminalcih, gospodarskih, bančnih ali pa tudi političnih, če želite. In po navadi so ravno taki tisti, ki so se na sodiščih zaradi teh procesnih napak izmazali in ostali na prostosti.
Hvala, gospod poslanec. Vidim nove prijave. Prva se je prijavila gospa Maša Kociper. Izvolite.
Če ste dovolili, predsednik, splošno razpravo, kar je prav, pri tem prvem amandmaju, bi pa jaz tudi še rada nekaj povedala; in sicer me izjemno moti ta populizem Levice. Izjemno. Rada bi to razpravo in tudi stališče postavila v en kontekst. Govorite, da ta zakon uvaja policijsko državo, da resno posega v pravice posameznikov, da je treba trezno razmisliti, da ima ogromno lukenj, da ni usklajen in tako naprej, je eno samo zavajanje. To je ta populizem, o katerem govorim in je enako slab, če je desni ali če je levi. Pa bom zdaj povedala prav na primeru amandmajev. Res je bilo mnenje Zakonodajno-pravne službe v pričetku precej obširno. S koalicijskimi amandmaji, dvema dodatnima, je bilo na večino dilem Zakonodajno-pravne službe odgovorjeno. Na samem odboru smo sprejeli še dva amandmaja, ki sta na glavna dva pomisleka Zakonodajno-pravne službe odgovorila, to je na ločeno mnenje in na način izvedbe hišne preiskave. Če je v tem zakonu vse narobe, če z nikomer ni usklajeno, če resno posega v omejevanje pravic, potem se sprašujem, zakaj Levica daje na ta zakon samo tri amandmaje. Ker potem, kar je gospod Vatovec povedal zdaj v stališču, bi človek mislil, da so amandmirali cel zakon. Tako se pa na cel ta zakon, ki ima ogromno členov, saj na pamet niti ne vem, koliko jih ima, ogromno, dali tri amandmaje. In sicer, dva amandmaja črtata uporabo lovilcev IMSI, zelo kreativna rešitev, amandmaja se črtata, se pravi, ni ponujena druga rešitev, kako bi to bolj zakonito človek izvedel, ampak se črtata. To sta dva amandmaja. Tretji amandma pa se nanaša na hišno preiskavo, se pravi, da Levica še vedno ni zadovoljna tudi s to ureditvijo, po kateri se dodatno v primeru hišne preiskave uvaja, da je prisoten še preiskovalni sodnik. Se pravi, ne glede na zagotovilo Zakonodajno-pravne službe na odboru, da je s tem bistveno zmanjšana zmožnost, da bi bila ta odločba neustavna, pač Levica s temi ni zadovoljna, kar je seveda njihova pravica, povedati pa hočem, da očitno zakon ni popolnoma zgrešen, neusklajen, narobe, če vi amandmirate samo tri zadeve. To, da ni usklajen – še noben zakon nikoli ni usklajen s čisto vsemi deležniki. Usklajen je pa s ključnimi deležniki: sodišči redne pristojnosti, Vrhovnim sodiščem, tožilstvom, ki zastopa pregon in ima spet druge interese kot sodišče, se pravi, učinkovit pregon, s policijo, ki se ukvarja z iskanjem storilcev in tako naprej – ima spet druge interese –, in še z odvetniki, ki so rekli, da na zakon imajo pripomb in so bili eden glavnih, ki so pri prejšnjem zakonu pripomogli, da je prišlo do veta. Se pravi, s popolnoma različnimi ključnimi deležniki, ki zastopajo različne interese v kazenskem postopku, je ta zakon usklajen, niso pa vsi z njim popolnoma zadovoljni. To strašenje ljudi, da gre za prehod v policijsko državo, da so represivna pooblastila ogromna, da izhaja iz vsakega člena – povejte mi, zakaj potem amandmirate samo tri člene, če je to tak problem. Zakaj potem amandmirate samo lovilce IMSI pa dodatno hišno preiskavo, da se črta? Lepo bi prosila, da se glede tako pomembnih stvari, kot je to, ne norčujemo. Ljudje se lahko resno – ljudje ne študirajo zakona, ne gledajo –, ustrašijo, da mi danes uvajamo policijsko državo s takimi določili. Pri čemer, povem še enkrat, zakon je namenjen zlasti temu, da se implementira direktiva o žrtvah, o katerih se pogovarjamo že dva mandata, da se implementirajo odločbe Ustavnega sodišča; opozicija je kako glasna, kadar se kakšna odločba Ustavnega sodišča ne implementira pravočasno – tukaj zdaj naenkrat ni nobenega problema! In implementira se neko mnenje, neke stvari v kontekstu mnenj Evropskega sodišča za človekove pravice. Tako lepo prosim, dela je bilo vloženega, ministrstvo je izreden napor vložilo, izločeno je vse, kar je bilo sporno, sporno je bilo točno to, kar je bilo zdaj izločeno in zaradi tega je bil veto. Ni res, tako kot ste rekli, da je zakon praktično nespremenjen od leta 2017. Ne! Vse sporne stvari so šle ven in zato upam, da lahko to debato pripeljemo v neke bolj racionalne vode in povemo ljudem, da nimamo nobene policijske države. Hvala.
Hvala. Sedaj pa tako, kratko pojasnilo. Čeprav danes razpravljamo o amandmajih, pa se je vzpostavila parlamentarna praksa, da pri prvem amandmaju se tolerira nekoliko širša razprava. To prakso sem tudi danes nadaljeval. To je pojasnilo. Imam občutek, da bo replika. Za vami pa je potem na vrsti gospa Anja Bah Žibert. Izvolite.
Najlepša hvala, predsednik. Čisto konkretno. Gospa Kociper, lahko bi malo preverili, preden opletate s populizmi. To, kar ste vi sedaj izvedli, je bil tudi tipičen primer populizma in zraven še zavajanje. Čisto tehničen odgovor, zakaj samo trije amandmaji – ker je večina členov zaprtih in so bili samo ponekod amandmaji vloženi. Mi smo na odboru vložili amandmaje, in sicer na vse tiste točke, kjer smo menili, da so sporne, in če bi jih sprejeli, bi ta zakon bil vsaj približno v skladu z Ustavo. Lažete tudi tam, ko pravite, da je sedaj ZPS zadovoljna. Čisto konkretno. Pri hišni preiskavi je ZPS na odboru povedala, da kljub sprejetemu amandmaju obstaja še vedno sum, da je to v neskladju z Ustavo. Tako da če kdo izvaja populizem, ste tukaj vi ali pa ne razumete stvari. To je druga stvar. Glede lovilcev IMSI nismo vložili amandmaja, ker ga ni mogoče, ker je zaprt, tako da tudi to [[…]], smo pa vložili amandma glede vabljenja oseb, ker je še vedno problem ustnega vabljenja, ki ga ni mogoče preverjati oziroma ni nobenega dokaza za osumljenca, da je vabilo dobil, vložili smo amandma k prometnim podatkom, tistim, ki se zbirajo za naprej, to niso lovilci IMSI, ampak nekaj drugega, in k hišni preiskavi – kot rečeno nekaj, kar je še vedno potencialno protiustavno. Tako skušamo popravljati zakone, kolikor se da z amandmaji, ampak ta zakon je toliko problematičen, da se ga v bistvu popraviti ne da. Mi bomo nasprotovali temu predlogu, povedal sem, zakaj. Zdaj, če hočete razumeti, hočete, če ne pa ne.
Hvala lepa. Besedo ima Anja Bah Žibert. Izvoli.
Havla lepa, predsedujoči. Tudi jaz si bom dovolila, da bomo v začetku oziroma uvodoma povedala nekaj splošnega. Rečeno je bilo, da je omenjeni predlog zakona o kazenskem postopku bil že nekako 13-krat noveliran. In dejstvo je, da če želimo v tej državi zakone dejansko delati in pripravljati tako, da bodo tudi bližje uporabnikom, je zelo pomembno, da se praksa na takem področju oziroma na področju sprejemanja zakonov spremeni. In sicer mislim, da nek zakon, ki je 13-krat noveliran, izgubi vso preglednost, izgubi tudi tisto najbolj osnovno, se pravi, da je blizu tudi državljanom v tem smislu, da sploh zadeve razumejo in da sploh vedo, kaj je v veljavi. Veste, marsikdo včasih potem vpraša, pa kaj sploh zdaj še stoji, glede na to, koliko sprememb je bilo in ko se to kar dodaja v same zakone. In zagotovo bi bilo veliko bolj smiselno, da bi imeli na mizi nov predlog Zakona o kazenskem postopku, danes pa smo slišali, da se pripravljajo že nove novele. Glejte, to enostavno v neki razviti družbi, v tem, ko se vse hiti, ko rabimo hitre odgovore na stvari, ni najbolj pametno. Eden od argumentov je bil direktiva in da ne bi prihajalo oziroma ker se sledi odločbam Ustavnega sodišča in odločbam sodišča za človekove pravice. Glejte, ta direktiva je iz leta 2012 in nobenega razloga in ne sprejmem tega, da se ta zakon danes sprejema zaradi te direktive, kajti zato so bila leta in leta časa. Če pa je to zdaj res tako zelo nujno, potem bi sprejeli samo tisto, kar ta direktiva narekuje, ostalo pa bi potem vnesli v nov predlog zakona. Tako se mi zdi tudi prav. Danes je bilo nekaj slišanega, da pa saj ni bilo toliko pripomb. Pripomb na sam predlog je bilo že na samem odboru zelo veliko. Tukaj ne govorimo samo o tem, da smo si politične stranke v nekaterih pogledih drugačne, ne nazadnje smo tudi pisani v tem državnem zboru in vsi imamo nekaj za sabo; svoje volilno telo, v takšnih in drugačnih odstotkih. V Slovenski demokratski stranki s 325 odstotki podpre državljank in državljanov na zadnjih volitvah jemljemo ta dokument zelo resno. Zelo resno! Enostavno ne stoji to, da saj pa niste vlagali dovolj amandmajev. Amandmaje smo vlagali, na odboru so bili zavrnjeni, vendar pa je bila tukaj tudi Zakonodajno-pravna služba, ki je jasno povedala, da s tem seveda, ko na eni strani posegamo v zakon zato, da bi zaščitili Ustavo in da bi zaščitili tisto, kar nam očita Evropsko sodišče za človekove pravice, na drugi strani odpiramo novo polje, ki je prav tako spolzko, kar se tiče varovanja Ustave in varovanja pravic naših državljank in državljanov. Mene tudi zelo moti, da ob tej obsežni razpravi – tisti državljanke in državljani, ki tega odbora niste gledali, bi lahko videli, kakšno konfuzno stanje je bilo tam. Če bi bil ta zakon res tako dobro pripravljen, potem koalicija ne bi kar dvakrat zahtevala 45-minutne pavze, zato da so potem pripravili neka amandmaje, neke kao vmesne rešitve, ki naj bi izboljšale stanje. To je pa resen pristop k tako pomembni materiji in se res sprašujem, kdo je tukaj potem populist. Tam je bilo stanje za tak zakon, kot se je obravnaval, res nesprejemljivo. Sploh nismo več vedeli, kdo hodi na usklajevanja, ne samo koalicija, zraven so še tisti vsi vabljeni, skratka, vse skupaj je izgledalo smešno, za državljane je pa to žalostno. Glejte, če ne bi bil tako problem ali pa problematična tista rešitev, ki je bila zapisana takrat, ko govorimo o preiskavi stanovanj, potem verjetno ti odmori sploh ne bi bili potrebni in bi vi šli s tem zakonom naprej, ker koalicija ima večino. Pa niste šli. Torej pomeni, da ni vse tako preprosto ali pa vse tako dobro, kot nekateri danes skušajo predstaviti, da so s tem zakonom vse rešitve dobre in tako naprej. Vi ste potem podali sicer en predlog amandmaja, kjer je Zakonodajno-pravna služba rekla, da delno nekako pokrije to. Jaz trdim pa, da ne. Bom tudi povedala, zakaj ne, potem ko bom pač šla skozi amandmaje. Mene tudi moti, da pri tako pomembni noveli zakona nimamo sploh magnetograma. Mi smo obravnavali to več kot 10 dni nazaj na seji odbora. Želela sem si še enkrat pogledati razprave vabljenih, kajti tisti so mi zelo pomembni. Gre za to, da so bili tam predstavniki strokovne javnosti, imamo poročilo, vendar pa veste, da je poročilo neka strnjenka, tam pa je bilo povedanih kar nekaj pomembnih stvari, in prav bi bilo, da bi jih danes ponovili, pa jih ne moremo, kajti magnetograma ni. Mi smo tudi opravili razgovor s predstavniki ministrstva. Na njihovo vabilo, da pridejo v poslansko skupino, smo jih sprejeli. Meni je žal, da taka razprava ni bila morda opravljena, preden smo sploh obravnavali zadevo na odboru. Morda bi lahko prišli tudi skupaj do kakšnih boljših rešitev, tako pa danes lahko govorimo samo o tistih členih, ki so odprti in iščemo morda boljše rešitve. Verjamem, da to, kar smo predlagali v Slovenski demokratski stranki, bi bilo izboljšanje te materije in tega pomembnega zakona. Ampak tukaj smo zopet pri, jaz rečem, koalicijskem valarju, in včasih dobi človek res slab občutek. Ni čudno, da mi številni državljanke in državljani pišejo na socialnih omrežjih, kako sploh zdržite v tem kaosu, ko nihče ne posluša tudi neke splošne kmečke pameti. Ministrica je uvodoma povedala, da državnemu tožilstvu in sodišču se dajo pooblastila, da lahko raziščejo in preganjajo in sodijo. Tudi če se samo osredotočim na tožilstvo, mislim, da že zdaj imajo kar veliko pooblastil, samo problem je, kaj počnejo s tem. Mislim, da imajo oni na tožilstvu precej veliko dela s samim sabo – morali bi ga imeti, kajne – in da bi svoje delo izboljšali tudi že na dosedanji zakonodaji. Kajti to, kar se počne danes in kakšne zadeve padajo potem pred sodiščem – veste, se državljanke in državljani zgražajo nad tako državo. Govorimo o tretji veji oblasti in če hoče demokracija resnično funkcionirati v državi, morajo krepko, krepko dobro delati vse tri veje oblasti. O tej tretji pa berite, povprašajte ljudi, verjetno pa vam bodo tudi sami znali veliko povedati. Zdaj pa, kar se tiče amandmajev. Prvo je dal predsedujoči, da se raje govori po amandmajih, zdaj lahko govorimo o vsem in si bom vzela to pravico, da bom nekako odgovorila na vse predlagane amandmaje s strani Slovenske demokratske stranke. Osebno menim, da je ločeno mnenje dobrodošlo in koristno. Zavračam vse tiste, ki mislijo, da je to nepotrebno, da je to odveč, da je to nek dodaten element, ki stvari samo otežuje. Ni res. Veste, na nek način, ko ni ločenih mnenj, damo tudi sodiščem kolektivno odgovornost. Pa marsikdaj nekdo v tistih odločbah oziroma tistih sodbah meni povsem drugače. Mislim, da bi bilo to zelo dobrodošlo, da bi ljudje vedeli, kako se posameznik znotraj neke odločitve odloči. Zato pa imamo tudi, ne nazadnje, senatne odločitve, da niso samo na enem sodniku, ampak da je odločitev na strani več oseb. Prav bi bilo, da bi slišali tudi ta mnenja in mislim, da bi bilo to dobrodošlo, zato tudi menim, da bi 114. člen veljalo spremeniti tako, kot ga je tudi predlagala Slovenska demokratska stranka. Kot drugo, imamo tudi amandma, kar se tiče tako imenovanih podatkov, ko govorimo o operaterjih in zbiranju podatkov. Veste, operaterji bodo zdaj v bistvu najbolj obveščene osebe o tisti dotični osebi in potem bodo arbitrarno odločali, kaj dati naprej, česa ne, kaj s tem postopati, kako, kaj smejo, česa ne. Si lahko mislimo, kaj dajemo v roke operaterjem? Nobenih omejitev, oni bodo pač vse te podatke pregledovali, jih ocenjevali ter potem arbitrarno sami odločali, kaj bodo poslali policiji in državnemu tožilstvu oziroma kaj potem tudi bo imelo sodišče. To je nesprejemljivo! Operaterji, pa na drugi strani tako močna pooblastila! Te zadeve bi morali veliko bolj opredeliti, kajti menim, da nihče si ne bi smel na tak način predstavljati zakon: saj bodo vedli, pa saj se natančno ve, kaj potrebujemo. Niso to tako enostavne stvari, spoštovani! Niso tako enostavne stvari in ko govorimo o človekovih pravicah in neki svobodi posameznika in tako naprej, potem je vseeno treba pri takih zadevah nekoliko s tresočo roko takšne zadeve zapisovati. Zdaj pa, ko govorimo o preiskavah pri državljankah in državljanih. V tem predlogu rešitev oziroma ko govorimo o podjetjih, nekih državnih ustanovah, takrat je jasno zapisano, da mora biti prisoten nek zastopnik. Se pravi, pri podjetjih to zagotovimo, zagotovimo, da je prisoten nek zastopnik. Kaj pa pri stanovanjih, ki so v lasti državljank in državljanov in po ustavi velja to za nedotakljivo? Tukaj pa ste zdaj pripeljali neko rešitev, da bo navzoč lahko vsaj preiskovalni sodnik. To je bila tista rešitev, ki ste jo sprejeli z amandmajem. Zdaj mi pa povejte, kdo pa je preiskovalni sodnik? Je on tako imenovani organ države ali državljana? Je to njegov zastopnik? Mislim, da ne. Zopet dajete nekoga, ki je na strani tako imenovane države zoper posameznika. Povejte mi za zaščito posameznika, zakaj se pač sprejema takšen predlog, da ni več prisotnosti nekoga, ki je ta zastopnik oziroma je oseba sama prisotna? Veste na odboru smo slišali konkreten primer, upam, da ga bomo tudi danes, kako je, ko se taka preiskava naredi. Več oseb pride, več oseb hodi po stanovanju, po različnih prostorih. Na kakšen način bo potem taka preiskava potekala? Bodo skupaj hodili po enem prostoru, se bodo razpršili? Mislim, da tukaj ni pravi argument, ali ne zaupamo policiji. Ne gre za to! Menim, da je to tudi problem za policijo, da hodi po nekih objektih, stanovanjih posameznikov in sploh ne ve, kaj je od posameznika, kaj ni od posameznika v tistem prostoru, hodi sam po prostorih. Glejte, že danes so rešitve, da v nekih kritičnih trenutkih se lahko to zgodi. Zato smo v Slovenski demokratski stranki razmišljali, kako iskati rešitev, kajti razumemo pa na drugi strani tudi predlagatelja, da so seveda posamezniki, ki trenutni zakon izigravajo, in je njihovo delo zato oteženo. Vendar pa, če to delajo posamezniki, spoštovani, ne moremo mi narediti zakona, ki velja za vse ostale samo zaradi tistih posameznikov, ki bodo vedno iskali luknjo v zakonu. Zato smo z amandmajem konkretizirali, v katerih primerih bi bil takšen način mogoč. Se pravi, da pride do preiskav, pregledov stanovanj v določenih trenutkih, ko ni potreben zastopnik, in smo opredelili, pri katerih sumih kaznivega dejanja. Zelo natančno, konkretno, nobenega dvoumja ne bi moglo biti pri tej zadevi in menim, da tudi kar se tiče same potem Ustave Republike Slovenije in tega, da ščiti človeka oziroma človekove pravice, je ta rešitev seveda mnogo bližja in boljša. Poglejte si amandma, res razmislite o tem, kajti ta trenutna rešitev, ne glede na to, kako je bilo prej omenjeno, da gre za populizem, ampak ljudje se dejansko bojijo, da gre za neko obliko policijske države. Če nekdo lahko brez zastopnika hodi po novem v stanovanja, imajo ljudje takšen občutek. Glejte, nekatera zgodovinska dejstva so še zelo blizu tem državljankam in državljanom, nekateri so živeli v nekih drugih časih, kot danes živimo mi, in jim je zelo neprijetno, ko slišijo, da se bo v zakonu uveljavila rešitev, kjer se bo lahko, če bo nekdo nedosegljiv – pa kaj je ta nedosegljivost spet, pa kako jo boste dokazovali in tako naprej –, to je zelo neprijetno. Imajo zelo neprijetne občutke. Temu ne bi rekla populizem, veste, zame je populizem tisto, ko govoriš, da je treba zvišati pokojnine ali pa poskrbeti za starostnike, potem pa zavrneš amandma, ki bi omogočil oskrbovancem, da se ne bi dvigovala plačila domov za upokojence. To je populizem. To, da pa ljudje se sami odzivajo, ker pač menijo, da neka rešitev, ki jo predlaga zakon, ni najboljša in da bi jo veljalo popraviti, spremeniti. Seveda na nek način, da tudi tistim, ki so na strani zakona oziroma države, policiji in vsem ostalim, omogoči delo, na drugi strani pa vendar zaščiti ustavno pravico, kategorijo državljank in državljanom. Menim, da je pač ta amandma potreben poprave. Ta amandma, ki ga predlagamo v Slovenski demokratski stranki, je mnogo bolj blizu in logičen, kajti pomeni, da ne bo mogoče kar tako prihajati v neka stanovanja, če bo nekdo kvazi nedosegljiv, ampak v točno določenih ali pa za točno določene zadeve. Tisto, da pa je rešitev s preiskovalnim sodnikom, sem pa povedala, pa še vedno pušča dvom državljankam in državljanom. Nekdo odkimuje. Poglejte, vsi imamo pač svoje izkušnje, meni pač so povedali ljudje tako. Marsikdo mi je rekel in bom povedala na glas, v moje stanovanje jih ne bo, brez da bi vedel jaz. Morate pač ljudi razumeti. Imajo nekateri res slabe izkušnje. Vi ste bili policist in to je nekoliko drugače, gledate z drugega vzornega kota. Skušajte vedno gledati še z drugega. Jaz razumem ene in druge in zato sem tudi povedala, da smo v Slovenski demokratski stranki iskali rešitev za takšne situacije. Mislim, da je konkretna in da če je res zato, da se neke stvari ne dajo danes izvesti, se natančno vidi, za katere zadeve bi se dale izvesti. Če pa je rešitev namenjena čemu drugemu, potem pa boste vztrajali pri svojem amandmaju, ampak potem bo še toliko bolj jasno, zakaj. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Igor Zorčič. Izvoli.
Hvala za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! Kot je bilo že uvodoma napovedano, bomo v naši poslanski skupini predlog novele ZKP podprli. Ocenjujemo, da so ta določila, ki prihajajo iz direktive o žrtvah, toliko pomembne, pa ne, zaradi časa – govorimo o tem, da smo imeli možnost od leta 2012 zadeve sprejeti –, ampak zaradi tega, ker se dogodki, situacija v družbi razvijejo v to smer, da je vse več kaznivih dejanj, kjer bo bolj in bolj potrebno dati nek poudarek in neko zaščito žrtvam. V zadnjem času velikokrat slišimo o tem, da so ne samo odrasli, tudi mladoletniki so žrtve kaznivih dejanj, ki se dogajajo preko interneta, naj bo to preko družbenih omrežij, lahko so premoženjske narave, raznorazne goljufije, potem so raznorazne kraje identitete pa tudi druga razna kazniva dejanja na škodo otrok. Zdi se mi, da je toliko bolj na mestu, da ne stopicamo več na mestu, kar se tiče zaščite žrtev tovrstnih kaznivih dejanj, da se premaknemo v določeno smer in da vzpostavimo institute, ki bodo v primeru, kadar bo pač prišlo do potrebe, ustrezno odreagirati, zato da bodo posledice teh kaznivih dejanj čim manjše. Pa vendar se ne pogovarjamo samo o zaščiti žrtvah kaznivih dejanj. Žrtve kaznivih dejanj pač, tako kot v prejšnjem mandatu, se pri ZKP odpirajo tudi druga vprašanja. Eno izmed vprašanj, ki se mi zdi zelo pomembno, kadar se pogovarjamo o kazenski zakonodaji, naj bo to Zakon o kazenskem postopku ali Kazenski zakonik, je seveda to kakšen, v katero smer naj gremo. Prepričan sem, da imamo še vedno kazensko zakonodajo, ki je relativno učinkovita, ampak najbolj učinkovita za tako imenovane kurje tatove, ko pa gre za tako imenovane velike ribe, pa opažamo, da pri velikih kaznivih dejanjih, ki so povzročila veliko gmotno škodo državljankam in državljanom, imamo relativno malo število obsojenih, skorajda nič pri nekaterih kaznivih dejanjih. Spomnimo, Teš 6; cela vesoljna Slovenija ve, kaj se je tam dogajalo – pomislimo, koliko je tam obsojenih. Spomnimo se iranskega denarja, milijarda dolarjev je šibala čez naše banke, ljudje so vedeli za to, nekateri posvečeni – nobene odgovornosti. Spomnimo se bančne luknje in vseh goljufij, povezanih s krediti, ki so na koncu rezultirale k temu, da so to luknjo zamašili davkoplačevalci. Skratka, vedno znova se vprašam, ali naš kazenski sistem funkcionira, ali ne funkcionira, ali pa funkcionira samo za nekatere. In ko imamo na mizi zakonodajo, ki se tiče tega področja, se pri nas, v naši poslanski skupini, v naši stranki sprašujemo, koga vse naslavljamo s spremembami. Kot sem omenil uvodoma, imamo na eni strani žrtve kaznivih dejanj, na drugi strani imamo v tem predlogu zakona določene rešitve, za katere nekateri od poslancev ocenjujejo, da nas vodijo v policijsko državo. Mislim, da te rešitve, ki so vsebovane v zakonu, pa najsi gre za tako imenovane IMSI catcherje ali pa za hišne preiskave, se dotikajo vprašanj oziroma kaznivih dejanj, ki so po svoji teži bistveno težja od tistih, ki se tičejo velikega števila ali pa večine državljanov. Skratka, gre za težja kazniva dejanja, kjer se v skladu z Zakonom o kazenskem postopku uvajajo posebne metode, bodisi da gre za prisluškovanje, za hišne preiskave, za karkoli podobnega. Ti načini preiskovanja se ne opravljajo za najlažje tatvine. Mislim, da če jih danes mogoče malo moderniziramo s sprejetjem tega zakona, potem smo še daleč od tega, da bi lahko rekli, da uvajamo kakršnokoli policijsko državo. Pravzaprav nasprotno, mi z enim IMSI- catcherjem, ki je danes verjetno naprava, ki je morda že celo zastarela in v nekih modernih državah obstajajo bistveno bolj sofisticirane metode zbiranja podatkov, lovimo korak mogoče pet let za bistveno bolj sodobnimi in bolj demokratičnimi kazenskimi sistemi, kot je naš. Skratka, gre za to, da uvajamo možnost zbiranja podatkov z napravo, za katero nekatere evropske države – konkretno povem, Nemčija, recimo, zbira podatke že vrsto let. Glede na to, da govorimo o tem, da nas skrbijo nekatera dogajanja v družbi, porast določenih kaznivih dejanj in podobno, se moramo vprašati, ali jih bomo zbirali, recimo, s pomočjo podatkov, ki nam jih bodo dostavljale druge države, ali pa bomo toliko smeli in tudi sami stopili v korak s kriminalom in tudi sami na nek način zbirali podatke, ki so pomembni za kazenski pregon vseh teh kaznivih dejanj. Pri sprejemanju te zakonodaje moramo biti vsakokrat previdni. Verjamem, da smo to vlogo v pomembni meri odigrali v prejšnjem mandatu, kjer so se spreminjale določene določbe, na katere so imele pripombe različne organizacije, različni deležniki s področja kazenskega prava, in so se dotikale pravzaprav vseh kaznivih dejanj ali pa velike večine. Ampak danes govorimo o kaznivih dejanjih, ki so ovrednotena kot hujša, kjer se zahteva, kot sem omenil, posebne ukrepe: prisluškovanje, hišne preiskave in podobno. Mislim, da moramo v tem smislu iti ta korak naprej in si omogočiti, da bomo v prihodnosti vendarle v kazenskem pregonu učinkoviti in da bomo na koncu koncev nekako povrnili zaupanje v naš kazenski sistem. Zakonodaja, ki jo imamo oziroma novela zakona, ki jo imamo na mizi, prinaša še neke druge rešitve, ki so po naši oceni zelo pomembne. Gre za, recimo, omejitev dolgotrajnega branja dokaznega gradiva. V novicah v časopisih smo večkrat priča zgodbam s sodišč, kjer, recimo, na sodiščih prebirajo dokaze, ne vem, v obsegu 20 tisoč strani in s tem povsem nesistematično zavlačujejo postopke, za katere ugotavljam, da se nekateri vijejo že 5, morda 10 let. Mislim, da je tudi ta korak pomemben napredek k temu, da se bodo ta težja kazniva dejanja – se pravi kazniva dejanja, za katera je značilno, da jih včasih spremlja veliko število listin –, obravnavala bistveno hitreje in kar v končni fazi privede k temu, da bodo tudi ti postopki hitreje zaključeni in da bo nemara kdo obsojen tudi v določenem roku, ne pa, da se dogajalo to, da marsikaj v našem pravosodju zastara ali pa, da se zgodi nasprotno, kar se je zgodilo v preteklosti oziroma nekaj podobnega, da so se določeni zakoniti podatki uničili. Tudi to vprašanje se s to novelo zakona naslavlja. Skratka, gre za rešitve, ki se po naši oceni dotikajo predvsem tistih kaznivih dejanj, ki so težja, ki se ne dotikajo kaznivih dejanj tistih, ki bi zadevale veliko večino državljank in državljanov, ki živijo pošteno svoje življenje, ki ne zadevajo tako imenovanih kurjih tatov, ampak predvsem velike kriminalce. Mislim, da moramo s takšno zakonodajo iti naprej. Dejstvo pa je, da imamo pred seboj tudi vidik žrtev; skratka, porast kaznivih dejanj preko interneta. Ne gre za to, da moramo sprejeti zakonodajo zaradi tega, ker nas na to napotuje Evropska komisija, ker bi jo morali implementirati morda že leta 2012. Gre za to, da moramo iti v korak s trendi in da moramo ne nazadnje s temi majhnimi koraki priti do tega, da bomo v prihodnje sprejeli neko novelo – morda zadnjo potem za naslednjih deset let – Zakona o kazenskem postopku, ki bo privedla do tega, da bodo naši kazenski postopki hitrejši. Danes delamo majhne korake v to smer, potrebni pa so še večji. Kar želim izpostaviti, je tudi to, da imamo danes na mizi nekaj amandmajev poslanskih skupin SDS in Levica. Govora je, recimo, o ločenih mnenjih. V naši poslanski skupini smo prepričani, da je to vprašanje pomembno vprašanje, ki se ga moramo dotakniti morda ob naslednji noveli Zakona o kazenskem postopku. Se pa strinjamo s tistimi pomisleki, ki pravijo, da je kazenski postopek in sojenje v kazenskih postopkih pravzaprav nekako specifično. Če gre, recimo, v kazenskem postopku za obsodbo nekoga, na primer, na zaporno kazen 20 let, se lahko vprašamo ali pa se lahko vprašamo, ali se bo potem nekdo vprašal, ali je lahko nekdo manj kriv kot drugi, ki je obsojen na enako zaporno kazen, če sta pri enem glasovala dva sodnika, pri enem pa na primer trije. To so vprašanja, na katera si moramo odgovoriti. Ne nazadnje ima vsak, ki misli, da so mu kršene ustavne pravice, možnost izkoristiti tudi to možnost pri Ustavnem sodišču, kjer pa bo zagotovo deležen kakšnega ločenega mnenja. Skratka, ta institut ločenih mnenj ni zaprt, če ga danes ne odpremo pri kazenskem postopku. Je pa zagotovo na mestu ta diskusija in jo lahko opravimo pri naslednji noveli Zakona o kazenskem postopku. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Branko Grims. Izvoli.
Hvala za besedo. Vsem prav lep pozdrav! Najprej kratko nadaljevanje tega, kar je povedal spoštovani predgovornik. Rekel je, da je problem, ker se kurje tatove preganja, nekaterih pa ne. Ampak, ali je pravi odgovor na to to, kar je vsebina tega zakona? Treba je najprej pogledati, kaj je pravi problem slovenskih organov pregona in pravosodja skupaj kot celote. Zakaj sistem ne funkcionira, zakaj imamo državljane prvega in drugega reda. Ni treba daleč, smo v Ljubljani, poglejmo kar k spoštovanemu ljubljanskemu županu, ki je na hrvaški televiziji zelo jasno povedal, poglejte, jaz sem za pravosodje nedotakljiv toliko časa, dokler nasprotujem SDS in Janezu Janši. Gospe in gospodje, to je glavni problem slovenskega pravosodja! Se pravi, da se preganja in sodi politično, ne pa pravno. Zato seveda pravna država ne funkcionira in zato tudi vse, o čemer danes govorimo, je treba gledati v pravi luči. Zakon, tak kot je pred nami, je nesprejemljiv. Na to vas je že opozorila pravna služba Državnega zbora, da je v očitnem nasprotju z Ustavo, to tudi sam vsekakor trdim, ampak je še nekaj drugega. Gospe in gospodje, mi smo člani Evropske unije. V Evropski uniji, ne glede na to, kaj kdo misli o posameznih institucijah, je vendarle na koncu pravosodnega sistema še Evropsko sodišče za človekove pravice. Rešitve, ki so v tem zakonu ponujene kot prave za Slovenijo, veste, imajo že v eni od sosednjih držav, v Italiji, imajo dolgo vrsto let in zato obstaja obširna presoja Evropskega sodišča za človekove pravice o tovrstnih pravnih rešitvah. Ta presoja ima v bistvu značaj ustavno-pravne presoje, to vsi dobro veste, in zato jo je tudi treba gledati s tega vidika. Samo upam, da je več modrosti v tem sklicu, kot je bilo v prejšnjem, ko se je šlo za očitno protipravno, očitno protiustavno razrešitev mandata enega poslanca, pa sem prebral takrat pet odločb Evropskega sodišča za človekove pravice in Ustavnega sodišča Republike Slovenije in se je vse to preslišalo. Takrat je gospod Brglez, takratni predsednik Državnega zbora vpil: »Ja, če je kaj s tem narobe, bom pa prevzel odgovornost.« No, to je danes nova velika moč SD, bodoči predsednik – samo ne tega tistemu sedanjemu povedati, naj mu bo to za presenečenje –, ampak treba je vedeti, za kakšen tip človeka gre. Kajti, ko je prišlo do presoje, ki je bila točno potrditev tistega, na kar sem opozarjal, da je nekomu vzet mandat za nekaj, kar je bilo znano pred volitvami, ustavnopravno popolnoma nedopustno in da o tem obstaja obširna presoja, takrat pa seveda se je gospod Brglez šel na tisto balkansko odgovornost, »ne čujem dobro, ne čujem dobro« in tako je potem vztrajal na svoji funkciji do konca. O morali pa etiki takega ravnanja pa kdaj drugič. Danes o pravu. Prvič, na Evropskem sodišču za človekove pravice je bilo na desetine tovrstnih presoj. Naštel bom samo tri, ker sem jih v tem času uspel pridobiti. To so, recimo: Sejdović proti Italiji, potem Huzuneanu proti Italiji, pa je, mislim da, še najpomembnejši za temo, ki je danes pred nami, recimo Bracci proti Italiji. Vse to imate prosto dosegljivo na strani, samo treba je to poiskati. Za kaj gre? Evropsko sodišče za človekove pravice opozarja na dve ključni dejstvi, ki sta povezani s tem zakonom in sta tudi danes predmet amandmajev, pa bojim se, da še celo ti amandmaji ne urejajo vsega tako dobro, kot to zahteva Evropsko sodišče za človekove pravice. Prvo. Da mora imeti človek ustrezno, neovirano, popolno pravico do obrambe, ki zajema vse; od tega, da dobi vabilo na pravi način do potem vseh ostalih delov postopka. Podobne rešitve, kot ste jih vi zapisali v ta zakon, ki je danes pred nami, ima Italija. Italija je bila zato nekajkrat obsojena. Kar preberite si samo te tri primere, ki sem jih dal, pa boste videli, še enkrat povem, je jih pa na desetine. Drugo. Problem stanovanja. Stanovanje tudi slovensko Ustavno sodišče in Evropsko sodišče za človekove pravice šteje kot nekaj najbolj intimnega, kot tisto, kar mora biti najbolj zaščiteno pred kakršnimikoli zlorabami, ko gre za kršitev človekovih pravic. Stanovanje je nedotakljivo. Zaradi tega za morebitne preiskave, kadar so nujno potrebne, predpisuje vse postopke in pogoje, ki so izjemno ostri in ki jim ta zakon, ki je pred nami, očitno ne zadosti, ker pomeni, da je očitno protiustaven. Tak zakon, če bo sprejet, bom sam predlagal kolegom, da ga takoj tudi pošljemo v presojo Ustavnemu sodišču s podpisi poslank in poslancev. To imejte kar v mislih, ko boste danes glasovali. Osebno mislim, da bi bilo najbolje, ker je tukaj sistemska napaka v zakonu dvojna, da bi se enostavno to umaknilo, potem predlagalo nov zakon s tistimi členi, ki so nujno potrebni, in da bi se vse te zadeve ponovno pretehtale, ne samo z vidika tistega, kaj se komu zdi, da je fino, da ima določena pooblastila, da se lahko hitro ukrepa, da je učinkovitost. Veste, tukaj gre za tehtanje ustavnih vrednot, tako kot je to vedno na Ustavnem sodišču, ko odloča o pravu, za vrednoto učinkovitosti, kajti tudi to je vrednota, ki je pomembna in po drugi strani gre za vrednote, ki jih ščiti Ustava za spoštovanje stanovanja, za spoštovanje pravice do obrambe, za spoštovanje človekove integritete in intime. Temu, žal, ta zakon ne zadošča. V podobnih primerih, ki so bili v Italiji, je bila italijanska država nekajkrat obsojena in ne razumem, zakaj se teh primerov očitno ni preučilo prej, preden se je šlo pisati ta zakon, potem bi se tem pastem zlahka izognili. Zato vas na te primere in na prakso Evropskega sodišča za človekove pravice posebej opozarjam in to z vidika, da zakon, tak kot je sedaj, ne samo, da je očitno protiustaven, ampak je tudi očitno v nepremostljivem nasprotju s pravno prakso Evropskega sodišča za človekove pravice. Če bo tak šel na glasovanje, bom moral glasovati proti.
Hvala lepa. Besedo ima Predrag Baković. Izvoli.
Predsedujoči, hvala še enkrat za besedo. Moram reči, da sem v svojem prvem izvajanju, v svoji prvi razpravi tudi sam hotel nekoliko širše zastaviti razpravo, pa iz reakcij nekaterih sem nekako doumel, da naj to ne bi bilo najbolj primerno, vendar glede na to, da ste tudi vsi ostali pričeli splošno razpravljati in ne nazadnje so opredeljevali tudi druge amandmaje, si bom tudi sam drznil vzeti to pravico in svojo zadevo, ki sem si jo pripravil, nekako izpeljati tudi do konca. Ja, res je, spoštovana kolegica, bil sem policist in zato presneto dobro poznam reakcijo vseh oškodovancev, ki so ostali brez svojih pravic, ki so ostali brez zadoščenja, da bi storilec, ki jih je oškodoval na tak ali drugačen način, bil kaznovan. Zato ni prav, sam ocenjujem, da ni prav, da dajemo večjo veljavo in smo nekako bolj naklonjeni tistim, ki so osumljeni, obtoženi, obdolženi ali obsojeni, in tistim, ki so člani kriminalnih hudodelskih združb, storilcem hudih kaznivih dejanj s področja gospodarskega kriminala in tako naprej. Absurdno je po mojem mnenju, da jim nekako naklanjamo večje zaupanje kot institucijam, ki smo jih sami postavili, zato da jih preganjajo. Ali to institucije počnejo učinkovito, je seveda odvisno od tega, kakšno orodje jim bomo dali. Če menimo, da teh institucij ne potrebujemo, torej jim damo slabo orodje ali jim ga sploh ne damo in verjetno zato že imamo kakšen interes. Varovalka oziroma standardi, kakršni so vpeljani že sedaj, se z novelo ne spreminjajo, ostajajo isti, nekje pa se celo zvišujejo. Ravno pri prikritih preiskovalnih ukrepih so se standardi do nekje tudi zvišali. Povedano po domače, če so še danes policisti lahko za neko tatvino mobilnega telefona ali pa za zatajitev, torej če ga izgubite in si ga najditelj protipravno prilasti, lahko predlagali tožilcu in še danes lahko predlagajo tožilcu, ta pa preiskovalnemu sodniku, da od operaterja zahteva določene podatke, to sedaj ne bo več mogoče. Sedaj bo preiskovalni sodnik lahko izdal odredbo ne več za vsa uradna preverljiva kazniva dejanja, temveč samo za kataloška, torej tista, ki so opredeljena v četrtem odstavku 149.a člena novele Zakona o kazenskem postopku. Nekateri izražate pomisleke glede ustnega vabljenja, vabljenja policistov po telefonu, ustno, po elektronskih medijih in tako naprej. Naj povem, da že zdaj Zakon o nalogah in pooblastilih policije v svojem 35. členu določa, da policisti smejo vabiti osebe pisno, neposredno po telefonu ali pa elektronski poti. Ta zakon je pravzaprav – sami veste, nekateri ste ga sprejemali že v prejšnjih sestavah – policijska ustava za izvajanje pooblastil, in se s tem ne spreminja nič, temveč se le v Zakonu o kazenskem postopku opredeljuje obstoječi standard in praksa pri vabljenju. Tudi tu so določene varovalke. Sami veste in tudi predstavljeno je bilo, da nihče ne more na podlagi ustnega ali telefonskega vabljenja v to zadevo privesti osebe s silo. Torej gre za to, da je možno nekoga privesti s silo samo, če je pisno vabljen in je v tem vabilu tudi izrecno določeno, da v primeru, če ne bo prišel, da se ga lahko vabi s silo. To je dodatna varovalka ali pa že obstoječa varovalka. Menim, da je tukaj strah brez utemeljitve. Da je sumničenje v delo policije splošno veliko in kar povprek, brez nekih zdravorazumskih utemeljitev, kažejo tudi različni predlogi, ki so se pojavljali pri obravnavi te novele. Bili so predlogi, da se IMSI lovilec hrani na sodišču in naj ga policija ne bi imela ves čas v posesti, ker obstaja bojazen, da bi tu policija zlorabljala te IMSI lovilce. Tudi tu gre za neko nerazumljivo sumničenje, hkrati pa nihče ne pomisli, da sodišča varujejo zasebne varnostne agencije, z vsem dolžnim spoštovanjem do teh agencij, in ne nazadnje potem lahko varuje ta IMSI lovilec zasebna varnostna agencija, ne more pa ga varovati policija, ker ji a priori ne zaupamo. Sam ne vem točno, kdaj smo prestopili mejo, ko smo začeli bolj zaupati osumljencem, obdolžencem in tako naprej. Glede na to, da nekateri menite, da bo policija na vsakem koraku zlorabljala tako hišno preiskavo brez prisotnosti lastnika stanovanja kot IMSI lovilce, prikrite preiskovalne ukrepe, pa predlagam, da se jim potem ta pooblastila vzamejo in se počaka na posledice. Te bodo zagotovo prišle in z njimi tudi trenutek resnice. Kar se tiče hišne preiskave. Opravi jo preiskovalni sodnik, res je, vendar mu sodišče – ne vem, ali ste to spregledali – postavi tudi pooblaščenca po uradni dolžnosti, enega izmed odvetnikov, ki pa zastopa tudi njegove pravice, če že menimo, da je tudi preiskovalni sodnik tisti, ki bi lahko zlorabljal ali pa če tudi njemu ne zaupamo. Na koncu bi rekel še nekaj. Policija izjemno redko sproži sama, na neko lastno pobudo, še manjkrat iz nekega čistega dolgčasa, ker naj ne bi imela česa početi, in začne opravljati prikrite preiskovalne ukrepe samo zato, ker se ji to zazdi. Veste, vedno so zadaj zgodbe. Zgodbe, ki so žalostne, tragične in grozljive. Tako na eni strani nimamo policije in tožilstva kot dobro namazanega stroja, z vsemi učinkovitimi sredstvi in metodami, na drugi strani pa nebogljenega osumljenca ali obtoženca, temveč imamo nasproti osumljenca, mater odvisnika, ki se je predoziral, svojce ugrabljene ali pogrešane osebe, pretepenega oropanega starostnika, žrtev nasilja in tako naprej. Zato bom podprl novelo tega zakona, in tudi zato ker se z njim strinjajo tako ključni deležniki pa tudi v večji meri ali pa skoraj v večini Zakonodajno-pravna služba. Hvala lepa.
Hvala lepa. Replika, Anja Bah Žibert. Izvoli.
Hvala lepa. Ne spreminjati ali potvarjati mojih besed. Predvsem pa si poglejte amandma, ki smo ga vložili. Mislim, da amandma natančno govori o primerih, kjer želimo zaščititi, ko gre za ključna vprašanja v tej državi. Ko govorimo o kaznivih dejanjih terorizma, ko govorimo o zlorabi prostitucije, pornografije, neupravičenem prometu proizvodov in prepovedanih drog, ščuvanju h genocidu, ko govorimo o orožju. Vse te primere smo jasno določili z amandmajem. In še enkrat, res je, takrat ko nekdo izigrava zakon, je potrebno nekaj narediti, da se lahko stvari izpeljejo. In tukaj mi to tudi predlagamo. Ni pa prav in nepošteno je, da zaradi takšnih posameznikov, ki so, in se strinjam, treba jih je na nek način onemogočiti in s tem amandmajem bi jih, pa vsesplošno želimo na nek način državljanom povedati, od zdaj naprej, če boste nedosegljivi, zame je nedosegljivost zelo vprašljiva oziroma zelo nedorečena beseda, bo lahko nekdo prišel v vaše stanovanje. To se bodo lahko dogajale tudi absurdne situacije. Jaz si jih ne želim. Tako kot ste vi povedali, da si nekaj drugega ne želite, si jaz tudi v drugo smer ničesar ne želim. Želim pa, da deluje pravna država in da se spoštuje ustava Republike Slovenije. In ta amandma, ki smo ga vložili, govori ravno o tem, da se bo lahko postopalo tam, kjer so problemi in ko gre res za kazniva dejanja, ki so dejansko problem v tej državi. Ampak so pa različna kazniva dejanja. Imajo različne posledice. Zato smo mi opredelili, za katere menimo, da je takšen ukrep upravičen. Posploševanje pa zagotovo ni dobro. Kot sem povedala, izkušnje ljudi so različne. Ne smemo pa nikakor dati dvoma ljudem, da bomo zaradi posameznikov zdaj imeli občutek, da lahko policija v nekih primerih pride in jim pregleda stanovanje brez njihove navzočnosti. Kaj pa, če bodo doma takrat otroci, mladoletni in bo na vrata prišla policija in začela s preiskavo? Niso to tako enostavne stvari, jaz si tega res ne želim. Se mi zdi, da je treba stvari konkretizirati in dejansko pogledati za stvari, ki so nujne in ki dejansko omogočajo, da lahko policija izpelje tisto, česar danes ne more. Ne sme pa to veljati za splošno.
Hvala lepa. Besedo ima Dejan Kaloh. Izvoli.
Predsedujoči, hvala lepa. Tudi jaz se moram odzvati na razpravo gospoda Bakoviča. Jaz ga smatram kot strokovnega, glede na to, da je deloval v policiji, tudi na dobronamernega poslanca. pa vendarle, poglejte, zaupanje v policijo, govorili ste o hrambi IMSI-catcherjev, mi smo takrat predlagali hrambo na samem sodišču, da ne bi prihajalo do kakšnih čudnih situacij. Zdaj, ko spremljam, celo šefi kriminalistični služb se pijani vozijo naokoli. Kako naj jim potem državljani zaupajo v te osnovne parametre, kaj šele, da ne bodo IMSI-catcherja zlorabljali, recimo z neko nadgradnjo, da bi se potem lahko tudi pogovori snemali, kar je totalno nezakonito. Dosti se vrtimo okrog te hišne preiskave, zato naj najprej nekaj osnovnih pojmov razčistimo. Nekateri poslanci zamenjujejo imetnika z lastnikom. Imetnik je dejanski uporabnik stanovanja. Se pravi, da ni nujno, da je lastnik stanovanja, ker drugače ne bi mogli nikoli nekomu v stanovanju ali pa prostorih, ki jih najema, izvesti hišne preiskave. To je logično. Predlagatelj sicer uporablja pravilno dikcijo pri preiskavi, da se lahko naredi preiskava v stanovanju in pa prostorih. Ker včasih bo mogoče kakšen prestopnik dejansko na nekem določenem prostoru gojil marihuano in je ne uporablja za stanovanje, če tam samo izvršuje kazniva dejanja. Tako da imamo te osnovne pojme razčiščene. Zdaj pa pridemo na točko, zakaj naš amandma. Kot je že spoštovana kolegica Bah Žibert povedala, da preprečimo zlorabe s strani vsakokratne oblasti in zato smo tudi kataloško našteli ta kazniva dejanja. Seveda mi smo za to, da se najhujšim kriminalcem dejansko prepreči izvrševanje njihovih kaznivih dejanj, da se vstopi v prostore, pa naj gre za stanovanjski prostor ali zgolj za kakšen prostor, ki ga uporabljajo. Predstavnik policije je takrat navedel, da so imeli verodostojno informacijo, da je v nekem stanovanju 6 kilogramov neke droge, pa niso mogli stopiti v stanovanje ravno zaradi omejitev zakonov. Seveda mi to podpiramo, logično, stopite v takem primeru. Zato smo mi ta kataloška kazniva dejanja našteli. V samem stališču sem jih prej predstavil. Gre za terorizem, financiranje terorizma, proizvodnja, promet z drogami, prikazovanje, izdelava, posesti, posredovanje pornografskega gradiva in tako dalje. Se pravi, da najbolj zavržena kazniva dejanja smo mi kataloško v tem amandmaju opredelili. Če ne morete tega podpreti, pa jaz res ne vidim vaše želje za izboljšanje te novele N. Tako da dajte to razumeti, da mi smo za to, da vsakokratna oblast ne zlorablja tega instituta hišne preiskave, ki ga dejansko ustava določa kot kategorijo, ki je ustavno zaščitena. Tretji odstavek 36. člena Ustave jasno določa, da pri hišni preiskavi ima pravico biti navzoč tisti, čigar stanovanje ali prostori se preiskujejo, ali njegov zastopnik. Rešitev predlagateljice je, da postavi kot pooblaščeno osebo enega izmed odvetnikov, potem so še dodali preiskovalnega sodnika kot tisto dodatno varovalko, glejte, po našem stališču ta dva nista zakonita zastopnika tistega, čigar prostor oziroma stanovanje se preiskuje. Še najmanj je preiskovalni sodnik, ki je del sodne veje oblasti, zastopnik preiskovanca. Gospod Baković, vi verjetno taktične ukrepe policije poznate, saj smisel, funkcionalna razlaga je v tem, da pri sami hišni preiskavi se ti ukrepi nekako prilagodijo, ker je tisti preiskovanec zraven, se pravi, da gleda, po domače rečeno, pod prste kriminalistov, ki izvajajo hišno preiskavo. Da bi pa koalicija želela uvesti, da pa sploh imetnika ne bo poleg, kot sem že dejal na odboru, da se bo šla neko fishing expedition, se pravi, da bodo imeli ribarjenje nekih dokazov pa mogoče celo, da si bodo po predpostavki neke politične motiviranosti si pa zanalašč iskali neke možnosti izvajati hišne preiskave takrat, ko ni imetnika stanovanja doma, pa res ustavno, ne, kot je rekel dr. Vatovec, da je sporno, je pa to že dejansko čez rob te spornosti. [[oglašanje iz dvorane]] Ja, seveda, tudi razna podtikanja so možna, cela malha stvari se lahko potem zraven doda. Radi bi še navedel komentar Lovra Šturma iz komentarjev ustave na to temo, da bo nekako še bolj jasno s strani etabliranega pravnika: »Namen določb o zahtevani navzočnosti je seveda ta, da bi te osebe lahko nadzorovale obseg preiskave. Izigravanje te določbe je, če policija v preiskavo v stanovanje pošlje veliko število policistov, ki jih ustavno omenjene osebe pri preiskavi potem ne morejo nadzorovati.« Zdaj pa mi dovolite, kolegica Bah je pred tem govorila o določenih primerih, kaj ljudje s terena povedo. Naj vam navedem, verjetno sem v teh hramu demokracije edini, ki je kdaj imel izvedeno hišno preiskavo še v času, ko sem bil novinar seveda, da se razumemo. Jaz sem jo takrat ocenil pa tudi dejansko se je izkazalo, da je bila politično motivirana preiskava. Iskali so nek dokument, ki je bojda nosil oznako »tajno«, jaz sem tistega objavil na nekem portalu. In kako to izgleda v praksi? Po navadi pred 6. uro ti pozvonijo, se pač najavijo. Lahko počakaš na pooblaščenega, se pravi zakonitega zastopnika, to je bil v mojem primeru advokat, da pride in z dvema pričama nekako zakonito izvršujejo hišno preiskavo. Kaj se je zgodilo potem? Tožilka je seveda vse skupaj zavrgla, ker ni bilo dokazov, jasno, da jih ni bilo, kajti kaznivega dejanja izdaje tajnih podatkov nisem storil, moje družini pa je bila storjena velika škoda. Takrat sem imel hčerko, ki je bila stara komaj leto dni. Nobenemu, še najhujšemu političnemu nasprotniku ne privoščim hišne preiskave, kjer je vsaj kanček dvoma o tem, če je to vse okej, pa da ni politično motivirana. Res ne privoščim nikomur. Tiste uboge očke otroka, ko gledajo te može postave, ko ti hodijo, kot je bilo rečeno, po najbolj intimnem delu naše bivanjskosti, se pravi po stanovanju, je res neprijetna izkušnja. Še zdaj se mi malo kocine pokonci postavijo, ko na to pomislim, ko veš, da nisi kriv, pa dejansko ker si objavil v nekem mediju, ki ni mainstream medij, imaš potem dejansko realne probleme s škodo na čast in dobro ime, ki ti je pa potem nihče nikoli ne povrne. Zato so ti amandmaji, spoštovani kolegi iz koalicije, toliko pomembni in ključni, tako da vsaj tega, ki govori o teh kataloških kaznivih dejanjih, dajte podpreti, s tem bomo zožili polje zlorab. Tudi obisk gospe Katičeve in državne sekretarke takrat v vaši poslanski skupini je bil v tem pogledu konstruktiven. Ugotavljali smo tudi v končni fazi na tem sestanku, da rešitev glede hišne preiskave v kontekstu ustavnosti ni vodotesna. Predstavniki vlade so povedali sami tako. Tako da vas prosim, dajte nas tukaj podpreti, ker bomo na ta način dejansko izboljšali našo pravno državo, v kateri vsi živimo. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Baković, replika. Izvoli.
Hvala lepa. Jaz bi rad samo izpostavil, resnično prihajam iz prakse in moram vam povedati, da hišna preiskava ni vsakodnevno opravilo. To so izjemni in posebni dogodki, ki se dogajajo, in so tudi določeni standardi. Naprej morajo biti podani utemeljeni razlogi za sum, da je neka osebna storila kaznivo dejanje. To ni navaden sum, to je kvalificirana oblika sumov, utemeljeni razlogi za sum. Potem mora biti podana verjetnost, da se bodo v tem objektu, ki se preiskuje, našli določeni predmeti in sledovi. Ta verjetnost pomeni, da je več kot 50 % verjetno, da se bodo te stvari res tukaj našle. In zdaj mi na nek način tukaj prikazujemo, kako je hišna preiskava vsakodnevna, kako bodo policisti, ko bo sprememba Zakona o kazenskem postopku v tem delu, nalašč čakali, da bo nekdo šel zdoma in potem hišno preiskavo opravili brez lastnika oziroma upravičenca stanovanja. Glejte, postopki že sedaj potekajo, jaz upam, da lahko tako povem, morda se je kaj spremenilo, vendar v detajlih zagotovo ne. Policisti, ko izpolnijo te standarde, ko ugotovijo utemeljene razloge za sum, ko je podana verjetnost, da se bodo predmeti našli v nekem prostoru, šele takrat dajo pobudo ali pa predlog tožilcu, ki to sam preveri. Potem on da predlog naprej preiskovalnemu sodniku, ki se lahko odloči, da bo dal ali ne bo dal. Ko policija začne opravljati to hišno preiskavo in ugotovi, da oškodovanca oziroma nikogar ni doma, potem ne bo delala preiskave, dokler ne pride preiskovalni sodnik in dokler ne bo temu človeku postavljen, če ga seveda po nobenem ključu ne bo mogoče dobiti, mu potem postavi tudi nekega pooblaščenca. Vendar moram vam povedati, pa verjetno bi tudi moji bivši kolegi lahko sami povedali, da so se v sedanjosti in verjetno s bodo tudi v prihodnosti, če to ne bo šlo skozi, srečevali z zlorabami, ki se dogajajo. In čedalje bolj. Ne samo za kataloška in huda kazniva dejanja, tudi za tista manjša. Recimo, nekdo, ki je majhen diler, ali pa nek oškodovanec, ki mu je bil ukraden nek predmet, ki sicer nima velike vrednosti, njemu pa veliko pomeni, pa ne bo mogel dobiti tega predmeta nazaj, ker hišna preiskava pač ne bo mogla biti opravljena. Veste, hišna preiskava je procesno opravilo, pri katerem se najpogosteje ali pa zelo pogosto najdejo dokazi, ki so obremenjujoči za osumljenca. Tukaj potem lahko razumem, zakaj nekomu to ni povšeči. Vendar dejstvo je, še enkrat poudarjam, hišna preiskava se ne opravlja vsak dan, ampak se opravlja ob točno določenih pogojih, zagotovi jo točno določen organ, odredbo izda točno določeni organ in zadeva teče po točno določenih postopkih. Kadarkoli pade sum ali dvom v to, da zadeva ni bila dobro in korektno opravljena, potem sami veste, kaj se zgodi, da potem sodišče ne more opreti svoje odločitve na take dokaze, ki so bili pridobljeni na nezakonit način. Jaz mislim, da je tukaj dovolj varovalk. Za enkrat toliko, hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Branko Grims.
Hvala še enkrat za besedo. Glejte, kar je v Sloveniji problem, ko gre za celotno pravosodje in organe pregona, tega ni mogoče zajeti samo v en tak zakon ali pa na tako enostaven način, kot spoštovani kolega tamle čez prikazuje. Kaj je eden od sistemskih problemov Slovenije? Poglejmo že samo, kako sodišče sodi, kajti vse te stvari, ki jih zajema ta zakon, doživijo pravi epilog šele na sodišču. Moral bi, zato je tudi, saj veste, tista z zavezanimi očmi in tehtnico, kajne, na eni strani biti zagovornik, na drugi strani tožitelj, sodnik nevtralen. Veste, kako je to v praksi v Sloveniji? Da se vsi trije skupaj usedejo pa se zmenijo. Potem se čudimo, kako lahko en Jankovič na Hrvaškem reče, da,dokler bo on proti SDS pa Janezu Janši, se mu ne more nič zgoditi, kajne. To ni moja ugotovitev, gospe in gospodje, to je opozorilo, ki je bilo dano na uradnem srečanju najuglednejših pravnikov s strani dr. Lovra Šturma, ustavnega pravnika, ki na ta sistemski feler slovenskega pravosodja še posebej opozarja. To potem postavi vse ostalo pod vprašaj. Zaradi tega ko govorimo o teh stvareh, ne govorite o zaupanju. To nima zveze z zaupanjem, kajti vaša odgovornost in odgovornost predlagatelja, to se pravi vlade, vlade in vladajoče koalicije, ki ima večino in lahko o tem odloči, je, da postavite zakon tako, da bodo določbe jasne, da bo vsakdo vedel, kakšno je ravnanje in da ne bodo možne različne interpretacije, da ne bo prostora za arbitrarnost, ki je nedopustna, ustavnopravno nedopustna – pojdite brat odločbe Ustavnega sodišča – in da ne bo ničesar v tako občutljivih stvareh, kot je recimo poseg v intimo stanovanja, prepuščeno kakršni koli samovolji ali pa različni interpretaciji tistega, ki to potem izvaja. To je vaša odgovornost. Da je to nujno, da sploh zakon zadosti načelom ustavnosti, obstaja tudi presoja slovenskega ustavnega sodišča, ki je na tem področju obširna in pravi, da o stvareh, ko gre za kazensko zakonodajo, ko gre za procesno pravo, ki se dotika kazenskih postopkov, so dopustna samo tista zakonska določila, ki so jasna, nedvoumna in določna. In nič drugega nima prostora. Zaradi tega ne tega jemati tako lahkotno. Jaz še enkrat povem, kaj je ustavnopravna presoja: takrat se tehta na eni strani vrednota učinkovitosti, če želite učinkovitosti pregonov, učinkovitosti preiskave, na drugi strani varovanje človekovih pravic. Oboje mora biti zaščiteno, oboje je treba upoštevati. Ne morete kar reči, to je zato ker bomo one potem bolj učinkovito preganjali. Najprej je treba odpraviti te sistemske felerje, o katerih sem govoril. Ali veste, tudi, če želite, že davno pravo in politologija učita, da je samo ena tretjina odvisna od vsebine tistega, kar piše v zakonu, dve tretjini sta pa odvisni od tistega, ki zakon izvaja. Zaradi tega ko gre za vprašanje človekovih pravic, za vprašanje pregona, preiskave, vsega tega, česar se dotika ta zakon, morajo biti ta določila jasna, nedvoumna, premišljena in taka, da vsi, ki jih sprejemamo, res verjamemo, da so skladna z ustavo. Za taka, ki so bila pa ponujena s strani vlade, pa z vso odgovornostjo trdim, da so bila očitno protiustavna. Tudi zdaj, ko so nekoliko korigirana, so žal po mojem prepričanju še vedno v očitnem nasprotju z ustavo in v nasprotju z judikati Evropskega sodišča za človekove pravice. Ne vem, zakaj na to uho nihče noče slišati. Treba bi bilo tudi to upoštevati, to je sestavni del pravnega reda v najširšem smislu in zavezuje vse in vsakogar, tako kot vsa ustavna materija in ustavni red. To je os, okoli katere se vrti pravo, ki je namenjeno enemu samemu cilju: to je varovanju človekovih pravic, varovanju šibkejšega. Saj veste, v pravu velja načelo, da je vsakdo nedolžen, dokler ni pravnomočno obsojen. In drugo, kadar je v dvomu, se vedno odloči v korist šibkejšega.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Franc Kramar, izvoli.
Hvala lepa, podpredsednik. Spoštovana ministrica, kolegice in kolegi! Večinoma razpravljavcev danes je razpravljala splošno, pa tudi jaz ne bom razpravljal o amandmajih. Spodbudilo me je k razpravi to, kar mi je včeraj ministrica obljubila in sem vesel, da v kolikor bo, in prepričan sem da bo ta zakonik sprejet, da se bo preganjala tudi tista elita bančnikov. Na to jo moram opozoriti. Dejali ste, če bomo sprejeli zakonik, potem se bodo te stvari odvijale. Moram pa reči, da smo tudi v preteklosti imeli kazenske zakonike. Trinajstič se baje popravlja ta zakonik. Sam osebno mislim, da je treba težiti k temu, da se zakoni izvajajo. Mi tukaj, Državni zbor, smo tisti, ki dajemo orodje v roke tistim, ki so potem dolžni ta orodja izvajati, Treba je težiti k temu, da se čim več zadev razišče, da doživi epiloge. Moram reči, da se v Sloveniji vse prepogosto dogaja, da ljudje ne zaupajo več pravnemu sistemu prav zaradi tega, ker se določene stvari niso izvajale ali pa so nekateri imuni na kazenski pregon in se ne preganjajo. Vemo za primer, ki je star 13 let, pa se vleče, pa se vleče in gotovo se bo vlekel še toliko časa, da v končni fazi ne bo zastaral. Zato res apeliram na izvršilno oblast, da ko bo ta zakonik sprejet, da se bo uporabljal kot orodje za to, da se začnejo preganjati tisti, sam osebno, pa še enkrat poudarjam, predvsem pričakujem, da se bo začel preganjati bančni kriminal. Hvala.
Hvala lepa. Morda bi bilo dobro, da bi povedali, kaj vam je včeraj ministrica obljubila, tako ste razpravo začeli. Želi še kdo razpravljati? Dejan Kaloh, izvoli.
Podpredsednik, hvala za besedo. Dostikrat se najdejo obremenilni dokazi, včasih se pa ne. Včasih se ne. Pri meni, recimo, se niso, ker jih ni bilo. Čisto tako enostavno povedano. Tudi pri nekih eksponiranih politikih, pri ljubljanskemu županu se je leta 2012 tudi opravila hišna preiskava zaradi projekta Stožice. Tam so kriminalisti teatralno pred mediji odnesli cele škatle vseh živih dokumentov, ampak nič se ni zgodilo. Kaj pa če niso iskali pravih dokumentov, pa so zgolj, hipotetično, odnesli neko staro časopisje, recimo. Glede na to, da je takrat sam preiskovani Janković dejal: »Verjamem v pravosodje in organe pregona.« Kako ne bi verjel v tem svojem delu, če so določene sodnice tako navdušene nad njim, da celo javno na socialnih omrežjih pišejo: »Nekaj pa ima tale naš Zoki.« Seveda ga ne rabi nič skrbeti, ker ve, da ga bodo ti, bi rekel, sopotniki, vsaj ideološki, na nek način potem pokrili, kar se dejansko dogaja pri njem iz postopka v postopek. Gospod Kramar je rekel, da nismo nič kaj govorili o amandmajih, pa me je spomnil. Pri amandmaju Slovenske demokratske stranke k 69. členu bi rad opozoril na eno našo spremembo, ki se nanaša na preiskavo v državnih prostorih. Tudi v tej hiši demokracije so se že izvajale hišne preiskave, če se spomnite. Mi smo to formulirali takole: »Če se opravi preiskava v prostorih državnih organov, podjetij ali drugih pravnih oseb, se povabi njihov predstojnik, ki ima pravico biti navzoč pri preiskavi.« Tega predlagatelj ne opredeljuje, se pravi te pravice navzočnosti pri preiskavi. «Če se opravi preiskava v prostorih Državnega zbora Republike Slovenije ali Državnega sveta Republike Slovenije se povabi predstavnika Državnega zbora ali Državnega sveta, ki ima pravico biti navzoč pri preiskavi.« Ni dikcija, samo da je navzoč pri preiskavi, ne, pravico ima biti navzoč pri preiskavi. »Če se v Državnem zboru opravi preiskava v prostorih poslanske skupine,« za to smo verjetno zainteresirani vsi, ki tukaj delamo, »parlamentarne preiskovalne komisije ali pristojnega delovnega telesa Državnega zbora za nadzor obveščevalno-varnostnih služb, se povabi predstavnika Državnega zbora ter predstavnika navedene skupine ali telesa, ki ima pravico biti navzoč pri preiskavi.« Še enkrat naj poudarim to našo obrazložitev, da boste nekako dojeli, koliko je ključna za izboljšanje te novele. S tem amandmajem predlagamo dopolnitev prvega odstavka, ker gre za vprašanje sorazmernosti v povezavi s spoštovanjem 36. člena Ustave Republike Slovenije, kjer se omogoča izvedba hišne preiskave brez navzočnosti imetnika stanovanja, in sicer z izjemo, da se to lahko izvedbe v primerih naštetih kaznivih dejanj. S predlaganimi spremembi v četrtem odstavku – o čemer sem sedaj govoril, se pa tudi sledi določbi 36. člena Ustave Republike Slovenije, njenemu namenu in naravi. Tako še enkrat apel, zelo pomemben in ključen amandma, in verjamem, da boste racionalni poslanci nekako to podprli. Hvala.
Hvala lepa. Res je predsednik, ki je začel to točko, pustil širšo razpravo o vsebini zakona, vendar do konkretnih amandmajev, tudi do tega bomo prišli čez približno eno uro, če ne bo prej razprava stekla oziroma če ne bodo kaj prej manj razprave. Želi še kdo razpravljati? Ker ne želi več nihče razpravljati, zaključujem razprav. Preden preidemo k naslednjemu členu, to je 31. člen, pa bi spomnil Vlado, da ima najavljen čas in da se lahko tudi kadarkoli prijavi k razpravi, da pojasni ali pa pokomentira stališča, ki jih imajo poslanske skupine, pa tudi, da morda vi komentirate, kaj ste obljubili gospodu Kramarju. Prehajamo na 31. člen in sicer na amandma Poslanke skupine SDS. Želi kdo razpravljati? Ministrica, izvolite.
Hvala. Mi smo se odločili, da bomo poslušali, ker na začetku je bilo rečeno, da bodo poslanci povedali obrazložitev k vsakemu predlaganemu amandmaju, sedaj so nekateri res šli že v širšo debato. Gospodu Kramarju, ker ste me dvakrat izzvali, spoštovani podpredsednik, kaj sem mu obljubila. Če bi ga v redu poslušali, bi slišali. Obljubila sem mu, da je tudi ta podlaga za boljši pregon bančnega kriminala. In to sem včeraj jasno in glasno povedala tudi pri odgovorih na poslanska vprašanja. Bomo povedali potem, ko bomo poslušali še vse ostale poslance. Hvala.
Hvala lepa. Sem poslušal dobro. Ne vem, če je povedal vse. Se želi kdo prijaviti k razpravi k 31. členu? Ne želi nihče. Zaključujem razpravo. Prehajamo na 37. člen ter amandma Poslanske skupine Levica. Želi kdo razpravljati? Ne želi. Zaključujem razpravo. Prehajamo na 41. člen ter amandma Poslanske skupine Levica in amandma Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? Nihče. Zaključujem razpravo tudi k 41. členu. Prehajamo na 69. člen ter amandma Poslanske skupine Levica in amandma Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? Maša Kociper, izvoli.
Hvala lepa. Jaz bi se vendar, glede na to da je bilo o tem členu res veliko povedano že pri prejšnjih členih, tukaj še na kratko odzvala. Jaz sem zelo začudena, da nekateri poslanci točno vedo, da je ta člen neustaven – to velja tako za gospoda Vatovca kot mislim da za gospo Bah Žibert. Jaz bi še enkrat poudarila, da je zakon, kot je pred nami, usklajen tako s sodišči, Vrhovnim sodiščem, rednimi sodišči, tožilci, policijo, odvetniki, skratka kar nekaj pravnikov je pogledalo ta zakon in niso mogli reči, da je ta člen direktno protiustaven, nekateri poslanci pa to upajo trditi. Mi vemo, da samo nekdo v tej državi odloča o protiustavnosti, in to je Ustavno sodišče. Čeprav mi je gospod Vatovec prej rekel, da sem lažnivka, pojavljam še enkrat, da je predstavnica Zakonodajno-pravne službe izrecno rekla in tisti, ki ste bili na odboru, boste lahko to potrdili ali pa upajmo, da bo kmalu res tudi ta magnetogram, da je z dodatno varovalko preiskovalnega sodnika manj možnosti, da bi šlo za protiustavnost. Prav tako nisem lagala, kot sem bila obtožena, ko sem rekla, da ima Levica samo tri amandmaje, dva od tega k IMSI- lovilcu, jaz ne vem, če gospod Vatovec sam ne ve, katere amandmaje ima, potem težko pomagam. Sem pa zaradi korektnosti te razprave pogledala, koliko vprašanj so problematizirali prej, ko so bili člen še odprli, in moram priznati, da so pa res še tri zadeve problematizirali. Eno je vabljenje oseb, in sicer ustno in telefonsko, in pridobivanje podatkov o prometu s komunikacijami – dva amandmaja. Tako da očitno čisto vse narobe v tem zakonu pa le ni, da bi uvajal preiskovalno državo, če je bilo tako malo pripomb. In za konec. V zvezi s tem konkretnim amandmajem so nekateri razpravljavci razpravljali v smislu, kot da bodo policisti lahko sami stopili v stanovanje. Jaz bi še enkrat poudarila, da dajmo razpravljati korektno, da bodo ljudje vedeli o čem govorimo. Seveda ne bodo mogli vstopiti sami, lahko bodo vstopili v spremstvu zastopnika in sedaj celo preiskovalnega sodnika. Ustavna določba ima jasen namen, to je, da se hišna preiskava mora opraviti na ta način, da se ne more podtikati dokazov, kot se je tudi tukaj nakazovalo, da je namen te določbe. Da se ne more podtikati dokazov, je to, kar je ustavno urejeno. Na kak način se pa to doseže, je pa lahko tudi stvar ustavne presoje, ki jo bo v tem primeru naredilo Ustavno sodišče, lahko se vztraja pri tem, da je vedno lastnik zraven, lahko pa je temu standardu zadoščeno že, če je prisotna neka oseba, nek pooblaščenec oziroma zastopnik imenovan po uradni dolžnosti oziroma še višji standard, preiskovalni sodnik, ki pa že zato, ker izhaja iz sodstva, mora biti nevtralen in lahko samo predvidevamo, da je, saj preiskovalni sodniki opravljajo številna preiskovalna dejanja in odločajo o zelo pomembnih zadevah v našem kazenskem postopku. Samo še toliko predsedujoči. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o 69. členu? [[Ne.]] Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo in prehajamo na novi 140.a člen in amandma poslanske skupine Nova Slovenija. Želi kdo razpravljati? Blaž Pavlin, izvoli.
Hvala za besedo. V Novi Sloveniji smo že pri sprejemanju sprememb in dopolnitev Kazenskega zakonika leta 2017 na seji Državnega zbora predlagali amandma, s katerim bi ponovno v podaljšanem roku omogočili, da bi državljani, ki so jim bile kršene temeljne človekove pravice, lahko tudi danes še vlagali zahtevo za varstvo zakonitosti. Novela zakona je leta 2008 rok za vlaganje zahtev za varstvo zakonitosti iz tega naslova že podaljšala do 31. 12. 2012. Do tega roka vsi upravičenci po tem zakonu niso mogli vložiti zahtev za varstvo zakonitosti, rok pa ponovno ni bil podaljšan. Bil pa je podaljšan s sprejetjem našega amandmaja na seji Državnega zbora lansko leto in na žalost zaradi vloženega veta Državnega sveta zakon ni bil uveljavljen. Naj poudarim, da so razlog za vložitev te zahteve protipravna dejanja, storjena med drugo svetovno vojno in po njen, za katere svojci žrtev do osamosvojitve niso mogli uveljavljati svojih pravic za pokojnimi. V Novi Sloveniji smo prepričani, da bi morali imeti državljani v skladu s spoštovanjem človekovih pravic in temeljnih svoboščin zakonsko možnost uveljavljati svoje pravice z vlaganjem zahtev za varstvo zakonitosti iz tega naslova kadarkoli, če so jim bile le-te kratene. Kratene pa so jim bile z nezakonitimi dejanji ali z zakoni, v katerih veljajo pravice le za določen del prebivalstva, ne pa za vse državljane enako. Tudi zakon o popravi krivic je časovno omejeno pravico vlaganja zahtevkov iz tega naslova odpravil. Glede na to da tudi slovenska ustava izrecno določa, da smo pred zakonom vsi enaki, je predlog amandmaja utemeljen. Ne gre za novost v zakonu, gre le za ponovno možnost, ki je bila do konca leta 2012 že uveljavljena, vendar pa so številni ta rok zamudili zaradi izgubljenih listin in uničenih arhivov.
Hvala lepa. Besedo ima ministrica Andreja Katič. Izvoli.
Hvala, spoštovani podpredsednik, spoštovani poslanci! Glede na to debato ocenjujem, da smo marsikaj od tega odgovorili že na seji Odbora za pravosodje, ampak glede ena drugačno sestavo danes pa glede na to, da je bilo povedano, da zapisnika še ni, zagotovo lahko odgovor podamo še enkrat, zato bom tudi mogoče malce daljša. Že uvodoma sem povedala, da je predlog, ki ga imate pred sabo, usklajen s ključnimi deležniki. Na seji Odbora za pravosodje sta bila prisotna tako predsednik Vrhovnega sodišča kot tudi generalni državni tožilec. Povedala sem tudi, da mu ne nasprotuje Odvetniška zbornica Slovenije, da je vrsto določil pozdravil Varuh človekov pravic. Ponovno smo preverili pri novem varuhu, ki pravi, da je to pripravil institut in da se strinjajo s tem. Tudi v Državnem svetu je bila opravljena razprava in Državni svet je soglasno potrdil predlog, ki ga imate pred seboj. Zagotovo je Ministrstvo za pravosodje tisto, ki bo vedno bo branik človekovih pravic. Na eni strani pravic žrtev kot na drugi strani pravic osumljenca oziroma obdolženca, kar se tiče poštenega postopka. Pri predlogu, ki ga imate pred seboj, smo tehtali sorazmernost in nekako skupaj prišli do zaključka s številnimi, ki so bili vključeni, tako preko sodstva, tožilstva, vseh ostalih, s katerimi smo izvajali usklajevanje, da gre za najboljši uravnotežen predlog. Že na odboru sem povedala, zakaj smo šli pripravljat takšno novelo, kot jo imate pred seboj. Že pri prejšnji noveli, ki je bila sprejeta v Državnem zboru in je potem doživela veto Državnega sveta, po ponovne glasovanju pa ni dobila zadostne podpore v Državnem zboru, je bilo opravljeno veliko dela. Takrat je bila tudi opravljena predstavitev mnenj in marsikdo se je takrat lahko tako ali drugače izjasnil o določilih. Sama sem šla naprej s tem konceptom, da vse tisto, kar lahko uskladimo s ključnimi deležniki, se pravi s sodstvom, tožilstvom, odvetništvom, s policijo, damo naprej v proceduro, kar pa ne bo možno, pa prepustimo naslednji noveli. Povedala sem, da se ne bojimo izziva, ker se tudi mi strinjamo s tem, da je potrebno pristopiti k celotni pripravi oziroma prenovi koncepta kazenskega postopka. Ampak to je poskušalo najmanj pet delovnih skupin, ki so jih ustanovili ministri pred mano. Zdaj smo pri noveli N, kmalu nam bo zmanjkalo črk slovenske zakonodaje, ampak zagotovo se bomo v tem mandatu, ker se vsi deležniki, ki so imeli izkušnje s pripravo celotne prenove kazenskega postopka, strinjajo, da gre za obdobje, ki presega samo en mandat, tako se bomo zaradi implementacije direktive, ki ureja evropskega javnega tožilca, srečali s še eno novelo. V sklopi tega se zagotovo strinjam tudi s tem, kar je bilo povedano v razpravi, pa tudi pred tem, da bomo tisto, kar smo umaknili iz te novele, ki jo imate pred sabo, kar je bilo pri prejšnji tej isti noveli že obravnavano, ponovno sprožili prek javno razprave in da poskušamo z deležniki uskladiti, ker tudi na teh področjih je nekaj potrebno narediti naprej. Ali bo to uspelo že pri noveli O ali pa bo to del prenovljenega kazenskega postopka, bomo zagotovo še videli, je pa veliko odvisno od strokovnjakov, ki verjamem, da se bodo, tako kot so se sedaj, tudi pri tej celoviti prenovi aktivno vključili v sodelovanje. Kar se tiče pripomb, je bilo tukaj največ pripomb pravzaprav na troje. Eno, kar se tiče IMSI-lovilcev, drugo, kar se tiče ločenih mnenj, in tretje, kar se tiče hišne preiskave. To je bilo tisto, na kar je najbolj opozorila Zakonodajno-pravna služba, ki je, kot sem uvodoma povedala, podala pripombe k 18 členom od 145. Na koncu smo se v bistvu najbolj pogovarjali o teh treh segmentih. Grem kar po vrsti. Kar se tiče IMSI-lovilcev, zagotovo da. Dajemo pooblastila ob vrsti varovalk. Kaj je IMSI- lovilec bo verjetno kolega z Ministrstva za notranje zadeve oziroma s Policije lahko podrobneje pojasnil. Jaz bi pojasnila samo varovalke. Se pravi, s predlaganima novima členoma se natančno določajo pogoji in postopek za uporabo IMSI-lovilca, tako da bosta zagotovljeni predhodna sodna kontrola ter naknadna seznanitev obrambe ter da bodo preprečene zlorabe, se pravi prisluškovanje oziroma druge nedovoljene oblike nadzora. Vezanost uporabe IMSI- lovilca je prav tako vezana na katalog hujših kaznivih dejanj. Bistvena varovalka tega člena je, da ne dovoljuje uporabe takšnega lovilca, ki omogoča, ali bi omogočal prisluškovanje elektronskim komunikacijam. Dovoljena bo uporaba le takšnih lovilcev, ki bodo omogočali le ugotavljanje telefonske številke določenega osumljenca oziroma ugotavljanje točnejše lokacije tega osumljenca. Če se bodo novi prikriti preiskovalni ukrepi izvajali v nasprotju z določbami ZKP, sodišče – to je še ena pomembna varovalka – ne bo smelo opreti svoje odločbe na tako dobljene podatke. IMSI-lovilca, njegovo uporabo bo treba ustrezno zapisniško dokumentirati. V zamejenih okvirih se lahko uporabi tudi za ugotavljanje lokacije osumljenca, če odkrivanje lokacije storilca z drugimi ukrepi ne bi bilo možno ali bi bilo povezano z nesorazmernimi težavami. Vendar ukrep ugotavljanja lokacije komunikacijskega sredstva in s tem načeloma tudi obdolženca pa se bo lahko odredil tudi takrat, ko bo odkrivanje lokacije komunikacijskega sredstva, za katerega je verjetno, da ga uporablja obdolženec, nujno potrebno za izvedbo odrejenega pripora, hišnega pripora, tiralice ali privedbe v postopku zaradi kataloško določenih hujših kaznivih dejanj in je mogoče utemeljeno sklepati, da lokacije obdolženca ne bo mogoče odkriti z drugimi ukrepi. Gre za situacije, ko je večinoma že podan utemeljen sum, na primer odrejen pripor, kot sorazmerno visoka stopnja suma, da je osumljenec storil kaznivo dejanje, ali celo pravnomočna obsodba, govorimo o razpisani tiralici. V členu pa so našteti tudi ukrepi, ki morajo biti odrejeni s strani sodišča, da kažejo na to, da je na begu pred pristojnimi organi. Glede na to menimo, da predlagana rešitev dosega potrebno stopnjo jasnosti ter po drugi strani tudi varovalk, da bo zagotovljena ustavno in konvencijsko skladna narava. Mi smo na Odboru za pravosodje veliko govorili o tem, kaj to pomeni v praksi tudi glede teh prej vloženih predlogov, da bi IMSI- lovilce hranila sodišča. Kot drugo, tisto, kar je bilo s strani Zakonodajno-pravne službe rečeno, da se pojavlja dvom v ustavno skladnost, pa so ločena mnenja in hišna preiskava. Kar se tiče ločenih mnenj smo v svojem predlogu sledili temu, kar je bilo takrat povedano tudi pri prejšnji noveli oziroma pri Zakonu o pravdnem postopku. Glede na to da ima tudi Ustavno sodišče ločeno mnenje, pa tudi Evropsko sodišče za človekove pravice, in amandma, ki ga predlaga Poslanska skupina SDS, povzema to, kar smo imeli mi napisano v svojem predlogu. Ampak po posvetovanju z Zakonodajno-pravno službo – in tu je vprašanje, ali bomo cenili mnenje Zakonodajno-pravne službe ali ne bomo cenili mnenja Zakonodajno-pravne službe – menimo, da je amandma, ki je bil sprejet na odboru, predlagan s strani koalicije oziroma amandma odbora, primerno naslovil tudi to. Zagotovo se pa strinjam, glede na to da je v preteklosti že bila opravljena razprava in da takrat ni bilo tako problematizirano, da se tudi pri naslednjih spremembah, tudi na pobudo Vrhovnega sodišča, opravi poglobljena strokovna razprava, kaj pomeni ta sprememba za naprej, da se potem, če bodo odpravljeni ti dvomi, ki jih je naslovila Zakonodajno-pravna služba, to vnese pri noveli O oziroma pri celoviti prenovi kazenskega postopka. Kar se tiče hišne preiskave. Tudi tu, kot je bilo povedano že na odboru, smo tehtali, ali gre za sorazmernost posega. Kar se tiče same hišne preiskave, pri hišni preiskavi ima pravico biti navzoč tisti, čigar stanovanje ali prostor se preiskuje ali njegov zastopnik. Preiskava se sme opraviti samo v navzočnosti dveh prič. Mi zdaj predlagamo tudi na podlagi tega, kar je bilo povedano na odboru in potem sprejetega amandmaja, za katerega Zakonodajno-pravna služba pravi – če smo zdaj, ko smo poslušali, uspeli pravilno zajeti njeno mnenje – da sodelovanje preiskovalnega sodnika zvišuje ustavno zagotovljeno varstvo pravic osebe, katere prostori se preiskujejo, kar zagotavlja močnejše varstvo kot samo po uradni dolžnosti postavljenega odvetnika. Se pravi, če nimamo osebe, katere stanovanje ali prostor se preiskuje, če nimamo njenega zastopnika, imamo dve priči, imamo pooblaščence in preiskovalnega sodnika, ki vodi preiskavo. Naš predlog je tako preoblikovan z amandmajem na odboru, če tisti, čigar stanovanje ali prostor se preiskuje, ali njegov zastopnik ni dosegljiv, mu postavi sodišče pooblaščenca po uradni dolžnosti izmed odvetnikov, hišno preiskavo pa opravi preiskovalni sodnik. Tehtanje je seveda še vedno na mesto, ampak tako po našem mnenju kot tudi po mnenju Zakonodajno-pravne službe je tukaj sorazmernost nekako na mestu. Kar se tiče pa naprej amandmaja, pa smo mi imeli tudi napisano, kar se tiče preiskave v Državnem zboru, recimo, da se povabi njihov predstojnik, da naj bo pri preiskavi navzoč, sedaj pa piše z amandmajem, »ki ima pravico biti navzoč pri preiskavi«. Se pravi, vsebina je pravzaprav relativno podobna. Mogoče bi poleg vsega tega in tehtanja, kako upoštevati mnenje Zakonodajno-pravne službe, tako pri ločenih mnenjih kot tudi pri hišni preiskavi, kjer smo nekako naredili skupaj, sem naslovila še na nekaj, kar je bilo z vaše strani nekako izpostavljeno. To je zaupanje oziroma nezaupanje v organe, ki opravljajo svoje delo – na eni strani tako policije, tožilstva kot tudi sodstva, menim, da pri naših državljanih uživajo bistveno večje zaupanje in verjamem, da bo tako tudi ostalo. Zagotovo pa se lahko pojavijo nekateri eskalantni primeri, ki pa jih je potrebno potem po drugih kanalih oziroma na podlagi drugih pravnih sredstev tudi nasloviti, ustrezno preiskati in sankcionirati. Zaradi tega to ne pomeni generalnega nezaupanja v delo teh organov, da ne omogočimo ustreznim pooblastil, seveda ob varovalkah pravičnega in poštenega postopka za obsojenca oziroma osumljenca. In na koncu, kar se tiče amandmaja Nove Slovenije. Kot ste že sami povedali, rok je bil enkrat že podaljšan. Prvotno je znašal 3 leta, potem je bil podaljšan še za 4 leta in tudi mi ocenjujemo, da ponovno podaljšanje ni potrebno. Mislim, da sem z našega zornega kota osvetlila vaše pripombe, pa verjamem, da me bodo kolegi z Ministrstva za notranje zadeve oziroma po potrebi Policije še podrobneje dopolnili, kar se tiče, ne vem, uporabe IMSI-lovilca v praksi, pa kako v praksi zgleda hišna preiskava. In verjemite mi, ni tako, da bi prišli v hišo, se razkropili po vseh sobah, ampak postopek mora potekati popolnoma drugače. Če bi potekal tako, kot ste nekateri povedali, se zagotovo ti dokazi ne bi smeli potem uporabiti kot dokazno sredstvo. Hvala.
Hvala lepa. Preden dam besedo gospodu Čurinu, bi, gospa ministrica, z vsem dolžnim spoštovanjem vas spomnil, da pri zadnjem členu nimamo splošne razprave o zakonu. Vse to, kar ste povedali o posameznih členih in aktivnostih ter vaših pogledih, bi bilo to smiselno povedati takrat, ko so bili členi odprti. In zdaj ste, ko se uvaja ponovno praksa, da imamo splošno razpravo pri prvem členu in pri zadnjem členu, kar je popolnoma nesmiselno. Sami veste, da je to problem. Smisel razprave o amandmajih je, da se govori takrat, ko so amandmaji na vrsti, o vsebini amandmaja, ne pa na koncu, ko je vse končano. Želi še kdo besedo? Gospod Čurin se odpoveduje. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali čez pol ure v okviru glasovanj, to je ob 13.15. Prekinjam sejo. Hvala. (Seja je bila prekinjena ob 12.39 in se je nadaljevala ob 13.15.)
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, spoštovani predstavniki Vlade, gospe in gospodje! Nadaljujemo s prekinjeno sejo Državnega zbora. Preden preidemo na postopek glasovanja, vas želim obvestiti, da bo Državni zbor glasovanje opravil po naslednjem vrstnem redu: 7., 8. in 1. točka dnevnega rada. Prehajamo na glasovanje zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Nadaljujemo s 7. točko dnevnega reda, to je z drugo obravnavo Predloga zakona o poslovni skrivnosti v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 25. 3. 2019. Najprej bomo odločali o amandmaju Poslanske skupine Levica k 4. členu. V imenu poslanske skupine ima besedo dr. Trček. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Bom kar oba amandmaja razložil skupaj in dejansko na enem primeru. Prihajam izvorno iz Bele krajine, kjer imamo še vedno onesnaženo reko Krupo zaradi neke sestavine, ki se je uporabljala pri izdelavi kondenzatorjev v Semiču. Pri prenosu te direktive se je šlo na takšen način, da se na strani dela, delavstva, če hočete, lokalne skupnosti, civilne družbe prenaša preozko, na strani, bom rekel, podjetij pa preširoko. Po tej direktivi, če bi nekdo ugotovil, da gre za onesnaževanje, bi imel kot ali zaposleni pa za ogrožanje dejansko življenja zaposlenih ali kot zaposleni ali kot nekdo iz vasi, kjer bi se to onesnaževanje dogajalo, preozke možnosti, ker bi uporaba in razkritje te poslovne skrivnosti, recimo, da je nekaj strupeno, bilo protipravno. Na drugi strani bi pa to isto podjetje imelo v rokah orožje, da penalizira tistega, ki bi razkrival. Naš popravek v obeh amandmiranjih, k 4., 5. členu, zgolj to ureja in tudi umešča v bistvu v neko ustavno materijo, kjer sta varovanje okolja, varovanje zdravja ustavni materiji. Ne bom vam sedaj člene navajal, ker bi morali kot poslanke in poslanci to vedeti. V osnovi za to gre in tudi na to vežemo podporo. Če to ne bo sprejeto, dejansko v bistvu takega neodgovornega načina prenosa direktive ne bomo podprli. Hvala za besedo.
Hvala, za posredno obrazložitev glasu. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, odločamo o amandmaju k 4. členu. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 10, proti 64. [[Za je glasovalo 10.]] [[Proti 64.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Sedaj prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine levica k 5. členu. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 10, proti 69. [[Za je glasovalo 10.]] [[Proti 69.]] Ugotavljam, da tudi ta amandma ni sprejet. S tem smo zaključili z odločanjem o amandmajih in s tem tudi zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi amandmaja k dopolnjenemu predlogu zakona nista bila sprejeta, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Obrazložitev glasu? Dr. Trček, izvolite besedo v imenu poslanske skupine.
Hvala za besedo. Kot sem že prej napovedal, poglejte, spet posredno, v ustavo smo vnesli pravico do vode, po drugi strani imamo velike težave s stanjem naših vodonosnikov. Lahko bi našteval od Ptujskega polja, Prekmurja pa vse do Krupe. S tovrstnim dvoličnim podpiranjem takšnih prenosov direktiv dejansko omogočamo bodoča potencialna onesnaževanja. Tudi zaradi tega bomo glasovali proti. Hvala.
Hvala. Glasujemo. Navzočnih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 49, proti 7. [[Za je glasovalo 49.]] [[Proti 7.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na prekinjeno 8. točko dnevnega reda, to je na drugo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o kazenskem postopku v okviru rednega postopka. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 25. 3. 2019. Sedaj smo pri 21. členu in odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 21. členu. Hkrati ugotavljam, da je amandma Poslanske skupine SDS k 21. členu vsebinsko povezan z amandmajem k 23. in 24. členu. Če ta amandma ne bo sprejet, postaneta navedena amandmaja brezpredmetna. Glasujemo. Navzočnih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 31, proti 48. [[Za je glasovalo 31.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. S tem ugotavljam, da sta amandmaja istega predlagatelja k 23. in 24. členu brezpredmetna. S tem prehajamo k 31. členu in sicer odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 31. členu. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 29, proti 43. [[Za je glasovalo 29.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da je amandma ni sprejet. Sedaj prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine Levica k 37. členu. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 10, proti 43. [[Za je glasovalo 10.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Sedaj odločamo o amandmaju Poslanske skupine Levica k 41. členu. Tukaj opozarjam, da če bo ta amandma sprejet, postane amandma poslanske skupine SDS k istemu členu pod številko 2 brezpredmeten. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 10, proti 43. [[Za je glasovalo 10.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Sedaj prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine SDS k 41. členu. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 29, proti 43. [[Za je glasovalo 29.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Sedaj odločamo o amandmaju Poslanske skupine Levica k 69. členu. V kolikor bo ta amandma sprejet, postane amandma Poslanske skupine SDS k istemu členu pod številko 2 brezpredmeten. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 32, proti 43. [[Za je glasovalo 32.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Sedaj odločamo o amandmaju Poslanske skupine SDS k 69. členu. Mag. Dejan Kaloh, v imenu poslanske skupine, izvolite.
Hvala, predsednik, za besedo. Še enkrat, s tem našim amandmajem preprečimo zlorabe s strani vsakokratne oblasti, ko se bo kakšnemu preveč zagretemu tožilcu ali pa preiskovalnemu sodniku, ki morda sledi kakšni stari kaznovalni doktrini, da bi se opravila kakšna hišna preiskava, točno določeni politični tarči. Glejte, naj vam navedem tu en primer, ki ga vsi poznamo. Primer Kangler iz leta 2011, ko je kar 100 kriminalistov prišlo na hišno preiskavo, odnesli so celo ptičjo hišico. Kaj se zgodi šest let kasneje? Višje sodišče dejansko pravnomočno ustavi postopek, kajti ni bilo dokazov, ni bilo niti elementov kaznivega dejanja. Tukaj Poslanska skupina SDS navaja ta kataloška kazniva dejanja, s katerimi dejansko to možno polje zlorab omejujemo, krčimo, zato apel na vse koalicijske poslance, dajte podpreti ta amandma, ker tudi v bistvu vežemo na samo podporo zakona. Hvala.
Hvala, gospod poslanec. Prehajamo na glasovanje k 69. členu. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 36, proti 42. [[Za je glasovalo 36.]] [[Proti 42.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Sedaj odločamo o amandmaju Poslanske skupine NSi za novi 140.a člen. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 29, proti 50. [[Za je glasovalo 29.]] [[Proti 50.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. S tem, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, zaključujemo odločanje o amandmajih. S tem zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v drugi obravnavi amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili sprejeti, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 46, proti 33. [[Za je glasovalo 46.]] [[Proti 33.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet in s tem zaključujem to točko dnevnega reda. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, prehajamo na prekinjeno 1. TOČKO DNEVNEGA REDA – VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. Glasovanje bomo opravili na podlagi pregleda predlogov sklepov poslank in poslancev za razpravo o odgovorih predsednika Vlade, ministric in ministrov z dne 26. marca 2019, ki je objavljen na e-klopi. Prehajamo na odločanje o predlogih sklepov. Prvi predlog sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade Marjana Šarca na poslansko vprašanje Ljudmile Novak v zvezi z zamujeno priložnostjo nastopa predsednika Vlade v Evropskem parlamentu. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 28, proti 48. [[Za je glasovalo 28.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da predlog sklepa ni sprejet. Naslednji predlog: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade Marjana Šarca na poslansko vprašanje Danijela Krivca v zvezi z novo pokojninsko zakonodajo. Glasujemo.Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 28, proti 43. [[Za je glasovalo 28.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Prehajamo na glasovanje o predlogu sklepa, da bo Državni zbor na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru predsednika Vlade Marjana Šarca na poslansko vprašanje Mihe Kordiša v zvezi z nepravičnostjo v pokojninskem sistemu in sistemu dolgotrajne oskrbe. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 35, proti 43. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 43.]] Predlog sklepa ni sprejet. Naslednji predlog sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za infrastrukturo mag. Alenke Bratušek na poslansko vprašanje Dušana Šiška v zvezi z Nuklearno elektrarno Krško. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 28, proti 43. [[Za je glasovalo 28.]] [[Proti 43.]] Predlog sklepa ni sprejet. Naslednji predlog: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za infrastrukturo mag. Alenke Bratušek na poslansko vprašanje Francija Kepe v zvezi s sanacijo državnih cest. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 28, proti 41. [[Za je glasovalo 28.]] [[Proti 41.]] Predlog sklepa ni sprejet. Naslednji predlog: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za notranje zadeve Boštjana Poklukarja na poslansko vprašanje mag. Branka Grimsa v zvezi s preprečevanjem ilegalnih migracij. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 28, proti 50. [[Za je glasovalo 28.]] [[Proti 50.]] Ugotavljam, da predlog sklepa ni sprejet. Naslednji predlog: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za pravosodje Andreje Katič na poslansko vprašanje Zvonka Černača v zvezi z ukrepi za preprečevanje zlorab postopkov osebnega stečaja. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 28, proti 43. [[Za je glasovalo 28.]] [[Proti 43.]] Predlog sklepa ni sprejet. Naslednji predlog: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za gospodarski razvoj in tehnologijo Zdravka Počivalška na poslansko vprašanje Primoža Siterja v zvezi z zagotavljanjem transparentnosti vrednotenja predvajanj avtorskih glasbenih del v javnih medijih in na javnih prostorih. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 35, proti 43. [[Za je glasovalo 35.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da predlog sklepa ni sprejet. Naslednji predlog: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti mag. Ksenije Klampfer na poslansko vprašanje Franca Breznika v zvezi s problematiko ukrepov aktivne politike zaposlovanja. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 29, proti 43. [[Za je glasovalo 29.]] [[Proti 43.]] Predlog sklepa ni sprejet. Naslednji predlog: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti mag. Ksenije Klampfer na poslansko vprašanje Lidije Ivanuša v zvezi z višino najnižje zagotovljene pokojnine. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 28, proti43. [[Za je glasovalo 28.]] [[Proti 43.]] Predlog sklepa ni sprejet. Predlog 11. sklepa: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra brez resorja, pristojnega za razvoj, strateške projekte in kohezijo, dr. Iztoka Puriča na poslansko vprašanje gospoda Franca Rosca v zvezi s črpanjem sredstev za zapiranje premogovnikov. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 28, proti 43. [[Za je glasovalo 28.]] [[Proti 43.]] Predlog sklepa ni sprejet. Naslednji predlog: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministra za zunanje zadeve dr. Miroslava Cerarja na poslansko vprašanje Žana Mahniča v zvezi z neustreznim obeleževanjem 15. obletnice vstopa Slovenije v zvezo Nato. Glasujemo. Navzočih je 78 poslank in poslancev, za je glasovalo 28, proti 50. [[Za je glasovalo 28.]] [[Proti 50.]] Ugotavljam, da predlog sklepa ni sprejet. Prehajamo na zadnje odločanje, to je na naslednji predlog: Državni zbor bo na naslednji seji opravil razpravo o odgovoru ministrice za delo, družino in socialne zadeve in enake možnosti mag. Ksenija Klampfer na poslansko vprašanje Mihe Kordiša v zvezi z napovedanimi spremembami Zakona o socialnem varstvu in Zakona o urejanju trga dela. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 34, proti 43. [[Za je glasovalo 34.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da predlog sklepa ni sprejet. S tem, spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, zaključujem to točko dnevnega reda in prekinjam 6. sejo zbora, ki jo nadaljujemo jutri ob 9. uri. Nasvidenje. (SEJA JE BILA PREKINJENA 26. MARCA 2019 OB 13.37.)