Dobro jutro vsem skupaj! Ker je čas zlato, bomo točni in bomo začeli z delom. Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje, gospod minister! Lep pozdrav tudi najmlajšim obiskovalcem na tribuni! Pričenjam nadaljevanje 16. seje Državnega zbora Republike Slovenije. Obveščen sem, da so zadržani in se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Roberto Battelli, Zmago Jelinčič Plemeniti, Aurelio Juri, Drago Koren od 18. ure dalje, Cveta Zalokar Oražem in Alojz Posedel. Prehajamo na 11. TOČKO DNEVNEGA REDA - NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O STARŠEVSKEM VARSTVU IN DRUŽINSKIH PREJEMKIH. Predlog je vložen po skrajšanem postopku. Za razpravo imamo 3 ure in 50 minut. V obravnavo je predlog zakona predložila vlada Republike Slovenije, zato njenega predstavnika, gospoda ministra, mag. Drobniča prosim za dodatno obrazložitev. Hvala.
Spoštovane poslanke in poslanci! Dober dan! Vlada Republike Slovenije se zaveda pomena in vloge družine v družbi, pa tudi potrebe po varstvu s strani države. Zato je naša odgovornost, da so aktivnosti na nacionalni ravni usmerjene v dobrobit prihodnjih generacij in da se neprenehoma ustvarjajo pogoji za čim kakovostnejše življenje vseh družin. Ob splošnem upadu rodnosti, pri katerem Slovenija ni izjema, je spodbudno pozdraviti vse številčnejše družine. Usklajevanje različnih resorjev se mora odražati v izboljšani vlogi starševstva, usklajevanju poklicnega in družinskega življenja. Varnosti zaposlitve bodočih mater in očetov, enakih možnosti obeh staršev pri vzgoji in skrbi za otroke, prožnejših oblikah organizacije otroškega varstva in realnih cenah storitev, ustrezno zagotovljeno reproduktivno zdravje žensk, dvigu kakovosti življenja ogroženih družinskih oblik, kot so enostarševske družine, družine z invalidnim otrokom ali socialno ogrožene družine. Na ministrstvu si prizadevamo, da bi okrepili vlogo očeta v družini in zagotovili lažje usklajevanje poklicnega in družinskega življenja in spodbujali enakopravnejšo delitev družinskega dela in starševstva med obema zakoncema oziroma staršema. Pomemben vidik v začetku reševanja opisane problematike pa vsekakor predstavljajo nekateri predložene spremembe zakona o starševskem varstvu in družinskih prejemkih. Cilji sprememb zakona so naslednji: odpraviti ugotovljene pomanjkljivosti, ki smo jih zaznali vse od uveljavitve zakona v letu 2001 v smislu zgolj redakcijskih popravkov, ki bodo omogočile boljše razumevanje in poenostavile uveljavljanje pravic. Uvesti nove pravice oziroma spremeniti določbe, ki niso spodbujale angažiranost očeta v najzgodnejšem obdobju. Predlagamo nekatere pravice, ki se razširjajo; pravico do krajšega delovnega časa zaradi starševstva razširjamo tudi na starše, ki niso v odvisnem delovnem razmerju. To so samozaposleni in kmetje. Pravico razširjamo na enega od staršev, ki neguje in varuje dva otroka, in sicer do 6. leta starosti mlajšega otroka. Predlagamo tudi pravico do plačila prispevkov za socialno varnost v primeru štiri ali več otrok. Eden od staršev ima pravico do plačila prispevkov za socialno varnost do 10. leta starosti najmlajšega otroka. Predlagamo razširitev pravice do delnega plačila za izgubljeni dohodek na enega od staršev, ki neguje in varuje dva ali več otrok z zmerno oziroma težjo motnjo v duševnem razvoju ali z zmerno ali težjo motnjo gibalne oviranosti. In še izboljšava. Pravica do dodatka za veliko družino ne bo več datumsko omejena, določeni so višji zneski, dodatek za družino s tremi otroki znaša 82 tisoč tolarjev, dodatek za veliko družino s štirimi otroki pa bo znašal po novem 100 tisoč tolarjev. Pri pogojih za pridobitev otroškega dodatka predlagamo samo pogoj prebivališča, ne pa pogoj stalnega bivališča. Predlagamo tudi črtanje pogoja dodiplomskega študija za pridobitev otroškega dodatka, kar pomeni uskladitev z bolonjsko deklaracijo in seveda uveljavljanje otroškega dodatka v drugačnih načinih izobraževanja na univerzi. Predlagamo spremembo izvajanja že uveljavljenih pravic, s katero preprečujemo slabo ali neustrezno izrabo starševskega dopusta, očetovskega dopusta kot pravico do dobroimetja. S temi spremembami spodbujamo očete, da bodo koristili dopust takrat, ko je za otroka najbolj pomembno, torej v prvih letih otrokovega življenja. Predlagam, spoštovane poslanke in poslanci, da sprejmete predloženi zakon v predloženem besedilu. Hvala lepa.
Hvala lepa, gospod minister. Predlog zakona je obravnaval tudi odbor za delo, družino, socialne zadeve in invalide kot matično delovno telo. Prosim predsednika odbora, gospoda Brenčiča.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Lepo pozdravljam vse vas prisotne. Odbor državnega zbora Republike Slovenije za delo, družino, socialne zadeve in invalide je predmetni zakon obravnaval na 14. redni seji 5.4. tega leta. Pri delu odbora so sodelovali predstavnik predlagatelja z ministrom magistrom Drobničem na čelu, predstavnik zakonodajno-pravne službe državnega zbora, predstavniki skupnosti centra za socialno delo, predstavnik socialne zbornice in predstavnik Družinske pobude. Odbor je bil seznanjen z mnenjem zakonodajno-pravne službe. Ta je predlog zakona proučila z vidika skladnosti z ustavo in pravnim sistemom ter podala tudi konkretne pripombe k trem členom. Člani odbora so prejeli tudi pripombe skupnosti centrov za socialno delo in pripombe Družinske pobude oziroma Društva za družini naklonjeno družbo. Seznanjeni smo bili tudi z mnenjem državnega sveta, ki predlog zakona podpira. Komisija državnega sveta je soglašala z Družinsko pobudo - Društvom za družini naklonjeno družbo, da je potrebno za večjo motivacijo mladih za ustvarjanje novih in številčnejših družin ustvariti v družbi ustrezno klimo in pogoje zaposlovanja, ki bodo delodajalcem zagotavljali ustrezne subvencije v primeru porodniških, bolniških in drugih odsotnosti z dela zaradi varstva in vzgoje otrok. Amandmaje so predložili k predlogu zakona poslanka Barbara Žganjar Tavš, poslanec Anton Kokalj, poslanski klub LDS in štiri poslanske skupine koalicije. V okviru razprave, ki se je odvijala predvsem pri členih, katerim so bili predloženi amandmaji, je bila posebna pozornost namenjena razpravi glede vsebine 4., 6., 7., 13., 15. in pa 29. člena. Po mnenju nekaterih razpravljavcev določene spremembe v predlaganem zakonu ožijo, ne pa širijo dosedanje pravice. Tako se niso strinjali, da je materi odvzeta možnost nastopa porodniškega dopusta 42 dni pred predvidenim datumom poroda, kot je bilo to urejeno doslej, ampak je določen rok 28 dni, ki je obvezen, kot ga določi kot čas poroda ginekolog. Nekateri so menili, da je pravica ženske, ki morda težje prenaša nosečnost ali ima težke razmere na delovnem mestu, da se lahko odloči za zgodnejši nastop porodniškega dopusta, kar je v dobro njej in otroka, drugi pa so zagovarjali pravico otroka, da mati lahko ostane dalj časa z njim. Prav tako se nekateri niso strinjali, da se možnost izrabe očetovskega dopusta za nego in varstvo otroka z dosedanje možnosti izrabe v času do 8. leta starosti zmanjša na čas do 3. leta starosti. Dejstvo namreč je, da teh 75 neplačanih dni dopusta oče v praksi praktično ne izkoristi tudi sedaj ne, ko je to obdobje možno do 8. leta starosti in bo to še težje s tem, ko mi spreminjamo to obdobje na manj, to se pravi na tri leta. V nadaljnji razpravi je bila predlagana tudi ohranitev pravice dobroimetja, ki jo sedanji zakon priznava, zato je po mnenju nekaterih črtanje te pravice nedopustno. Razpravljavci so se strinjali, da je v predlogu zakona dobro urejena pravica staršev do krajšega delovnega časa in do plačila prispevkov za socialno varnost zaradi starševstva. Prav tako so podprli amandma, ki to pravico izboljšuje v primeru štirih ali več otrok. Ob koncu razprave je bila pozornost posvečena tudi problematiki avtizma, ki po veljavni tabeli za razvrščanje in opredeljevanje ni opredeljen kot težka prizadetost, zato bi bilo potrebno po mnenju nekaterih v okviru področja zakonodaje status teh otrok in posledično njihovih staršev urediti. V okviru razprave in odločanja o posameznih predlogih amandmajih je odbor sprejel amandma štirih poslanskih skupin, ni sprejemal amandmaje poslanke gospe Žgajnerjeve, poslanca Kokalja in poslanskega kluba LDS, sprejel je pa tudi številne svoje amandmaje k posameznim členom predloga zakona. Vse to je vključeno v dopolnjeni predlog zakona. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Prva ima besedo mag. Potrata v imenu Socialnih demokratov.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Spoštovani predstavnici vlade! Odpravo neskladnosti z ustavo, ki jo je po odločbi ustavnega sodišča državni zbor dolžan odpraviti v 10-ih mesecih, odločba pa je bila izdana 1. decembra 2005 v poslanski skupini Socialnih demokratov vsekakor podpiramo - gre za pravico, ki ni zvezana s stalnim prebivanjem, in zato tudi razumemo obravnavo po skrajšanem postopku. Vendar novela zakona presega spremembo samo 67. člena, ampak prinaša po predlagateljevem zagotovilu manjše popravke nekaterih nejasnosti in nelogičnosti, če prav razumemo, ne toliko v zakonu kot v njegovih podzakonskih aktih. Tudi to je še v mejah sprejemljivega za skrajšani postopek. Jedrni cilj tega zakona pa je, navajam, "izboljšanje razmer za oblikovanje in razvoj družin ter povečanja rodnosti," konec navedka. Ocena stanja in razlogi za sprejem sprememb in dopolnitev zakona so namreč usmerjeni v oblikovanje aktivne demografske politike, katere cilj je, znova navajam, "trajno povečanje rojstev v Republiki Sloveniji." To pa presega trditev, da gre za manjše posege v zakon. Utemeljeno se namreč zastavlja vprašanje, kaj predlagane in očitno tudi sprejete spremembe pomenijo za razvoj slovenske družbe. To je še toliko bolj pomembno, ker tudi predlagatelj ugotavlja, da veljavni zakon ureja pravice do starševskega varstva in družinskih prejemkov v primerjavi z drugimi evropskimi državami na zavidljivi ravni. Seveda je primerjava otežena zaradi specifičnih pravic, ki jih druge države ne poznajo, prav zato se kot utemeljeno zastavlja vprašanje, ali predlagane spremembe res pomenijo nadgradnjo že obstoječih pravic in ali bodo prav te spodbude zagotovile pričakovane učinke. Slovenija je po nataliteti res na repu, se pa pri nas pojavljajo za razviti svet zelo značilna gibanja, med drugim višanje starosti ob rojstvu prvega otroka, večanje števila družin z enim otrokom. Po javnomnenjskih odgovorih sodeč je družina pri nas na vrhu lestvice vrednot, leta nazaj je bil najpogostejši odgovor, da si želijo imeti tri otroke, tudi tisti z enim ali dvema, vendar ni pogojev za to. Zaposlitvene možnosti so se od takrat spremenile, mladim brez delovnih izkušenj je vse težje priti do prve zaposlitve, tudi možnosti pridobiti stanovanje so izredno težke. Zakon, o katerem odločamo danes, ureja pravice pri že nastali družini, ne spreminja pa možnosti za vstop v starševstvo, kar pomeni, da ostanejo nespremenjene možnosti za pridobivanje stanovanja, možnosti za pridobivanje prve zaposlitve in ne nazadnje spremembe, ki smo jim priča, kažejo na drugačen vzorec reševanja starševskih obveznosti. Gre za povečevanje obveznosti, ki so po pravilu naložene materam, ne toliko očetom, čeprav je govora v tem zakonu tudi o očetovskem dopustu. Krajšanje meje oziroma starosti, do katere lahko oče izkoristi 75 dni neplačanega, poudarjam, neplačanega očetovskega dopusta, je tudi za predstavnike družin nesprejemljiva, je pa ta rešitev zvezana s prakso, ki jo poznajo druge evropske države, ki tako dobro urejenega starševskega varstva nimajo. Socialni demokrati mislimo, da je spuščanje starostne meje nedopustno. Prav tako se zastavlja vprašanje, ali je edini izhod res samo na prekomerni obremenitvi mater in spodbujanje tega, da ostanejo matere z otroki doma, ali ni mogoče za družbo sprejemljiva tudi politika, da je visok delež otrok vključen v javne otroške vrtce. Tu se zastavljajo tista vprašanja, na katere bi si pri Socialnih demokratih želeli jasnejših odgovorov, seveda pa tudi, kaj pomeni pravzaprav za prosti čas za ženske sprejeta odločitev. Hvala lepa.
Hvala lepa. Danes je še posebej živahno na naši tribuni, pridružila se nam je že druga skupina obiskovalcev, tokrat malo starejših, dobrodošli v državnem zboru Republike Slovenije. Mi nadaljujemo s predstavitvijo stališč poslanskih skupini in besedo ima magister Capuder v imenu Nove Slovenije.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Poslanke in poslanci, gostje na tribuni! Odločitev za zakon in za otroke je tudi v današnjih časih še vedno življenjska odločitev, ki največkrat spremeni življenjske navade posameznika, ki vstopi v družinsko skupnost. Odgovorna odločitev za otroke je odvisna od več faktorjev, med katerimi so seveda najpomembnejši ekonomski pogoji, in sicer predvsem zaposlenost, s katero je pogojena finančna varnost, in rešen osnovni stanovanjski problem. Poleg tega se vsak par, ki se odloča za naraščaj, zavestno odpoveduje določenemu udobju in ugodju, ki naj bi ga prinašalo s seboj življenje brez otrok. Kljub temu da se je v zadnjih letih število družin povečalo, pa se je velikost družin zmanjšala. Vse več je parov brez otrok in družin z enim otrokom. Vse manj je družin z več otroki. Glavna razloga za povečanja števila družin brez otrok so staranje prebivalstva in predvsem poznejše vstopanje mladih generacij v družinsko življenje. Slednje je poleg zniževanja rodnosti tudi razlog za povečanje števila družin s samo enim otrokom. Poklic, ki ga opravljamo z veseljem, nas osrečuje in starševstvo je poklic, zelo odgovoren poklic. Prepričan sem, da poklic materinstva in navsezadnje tudi poklic očetovstva osrečuje, vendar ga je lažje opravljati, če imaš pri tem podporo, spodbudo. To podporo mora zagotavljati celotna družba, najprej država s svojo zakonsko politiko, delodajalci, ki razumejo skrb staršev za otroke, predvsem pa in ne nazadnje tudi mediji, ki krojijo javno mnenje in odnos do mater, otrok in družin in lahko ustvarjajo pozitivno podobo o pomenu družine za pozitiven razvoj družbe in države. Kot prvo je predvsem potrebno ustvariti ozračje, ki bo naklonjeno družinam in otrokom, kar bo pripomoglo k lažjemu odločanju za prvega in vsakega naslednjega otroka. Žal je bila politika države v preteklosti na tem področju vse preveč odklonilna do družin z več otroki. Zaradi tega v Novi Sloveniji - krščanski ljudski stranki pozdravljamo odločitev vlade, da je pristopila k izboljšanju sedaj veljavnega zakona o starševskem varstvu in družinskih prejemkih. Eden od ciljev predlaganih sprememb veljavnega zakona je izboljšanje razmer za oblikovanje in razvoj družin ter povečanje rodnosti. Za doseganje teh ciljev je vlada predlagala več rešitev, ki sledijo tudi izkušnjam pri izvrševanju zakona v preteklosti. Naj naštejem samo nekatere rešitve: Zagotavljanje plačila prispevkov za socialno varnost za enega od staršev zaradi zapustitve trga delovnega sile, zaradi nege in varstva štirih ali več otrok do dopolnjenega desetega leta starosti najmlajšega otroka, dvig dodatka za veliko družino - pri družini s tremi otroki znašata 82 tisoč tolarjev, pri družini s štirimi ali več otroki pa 100 tisoč tolarjev. Pravica do neplačanega prenesenega dopusta za nego in varstvo otroka ter očetovskega dopusta naj bi se uporabila do tretjega leta otrokove starosti, torej v najzgodnejšem obdobju, takrat, ko otrok res potrebuje oba starša. Na ministrstvu ugotavljajo, da se je v dosedanji praksi izvajanja zakona pokazalo, da je koriščenje tega dopusta v poznejših obdobjih manj učinkovito. Ta del dopusta namreč ni plačan, kar pomeni, da ni stimulativen za starše z nižjimi dohodki, saj se vsak izpad dohodka pozna v družinskem proračunu. Koristi se običajno takrat, ko zmanjka rednega dopusta ali pa se uporablja tudi za druge namene, kar ni dobro predvsem za zaščito otrokovih koristi. Hkrati pa menim, da je v korist otroka, da se starša vključita v vzgojo in varstvo do tretjega leta otrokove starosti, zato je predlagatelj uveljavljanje te pravice omejil do tretjega leta otrokove starosti. Prepričan sem, da je potreba po navzočnosti staršev obratno sorazmerna s starostjo otroka. Navsezadnje to opažamo vsi starši pri svojih odraščajočih otrocih, ko smo jim večinoma potrebni samo še takrat, ko rabijo denar. Zato v Novi Sloveniji pričakujemo, da bodo predlagane spremembe vsaj deloma vplivale tudi na povečanje rodnosti, so samo en kamenček, ki tudi lahko vpliva na izboljšanje demografske podobe Republike Slovenije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ponovno vabim k besedi gospoda Brenčiča, tokrat v imenu Slovenske ljudske stranke.
Hvala za besedo, ponovno. To je eden od zakonov, ki v temelju kreira družinsko politiko in spodobilo se bi, da je ob obravnavi takega zakon prisoten minister, če ne on, pa vsaj državni sekretar. S predlogom zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o starševskem varstvu in družinskih prejemkih, se kot prvo odpravlja po odločbi ustavnega sodišča ustavno neskladje določbe 47. člena zakona, ki pravico do prejemov otroškega dodatka pogojuje s pogojem statusa stalnega prebivališča. Nadalje pa predlagatelj zakona želi sicer bolj v opisu cilja in načel poglavitnih rešitev predloga zakona kot dejansko v členih materialnih določb izboljšati razmere za oblikovanje in razvoj družine ter dati podlago za povečanje rodnosti. Vsekakor v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke pozdravljamo dejstvo, da je potrebno tudi na podlagi zakonskih sprememb vzpostaviti v naši družbi vsesplošno pozitivno ozračje, ki bo družino in otroke postavilo v osrčje vse družbenega dogajanja, pri čemer pa ni že iz dosedanje prakse kot edini in praktično zveličaven način le finančna spodbuda tisti ukrep, ki bi trend padanja rodnosti zaustavil, čeravno je to tudi zelo pomemben faktor, temveč je potrebno vzpostaviti še vrsto drugih spodbujevalnih ukrepov in med pomembnejšimi tudi razrešitev vprašanja, kako mladim, ki se odločajo za družino, čim prej pridobiti primerno in vzdržno stanovanje. Predlog zakona prinaša nekatere spremembe, ki jih v poslanski skupini pozdravljamo, kot je na primer možnost skrajšanega delovnega časa za enega od staršev, ki vzgaja in varuje otroka do njegovega vstopa v šolo, tudi za samozaposlene in pa osebe, ki se ukvarjajo s kmetijsko dejavnostjo, ter s tem v zvezi prevzemom državnega proračuna del obveznosti za plačilo prispevkov tega starša. Pravico do dela s skrajšanim delovnim časom bo po novem imel tudi eden od staršev, ki varuje in neguje dva otroka z zmerno ali težjo gibalno oviro oziroma težje duševno prizadetega otroka. Povečuje se dodatek za veliko družino, pri čemer pa ukrep prav gotovo ni najbolj smiselno naravnan, saj se je dodatek za veliko družino v stopnjevanju priznalo le med tretjim in četrtim otrokom, pri več otrocih kot štirje pa ostaja dodatek nespremenjen. S sprejetim amandmajem koalicije prevzema državni proračun tudi obveznost plačila prispevkov za socialno varnost od višine minimalne plače starša, ki zaradi vzgoje in varstva štirih in več otrok zapusti trg dela - vendar, kaj to pomeni - če je v ta namen potrebna sredstva nujno zagotoviti z zmanjšanjem določene proračunske postavke znotraj obstoječega proračuna ministrstva za delo. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke, pa žal ne podpiramo in ne razumemo in ne pozdravljamo pristopa predlagatelja zakona, da odpravlja nekatere že uveljavljenje nematerialne ukrepe, ki jih obstoječi zakon vsebuje kot dodatno spodbudo staršem. Ukinja se dana možnost, da se zaradi vrste vzrokov lahko nosečnica odloči, da nastopi porodniški dopust že 14 dni pred nastopom obveznega porodniškega dopusta. Oče je imel do sedaj možnost, da je neplačani dopust za nego in varstvo otroka v trajanju 75 dni lahko izrabil do vstopa otroka v šolo oziroma do otrokovega 8. leta starosti. Sedaj se ne glede na to, da v praksi je dejstvo, da očetje te pravice niso izkoristili, ta čas zmanjšuje do možnost izrabe do tretjega leta starosti otroka, kar je po našem trdnem prepričanju korak nazaj, za kar so bili dobri argumenti tudi na strani Družinske pobude. Prav tako se s predlogom te novele ukinja možnost dobroimetja za iz več vzrokov neizrabljeno nadomestilo za dopust za nego in varstvo otroka. Ne glede, da se dobroimetje ni kaj dosti množično koristilo, pa je ta možnost prav gotovo za določene osebe ali starša pomenila tudi dodatno motivacijo pri odločitvi za rojstvo otroka. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke smo tudi po tem vprašanju enotni, da s takim ukrepom namen zakona vsebinsko poprej slabimo, kot pa izboljšujemo in mi smo prepričani, da taki pristopi niso potrebni, vsaj ne za tistega, ki so že več let soočeni z načrtovanjem družinske politike. Poslanska skupina bo predlog zakona podprla. Med tem ko pa se bodo poslanci prostovoljno odločali, ali podprejo ali ne podprejo predložene amandmaje k dopolnjenemu predloga zakona. Hvala.
Hvala lepa. K besedi vabim gospo Barbaro Žgajner Tavš v imenu Slovenske nacionalne stranke.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke, cenjeni poslanci in seveda tudi obe vladni predstavnici! Vlada oziroma minister kot predlagatelj je ob dopolni predstavitvi poudaril, da je zakon pripravljen s ciljem izboljšati razmere za oblikovanje in razvoj družin ter povečanje rodnosti. Veste, sliši se pravzaprav zelo fenomenalno, bom tu uporabila besede te vlade, pa bom citirala, "za doseganje tega cilja je treba v družbi ustvariti ozračje, ki bo naklonjeno družinam in otrokom, kar bo pripomoglo k lažjemu odločanju za prvega in vsakega naslednjega otroka." Konec citata. Jaz verjamem, da v tem državnem zboru ni človeka, ki bi verjel, da lahko zgolj in samo en zakon naredi pozitivno ozračje, še posebej ob dejstvu, če je ta zakon v veliki meri restriktiven oziroma če mamam in očetom jemlje že pridobljene pravice in če hoče te pravice jemati tudi otrokom, bolnim otrokom. Vladno strategijo dviga rodnosti je zato smiselno gledati v širšem kontekstu. Pa bom rekla od besed k dejanjem. Minister Drobnič se zaveda, da je povečanje rodnosti mogoče doseči tudi na podlagi ugodne stanovanjske politike. To smo slišali tudi na matičnem delovnem telesu ob obravnavi tega zakona. Ali bo vlada v imenu pozitivne stanovanjske politike dodatno obdavčila prav vsakega lastnika nepremičnine v tej državi, medtem ko najemniki stanovanj letne najemnine ne morejo po novem več uveljavljati kot davčno olajšavo? Sprašujem vas, je to družinam, mladim družinam oziroma otrokom pozitivna politika. Današnja novela sicer prinaša določene izboljšave in tu moram poudariti pozitivno naravnanost vlade pri sprejemanju pobud Slovenske nacionalne stranke v delu, ki daje pravico do krajšega delovnega časa in plačevanje prispevkov za socialno varnost tudi samozaposlenim staršem, ter pri uveljavljanju pravice do dodatka za veliko družino, ki po novem ne bo več datumsko omejeno. Pozitivna sprememba je tudi priznanje pravice do starševskega varstva javnim delavcem, oseba, ki prejema pokojnino, bo imela možnost izbire med pokojnino ali starševskim dodatkom, vse ostalo pa je napisano nedorečeno oziroma z nepredvidljivimi posledica ali pa gre v smeri krčenja že pridobljenih socialnih pravic. Materi se na primer jemlje pravica do izbire, ali se bo odločila za porodniški dopust 42 dni pred predvidenim datum poroda, očetu se krči pravica do odločitve o izrabi očetovskega dopusta, krči se mu pravica do izraba dopusta za nego in varstvo otroka, ukinja se pravica do dobroimetja za neizkoriščeni del dopusta za nego in varstvo otroka, krajšajo se roki za uveljavljenje pravic po tem zakonu s 60 na 30 dni in še bi lahko naštevala. Ker je še posebej sporno in vredno razmisleka, vredno razmisleka predvsem med koalicijskimi poslanci, ki zagovarjate to spremembo, in kar je vsaj po moji oceni, po oceni Slovenske nacionalne stranke še kako moralno sporno, ta vlada naj bi se šla otrokom in družini prijazno politiko, pa vendar ta vlada s tem zakonom jemlje pravico do otroškega dodatka bolnim otrokom. Predsednik državnega zbora je na matičnem delovnem telesu oziroma predsednik matičnega delovnega telesa je v obravnavi tega zakona, potem ko so bili, bom rekla, dobesedno povoženi vsi opozicijski amandmaji, upravičeno dejal, pa bom ponovila njegove besede: "To je narobe svet." In veste, res je narobe svet to, kar želi vlada s tem zakonom, še posebej ob dejstvu, da proračun za leto 2007 je za 100 milijonov manjši od letošnjega proračuna in to ravno v delu oziroma na področju socialne varnosti. V Slovenski nacionalni stranki smo pripravili kar nekaj amandmajev tudi za to obravnavo in jaz upam in v tem trenutku apeliram na koalicijske poslance, da boste premislili in seveda tudi podprli amandmaje, ki so dobronamerni in ki se vračajo nazaj na stanje, kakršno je danes.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Žnidaršič v imenu DeSUS-a.
Hvala, spoštovani podpredsednik. Spoštovani predstavnici vlade, kolegice in kolegi! Poslanska skupina DeSUS bo zakon o starševskem varstvu in družinskih prejemkih podprla. Prinaša namreč določene izboljšave na tem področju, kot so podaljšanje roka, v katerem sme oče izrabiti 15 prvih dneh očetovskega dopusta, daje možnost dela s krajšim delovnim časom in plačilo prispevkov za samozaposlene, zakon pod določenimi pogoji na novo omogoča delo s krajšim delovnim časom za starše z dvema otrokoma, zakon povečuje dodatek za družine s štirimi ali več otroki, kjer je napaka te rešitve v tem, da za tiste otroke nad štiri, potem ni nobenega povečanja več, kar bi kazalo kdaj kasneje popraviti. Zakon izboljšuje položaj staršev, ki negujejo dva ali več otrok z zmerno oziroma težjo motnjo v razvoju ali zmerno ali težjo gibalno oviranostjo, zakon omogoča plačilo prispevkov enemu od staršev, ki imajo štiri ali več otrok, pa je zapustil trg delovne sile. Seveda je problem bil, ko smo sprejemali ta zakon, predčasen nastop porodniškega dopusta, vendar v tem sam ne vidim posebnega problema, kajti če naj bi nosečnica težko nosila do 28 dni pred porodom otroka, ima absolutno možnost dobiti bolniški stalež za tisti čas, ki bi ga vsak porodničar ali osebni zdravnik moral dati za to, da zavaruje to rojstvo in otroka, ki prihaja, tako da v tem ne vidimo posebnega problema. Zakon ni in tudi kdaj kasneje ne bo mogel ugoditi vsem in vsem možnim pričakovanjem na tem področju, kajti predlagatelj mora vsakokrat upoštevati ekonomsko moč države, ki je omejena, in pa tudi potrebe vseh drugih upravičencev, ki prejemajo pomoč ali sredstva iz državnega proračuna. V vsakem primeru pa je zakon naravnan v pomoč družinam z več otroki, ki naj nasledijo in zagotovijo skromno število naroda, ki mu je zapisana kruta usoda izginotja. Zato verjamemo, da bodo izboljšave potrebne in možne tudi v prihodnje, ko naj bi postali bogatejša družba in bodo zato ugodnejši pogoji. Naša poslanska skupina bo ta zakon in seveda prihodnje spremembe v tem smislu vedno znova podprla. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Veršnik v imenu SDS.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem prisotnim, tudi na balkonu seveda! Zakon o starševskem varstvu in družinskih prejemkih je v veljavi od leta 2001, leta 2003 je doživel prve spremembe in dopolnitve, pred nami pa so nove spremembe in dopolnitve, o katerih govorimo danes. Razloga za spremembo zakona o starševskem varstvu in družinskih prejemkih sta v grobem dva. Prvič, zelo nizka, v Evropi celo najnižja rodnost. In drugič, odločitev ustavnega sodišča o neustavnosti 67. člena. Predlog sprememb uvaja nekaj redakcijskih sprememb, ki bodo omogočile boljše razumevanje in poenostavile uveljavljanje pravic. Na odboru za delo, družino, socialne zadeve in invalide so bili najbolj izpostavljeni 4.,6., 7., 13., 15. in 29. člen, o katerih smo zelo intenzivno razpravljali. V javnosti je bil zelo izpostavljen 4. člen zakona, ki je dovoljeval materi, da prične porodniški dopust 42 dni pred predvidenim porodom. Ta sprememba je predlagana z namenom, da mati v času porodniškega dopusta čim več časa preživi potem z rojenim otrokom. Po mnenju poslanske skupine Slovenske demokratske stranke se o tej spremembi vse preveč poudarja samo pravice matere, ki ima sicer pravico do boleznine v primeru slabega počutja ali katerihkoli možnih zapletov, in prav nič o pravico otroka, ko doživlja sicer nevede pravi šok v času ločevanja od matere, ki ji poteče porodniški dopust. Pripominjam, da takrat v tem občutljivem času za otroka vsak dan pomeni veliko. Po mnenju naše poslanske skupine je pravica starša do krajšega delovnega časa dobro urejena, kot tudi plačilo prispevkov za socialno varnost zaradi starševstva v primeru več kot štirih otrok. V predlogu zakona je koriščenje očetovskega dopusta v višini 75 dni potrebno izkoristiti v roku treh let. Po mnenju Slovenske demokratske stranke je ta predlog v korist otroka, saj v tem obdobju tudi najbolj potrebuje oba starša, tako v primeru bolezni kot tudi v primeru samega druženja in vzgoje. Eden od samozaposlenih staršev ima pravico po novem in tudi možnost, da mu država plača prispevke od sorazmernega dela minimalne plače za nego težje gibalno oviranega otroka do 18. leta starosti, v primeru dveh otrok pa še do 6. leta starosti starejšega otroka. Predlog zakona uvaja nekoliko drugačno, po mnenju poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bolj pravično ureditev dodatka za veliko družino, in to za družino s tremi otroki v višini 80 tisoč tolarjev, za družino z štirimi in več otroki pa 100 tisoč tolarjev. V primeru, da eden od staršev neguje štiri in več otrok in izstopi iz trga dela ima pravico do plačila prispevkov za socialno varnost od minimalne plače do dopolnjenega 10. leta starosti najmlajšega otroka. V poslanski skupini Slovenske demokratske stranke menimo, da so naštete spremembe zakona o starševskem varstvu in družinskih prejemkih prvi korak v smeri odločitev staršev, da povečajo družino, da pa bo potrebno ukrepe za odločitev za prvega otroka še temeljito premisliti in jih čim prej tudi obravnavati v državnem zboru, bodo pa neprimerno bolj zahtevni. Poslanska skupina Slovenske demokratske stranke bo predlagani zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o starševskem varstvu in družinskih prejemkih v celoti podprla. Hvala lepa.
Hvala lepa. Še slednja ima besedo gospa Širca v imenu LDS.
Gospod minister, sodelavke eden lep pozdrav. Slovenski možje ste zapisali, slovenski možje porabijo 32 minut na dan za vrtnarjenje, ženske pa 25 minut na dan, statistično smo, ste Slovenci najboljši vrtnarji v Evropi. Ste tudi najboljši očetje zaradi akcije "Očka, aktiviraj se", s katero naj bi se očetje bolje osveščali in bolje skrbeli za vzgojo otrok, naj bi bili nogometni stadioni prazni. Tako namreč pišete v propagandnem materialu, s katerim kandidiramo za pravico za možnost, da pridobimo v Ljubljani institut za enake možnosti, kandidaturo pa vemo, da ste minister na začetku zavračali, trenutno pa imate precej pohval celo s stranskim oglasom na to temo. Sprašujem, ali so slovenski očetje tudi dovolj aktivni pri starševskem dopustu. Ne glede na to, ali v tem propagandnem materialu gre za določeno norčevanje ali ne, sprašujem ponovno: Bi bili očetje lahko boljši očetje, če bi jim ta zakon, s katerim se danes soočamo, povečal plačano nadomestilo za starševski dopust? Namreč, tu vidimo osebno eno večjih težav tega zakona, ki jo minister Drobnič sploh ni odprl, kaj šele poskušal reševati. Namesto da bi v duhu nekdanjih dni, ko je današnji minister, bivši poslanec, širil možnost plačanega očetovskega dopusta, se tokrat očetovske pravice omejujejo, nerazumno poostrojujejo in brez logike zožujejo. Namreč, v zakonu ni odprte možnosti, da bi se povečalo koriščenje očetovskega dopusta, ki je v Sloveniji relativno nizko na 2%, čeprav vemo, da na Švedskem dosegajo tudi 12% delež moških, ki se odločijo za porodniški dopust na način pomoči in vzgoje otrok in pomoči materam. Govorim o možnosti, da bi širili plačani očetovski dopust z zdajšnjih 15 dni vsaj za kakšen dan več. Skratka, tega ni. Poleg tega je v naši poslanski skupini tudi težava z rešitvijo, ko lahko 15 dni, prvih 15 dni, oče izkoristi očetovski dopust do otrokovega šestega meseca starosti, preostalih 75 dni pa do otrokovega tretjega leta starosti. Namesto da bi stimulirali očeta, da bi bolj večali skrb za otroka in posredno seveda tudi razbremenili mater, jih Drobnič destimulira, saj vemo, da to možnost, ki je bila prej dana fleksibilno do osmega leta, sedaj zožuje. In s tem, da vemo - in vsi pripravljavci zakona so to spregledali -, da Nizozemci in Švedi omogočajo očetovski dopust do osmega leta starosti, Angleži pa do petega. To se nam ne zdi prav, kajti vemo, da se bi na ta način odstotek, ki se počasi, počasi veča tudi v Sloveniji, tako še povečal. Motijo nas tudi omejene možnosti izbire predhodnega porodniškega dopusta, o čemer je bilo danes že večkrat govora, ker nobene logike ni, da bi sedaj možnost, ki je bila dana, da se ženske ne glede na to, ali so zdrave, skratka se ne odločajo za bolniško, razširile še s štirinajstimi dnevi izostanka z dela, preden gredo rodit, oži. To se nam ne zdi logično, kajti gre za različne situacije, obremenitev države bi bila, če bi to pustili, ista ali pa tudi ne, saj vemo, da državo lahko pride ceneje, če se s predhodnim dopustom prepreči prezgodnji porod, ki vemo, da ima večje tudi finančne posledice. Moti nas krajši delovni čas, moti nas opravljena pravica do dobroimetja, o čemer bomo lahko v nadaljevanju več govorili. Skratka, če zaključim, izgleda, da je tudi minister Drobnič eden izmed tistih vrtnarjev oziroma tistih Slovencev, ki porabijo kar nekaj časa za vrtnarjenje in za sadenje rož, namesto da bi pisali boljše zakone. V poslanski skupini pozdravljamo določene spremembe zakona, o katerih je bilo danes že govora, in na tej točki jih podpiramo. Ne pa podpiramo vseh teh rešitev, ki ste jih selektivno ukinili in so bile do sedaj dobre.
Čas je potekel. Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin in prehajamo na razpravo o členih in vloženi amandmajih, ki jo bomo vodili na podlagi pregleda amandmajev z dne 24. aprila. Pregled ste dobili na mizo. V razpravo dajem 7. člen in amandmaje poslanskih skupin SNS, LDS in SD. Gospod Brenčič. Gospod Brenčič, beseda je vaša.
Hvala lepa za besedo. To je eden od ukrepov v predlogu tega zakona, ki praktično zmanjšuje pozitivnost ukrepa, ki je nematerialne osnove, kot spodbuda. To se pravi, ukrepe, ki bi jih mogla neka trezna politika še razširjati, takrat ko ne obremenjujemo zmožnost države, če so pozitivni. Ko je nastajal institut očetovega dopusta v prejšnjem mandatu, smo imeli pred seboj dobronamernost tega dopusta za očeta, ampak omejeno zmožnost, glede na zmožnost države po plačanih dneh. In smo rekli, ostalih 75 dni pa bo, glede na to, da poznamo stanje tistih, ki se v okolju gibljemo, izredno težko izkoristiti. Zelo težko izkoristiti, ker si le redek starš lahko privošči to, da bo imel tako manjšo plačo zato, ker je imel štiri dni na mesec neplačanega dopusta. In smo rekli, naj zato raztegnemo to možnost, da bo lahko oče tudi z otrokom, do vstopa v osnovno šolo. Prvič zato, da tej podlagi lahko, čeravno takrat še nismo imeli ministrstva, razvoj pa koalicijo oziroma partnerstvo za razvoj, smo želeli zmanjševati absentizem, ki je še vedno zaskrbljujoč, in smo rekli, tudi na tej podlagi bo lahko oče vstopil takrat, ko mora mama ali iti v bolniško, ko otrok zboli za neko virozo itn. Potem smo rekli, praktično sploh očeta, največkrat gre zgodaj v službo, prihaja pozno. Otroke iz vrtca v četrtem, petem letu jemljejo babice ali mamice ali dedki itn., in oče praktično ni z otrokom skoraj nič - zvečer. In zakaj ne bi enkrat v četrtem, petem letu pa vzel dan dopusta pa šel s tem svojim otrokom na sprehod ali plavat, ne vem, ali smučati. Ne vem, zakaj ne, da bi se poglabljal tisti naravni stik, potreben stik med očetom in otrokom. Pa ne glede, da v praksi smo praktično veliko manj izrabili, kot bi lahko, ne 75 dni, ampak veliko manj, pa to možnost sedaj krčimo na čas do treh let. Jaz tega ne razumem. Ta ukrep ne predstavlja za državo nobenega stroška in v tem primeru ga krčimo. Zato ne razumem, da bi stimulativne ukrepe manjšali, ki bi jih morali celo večati takrat, ko ne predstavlja dodatno finančno breme za državo. Ker pošteno moram povedati, za vprašanja družinskega varstva, družine, država kot taka, Republika Slovenija, namenja sorazmerno in zavidljiv obseg javnofinančnih sredstev in zato je treba celo spodbujati ukrepe, ki so nefinančne narave. In zato mislim, za vso logiko stvari ne vidim argumenta, da bi smel podpreti tak ukrep, kot ga prinaša predloženi 7. člen omenjenega predloga zakona, s katerim praktično krčimo čas možnosti, da oče le nekaj več očetovskega dopusta izrabi. Drugače mu ga pa skrčimo! Dajmo mu ga 50 dni neplačanega, kaj se norca delamo, če mu damo 75 dni in mu ne damo možnosti, da bi dopust izrabil takrat, ko ga otrok potrebuje, tudi kakšen dan pred vstopom v šolo, tudi kakšen dan pred, ne vem, odhodom v kakšno kolonijo ali karkoli. Zato jaz tega ukrepa ne pozdravljam in vsekakor pričakujem, da vsaj poslanska skupina Slovenske ljudske stranke tega ne sprejema in bomo amandma podprli, ne glede na to, kdo je predlagatelj. Tudi iz temeljev Družinske pobude, ki je soočena z delom tega resorja in tega odbora v državnem zboru, že odkar jaz pomnim osem let, zelo aktivno: njeni argumenti so bili enako tistim, ki zasledujemo to, da je nesmisel skrajšati obdobje, da lahko oče svoj neplačani očetovski dopust v dobro otroka in tudi sebe, ker je oče, izrabi več. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Potrata.
Hvala lepa. Socialni demokrati smo k temu členu vložili amandma, ki vsebinsko enak drugima dvema amandmajema. No, k sreči gre pripisati, da je ta člen ostal odprt in da smo amandma lahko vložili in da bo, upam, da eden od treh sprejet. Gre za nerazumno odločitev predlagatelja, ki trdi, da nadgrajuje dosedanji zakon. V razpravi na delovnem telesu je bilo slišati, da je otrokovo obdobje do tretjega leta starosti najžlahtnejše obdobje, jaz mislim, da je sleherno obdobje v človekovem življenju žlahtno, mu pa to žlahtnost s svojim delovanjem sam daje. Ne razumem tudi odločitve zaradi tega, ker sem predvidevala, da se spodbujevalni ukrepi, kot jim pravi spoštovani kolega Brenčič, nematerialne narave, gibljejo v tisto smer, ki hočejo utrjevati zavest, da so za otrokov razvoj potrebni starši. Ta ukrep, tak, kakršen je, pa je naravnan proti izrabi očetovskega neplačanega dopusta, kajti če postavim odločitev v kontekst drugih določitev v zakonu, kjer se delež skrbi za otroke, zlasti v veliki družini, prestavlja na mater, mi je potem popolnoma jasno, da ni potrebno tudi neplačanega očetovskega dopusta za otroka po tretjem letu starosti zagotavljati očetu. Ampak, kaj se bo pa zgodilo, če bo tudi mati, ki skrbi za številčno družino, zbolela, pa bi lahko oče uveljavljal to pravico in ostal pri otrocih? Razlogi za to, kar pomeni spremembo družinske paradigme, so očitni. Z veseljem lahko ugotavljam, pa verjetno ne samo jaz, ampak marsikdo v tej državi, da so očetje začeli uživati v svoji starševski vlogi, da so začeli v nekoliko večjem odstotku izrabljati tudi 15 - dnevni očetovski dopust. Zakaj jim ne bi dopustili možnosti, da bi otroka spremljali v različnih fazah njegovega razvoja in jih prikrajšujemo za tiste trenutke, ko otrok prvič vstopi v šolo, zdaj se všolajo pri 6-tih letih, ko gredo s kakšnimi drugimi obveznostim k takim življenjskih izkušnjam naproti, ko je dobro, da ob otroku stojita oba, tudi če je mati vedno doma, ampak tudi zaposlen oče. Meni se zdi, da s tem hočemo dokazovati, kako je tradicionalna vloga v naši družbi, tradicionalna delitev vlog v naši družbi nekaj, kar se trudimo za vsako ceno ohranjati. Zaradi tega, ker trdimo: takrat je tako ali tako že pri otroku mati, lahko še potem uveljavlja pravico do krajšega delovnega časa, skrčili smo pravico do dobroimetja. Celo vrsto ukrepov delamo v smeri utrjevanja starih razmerij, namesto da bi poskrbeli za to, da bi se vendarle dala priložnost postopnega približevanja tistemu, kar bi neka država lahko, ko bo dovolj imovita, ker to vse nosi za sabo sredstva, pravijo, da bi lahko tudi kaj primaknila in poleg tistih 75-tih neplačanih dni mogoče počasi zviševala delež plačanega očetovskega dopusta. Evropske prakse so zelo različne. V nekaterih državah skušajo očetovo vlogo pri negi in vzgoji otroka povečevati in spodbujati k drugačnimi ukrepi kot pri nas. Mi smo se odločili, da bomo ravnali tako, kot je v predlogu zakona zapisano, zato se nam zdaj ponuja priložnost spremeniti to odločitev in ohraniti tisto, kar je kot možnost v zakonu zapisano. Nikomur ni to vsiljeno, naj se naši očetje nikar ne bojijo, da jih bo kdo silil na neplačani dopust za varstvo in nego otroka. Morebiti bo kdo med njimi obžaloval, da ta možnost ni zapisana, ker te svoje pravice ne bo mogel uporabiti tudi takrat, ko bo to potrebno. Namreč, mi imamo v tej državi še to srečo, da imamo veliko za varstvo otrok zelo odprtih in pripravljenih dedkov in babic. Kaj se bo dogajalo, ko bo demografska politika šla tudi v to smer, da bomo ohranjali delovno aktivnost tudi v višjih letih življenjske starosti? Kdo bo takrat skrbel in vskočil takrat, ko mati ne bo zaradi svojih delovnih obveznosti mogla dobiti dopusta? Niso vsi delodajalci tako razumevajoči, kot sem nedavno tega prebrala v nekem časopisu, da je ravnokar izvoljena direktorica neke trgovske firme pri delodajalcu ohranila zaupanje, čeprav je povedala, da bo šla na porodniški dopust, pa je niso odstavili, še več, tudi je potem kasneje po porodu pri starševskem dopustu izkoristila neko možnost krajšega delovnega časa in bo lahko ohranila dobro delovno mesto in bo lahko skrbela za otroka, s tem da si bo skrb za otroka delila tudi s svojim možem. Zakaj tega ne delamo? Zdaj pa moramo po časopisih brati izjave vidnih Slovencev, z javne scene zelo dobro znanih, ki trdijo, da so za nizko rodnost v Sloveniji krive ambiciozne ženske, ki hočejo študirati, ki hočejo biti zaposlene in nočejo imeti otrok. Zakaj se ne bi vprašali, ali smo v tej družbi odprti tudi za nekatere nove poglede na stvari in ne vidimo prizadevanja za enako obravnavo samo v tej smeri, da je to zvezano s tem, da hočemo ženske skakati v Planici, oprostite, jaz nisem nobene takšne javno izražene želje zasledila, čeprav sem zasledila med dekleti tudi nekaj takšnih, ki so se poskusile v smuških skokih. Ampak, zakaj gremo v nekaj, kar pomeni pohod v preteklosti? Vse to smo že videli, vse to smo že slišali, pričakovali bi, če gre za nadgradnjo zakona, da boste, spoštovane koalicijske poslanke in poslanci, enega od treh amandmajev, katerih vsebinska naravnanost je enaka, podprli. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Capuder.
Hvala lepa. Pogovarjamo se o neplačanem dopustu za nego in ne o očetovskem dopustu, kot je bilo prej večkrat omenjeno. O očetovskem dopustu govori 6. člen. Pravico do neplačanega prenesenega dopusta za nego in varstvo naj bi se uporabljalo do treh let, vsaj tako je predlagano v spremembi tega zakona. Torej, takrat v najzgodnejšem obdobju otroka, ko otrok res potrebuje oba starša. Na ministrstvu tudi ugotavljajo, da se je v dosedanji praksi izvajanja zakona pokazalo, da je koriščenje tega dopusta v poznejših obdobjih manj učinkovito oziroma da ga praktično ni. Res je, da se zakon izvaja šele pet let, ampak ne glede na to, pokazatelji so pa že vidni. Razlogov za to je lahko več. Jaz vidim enega od glavnih razlogov, zakaj se ne poslužujejo neplačanega dopusta, predvsem v tem, ker ta ni plačan, kar pomeni, da tudi ni stimulativen za starše z nižjimi dohodki, kajti vsak dan brez zaslužka se družinam z nižjimi prihodki lahko krepko pozna. In koristi pa se običajno šele takrat, ko je res nujno. Nujno je pa takrat, ko nimaš druge možnosti, se pravi, ko nimaš več rednega dopusta. Predvsem pa se je ta dopust, vsaj po nekaterih podatkih, koristil tudi za druge namene, ne zato, da bi bili starši z otrokom, kar je bilo danes že večkrat omenjeno. Se pa tudi dogaja, tudi to, da zaposleni starši velikokrat tudi rednega dopusta ne moremo izkoristiti. Velikokrat prinašamo deset, dvajset dni preko novega leta in velikokrat smo prisiljeni, da ga izkoristimo do konca junija oziroma do konca julija ali pa nam ga celo izplačajo. Tudi to se dogaja. Zato vso to govorjenje o tem, kako bodo sedaj otroci prikrajšani, se mi zdi malo čudno. Hkrati pa tudi mislim, da je v korist otroka, da se starša vključita v vzgojo in varstvo do tretjega leta. Zato podpiram predlagatelje in amandmaja ne bom podprl.
Hvala lepa. Malce več miru prosim v dvorani! Besedo ima pa gospa Žgajner Tavš.
Hvala lepa. Verjamem, da tudi govornik pred menoj ve, da vzgoja ne poteka zgolj in samo do tretjega leta otrokove starosti. Ne nazadnje imamo institucije, ki se jim reče vzgojno-varstvena institucija. Skratka, ne razumem, ampak resnično ne razumem, zakaj se je vlada odločila krčiti že pridobljene pravice. Pa bom izhajala iz besed, ki jih je na začetku ob predstavitvi, dodatni obrazložitvi zakona povedal minister Drobnič. Minister Drobnič je dejal, da tudi ta zakon oziroma da vladna politika na tem področju teži k prožnejšim oblikam organizacije otroškega varstva. Sprašujem, ali je krčenje pravic z 8. do 3. leta starosti dejansko zasledovanje tega cilja, skratka oblikovanje prožnejše organizacije otroškega varstva. Minister je dejal, da si na ministrstvu prizadevajo, da bi okrepili vlogo očeta v družini in zagotovili lažje usklajevanje poklicnega in družinskega življenja in spodbujali enakopravnejšo delitev družinskega dela in starševstva med obema zakoncema oziroma staršema. Mene zanima, ali je tudi ta novost, skratka krčenje oziroma jemanje pravic očetom po odločitvi, do katerega leta otrokove starosti bodo dejansko koristili dopust za nego in varstvo otroka, zasledovanje tega cilja. Brala sem magnetogram današnje seje, besede mag. Drobniča. Jaz sem prepričana, da ne. Prepričana sem, da pravzaprav bi bilo smiselno in smotrno podpreti ta amandma. Ta amandma, ki dejansko vrča stanje na takšno stanje, kakršno je danes po do sedaj veljavnem zakonu. Zaradi usklajevanja celotnega družbenega in poklicnega življenja, tudi zato je smotrno [[...]]
[[...]]Prosim, samo gospa Žgajner Tavš ima besedo.
[[...]]je smotrno, da se pravico do dopusta za nego in varstvo otroka lahko koristi do osmega leta starosti otroka in se je ne krči. Vsaj tako sem jaz razumela, minister, tudi vaše besede oziroma cilje, ki so zapisani v samem predlogu zakona. Zakon naj bi bil dober, naj bi bil naklonjen boljši družinski politiki, naj bi bil naklonjen večji vlogi oziroma spodbujanju večje vloge očetov pri negi in varstvu otroka. Ampak oprostite, krčenje že pridobljenih pravic - ne razumem poante, minister oziroma ne razumem zasledovanje, resnično zasledovanje tega cilja. In ne nazadnje, danes smo slišali od enega govornika pred menoj, da je koriščenje dopusta v kasnejših letih manj učinkovito. To naj bi bili podatki, ki so jih dobili na ministrstvu. Mene zanima, kakšna so merila oziroma na podlagi katerih meril je ministrstvo prišlo do te ugotovitve, da je koriščenje dopusta za nego in varstvo otroka očeta v kasnejših letih, torej po tretjem letu starosti, manj učinkovito. Še eno katastrofalno stvar sem slišala danes. Slišala sem, da je prisotnost staršev obratno sorazmerna njihovi starosti. Da dejansko so starši potrebni, ko so otroci starejši, zgolj in samo takrat, ko otroci rabijo od njih denar. Pa ne se "hecati"! Pa, če ste štartali s tega stališča pri pripravi tega zakona, ne se "hecati", minister, resnično vas prosim, na tem mestu. Jaz sem prepričana, da ta sprememba ne bo prinesla, ne vem, pozitivnih učinkov, ki jih verjamem da, tudi vi pričakujete. Pričakujete ne nazadnje povečanje oziroma dvig rodnosti. Minister, še enkrat bom dejala in prosim vas, omejevanje do tretjega leta pomeni zniževanje pozitivne klime pri odločitvah za rojstvo otroka. Veste, pa vas bom pri tem spomnila na še eno zadevo, ki se je zgodila s tem zakonom na matičnem delovnem telesu, ko je šlo ravno tako za krčenje pravice do odločanja. Takrat so matere izgubile pravico, da se odločajo, kdaj gredo na porodniški dopust. Tudi to je po moji oceni nedopustno. Zato vas, minister, še enkrat s tega mesta prosim, da razmislite in ne nazadnje daste podporo temu amandmaju. Gre za dopust, za nego in varstvo otroka, ki ga lahko koristijo očetje, po sedaj veljavnem zakonu do osmega leta otrokove starosti, in to dopust, ki je neplačan. Država nima stroškov s tem, gre za prostovoljno odločitev očetov, verjamem, da v duhu pozitivne družinske klime.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Veršnik.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Lep pozdrav vsem, še enkrat. Poglejte, jaz sem želel med ljudmi preveriti to tezo o krčenju pravic, pa sem naletel na ta odgovor: "Poslušaj, od česa bom pa jaz živel, če bom šel na dopust, pa nič denarja ne bom dobil za to!" Jaz pravzaprav v prvem hipu niti nisem pomislil na to, ampak res je. Poglejte, mi moramo razumeti, da mladi, tisti na samem svojem začetku, imajo, prvič, nizke plače, drugič imajo velike ambicije, tretjič, želijo si čim prej zagotoviti standard, ekvalenten tisti svoji okolici. Res je, da kakšne posebne velike volje za koriščanje tega dopusta pravzaprav niti ni bilo. Zelo pohvalno je ta dopust takoj po porodu, potem pa z leti oddaljenosti od tega prvega srečnega dohodka se pa zadeva že malo izjalovi. Slišal sem tudi to, da veliko teh staršev, ki imajo to možnost in ki imajo relativno dober standard, ta dopust koristijo za pridobivanje pravzaprav še ali pri gradnji hiše, ali pri kakšnem "fušu", ali skratka zelo velik poudarek je na tej materialni bazi. Jaz se strinjam, da ta naša družba je verjetno preveč potrošniška družba, družina ni več ali pa premalo je družina izpostavljena kot ena dobrina, kot nekaj pravzaprav, za kar smo ljudje na svetu, in premalo se zadevamo te starševske odgovornosti pravzaprav te sreče, ki se nam zgodi, če se nam rodi otrok. Vse preveč, vse preveč, poudarjam, se ukvarjamo s pridobitništvom, s standardom, z željo, da ne bi bili slabši od sosedov, itd. Tako, ne samo gledati ene strani, jaz pač ali pa na žalost sem to slišal, kar me je pravzaprav zbodlo, saj je v končni fazi res skregano z logiko, ampak realna situacija je pa taka, ali hočemo priznati ali ne. Dobili smo tudi na ministrstvu podobne podatke in dobro, odločitev je pač vaša in naša. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Germič.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Lep pozdrav. Ko smo sprejeli gradivo za spremembo tega zakona smo lahko v vpisu v drugem poglavju zasledili, da je kot temeljni cilj za uresničitev sprememb tega zakona najti rešitev, da se premajhno število rojstev, ki je, prelevi v strategijo, ki bo trajno povečalo število rojstev v Sloveniji. Danes, ko poslušamo tole razpravo o amandmaju k 7. členu, je seveda ta razprava zelo povezana tudi s 6. členom, ki govori o očetovskem dopustu. Tukaj govorimo lahko danes samo še o amandmaju, ki je vezan na člen, ki govori o dopustu za nego in varstvo otroka. Če bi k temu dodali še člen, ki smo ga na odboru spremenili, to je odprava dobroimetja, potem lahko govorimo, da vsi trije ukrepi gredo ravno v nasprotni smeri. Kajti, če je ob vrsti različnih pogojev, ki jih je danes potrebno imeti in jih imeti v pozitivnem smislu rešene, ko se načrtuje družina in pri tem rojstvo otroka, je bilo danes velikokrat rečeno, da bi s širšo paleto ukrepov, ki niso vezani samo na ta zakon, bilo potrebno ustvariti to pozitivno klimo. Danes ustvarjamo posamezne kamenčke v ta mozaik. Kako pa delujejo ti kamenčki, ali se vklapljajo v ta mozaik ali pa je zgodba v tem mozaiku s temi kamenčki popolnoma asimetrične? Po mojem mnenju je ta zgodba zelo, zelo asimetrična. Mi smo, ko smo prebrali utemeljitve tako k 6. členu kot 7. členu, v katerem je ta amandma, videli zelo skopo obrazložitev; torej, gre za to, da so prva tri leta najžlahtnejše obdobje in zato je treba ta dopust skrajšati z osmih na tri leta. Utemeljitve na osnovi dogodkov v družini - nobene. Družinska pobuda nam je lepo na odboru razlagala, če bo skrajšan rok za očetovski dopust z osmih na tri leta, verjetnost, da bodo očetje koristili ta dopust, ne bo popolnoma nič večja. In ta dopust je neplačan, torej očetovski dopust je neplačan. In mi ne dovolimo, da bi tukaj imeli fleksibilnost glede na razmere, in gospod minister, vi zagotavljate, da bomo imeli fleksibilnost trga delovne sile, pri čemer pa je zelo togo ravnanje, recimo, tako obeh staršev v družini, kako naj se obnašate do svojega otroka v njegovo dobrobit. Pri čemer pa na drugi strani ne poveste, na kakšen način bo zagotovljena varnost dohodka ob zagotavljanju fleksibilnosti zaposlovanja. To sta dva elementa, ki morata imeti istočasno odgovor, ko govorimo o teh rešitvah. Seveda ko govorimo o dopustu za nego in varstvo otroka, je pa to del dopusta, ki je plačan, in zelo dobro smo lahko slišali, da gre v razvoju otroka za vrsto občutljivih dogodkov, ki niso, žal niso, jaz sem ta obdobja dal skozi v moji družini in niso bila vezan samo na prva tri leta razvoja otrok. Žal je nemogoče predvideti, da je potrebno imeti dopust za nego in varstvo otroka glede na razvoj otroka samo v prvih treh letih, kajti dogodki se vrstijo tudi naprej, ker življenje je dinamično in zato je treba tudi na njega odgovarjati zelo fleksibilno. In gospod minister, ne razumem, zakaj krčitev z osmih na tri leta. Če lahko delimo skrb za otroka med oba starša, potem dajmo tudi vlogo v družini porazdeliti na oba starša tako, da bosta lahko skupaj načrtovala najugodnejše trenutke za to, na kakšen način bo možno izkoristiti ta dva dopusta, žal očetovskega danes ne moremo več spreminjati, lahko pa spremenimo to obdobje za dopust za nego in varstvo otroka. Jaz, ko tukaj danes poslušam, bi rekel, da smo veliko obdobij pri razvoju svojih otrok v lastni družini zamudili. Veliko obdobij smo zamudili zato, ker imamo zelo različne izkušnje in vedenja o tem, kaj se dogaja v teh obdobjih. Lahko jih imamo tudi zelo različne, ker dinamika in razvoj pri različnih otrocih je različna. Ampak da pa nismo pripravljeni prisluhniti, da nismo pripravljeni prisluhniti različnim praksam in prinesti dobre prakse v zakonodajo, za katero ta vlada tolikokrat izkazuje dobro voljo, je seveda za mene nerazumljivo; nerazumljivo izražanje nezaupanja v starše, ki da jemljemo te dopuste za to, da si bomo materialno okoriščali v ne vem kakršnem koli smislu. Jaz ne morem pristati na to tezo. In z isto tezo smo ukinili dobroimetje zato, ker je to na račun otrok, iz slabega odnosa do otroka seveda imajo starši ambicijo, da si izboljšajo svoje materialne pogoje. Jaz mislim, da ta logika ne drži za slovenske starše in se mi zdi, da je tukaj to, da ustvarjamo namesto pozitivno klimo negativno klimo, slab signal, ki ga sproščamo v slovensko družbo pri načrtovanju družine. In če, minister, sami govorite o tem, da je za načrtovanje rojstev potrebno izpolniti veliko zelo pomembnih elementov, se mi zdi s tega vidika izredno pomembno, da prisluhnete tudi temu, da naj bo fleksibilnost ena izmed tistih elementov te pozitivne klime, ki je dobrodošla za naše družine. In v tem smislu bom podpiral sprejem takšnih amandmajev in v tem smislu tudi izrekam podporo temu amandmaju, ki širi obdobje dopusta za nego in varstvo otroka s 3 na 8 let. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Širca.
Hvala lepa. Večkrat sem omenila prej že pri predstavitvi stališč poslanske skupine, da se je minister pri tej ureditvi odločil za krčenje oziroma za umikanje možnosti do izbir - ne samo na tem mestu, ampak tudi na drugih; ali pa, da je nekje zadrgnil, tam, kjer ne razumemo, zakaj je bilo to sploh potrebno. Poleg tega tudi ni obrazložil ali vsaj argumentiralo obrazložil. In tukaj je skrčil, skrčil je neko fleksibilnost, neko možnost izbire do osmega leta, izbire dopusta za nego in varstvo otroka, na drugih mestih pa je neke določene možnosti, ki so bile dane kot izbire in kot prilagoditve, ukinil. Absolutno ni jasno, zakaj. V času od leta 2001, ko je bila uvedena tudi ta individualna pravica in neprenosljiva pravica do očetovskega dopusta, sedaj govorim o očetovskem dopustu, se je stanje začelo popravljati. Od leta 1998, ko je bilo manj kot 1% moških, ki se je odločilo za očetovski dopust, do leta 2001, ko smo prišli že na 2%. Počasi, počasi bi se te zagotovo odločitve spremenile, če bi, kot sem že prej omenila, se minister odločil, da bi vsaj za nekaj dni podaljšal tistih 15 dni plačanega očetovskega dopusta. Saj vem, da to bi bila večja obremenitev za državo zaradi tega, ker moški dobivajo vsaj 17% približno večje plače kot ženske in so seveda porodniški izostanki žensk za državo prihranek. Ampak vendarle; skratka te dobre volje ni bilo. Je bila pa dobra volja skrčiti neko možno fleksibilnost. Gospod minister, vi pravite, da veste, kaj je za otroke dobro. Ni pa nujno, da veste, kaj je za družino dobro. In za družino je bila ta možnost, ko se je odločitev za nego in varstvo otroka podaljševala po lastni izbiri, po prilagoditvi na določeno situacijo, je bila dobra. Zakaj to puščajo Nizozemci, zakaj to puščajo Švedi, zakaj puščajo možnost do petega leta fleksibilnega odločevanja Angleži? Ne razumem. Pošiljate in potujete na Dansko, organizirate sindikalna in druga potovanja za partnerstvo za razvoj, si ogledujete situacijo, pridete nazaj, pa delate po svoje, ker pač tiste očitno niso dovolj dobre, čeprav so cilj in točka, ki bi jo želeli doseči v tem partnerskem sodelovanju pri doseganju reformnih ciljev. Ne preberete analiz. Analiz je ogromno. Ko smo - gospod Drobnič, bili ste poslanec, dali ste ogromno danes sploh ne več prisotnih amandmajev oziroma ciljev - bili so zelo benevoletni - sem jih pregledala, vse, ki ste jih v takratni opozicijski koaliciji vlagali, danes ni duha ne sluha o teh širitvah, razen na enih določenih delih, ki imajo tudi določena ideološka ozadja. Skratka, obstaja ogromno analiz. Takrat smo se soočili s temi analizami in izračuni. Tokrat je par vrstic v obrazložitvi zakona komaj da napisanih. Ampak, naj vam omenim eno. Ko so se v Evropi in močno so se ukvarjali z razmišljanji, kateri ukrepi so potrebni za to, da bi se tudi očetje odločali za tako očetovski dopust ali pa za tisti starševski dopust v okviru nege in varstva otroka. Narejene so bile številne analize in naj vam - resda gre za nemško, ampak več ali manj se sklada tudi z drugimi državami - odgovorim, kakšni ukrepi po oceni moških bi bili potrebni, po oceni moških, in katere oblike bi morale biti zagotovljene, da bi bolj pogosto posegali po možnosti in pravici do dopusta za nego in varstvo otroka. Na prvem mestu je 70% moških odgovorilo, da če bi bile ekonomske stimulacije, se pravi, če bi bili ti plačani. Na drugem mestu 52%, če ne bi taki ukrepi imeli negativne posledice na poklicno kariero. Negativne posledice na poklicno kariero; seveda s temi negativnimi posledicami se soočajo ženske, ko imajo zaradi nekontinuiranega pristopa k delu težji dostop do trga delovne sile oziroma do stimuliranega in za kariero naklonjenega okolja. Zanimivo je, da na visokem mestu postavljajo tudi zagotovilo vrnitve na staro delovno mesto, ki je, seveda, ogroženo, in da ne govorim o tem, kaj se bo zgodilo z ukrepom, ki smo ga sprejeli in danes ga ne moremo več - ki ste ga sprejeli, se opravičujem, in danes ga ne moremo več popravljati, ko zakon podaljšuje pravico do dela po skrajšanem delovnem času do šestega leta starosti. Vemo, da je bila do sedaj po zdajšnjem zakonu možnost do tretjega leta starosti, govorim o možnosti krajšega delovnega časa, ki bo teoretično, po mojem videnju, teoretično lahko rezultiralo v situacijo, ko bo ženska pri dveh otrocih, ko bo mati pri dveh otrocih, lahko 12 let delala s skrajšanim delovnim časom. Če bo imela tri otroke 18 let. Si predstavljate, kaj bo takšna ženska, ki bo imela krajše nekontinuirano delo, kako bo lahko njena kariera trpela? Na kakšen način, kako naj se po 12-ih ali 18-ih letih, če bo imela tri ali več otroke in si jih bodo tako nekako naplanirali, kako se bo ponovno vključila v delovno okolje s polnim delovnim časom? Jo bo to delovno okolje želelo? Ni tak izstop iz trga dela nevaren in tako naprej? Kakšna je njena produktivnost? Kakšno je njeno znanje? Kakšno je njeno napredovanje, kakšna je možnost druge zaposlitve? To so težave. Hočem le še naglasiti, da tisti razlog, o katerem smo danes slišali pri tej anketi, da te gledajo postrani, dobesedno tako piše v anketi, je zelo nizek, 15% moških se "ne sekira" ali jih sosed gleda postrani ali ne, če se odloči za tak korak. Analize je treba gledati in na njih odgovoriti, ne pa trmariti po svoje brez odgovorov. Minister, vi ste večkrat trmarili po svoje, pri pravici do dobroimetja, ki je bila zgledno, korektno in za ženske, še posebej na začetku delovnih odločitev, pri vzpostaviti kariere, koristen, pa se je lahko sama odločila, ali se bo prej vrnila na delovno mesto, če je bila v določenih takšnih situacijah. To ste ukinili, češ da ni bilo dovolj izkoriščeno, da je bilo izkoriščeno zgolj 0,15%. Seveda, da ni bilo izkoriščeno! Kdo pa je to propagiral? Saj se to mogoče tudi ni vedelo, nekaj se jih je odločilo. To, da so lahko nadomestile in usmerjale svoj manjko, za katerega so se odločile, da se vrnejo na delo, na drugem področju, da iz tega dobra dobijo možnost, da plačajo nadomestilo za varstvo otrok, za stanovanje in tako naprej. Tukaj ste rekli, da ne govorite o nekem stimuliranju dobrega okolja za to, da bo v Sloveniji večja rodnost, da bo večja, neka kohezija in da bo družinsko življenje imelo boljše ukrepe. Skratka, to je bila ena možnost, tudi v 7. členu, da se vsaj s fleksibilnostjo nekje pustite ljudi, da sami odločajo, pa ste jim to možnost vzeli, kar ni prav.
Hvala lepa. Medtem se nam je na tribuni pridružila že tretja skupina mladih obiskovalk in obiskovalcev. Lep pozdrav in dobrodošli v slovenskem parlamentu. Mi pa nadaljujemo z razpravo o 7. členu in pričujočih amandmajih. Besedo ima gospod Zagorac.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovani prisotni, spoštovani tudi vi na balkonu! Krčenje že pridobljenih pravic je, zgleda, igra te vlade in vladnih strank, tudi takrat, ko gre za pravice, ki ne zahtevajo finančnih posledic, ampak pravice, ki so, po domače povedano, zastonj. Ko sem poslušal nekatere predgovornike, predvsem iz največjih dveh vladnih strank, sem pravzaprav bil zgrožen. Nekdo je rekel, saj gre za neplačan dopust, kdo ga bo pa jemal. V tem primeru, veste, gre za bodisi ljubezen do otroka ali pa pohlep. To je odvisno, se pravi, ljubezen do denarja. To je odvisno od vsakega posameznika, za kaj se odloči. Mislim pa, da vsak razumen človek se bo odločil za ljubezen do svojega lastnega otroka. In ne nazadnje, v kolikor pustimo 8 let, tako kot je urejeno do sedaj in kot predlaga amandma Slovenske nacionalne stranke, se bo ta porodniški dopust lahko razdelil, mogoče, na en dan v mesecu na osem let in se ne bo finančno, če gledate skozi denar, tako poznalo, kot če bo to na tri leta in bo moral koristi, ne vem, 15 dni v določenem mesecu. In ko je nekdo rekel, da otrok rabi oba starša do tretjega leta. Veste, vse raziskave, pa mislim, da jih tudi minister pozna, kažejo na to, da otrok do tretjega leta rabi predvsem - ne samo, ampak predvsem mamo. Tudi ko se udari, v 99,9%, verjamem, da ste pogledali zbornik otroške psihologije, zakriči: "Mama", in ne "Ata." Očetje smo za vzgojo predvsem do tretjega leta naprej. In ko ste govorili, da od tretjega leta naprej otrok rabi starše samo zato, da pridejo domov po denar. Sam sem oče 7-letne deklice in vam lahko povem, da do zdaj še niti enkrat ni prišla do mene in rekla: "Daj mi denar!" Ampak glede na socialne reforme in gospodarske reforme, ki jih izvajate, bo otrok rabil oba starša za denar do 35-tega leta, ne samo do tretjega, tako kot vi to razlagate. Seveda bom amandma Slovenske nacionalne stranke z veseljem podprl.
Hvala. Besedo ima gospod Prevc.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani minister s sodelavci, spoštovane kolegice in kolegi! Pravzaprav obravnavamo danes zelo pomembno tematiko, ne samo pomembno, mislim, da tudi zelo občutljivo. Tako vlada Republike Slovenije kot tudi koalicija si je za enega najpomembnejših ciljev zadala prav skrb za izboljšanje položaja družine in ne nazadnje tudi skrb za dvig rodnosti. Sprašujem se, kaj je pravzaprav ta vladna koalicija, kateri pripadam tudi sam, na tem področju naredila v teh letih. Sam osebno, žal, moram ugotoviti, da je bilo ministrstvo za družino in socialne zadeve v skrbi za izboljšanje položaja družin in pa dviga rodnosti v teh dveh letih premalo učinkovito. Zlasti večje družine so, z njimi se pogovarjam, od te vlade pričakovale mnogo več in tudi ta predlog sprememb tega zakona, ki ga danes obravnavamo, mislim, da jim ne more vlivati kakšnega posebnega optimizma. Res je, da predlog zakona širi nekatere pravice, ki so vsekakor ugodne za starše in ne nazadnje tudi dobrodošle, a žal, predlog zakona hkrati omejuje že nekatere pridobljene pravice staršem in pravzaprav o tem je danes govora in na te zadeva se nekako tudi tičejo te amandmaji, ki so danes vloženi. Gre pravzaprav za pravice na tem področju, na področju starševstva, ki so jih ne nazadnje starši že imeli, pa jih nekako zdaj s tem zakonom izgubljajo. Vsekakor še najbolj bode v oči sprememba pri očetovskem dopustu, kar je bilo danes že nekajkrat omenjeno, katerega možnost uporabe do osmega leta starosti se sedaj zmanjšuje do tri leta. Pravzaprav sprašujem, resnično sprašujem iskreno predlagatelja, zakaj je to potrebno. Jaz pravzaprav do sedaj od predlagatelja nisem dobil argumentiranega odgovora. Ne vem, ali dejansko gre tu samo za princip, ker gre za koriščenje neplačanega dopusta, to se pravi, nekih dodatnih stroškov to za sabo ne potegne. Danes je bila že večkrat omenjena beseda fleksibilnost, to se pravi, tudi drugje na drugih področjih govorimo o nekem fleksibilnem obnašanju in mislim, da je prav ta zakon, ki je tako občutljiv, potreben velike fleksibilnosti oziroma dajanja neke čim širše možnosti. Žal sprememba zakona tudi oži pravico matere do začetka nastopa porodniškega dopusta. V primeru zdravstvenih težav je mati lahko začela sedaj, po obstoječem zakonu, porodniški dopust 42 dni pred napovedanim datumom rojstva, v predlogu pa se ta pravica krči le na 28 dni. Ponovno sprašujem predlagatelja, kako si predstavlja, da bo s takšnimi omejitvami pripomoglo k večji rodnosti. In dovolite, da v zvezi s to problematiko, ki jo obravnavamo, omenim še eno zadevo, ki v tem zakonu bode najbolj v oči, to je dodatek za velike družine. V soboto zvečer sem na televiziji zasledil, da so se srečale, mislim, da nekje na Dolenjskem, velike družine pod pokroviteljstvom Anjinega sklada [[...]]
Gospod Prevec, vendarle, če dovolite, to ni splošna razprava, bi želel, da se osredotočite na 7. člen in amandmaje, če je možno.
Ja, hotel sem reči samo, da tudi ta dodatek za velike družine pravzaprav ni pošten. To se pravi, ta zakon priznava velike družine samo do štirih, naprej pa ne. Pomeni samo to, družina po tem predlogu zakona s štirimi otroki dobi 100.000 in družina z desetimi otroki dobi ravno tako 100.000. Ali je to pošteno? Ni pošteno. Hvala.
Hvala lepa. Bom prebral vse, ki jih imam za enkrat na spisku, da se boste lažje organizirali. Kumer, Prijatelj, mag. Cvikl, Gulič, Brenčič, Uhan in Janc. Torej, besedo ima gospod Kumer.
Hvala za besedo. Nisem se imel danes namena oglasiti pri tem zakonu, ampak glede na diskusijo, ki je bila kot argumentacija predlogov, zakaj se ta amandma ne bi sprejel, pa me je spodbudilo, da se še oglasimo tisti, ki smo praktiki v tem smislu, ki imamo družine, imamo velike družine - sam osebno tri generacije v družini. Zato nekako imam občutek, da predlagatelji in vsi tisti, ki zagovarjate zmanjšanje oziroma ukinitev te pravice z 8 let na 3 leta, nimate pojma, kaj družina je. Bom malo ostrejši, da sem malo bolj nazoren. Nimate izkušenj z družinskim življenjem, se ne ukvarjate z družino v polnem smislu besede in se ne ukvarjate z mladostniki. Kajti, če bi vse to vedeli, potem seveda bi vedeli, da otroci do tretjega leta niso samo skrb staršev in otroci ne rabijo samo staršev, da se naučijo govoriti in hoditi, ampak, tako kot večkrat slišim tudi v tem parlamentu, še marsikaj drugega. Za kaj drugega so starši potrebni? Še najmanj za tisto, kar so nekateri argumentirali na koncu, za neke materialne dobrine. Zato se družinsko življenje, če res na družinsko življenje in neke partnerske odnose v družbi hočemo izgrajevati, potem se družina ne konča v eni celici, ampak je to družinsko življenje, to partnersko življenje razširjeno malo širše. Zato odločno zavračam, da s tem predlogom, s tem zakonom onemogočate fleksibilnost, da se midva kot družinska partnerja, kot starša, odločava in izbirava kdaj bo kdo lahko nekatere, da pod narekovaji rečem, "bonitete" koristil in da prilagajava svoj delovnik, svoje delovne obveznosti z življenjem v družini in s posvečanjem svojega časa tudi otrokom v družini. Še enkrat; ta predlog - niti enega, niti enega argumenta danes nisem slišal, ki "bi pil vodo", da se ta pravica, ki je zapisana v obstoječem zakonu, zmanjšuje. Enega pametnega racionalnega predloga! Jaz mislim, da ta, ki je ta predlog delal, je vstal z levo nogo, bil je slabe volje in preprosto nekaj mu je kapnilo v tistem momentu, da to pa tako mora biti.
Hvala lepa. Ponovno opozarjam, da se držimo dnevnega reda in točke in tudi prosim, da ste bolj spoštljivi do tistega, ki ima besedo, namreč glede tišine v dvorani. Besedo pa ima gospod Prijatelj.
Hvala lepa. Spoštovani podpredsednik! Torej ministrstvo za delo, socialo in družino zagovarja večjo rodnost, tudi koalicijski pogodbi ste tako zapisali, pa vendar vsiljujete nam takšne nerazumljive zakone, kot je današnji. [[Ti bi pa lahko poslušal, če že jaz govorim.]] Sledite na nek način tudi smernicam Rimskokatoliške cerkve. Zelo pohvalno, resnično in ministra ni tukaj, bil bi vesel, če bi bil. Ministru bi želel povedati, če mu že uspe prepričati mlado družino, da v bistvu si ustvari družinski krog, potem mora za to tudi nekaj nuditi. In dati pogoje družini, seveda, če to nič "ne košta", je najlažje narediti, pa vendar, te pravice družini jemljete. Žensko želite narediti za hišno pomočnico, jo privezati tam nekje za štedilnik in da bo ubogljivo vsako nedeljo peljala otroke k maši, čim manj hodila iz hiše in seveda skrbela za to, za kar je njeno poslanstvo. To je namen tega, izgleda. Zmanjševanje pravic je vaše specialnost na ministrstvu, bi lahko rekli. Vedno znova se to pojavlja; pri azbestnem zakonu se je to pojavilo, pojavilo se je pri borcih, pojavilo se je sedaj pri tem zakonu. Mogoče pa minister ni izbral pravega resorja, mogoče bi moral izbrati kakšen drug resor sebi, ko je lahko izbiral, kakšno ministrstvo za varčevanje bi bilo bolj primerno za njega, specialist je za te zadeve. Seveda nekateri, ki govorite o družini, imam občutek, da sodite človeka po sebi. Ni primerno, da se resnično obnašamo tako, ko govorimo, kot da bi govorili o nekem leglu psov, pa ne bom omenjal, da ne bom koga žalil. Vsak starš želi biti v bistvu, seveda tudi oče, doma z otrokom in jaz ne verjamem, da bi bilo kogarkoli izmed nas, ki smo očetje sram za to, ker bi vzel brezplačen dopust ali pa mogoče porodniški dopust, jaz takih ljudi pač ne poznam. Nerazumno bi bilo, če bi bili med nami. Še nekaj bi rad poudaril; to, kar so predgovornice pred menoj tudi poudarjale. Gre mogoče tudi za zaščito ženskih interesov v tem kontekstu. Nekatere ženske izmed nas so pač bolj uspešne v poslovni karieri in v bistvu želijo biti prej mogoče na delovnem mestu in s tem ohraniti pozicijo, a na to mogoče ni nobeden od vas pomislil! In zakaj očetje ne bi participirali k temu delu družine takrat, kadar lahko? Govoriti o tem seveda, da je lepo iti z družino na smučanje pa na plavanje itd. - to je vse res, če ima družina denar. Če bi to ministrstvo, ki ga vodi gospod Drobnič, stremelo za temi smernicami, bi si malo ogledali Finsko, tam imajo te zadeve vzorno rešene pa tudi konec koncev najbolj razvita evropska država je to. Jaz bi prosil resnično, da ne govorimo takih neumnosti, ker nas Slovenija posluša in tudi, če že hodite v cerkev, poslušajte pridige, pa mogoče vam bo lažje pritisniti na tipko.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Cvikl.
Gospod predsedujoči, hvala za besedo. Poslanke in poslanci! Danes seveda zelo veliko govorijo očetje v tem državnem zboru, sam bom začel kot politik. Citiram spletno stran vlade Republike Slovenije, Arhiv novic gospoda Janše, 3. december 2004: "Vlada se bo potrudila za izboljšanje pogojev za oblikovanje in razvoj družin, ter povečevanje rodnosti." Nekaj mesecev kasneje podobna novica: "Povečanje rodnosti je prvi cilj vlade gospoda Janše." Seveda, to je bilo še v tistem času, ko gospod Janša še ni našel niti strategije za razvoj niti še drugih dokumentov v predalih in je seveda res mislim, da je rodnost prvi cilj. Vmes se mu je zgodil minister Drobnič. Minister Drobnič je predlagal vrsto ukrepov in o nekaterih danes razpravljamo, s katerimi ne bo ne razvoja družinske politike, ampak bo kvečjemu razkroj družinske politike. In to, kar je 7. člen in še toliko bolj 6. člen, ki ga žal ne moremo amandmirati, je seveda, po mojem mnenju v popolnem nasprotju z dobro družinsko politiko, ki smo jo oblikovali v preteklih letih. Jaz sicer ne vem, zakaj sedaj neko drugo ministrstvo, pravzaprav služba za razvoj, spremljanje in usmerjanje strategije razvoja Slovenije hodi na Dansko in Švedsko. Mogoče bi bilo dobro, da bi tja odšel tudi kdo iz ministrstva za delo, družino in socialne zadeve in bi seveda videl, da se veljavna pravica in to obe veljavni pravici, tako glede očetovskega dopusta kot glede dopusta za nego in varstvo otroka na Švedskem, Nizozemskem in še nekje drugje, lahko izkoristi do osmega leta starosti. In nekdo je danes rekel, da zaradi nižje plače ali pa, ker je plača nizka, ljudje tega ne izkoriščajo. Saj ravno zato pa je potrebno pustiti, da naj bo to do osmega leta, ker mogoče v prvih treh letih po otrokovem rojstvu, v prvih treh letih, seveda, ko tudi ljudje začenjajo svoje kariere, pač marsikdo tega ni mogel izkoristiti. Ne vem, gospod minister, odstotni, gospodje iz Nove Slovenije in pa nekateri iz SDS, kaj nam danes skušate povedati. Učinka od tega, javnofinančnega, ne bo nobenega. Vse, kar boste naredili, da boste neko dobro, z državnimi ukrepi pospešeno vlogo očetov ustavili ali zaustavili in se bo promocija očetovstva ali pa skupne skrbi staršev za dopust in za nego in varstvo otrok preprosto ustavila. Edino, kar je mogoče logična razlaga tega, kar počnete in je seveda izhajala iz nekaterih vaših razlag, je ta, da ko bo danes sprejet zakon, ki bo očetovski dopust in dopust za nego in varstvo otroka zaustavil pri treh letih, da boste lahko svojemu štiriletnemu otroku, ki vam bo rekel: "Ati, ostani doma, saj imaš dopust," lahko rekli, da tega mi zakon več ne omogoča. In to seveda gospodje je nekaj, česar jaz ne razumem. Zakaj to pravico, ki nikogar nič ne stane, je samo dobra možnost za to, da krepimo očetovstvo, da lahko krepimo skupno skrb, lahko, zakaj jo ukinjate? Sam nisem imel te možnosti, ker v času, ko so moji otroci bili toliko stari, preprosto te pravice v zakonu ni bilo in škoda in mi je žal, rad bi izkoristil več dni tega dopusta. Vidim, da nekaterim glede na razlage, ki smo jih danes slišali, preprosto ni za to, da bi lahko pravico, ki je bila dana, izkoristili. Kakšna družinska politika to je? To ni družinska politika, to je zame razkroj družinske politike in obžalujem, da se minister Drobnič imenuje minister za družino, socialne zadeve in tako naprej. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Gulič.
Spoštovani gospod podpredsednik Marko Pavliha! Cenjene kolegice in kolegi! Saj kaj veliko pravzaprav ni ostalo, kar bi bilo treba povedati, ampak kakšno zadevo je vendarle treba ponoviti. Namreč, ta zakon je tudi eden oziroma ta člen je eden tistih, ki govori o omejevanju svobode, o nezaupanju do državljanov, o razglašanju seveda dela državljanov, bom tako rekel, za opravilno nesposobne v nekem določenem času, pa še kakšno reč bi se dalo najti. Očitno tukaj ni problem denar, ampak gre za to, da bi tistih 75 dni skrčili na prve 3 leta starosti. Po tretjem očitno očetje nismo več potrebni in lahko zapustimo družinsko gnezdo in odidemo. Jaz imam v spominu malo drugače. Otroke imam stare, oba sta polnoletna, tako in še vedno me potrebujeta; pa ne samo zaradi denarja - tistega tako ne dam rad od sebe, ampak čisto zaradi drugih zadev. Ljudje živimo v nekem, recimo, čvrstem okolju, med sabo smo povezani in kadar so kakšne koli krize, takrat se potrebujemo. In prav gotovo oče ne opravlja svoje funkcije samo do tretjega leta starosti, prej po tem. Če se spomnim, recimo, kadar so bile kakšne hude zadeve, je bila seveda res najprej poklicana mami, ampak če je bila kriza zelo huda je bilo pa "leko". Takrat sem vedel, da je treba hitro iti, da je nekaj narobe. Ne vem, kakšne izkušnje imate drugi. Sem pa vesel, da še vedno velja stari zakon, ker če ne bi veljal, ne bi mogel zdaj srečati gospoda Zvonka Černača tamle na hodniku z otrokom, ki je starejši od treh let, pa tudi ne vem, kaj gospod Školč še dela tukaj. Ponavadi ima navado, da opravlja svoje starševske dolžnosti v tem času. [[...]] [[Smeh.]] [[...]]O svobodi govorimo, o tem, da se lahko človek sam odloča, kdaj bo svoj čas namenil svojim otrokom, da bo sam ocenil, kdaj je to, da se bo sam, z vso odgovornostjo, ki spada zraven te svobode, opredelil, ali bo služil denar, ali bo zlorabljal zakonsko možnost, ali jo bo uporabljal. Kar veliko je bilo govora o tem, kako se to zlorablja. Vse sorte zadev se zlorablja, ampak potem lahko naredimo seveda čisto omejeno, čisto zarešetkano, čisto k štedilniku priklenjeno državo - ne samo žensk. Tudi to, da je 28 dni pred predvidenim porodom treba iti na dopust, je ena od takih zadev. Očitno je določeno oziroma minister, predlagatelj določa, da od 28. dneva naprej ženska ni več opravilno sposobna, da se ne more sama odločati, ali je zdrava, ali se dobro počuti, ali se slabo počuti, ali bi še hodila v službo, če se ji zdi to potrebno in če je tega zmožna, ali ne. V glavnem, vrsta omejitev, ki nam, državljanom jemlje svobodo. Zato je treba ta odstavek iz 7. člena črtati. Tako. Upam, da ste tako razumni in razsodni, da vidite natanko, za kaj gre, in da vendarle pustite državljanom njihovo dostojanstvo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Brenčič.
Hvala lepa. Temeljno obrazložitev tega ukrepa s strani predlagatelja je bila ta, da je ta ukrep naravnan predvsem v nekaj, kar je dobro predvsem za otroka. V družini, ki jo še bolj razumemo sedaj tisti, ki imamo že vnuke, ker še sedaj ugotavljamo, kaj smo takrat morda celo spregledali, ampak situacija je, ko je človek mlad, takšna s polno bremen na glavi. Družina ni nikoli enostranska smer, enostranska cesta. Največ, kar je dobro za otroka, je to, da vidi v staršu, v mami, v očetu, v dedku, babici srečnega, zadovoljnega, sproščenega človeka. In zato ker družina ni nikoli, nikoli ne more biti enosmerna cesta, je v družinski politiki na naslovu resornega ministrstva nesmisel trdo zapovedovanje v to družino, ultimatativno zapovedovanje. Zato je škoda, da črtamo nekaj, kar je bilo sprejeto, kar je lahko družina kot cela, ali oče, ali mati, sprejela kot zanjo zelo pozitivno, sprejemljivo, druga pa ne. Ampak zakaj jemljemo to možnost? Poglejte, spodbudil me je pa, da sem se pojavil še enkrat, gospod Veršnik. Minister za družino je sočasno tudi minister za delo in ena od njegovih prioritet v družinski politiki mora biti tudi ta, kako ohranja sprejemljivost staršev na živem trgu dela. In ko smo rojevali dobo, v kateri lahko oče izrabi ta dopust v prejšnjem mandatu, smo tudi rekli, treba je vzpostaviti s koriščenjem tega dopusta tudi vzdržnost stanja pri delodajalcu. Jaz sem predolgo preživel v realnem sektorju in vem, tam ni kaj veliko rezerv, ko en delavec danes ni na delu, je zelo težko vstopiti kar takoj z nekom drugim. Ni rezerv. Zato je, ne vem, veliko bolj modro, če je imel oče možnost, da je koriščenje teh 75 dni tudi zaradi stanja vzdržnosti delodajalca raztegnil na sedem let ali da obremeni določenega delodajalca na tri leta, ki ima morda takšno branžo, da tega niti ne zmore. In zato jaz tega ne razumem, ker je v isti sapi, v istem svojstvu ta minister tudi dolžan tak ukrep presojati večplastno, in zato je škoda, da nekaj, kar je bilo kot dana prosta izbira, zapovedujemo. Za družino to ni ukrep, ki je spodbujevalne narave, je pozitiven. Enako temu je bil ukrep v 4. členu, ker je nesmisel, da smo vezli prosto izbiro mami, ki pričakuje porod, nosečnici, ker je neka vročina poleti na javnem prevozu, iz tega je tudi nastajal ta dodatni 14-dnevni rok, ali ima težek poklic na "šalterju" in tako naprej, da je dana možnost, da bo žrtvovala tudi za dobro otroka 14 dni predhodno začetek porodniškega dopusta, zavedajoč se, da ima morda mlado babico, ki bo lahko vstopila, da bo potem veliko lažje in v dobro otroka šla 14 dni poprej v službo. Zato so takšni ukrepi resornega ministra, ki vodi politiko, kreira politiko na področju družinskega varstva, nesprejemljivi in bi skoraj človek prej v razpravi pričakoval, včasih se je to tudi zgodilo, da se je v razpravi podalo toliko argumentov, da smo pa rekli tudi s strani predlagatelja, da vlada temu ne nasprotuje. Jaz mislim, da je stvar zrela z vsem povedanim, da bi minister ohranil v sebi toliko modrosti ali poiskal toliko modrosti, pa naredil takšen ukrep, pa lahko ta amandma, ker je dober, ne glede na predlagateljstvo, ker samo želi ohraniti to, kar se je uveljavilo kot pozitivno, in je tak amandma podprt lahko praktično z večino kot dober pristop k izboljšanju predloga zakona. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospa Uhanova.
Hvala lepa, predsedujoči. Lepo pozdravljeni vsi v dvorani. Zakon se na tolikih segmentih izboljšuje, da res ne vidim nobenega razloga, da se zapenjamo pri 7. členu in to, da bi očetje koristili neplačan dopust do tretjega leta. Nekateri bi naredili puščavo, zaradi enega drevesa bi posekali cel gozd. Res je vlada predvidela, da bi bilo dobro, da bi očetje koristili neplačani dopust dva meseca in pol do tretjega leta starosti. Ne gre za kršenje pravic, še vedno imajo očetje možnost, da v treh letih izkoristijo. In glejte, če ima mati edina možnost, da to pravico za nego otroka izkoristi do enega leta, ne vem, zakaj se ne bi očetje odločili, da bi to pravico izkoristili do tretjega leta. Kdaj se pa oče spomni, da je oče? Šele pri osmem letu ali pri petnajstem? O, Jezus! Gospod predsednik odbora, jaz bi tudi vas vprašala, nekje sem slišala, da je do sedaj zgolj 15% očetov, kolega pravi celo 0,15% očetov koristilo to možnost [[..]]
Prosim lepo, samo gospa Uhan ima besedo. Ne spreminjati našega parlamenta v britanskega.
Lahko mi potem odgovorite, če so moji podatki napačni, ampak zgolj toliko očetov se je zavedalo, da ima to možnost ali da jo lahko koristi in jo je tudi izkoristilo. Otrok rabi celo življenje starše, ne samo do 3 do 8 leta očeta in mater, samo v vsakem obdobju na drugačen način, predvsem pa z nasveti, z njihovimi vrednotami, ne pa z denarjem ali pa zgolj s prisotnostjo doma. Res pa je, mi boste lahko pritrdili vsi tisti, ki imate otroke, da največ starše rabi otrok in njihovo prisotnost v zgodnjih letih. Takrat je največ bolezni, največ zdravniških pregledov, sistematskih pregledov, vpisi v vrtec, vpisi v šolo, to niso bolniške, takrat si mora oče vzeti ali pa mati prosti dan, zato se mi res ne zdi, da se zapenjamo pri tem 7. členu. Prav je, da gre tudi oče kdaj na sistematski pregled, na vpis v vrtec, v šolo. Zakaj samo mame? In zakaj bi samo mame kuhale doma ali pa hodile z njimi k maši, kot ima težavo recimo kolega iz poslanske skupine SNS. Očetje zgolj ne morete odigrati svoje vloge, če boste očetje samo takrat, v tistih dnevih, ki vam jih bo predpisala država ali pa center za socialno delo, ste pa v bistvu očetje celo življenje in prav je, da bi se tega tudi zavedali. Meni je zelo žal, da nekateri poslanci zamenjujete kariero oziroma jo nadomeščate z vlogo očetovstva ali materinstva in da mislite, da to ne gre skupaj. Sama sem tudi mama štirih otrok in tudi poslanka in na obe funkciji sem ponosna. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Janc.
Hvala lepa, spoštovani predsedujoči, predstavniki vlade, kolegice in kolegi. Včeraj podobna razprava o zadrugah je trajala nekaj ur, z zanimivo tezo, ko smo bili zelo podobnega mnenja vsi skupaj o enakih pogojih, danes govorimo o starševskem varstvu, družinskih prejemkih. To je izjemno pomembna tema in vse to, kar sem sam prebral v tem gradivu, ki mi je na voljo kot poslancu, vse to, kar sem poslušal kolege poslance, tako iz opozicije kot pozicije, imam tudi sam neko svoje mnenje tudi iz lokalnega okolja, od koder prihajam. Družinska politika je ena vrednota, ena pomembna vrednota te družbe, neka osnovna celica za mene, ki ji v preteklosti morda res ni bila dovolj pozornosti dane. In danes imamo določene posledice, ki so kar vidne, pa ne samo demografija, ki je zelo zaskrbljujoča za Slovenijo, tudi slovenskih porok ni več, da v bistvu poskušamo v tem času popraviti določene izpite iz preteklega slabega časa in družinska politika je tudi pomembna tema, zapisana v koalicijski pogodbi in seveda dvig rodnosti in vse, kar sodi zraven, se mi zdi izjemno pomembno za to vlado in za prihodnje generacije, da morda le nekaj napak popravimo, ki so bile v preteklosti, morda premalo pozornosti in da gremo korak naprej. To smo se zavezali in to kot poslanec koalicije si tudi želim in poskušam pri tem sodelovati s svojim delom. In seveda o velikih družinah lahko govori v našem parlamentu zagotovo kolega Prevc Mihael, ki ima devetčlansko, kolega Kumer, ki ima menda osemčlansko in ta dva poslanca verjetno imata kar nekaj izkušenj o družinski politiki. Jaz sem prepričan, da sta to v slovenskem prostoru kar zastavonoša, precej visoka, pri poslancih pa zagotovo. Pa vendarle je njuna razprava, ki sem jo poslušal, je bila precej podobna eni in drugi, kljub temu, da prihaja eden iz koalicije, drugi pa iz opozicije. In zato me malce čudi to spreminjanje pridobljenih pravic, ki po moji oceni nima nobenih finančnih posledic. Ta argument, ki bi ga razumel, da pač s tem skrajšujemo nekatere pravice, zlorabe in tako naprej in tako naprej, bi razumel. Okej, dajmo to skrajšati na 3. Zakaj ravno 3? Ali je to na prst ali je analiza, ne vem. Določil se je nek nov mejnik, ki pa me ne prepričuje. Jaz mislim, da bi bilo prav, ne glede, od kot prihaja ta amandma, me to ne obremenjuje v tem primeru, da bi vlada bila toliko poslušna in konec koncev poslušala razpravo v tem parlamentu, pa rekla, ja pa saj morda smo tukaj napake naredili, naredimo malo popravnega izpita in gremo naprej. To bi bil precedens mogoče v državnem zboru tega časa, ampak vendarle bi bila ena poteza, ki bi jo tudi poslanci, ki bi ta amandma, ki je čisto primeren in se mi zdi čisto umesten, da bi ga lahko tudi sprejeli. V času, v katerem živimo, jaz mislim, da so te družinske vrednote še posebej zapostavljene, tempo dela v vseh službah je vedno večji, vedno daljši čas je in družina postaja bolj kot ne na obrobju. Žal tako je ne samo med poslanci, ampak tudi med Slovenci in Slovenkami. Zato se mi zdi tako krčenje pravic slaba popotnica slovenskim družinam, mladim družinam in vsem tistim, ki bi te pogoje, te možnosti koristili. Zato se mi zdi, da o vsem tem kar veliko govorimo, ko je treba na kakšnih javnih scenah govoriti o družinski politiki, povemo, kaj bomo vse naredili, ampak v tem trenutku jaz ne vidim koraka naprej, ampak celo majhen korak nazaj. Zato bi prosil gospoda ministra, ko bo na koncu razložil zadevo, da poskuša prepričati tudi mene kot poslanca, da je to res dobro, da je to v redu, da je to korak naprej za družinsko politiko in da to pač pije vodo, bom rekel po posavsko in da me bo o vsem nekako prepričal. Jaz mislim, češ, da je to dobro za otroka, me s tem ne bo prepričal. Verjetno bo treba še kaj drugega povedati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Sok.
Hvala lepa. Čisto na kratko bi rad povedal svoje mnenje. Zdi se mi, da smo samo še o cvičku v tem parlamentu tako zagreto in angažirano razpravljali kot danes o tem, ali 3 ali pa 8 let. Ko gre za ne tako pomembne zadeve, smo očitno zelo veseli tega, da lahko veliko govorimo, ampak je pa vsaj ena prednost tega. Sam nisem vedel, in to sem danes slišal, kako malo očetov se pravzaprav za to možnost odloča, če je to, kar je pisalo v medijih, je to manj kot 2%. To pa je zaskrbljujoče. Se pravi, da je v tej naši družinski politiki dejansko potrebno nekaj narediti v smeri, da bodo očetje pripravljeni tudi to možnost, ki jo zakonodaja nudi, koristiti. Če pa je v zakonu zapisano nekaj, kar potem ali ni potrebe ali ni možnosti koristiti, potem je to bi lahko rekel neka prazna obljuba, neka mrtva črka na papirju, ki ne daje svojega efekta. In mogoče bi bilo dobro, če bi nam minister povedal, kdaj ta 2% koristita. Sam predvidevam, da takoj v začetku, se pravi, ko so resnično otroci najmanjši in ko je pomoč najbolj potrebna. Pozneje, če se ne odloči v tistem času, je verjetno malo verjetno, da se bo odločil za to pri osmem letu. Ampak kakorkoli že, mene zelo veseli, da je največja opozicijska stranka tako začela skrbeti za slovensko družinsko politiko. Ker ste govorili o vsem, mi naj bo dovoljeno, da še jaz nekaj omenim. Ko se je sprejemal zakon o dohodnini, se je pomoč, enkratna pomoč za velike družine obdavčila. In veliko smo rabili, da smo potem to pri spremembi zakona spremenili, da je ta pomoč sedaj spet neobdavčena, to tisti iz družinske pobude vedo, in da se je sedaj ta znesek tudi nekoliko povečal, ampak spet je to predlog, da bi ga bilo potrebno še povečati. Jaz mislim, da bo vladna koalicija in vlada sama in minister, da bo tej pobudi sledil in da bo ob naslednji spremembi to zadevo spremenil, predlagal spremembo v tej smeri, da se bo tem predlogom sledilo. To, ali tri ali osem let, pa verjetno res ni tako velika dilema, da toliko o njej govorimo. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima mag. Potrata.
Hvala. Res je vse odvisno od tega iz katerega zornega kota opazujemo stvari, ali je to marginalen problem ali je to nekaj, o čemer je vredno razpravljati. Sama sodim, da je vredno razpravljati zaradi tega, ker gre za uveljavljanje novega pogleda na družinsko politiko in na razmerje med očetom in materjo pri negi in varstvu otroka. Nismo se, kar je na skrajšanje časa, v katerem je mogoče 75 dni neplačanega dopusta za nego in varstvo otroka izkoristiti očetu, dotaknili. To je pa vprašanje evidentiranja izrabe te pravice. Ker sta tako delodajalec kot center za socialno delo dolžna voditi evidenco o izrabi te pravice je pri nekaterih seveda kot argument mogoče tudi to, da je tri leta le lažje nadzirati kot pa osem let. Ampak glede na to, da smo nedavno tega sprejeli zakon, ki centralizira registre izrabe nekaterih pravic, ki združuje te registre, to verjetno ne bo prevelik problem. Prej bodo imeli probleme centri za socialno delo in delodajalci, pri tem, da bodo staro pravico, pa pravico po novem vodili, ker bo veljavnost tega pač različna. Ampak tisto, na kar sem hotela posebej opozoriti, je to, da se zavedam, da je tudi ta 15 dni očetovskega dopusta, 15 dni, ki je neprenosljiva pravica, neka pravica, ki se je uveljavila v zakonu, ki je v veljavnem zakonu in se zaradi stereotipnih delitev vlog in zaradi tudi mnenja okolja, na katerega se je skliceval eden od poslanskih kolegov, stežka uveljavlja. Zato je zame krčenje te pravice korak nazaj zaradi tega, ker s tem dajemo javni signal, da je za nas nekaj nesprejemljivo ali družbeno nepomembno. Mi pa krčimo pravico do izbire. To, da se ta zadeva ni uveljavila, je posledica tega, da imamo veliko več možnosti ali veliko bolj ustaljeno prakso, da skrb za nego in varstvo prevzema ženska. O babicah in dedkih sem pa že prej govorila. Dokler bo tako, da se nam bo zdelo družbeno sprejemljivo samo to, da kariero gradi moški, za žensko pa to ni pomembno, potem se nam bodo take stvari zdele nepomembne. Govorim o signalih, ki jih dajemo s tega mesta, govorim o signalih, ki jih dajemo tudi glede na to, kakšna je praksa v drugih evropskih državah. Jaz se zavedam, da nimajo drugod v Evropi tako dobro urejenih nekaterih reči, ki jih imamo zakonsko urejene v našem veljavnem zakonu, in da so marsikje ljudje dolžni neplačan dopust jemati zaradi tega, ker nimajo tako dolgega zakonsko predpisanega obdobja, v katerem lahko skrbijo za svoje potomstvo. Ampak to ne pomeni, da če je s stališča nevladnih organizacij, s stališča uporabnikov te pravice sprejeto to krčenje na 3 leta kot slabo, da ne bi tega dopustili kot možnost. Z možnostjo je pa vedno tako, da je posamezniku prepuščeno, ali jo bo izkoristil ali ne. Za nas kot za predlagatelje je vsekakor zelo pomembno, da bi ta pravica ostala, rada pa bi, res bi rada slišala kakšen tehten argument, zakaj vlada tega noče podpreti. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Jože Horvat.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani predstavnici vlade, spoštovane poslanke in poslanci! Mislim, da je danes bilo vse preveč trdih in tudi plehkih besed izrečenih zaradi predlaganega amandmaja oziroma zaradi teh spornih treh oziroma nespornih osmih let. Jaz bi pa vseeno tukaj pogledal, kakšno je dejansko stanje, kako se je ta dopust koristil. Če dobim podatke in poslušam ministrstvo, potem vidim, da je večina tega dopusta bila dejansko izkoriščena do treh let. Na drugi strani pa bi se zelo rad in sem se tudi dal podučiti s strani psihologov, ki se ukvarjajo z otroško psihologijo, in vsi prisegajo na to, da otrok najbolj potrebuje starša prav v najnežnejših otroških letih, se pravi tam do tretjega leta starosti. Mi danes ravno na hrbtu družine te vrednote ali pa ker želimo, da bi družina postala vrednota, na hrbtu družine dejansko "kalamo" trda in grčasta politična polena. In to se mi zdi, da ni dostojno za ta državni zbor. Če govorimo o treh oziroma osmih letih, skratka o tem amandmaju, potem vsi gotovo nekako simuliramo in gledamo samo družino z enim otrokom. Če pogledamo družino z dvema, tremi ali več otroki, potem bo ta starš, ki bo koristil ta dopust, saj bo takrat tudi pri osmem pa pri devetem letu starosti drugega, tretjega, četrtega otroka prisoten, saj ne bo koristil dopusta samo za enega otroka, za tistega, ki je nazadnje rojen. Jaz mislim, če smo očetje, smo očetje vseh naših otrok. Seveda pa se ne morem sprijazniti s trditvijo, da bi starš moral biti nekje do 35. leta še prisoten pri svojem otroku. Ja, ta otrok bo pri 35-ih, jaz si vsaj želim, že oče ali pa mati, in to vsaj trikrat. Jaz verjamem prizadevanjem te vlade, verjamem tudi to, da se ne da čez noč družino spet narediti vrednoto, da je to postopek in da je to proces, ki traja morda desetletje, terja pa od vseh nas predvsem veliko dobre volje in dobrih namenov. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi vabim gospod Žgajner Tavš.
Hvala lepa. Jaz bi, vsaj tako sem razumela iz razprave pred menoj od nekaterih poslank in poslancev, rada še enkrat, pa bomo poskušala čisto počasi obrazložiti, zakaj je ta amandma, kakšen je njegov namen in kaj želimo predlagatelji z njim doseči. Gre preprosto za to, da želimo vrniti stanje, ki ga uvaja ta zakon, nazaj na zatečeno stanje, in sicer s tem amandmajem želimo doseči to, da imajo očetje pravico do izbire starševskega dopusta oziroma dopusta za nego [[...]]
Prosim, na levi strani dvorane za posluh.
S tem amandmajem želimo doseči to, da imajo očetje možnost oziroma pravico do izbire. Jaz bi resnično prosila, da bom lahko zaključila ta stavek. Gospod Anderlič, prosim.
Prosim, tudi gospod Anderlič. Opozoril sem pa na levi strani dvorane z moje strani.
Rada bi povedala stavek do konca, ker sem iz razprave doumela, da nekateri ne vedo, kaj želimo doseči s tem amandmajem, ker so bile njihove interpretacije popolnoma nelogične ali pa nerazumljive. S tem amandmajem želimo dati očetom pravico do izbire dopusta za nego in varstvo otroka do osmega leta starosti. Ne jemljemo in ne omejujemo pravice, ampak dajemo pravico do osmega leta, kar ne pomeni, da tisti, ki želijo, lahko to pravico izkoristijo tudi do tretjega leta otrokove starosti, če želijo. Dajemo jim pravico do izbire. To je tisto, kar je po oceni Slovenske nacionalne stranke sporno, kar počne ta koalicija, kar počne ta minister. Minister jemlje že pridobljene pravice. To je sporno in to je nedopustno. Ne nazadnje, gospa Uhanova, sami ste ugotovili, da otroci ne potrebujejo staršev zgolj in samo do tretjega leta otrokove starosti. In s tem amandmajem, ki ga vlagamo v Slovenski nacionalni stranki, dejansko sledimo temu, da otroci ne potrebujejo staršev zgolj in samo do tretjega leta. Potrebujejo jih dlje, pa ne bom rekla do osmega leta starosti. Potrebujejo jih praktično celo življenje, tako ali drugače. Ampak mi jih dajemo možnost, dajemo možnost očetom do izbire.
Hvala. Gospa Uhan, želite repliko ali potem razpravo.
Hotela sem samo povedati, da res otrok rabi očeta in mater in ne samo do treh ali osmih let in v bistvu niti ne nasprotujemo temu amandmaju. Želeli bi, da bi to pravico starši več izkoristili, in to konkretno očetje. V tem je problem. Ali pa razlika med nami pa med vašo miselnostjo. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Zagorac.
Hvala za besedo. Na začetku moram povedati, da me zelo veseli, da v Novi Sloveniji, kar mislim, da predstavljajo tudi želje ministra, ne nasprotujejo našemu amandmaju in seveda bom zelo pozorno spremljal tudi potem iz glasovanja, ko bomo o tem glasovali. Ne nazadnje bom ponovil mogoče dva stavka moje kolegice Žgajnarjeve; mi dajemo možnost izbire, in to je tudi pravica vsake družine, da se odloči, kdaj je primerno, da oče bodisi do tretjega leta bodisi do osmega leta vzame ta neplačan dopust. Ne nazadnje gospa ene izmed vladajočih strank, vprašajte se, verjetno tudi zaradi vaše sposobnosti, verjetno tudi zaradi določbe zakona, ki je do sedaj veljala, vam je uspel ta veliki met, da ste mati štirih otrok in hkrati poslanka. Mogoče pa to sedaj nekomu, ko mu boste skrajšali to dobo, kjer bo oče to moral izkoristiti do tretjega leta, ne bo uspelo. Moram reči, da k tej besedi se tudi ne bi prijavil, če mi ne bi nekdo dejal, da radi dosti govorimo samo o dveh zadevah, nepomembnih zadevah, o cvičku in o očetovskem dopustu. Lepa primerjava, lepa primerjava primerjati očetovstvo, ki je vsaj za mene zelo pomembna vlaga, s cvičkom, ki ga nekdo rad za zdravje ali pa potrebo tudi kdaj pa kdaj srkne. In verjamem in sedaj vidim tudi, koliko vam dejansko v vladi in pa v ministrstvu, ne nazadnje si predstavljam, da je Nova Slovenija podaljšana roka tega ministrstva v parlamentu, pomeni družina. Se mi zdi, da je primerjanje očetovstva z enim vinom, zelo dobrim slovenskim vinom, podlo, nesramno in moram reči, da v tem primeru zelo slabo stojite na strani vašega ministra.
Hvala. Besedo ima gospod Germič.
Hvala lepa za besedo. Obžalujem, da kolega Kokalj ni vztrajal pri svojem amandmaju, ki ga je z isto vsebino vložil kot amandma na odbor. In sem vesel, da lahko slišim danes, da ne nasprotujete temu amandmaju, kajti gospod Kokalj ima kar lepo število otrok v svoji družini in prav gotovo je to vložil po temeljitem premisleku, po izkušnjah, ki jih ima, in prepričan sem, da je s svojimi argumenti uspel prepričati tudi poslansko skupino. Seveda bi se pa dotaknil samo tiste teze, gospod Horvat, kot pravite, da večina izkoristi to v treh letih. V redu, da je tudi temu tako. Ampak ne moremo pa reči, da to naredijo vsi. In ko analiziramo, zakaj tega ne naredijo vsi, prav gotovo bi našli razloge, da se nekdo odloči, da te možnosti ni izkoristil v prvih treh letih, ampak je to izkoristil kasneje. In ali smo zato, da ukinemo to pravico, da ukinemo tistim možnost, da izkoristijo to obdobje do osmega leta, prav gotovo z razlogi, z utemeljenimi razlogi pripravljeni to obdobje skrajšati iz osmih na tri leta. Po mojem je zelo pomembno vedeti razloge, zakaj se posamezniki odločajo, in pomembno je, da vidimo rešitve tudi za tiste, ki ne izkoristijo v prvih treh letih, ampak to pravico izkoristijo tudi kasneje. In to možnost dajemo, nikomur pa ne zaukazujemo, da ne sme tega izkoristiti v prvih treh letih, kar se mi zdi ključnega pomena pri razumevanju ali do treh ali osmih let. Dajmo dopustiti odprtost, možnost tudi tistim, ki bodo v posameznih primerih to naredili, ne pa, da jim potem ta pravica ne bo več dosegljiva. Pustimo to odprtost, pustimo to fleksibilnost, tudi če se bo večina odločila za to, da to izkoristi v prvih treh letih. Jaz sem prepričan, da je kolega Kokalj, ki prihaja iz vaše stranke, imel utemeljene razloge, ne samo da zagovarja ta amandma, ampak da je vložil ta amandma, ki pravzaprav ima isto vsebino, o katerih amandmajih danes v treh poslanskih skupinah, v treh poslanskih skupinah in s predstavniki četrte poslanske skupine, ki tukaj danes nekako tudi lahko čutimo pozitiven utrip. Iz vaše poslanske skupine lahko čutimo pozitiven utrip, to pomeni, da le ne gre za nekaj, kar bi bilo vezano na koalicijo in opozicijo, ampak na razmere, ki dejansko obstajajo in izhajajo iz pozitivne klime za ustvarjanje družine. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi vabim kolega podpredsednika, pardon, poslanca Pečeta.
Spoštovani prisotni! Tudi jaz sem eden izmed tistih, ki se k omenjenemu zakonu nisem nameraval vključiti, ker verjamem, da je bilo podajanje s strani poslanske kolegice in dveh kolegov dovolj korektno. Rad bi le izpostavil, in sicer o amandmaju, ki ga vlaga poslanska skupina Nacionalne stranke, kajti verjetno je napaka v dojemanju napisane in večkrat izgovorjene besede s strani tako imenovanih vladnih poslancev. V Nacionalni stranki skušamo ohraniti obstoječo zakonsko vsebino na tej materiji. To je ta materija, ki je tako, kot je moj poslanski kolega že povedal, omogočila, da so posamezne ženske, ki so tu danes med nami, uspešne mame in uspešne poslanke. In zakaj tega ne privoščite tudi ostalim ženskam v naši državi, je prvo vprašanje. Drugo vprašanje, ki ga hočem izpostaviti oziroma dodatno obrazložiti, je besedica "do". Ker v amandmaju vključujemo to besedo in ohranjamo obstoječo vrednost, pomeni, da se lahko vsak posameznik odloči za razpon oziroma kdaj bo uporabil možnost, kdaj bo uveljavljal pravico, torej samo vračamo se na stanje, kot je bilo. Vi gospodje in gospe, pa ne vem, ali nočete razumeti ali kaj je, pa seveda skrajšujete to pravico. In tudi če je bilo to majhno število ljudi, ki so se odločali, torej v obdobju osmih let, to ne sme biti argument, da se še temu majhnemu številu ljudi to prepreči. Ampak z glasovanjem proti posegate in preprečujete možnost oziroma uporabo te možnosti. Ampak v končni fazi, roko na srce, to, kar je rekel v okviru obravnave tega amandmaja poslanec Sok, vodja poslanske skupine Nova Slovenija, da je družinska politika dokaj nepomembna, to ste namreč izjavili, po moji oceni, to kaže tudi sliko delovanja vlade Republike Slovenije. Če se z družinsko politiko ukvarjamo izključno "per partes" v okviru, sicer lepo zvenečega vladnega zakona, pa če pogledamo že včerajšnjo sejo, nadaljevanje današnje seje, vidimo, da je tako fiskalna, torej davčna politika, uperjena proti družinam, proti tako imenovani družinski politiki, kakor tudi če pogledamo samo bivanjsko problematiko. Kot veste, ste ravno z vašimi predlogi, z apelom gospoda Drobniča, povzročili, da se je naredila tista močna selekcija, ki na vseh frontah onemogoča oziroma povzroča družbo neprijazno družini. In to je problem. Če bi želeli in vztrajali ali pa imeli resnični namen graditi družbo, prijazno družini, potem bi bilo treba veliko več korakov kot je omenjeni ministrov pristop v obliki tega zakona. Ampak tudi na vseh tistih področjih, ki omogočajo ne samo izobraževanje, ampak reševanje stanovanjske problematike. Vsi pa veste, da ste prejšnji teden z velikim rompompomom in veseljem sprejeli uvedbo novega nepremičninskega davka. Ampak tisto so prav tako pomembne stvari v okviru tako imenovane družinske politike. Če dovolite za zaključek. Osebno mi je zelo žal, da minister Drobnič ni prisoten danes pri razpravi. Prav tako bi se pridružil mnenju kolega Brenčiča, če bi zasledovali recimo vsebino svojih besed o omenjenem amandmaju, sploh ne bi bilo potrebno razpravljati, ker bi že bil vključen v omenjeno materijo zakona. Na vsak način pa bi s strani ministra, glede na to, da je izjavil oziroma uporabil samo tri argumente, zakaj je ta amandma slab, in glede na to, da smo ga o vseh treh [[...]]O minister Drobnič, pozdravljeni! In glede na to, da smo ga o vseh treh amandmajih povprašali za vsebino in se je izkazalo, da za njegovimi besedami ni nobene vsebine. Govoril je o študiji. Te študije ni predstavil ne na matičnem delovnem telesu, ne danes. Govoril je o tem, da se majhno število očetov odloči za uveljavljanje te pravice. Ampak to še ni razlog, da temu majhnemu številu očetov to pravico prepoveste. Odločitev družine je, kdaj bodo uveljavljali to pravico, ali v prvih treh letih, ali v prvi polovici leta, ali v osmih letih. Ampak dajmo ohraniti razpon vsaj tak, kot je bil do sedaj v okviru zakonodaje naše države. In pa še, kar se tiče zadnje omembe, bi pa le prosil, če zagovarjate in poudarjate, da je obstoječa slovenska zakonodaja omogočala in razvoj kariere in razvoj družin, potem to dopustite tudi tem ljudem, ki bodo uveljavljali pravice iz tega naslova, torej od danes naprej ali pa naprej čez pol leta. Če ste imeli to pravico vi, ne je kršiti drugim. Jaz predlagam, da se pozitivno opredelite do amandmaja poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke. Hvala.
Hvala lepa. K besedi se je prijavil minister. Prosim.
Hvala lepa, za besedo. Glede na to, da so bila vprašanja in razprave glede tega zakona postavljene širše od amandmaja, spoštovani gospod podpredsednik, bom odgovarjal na vsa vprašanja. Prvič. Zakon uvaja vrsto novih pravic v korist družinske politike, in ni resnično, kar ste trdili, da se ministrstvo ne prizadeva tudi na drugih področjih. Glede zaposlovanja boste obravnavali zakon, ga imate že v parlamentu, olajšave, oprostitve prispevkov za mlade, za ženske in za matere, to je dodatno. Niti enega dneva dopusta se ne skrajšuje, to je pač dejstvo zakona. Niti enega dneva. Možnost koriščanja pa je v usmerjena v bolj zgodnje obdobje. Poglejte, če bi dopuščali možnost izbire, potem bi lahko postavili do konca življenjskega obdobja, tako kot je recimo poudaril poslanec iz Nacionalne stranke, do 35 leta starosti. Ampak znanost, psihologija vam bo povedala, da je potreba po navzočnosti staršev obratno sorazmerna s starostjo otroka, zato želimo s to usmeritvijo pravzaprav vplivati na starše, da bodo koristili dopust v zgodnejšem obdobju. Ne, da ga nimajo, imajo ga enako število dni, enako število dni, pri čemer pa je ministrstvo za delo predlagalo več dni plačanega dopusta, pa so bila določena nasprotovanja s strani delodajalcev in nekaterih drugih. Ministrstvo za delo je pa to predlagalo, torej razširitev tudi te pravice. Uveljavljamo pravico do skrajšanega delovnega časa zaradi starševstva tudi na starše, ki niso v odvisnem delovnem razmerju. Gre za razširitev pravice. Pravica do plačila prispevkov za socialno varnost v primeru štirih ali več otrok do desetega leta starosti. Zelo velika pravica, ki bo razbremenila starše. Razširitev pravice do delnega plačila za izgubljeni dohodek na enega od staršev, ki neguje in varuje dva ali več otrok z zmerno oziroma težjo motnjo v duševnem razvoju ali gibalno oviranostjo. To je bila napaka prejšnje vlade, odpravili smo jo, odpravljamo jo, zakon ima dobre rešitve. Uveljavljamo pravico do dodatka za veliko družino, spoštovani poslanci iz Ljudske stranke, uvajamo nov dodatek, višji dodatek za štiri ali več otroke 100 tisoč za vse tiste, ki imajo 4 ali več je 100 tisoč. Po prejšnjem zakonu, ki ste ga uveljavili v prejšnji vladi, imate 82 tisoč. Morate govoriti resnico, spoštovani poslanci. Lahko s kakšnimi parabolami malce poveste bolj radoživo, ampak povedati morate pa resnico. Kdaj gredo na porodniški dopust? Koriščenje je res nižje pri očetih, ampak na ta način kot je, kot predlagate, ne bo koriščenja nič več. Bomo pa uveljavili nekatere ukrepe, ki bodo zagotavljali večje koriščenje dopusta tudi s strani očetov. Ta vlada je podedovala težko stanje, kar se tiče rodnosti v Sloveniji. Uveljavili ste ali smo uveljavili tudi s pomočjo amandmajev ali predlogov zakonov v prejšnji koaliciji vseh poslancev, ampak Slovenija ima eno najnižjih rodnosti. In to je vlada podedovala in išče rešitve, kako dvigniti to rodnost na zaposlitvenem področju, na starševskem varstvu in podobno. To so ti predlogi, ki gredo v smeri večje rodnosti. Zavedamo pa se, da niso zgolj socialni transferi ali starševsko varstvo, ki vpliva na večjo rodnost. Naredili smo analizo, naredili smo anketo, kjer so državljani Republike Slovenije poudarili sledeče: največji vpliv na večjo rodnost ima gotovo zaposlitev. Drugi malo manj pomemben dejavnik je zagotavljanje stanovanja, ostali imajo manjšo težo. Verjetno tudi vi ostali, jaz imam tudi sam otroke, tri otroke, se niste odločali za rojstvo otrok zaradi otroškega dodatka, je pa pomembno, da je otroški dodatek, ker zagotavlja socialno pravičnost. V Sloveniji imamo najdaljši porodniški dopust, imamo tudi najvišje nadomestilo za čas porodniškega dopusta, če delamo primerjavo v Evropski uniji. Ampak še zdaleč ne trdimo tega, da bi karkoli zmanjševali. To je pomemben prispevek k zagotavljanju socialne pravičnosti in zagotavljanju socialne varnosti družinam, ki imajo otroke. Uveljavljamo pa nekatere nove, naštel sem vam pet, šest pravic, ki trdno stojijo zadaj, materialne pravice, materialna sredstva. Ta amandma je pa usmerjevalen. Koriščenje dopusta naj bi se zagotavljalo predvsem v tistih prvih obdobjih otrokovega življenja. Po tej isti logiki, kot predlagate do 35-ga lega starosti, bi res zagotovili veliko večjo fleksibilnost, ampak na škodo otroka. Potem takem bi lahko tudi starševski dopust, ki je zdaj v prvem letu otrokovega življenja potegnili do, kot ste predlagali, 35-ga leta starosti. Ali si predstavljate kakšne posledice bi bile to? To ni dobra usmeritev, zato smo tudi predlagali takšno spremembo. Nima pa ta sprememba pomembnih odločitev za otroka, nima takšne velike teže, ima usmerjevalni značaj. To je tisto, za kar smo tudi povedali, z enostavnimi besedami, zelo pa podpiramo, zelo vztrajamo na ostalih bistvenih pravicah za starše in za otroke, ker smo prepričani, da bo to vplivalo na dobro socialno ekonomsko stanje družin, zlasti z več otroki, in vplivalo tudi na to, da se bodo starši, da se bodo zakonci odločali za otroke. Bilo je še vprašanje koriščenja, omejevanja 45 dni pred rojstvom otroka. Ta določba je dobra določba, zato ker zagotavlja koriščenje dopusta do enajstega meseca starosti otroka, kajti prej otroka ni možno dati v vrtec in mnogo staršev je bilo v hudi stiski, ko jim je potekel dopust, niso mogli več koristiti, v vrtec pa niso mogli dati otroka. To je bil tisti razlog, ključni razlog, da smo predlagali spremembe. Obrnilo se je na nas nešteto mater. Torej ministrstvo za delo se trudi, se prizadeva in ima vrsto še drugih rešitev za zagotavljanje dobre družinske politike, je pa to tudi odvisno od drugih pogajalcev, kakšne imajo argumente oziroma od možnosti, ki jih imamo, tudi na ekonomsko-socialnem svetu, medresorskem usklajevanju, medkoalicijskem usklajevanju in še marsikaj drugega. Tako vse, kar si zamislimo, ne moremo uresničiti v praksi, so pa ti dobri, veliki koraki in tudi na drugih področjih se nam obetajo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Ministru sem dovolil širšo razpravo, ker sem jo dovolil tudi vam. Ampak sedaj bi pa vseeno želel, da se vrnemo nazaj na 7. člen in amandmaje. Imamo dve repliki. Gospod Zagorac, pa mag. Potrata in potem tri prijavljene k razpravi, če sem prav razumel. Tudi replika? Če imate repliko, samo naj povem, replika je omejena na tri minute, razprava pa ni omejena, je pa v okviru. Tako se sami odločite, kaj želite. Prav, gospod Zagorac je prvi.
Hvala lepa za besedo. Gospod Drobnič! Verjetno je vaš potencial dojemanja kot poslanca bil večji, kot je kot ministra. Od višine se verjetno zvrti. Ne nazadnje sami veste, da je 30 let bilo povedano simbolično, zato si preberite amandma, kaj predvideva. Ampak ta retorika 30 let lahko glede na sedanjo politiko vlade zelo hitro postane tudi realnost. Res je, da ne krčite dolžine tega dopusta, krčite pa pravico izbire, in to sami veste. In ta vaš nastop sedaj je bilo navadno zavajanje in zelo me veseli, da niste omenili cvička, tako kot vaša poslanska skupina. Hvala.
Hvala. Repliko ima mag. Potrata.
Hvala. Gospod minister, omenili ste, da je vlada podedovala težko stanje o družinski politiki, ampak hkrati ste v nadaljevanju povedali tudi, da je višina otroškega dodatka ena najvišjih. Rodnost se je začela zmanjševati davno pred vstopom Socialnih demokratov v vlado leta 2000 in se tudi tako hitro popravila ne bo, zlasti če gledamo, kakšne ukrepe v vrednotenju družinske politike sedanja vlada predvideva. Ko ste anketo omenjali, sama tudi mislim, da zakon, ne otroški dodatek ne bosta spodbudila mladih ljudi k odločitvam za večje število otrok. Še zmeraj mislim, da je to osebna odločitev, ki mora rasti iz notranjih vzgibov. Res pa je, ampak to pa je zelo pomemben podatek, ki ga pa kar naprej zamolčujemo, da mladi ljudje tudi poudarjajo, da poleg stalnosti zaposlitve, poleg stanovanja je zelo pomembna tudi notranja dinamika v družinskem življenju, kjer ženske pričakujejo večje razumevanje za prevzemanje odgovornosti družinskega življenja tudi s strani svojih partnerjev. In zaradi tega si jaz tako zelo prizadevam za podaljšanje do osmega leta, ker ženske hočejo biti v Evropi ne najbolj obremenjene z domačim delom, kljub zaposlenosti, ampak hočejo imeti enakovrednejšo vlogo in tudi uveljavljati pravico do prostega časa. Hvala.
Hvala. Repliko ima gospod Prevc, potem pa še gospa Širca in gospod Peče.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Meni je bila beseda prej dovzeta, ko sem malo šel mimo poslovnika in sem se lotil tudi drugih zadev. Repliciram pa na ministra, in sicer to, da pri dodatku za veliko družino nisem govoril resnice. Seveda sem govoril resnico. Res je, da se je ta dodatek povečal iz 82 tisoč na 100 tisoč, in sicer družina s štirimi otroki dobi 100 tisoč, seveda isto pa dobi tudi družina s petimi, šestimi, sedmimi otroki [[...]] [[Glas iz ozadja.]] [[....]]in jaz sem lepo povedal, da se mi zdi zelo krivično, da družina s štirimi otroci dobi 100 tisoč in ravno tako dobi tudi družina z desetimi otroki. To sem govoril in govoril sem resnico. Tako je v predlogu zakona.
Hvala lepa. Repliko ima gospa Širca.
Hvala lepa. Razumljivo je, da je prejšnja vlada kriva za to, da je v Sloveniji premalo otrok, da je rodnost nizka in gospod minister, to, kar ste zdaj pripravili, ne pomeni, da bo kaj boljša ali celo obratno, razen če ne boste mogoče ukinili kondomov ali pa splava. Je pa treba vas popraviti. Tista sprememba, ki se je zgodila z dodatkom na velike družine, je slabša. Res, da velike družini s štirimi otroki bodo dobile možnost 20 tisoč več. Ampak prej je bil dodatek, ni bil fiksno omenjen, se pravi, da se je prilagajal in je bil boljši, se je prilagajal sproti. Sedaj ga fiksirate, se pravi, da je lahko zelo relativen. Ampak kar je bolj zanimivo in ni v duhu reform, ki jih napovedujete oziroma neki liberalizaciji, ta dodatek bo na isti način lahko dobil gospod Gantar, ki ima premoženje, vemo, kje, ali pa neka samohranilka, ki nima niti dveh kvadratnih metrov svojega lastnega stanovanja. Na isti način. In zakaj? Zaradi tega, da bo kupil lahko boljši avtomobil.
Hvala. In še končna replika, gospod Peče.
Meni je žal, da smo skozi ministrovo razpravo, za katero sem upal, da bo vsaj enkrat za spremembo kredibilna, odprli debato o zakonu v celoti. Zavedati se moramo, da če bi bili več v tem prostoru, da smo govorili o amandmaju in členu na amandma, kar bi posebej morali vedeti, glede na to, da ste bili poslanec, ko ste bili poslanec z drugačnim, drugače razvitim čutom. Rad bi le izpostavil, poglejte, gospod Drobnič, da ne bi ostalo v ušesih in miselnosti, torej teorija, ki ste jo razvili in je seveda napačna, zrežirana in lažna. Ob prvem letu vašega ministrovanja ste pristopili k tako imenovani uspešni oziroma povečani politiki rodnosti. V prvem letu ministrovanja sta zmanjšali finančna sredstva na aktivni politiki zaposlovanja, navedli ste jo kot prvi argument za povišano rodnost, torej zaposlovanje, zmanjšali ste. V letu 2007 v primerjavi z letom 2006, ker so proračuni sprejeti, ste za, na vašem področju govorim, vi ste minister na področju socialne varnosti, ste zmanjšali finančna sredstva za 100 milijonov slovenskih tolarjev. V nadaljevanju govorite, da je drugi največji argument za povečanje rodnosti rešena ali vsaj obljubljena ali dosegljiva rešitev na področju stanovanja. Z vašim apelom gospod Drobnič je šel skozi predviden davek o nepremičninah oziroma bo šel skozi predviden davek o nepremičninah. Ne smemo na tem mestu zavajati in govoriti, da bo samo ta zakon, ki ima nekatere pozitivne lastnosti, ampak o njih smo načrtovali tako poslanci Nacionalne stranke kot vsi ostali govoriti, ko pridejo na vrsto njihovi členi. To so pravila v tej hiši. To boste morali poznati. Ampak za enkrat smo govorili o tem v 7. členu. In 7. člen, kot ga ponujamo v Nacionalni stranki, je boljši, ne krati pravic oziroma bolje rečeno, ne omejuje pravic. Vaš predlog zakona na temu področju pa jih žal da. Hvala.
Hvala lepa. Se zahvaljujem kolegu Pečetu, da je ponovno opozoril, o čem razpravljamo. Želi še kdo besedo glede 7. člena in glede vloženih amandmajev. [[Ne.]] Hvala. Zaključujem razpravo. V razpravo dajem 15. člen in amandma poslanske skupine LDS. Ja, gospa Širca, prosim.
Mogoče bo ta 15. člen in razprava ob njem vendarle dala kolegom in kolegicam v razumevanje in videnje, da dejansko gre za zakon, ki že govori o reformah. To je iz paketa reform in žal mi je, da je govori na način antireform. Kaj pravi 15. člen in zakaj ga mi vsaj v določenem delu hočemo zavrniti? Po veljavnem zakonu ima eden od staršev, ki neguje in varuje otroka do tretjega leta starosti, pravico, da lahko dela krajši delovni čas. To se nam zdi, da vsako podaljševanje te pravice, in ta zakon to pripravlja, se pravi do šestega leta starosti, je neprimerno zaradi več razlogov. Ženske že sedaj vemo, da se težko vključujejo v trg dela. Zanimivo je, da je stopnja delovne aktivnosti žensk v Sloveniji v primerjavi s skandinavskimi državami nižja, in to za pet odstotkov oziroma deset na Finskem. Kaj se lahko zgodi v tem primeru, ko se s širjenjem, podaljševanjem možnosti dela za krajši delovni čas zgodi? Ženske se lahko težje potem vključujejo v neposredno delo, zaradi odsotnosti jih delodajalec lahko tudi zavrne. In težje jim bo nedvomno delati kariero, težje jim bo nadaljevati, napredovati, ker bo njihovo delo diskontinuirano. In kot sem že dejala prej, teoretično je to možno, da se lahko tak krajši delovni čas neprekinjeno dogaja tudi 18 let oziroma lahko še več, 22 in še več, če planirajo tako otroke, da se jim ta vrstni red in ta plan zgodi na ta način, da so pravzaprav vseskozi lahko v takem delovnem razmerju, ki pa je za njo absolutno neproduktiven. Še hujše, kar se zgodi v 48.c členu, je pa to, kar ste prinesli na odboru, je pa možnost, da starš, jasno mati, ki zapusti trg dela zaradi nege in varstva štirih ali več otrok, ima pravico do plačila prispevkov za socialno varnost in za vse prispevke, ki izvirajo iz tega naslova. Skratka, pokojninsko, zdravstveno in drugo zavarovanje. Država odpre blagajno, da žena ostane doma. Ali je to zanje in za trg dela v redu? Ali je to za obljubo, gospod minister, ki ste jo dali včeraj, da bo v Sloveniji 10 tisoč delovnih mest zagotovila nova zakonodaja? Se pravi, minister Drobnič je obljubil 10 tisoč novih delovnih mest. Tak način stimulacije seveda in siljena žensk v to, da varujejo in negujejo otroke, da jih ne zaupajo v varstvo izven družine, ampak ker se jim splača, saj se jim splača dobivati prispevke od države, da ostanejo lahko neprekinjeno in dolgo obdobje doma. To je duh novih razmišljanj, ki gotovo ne stimulirajo trga dela in ženske, ki se odločajo, ki se bodo z lahkoto odločale, da bodo zapustila delovna mesta. Kaj pa je to? Maj ostanejo doma. To je ta ideologija, ki se seveda po takih zelo nedolžnih amandmajih vozi v to slovensko družbo. Zato, gospod Sok, tako razpravljanje zagotovo ni, kot ste rekli vi, nepomembno. Zelo je pomembno in govori ne samo o reformah, govori tudi o vrednotah. Nam to ni všeč, zato želimo, da se to umakne. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Veršnik.
Hvala, za besedo. Sedaj bom pa rekel, to je pa malo narobe svet, to smo že danes enkrat slišali. Dve ure ali koliko smo se pogovarjali o tistem 7. členu, kako skrajšujemo možnost odločanja, kako zatiramo očeta, skratka cel cirkus je bil, po domače povedano, okoli tega člena. Tukaj, ko pa država ponuja možnost in še celo plača za to, da negujemo, varujemo otroke, da smo prisotni pri otroku, tukaj pa iz nerazumljivih razlogov poslušam te zadeve, kako je potrebno zaščiti mater, da bo ja ustvarjala itd. Poglejte, tukaj pa res govorimo o krčenju svobode. Mati se lahko odloči ali pa se ne odloči. To je odvisno od nje. Če bo sama ugotovila, da ima interes, bo koristila, če ne, bo ugotovila in bo šla delat in ne bo koristila. Pustimo ji to odločitev. S tem se tudi fleksibilnost dela, večja fleksibilnost se pojavlja. To je res tista obljuba o več delovnih mestih. Dovoljuje se, da pač glede na svojo možnost, sposobnost, razporejanje delovnega časa koristiš tiste štiri ure, kjer imaš možnost, ali pa jih ne koristiš. Pustimo jih. Tukaj je res krčenje svobode, kot je že moj spoštovani kolega povedal pri tem sedmem, za katerega še vedno trdim, da ni taka težava, med tem ko tukaj pa dobesedno neko zadevo, ki jo hočemo dati ljudem, dati staršem, omejujemo oziroma želimo, da gre iz zakona ven. Pri tem členu se mi zdi velika krčenost, možnost svobode in svobodne izbire. Spoštovani kolegi, jaz tukaj res ne vidim pravega razloga in jaz trdim, da je treba, da ta 15. člen ostane v zakonu in da se ljudje svobodno odločajo o tem, kako bodo delali, v kolikšni meri se bodo posvečali svojim otrokom, v kolikšni meri bodo se posvečali svoji službi, pustimo jim in po vrhu vsega mislim, da država je tukaj naredila pravo potezo, omogoča, da se plača njihov prispevek k vzgoji in varstvu otrok v tisti najbolj občutljivi dobi do sedmega oziroma do desetega leta v primeru večje družine. Jaz, in naša poslanska skupina bomo ta amandma odločno zavrnili. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Potrata.
Hvala. Jaz bom amandmaje Liberalne demokracije podprla ali ju podpiram, ker vidim v ukrepih, za katere se je odločila vlada, sicer legitimno pravico izvoljene vlade, da politiko usmerja po svoje, s tako politiko pa moram priznati ne soglašam iz več razlogov. Ker je notranje nekonsistentna. Prej smo slišali, da je najnežnejše obdobje do otrokovega tretjega leta, zdaj se to nežno obdobje razteguje na neko drugo starostno obdobje in bo država lepo prispevala iz proračuna sredstva. Prej smo govorili o neplačanem dopustu za nego in varstvo otroka, zato je tam pravica do izbire v resnici zelo premišljena pravica. Tudi se zavedam, da na trgu dela niso samo visoko izobražene ženske na omejenem številu dobro plačanih služb. Verjamem, da je za delavke v delovno intenzivnih panogah pri marsikaterem zasebniku, tudi v drugih sektorjih, zlahka se odločiti, da ženska ostane doma pri otrocih in družini, ker so dohodki tako mizerni. Ampak s tem pade ekonomska neodvisnost žensk, pade marsikaj drugega, kar vrača ženske v družbenih odnosih za nekaj časa nazaj. Kar pa zadeva ženske na delovnih mestih, ki terjajo izobrazbo, se pa njihova konkurenčnost na trgu dela opazno zmanjšuje. ker se odsotnost z delovnega mesta pozna, ker se teže napreduje, ker tudi zagovornica enakih možnosti v svojem poročilu opozarja na to, kako se morajo ženske, ki so bile že zdaj na porodniškem dopustu, boriti zato, da dobijo pravico do izobraževanja, in še marsikaj bi bilo mogoče našteti v tem kontekstu, kaj vse ženske izgubijo. Mogoče nekateri preveč gledajo ameriške filme, pa se spomnijo tistih nesrečnih gospodinj, ki se potem, ko so otroci že odrasli in si možje izberejo mlajše ženske, skušajo vključiti v trg dela. Jaz si za slovenske ženske, ki predstavljajo 44% aktivnega prebivalstva, take vloge ne želim, ampak si želim, da bi vlada, ki govori o lizbonski strategiji, ki govori o večji zaposljivosti v okviru lizbonske strategije, ki govori o ustvarjanju boljših delovnih mest oziroma delovnih mest z dodano vrednostjo, kot se to moderno reče, res ustvarjala možnosti za oba spola, in ne tako, da bodo statistični podatki za ženske z univerzitetno izobrazbo kazali, da so med iskalkami prvih zaposlitev na bistveno slabšem kot moški, da bomo enkrat nehali razpravljati o tem, kako hočemo zvišati rodnost in ženske sem potiskati, ko pa morajo podpisovati bianco listine, da ne bodo imele otrok do določene dobe, takrat smo pa kot dajalci zaposlitve čisto drugačnih mnenj, samo ne se sprenevedati. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Uhan. Prosim.
Hvala lepa. Res je, pri tem členu govorimo ali pa govorite, kot da imajo to pravico samo matere, in bi rada povedala repliko na 7. člen, da imajo to pravico tudi očetje, in naj jo za božjo voljo že enkrat izkoristijo, da bomo enake pred zakonom. Govorite, država bo odprla blagajno, seveda jo bo odprla, ampak dala bo zgolj tisto, kar pobere s prispevki, da bodo matere ali očetje ostali doma in vzgajali državljane, otroke. Manj bo bolniške, manj bo dopustov, itd., hkrati bodo izgubile stik z delom, s stroko, saj bodo štiri ure še vedno prisotne v delovnem procesu. Mislim, da naj vas ne skrbi preveč njihova kariera, nekaterim materinstvo pomeni vsaj toliko kot recimo nekaterim poslanstvo ali kakšna druga kariera. Sem pa zelo vesela, ker v tem zakonu dobijo to pravico tudi kmetje in samozaposleni, to ste pa pozabili povedati, da te pravice niso imeli prej kmetje ali kmetice in samozaposlene, in se je naredila velika diskriminacija v prejšnjem zakonu in ni nihče tega opazil. Vesela sem, da ste se spomnili, da so tudi kmetice in kmetje, očetje in matere in tudi samozaposleni ali podjetniki. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Jerovšek. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi. Res nisem strokovnjak za to področje, a ko poslušam dve kolegici Majdi, se mi le zdi, da nastopata s pozicij preživetega feminizma. Jaz v tej spremembi zakona vidim dajanje večjih možnosti, večjih fleksibilnosti tako očetom in materam in tudi večji skrbi za otroke, za družino; in naenkrat je skozi amandma, ki je tu na mizi, to nekaj slabega. Jaz ne vem, ali poznajo razmišljanje slovenske matere, pa tudi očetov, da so poleg profesionalnega dela pripravljeni marsikaj vložiti tudi za vzgojo lastnih otrok, za napredek lastnih otrok, tukaj ne vidim nič od tega. Zdi se mi, da so odpisale nekatere ženske družino, otroke kot nekaj, kar je treba kombinirati v vsakdanje življenje. Ko zakon daje možnosti, da se to lahko bolj harmonično družina uravnava, živi, vzgaja otroke, naenkrat vidimo veliko nasprotovanje. Jaz mislim, da je to v svetu preživeto, ta borba je defeminizem, še enkrat poudarjam, ki ga živite tukaj. Jaz nimam nič proti, če ste na teh pozicijah, vendar iz takih pozicij ni možno delati neke koristi za slovensko družino. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa mag. Potrata, replika.
Ja, gospod Jerovšek, jaz sem sicer Majda brez priimka v vaši razpravi bila. Ker se ste uporabili dvojino in sva v tem državnem zboru dve, sem se v eni od dveh prepoznala. Za vas je morebiti feminizem nesprejemljiv, vas popolnoma razumem, ni preživet, v Sloveniji ni bil, žal, nikoli pretirano izrazit. Obžalujem pa, da ste spregledali, da je ta državni zbor sprejemal tudi strategijo nacionalnega razvoja o odpravljanju razlik med moškimi in ženskami, in v okviru nacionalne strategije je tudi odpravljanje vseh ovir razlikovanja med moškimi in ženskami, tudi kar zadeva vključevanje na trg dela. In jaz še kako dobro razumem, da imajo ženske vso pravico odločati se, kaj jim bo v življenju res veliko pomenilo. Želela bi, da tiste ženske, ki jim pomenita obe stvari enako, kariera in materinstvo, to možnost tudi dobijo. Hvala.
Besedo ima gospod Rudolf Petan.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani, živimo v času, ko je fleksibilnost, ne samo, da je prisotna, ampak marsikdaj je tudi nujna. In če se prav spomnim, po statističnih podatkih je štiriurno delo zelo aktualno in prisotno ravno v Skandinaviji. To pa so tiste države, o katerih nam največkrat tukaj govorite, o njihovih vrednotah. Ravno v Skandinaviji je štiriurno pa tudi delo na domu velika vrlina in je zelo prisotno. In zdaj ne vem, zakaj bi tukaj pri nas to ne moglo biti. Ampak hočem povedati nekaj drugega, pri tem amandmaju se je kar naenkrat pojavil zanimiv fenomen. Jaz bi si upal postaviti trditev, da smo prišli do neke resnice o vrednotah. Država bi po tem predlogu plačala prispevke tako za moške kot za ženske. Tako da ne samo problematizirati ženske, tudi za moške velja enako, za varstvo ali vzgojo ali za oboje skupaj na domu. Da je to pomembno, predvsem vzgoja, ki smo jo tako ali tako vrgli iz šol v zadnjem obdobju, da je to tudi neka vrednota pri otrocih in da bi to bilo možno opravljati vse doma, pa še zato država plača prispevke in jaz ne vidim za božjo voljo, zakaj bi bilo to potrebno problematizirati, če ti bo država nekaj dala. Jaz bi razumel, da bi finančni minister to problematiziral, pa bi rekel, gospe in gospodje, tako pa ne gre. To pa država ne bo. Ne, država to daje, zdaj pa mi, tisti, ki bi lahko to koristili, tisti, ki bodo koristili, pa to problematiziramo kot za nekaj hudega. To je pa čudno. Ampak tisto, kar je še bolj čudno, da ugotavljamo, da naši otroci niso več vrlina, niso več neka največja vrednota, o kateri smo vedno govorili, ampak je kar naenkrat postala večja vrednota in vrlina kariera. Velja za moške in ženske, ne samo za ženske. Oprostite, za moške in ženske. Zdaj bi bila kariera bolj pomembna od našega bogastva, ki smo mu rekli otroci, ali otroci, ki smo mu rekli bogastvo. In to problematiziramo. To je tisto, kar mi enostavno ne gre skupaj, in zato sem rekel, da je ta amandma zanimiv, ker smo postavili neko resnico o vrednotah. Do zdaj so bili otroci, zdaj pa je vse nekaj drugega. Pri tem amandmaju je kariera obeh staršev postala večja vrednota kot otroci sami, kljub temu da ni obvezno, da država ne bo silila nobenega od staršev, niti matere niti očeta, da mora sprejeti štiri urno delo. Ni potrebe. Lahko se bosta prostovoljno odločila, ali bosta ali pa ne bosta vzela. Mislim, da je celo možna kombinacija, en čas eden, en čas drugi, kakorkoli stvar nanese, tudi kakršne so razmere na trgu dela; in to je tista fleksibilnost, ki povežeš vse skupaj, pa tu bi rad rekel, da je celo tista varianta, ki se v življenju marsikdaj sploh ne more pojaviti, da vse dobre stvari pobereš in jih postaviš v en okvir. Jaz imam tu določeno skrb, ne zaradi tega amandmaja, ampak zato, ker smo zdaj postavili kariero pred otroke. Jaz upam, da je mogoče to bilo malo karikirano, tudi to vzamem v zakup, ampak to me je zbodlo, zato sem se tudi oglasil. Drugače se ne bi, ker ta tema nekako ni tista, ki jo jaz pokrivam, ki bi se oglašal pri tem, ampak to me je pa resnično zbodlo, ker govorimo kot da nekoga prisiljujemo, pa ni res, pa govorimo samo o materah, kar tudi ni res, ampak velja za oba starša. In če je kaj, jaz seveda ne bom takega amandmaja podprl, ampak podpiram tisto prvo besedilo, če nam je kaj uspelo res narediti dobrega, več stvari na enem mestu, je to ravno v tem primeru, kar se redko kdaj zgodi, ker je tudi težko, enostavno ne gre, ker palica ima dva konca. Ampak v tem primeru jaz vidim tisti večji konec palice z dobrimi posledicami in zato tega amandmaja tudi ne bom podprl. Hvala.
Besedo ima gospod magister Capuder. Prosim.
Hvala lepa. Da vemo, o čem se pogovarjamo, kaj predlaga amandma LDS, katera dva člena hoče ukiniti. Eden je pravica pri negi in varstvu dveh otrok, ki se imenuje: "Eden od staršev, ki neguje ali varuje dva otroka, ima pravico iz prvega odstavka 48. člena oziroma iz prvega odstavka 48.a člena tega zakona podaljšati do dopolnjenega šestega leta starosti mlajšega otroka." In novi 48.c člen: Pravica plačila prispevkov v primeru štirih ali več otrok. Eden od staršev, ki zapusti trg dela zaradi nege in varstva štirih ali več otrok, ima pravico do plačila prispevkov za socialno varnost s tretjega odstavka 48.a člena od minimalne plače do dopolnjenega desetega leta starosti najmlajšega otroka. In še en odstavek je. To hočete vi s tema amandmajema ukiniti. Nasprotno smo v naši poslanski skupini prepričani, da je potrebno z več različnimi ukrepi vplivati na izboljšanje demografske slike, in prepričani smo, da sta ta dva ukrepa ena izmed ukrepov, ki bosta vsaj poskušala izboljšati to demografsko sliko. Verjetno se premalo zavedamo, da bo katerega od teh ukrepov izrabila delavka ali delavec za tekočim trakom. Ta amandma oziroma ta dva člena mu to možnost dopuščata, ali si jih bo izbral ali ne, to je njegova osebna odločitev. V naši poslanski skupini nikakor ne moremo razumeti nasprotovanje s strani LDS in s strani SD.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Stane Pajk. Izvolite prosim.
Hvala za besedo. Ne morem razumeti nekaterih iz opozicije, da nasprotujejo neki stvari, ki daje več pravic, ki daje na izbiro, ki ni obvezna. Živimo v svobodni državi in zato podpiram tako zakonodajo, da gre v smer, ki daje možnost izbire. V tem primeru je možnost izbire med kariero na eni strani, na drugi strani med starševstvom. Vsi vemo, da se otrok pri starših najbolje počuti, da je najbolje vzgojen, in jaz sedaj ne razumem tega, zakaj recimo stvari zaostrujemo tam, kjer so dane, prvič, na izbiro in drugič tam, kjer se večajo pravice, niso diskriminatorne do spolov, ampak te pravice lahko uživata oba spola. Pa še nekaj je pomembno. Tudi fleksibilni delovni čas je pomemben, ki se lahko s to pravico uvaja, in kar se tiče same kariere ni ogrožena, ker jaz razumem stisko moderne ženske, ki se je dolga leta šolala, ima pa tudi občutek in potrebo po materinstvu in obje je težko združljivo. Ravno to mislim, da bo omogočalo. Hvala.
Hvala. Gospod Sok, imate besedo. Ne. Se odpovedujete. Gospod Jerovšek.
Še enkrat ob vsem tem, kar smo slišali sedaj, moram povedati, da mi je prišla na misel stvar, ki jo moram opozoriti, v kakšnem nasprotju je ta amandma Liberalne demokracije s tem, kar so na njihovih organih stranke sprejemali pod naslovom nekega manifesta, ki bi naj zajemal socialne pravice, pravice družine, več vrednot. Jaz sem vesel, da so si postavili lastno ogledalo, v katerem lahko slovenska javnost vidi, da je tisti njihov manifest dejansko novi komunistični manifest, zavajanje ljudstva in da imajo v žepu ne samo scenarij a, b in c, ampak imajo 100 scenarijev, s katerimi skušajo zapeljevati, zavajati slovensko ljudstvo. Prav tako sem vesel tega amandmaja in teh nastopov, ker sem trdno prepričan, da to še daleč ni res, da to omejuje starše ali tudi ženske. Jaz mislim, da sposobna, ambiciozna ženska zna uskladiti tudi to in da v času, ko ima skrajšan delovni čas, se zna vzporedno tudi funkcionalno izobraževati, kar ji lahko koristi pri nadaljevanju profesionalne kariere. Jaz poznam številne primere žensk, ki tega časa niso vrgle stran, ki so znale združiti materinska čustva in intelektualne sposobnosti. Če ne zaupate v takšne ženske, potem ne vem, na kakšnih vrednotah, na kakšnih ljudeh želite graditi. In prav je, 95% žensk ni na vaši strani in zelo vesel sem, da se borbeno zavzemate za neke principe, kot sem prej omenil, preživeti ta borbeni feminizem ni več stvar, ki bi bila v duhu današnjega časa, ampak politično sem pa tega vesel.
Gospa Širca, izvolite prosim.
Hvala lepa. Gospodu Jerovšku - specialistu za preživeti feminizem, za liberalno demokracijo, za komunistične manifeste - naj pravzaprav ponudim nek tekst, ki bi mu ga lahko, če bi lahko, pa ne more več, ker je bil odgnan, prebral gospod Damjan. Kaj ugotavljajo evropski raziskovalci, ki mimogrede, ko se lotijo kakšnega zakona, ga dajo v obravnavo tudi tri leta in diskusijo s širokimi konsenzi, pa ne samo socialnih partnerstev, ampak tudi civilno družbo na sploh. Za sodobno družbo, za katero vsi vemo, vključno s Slovenci in zakonodajalci, je temeljni problem vpadanje rojstva in večanje starejšega sloja prebivalcev, ki bremeni blagajno, ect. ect. Celoten svet se s tem spopada, ali feministično ali nefeministično nastrojen. Ugotovljeno je, da države, ki imajo v Evropski uniji najvišjo stopnjo delovne aktivnosti žensk, izkazujejo hkrati tudi visoko stopnjo rodnosti, ravno obratno, kar pravite, da se prepoznava v nekih vrednotah, ki jih citirate. Celo v skandinavskih državah je ta rodnost najvišja. Se pravi, več kot so ženske zaposlene, večja je rodnost. Jasno, ampak zakaj? Ker so urejeni varstveni in drugi pogoji za to, da si lahko fleksibilno uredi delovnik in ne zapusti trga delovne sile. Seveda, ta amandma govori o izbiri in to je v redu. Ampak hkrati govori, da ta izbira je še bolj omejena, ker je razširjena kar naenkrat, kot je gospa Potrata prej povedala, na šest in ne na tri leta. Tukaj pa se obrne celotna interpretacija, kdaj mora biti kdo pri otroku, ne glede na to ali je oče ali mati. Hočemo povedati, da se bodo ženske oddaljile od trga dela zaradi nekih rešitev, ki tukaj so dane. Prav je, da se ne uvaja krajši delovni čas; ne pa, da se da tako možnost, da ženska, ko bo izbirala med tem, ali se bo odločala za to obliko ali za to, da ostane doma, se bo raje, ker se ji bo zdelo to bolj smiselno in tudi bolj ugodno, odločala, da ostane doma. In kaj to pomeni, govorite kariera pred otroci. Ni res. Tukaj se ne dela ali eno in ne razmišlja ali drugo. Govorimo samo o tem, da zaposlena ženska oziroma tista, ki je zadovoljna tudi v poklicu, ki ga opravlja, je bolj stabilna, bolj osveščena in tudi pripomore v družbi več sreče in zadovoljstva, ne samo sebi, ampak tudi svoji okolici.
Besedo ima gospod Petan. Prosim.
Hvala za besedo. Torej jaz sem vesel take usmeritve vlade. To je namreč nekaj novega in nek novi pristop. Do sedaj je bilo tako, da so bile družine z več otroki do neke mere prikrajšane ali, če hočemo bolj poenostavljeno povedati, tepene. Po drugi strani so bili tepeni tudi delodajalci, ki pod politiko prejšnje vlade, ki so zaposlovali ali želeli zaposlovati ljudi, ki so imeli visoko izobrazbo, ker so imeli davek na izplačane plače, na tiste brez izobrazbe pa ni bilo nobenega davka, je bilo od nič do osemnajst procentov. Tukaj se mi zdi, pri tem amandmaju posebej pomembno spomniti, da se odpravlja tisto, kar sem v prejšnjih stavkih povedal, da se odpravlja podrejen položaj v kmečkih družinah. Tukaj je situacija še posebej specifična, kajti do sedaj so bili starši, ki so iz kmečkih družin, v podrejenem položaju. Bili so na domu, na kmetijah, tam so vzgajali otroke in tudi skrbeli za varstvo. Zaradi tega niso imeli nobenih nadomestil kot starši, ki so bili, klasični delojemalci. Pri kmečkih družinah pa so bili starši brez vsakršnega nadomestila. Sedaj pa bodo nekako bolj izenačeni. Seveda mislim, da je tukaj možnost izbire, da jih tudi nihče ne sili v to, ampak možnost te izenačitve in enakopravnega položaja v družbi bodo imeli tudi ti starši, ki prihajajo s kmetov, po domače povedano. In vidim, da tukaj vlada očitno misli resno, s korenitimi spremembami in enakopravnim obravnavanjem vseh. Prav gotovo je to neka podpora materinstvu tudi splošno gledano, pa tudi kmečkih staršev. Očitno bodo te družine in starševstvo na kmetijah dobilo večjo težo, več spoštovanja, res pa je, da bo zato država dala tudi več sredstev, ampak mislim, da je tako tudi prav. Ne veljajo samo floskule "mi pa bomo za to, mi pa smo za to, mi pa bomo to pospeševali, mi pa bomo to podpirali brez denarja." Tako ne gre. To je samo tisti časten naslov, častni naziv, od tega pa nimaš nič, trepljanje po rami, tu pa je tisti konkretni pristop, ki smo ga pogrešali, ki pa bo verjetno imel tudi neki konkretni prispevek. Prepričan sem, da je to dober korak v pravo smer in prav gotovo je to dokaz, da vlada misli resno, pri tem pa ne vsiljuje, ampak daje samo možnost izbire in to možnost izbire za oba starša, tako za mater kot za očeta. To je tudi ena kvaliteta in prispevek k boljšemu varstvu, boljši vzgoji, pa tudi večji rodnosti. O tem so se nenazadnje v zadnjem času razpisali mediji: "Ja, kaj pa bo zdaj vlada naredila za to?", kot posmeh. Ampak mislim, da to je prispevek k tisti konkretni, boljšega skoraj ne more biti. Ne trdim, da je edini, verjetno bo potrebno še kaj več narediti, ampak to je pa četudi prvi korak ali če sta to dva ali trije koraki je nekaj narejeno in posebej pomembno se mi pa zdi, da vlada tu pripravlja ali uvaja neko enakopravnost med družinami in da ni delitve med kmečke in ostale; to se mi pa zdi še posebej kvaliteta v tem zakonu, zato tega amandmaja tudi ne bom podprl. Hvala.
Besedo ima gospa Breda Pečan, prosim.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Nisem se nameravala oglasiti, vendar me je vseeno zbodlo to, da nekateri poslanci mešajo, dobesedno lahko rečemo jabolka in hruške, in ob amandmajih, ki preprečujejo poslabšanje stanja, ki smo ga dosedaj uspeli skozi zakonodajo urediti na področju varstva otrok in družine, to povezujejo s karierizmom žensk, češ da je to stvar, ki je škodljiva za otroke, da se implicite razumeti, da smo ženske zaradi tega, ker se v svojem poklicu uveljavljamo, krive, da otroci niso vzgojeni. Jaz bi rekla, da je to, če otroci niso vzgojeni, krivda obeh staršev in da zagotovo ne moremo priti do tega, da bi lahko nekateri ljudje v Sloveniji si privoščili, da nas zmerjajo s karieristkami, govorim o vseh ženskah v Sloveniji. Predvsem pa mi ni jasno od kje podatek, da je 95% žensk za takšne spremembe zakona, kot so sedaj predložene, ker rada bi videla, kje so tiste ženske, ki predstavljajo 95% slovenskega ženstva in podpirajo tak, brez zamere, trapast zakon.
Besedo ima gospod Drago Koren.
Meni pa tudi moji ženi družina največ pomeni, več kot ta poslanska funkcija, ki jo v tem mandatu opravljam. Jaz sem zelo vesel, da je Liberalna demokracija vložila ta amandma, da popravimo negativni vtis, ki je bil v današnji dopoldanski razpravi na 7. člen, ki nima nič slabega za sabo, da se zdaj dejansko postavi in pove tisto, kaj dobrega in pozitivnega prinaša ta zakon za družine, za očeta in mater, da imajo možnost, podaljšano možnost, da lahko koristijo skrajšan delovni čas. Jaz poznam veliko primerov, ko družine z več otroki želijo to možnost, ko ne želijo, da se bi odtegnili od stroke, da bi popolnoma pustili zaposlitev, ampak s tem jim zakon daje to možnost in podaljšuje možnost, da opravljajo tudi skrajšan delovni čas. Vesel sem, da lahko, ker je ta amandma vložen, popravimo vtis, ki je bil pri 7. členu, ko ste vsi govorili, kako zmanjšujemo pravice, ko ne jemljemo niti dneva možnega dopusta. Sedaj, ko damo možnost prostovoljne izbire, čisto od vsakega posameznika starša je odvisno, ali bo izkoristil to možnost ali je ne bo izkoristil. Jaz pravim, da je zakon zelo dober ali vsaj precej boljši, kot je do sedaj veljavni zakon, in prinaša po malih korakih ugodnosti in prednosti za družine in za družine z več otroki. Je pa res, da bo potrebno to pot samo še nadaljevati. Hvala lepa.
Besedo ima gospod Stane Pajk. Prosim.
Še enkrat hvala za besedo. Še enkrat moram poudariti, da v tem zakonu vidim dosti velik vpliv enakopravnosti na večih področjih. To pomeni enakopravnost med obema spoloma, ker se nikjer eksplicitno ne navaja, da velja to za en spol, ampak velja za oba spola. Jaz starševstvo razumem, da sta to moški in ženska, pa ne samo ženska, ženska, ženska, ženska, ampak sta moški in ženska. Kar se tiče enakopravnost med celim spektrom, da je tudi podeželje povzdignjeno s tem, da imajo kmetje enake pravice. Ne vem, ali se borimo proti slovenskemu podeželju kar se tiče sadežev dokler se mešajo hruške pa jabolka, je še v redu, ampak ko se začnejo hruške pa lubenice, potem pa ni v redu. Hvala.
Besedo ima gospa Majda Širca. Prosim.
Hvala. O enakosti ne bomo govorili zaradi tega, ker oče ima po tem zakonu še vedno samo 15 dni plačanega očetovskega dopusta. To nedvomno, ne govorim o tem, da je kakršnakoli enakost, tukaj se minister ni odločil, da bi lahko korigiral še zakaj, ampak smo pri 2. členu. Pravite, kako tudi ta člen teži k enakosti. Drage koalicijske stranke, ta amandma ste vložile ve same in ko ste ga vložile na odboru, kako se je glasil. Mati, ki zapusti trg dela zaradi nege in varstva otrok. Mati. Na odboru je bil popravljen v eden od staršev, to so ti znani lapsusi, ki govorijo o nezavednem, se pravi o tem, da je dejansko mati tista, ki bo po vsej verjetnosti zapuščala trg dela in se bo odločala, da bo ostajala v hiši in zgubila kontakt s svojim delovnim okoljem, in hkrati po vsej verjetnosti tudi možnost, da bi ostajala še naprej v službi. Hvala.
Gospod Stane Pajk, izvolite, prosim.
Verjetno so še vedno fiziološke razlike med moškim in žensko in da ženski pripada nekaj več, je pa tudi normalno. Hvala.
Gospod minister, prosim.
Dolžen sem odgovoriti oziroma dati natančen podatek, tudi oče ima pravico oziroma v dogovoru se lahko dogovorita oče ali mati, da koristi dopust za nego in varstvo v trajanju devetih mesecev, torej to, kar ste omenili, ni res. Plačan, seveda, devet mesecev plus 15 dni tistega dodatnega očetovskega, da ne bi gledalke in gledalci imeli napačne predstave, devet mesecev, to je dopust za nego in varstvo otrok, ni pa upravičen do 105 dni porodniškega dopusta. Tako je naravno.
Ker ne vidim drugih razpravljavcev, ki bi se prijavil k besedi, zaključujem razpravo k 15. členu. V razpravo dajem 22. člen in amandma poslanske skupine SNS ter amandma poslanske skupine SD, ki sta vsebinsko enaka. Želi kdo besedo? Ja, gospa Tavš, izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči, za besedo. Jaz bom pri tem amandmaju oziroma njegovi obrazložitvi pravzaprav zelo kratka. Na odboru, na matičnem delovnem telesu namreč smo ugotovili, da se je, pa jaz verjamem, da se je zgodilo po pomoti, zapisala beseda "zdravljenja" v sam zakon. Gre namreč za to, da konkretno 22. člen krči oziroma jemlje pravico do otroškega dodatka tistim otrokom, ki so, kot je bilo zapisano po prvotni dikciji, na zdravljenju. Jaz bi k temu opozorila, da gre za nedopustno jemanje pravic, pravice do otroškega dodatka. Nenazadnje smo danes slišali iz besed ministra, da je otroški dodatek nek regulant oziroma nek ključ do socialne pravičnosti. Rekla bom še enkrat, da je nesprejemljivo, da se jemlje otroški dodatek tistemu otroku oziroma staršem, katerih otrok je na zdravljenju. In verjamem, da se prav vsi dobro zavedate, da otroci, ki so bolni, ki so potrebni zdravljenja 14-dnevnega, mesečnega zdravljenja, letnega zdravljenja, da imajo starši teh otrok velike stroške; tudi iz tega vidika ni smiselno jemati pravice, ki je dana po sedaj veljavnem zakonu. Zdravljenje otrok je nedvomno posebna kategorija, za katero se pravica do otroškega dodatka ne sme odvzeti. Jaz bom sicer dejala, da smo na matičnem delovnem telesu to pravico oziroma tisto, kar je bilo v osnovi zapisano v predlogu zakona, razširili z besedami "do 30 dni", skratka smo omejili na en mesec. Pa vendar, še enkrat bi poudarila in apelirala tudi na vas, spoštovani minister, da podprete ta amandma in dejansko dopustite pravico do otroškega dodatka tudi bolnim otrokom, tudi otrokom, ki so na zdravljenju.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
S spremembo zakona se nič ne jemlje, se natančneje določa v zvezi koriščenjem te pravice. Kar je pravzaprav določeno v splošni usmeritvi, se enako sedaj postavlja v besedilo zakona, se ne jemlje.
Hvala. Izvolite, prosim, še enkrat, gospa Tavš.
Poglejte, minister, ko smo na matičnem delovnem telesu obravnavali 22. člen, vi niste bili prisotni. Takrat sta bili prisotni obe vaši predstavnici, predstavnici ministrstva. In takrat je bilo izpostavljeno in sta se tudi predstavnici ministrstva strinjali s tem, da je tisto, kar se je zapisalo vam v predlog zakona, nesprejemljivo, zato smo dodali zraven besede "v trajanju največ 30 dni". Jaz ugotavljam, da to, kar je zapisano, jemlje pravico do otroškega dodatka. In tako je tudi zapisano, da se otroški dodatek ukine tistemu otroku, ki je na zdravljenju v bolnišnici več kot 30 dni. To je bil popravek prvotnega besedila zakona. Zato še enkrat apeliram in dejansko prosim, da se amandma, ki pa zdravljenje črta, da se sprejme, da se pusti pravica do otroškega dodatka, tudi bolnim otrokom, tistim, ki so na zdravljenju.
Gospod minister, izvolite.
Nič se ne jemlje otroškega dodatka s to spremembo zakona. To jasno sledi, preberite si člen zakona, govorite neresnico. To je 69. člen obstoječega zakona.
Hvala. Še enkrat gospa Tavš.
Glejte, minister, ampak jaz resnično ne razumem te vaše interpretacije, ne gre za laži z moje strani. Bojim pa se, da gre za zavajanje z vaše strani. Ko smo odpirali oziroma imeli razpravo okoli 22. člena, je bilo jasno izpostavljeno in tudi ta amandma, verjemite, je pripravljen na podlagi razprave na matičnem delovnem telesu in na podlagi tega, kar sta vaši predstavnici takrat rekli. Pripravljen je v sodelovanju z matičnim delovnim telesom.
Ker ni več razpravljavcev, zaključujem razpravo k 22. členu in v razpravo dajem 29. člen in amandmaja poslanske skupine SNS. Kdo želi besedo, prosim? Gospa Tavš, izvolite.
Hvala lepa še enkrat za besedo. Gre pravzaprav za dva amandmaja, oba k 29. členu. Gre za to, kot sem že na matičnem delovnem telesu izpostavila, za problematiko otrok, obolelih z avtizmom oziroma avtistične otroke. Gre za to, da obstoječa zakonska dikcija izpušča otroke z avtizmom, če si boste prebrali, jaz zdaj ne bi na dolgo in široko, ker niti časa nimam več toliko, brala same obrazložitve, ki sledi besedilu amandmaja. Ampak videli boste, da v obstoječi zakonodaji v naši državi starši katerih otroci imajo diagnosticirano postavljeno motnjo avtizma, nimajo pravice do nadomestila v tistih primerih, ko so primorani za to, da lahko skrbijo za nego in varstvo otroka, ostati doma brez zaposlitve. Jaz bi tudi v tem primeru resnično prosila, glede na to, da je tako zdravstvena stroka kot tudi stroka, ki jo zastopa minister Drobnič za enkrat še zelo nemultidisciplinarno naravnana v reševanju tovrstnih problemov, da prisluhnete in dejansko pritrdite amandmaju, ki bo omogočal denarno nadomestilo tistim materam ali očetom, ki so primorani, ker imajo bolnega otroka, ostati doma in skrbeti za njega.
Gospod magister Capuder, izvolite, prosim.
Hvala lepa. Pravilnik o kriterijih za uveljavljanje pravic za otroke, ki potrebujejo posebno nego in varstvo, v 2. členu opredeljuje otroke z motnjami v duševnem razvoju, in sicer opredeljuje otroke z zmerno, težjo in težko motnjo v duševnem razvoju. V 3. členu pa ta isti pravilnik opredeljuje gibalno ovirane otroke, in sicer zmerno, težje in težko gibalno ovirane otroke; in priloga k temu pravilniku je - vsaj tako sem jaz informiran - tudi seznam bolezni in med naštetimi bolezenskimi stanji je tudi avtizem. Zato se mi ne zdi primerno in je po mojem tudi v nasprotju z nomotehničnimi zakonodajnimi pravili, da bi katerokoli od teh bolezni, to me bodo kolegi zdravniki popravili, uvrstili direktno v katerikoli zakonski člen. O pravici do delnega plačila za izgubljeni dohodek se odloči na podlagi mnenja zdravniške komisije in če zdravniška komisija oceni ali ugotovi, da otrok potrebuje posebno nego in posebno varstvo zaradi težke motnje v duševnem razvoju ali težke gibalne oviranosti, potem se bo nekomu od staršev ta pravica priznala, sicer ne. In v naši poslanski skupini tega amandmaja iz teh razlogov ne bomo podprli.
Hvala. Gospa Tavš, imate na voljo 5 sekund.
Hvala lepa. Pojasnilo. Jaz imam tukaj odločbo, po kateri je jasno razvidno, da avtizem ni okarakteriziran, in zato starši niso upravičeni do nadomestila. Po drugi strani avtizem ni duševna bolezen. Preberite si obrazložitev amandmaja. Prosim vas.
Hvala lepa. Gospod minister, prosim.
Otroci z avtizmom so vključeni, če gre za ustrezno raven prizadetosti. Posameznih diagnoz pa ne vključujemo v zakon, kot ste sami videli, ni nobene druge diagnoze.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo k 29. členu. O amandmajih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj pol ure po končani 16. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 19.55. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 12. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O DAVKU NA MOTORNA VOZILA - skrajšani postopek. Predlog zakona je v obravnavo predložila vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku vlade za dodatno obrazložitev. Izvolite, gospod Šircelj.
Hvala lepa. Spoštovani predsedujoči, spoštovane poslanke in poslanci. S spremembo in dopolnitvijo zakona o davku na motorna vozila vlada želi narediti dve stvari, in sicer kot prvo želi spremeniti določbo glede načina obračuna tega davka. Po sedanji ureditvi se ta davek obračuna na podlagi same obdavčitve, kar pomeni, da vsak, ki želi registrirati avto, sam izpolni obrazec in ga predloži davčni upravi ter tudi dejansko plača davek. Navadno to lahko stori tudi po registraciji. Spremembo zakona, naj bi se spremenil ta način tako, da bo posameznik prijavil avtomobil, in na podlagi tega se bo davek obračunal, na podlagi odločbe davčnega organa. S tem se doseže to, da je manjša možnost davčnih utaj. Po drugi strani pa želimo tudi olajšati plačilo davkov, zaradi tega je predlog, da se davek plačuje kjerkoli, da vsak posameznik lahko prijavi davek na kateremkoli davčnem uradu, ne glede na to, kje prebiva oziroma ne glede na to, kje bo vozil oziroma registriral svoj avtomobil. To sta dve temeljni spremembi tega davka ter tudi nameni in cilji zakonov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Prosim predsednika odbora, gospoda Bojana Starmana, da predstavi poročilo odbora.
Gospod podpredsednik, hvala lepa za besedo. Spoštovani. Odbor za finance in monetarno politiko je na svoji 17. seji dne 11.4.2006 obravnaval predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o davku na motorna vozila, ki ga je v obravnavo predložila vlada Republike Slovenije. Kolegij državnega zbora je sklenil, da se predlog obravnava po skrajšanem postopku do izteka poslovniškega roka do 5.4.2006 s strani kvalificiranih predlagateljev. K zakonskemu predlogu ni bilo vloženih amandmajev. Odbor je prejel mnenje zakonodajno-pravne službe s pripombami k 6., 7. in 9. členu, dodatno so bili posredovani odboru predlogi za amandmaje odbora k 6. in 7. in 9. členu. Seji odbora so prisostvovale predstavnice in predstavniki ministrstva za finance ter predstavnica zakonodajno-pravne službe. Poudarjeno je bilo, da naj bi predvidene spremembe osnovnega zakona z ukinitvijo krajevne pristojnosti olajšale tako registracijo kot posle, ki so neposredno vezani na nakup vozila, saj jih bo možno opraviti kjerkoli. Poleg tega zakonsko besedilo v prepreko izogibanja obveznosti uvaja obračun oziroma plačilo davka na motorna vozila že na podlagi odmerne odločbe, to je pred registracijo. Predstavnica zakonodajno-pravne službe je v nadaljevanju navedla, da so v predlogu za amandma odbora zajete pripombe iz posredovanega mnenja zakonodajno-pravne službe. Odbor je v skladu s 128. členom poslovnika državnega zbora glasoval o posameznih amandmajih in členih predloga zakona ter vse člene sprejel. Na osnovi 133. člena poslovnika je pripravljeno besedilo dopolnjeno in predlagamo, da državni zbor predlog zakona sprejme. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog zakona je obravnaval ta odbor. Zahvaljujem se za poročilo. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Ciril Testen, Nova Slovenija, prosim.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Pozdravljeni, predstavniki vlade, poslanke in poslanci! Poslanska skupina Nove Slovenije bo podprla predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o davku na motorna vozila, ker menimo, da je zakon nujen predvsem iz razloga preprečevanja davčnih utaj. Po vstopu Slovenije v Evropsko unijo so se pojavila številna podjetja za uvoz motornih vozil, ki so nastajala in ugašala zelo hitro zaradi izogiba plačila davkov. Tak način uvoza rabljenih motornih vozil je v Sloveniji povzročal tudi nelojalno konkurenco. Zaradi izogibanja plačila davkov, ki niso majhna, so nižala cene avtomobilov na trgu in spravljala v nemogoč položaj proizvajalce in tiste trgovce, ki so se ukvarjali z rednim trgovanjem z motornimi vozili. Ocene o neplačanem davku so različne, vsekakor pa gre po najblažjih ocenah na letni ravni za nekaj sto milijonov tolarjev. Kaj se bo glede na dosedanji zakon spremenilo? Priložnostni trgovci, ki so dosedaj uvažali rabljena motorna vozila, so se izognili plačilu davka na dodano vrednost in davkov na motorna vozila, tako da so pred obveznostjo plačila davka, ki je nastopila po prodaji vozila, podjetje enostavno zaprli. Sprememba, ki jo bo predlagana novela uveljavila, bo zahtevala potrdilo o plačanem davku na dodano vrednost in davku na motorno vozilo pred pridobitvijo potrdila o skladnosti vozila oziroma pred registracijo, če potrdilo o skladnosti ni potrebno. Pomembna sprememba je tudi, da se odpravljajo administrativne ovire in se lahko motorno vozilo registrira kjerkoli v Sloveniji. Tudi davek na dodano vrednost in davek na motorna vozila bo po noveli zakona mogoče plačati na kateremkoli davčnem uradu v Sloveniji. Predlagani zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o davku na motorna vozila bo imel za državni proračun pozitivne posledice, ker bodo plačali davek tudi tisti, ki so se dosedaj plačilu davka izognili. Še pomembnejše od tega pa je dejstvo, da bo omogočal vsem subjektom na trgu motornih vozil enakovredne pogoje dela. V poslanski skupini Nove Slovenije bomo predlog zakona podprli.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Sašo Peče v imenu Slovenske nacionalne stranke.
Hvala. Spoštovani prisotni! Smešno je, ko za to govornico govorniki govorimo, da bo zakon ali pa katerakoli odločitev, ki jo sprejmemo v okviru te hiše in ki nam jo predlaga vlada Republike Slovenije, imela pozitivne učinke na proračun Republike Slovenije. Z drugimi besedami, ampak veliko bolj realno, to pomeni, da bo imel ta akt ali pa karkoli nam vlada pripravlja, negativne učinke na državljane in državljanke. To se moramo zavedati. Skratka, kar je pozitivno za proračun, pomeni, da bo država več pridobila. In če imamo pred seboj davčni zakon, po drugi strani z realnimi besedami pomeni, da bo država še bolj obdavčila določen sloj, najsibopod pretvezo, da tega sloja dosedaj ni obdavčila, ampak roko na srce, pozitivni učinki za proračun pomenijo več sredstev za državo. In kadar ta sredstva prihajajo s strani fiskalne politike, pomeni sprememba davčnega sistema, ki se bo odvijala, v škodo tistih, ki davke plačujejo - najsibo to fizične ali pravne osebe. V okviru tega zakona je zelo smiselno pogledati in po moji oceni mora biti to bistven argument za sprejem ali nasprotovanje, predvsem oceno finančnih posledic zakona, kot jih navaja predlagatelj omenjenega zakona. Prvič pravi, zakon ne bo imel bistvenih finančnih posledic za državni proračun. V nadaljevanju teksta, kot nam ga je posredovalo pristojno ministrstvo oziroma vlada Republike Slovenije, pa navajajo; dodatne prihodke je mogoče pričakovati iz naslova plačevanja davka na motorna vozila pri pridobivanju rabljenih vozil iz drugih držav članic Evropske unije. In sedaj tisto, kar je vsaj po moji oceni najbolj pomembno, "vendar obsega teh prihodkov ni mogoče natančneje oceniti". To verjetno drži. Ne vemo, kako se bodo stvari odvijale, ampak če upoštevamo zraven vse tri argumente, ki jih je našteval predlagatelj, predstavnik vlade, in nam jih predstavil kot pozitivne v okviru omenjenega zakona. Dovolite, da jih povem: prvič - odpravljanje administrativnih ovir. Šele na koncu bom povedal, zakaj jih navajam in kaj zasledujejo ti trije argumenti vlade Republike Slovenije. Drugič - poenostavitev postopkov. Tretjič - zapolniti tisto vrzel izmikanja od davčnih obvez. Po moji oceni zakon teži ne samo k tem trem argumentom, ki so mogoče zelo všečni na uho, ampak predvsem v večjo kontrolo vlade ali države Republike Slovenije na prebivalce oziroma prebivalke naše države. V kolikor bi bil danes nov v politiki, bi rekel, to je pozitivno, naj država ve, kaj delajo njeni prebivalci, naj ve, kakšni so finančni pretoki ali finančni prilivi in odlivi državljanov in državljank Republike Slovenije. Ampak ravno na podlagi tiste pozitivne ocene oziroma pozitivne posledice na proračun Republike Slovenije lahko z zagotovostjo trdim, da ob upoštevanju vseh treh argumentov, ki jih vlada Republike Slovenija našteva sebi v prid, to z drugimi besedami pomeni, da določen del ljudi bo plačeval višje, pa naj vlada reče zaradi poenostavitve ali zaradi dosedanje utaje davkov ali pa zaradi poenostavitve. Dejstvo je, da je pred nami eden izmed zakonov, ki mu vlada pravi, da je nujno potreben iz tistih treh argumentov. Po moji oceni je ta zakon nujno potreben izključno iz naslova polnitev proračuna Republike Slovenije. Smo pri tistem delu polnitve, ki se imenuje davčni prihodki. Torej, kar se tiče samega postopka sprejemanja omenjenega zakona po skrajšanem postopku, smo v Nacionalni stranki že zdavnaj, mislim, da je bil oktober 2005, povedali, da katerikoli zakon, ki se dotika fiskalne materije v okviru naše države, bi bilo potrebno sprejemati po normalnem postopku. Ne glede na to, ali ga vlada prikazuje tako kot uvedbo novega davka na nepremičnine, ali pa ga vlada Republike Slovenije prikazuje kot pozitivno argumentacijo treh pozitivnih stvari, katere sem naštel, pa tudi pri tem zakonu vlada Republike Slovenije opredeljuje pozitivne učinke na proračun Republike Slovenije. Za zaključek, pozitivni učinki na proračun Republike Slovenije pomenijo negativne učinke za tiste, ki ta proračun polnijo. V tem primeru ta proračun polnijo državljanke in državljani oziroma določen del, ki se v svojem poslu ukvarjajo ali uporabljajo motorna vozila. Hvala.
Hvala lepa. Stališče poslanske skupine DeSUS bo predstavil gospod Vili Rezman.
Hvala lepa. Tekst, ki ga imamo pred seboj, govori o spremembah in dopolnitvah davka na motorna vozila, ne o kakšnem novem zakonu in ne o kakšnem novem davku. To je že potrebno poudariti, ker nekateri želijo pervertirati to, kar v gradivu piše. Da gre za dopolnitve in spremembe, pa govori tudi o nekaterih slabostih, kakršna je na primer ta, ki se imenuje pogostost sprememb davčne zakonodaje, ki se dogaja pri nas tako rekoč "ad finitum", in najbrž mi tega ne bomo mogli preprečiti. Ta zelo velika pogostost govori o tem, da imamo veliko prenesenih slabosti v tej zakonodaji, pa tudi kakšno novo smo že zagrešili. To pri davkoplačevalcih pomeni, da je treba biti pozoren, pomeni določeno občutljivost, pomeni najbrž tudi kakšno "suspektnost" in kliče k previdnosti. Vendar se je treba vprašati, ali s tem predlogom sprememb in dopolnitev res govorimo o novih davkih, ali govorimo o povišanih davkih, ali govorimo morebiti o neupravičenih; in na ta vprašanja v poslanski skupini DeSUS odgovarjamo z ne. To, kar je za državo dobro, ni eoipso slabo za njene državljane. Kdor tako razmišlja, ne razume ne državljanov, ne države in ne funkcioniranja te družbe. Te dopolnitve, o katerih govorimo, in spremembe so, tako mi sodimo, bolj tehničnega značaja. Gre tudi za to, da se skuša nekatera določila uskladiti z drugo zakonodajo, in naj povem še jaz, za predlagateljem ponavljam, da ne gre za posege v temelje, ne gre ne za to, da bi spreminjali predmet obdavčitve, ne za to, da bi spreminjali morebiti zavezance, da bi nove zavezance iskali, ne za to, da bi bila davčna osnova drugačna in ne zato da bi bila stopnja obdavčevanja drugačna. Slabosti, ki jih priznavamo vsi, so druge narave. Ena je ta, da gre za arhaičnost kar zadeva krajevne pristojnosti, in v mnogih zakonih smo to že spreminjali in tudi tukaj kaže to spremeniti. Nepotrebna administrativna opravila, če se jih le da, jih je treba zmanjševati in tu gre za enega izmed poizkusov. Da se seveda ne strinjamo s tem, da bi kar perpetuirali veliko nepobranost davkov, je pa najbrž tudi za vse sprejemljivo. To bo dobro za državo in državljane, za tiste, ki plačujejo. Bo pa slabo za tiste, ki ta trenutek ne plačujejo, to pa res. Nekaterim se bo, če bo davkarija uspela preprečiti utajevanje davkov, res poslabšala sedanja situacija, ampak poslabšalo se bo to, da ne bodo več mogli nezakonito pridobivati velikih dohodkov in velikih dobičkov. Najbrž ni veliko takšnih v parlamentu, ki bi temu nasprotovali, razen iz kakšnih posebnih razlogov. Če so torej cilji ukinitev krajevne pristojnosti, če gre za preprečevanje utaj, če gre za to, da bo moral biti davek poravnan pred homologacijo in pred registracijo, če gre tudi za to, da se natančneje določijo nekatere oprostitve, bodisi, da gre za hendikepirane otroke, bodisi, da gre za diplomatska predstavništva ali za lizinške najeme, potem v poslanski skupini DeSUS to podpiramo. Finančne posledice so, ampak za davkoplačevalce, za zavezance ne, če doslej niso bili utajevalci davkov. Za državo pa so seveda posledice in hvala bogu, da imamo tudi takšne posledice, ki pozitivno vplivajo na državni proračun, zlasti če s tem preprečujemo utajevanje davkov. Boljša izterjava je eden izmed osnovnih ciljev tega predloga za spremembo in dopolnitev zakona. V poslanski skupini podpiramo ta zakon in se obenem zavedamo, da glavni problem seveda še vedno ostaja, glavni problem, ki ga nakazuje še nesprejeta direktiva sveta Evropske unije, ki pa bo najbrž še v letošnjem letu ali pa na začetku prihodnjega leta na naših klopeh.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Srečko Hvauc. Predstavil bo stališče poslanske skupine SDS. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav, spoštovane kolegice, kolegi. V Slovenski demokratski stranki bomo predlagane spremembe in dopolnitve zakona na davek na motorna vozila podprli. Zato obstajata dva glavna razloga. Prvo kot prvo, ta koalicija in ta vlada se od vsega začetka obvezuje in dela v smeri, da ustvarimo bolj prijazno upravo, da se poenostavijo postopki, da se tudi racionalizirajo, pocenijo in da se omogoča lažje poslovanje. Prva spremembe tega zakona gre v tej smeri, in sicer bodo zavezanci lahko predložili davčno napoved kjerkoli, pri kateremkoli pristojnem davčnemu uradu in ne samo pri krajevno pristojnem, kot je bilo poprej, in menimo, da to je napredek. Drugo, kar je pomembno, se pa nanaša na utaje davkov. Pred kratkim smo lahko prišli do podatka, da se v gostinstvu utaji letno okoli 70 milijard slovenskih tolarjev davkov. Tudi pri prometu z vozili prihaja do utaje davkov, tu so ocene sicer nižje, ampak vseeno velike. Predvsem pri uvozu iz drugih držav članic Evropske unije prihaja pri uvozu rabljenih vozil do teh davčnih utaj, kjer smo doslej imeli tudi mesečno plačilo tega davka, in mnogokrat se je temu plačilu bilo mogoče izogniti. Zato rešitev, ki določa, da bo potrebno predhodno, pred registracijo oziroma homologacijo plačati ta davek, seveda podpiramo, ker se nam zdi, da so zakoni za to, da vsi državljani in državljanke, davkoplačevalci davke plačujemo, kot velevajo zakoni. Ob tem še enkrat poudarim to, kar je že kolega Rezman pred menoj navedel. Temeljna določila davka se nikakor ne menjajo, ne menjamo stopnje davka, davčne osnove, niti zavezancev oziroma predmet obdavčitve; in špekulacije, da gre za spremembo davka s povišanjem davka za večjo obdavčitev, nikakor ne pridejo v poštev. Še enkrat bi pa opozoril na to, da ne bo negativnih posledic za proračun. Se pravi, da bodo pozitivne, ker bo država pobrala več davkov, ampak ne zaradi večje višine tega davka, ampak zato, ker bo enostavno privila tiste lumpe, ki so danes mimo zakona šli, davek spravili v svoj žep. Nikakor se v Slovenski demokratski stranki ne moremo strinjati s trditvijo, če je nekaj dobro za proračun, je to slabo za davkoplačevalce. Vsi davkoplačevalci moramo plačati davek, kot je določen z zakonom, in ta zakon bo kvečjemu slab, še enkrat poudarim, za tiste lumpe, ki so se doslej plačilu tega davka izogibali. Zaradi teh sprememb bomo v Slovenski demokratski stranki ta zakon podprli. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Milan Petek bo predstavil stališče poslanske skupine LDS. Prosim.
Podpredsednik, lep pozdrav! Kolegi, predstavniki ministrstva. Kot izgleda, danes večina vseh nas, ki prisostvujemo tej točki, nima bistvenih razhajanj pri pogledu na ta davek. Kot se pa spodobi za opozicijo, bo moj nastop tudi nekoliko bolj kritičen. S spremembami in dopolnitvami zakona o davku na motorna vozila predlagatelj resnično ne posega v obstoječa temeljna načela obračunavanja davka na motorna vozila, kot so predmet odločitve, davčni zavezanci, davčna osnova, stopnja davka, razen že omenjene spremembe načela samoobdavčitve, ki se s tem zakonom spreminja. S predlagano ureditvijo se prav tako poenostavlja postopek vložitve davčne napovedi za odmero davka na motorna vozila tako, da je zavezancem omogočeno, da vložijo davčno napoved pri kateremkoli stvarno pristojnem davčnem organu v Sloveniji. Predlagana sprememba zakona, katere cilj je preprečevanje davčnih utaj, spreminja tudi način pobiranja davka za določene kategorije zavezancev. Hkrati s predlaganim zakonom glede na prakso izvajanja zakona dopolnjujejo in dodatno pojasnjujejo posamezne določbe zakona, kar bo pripomoglo k enotnemu in nedvoumnemu izvajanju zakona. Zato poslanski klub LDS podpira namene tega zakona, posebej v tistem delu, kjer se ukinja krajevna pristojnost davčnih organov za vlaganje davčne napovedi za odmero davka na motorna vozila. S to spremembo je država pokazala, da je lahko tudi nekoliko bolj prijazna do svojih državljanov ter istočasno s tem dosega tudi večjo efektivnost pri pobiranju davkov. Eden izmed pomembnih ciljev zakona je tudi preprečitev zlorab pri prometu. Gre za nakup in nadaljnja prodaja motornih vozil iz oziroma v druge države članice Evropske unije. Večina ostalih sprememb zakona je tehnične narave, ki so potrebne zaradi uskladitve z drugo zakonodajo in odprave administrativnih ovir. Ob sprejemanju tega zakona pa v LDS vendarle moramo izreči tudi kritiko na počasnost pristojnih organov. Če že v času, ko se osnovni zakon sprejema, ni bilo možno predvideti vseh "sposobnosti" Slovencev za izigravanje zakona, pa je država oziroma njena organa - ministrstvo za finance in davčna uprava Republike Slovenije - potrebovala preveč časa za preverjanje stanja in dogajanja na avtomobilskem trgu in zato je kritika namenjena že sedanji vladi, ki je imela leto in pol časa, da pomanjkljivosti zakona odpravi. Posledica te neodločnosti in neažurnosti je veliko število davčnih utaj ter izpad davčnega prihodka v proračun Republike Slovenije, ki po oceni nekaterih znaša celo okoli 2 milijardi tolarjev. Če to ponazorimo z bolj plastičnim prikazom posledic, to pomeni, da bi recimo sedaj, ko se srečujemo z aktualnimi zahtevami dijakov in študentov slovenskih univerz, v tem obdobju bi lahko država s temi sredstvi zagotovila izplačila recimo Zoisovih štipendij, te znašajo 45 tisoč tolarjev na mesec, približno 1800-1850 študentom za obdobje dveh let. Žal je ta denar država za vekoma izgubila. Še na nerazumljiv način reševanja zagat v zvezi s tem zakonom o davku na motorna vozila želimo opozoriti. Zaradi nemogoči ali nesposobnosti je država v zadnjih nekaj mesecih uveljavila čuden, tihi način kršenja lastne zakonodaje lastnih predpisov, ki bi jih predvsem ona morala spoštovati, da bi trgovcem otežila in destimulirala prodajo avtomobilov v druge države EU in bi pridobila na času za pripravo in spremembo zakona, a je vzdrževala izplačevanje oziroma vračilo davka na motorna vozila. S tem je te trgovce tudi likvidnostno prizadela. Vse dosedanje nepravilnosti utaje davkov, škoda, ki jo pri tem doživlja državni proračun, in predvsem zavzemanje za enakopravnost in enake pogoje, konkurenčnost in poštenost prodajalcev terja, da zakon čim prej sprejmemo in tudi poslanski klub LDS ga bo podprl. Hvala.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvami stališč poslanskih skupin. Ker k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi amandmaji, ni možna razprava o členih, zato razpravo zaključujem in s tem tudi drugo obravnavo predloga zakona. Glasovanje o zakonu bomo v skladu z časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj pol ure po končani 16. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 19.55. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 13. TOČKO DNEVNEGA REDA - OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O DOPOLNITVAH ZAKONA O DOHODNINI - skrajšani postopek. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila vlada Republike Slovenije. Besedo dajem predstavniku vlade za dodatno obrazložitev predloga zakona. Izvolite, gospod mag. Andrej Šircelj.
Hvala lepa. Spoštovani predsedujoči, spoštovane poslanke in poslanci. S spremembami in dopolnitvami zakona o dohodnini se uvaja dodatna možnost za obdavčitev na področju kmetijstva, in sicer se na področju kmetijstva vinarjem - pridelovalcem vina in oljarjem - pridelovalcem olja omogoča, da se obdavčeni tudi na podlagi katastrskega dohodka, da je davčna osnova katastrski dohodek. Po sedanji ureditvi vinarji in oljarji obračunavajo dohodnino na dva načina oziroma imajo možnost, da dohodnino obračunavajo na dva načina. Prvi način je na podlagi tega, da ugotavljajo dobiček na podlagi prihodkov in odhodkov; na podlagi drugega načina pa si lahko obračunajo pavšalno določene odhodke v višini 70%. Ta zadnji način velja za tiste vinarje in oljkarje, ki imajo manj prometa od 6-ih milijonov. Z dopolnitvijo zakona o dohodnini se daje možnost oljkarjem in vinarjem, da si obračunajo ta davek na podlagi katastrskega dohodka, in sicer za ta katastrski dohodek je glede na naravo pridelave vina in oljčnega olja povečan, in sicer za vino za trikrat in za oljčno olje za dvainpolkrat. S takšno rešitvijo želi vlada poenostaviti način obračunavanja davka za oljkarje in vinarje ter želi narediti tudi to, da bodo imeli ti pridelovalci manj stroškov pri samem obračunu davka, manj administrativnih zapletov in da bo ta obdavčitev konkurenčnejša v primerjavi z obdavčitvijo v sosednjih državah. Hvala lepa.
Hvala. Predlog zakona je obravnaval tudi odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Prosim predsednika odbora, gospoda Bojana Starmana, da predstavi poročilo odbora.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani! Odbor za finance in monetarno politiko je na svoji 17. seji dne 11.4. obravnaval predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o dohodnini, ki ga je državnemu zboru v sprejem predložila vlada Republike Slovenije. Odločeno je bilo, da se predlog obravnava po skrajšanem postopku. Bilo je posredovano mnenje zakonodajno-pravne službe, posredovani so bili amandmaji poslanca Janka Vebra z dne 29.3.2006 ter poslanskih skupin Slovenske demokratske stranke, Nove Slovenije, Slovenske ljudske stranke in Demokratične stranke upokojencev dne 7.4. k 1., 2., 3. in 4. členu predloženega zakona. Seji so prisostvovali predstavniki ministrstva za finance združenja družinskih vinogradnikov, vinarjev Slovenije ter zakonodajno-pravne službe. V razpravi je bilo poudarjeno, da se na področju vina in oljčnega olja iz lastnega pridelka uvaja dodaten način določitve davčne osnove na podlagi katastrskega dohodka. Se pravi, dodatna možnost. Ta način dopolnjuje sedanja dva načina, ki sta obseg prometa ali upoštevanje 70% normiranih stroškov. Za določitev davčne osnove pa je po predlogu vlade za proizvodnjo vina upoštevan katastrski dohodek vinograda povečan za trikrat, za proizvodnjo oljčnega olja pa katastrski dohodek plantažnega sadovnjaka povečan za dvainpolkrat. V razpravi so člani odbora veliko pozornosti namenili amandmajem poslanskih skupin. V glavnem so podprli predlagane rešitve in tako so bili tudi sprejeti amandmaji. Izraženo je bilo mnenje, da bo predložen zakon tako prispeval k razvoju dejavnosti pridelave vina, oljčnega olja kot tudi čebelarske dejavnosti, saj je bila tudi dodana ta možnost za čebelarje v obliki amandmaja. Tudi predstavnik vinogradnikov je pozitivno ocenil predlagane rešitve in opozoril, da je to pomembno za razvoj vinogradništva v Sloveniji. Povedati moram še, da je v zvezi z amandmajem štirih poslanskih skupin k 3. členu, na podlagi katerega je pridelovalcem vina in oljčnega olja ter čebelarjem omogočeno, da davčnemu organu priglasijo ugotavljanja davčne osnove po določbah 1. člena predloženega zakona tudi za leto 2005. Predstavnica zakonodajno-pravne službe je opozorila na z vidika ustave sporno retroaktivnost predlagane rešitve. Dejstvo je, da jo lahko potencialni uporabniki uporabijo oziroma koristijo ali pa tudi ne, in je ugodnejša rešitev, zato je bil tudi ta amandma sprejet. Amandma je sprejel člene zakona in predlaga, da jih sprejme tudi državni zbor. Ker predloženi zakon ni bil uvrščen v terminski plan državnega zbora za aprilsko sejo 2006, je odbor sprejel tudi sklep - odbor za finance in monetarno politiko predlaga, da se v predlog dnevnega reda 16. seje državnega zbora uvrsti naslednja točka dnevnega reda: Predlog zakona o dopolnitvah zakona o dohodnini, skrajšani postopek, kar je bilo tudi narejeno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Josip Bajc v imenu Slovenske ljudske stranke. Prosim.
Hvala, gospod podpredsednik. Spoštovani predstavniki vlade, kolegice in kolegi! Za uvod si bom dovolil malo ekskurza v zakon o dohodnini, ko je bil tako slavno opevan pred dobrimi dvemi leti. Danes delamo že četrti popravek. Zakaj ekskurz? Zaradi tega, ker vmes smo bili deležni nemalo telefonov, nemalo elektronskih sporočil, tudi protestne zahteve sindikatov, tudi protestne zahteve študentov so izhajale prav iz tega tako dobrega zakona, sprejetega v letu 2004, ki je pričel veljati 1.1.2005. Sedaj konkretno k predlogu dopolnitve zakona o dohodnini, ki dejansko ureja tako, kot je bilo s strani ministrstva za finance posredovano. Ocenjujemo v Slovenski ljudski stranki, da so se pričakovanja, želje, hotenja prizadetih - v konkretnemu primeru vinogradnikov, oljkarjev in tudi čebelarjev - v predlaganem zakonu uredile glede na prvotne postavljen zahteve o 3 tri in pol kratniku, 2 dva in pol kratniku, pa tudi o različnem številu panjev smo prišli do primerne rešitve, ki bo dejansko urejala zadeve tako, kot je v zakonu, da bo vinarska dejavnost obdavčena po katastrskem dohodku z ustrezno povečavo katastrskega dohodka, pri oljarjih tudi s povečanjem tega katastrskega dohodka. Mogoče samo kratek komentar glede na predloge, ki so bili, da bi se štelo v katastrski dohodek za oljkarje ekstenzivnih sadovnjakov in ne intenzivnih sadovnjakov. Mislim, da bi takrat moral ta ponder oziroma večkratnik biti ne enainpolkrat, ampak nekajkrat več, glede na to, da je katastrski dohodek ekstenzivnih sadovnjakov kjer oljke rastejo, približno 10-kratna razlika, zato bomo v poslanski skupini Slovenske ljudske stranke podprli. In pričakujemo, da pri celoviti rešitvi dohodninskega zakona, in mislim, da bo zakon o dohodnini moral dobiti celovito revizijo, celovito obdelavo, da bomo takrat v največji možni meri upoštevali tudi take stvari, ki jih sedaj popravljamo na tako dobro sprejetem zakonu v letu 2004.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Srečko Prijatelj v imenu Slovenske nacionalne stranke.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi. Vinogradniki in oljarji so danes obdavčeni dvakrat. Prvič za pridelek in drugič za vino oziroma za olje. Žal bi moral državni zbor že 3.3. tega leta v upoštevati to, kar je vlada obljubljala takrat, da bo to uredila v svojem zakonu, in danes dejansko nekako to rešuje, takrat je bil namreč zakon zavrnjen. Današnji popravek zgolj delno rešuje to problematiko in mislim, da s tistimi mnogokratniki ne bi bilo potrebno dodatno ogrožati dejavnost, ki že tako in tako velja v Evropi za najmanj donosno in najmanj perspektivno, to je kmetijstvo. Zakon o dohodnini, ki je stopil v veljavo 1. januarja 2005, se je v praksi pokazal za izredno slabega, predvsem na področju vinogradništva in oljkarstva, pa tudi ni vmesno, da samo ti dve panogi omenjamo, v tem predlogu vidimo, da smo vključili še druge dejavnike v to novelo, vendar izpuščamo tudi nekatere, oljkarje postavljamo, pridelovalcev bučnega olja pa ni. Kmetijstvo je zaradi izredno slabega in neodgovornega dela Ministrstva za gozdarstvo in prehrano Republike Slovenije v zelo neugodnem in slabem položaju v Sloveniji. Pa ni samo to edini problem, problem so tudi odkupne cene pridelkov, na to so opozarjali tudi pridelovalci sami v Sloveniji tudi protestno in če pogledamo subvencije, ki se dajejo, lansko leto niso bile izplačane v dogovorjenem roku, letos bodo izplačane z ostankom akontacije oziroma ostankom za leto 2005 in za leto 2006 in sprašujem se, kako bodo te kmetje obdavčeni, ali bodo prišli konec koncev v višjo lestvico in bodo zopet prikrajšani za svoj del. Torej, vinarji se ubadajo s finančnimi težavami zaradi davkov, ki so vezani na pridelavo vina, in prav bi bilo, da bi vse skupaj pustili tako, kot je bilo, obdavčeno na hektarski donos, in to bi bilo pravično, kajti vemo, da v bistvu so slovenski vinarji in oljarji kot neposredni, direktni kmetijski proizvajalci, kar pomeni, da pridelujejo vino oziroma olje iz lastnega grozdja, danes dvakrat obdavčeni, enkrat za pridelek, na koncu pa še za izdelek. In glede na veljavni zakon o dohodnini morajo za svojo kmetijsko dejavnost plačevati tudi večje davke, če jih primerjamo z obremenitvami kmetov v Evropi. Za večino evropskih držav namreč velja, da za takšno kmetijsko dejavnost plačujejo le dohodnino po katastrskem dohodku in druge administrativne obveznosti. Seveda ocena stanja, če primerjamo ta zakon s prejšnjim, je boljša in nov zakon se resnično dotika tistega dela proizvodnje, ki meji na proizvodnji lastnega pridelka, in tudi omenja prvič katastrski prihodek, to je pozitivno in izboljšuje stanje sedaj veljavnega zakona. Seveda pa ne moremo mimo dejstev, če vemo, če vzamemo v obzir trditev, da je kmetijstvo v Sloveniji eno od panog, ki je v največji recesiji, tudi v Evropi, da ne bi te zgodbe naredili še lepše in še boljše, bolj ugodne za kmeta. Ne vemo zakaj zaostrovati zadeve z dodatnimi davki na panogi, ki nima perspektive, za katero vemo, da je v bistvu v izumiranju. Za slovenskega kmeta se namreč ne piše nič kaj lepa zgodba v prihodnosti in namesto, da bi mu še bolj pomagali, vemo, da tudi obdelovalne površine niso take, da bi lahko eksistenčno zagotavljale preživetje slovenskega kmeta, ga v bistvu obremenjujemo še z dodatnimi davki. Mislim, da je to slabše, kot je bilo prej, in boljše, kot je danes. Tisti zakon, ki smo ga sprejeli v marcu mesecu, je pa pravzaprav poguba za slovenskega kmeta. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Vili Rezman, predstavil bo poslansko skupino DeSUS, stališče.
S spreminjanjem zakona o dohodnini se pravzaprav še enkrat potrjuje to, kar smo pri prejšnjem zakonu govorili, da ni konca. Kar naprej nekaj spreminjamo in pri tem tako zapletamo, da tudi tisti, ki se s tem bolj specialno ukvarjajo, že težko sledijo temu, kaj se pravzaprav na tem področju sploh dogaja. To pot pa bo še zlasti smešno, ker sedaj se pa ponavlja, če sem prej rekel at infinitum, sedaj pa kot cirkulus vituozus. Naslednjo sredo se bomo potem, ko bomo ta zakon že sprejeli, še enkrat srečali s problematiko, ki govori o točno isti zadevi. Ampak tako pač je, kadar gre za upoštevanje okoliščin, upoštevanje nekih potreb in še zlasti, kadar gre za upoštevanje interesov, ki so to pot bili zelo močni. Lani smo namreč spreminjali zakon o dohodnini, ki je prizadel tiste, ki so pridelovalci vina, in oljarje in trdili so, verjetno iz svojih lastnih izkušenj, da bo to za njih tako močna obremenitev, administrativna in davčna, da celo grozi marsikomu z opustitvijo njegove dejavnosti. In temu bi sledilo vse, kar bi lahko bilo negativno še iz tega izpeljanega in o čemer bom nekaj besed kasneje še spregovoril. Namreč tisto, zaradi česar bomo mi podprli ta predlog, so posledice, ki bi lahko bile negativne, čeprav je zakon po naši oceni slab. Zakon je davčni mikstum kompositum. Tukaj sedaj spreminjamo stvari tako, da se pravzaprav že težko izrazimo drugače, kot da rečemo, prevedeno v slovenščino, da je to nekakšna davčna godlja postala. Gre za to, da se dokazuje prevelika administrativna obremenitev. Morebiti res za koga, vendar ni tako strašno, ni tako hudo, da tega naši gospodarstveniki, tisti, ki se ukvarjajo s pridelavo vina in olja, ne bi bili sposobni zmoči, še vse kaj drugega znajo in vse kaj drugega zmorejo, tudi to bi verjetno uspeli urediti. Gre za to, da spreminjamo že sprejeti zakon na ta način, da se zopet vračamo v izhodišče, da na nek način izenačujemo pridelavo in predelavo, da opuščamo obdavčevanje dodane vrednosti oziroma ga prevajamo na mnogokratništvo temeljnega katastrskega dohodka. Sodimo, da je to nek izhod v sili, ker kaj boljšega predlagatelj ni uspel iznajti, ni pa to dobro. Pri tem se je zgodilo še to, da je odbor za monetarno politiko in finance dodatno omilil ukrepe oziroma dodatno omilil mnogokratnik osnovnega katastrskega dohodka, in sedaj se zdi po povratnih informacijah tistih, ki jih najbolj prizadene, da je tudi zanje, za pri - in predelovalce vina in olja pa tudi za čebelarje, še zmeraj sprejemljivo. Administracije bo še zmeraj nekaj več, davka bo tudi nekaj več, kot bi ga bilo, če bi bil osnovni katastrski dohodek samo upoštevan. Neupravičeno pa je po mojem, kar je zapisano v gradivu, da bo to pomenilo dodatno spodbudo k razvoju tega področja. To zagotovo ne pomeni, da bomo imeli boljši, hitrejši razvoj na tem področju. To lahko omili negativne posledice. Da bi imeli hitrejši razvoj tovrstne gospodarske dejavnosti, pa se bo moralo v strukturi gospodarstva, v kompetitivnosti predelovalca marsikaj spremeniti. Takšno stanje, kakršno je sedaj, preprosto ni kompetitivno. Poslanska skupina DeSUS bo kljub temu glasovala za, ker se bojimo, da bi morebiti res prišlo do tega, da bi bile posledice negativne, na področju pridelave, morebiti celo res opustitve pridelave, kar bi zelo negativno vplivalo na kultivirano krajino, temeljno ekologijo. Če pomislimo, da bi ljudje pričeli opuščati na primer čebelarstvo, kar pomeni, da bi vplivalo tudi na socialno podobo tistih okolij, v katerih se s tovrstno pri in predelavo ukvarjajo. Imamo torej paradoks, da so razmere tako slabe, da je tudi slab zakon dober.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Franc Sušnik. Predstavil bo stališče poslanske skupine SDS.
Hvala lepa. Spoštovani predsedujoči, spoštovani predstavniki vlade, spoštovani zbor! Predlog dopolnitve zakona o dohodnini, ki ga obravnavamo, rešuje situacijo, ki je nastala s 1. januarjem 2005, ko se je pričel uporabljati nov zakon o dohodnini, katerega novost je bil tudi nov način ugotavljanja davčne osnove od dejavnosti proizvodnje vina in oljčnega olja iz lastnega pridelka, namenjenega prodaji. Dejavnosti, ki sta se prej nesistemsko šteli kot del kmetijske dejavnosti, za katero se je davčna osnova ugotavljala na podlagi katastrskega dohodka, sta se skozi določbi 3. in 5. točke drugega odstavka 57. člena zakona o dohodnini izločili iz osnovne kmetijske dejavnosti, za katero se osnovni del davčne osnove še vedno določa na podlagi katastrskega dohodka, in uvrstili med tiste kmetijske dejavnosti, za katere je potrebno davčno osnovo ugotavljati na podlagi vodenja ustreznih knjigovodskih evidenc. Razlog za uveljavitev takšne rešitve je bil v sistemu ugotavljanja katastrskega dohodka, ki v katastrskem dohodku, vinogradu oziroma plantažnih sadovnjakih z oljčniki upošteva le prihodke in stroške od pridelave grozdja oziroma oljčnega olja; dohodkov od dodane vrednosti, ki izhajajo iz višje stopnje pridelave, ter kmetijskih pridelkov v vinu oziroma oljčnem olju pa ne vključuje. V kolikor bi se obdavčitev od dohodkov od proizvodnje vina in oljčnega olja ohranila na katastrskem dohodku brez potrebnih sprememb in korekcij le-tega, bi to pomenilo, da je pomemben del dohodka sistemsko izvzet iz obdavčitve, zato smo pripravili in podpiramo tudi te zakonske spremembe. To pa zato, ker smo ugotavljali, da večini proizvajalcev vina in oljčnega olja vodenje knjigovodstva predstavlja nesorazmerno administrativno breme in da za večino tudi možnost ugotavljanja davčne osnove z upoštevanjem normiranih odhodkov pomeni preveliko dodatno administrativno breme. Pozdravljamo in soglašamo, da je med temeljnimi cilji predloga zakona tudi ta, da se da možnost vinogradnikom, ki so hkrati tudi vinarji in pridelovalci oljk, da davčno osnovo določajo na osnovi in na podlagi katastrskega dohodka, da se preko povečanega katastrskega dohodka vinogradnikov in plantažnih sadovnjakov omogoči na primeren način tudi obdavčitev dohodka od dodane vrednosti predelave grozdja oziroma oljčnega olja. Prav in še kako potrebno je, da smo uspeli urediti tudi obdavčitev čebelarjev in da je do obsega 40 panjev na zavezanca pavšalna ocena dohodka 0 tolarjev na panj in za obseg nad 40 panjev pavšalna ocena dohodka 5 tisoč tolarjev na panj. Z amandmaji pa smo uredili tudi to, da predlagana obdavčitev velja že za leto 2005. Na področju proizvodnje vina in oljčnega olja iz lastnega pridelka ter čebelarskih dejavnosti tako predlog zakona uvaja dodaten, tretji način možnosti davčne določitve davčne osnove na podlagi katastrskega dohodka, kar je dobro in kar je prilagojeno specifičnim razmeram slovenskega kmetijstva, razdrobljeni posestni strukturi tako pri oljarjih kot pri vinarjih. In v poslanski skupini Slovenske demokratske stranke menimo, da bo predloženi zakon prispeval k razvoju dejavnosti pridelave vina in oljčnega olja ter k razvoju čebelarske dejavnosti. Zato bomo predlog zakona podprli. Ocenjujemo pa, da amandma, s katerim bi zvišali število panjev iz 40 na 45, za katere velja določitev davčne osnove, do katere znaša pavšalna ocena dohodka nič tolarjev na panj, nima resnih namenov in pravih osnov, zato ga v poslanski skupini Slovenske demokratske stranke ne bomo podprli, ker ni primerljiv s podobno ureditvijo v sosednjih deželah. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod doktor Mitja Slavinec v imenu poslanske skupine LDS. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Lep pozdrav vsem prisotnim! Torej zakon predlaga za določitev davčne osnove od dohodka iz prvega odstavka tega člena, da za proizvodnjo vina upošteva katastrski dohodek vinograda, povečan za 2-krat, in proizvodnjo oljčnega olja katastrski dohodek plantažnega sadovnjaka povečal za enainpolkrat. To pomeni, da bosta proizvodnja oljčnega olja in vin bistveno manj obdavčeni, prav tako se bo s tem zakonom razbremenilo čebelarje. V poslanskem klubu LDS zakonu ne nasprotujemo, imamo pomislek na njegovo retroaktivnost, ko so koalicijski poslanci spremenili 3. člen zakona tako, da se spremembe zakona o dohodnini uporabljajo za leto 2005. Zakon, ki je vložen tako pozno, ne more po našem mnenju delovati za leto in pol nazaj in na to je opozorila tudi zakonodajno-pravna služba državnega zbora. Naj vas spomnim, da smo imeli možnost rešiti problematiko vinarjev in oljarjev za leto 2005 v zakonu, ki ga je vložila opozicija, vendar je bil žal gladko zavrnjen. Hkrati ugotavljamo, da predlog zakona pozablja na proizvajalce bučnega olja, ki so v enakem položaju kot proizvajalci oljčnega olja, in zato ocenjujem, da je zakon vsaj na tem področju diskriminatoren, saj zmanjša obdavčitev oljčnega olja, pozablja pa, da je prav tako pomembno in tudi pravično enako razbremeniti proizvodnjo in proizvajalce bučnega olja. V izogib temu predlagamo, da sprejmemo vloženi amandma na peti odstavek 45b člena ne le zaradi njegove vsebine, ampak tudi za to, da bo člen ostal odprt do tretjega branja, in takrat lahko uredimo tudi zadeve za proizvajalce bučnega olja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Janko Veber v imenu poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Hvala za besedo in lep pozdrav v imenu skupine socialnih demokratov. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o dohodnini je bil predlagan tudi s strani naše poslanske skupine, predlagali smo zakon, ki je obravnaval pridelavo grozdja in pridelavo vina ter pridelavo oljk in pridelavo olja kot osnovno kmetijsko dejavnost in s tem omogoča odločitev na podlagi katastrskega dohodka. Vse to smo počeli zaradi prizadevanj vinogradnikov in vinarjev in oljarjev, da se uvede enoten način obdavčitve osnovne kmetijske dejavnosti, ki jo želimo opredeliti pri proizvodnji grozdja in tudi vin ter enako pri oljarjih. Ugotavljamo, da vlada sicer sledi tej ideji v tem zakonu, vendar povečuje obdavčitev za vinarje in oljkarje, zato je predlog vlade bistveno manj ugoden kot naš, in še enkrat opozarjamo na nesprejemljivo odločitev državnega zbora, ko se je raje odločil za avtentično razlago, ki nima pravne podlage, in zavrnil zakon, ki pa je bil, kot sem povedal, bistveno ugodnejši kot ta, o katerem razpravljamo danes. Namreč, predlagana rešitev govori o tem, da se dohodek od proizvodnje vina iz lastnega pridelka grozdja ugotavlja kot katastrski dohodek za katastrsko kulturo vinograda, povečan za trikrat, in da se dohodek od proizvodnje oljčnega olja iz lastnega pridelka oljk, ki se prodaja, ugotavlja kot katastrski dohodek plantažnega sadovnjaka, povečan za dvainpolkrat. Gre za izjemno veliko obdavčitev, tako da smo tudi v sami proceduri zakona vložili amandma, ki je zmanjševal ta mnogokratnik, in sicer se naj bi vključitev vinarjev povečala samo za dvainpolkrat ter za oljkarje enainpolkrat. Vendar smo še vedno mnenja, da pri tem še vedno premalo sledimo dejanskim finančnim posledicam, ki jih bo ta zakon imel na javne finance oziroma na državni proračun, saj sam predlagatelj ugotavlja, da gre za zanemarljive finančne posledice za državni proračun, za vinarje in oljarje pa bi ugodnost pri zmanjšanju obdavčitve pomenila zelo veliko, predvsem pa bi izboljšala njihovo konkurenčnost in izboljšala položaj, predvsem v primerjavi z italijanskimi vinarji in oljarji. Seveda bi takšen položaj bil bistveno ugodnejši, če bi bil sprejet naš zakon. Zakaj smo predlagali takšne rešitve? Tudi ob dejstvu, ker moramo upoštevati, da družinski vinogradniki vendarle zapolnjujejo vrzel v ponudbi slovenskih vin, in sicer na področju butičnih vin, ki imajo zelo ugoden vpliv tudi na prodajo starih vin iz večjih kleti, in s tem izboljšuje položaj vinarjev in vinogradnikov po Sloveniji v celoti. In zato je ta obdavčitev smotrna v manjši višini. In če upoštevamo tudi vpliv oljarjev na zdravo prehrano, na mediteranski izgled krajine, oživljanje starih tradicij, na razvoj turizma in da je nenazadnje oljarstvo dohodkovno manj zanimivo in ga je možno gojiti le kot dodatno dejavnost, bi ravno tako moral imeti še nižjo stopnjo obdavčitve. Enako velja tudi za čebelarstvo, saj ima podobno vlogo kot oljarji v verigi zdrave prehrane in tudi pri razvoju turizma, in sicer promocije Slovenije kot take. Zato tudi podpiramo rešitve, ki se nanašajo na področje čebelarstva. Zakon bomo podprli, obžalujemo pa, da ni bil sprejet naš, ki je bil bistveno bolj ugodnejši in prijaznejši do vinarjev, oljarjev. Hvala.
Hvala lepa. In besedo ima še gospod Alojz Sok, v imenu poslanske skupine Nova Slovenija. Prosim.
Hvala za besedo. Spoštovani predsedujoči, spoštovani predstavniki vlade. V Novi Sloveniji izražamo zadovoljstvo, da je ministrstvo za finance prisluhnilo problemom, ki jih je prinesel zakon o dohodnini, ki je bil sprejet leta 2004. Ta zakon o dohodnini je namreč izločil pridelovalce vina, oljčnega olja iz osnovne kmetijske dejavnosti. Zakon je začel veljati z letom 2005, problemi pa so se začeli z letom 2006, ko bi se morali številni pridelovalci vina registrirati in začeti voditi knjigovodstvo. To je za tako majhno vinogradniško proizvodnjo, kot jo poznamo v Republiki Sloveniji, bilo izredno obremenilno in začele so se pobude v tej smeri, da je treba ta zakon smiselno popraviti, in ta sprememba je danes pred nami. Seveda ni možno, da bi bilo povsem izenačeno, zato je tudi na koncu prišlo do takšne rešitve, da tisti vinogradniki, ki predelujejo samo grozdje in to grozdje prodajo, so obdavčeni skozi katastrski dohodek, kot ga v tem trenutku poznamo v Republiki Sloveniji, medtem ko tistim, ki pa iz tega grozdja proizvajajo dodatni proizvod, se pravi vino, pa je bilo potrebno ta osnovni katastrski dohodek povečati. In na koncu smo skozi številne debate soglašali s tem, da se ta KD osnovni pri pridelovalcih vina poveča s koeficientom dva, medtem ko se je pri pridelovalcih oljčnega olja povečal s koeficientom 1,5. Naj pa na tem mestu opozorim, da ostaja pri pridelovalcih oljčnega olja en problem. Po zakonu o katastrskem dohodku, o KD-ju so namreč uvrščeni nasadi oljk med plantažne nasade. Plantažni nasadi pa so obremenjeni z visokim KD-jem. In ker bomo v letošnjem letu prestopili tudi k nekaterim spremembah zakona o ugotavljanju katastrskega dohodka, bo potrebno v tem zakonu ta nesmisel ustrezno popraviti, kajti vsi vemo, da nasadi oljk v Republiki Sloveniji ne predstavljajo neke pretirano intenzivne kmetijske panoge, da gre bolj za ohranjanje kulturne krajine in identitete naše primorske in da bo tudi na tem področju potrebno to zadevo urediti. Tisto, kar pa je bilo potem še naknadno dodano v sami razpravi, pa je nekaj, za kar se slovenski čebelarji prizadevajo že vrsto let in nikoli prej ni bilo za to posluha. Gre za to, da bi se določeno število panjev razbremenilo kakršnekoli davčne obremenitve. Naj vam povem, da je takšen zakon bil sprejet že za časa Avstro-Ogrske, začasa Marije Terezije je veljal v teh deželah zakon, da so čebelarji oproščeni kakršnegakoli plačila davkov. Že takrat so se zavedali, kar vemo nekateri tudi danes, da je med možno uvoziti, medtem ko opraševanja sadnega drevja in drugih rastlin v kmetijstvu ni mogoče dobiti iz uvoza. Večina slovenskih čebelarjev, upam si to zatrditi tukaj pred vami vsemi, ima okrog 40 ali pa manj kot 40 po večini AŽ panjev, to je tudi slovenski avtohtoni panj, nekateri pa tudi gospodarijo z nakladnimi panji, tako imenovanimi amerikanarji, ampak tukaj se tega ne ločuje, velja do 40 panjev, medtem ko je nad 40 panjev ta obremenitev pavšalna, narejena po pavšalni oceni približnega dohodka 5 tisoč tolarjev po panju. Tu gre predvsem za nekaj naših slovenskih velikih čebelarjev, ki se bodo še vedno lahko glede na trenutno ponujano možnost odločali za obdavčitev preko dopolnilne dejavnosti, to kar je že uvodoma povedal sekretar, ali za obdavčitev preko vodenja enostavnega knjigovodstva. Naj povem za konec še to, da ta zakon ustrezno rešuje tudi situacijo za leto 2005, 30 dni po sprejetju tega zakona bodo namreč vinarji, pridelovalci oljčnega olja in čebelarji na davčnem uradu priglasili, kakšno obdavčitev želijo za leto 2005, in v skladu s tem bo tudi ta zadeva urejena za leto 2005 [[...]] [[Znak za konec razprave.]] [[...]]Hvala lepa. Mi bomo zakon v Novi Sloveniji podprli.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členu in o vloženem amandmaju, ki jo bomo vodili na podlagi pregleda amandmajev z dne 24.4.2006. V razpravo dajem 1. člen in amandma poslanske skupine LDS. Želi kdo besedo? Ja, gospod Cvikl, izvolite.
Seveda, mi smo že povedali stališče v zvezi s tem zakonom. To, kar želim sam pri tem členu opozoriti, čeprav ni neposredno povezano, je samo ena misel, ki je po našem mnenju bila danes premalo poudarjena. V času nastajanja tega zakona in rešitev, ki so v tem zakonu, smo imeli vse mogoče možnosti, od zakona opozicije, tako imenovane obvezne razlage zakonov, do tega, kar se je sedaj na koncu z amandmajem vladajoče koalicije sicer k 3. členu omogočilo, kar je gospod kolega poslanec iz Nove Slovenije omenil, tudi rešitev tega problema za leto 2005. To, kar sprašujem predsedujočega, je, ali ocenjuje, da je potrebno, da nam predstavnica zakonodajno-pravne službe oziroma predstavnik zakonodajno pravne službe vendarle pove, česar sicer v pisnem mnenju ni bilo, je pa bilo povedano na odboru, da je vprašljiva rešitev, ki je predlagana z amandmajem štirih poslanskih skupin, na katerega hranimo ne menja vlade, ne mnenja zakonodajno-pravne službe, ker je to stališče in ta amandma bil pripeljan na samo sejo odbora za finance in monetarno politiko, vendarle potrebno opozoriti, da gre na z vidika ustave sporno retroaktivnost predlagane rešitve. Sprašujem predsedujočega glede na to, da je to pač edini možni čas, ali ne bi bilo smiselno za to v državnem zboru dobiti ustrezno mnenje? Zakaj to sprašujem? Kolikor mi je poznano in tudi glede na to, da danes je april, o tem zakonu smo govorili že januarja, februarja, kolegi iz neke druge poslanske skupine so predlagali zakonske rešitve, bili pri teh zakonskih rešitvah korektni, niso predlagali retroaktivnosti, potem smo šli v neko tretjo zgodbo in na koncu smo in zaključujemo to zgodbo z zakonom o spremembah in dopolnitvah zakona o dohodnini, ki bo uzakonil možnost retroaktivnosti. Sprašujem predsedujočega, ali ne bi bilo za dobro delo državnega zbora smiselno pridobiti ustrezno pisno, ustno ali kakršnokoli stališče zakonodajno-pravne službe? Ne bi rad, da bi ta razprava ali ta način reševanja problema - v poslanskem klubu in sam osebno sem podpiral rešitev, ki je bila predlagana s strani kolegov iz opozicijske stranke - , da ne bi s to rešitvijo, ki so jo predlagali z amandmajem poslanci vladajoče koalicije ne, da bi o tem eksplicitno kaj rekla vlada Republike Slovenije, ne da bi o tem eksplicitno povedala zakonodajno-pravna služba z izjemo tega, kar je bilo ustno povedano, pravzaprav uzakonili neki nov način sprejemanja zakonodaj. To vas, poslanci in poslanke, sprašujem, ker imeli bomo potem diskusijo o tem, ali pri tem obstaja ustrezen javni interes in ali je ta zadeva, ki jo tukaj rešujemo in je ugodnejša in bo veljala za leto 2005, pravzaprav nekaj, kar bi naredili še na kakšnem drugem področju, če je to načelo sedaj naenkrat kršeno. Zato, predsedujoči, sprašujem, ali bi bilo dobro slišati, o tem danes ni bilo kaj veliko povedano, najprej eksplicitno vlado in drugič eksplicitno v tej zvezi tudi predstavnike zakonodajno-pravne službe. Hvala.
Hvala lepa. V razpravi je gospod mag. Cvikl omenil, da bi bilo potrebno mnenje zakonodajno-pravne službe državnega zbora, in v tem primeru bi glede na 66. člen poslovnika oziroma njegovo 5. točko predlagal, da nadaljujemo s to razpravo o tem členu, ob enem bom prosil predstavnika zakonodajno-pravne komisije državnega zbora, da nam sledi oziroma se pripravi. Če bo potem razprava še nadalje pokazala, da je vaše vprašanje in vaša sugestija umestna, bom prosil za ustno mnenje predstavnika zakonodajno-pravne komisije. Mislim, da se s tem strinjate. Lahko nadaljujemo z razpravo? Lahko. Prosim, gospod Sok, ste se javili, videl sem roko na pol, na malo manj kot pol? Ja.
Hvala lepa. Jaz sem razumel, da bo kolega Cvikl diskutiral o amandmaju, ki ga je LDS vložila; gre pa za to, da predlagajo, da se namesto 40 panjev z nično davčno stopnjo obravnava 45 panjev, in sem se želel opredeliti do tega amandmaja. Hotel sem v imenu Nove Slovenije povedati, da razumemo, da je 45 boljše kot 40, torej je nekaj več. Ampak glede na to, da smo se s čebelarsko zvezo veliko o tem pogovarjali in da smo prišli do skupnega dogovora in so tudi izrazili zadovoljstvo, da je to prava številka, ki pokriva med 80% in 90% vseh slovenskih čebelarjev, se pravi vse tiste majhne, ki pomagajo vzdrževati slovensko folkloro, to posebnost reje čebel ali posedovanja čebel, da je to prava rešitev, in iz tega razloga bi rad sporočil, da ne vidimo velike potrebe, da bi ta amandma podpirali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Uhanova, prosim.
Hvala lepa za besedo. Jaz sem tako kot kolega Sok pričakovala od poslanca iz LDS, ki je vložila amandma, da bi povedali stališče, od kod njim 45 panjev, samo zato, ker mislijo, da so opozicija, ali imajo kakšne strokovne argumente. Kaj hočem povedati? Tega amandmaja ne bomo podprli, smo pa veseli, da se v zakonu o dohodnini, ki se popravlja, prvič rešuje problem čebelarjev, da se je dozdaj na njih pozabilo, sploh niste vedeli, da jih približno 5.000 v Sloveniji obstaja in da imajo težave pri opravljanju gospodarske in ne samo okoljevarstvene funkcije. In to se ureja, 40 panjev je neobdavčeno, nad 40 panjev pa je 5.000 pavšalno ocenjeno, ki jim gre v dohodnino. To se nam zdi primerno, dobili smo tudi takšne strokovne podlage, nismo dobili žal boljših, verjamem pa, da bi bili vsi čebelarji najbolj zadovoljni, da sploh ne bi bili obdavčeni. Kar se mene tiče, navsezadnje čebele opravljajo bolj pomembno funkcijo kot gospodarski vidik, ampak vseeno. Kot rečeno, prvič se ureja v tem zakonu o dohodnini tudi čebelarstvo in zato bomo ta zakon in tudi sama podprla. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Veber, imate besedo. Opozoril vas bom na to, da govorimo o amandmaju k 1. členu, ki govori o 40-ih oziroma 45-ih panjih in nič drugega. Izvolite, prosim.
Hvala. No, čebelarstvo je zagotovo ena od tistih panog, ki je mogoče ena od najbolj prepoznavnih v Evropski uniji, ko želimo predstavljati Slovenijo, gre za kranjsko čebelo in veliko stvari, ki se navezujejo okrog te čebele, je tudi bilo postorjenih, dosežene so bile tudi blagovne znamke z namenom, da se zaščiti slovenski med. Še posebej pa bi tukaj izpostavil Kočevski med, ki je dosegel to zaščito imena. Če primerjam, koliko je truda potrebnega za to, da se med pridela, in koliko je potrebno, da se potem pridobi tudi ustrezen certifikat, s katerim ohranjaš kvaliteto medu, je zagotovo potrebno razmisliti o tem, ali in koliko se obdavčuje ta dejavnost. V dopolnjenem predlogu zakona, ki je bil sprejet na odboru, je pač bilo sprejeto, da je obdavčitev do obsega 40-ih panjev, nična, v amandmaju LDS se govori o 45-ih panjih, obe rešitvi sta sprejemljivi. Mislim pa, da zagotovo, če govorimo o 45-ih panjih, sem tudi za to, da se ta amandma sprejme. Ne gre za nobene velike finančne posledice pri državnem proračunu, zagotovo je pa velik učinek pri čebelarjih, da bodo pravzaprav to dejavnost še uspešneje opravljali v bodoče. Moramo se tudi zavedati, da je pravzaprav zelo malo mladih čebelarjev, tako da bomo morali na tem področju postoriti zelo veliko, da bo promocija razvoja čebelarstva potekala na še intenzivnejši način in dohodkovna politika oziroma davčna politika je ena od tistih, ki lahko zelo veliko pripomore k takšnemu razumevanju in spodbujanju te dejavnosti. Drugi razlog je tudi ta, da se te dejavnosti običajno odvijajo ravno na območjih, kjer je slabši dohodkovni položaj prebivalcev, ker je težje pridobiti dodaten zaslužek, in zato je smiselno prisluhniti rešitvam, ki znižujejo davčne obremenitve čebelarjem tudi do obsega 45 panjev, kot je predlagano v amandmaju LDS. Sam bom seveda ta amandma podprl z namenom, da izboljšamo položaj čebelarjev, da vendarle tudi skozi zakonske rešitve povemo, da podpiramo to dejavnost in da je to ena od tistih prepoznavnejših dejavnosti Slovenije znotraj EU, ki se zagotovo lahko uveljavi z zelo veliko truda in veliko sredstvi, ki jih moraš vložiti, da se to potem tudi v praksi uresniči. Še enkrat, ta amandma bom podprl. Hvala.
Hvale lepa. Besedo ima gospod Josip Bajc.
Hvala, gospod podpredsednik. Tudi sam sem pričakoval, ko je kolega Cvikl vzel besedo, da bo obrazložil ali nas strokovno prepričal, zakaj je primerneje, da se ne zajema z davkom na dohodek 40 panjev, ampak se jih zajema nad 45. Ne razumem pa njegovega razmišljanja pri tem amandmaju k 1. členu in pozivu, ki vam ga je dal, da se pozove zakonodajno-pravna služba državnega zbora, da se opredeli o vsebini zakona, tu je imela stavek na odboru za finance, ko se je to obravnavalo, in ta isti predlog je bil s strani kolega Cvikla tudi posredovan. Sedaj konkretno k amandmaju. Tako kot sem v predstavitvi stališča poslanske skupine Slovenske ljudske stranke povedal, da je v tem času spreminjanja zakona o dohodnini bilo veliko takih in drugačnih intervencij tudi glede obdavčevanja oziroma neobdavčevanja določenega števila čebeljih panjev, je bilo kar nekaj telefonov, dopisov, pisanj tudi s strani čebelarske zveze, posameznih čebelarjev tudi ob povečanju števila panjev, tudi o znižanju davčne osnove, ki je sedaj v zakon zapisana v višini 5.000. To je davčna osnova, po kateri se bo glede na davčno stopnjo odmeril bodisi po prvi ali drugi davčni stopnji davek. Se pravi, od 41 panja bo približno davka nekoga, ki bo imel kar lep dohodek, za eno vazo medu. Glede na pomembnost čebel, kot so povedali kolegi in kolegica, ne samo gospodarstvo, proizvodnja medu in ostalih čebelarskih proizvodov, je tista druga vloga čebele v našem prostoru toliko pomembna, da taka rešitev v največji možni meri, tudi kot kompromis, pričakovanja in želja posameznikov, in zato osebno ne bom podprl amandmaja, ker bi lahko na palce rekel, zakaj ne bi 50 ali 60 panjev bilo neobdavčenih, in šele nad to številko z neko davčno osnovo obdavčevali čebelje panje.
Hvala lepa. Gospod Cvikl, imate repliko.
Repliciram gospodu Bajcu, ker me očitno ni razumel. Jaz ne potrebujem govoriti o številu panjev, niti [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]]
Gospod Bajc, razpravljamo res o tem amandmaju in omenjeno je bilo število panjev. Nadaljujte, gospod Cvikl.
Zame ni pomembno vprašanje 40 ali 45 panjev. Zame je pomembno vprašanje, ali bo ta zakon uvedel retroaktivnost. Potem pa [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]] dovolite, bom povedal do konca. Potem pa vas prosim, če podprete ta amandma v drugem branju [[...]] [[Oglašanje iz klopi.]]
Prosim, mir!
[[...]]da podprete ta amandma v drugem branju, da bi v tretjem branju, in sedaj bom citiral to, kar nas niste poslušali. V imenu poslanskega kluba Liberalne demokracije, ko so kolegi predstavili stališče, dodali poleg vina, čebelarjev in olja še kaj drugega. Če bo zakonodajno-pravna služba v tem državnem zboru povedala, da je ta retroaktivnost, ki jo je predlagala vladajoča koalicija, sprejeta, potem pa predlagajmo še kaj mi smo predlagali bučno olje, pa še kaj si bomo do tretjega branja domislili. Zato seveda, gospod Bajc, če menite skupaj z vladajočo koalicijo, da je retroaktivnost sprejemljiva, potem vas prosim, da podprete ta amandma, ker s tem, ko je ta amandma vložen, imamo možnost v tretjem branju še kaj dodati. Kdo pa pravi, da so do retroaktivnosti upravičeni v skladu z javnim interesom samo vinarji, oljarji in čebelarji. Mogoče je še kdo drug. O tem sprašujem, predsedujoči, zakonodajno-pravno službo in vlado Republike Slovenije. Ima 10 minut. In gospodje, amandma in čas, ko razpravljam o amandmaju, je edini možen, ko lahko kaj takšnega vprašam. Toliko poznate poslovnik. In zato je to vprašanje postavljeno. Zato je prav, da bi zakonodajno-pravna služba v skladu s 66. členom - petim odstavkom to povedala. In če bo vladajoča koalicija se odločila, da je to še vse v redu, tako kot ste naredili na odboru za finance, predlagam, da podprete amandma k 1. členu, in bomo v tretjem branju dodali še kaj. Upam, da skupaj. Hvala.
Hvala lepa. Nadaljujemo z razpravo. Gospod Franc Sušnik, imate besedo.
Hvala lepa. Ko smo dobili v roke ta amandma, smo bili malo začudeni, ker praktično nimamo nobene teže, nobene vsebine. Kazalo je, da gre za igro številk, ki nima nobene prave podlage, ki ne zdrži nobene primerjave in ni čisto primerna slovesu in potencialu, ki ga največja opozicijska stranka zmore. Končno se je potem izkazalo, da je ta amandma samo sredstvo in način, kako lahko eden ključnih poslancev te največje opozicijske stranke dejansko izrazi nasprotovanje zakonski rešitvi, ki pripravlja neko zakonsko rešitev, ki je popolnoma zanemarila to področje in pustila zadevo do onemoglosti neurejeno. Kaže se tudi dvotirnost v tej največji opozicijski poslanski skupini, pri tem da uradni glasnik podpre zakon, tisti neuradni ali drugi del tega istega telesa pa skozi izigravanje poslovnika, mimogrede si dovolim to oceno potegniti, izrazi eksplicitno nasprotovanje zakonski rešitvi, ki je po našem predlogu dobra, omogoča samo še tisto tretjo možnost, omogoča možnost izbire, gre v smeri odpravljanja pretiranega administriranja in je, v to smo globoko prepričani, pisana na kožo našim vinarjem, oljarjem in čebelarjem, ki delajo, poslujejo v specifičnih razmerah in delo katerih je zelo pomembno za razvoj in obstanek podeželja, da ne govorimo še o tej multifunkcijski vlogi čebelarjenja, ki je še kako pomembna. Upam, da ne bodo razumeli naša nasprotovanja temu amandmaju kot nasprotovanje temu, da bi prišli do ustrezne primerljive zakonske rešitve, ampak da bodo tisti, na katere se ta amandma nanaša oziroma poskuša urejati, razumeli način in smisel vlaganja tega amandmaja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod dr. Slavinec, prosite za repliko. Kolikor vem, ste vi samo predstavil stališče poslanske skupine, niste pa razpravljali, zato vam ne morem dati replike. Nadaljujemo. Mislim, da imam točno napisano, in tako je temu po 70. členu poslovnika. Gospod Presečnik, izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Prej mi ni bilo čisto jasno, zakaj je bil ta amandma dan, nisem vedel točno, ali je zaradi tega, ker je pač všečen, je bolje malo bolj popravljen; vsak amandma, ki gre v plus nečemu, malo bolj popravili, vendar zato je treba priti z nekimi številkami in nekimi dokazi. Ker dejstvo je, jaz imam podatek od čebelarske zveze, da je 90% vseh slovenskih čebelarjev tistih, ki imajo manj kot 40 panjev, nekaj jih je do 100 panjev, najbrž pa jih lahko na prste obeh rok preštejemo tiste, ki imajo število panjev nad to številko. Torej, zdaj sem razumel, seveda ob intervenciji poslanskega kolega Milana Cvikla, zakaj je bil ta amandma vložen. Torej, jaz bom temu amandmaju nasprotoval. Tudi jaz sam sem sodeloval v razgovorih, tudi v kontaktih s predstavniki Čebelarske zveze Slovenije in nekaterimi čebelarji, s čebelarstvom se tako rekoč srečujem od otroških let naprej, tako da mi je ta zadeva sorazmerno dobro poznana in se tudi ne morem strinjati s kolegico prej, ki je rekla, da je bilo v preteklosti čebelarstvo popolnoma pozabljeno. V čebelarstvu v preteklih letih smo imeli posamezne državne pomoči, kot so subvencije, pomoč pri nabavi sladkorja, nabavi zdravil in tako dalje. Je pa res, da je bilo čebelarstvo pozabljeno pri tem zadnjem davku, pri zadnjem dohodninskem davku pred nekaj leti in to seveda z današnjo spremembo zakona poskušamo popraviti. Po mojem trdnem prepričanju je za razvoj čebelarstva naprej, za razvoj tega čebelarstva, ki je resnično, kot je že kolega Veber prej rekel, se z njim ukvarja, žal, čedalje več starejših ljudi oziroma starost čebelarjev se žal povečuje. Malo imamo tega prihoda mlajših, pripada mlajših čebelarjev in to je eden od ukrepov, s pomočjo katerih se to staranje ne bo še hitreje nadaljevalo oziroma ne bo to nek ukrep, prehuda obdavčitev, ki bi odvrnila marsikaterega, tako mlajšega kot starejšega čebelarja, da bi se ukvarjal s to dejavnostjo. Ampak kot rečeno, debatiramo o tem členu, o prvem amandmaju k 1. členu. Prej se mi je zdelo "brez veze", zdaj pa sicer razumem, zakaj, ampak sam bom glasoval proti temu amandmaju. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod dr. Slavinec. Prosim.
Hvala lepa za besedo. Torej, če se vrnem k tistemu, kar je bilo uvodoma povedano, saj ni problema, če nisem imel priložnosti za repliko. Jaz sem izpostavil, da LDS zakonom ne nasprotuje, da pa imamo pomisleke na njegovo retroaktivnost. In v zvezi s tem in v nadaljevanju bom povedal, da predlagamo podporo amandmaju, o katerem razpravljamo iz dveh razlogov. Eden je tale, o katerem sem tudi omenil, da na ta način zajamemo ključno število tistih, ki imajo to število panjev, 40 je lepa meja, vendar tudi se strinjam, da je mogoče 90% tistih čebelarjev tukaj notri, ampak 45 je smiselna razširitev, da zajamemo tudi tiste, ki imajo nekaj čez 40, ker se pogosto zgodi zaradi takšnih ali drugačnih razlogov: starejši panji, naknadno povečanje števila čebel in tako naprej. Hkrati pa bi poudaril, da na ta način dopustimo tudi možnost - in to bi želel, da je glavna točka moje razprave -, da razširimo možnost tudi iz pridelovalcev oljk na pridelovalce buč in posledično bučnega olja, saj res ne vidim nobene razlike med temi, razen da je enih več na Primorskem, drugih pa v Prekmurju, in izpostavljam tudi primerjavo s sosednjimi državami, kjer ta oblika pridobivanja dodatne oziroma povečevanja dodatne vrednost. Saj vsi vemo, da iz semen lahko kmetje iztržijo bistveno manj kot iz olja, pa bodisi bučnega ali oljčnega in da je to potem eden bistvenih prispevkov k razvoju podeželja in nenazadnje tudi k skladnejšemu regionalnemu razvoju, da s tem lahko zakon bistveno izboljšamo. Zato zaključujem razpravo z apelom, da ta člen podpremo, si damo možnosti za tretjo razpravo, sigurno je še kakšno olje, ki bi mogoče sodilo zraven, ali dejavnost in zakon naredimo še boljši in prijazen tistim, katerim je namenjen, in potem tudi državi kot taki. Hvala.
Hvala lepa. Še enkrat bi prosil, ostanimo pri razpravi o členu, o katerem razpravljamo. Člen govori samo o čebelarstvu in govori samo: 40 ali 45 in nič drugega. Prosim vas, bilo je sigurno že na matičnem odboru dosti razprave, ali spada poleg vinarstva, čebelarstva, oljarstva tudi še kaj drugega. Prosim, še enkrat opozarjam, razpravljamo o tem členu in spravljate nas v situacijo, kako ravnati naprej z vsiljeno voljo, da se razpravlja o čem drugem kot o tistem, kar razpravljamo. Tako poslovnik naroča, da se dela, in prosim, držal se bom poslovnika. Besedo ima gospod magister Sajovic. Prosim.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, kolegice in kolegi! Držal se bom vaših navodil in razpravljal samo o čebelarstvu. Amandma, ki je pred nami, jaz bom iz vsebinskih razlogov na vsak način podprl, kajti od viška glava ne boli, bolje 45 kot 40, to vedo tudi že v osnovni šoli, vendar ker podpiram duh tega zakona, ki je za podeželje in čebelarje ugoden, v kolikor ta amandma ne bo sprejet, bom podprl tudi koalicijski amandma, ker je za slovenske čebelarje dober. To področje poznam kar dokaj od blizu, kajti bila so leta nazaj, ko sem gospodaril tudi s številom panjev, ki je precej večje od te številke, o kateri danes govorimo, vas pa v tej zvezi spomnim na lep slovenski pregovor, ki pravi, da za čebelarjem zvoni s praznim košem. Ta pregovor zelo dobro upodablja dohodkovni položaj slovenskega čebelarstva. Moram pa reči, da čebelarstvo niti v prejšnjem sistemu niti v tem sistemu ne bo prehudo niti pretirano obdavčeno, imamo pa v slovenskem čebelarstvu številne druge probleme, katerim velja nameniti več besedil in več pozornosti, kot pa sami obdavčitvi. To je predvsem zdravje slovenskih čebel in s tem povezana posledična kvaliteta slovenskega medu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Cvikl, imate besedo, tako kot ste se javili in kot sem zapisal.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Jaz mislim, da je današnja razprava pokazala, da je ta amandma bil potreben. Če ne bi tega amandmaja vložili, bi danes sploh ne imeli razprave o tem, kar počnete s tem zakonom. S tem zakonom vsi skupaj rešujemo problem, ki ga gospod minister Bajuk ni uspel rešiti, bom govoril o tem amandmaju, v letu in pol, odkar je nastal ta problem. In zato mi predlagamo amandma, ki, če bo sprejet, bo samo omogočil, da do tretjega branja vsi skupaj razmislimo, ali je še kakšna veja v kmetijstvu, kjer je smiselno uvesti izjemo, ki je tako močna izjema, da se - in zdaj spet grem na to ključno vsebino tega zakona - uveljavi tudi za leto 2005. Mogoče bi ministrstvo za finance v vmesnem času naredilo kakšno analizo skupaj z ministrstvo za kmetijstvo, bi na primer ugotovilo glede na probleme, na primer ptičje gripe, da je takšna branža tudi perutninarstvo, gospodje. V petek smo na neki seji, odbor za zadeve Evropske unije, celo o tem že govorili, sicer je bila zaprta seja, ampak Evropska unija je včeraj razpravljala o tem, da bo še eno branžo v kmetijstvu vključila v neko posebno izjemo, in mogoče je potrebno tudi za leto 2005 v skladu z javnim interesom uvesti spremembo načina obračunavanja dohodnine tudi za perutninarje. Namerno o tem govorim, ker ste se gospodje [[...]]
Gospod Cvikl [[...]]
Ja bom.
Lepo vas prosim, lepo vas prosim [[...]]
[[...]]gospodje iz vladajoče odločili, da je za vinarje, oljarje in čebelarje to pomembno. In mi predlagamo, da sprejmete amandma, s tem odprete člen do tretjega branja in v tretjem branju bomo mi, pa še kdo, upravičeni predlagatelji lahko predlagali še kaj. Gospod predsedujoči, nikjer drugje po poslovniku oziroma v nobenem drugem časovnem obdobju kot sedaj je mogoče izpolniti tisto, kar določa peti odstavek 66. člena. Zato sem tudi predlagal, s tem tudi začel, da mogoče, preden nadaljujemo to razpravo, slišimo to osnovno zgodbo, da je ta zakon pravi zakon, rešuje probleme in kako pomembni so ti problemi, da bomo zakon uveljavili za nazaj. In zato, predsedujoči, končujem s proceduralnim predlogom, da v tem času, ki je na voljo, preden zaključite razpravo pri tej točki dnevnega reda, v skladu s petim odstavkom 66. člena pozovete zakonodajno-pravno službo, da na seji ustno poda pravno mnenje. Predvsem pa, če bi se vlada tudi odločila ali pa jo sam pozivam, vlada si je priglasila pri tej razpravi 10 minut, da vlada tudi poda svoje mnenje, da slišite poslanci vladajoče koalicije, kaj pravi vaša vlada na vaš amandma. Jaz bi rad slišal, kaj pravi vlada na amandma poslancev vladajoče koalicije, ki pravi, da je pomembno, da bodo čebelarji, če bo naš amandma sprejet, s 45 panji bili "izločeni". To so pomembne stvari in če je za vinarje, oljarje in čebelarje to možno in če bo to potrdila vlada, poslanci vladajoče koalicije, vrata so odprta. Samo amandma podprite, amandma LDS-a. Če pa amandma zavračate, potem je pa to neka druga zgodba. Potem je pa to zgodba, ki se je že zaključila, in je predvsem zgodba o nasprotovanju predloga ene druge opozicijske stranke, ker ni bil pravi predlagatelj. Prosim, gospod predsedujoči, moj proceduralni predlog je bil, prosim tudi, če vlada poda svoje mnenje, ker vlada na to do sedaj ni rekla niti a.
Hvala lepa, gospod Cvikl. Vi ste se prijavil za razpravo, dal sem vam besedo za razpravo, vendar ste v teku razprave povedal tudi proceduralni predlog. O proceduralnem vašem predlogu vam bom povedal svoje mnenje. Še prej je prosil za besedo predstavnik vlade, gospod mag. Šircelj. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani predsedujoči, spoštovane poslanke in poslanci! Glede na to, da je bil tudi omenjen, čas, kdaj se je dejansko ta zakon predstavil, bi rad poudaril okoliščine, na podlagi katerih je ta odločitev nastala. Zakon o dohodnini je bil sprejet v letu 2004. Analize, kakršnekoli so že bile takrat narejene, so bile takšne, da niso pokazale vseh učinkov tega zakona, ki je začel veljati s 1.1.2005. Ministrstvo za finance in tudi vlada analizira in spremlja učinke tega zakona. Zaradi tega je tudi vlada ustanovila dve strokovni komisiji, dve delovni skupini, tako imenovano Kranjčevo komisijo in kasneje odbor za reforme, v katerem je tudi delovala davčna skupina oziroma delovna skupina za pripravo nove davčne zakonodaje. Na tej podlagi je bilo ugotovljeno v določenem času, v določenih mesecih, ko je ta zakon že dejansko veljal, da pri nekaterih davčnih zavezancih nastajajo določene težave glede administriranja, glede prijave, glede obračuna, da so nesorazmerno velike obdavčitve. In na tej podlagi je vlada sprejela spremembe in dopolnitve zakona o dohodnini. Kar z drugimi besedami pomeni, da ta vlada dejansko prej tega ni mogla narediti saj so bili učinki te zakonodaje vidni šele konec leta 2005 oziroma v začetku leta 2006. Zato je ministrstvo za finance na podlagi teh analiz takoj pristopilo k dodatnim analizam in k predlogu dopolnitev in sprememb zakona o dohodnini. Ugotavljamo tudi, da je predlog, v katerem govorimo o 40-ih panjih, tu primerljiv z državo Avstrijo, in s tega zornega kota je 40 panjev primerljivih. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Srečko Prijatelj. Prosim.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik, za besedo. Ko govorimo o panjih, 40, 45, da se ne bom oddaljeval od amandmaja, je treba povedati, da niti 40 niti 45 ne bi smela biti številka, o kateri bi danes diskutirali. Seveda ne gre za nič drugega kot za veliko sprenevedanje v celotnem kontekstu, ko se pogovarjamo o takem zakonu. Dejavnost, ki je v recesiji, pač ne more biti obdavčena. Mi obdavčujemo zdaj tu neko dejavnost, za katero vsi vemo v Sloveniji, da nima faktorja donosnosti, da je v izumiranju kmetijstvo kot tako, da v bistvu nima perspektive, in to je tudi dejansko problem Evrope. Če bi se mene vprašalo, nič procentov ne bi smeli pobirati iz tega naslova ne pri vinarjih, ne pri oljarjih, ne pri čebelarjih in ne pri komurkoli drugemu s tega področja. Po drugi strani dajemo na stotine milijard iz proračuna za druge dejavnosti, za katere nam ni žal, med drugim tudi milijarde za cerkev. Dajmo biti tam malo manj radodarni, pa bomo imeli za kmeta malo več denarja. Ne pa kar davek na davek, davek na davek, pa samo gledati, kje bomo pobirali! To se bo pokazalo v nadaljevanju. Boste videli, da vam bodo volivci hvaležni, ko bodo vsi ti davki zaživeli, od davka na nepremičnine, pa tegale zdajle, pa mogoče še katerega drugega, pa maloprej smo imeli na avtomobile in tako naprej. Boste videli, kako vam bodo hvaležni v naslednjem volilnem obdobju. Mislim, da človeka, za katerega država ne poskrbi, da bi normalno živel, ne moremo kar v nedogled obremenjevati. Resnično je to sramotno. Sploh pa ne kmeta, za kmeta bi morali poskrbeti na drugačen način. Morali bi mu dati več denarja, kot mu ga sicer dajemo. Vidimo, da se subvencije iz leta 2005 šele v letošnjem letu izplačujejo. In razvijati to dejavnost v smislu tega, da bi lahko tudi turistom kaj pokazali, ko prihajajo v našo državo. To, kar pa mi delamo, se prepiramo tule o 40 ali 45 panjih, je pa sramotno za ta državni zbor, lepo vas prosim. Nasploh nič davka ne bi smelo biti na tem področju.
Hvala lepa. Gospod Sok, imate besedo.
Hvala lepa. Še enkrat bi rad povedal, da se nam zdi ta rešitev dobra. To - 40 čebeljih panjev pa potem nad to številko ena pavšalna ocena prihodka - pomeni, da se iz te obdavčitve izključuje 40 pridobitnih panjev. Namreč čebelarji poznajo tudi pomožne čebelje družine, tako da je v tem trenutku ta rešitev dobra in nobene škode ne bi bilo, če LDS svojega amandmaja ne bi vložila, kajti to, kar so predlagali, je seveda navadna licitacija, to ni neka resna razprava. Rad bi kolegu Cviklu povedal, da bo minister Bajuk težko popravil vse to, kar je minister Mramor s to davčno zakonodajo leta 2004 tudi pripeljal skozi državni zbor v našo slovensko realnost. Sedaj se te zadeve poenostavljajo in ti, ki seveda bodo tega deležni, so s temi rešitvami zadovoljni. Kar se pa tiče predlogov širitve, omenjali ste buče pa bučno olje pa perutnino, perutninsko dejavnost, itd., še enkrat povem, v tem trenutku imamo na področju kmetijstva 3 oblike obdavčitve, govorimo o pavšalni obdavčitvi tukaj in danes, potem obstaja obdavčitev skozi dopolnilno dejavnost in tu so seveda pridelovalci buč zajeti, tudi druge pridelovalne dejavnosti na kmetijskem področju. Gre za znesek do 6-ih milijonov in potem odpis 70% v okviru normiranih stroškov in potem tistih 30% kot obdavčljivi vir in seveda še tisto za veliko vodenje knjigovodstva, kjer pa je potem možno vse "inpute" pa "outpute" na tem področju prikazati. Ta rešitev je dobra in seveda ni potrebno, da o tem amandmaju na takšen način razpravljamo. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Josip Bajc.
Hvala, gospod podpredsednik. Če bo trajala še razprava samo še eno uro, bomo ugotovili, da bo ta veljavni zakon o dohodnini, tako kot sem prej povedal, ki doživlja že četrto spremembo, moral doživeti še veliko sprememb. Izgleda, da bo prišel in postal pravi zakon, ki bo pravično zajemal vse državljane in državljanke te države. Žal ta zakon velja šele eno leto pa štiri mesece in se ga uporablja kot davčni zakon. Drugo. Moram malo izven tega, bom najprej komentiral čebelje panje. Kolega Sok in nekateri so omenjali, res je, imamo AŽ panje, imamo ameriške, ampak imamo tudi Krniče, pa imamo 8-satne Žnidaršičeve panje pa devet pa deset in bi na to aludiral, kar je kolega Cvikl povedal, dajmo potem 45 panjev 8-satnih pa bomo prišli na tisto, kot če bi jih imeli 40 10-satnih. Ampak zakaj sem to uporabil? Iz enega preprostega razloga. Če bi bil to namen, kar kolega Cvikl razlaga, da je z amandmajem k 1. členu, da bi rad odprl razpravo, zakaj ni amandmiral potem 3. člen, ki govori o retroaktivnosti za leto 2005, in bi nepotrebno bilo, da smo sedaj klicali zakonodajno-pravno službo državnega zbora, da nam razlaga, ali je zakonita ta določitev tega obdobja, ki pravi, da v 30-tih dneh po sprejetju tega zakona morajo davčni zavezanci iz leta 2005 prijaviti dohodnino. Če bi bil korekten ali bi bila poslanska skupina, vsaj del, ki jo on predstavlja v tej poslanski skupini, ker nekateri kolegi menda so tudi pri meni lobirali, naj gre zakon skozi, tak kot je, bi amandmiran bil 3. člen in bi opravljal retroaktivnost oziroma ureditev zadeve za leto 2005. Tisti, ki so prijavili do konca januarja, bi bili obdavčeni, ostali bi bili verjetno davčni prekrškovci in verjetno bi plačali ne vem koliko 100 kot fizične osebe, verjetno kot pravne osebe pa kaj več kazni, ker niso napovedali davka za leto 2005.
Hvala lepa. Replika. Gospod Cvikl, imate repliko na 1. člen, ki govori o čebelarstvu.
Seveda, vedno samo na 1. člen. Poglejte, gospodu Bajcu repliciram na navedbe, ki so netočne. Glejte, nam ni treba pisati amandmaja na 3. člen, ker mi ne nasprotujemo temu, da se ta zakon sprejeme tako, kot je sedaj oblikovan. Temu je nasprotovala vlada Republike Slovenije, ki je rekla, da za 40 ali 45 panjev določbe tega zakona veljajo samo za leto 2006. Vlada Republike Slovenije gospoda Janše je rekla nekaj drugega, kar ste rekli poslanci vladajoče koalicije. Jaz vem, zakaj je to vlada rekla, ker, če obstaja neka zakonodajno-pravna služba na vladi, ne bi spustila čez vlado drugačnega teksta. In zato vam pravim, gospod Bajc, če bo v tem državnem zboru prevladalo stališče, bo to mogoče narediti, potem je to lahko tudi za 45 panjev in v tretjem branju še za kaj drugega. Ta zakon je v 1. členu - in govoril bom o 1. členu, da ne bo seveda pomote - najprej govoril o tem, da imamo posebno ureditev za vinarje in oljarje. Se pravi, 1. člen pravi, da se doda novi 45.b člen, ki se glasi Določitev davčne osnove od dohodkov proizvodnje vina in oljčnega olja. Potem pa se je na podlagi amandmajev slovenskih čebelarjev naslov člena spremeni v drugem branju Določitev davčne osnove od dohodkov proizvodnje vina, oljčnega olja in čebelarstva. In če boste vi predlagali danes in nas boste podprli v amandmaju k 1. členu, potem bomo lahko tukaj napisali še kaj drugega: Določitev davčne osnove od dohodkov od proizvodnje vina, oljčnega olja, čebelarstva in tako dalje; vse, kar si lahko vlada Republike Slovenije, ker ji bo tako rekel državni zbor z glasovanjem v drugem branju, domisli do tretje obravnave, ker je to politična volja tega državnega zbora, in jaz samo na to opozarjam, nič drugega. Zato se ne bi sprenevedali, da ne vemo, kaj delamo. Uvajamo novo prakso pri vinu, oljčnem olju in čebelarstvu in gospod Šircelj je povedal korektno. Jaz tu zaključujem repliko. To je vlada ugotovila lahko šele v letu 2005, takrat je od 3. decembra 2004 bil minister gospod Bajuk.
Gospod Rezman, imate besedo, prosim.
Hvala lepa. No, jaz bi rad k temu amandmaju rekel naslednje. Prvič bi rad opozoril na nevzdržnost argumentacije. In drugič - spomnil sem se ob tem neke knjige, ki jo je napisal Arthur Schopenhauer in govori z naslovom o eristični dialektiki. Ta poenostavljeno pomeni, da se naučimo odgovarjati tistim, ki hočejo imeti na vsak način prav, tudi kadar nimajo prav; in jaz bom skušal to zdaj pokazati. Če je resen namen povečevati število panjev, tako pač piše v tem amandmaju, iz 40 na 45, potem bi morala biti tudi ustrezna obrazložitev napisana. Obrazložitev je napisana neustrezno, prvič slovnično nekorektno in drugič vsebinsko povsem mimo. Drugič, če bi držala argumentacija, da od viška glava ne boli, potem je treba povedati, da je 45 več kot 40, da je 50 več kot 45, da je 55 več kot 50 in da je največ vse. Skratka, pridemo do tega, da sploh ne more biti nobena številka zapisana. Če bi bilo tako, kot pravijo nekateri, da želijo odprtje tega člena samo zavoljo tega, da bi lahko do tretje obravnave še kakšno izjemo stisnili zraven, potem moramo povedati, da ta pot nikoli ni zaprta, zmeraj lahko predlagajo predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona. O tem smo danes že govorili, kako se to spreminja in bodo dajali svoje predloge zopet "ad infinitum", imajo to možnost in poslovnik jim to omogoča. Nimajo pa najbrž ne moralne in ne politične pravice zavirati sprejem tega zakona, ki mora vstopiti v aktualnost. Ker še zmeraj govorim o tem amandmaju, kar zadeva javnih interesov, so po moji sodbi, o tem sem govoril prej, ko sem stališče predstavljal, naši javni interesi temeljna ekologija s tega področja, ki je ne moremo z nobenim denarjem nadomestiti, tudi z uvozom ne, je javni interes za ohranitev naše kulturne krajine, je javni interes, da bomo imeli socialno vzdržno podobo in tako naprej. In nadaljujem, kadar s temi javnimi interesi ne povzročamo tega, da bi preprečili, da bi posegali v pridobljene koristi, ki jih nekdo z ustavo in zakonom že ima, takrat je dopuščena tudi retroaktivnost, tako piše v 155. členu ustave.
Hvala lepa. Gospod Presečnik, imate proceduralno vprašanje?
Proceduralni predlog imam, da prekinemo s to razpravo, ker ima ta dopolnjeni predlog zakona štiri člene, kot jih lahko preberemo, amandma je pa vložen na 45.b člen, ne na 1. člen, kot ste prej v razpravi trdili. Jaz trdim, da na zakon, ki ima štiri člene, ne more biti vložen amandma na 45.b člen, in je zaradi tega po moji oceni brezpredmeten in je tudi "brez veze" o njem razpravljati dve uri pa še naslednjo eno. Hvala lepa.
Glede na vašo pripombo to predlagatelj lahko popravi do konca razprave. Gospod Cvikl, boste popravili? V redu. Besedo ima gospod Horvat Feri, prosim.
Hvala za besedo. Kolegice in kolegi! Nisem imel namena, da se oglašam, vendar je malo časa na razpolago in tudi nimam potrebe, da bi kaj dosti govoril. Mislim, da je kolega Slavinec dal karte na mizo in odkrito povedal, da je namen tega člena ne zavirati sprejem zakona, ampak spraviti notri po možnosti, če bo volja za to, tudi bučno olje. Lahko se reče škoda oziroma zakaj se ni prišlo s tem predlogom prej. Pač dobro, ni se prišlo. Če bo dobra volja, ta možnost še obstoja. Jaz bi apeliral na vas, da če smo benevolentni do ostalih treh vrst proizvajalcev in proizvodov, kar podpira in sem zadovoljen, da je tudi vlada do tega benevolentna, ker je to prispevek k razvoju podeželja, da bi dali možnost, da se tudi bučno olje oziroma proizvajalce bučnega olja vključi. Državni sekretar je omenil sosednjo Avstrijo. Tisti, ki hodimo čez mejo v sosednjo Avstrijo, zlasti Štajersko in Gradiščansko, vidimo, da pri vsaki drugi hiši ponujajo, prodajajo bučno olje; in to je lahko zelo pomembna dopolnilna dejavnost za posameznike, za državne finance pa ne pomeni neke izgube ali obremenitve, prej obratno. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Petan, imate besedo.
Hvala za besedo. Ta stvar postaja malo komična. Prepiramo se tukaj in preprečujemo o 45-ih panjih ali pa 40-ih panjih; ne vem, kaj je bolj pomembno, pa še tam smo ugotovili, da so različni panji. To se pravi, je zelo nedefinirano. Me pa ne čudi, da je stvar prišla tako daleč, kajti ta novela, ki jo sedaj tukaj imamo, spreminja nek zakon iz leta 2004, to je iz julija. To je bilo enega vročega dneva, ko smo deset minut pred sejo dobili dve kili in 35 amandmajev, o katerih smo potem čez 10 minut odločali, in tam je šlo zelo hitro naprej, ker mislim, da je bilo brez opozicije tiste 2 kile in 35 amandmajev sprejetih. Tudi kaj dosti diskutirati se tam ni dalo in danes se tudi zaradi tega, ne izključno zaradi tega, prepiramo o 45-ih panjih. To je menda že tretja ali četrta dopolnitev, četrta dopolnitev tega zakona. Hvala, da ste me spomnili, zakaj je bilo potrebno to takrat tako na hitro sprejeti, ko smo dobil tisti 2 kili 35 amandmajev na sejo, sedaj pa govorimo in imamo amandmaje o teh slavnih 45-ih panjih, za katere ugotavljamo, da so različni. In ker se ne moremo zmeniti, kakšni so ti panji, bi predlagal, da bi bil naslov tega "Spremembe zakona o dopolnitvah zakona o vinu, oljčnem olju in o trotih". Mislim, če bi namesto panjev rekli, koliko trotov mora biti, potem bi verjetno bolj točno lahko imeli definirano to področje in se ne bi potem prepirali, ali je to toliko čebel, ali je malo več ali malo manj čebel. Ko računajo dacarji, koliko meda bo od tod, mislim, da bi bili troti najbolj primerni, ker bi definirali neko družino. S tem sem samo hotel ponazoriti, o čem se v bistvu mi tukaj pogovarjamo in čemu služi ta amandma in kakšno vrednost ima ta amandma, nič drugega. Pa ne želim biti žaljiv za nobenega. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Cvikl, res ste bil napisani. Še vi. Prosim. Še vedno teče razprava o amandmaju k 1. členu.
No, mislim, da se tu sploh ne pogovarjamo o panjih, čeprav so panji pomembni, ne o trotih, ampak se pogovarjamo o tem, ali vlada kot matična za predlaganje zakonov pravzaprav podpira ali ne podpira logiko tega zakona. Sploh se ne pogovarjamo samo o vprašanju števila panjev. Pogovarjamo se v edini možni obliki razprave, glede na to, da je drugo branje bilo zaključeno na seji matičnega delovnega telesa, kot je bilo, o tem, da bi lahko ta problem, o katerem danes razpravljamo, rešili že, preden so se vlagale dohodninske napovedi za leto 2005 - če bi vladajoča koalicija bila pripravljena sprejeti zakon v mesecu februarju, ki ga je predlagala neka druga poslanska skupina. Samo za to tu gre. Samo za to. Kar se pa tiče teh amandmajev v letu 2004, gospod, ki ste prej govorili, vam moram pa tako povedati. Če tisti zakon takrat ne bi bil sprejet, potem gospod predsednik vlade danes na tiskovni konferenci ne bi mogel govoriti o tem, da je Slovenija tudi zaradi sprejema tistega in še drugih davčnih zakonov med novimi članicami Evropske unije najbolje zasidrana v Evropski uniji in bo edina čez dobrih sedem mesecev prevzela evro. To so pač dejstva. Zdaj, če jih vi ne želite sprejeti, jaz tu ne morem pomagati. Moja razprava in naša intenca vložitve amandmaja je bila omogočiti v tretji obravnavi, ko bo potrjeno, da so vinarji, oljarji in čebelarji tako pomembni, da se jim to pravico sedaj po dveh mesecih, kot je bilo to predlagano prej, daje tudi po volji vladajoče koalicije, da to naredimo še za koga drugega. Poslanci iz naše poslanske skupine, tudi kolega Horvat maloprej, so seveda govorili, kdo in kateri proizvajalci olja bi to lahko bili. Ampak o tem naj presoja v času med drugim in tretjim branjem pač tisti, ki naj bi izvajal vlogo matičnega predlagatelja, da ne rečem matice zakonov, in to je vlada Republike Slovenije. Vlada Republike Slovenije ni predlagala čebelarjev v 1. členu, ki popravlja 45.b člen, in vlada Republike Slovenije ni v 3. členu uvajala te možnosti za leto 2005. Zato seveda želim, da vlada, ki bo danes s potrditvijo v drugem branju dobila ustrezno politično sporočilo, v času do tretjega branja naredi še kaj. In mi ji samo to omogočamo - če boste poslanci vladajoče koalicije podprli naš amandma. Če pa ne boste podprli amandmaja, potem pa pravzaprav samo potrjujete to, da je edini razlog, zakaj danes sprejemamo ta zakon, ta, da ste bili proti zakonu, ki ga je predlagala druga opozicijska stranka. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima predstavnik vlade, gospod mag. Šircelj. Prosim.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke in poslanci! Vlada je analizirala zakon o dohodnini, kaj se dogaja za leto 2005. Na podlagi teh analiz in učinkov je predlagala zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o dohodnini in na tej podlagi predlagala, da se oljarji in vinarji obdavčijo na podlagi katastrskega dohodka oziroma povečanega katastrskega dohodka. S tem je vlada izrazila stališče. In v kolikor bo vlada ugotovila, da obstajajo neka nesorazmerja glede na obdavčitev iz preteklosti, da obstajajo preveliki administrativni problemi, bo to naredila tudi v prihodnje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo [[....]]Izvolite, gospod Cvikl.
Gospod predsedujoči, vseeno bi prosil preden zaključite razpravo, ker ste to začel, ker sem razumel, da boste dali besedo [[....]] [[Oglašanje iz klopi.]]
Gospod Cvikl, nisem še do konca povedal, kaj mislim narediti ob mojem zaključku. Mi berete misli?
Ne. Poglejte, gospod predsednik, če vi zaključite razpravo, potem karkoli bo gospod iz zakonodajno-pravne službe povedal, ne moremo uporabiti v nadaljevanju razprave. Mislim, da je prav, da v času razprave to pove. In preden zaključite razpravo, dajte besedo gospodu iz zakonodajno-pravne službe, da bi lahko na podlagi razpoložljivega časa še z novim vedenjem o tem, kar bo gospod predstavnik zakonodajno-pravne službe, zaključili razpravo. Zato prosim, da ne zaključite razprave, ampak daste besedo, kot je bilo predlagano že nekajkrat, predstavniku zakonodajno-pravne službe. Vprašate, če še kdo kaj želi povedati, in potem zaključite razpravo. Ampak razpravljati in čakati na zakonodajno-pravno mnenje, razpravljati zaradi tega, da bi dobili mnenje zakonodajno-pravne službe, potem pa onemogočiti razpravo po izrečenem mnenju zakonodajno-pravne službe nima nobenega smisla. Poslovnik namreč lepo pravi, če predsedujoči državnega zbora oceni, da je treba na sami seji razrešiti določeno pravno vprašanje, ko le-ta še teče. Ne, ko je zaključena; če vi zaključite razpravo, je seja zaključena, bi pač prosil, da lahko gospod predstavnik zakonodajno-pravne službe pove mnenje prej, preden vi zaključite razpravo. Hvala.
Hvala. Dovolite mi sedaj, da zaključim svoje misli brez prekinjanja. Opozoril bi vas, da seja državnega zbora traja do 3. maja, teče še 3. maja. To je prvo. Drugo, sedaj je potekala razprava. Res nisem pravnik, vendar se bom držal poslovnika in bom poskušal biti čim bolj natančen. To, kar sem do sedaj spremljal v državnem zboru. Drugo, razprava je potekala o amandmaju k 1. členu, ki je bil točno definiran, za kaj se gre: za čebelarstvo in za število panjev. Jaz nisem nič drugega našel v tem amandmaju. To je bil amandma in ni govoril o ničemer drugem, niti ne o zakonu. Tretje. Še to bi rad videl, da se odločam to pot sam, kljub temu da sem vprašal tudi za mnenje. Tretje. Danes bomo glasovali o amandmaju k 1. členu. Po končanem glasovanju o amandmaju k 1. členu, če ta ne bo sprejet, bomo glasovali o dopolnjenem predlogu zakona o dopolnitvah zakona o dohodnini. Takrat bomo šele odločali o tem, kar ste vi v razpravi govoril, gospod Cvikl. Zato bom nadaljeval sejo s tem, da bom zaključil razpravo o amandmaju. Ker pa je bilo v proceduralnih vprašanjih in tudi v vaši razpravi nekaj le takega, kar bi pri vas ustvarilo sum o pravni podlagi tega, sem prosil predstavnika oziroma vodjo zakonodajno-pravne službe državnega zbora, da spremlja našo razpravo, in po končani razpravi ga prosim za njegovo mnenje. Obenem vas tudi obveščam, da imate priliko proceduralnega vprašanja pred glasovanjem o zakonu samem danes zvečer. Hvala. Izvolite prosim. Gospod Mozetič, vodja zakonodajno-pravne službe državnega zbora.
Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Povedano mi je bilo, da je vprašanje povezano z povratno veljavo pravnih aktov, torej s tujko retroaktivnost zakona. Mislim, da ne bom nič novega povedal, vsi dobro poznate ustavno določbo, 155. člen, da kot prvo postavlja načelo, da pravni akti veljajo samo za naprej, kar je povsem normalno. Vendar v drugem odstavku daje ustava določeno možnost, določeno izjemo, in sicer bom prebral točno določbo, da ne bo sporno: Samo zakon lahko določi, da imajo posamezne njegove določbe učinek za nazaj, če to zahteva javna korist in če se s tem ne posega v pridobljene pravice. Če je vprašanje, ki je bilo meni sporočeno, če je to vprašanje, lahko ugotovimo tukaj nesporno, da gre za zakon, da gre za posamezne določbe zakona, ki naj bi veljale za nazaj, da očitno ne posegajo v pridobljene pravice. Vprašanje, na katerega je potreben odgovor in je še dodatni pogoj, če to zahteva javna korist. Če to zahteva javna korist, kaj je javna korist? Ali je podana javna korist, mora povedati predlagatelj, mora povedati vlada. Na državnem zboru pa je, da oceni, ali je javna korist podana, ali je mogoče potem tako določbo, ki bo učinkovala za nazaj, sprejeti ali ne in ali bo skladna z ustavo ali ne. Kaj drugega zakonodajno-pravna služba v tem trenutku ne more povedati.
Hvala lepa. Prosim? Proceduralno, izvolite prosim.
Dajem proceduralni predlog zato, da bi razrešili to dilemo, ki verjetno je vsem poznana. Vlada namreč v svojem tekstu ni predlagala retroaktivnosti. In kot sem razumel gospoda Mozetiča, je povedal, da je vlada tista, ki mora povedati, ali je to v javnem interesu. Poslanci vladajoče koalicije so predlagali amandma, ki uvaja retroaktivnost. Zdaj se je pač treba odločiti, ali so poslanci vladajoče koalicije vlada ali pa je vlada sposobna povedati, da je to v javnem interesu. Za to dilemo ves čas gre. Če bi mi dobili danes soglasje vlade k temu amandmaju ali pa če bi dobili, če hočete, mnenje vlade, potem vseh teh vprašanj ne bi bilo. Seveda bi jih sprejemal, ampak kot ste slišali gospoda predstavnika zakonodajno-pravne službe, vlada se mora tu jasno izraziti, da je to v javnem interesu. Jaz s tem nimam nobenega problema, samo vlada je tista, ki mora to povedati, če pač še imamo v Sloveniji parlamentarno demokracijo in spoštujemo neke procedure. In prav je, da vlada to pove. Gospod Petan, če je vam vlada povedala, jaz tega ne vem. Jaz želim, da vlada to pove tukaj, na seji državnega zbora. To bo sicer presedan. Ampak v tej državi je vse mogoče. In jaz bi samo rad glede na mnenje zakonodajno-pravne službe, ki je bilo dvakrat izraženo, najprej v razpravi in danes tukaj, da je jasno izraženo, da je v javnem interesu, da bomo za leto 2005 uvedli - in je prav, da to uvedemo, če vlada tako meni, in poslanci vladajoče koalicije ste to predlagali - izjemo od sistema, ki je veljal za vse, za proizvajalce vina, oljčnega olja, čebelarje. In če boste podprli naš amandma, bo možno odpreti še kaj, še za koga drugega. Zato imamo izvršno oblast. In nimate izvršne oblasti vodje poslanskih skupin. Pove naj vlada, če je to v javnem interesu. In vsa ta diskusija je namenjena točno temu vprašanju, da bomo razumeli v slovenski parlamentarni demokraciji, kdo ima kakšno vlogo. Če pa vmes želi kdo drugače interpretirati ustavo ali pa nekaj sprejeti, ne da bi bila jasna politična odgovornost tistega, ki je to predlagal, v tem primeru vlada Republike Slovenije, če se bo strinjala, tega pa sam ne morem sprejemati, ker potem naenkrat ne bo več jasno, kakšen je ta pravni red. Hvala.
Hvala lepa. Mislim, da je bila v toku današnje razprave tudi možnost, da predstavniki vlade povedo, kaj je prav, kaj je narobe, da se vključijo v našo razpravo. Zato vam sporočam, da bomo o amandmaju v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj pol ure po končani 16. točki dnevnega reda oziroma najkasneje ob 19.55 uri. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 16. TOČKO DNEVNEGA REDA - PRVA OBRAVNAVA PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O PREVZEMIH. Predlog zakona je v obravnavo zboru predložila skupina poslancev s prvopodpisanim dr. Matejem Lahovnikom. V zvezi s tem zakonom je skupina desetih poslancev s prvopodpisanim dr. Matejem Lahovnikom zahtevala, da državni zbor opravi splošno razpravo. Besedo dajem predstavniku predlagatelju zakona za dodatno obrazložitev predloga zakona. Gospod dr. Lahovnik, izvolite, prosim.
Spoštovane poslanke, poslanci, spoštovani gospod minister! Z zakonom o prevzemih želimo predlagatelji odpraviti nekatere pravne praznine, ki po našem mnenju obstajajo v slovenski zakonodaji. Poglavitne rešitve tega zakona bi lahko povzel na kratko na naslednji način. Z zakonom želimo dodatno določiti vse subjekte, za katere velja zakon o prevzemih, pri čemer ta zakon razširimo tudi na nejavne delniške družbe, to je tiste, ki ne kotirajo na organiziranem trgu vrednostnih papirjev, imajo pa več kot milijardo tolarjev celotnega kapitala in več kot 250 delničarjev. Prav tako se s tem zakonom uvaja dodatni kriterij povezanih oseb za ugotavljanje obveznosti dati ponudbo za odkup oziroma ponudbo za prevzem. Kot veste, to ureja sicer že obstoječi zakon, vendar po našem mnenju to ni ustrezno definirano. Prav tako s tem zakonom določamo obveznost sodelovanja in obveznost izmenjave podatkov med Agencijo za trg vrednostnih papirjev in Uradom za varstvo konkurence. Kot veste, je tipičen primer pivovarska vojna, kjer je bilo sodelovanje med obema organoma, med Uradom za varstvo konkurence in Agencijo za trg vrednostnih papirjev onemogočeno, ker obstoječi zakon tega sodelovanja ne omogoča na ustrezen način. Prav tako se bistveno povečujejo sankcije tako v finančnem delu kakor tudi se zaostrujejo v civilnopravnem delu ter se določa Agencija za trg vrednostnih papirjev kot prekrškovni organ. Natančneje so opredeljeni tudi roki, v katerih se objavi in spreminja ponudba za odkup ter spremenjen način sprejema konkurenčne ali spremenjene ponudbe za odkup. Agenciji za trg vrednostnih papirjev so podeljene dodatne pristojnosti v zvezi z določitvijo primerne cene delnic, na novo so opredeljena obrambna dejanja uprave ciljne družbe, uvedena je pravica do iztisnitve in pravica prodaje manjšinskega deleža, skrajšani so roki za objavo pomembnih poslovnih dogodkov. Spoštovane poslanke, poslanci, spoštovani gospod minister in predsedujoči, tisto kar je potrebno posebej izpostaviti in kar so bistvene lastnosti novele zakona o prevzemih, ki jo predlagatelji predlagamo, pa je naslednje: prvič, s tem zakonom omogočamo dodatno zaščito malih delničarjev na tako imenovanem sivem trgu, večino prometa v Sloveniji se pravzaprav opravi na tako imenovanem sivem trgu, sivega trga ne regulira ne Agencija za trg vrednostnih papirjev ne borza. Večina teh transakcij se odvija daleč od kontrole ustreznih institucij. Na sivem trgu vlada prava džungla kar se tiče trgovanja z vrednostnimi papirji in verjamemo, da lahko s tem zakonom bistveno pripomoremo k večji preglednosti trgovanja, s tem pa tudi k zaščiti malih delničarjev na sivem trgu. Dovolite mi, da vam dam primer. Z delnicami Telekoma ali delnicami Nove Ljubljanske banke, z delnicami zavarovalnice Triglav, z delnicami vseh tistih podjetij, ki niso uvrščena na organiziran trg vrednostnih papirjev, na borze, se trguje na sivem trgu. Obseg teh transakcij je zelo velik, vprašljiva je primernost cene, mnogi odkupujejo te delnice pod izrazito ugodnimi pogoji, mali delničarji ne dobijo za to primerne odškodnine, primerne cene, ni nikakršnega nadzora nad tem trgovanjem, zato se nam zdi prav, da to trgovanje na sivem trgu reguliramo. Druga stvar, ki jo želim posebej izpostaviti, je preprečevanje "insiderstvaa pri menedžerskih odkupih podjetij, s tem zakonom določamo institut primerne cene, prav tako se preprečuje, da bi se ciljna družba sama zadolžila in v bistvu odkupila sama sebe. S tem zakonom mora menedžment, če želi odkupovati delnice, natančno opredeliti vrednost podjetja, metodologijo za določitev vrednosti podjetja, razloge za izbrano metodologijo, prav tako je opredeljena vloga revizorja in še nekateri drugi instituti. Več pa v času razprave, ker je čas potekel. Hvala.
Hvala gospodu Lahovniku. Besedo dajem predstavniku vlade, mag. Andreju Vizjaku, ministru za gospodarstvo. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovane poslanke in poslanci. Spoštovani predsednik. Vlada Republike Slovenije in ministrstvo za gospodarstvo, ki je pristojno za pripravo prenovljene prevzemne zakonodaje, se zavedata pomena po spremembi in potrebe po spremembi oziroma prenovi prevzemne zakonodaje, ki jo zahteva dosedanja aplikacija zakona kot tudi zaveze po implementaciji direktive o ponudbah za prevzem. Zaradi temeljitosti posega se je vlada odločila oblikovanje novega zakona o prevzemih tudi narediti. Pri pripravi tega je sodeloval v nasprotju s tem konkretnim predlogom danes tu zelo širok krog strokovnjakov, ekspertov, institucij in seveda ključno je, da je problematika zelo interdisciplinarna in povezana s sistemsko materijo prevzemne zakonodaje. Seveda je prenovljena prevzemna zakonodaja povezana tudi z aktualnimi spremembami zakonov, zlasti zakonov o gospodarskih družbah, zakonom o prekrških. Ta konkretni zakon o prevzemih pravzaprav odraža vsebino, osnovo zakona, ki je bil v zakonodajni postopek poslan že leta 2003. Gre za stare osnove, ki so neusklajene z že uveljavljenimi direktivami, kakor tudi neusklajene s sprejeto zakonodajo v Sloveniji. Normativni okvir prevzemne aktivnosti v Evropski skupnosti se je namreč od leta 2003 do danes bistveno spremenil. Ob sprejeti direktivi je bila v okviru akcijskega načrta spremenjena in dopolnjena tudi vrsta aktov, ki posegajo na področje direktive oziroma prevzemne aktivnosti. Zakon o prevzemih, ki je danes tukaj v parlamentu, tega ne upošteva, kar podaja tudi resne in utemeljene pomisleke glede usklajenosti tega konkretnega predloga z direktivo, na kar se predlagatelj žal sklicuje. Poleg tega predlagani zakon ne vključuje številnih rešitev, ki so nujne za razvoj trga vrednostnih papirjev v Sloveniji. Menimo, da bi bilo med drugim potrebno oblikovati enotna pravila za vse udeležence trga vrednostnih papirjev. Ne vem, zakaj se pojavljajo določene izjeme oziroma posebne obravnave, uskladiti je potrebno prevzemno obravnavo z določbami drugih prenovljenih zakonov, predvsem zakona o gospodarskih družbah, zakona o trgu vrednostnih papirjev in bančništva, ter ustrezno urediti probleme parkirišč, določiti primerno višino glob in sankcionirati kršitelje. Glede na navedeno vlada ne more podpreti tako oblikovanega predloga zakona o prevzemih, zato tudi predlaga državnemu zboru, da tega zakona ne sprejme oziroma sprejme sklep, da ni primeren za nadaljnjo proceduro. Naj omenim zgolj nekaj po naši oceni evidentnih neskladij z evropsko direktivo kakor tudi nacionalno zakonodajo. Namreč zakon, ki je tukaj na mizi, ne upošteva usklajenega delovanja, kot to izrecno določa direktiva o prevzemnih ponudbah. V direktivi o prevzemnih ponudbah je zelo stroga dikcija, kaj, kdaj se štejejo osebe oziroma v katerih primerih se šteje delovanje usklajeno. To je zelo pomembno tudi za zaščito malih delničarjev, kajti če omogočamo še naprej zlorabe tega instituta oziroma nestriktno spoštovanje direktive, so prav nezaščiteni mali delničarji in to je prav v nasprotju s tistim, kar predlagatelj trdi, da so tukaj zaščiteni mali delničarji. Če omogočamo tudi naprej sicer usklajeno delovanje, kar pa po zakonu ne bi bilo, potem pomeni, da ni prevzemne ponudbe, in pomeni, da niso zaščiteni mali delničarji. V nasprotju s sprejetim zakonom, ki ga je sprejela že vlada prejšnji teden, se namreč šteje za dokazno breme v nekaterih primerih na strani oseb, ki delujejo povezano, da mora dokazati, da ne delujejo povezano, in to je pravzaprav zelo pomembna zaščita tega usklajenega delovanja. Naj omenim obveščanje delavcev. S tem se ta zadeva v nasprotju z direktivo, ki to zahteva, pa novela zakona sploh ne ukvarja, kajti obveščanje delavcev je obvezno v primeru prevzemne namere. Skratka, gre za neusklajen tekst tako z direktivo kakor tudi za slovensko nacionalno zakonodajo, zaradi tega še enkrat ocenjujemo, da predlog ni primeren za nadaljnjo obravnavo.
Hvala gospodu ministru. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Vili Rezman bo predstavil stališče poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev. Prosim.
Hvala lepa. Naše stališče bo relativno kratko. Naj uvodoma povem, da mi ne bomo podprli nadaljevanja postopka zakona, ki je predlagan, z ambicijo, da več pozornosti posvetimo tistemu zakonu, ki ga že tudi imamo na mizi in ki ga je vlada predlagala. V zvezi z zakonom o prevzemih je javnosti jasno, da prevzemi nimajo pri nas dolge zgodovine. Jasno je, da je to manj poznan pojav pri nas, in jasno je tudi, da vsakokrat, ko se kakšen prevzem dogodi, to povzroči silno razburjenje v javnosti, razburjenje pri malih in velikih delničarjih in pri vseh tistih, ki jih to zanima. Bodisi zaradi načina, kako je bilo kaj izvedeno, bodisi zaradi korektnosti, bodisi zaradi namenov, posledic ali primernosti prevzemanja posamičnega gospodarskega subjekta. Mi se strinjamo s tisto argumentacijo, ki je bila posredovana z vladne strani v zvezi s pomanjkljivostjo tega predloga, o katerem sedaj govorimo, in ni potrebno ponovno navajati. Ministru je ravno zmanjkalo časa, da bi povedal vse, kar je vlada tudi zapisala. Mi se preprosto strinjamo s tem, da moramo pustiti prostor za razmislek o novem predlogu, o tistem, ki ga je pač vlada pripravila in za katerega tudi sami sodimo, da temeljiteje povzema direktivo in našo lastno domačo zakonodajo, kar je eden izmed manjkov predloga, ki ga je skupina poslancev predlagala. Mi ne zavračamo tega predloga oziroma skupine poslancev zato, ker bi bil nepotreben, tudi ne zato, ker bi bil tako slab, da ne bi bil vreden razmisleka, in tudi ne zato, ker bi menili, da je tako slab, da se nič ne bi dalo z amandmaji popraviti. Preprosto imamo na mizi zajetno gradivo, ki mu moramo posvetiti svoj čas, ki se imenuje predlog o zakonu ne zgolj o spremembah in dopolnitvah, in temu zakonu bomo svojo pozornost mi v poslanski skupini tudi posvetili.
Hvala. Gospod Bojan Starman bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik. Spoštovani! Veljavni zakon, ki je nastal v letu 1997 in 1999, je bil sprejet ob zaključku lastninskega preoblikovanja podjetij, ko se je že začel razvijati sekundarni trg vrednostnih papirjev in se je pokazala potreba po pravni ureditve postopkov za prevzeme gospodarskih družb. Takratni zakon je imel v ospredju svoje vsebine ureditev trga vrednostnih papirjev in delovanje delniških družb. Ta zakon je ob svojem nastanku sicer vključeval moderne elemente prevzemne regulative in sledil predlogom oblikovanja evropskega prevzemnega akta, vendar iz perspektive današnjega dne kaže vrsto pomanjkljivosti in tranzicijskih posebnosti, ki zahtevajo ustrezno prenovo in uskladitev v duhu priložnosti za kapitalski trg Republike Slovenije kot članice EU. Ta zakon, ki trenutno velja, je bil sprejet po načelih moderne prevzemne zakonodaje, kot je enaka obravnava vseh delničarjev, obvezna prevzemna ponudba pri doseganju prevzemnega praga, dolžnosti razkritja podatkov in omejitev nekaterih obrambnih dejanj, ki bi preprečevala prevzem. Veljavni zakon je iz tranzicijskega obdobja, s številnimi nacionalnimi posebnostmi, ki ga uporabniki na trgu kapitala pogosto izigravajo v škodo malih vlagateljev. Ureditev prevzemov v skladu z mednarodnimi standardi je nujna za internacionalizacijo slovenskega trga kapitala, za izvedbo načrtovane privatizacije prek portfeljskih vlagateljev, za bolj transparentno vlogo države v gospodarstvu in za učinkovito zaščito malih delničarjev. To se pravi, da je vrsta razlogov, ki narekujejo, da zakon potrebujemo. Vendar pa je ta zakon, ki ga imamo pred sabo, nastajal v podobni obliki, kot je nastal že leta 2003, in je bil takrat v parlamentu zavrnjen kot neustrezen. Od takrat je bila ob sprejeti direktivi 2004/25 v okviru akcijskega načrta spremenjena ali dopolnjena vrsta aktov, ki posegajo na področje direktive oziroma prevzemne aktivnosti. Zakon, ki ga imamo pred sabo, tega ne upošteva, čeprav je problematika tesno povezana tudi s pomanjkljivostmi slovenske prevzemne zakonodaje. Ker ni uspel predstavnik vlade, bom še jaz mogoče ponovil nekaj točk, ki v tem predlogu zakona niso ustrezno rešene. V tem predlogu ni ustrezno implementirana določba 2. člena, točke D direktive, ki določa osebe, ki delujejo usklajeno. Direktiva opredeljuje osebe, ki delujejo usklajeno, kot fizične ali pravne osebe, ki sodelujejo s ponudnikom ali družbo izdajateljico na podlagi bodisi izrecnega ali tihega sporazuma, izraženega v pisni ali ustni obliki, katerih cilj je pridobiti kontrolo nad ciljno družbo ali onemogočiti uspešen izid ponudbe. Ta predlog takšnega usklajenega delovanja sploh ne obdeluje. Prav tako v tem predlogu ni v celoti implementirana določba 4. člena direktive, ki določa, da morajo države članice opredeliti pravila v zvezi s pristojnostjo nadzornih organov, kadar gre za družbe, ki imajo sedež v eni od članic Evropske skupnosti. Nadalje predlog tega zakona določa pravično ceno, ki ne sme biti nižja od najvišje cene, po kateri je prevzemnik pridobil vrednostne papirje v obdobju 6 mesecev pred objavo ponudbe za odkup, kar pa ne implementira celovite direktive Evropske unije, ki v 5. členu določa, da je pravična cena najvišja cena, ki jo ponudnik ali oseba, ki z njim deluje usklajeno, plača za vrednostni papir, navedena v javni ponudbi v obdobju 6 do 12 mesecev pred javno ponudbo za prevzem. Torej, pravična cena ni odvisna samo od najvišje plačane cene v določenem obdobju prevzemnika oziroma ponudnika, ampak tudi od oseb, ki z njim delujejo usklajeno. Predlog tudi ne implementira oziroma podaja rešitve glede 10. člena direktive. Gre za dolžnost razkrivanja informacij javnih delniških družb v njihovih poslovnih poročilih. Tako morajo družbe razkriti podatke o kapitalski strukturi družbe, omejitve v zvezi s prenosljivostjo vrednostnih papirjev, navedbe pomembnejših delničarjev družbe, udeležbe v drugih družbah in še bi lahko naštevali. Predlagani zakon ne vključuje rešitev, ki so nujne za razvoj trga vrednostnih papirjev. Menimo, da bilo potrebno med drugim oblikovati enotna pravila za vse udeležence in uskladiti obstoječo zakonodajo z določbami drugih zakonov, predvsem na področju bančništva, ustrezno rešiti problem parkirišč, določiti primerno višino glob in sankcioniranje kršiteljev. Prav tako predlagana verzija zakona ni usklajena z zakonom o prekrških. Praktično predstavlja najnižje možne sankcije, ki so tukaj zajete. Je zelo pametno in tudi Slovenska demokratska stranka se bo skoncentrirala na eventualno dopolnitev zakona, ki ga bomo prejeli v obravnavo, mislimo pa, da je nujno potrebno čim hitreje speljati postopek. Mislimo, da je predlagani zakon, ki smo ga imeli priliko že pregledati bistveno boljši, celovitejši, bolj "up to date" in kvalitetno zajema vsa vprašanja in bo bistveno vplival na razvoj kapitalskega trga v Sloveniji in na red v našem sistemu prevzemov. Slovenska demokratska stranka bo glede tega zakona predlagala, da ni primeren za nadaljnjo obravnavo, in se bo osredotočila na kvaliteto vprašanj, ki jih prinaša nov zakon, in poskušala, da bi bil ta čimprej sprejet, ker je dejansko tak zakon nujno potreben. Hvala lepa.
Hvala. Doktor Matej Lahovnik bo prestavil stališče poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije. Prosim.
Hvala lepa. Spoštovane poslanke, poslanci, gospod predsednik, minister! Dejstvo je, da s tem zakonom odpravljamo nekatere praznine v obstoječi zakonodaji. Mene veseli neko splošno zavedanje koalicijskih strank, da je potrebna sprememba zakonodaje. Ko sem jaz s skupino poslancev ta zakon vložil, vlada še ni pripravila ustrezne novele tega zakona. Če drugega ne, me veseli, da je to pospešilo tudi dejavnost vlade na tem področju, in kot smo slišali, danes je zdaj vladni zakon sprejet na vladi, zdaj upam, da bo čim prej v državnem zboru in ga bomo lahko obravnavali in primerjali s tem zakonom. Druga stvar, ki jo je treba poudariti, je, da je ta problematika tako pomembna, da je odveč tukaj razpravljati z nekih strankarskih stališč, ampak gre tukaj predvsem za zaščito malih delničarjev. Tisto, kar smo želeli in kar želimo predlagatelji doseči s tem zakonom, je zaščititi male delničarje tudi in predvsem na sivem trgu, kjer sem posebej poudaril, da ni nadzora ne s strani borze ne s strani Agencije za trg vrednostnih papirjev. Druga stvar, ki jo je treba izpostaviti, so menedžerski odkupi podjetij. Do menedžerskih odkupij podjetij je prihajalo in bo prihajalo. Če kje lahko obstoja nevarnost asimetrije informacij, ki je lahko zelo problematična in temelji na tem, da nekateri vedo o poslovanju podjetja bistveno več kot vsi ostali in lahko na tej podlagi izkoristijo svoj položaj v podjetju in pridobijo nek lastniški delež, ki ga kupijo od strani slabo informiranih delničarjev, je to v primeru menedžerskih odkupov podjetij. Ta asimetrija informacij obstaja po definiciji. Uprava ve vedno več kot vsi ostali zaposleni ali delničarji v teh podjetjih. Zato s tem zakonom zelo natančno reguliramo to področje in to je tista razlika. Zelo mi je žal to povedati, ampak v zakonu, ki ga je sprejela vlada Republike Slovenije, je to področje bistveno, bistveno slabše urejeno. Lahko se, gospe in gospodje, sklicujete na ne vem kakšne direktive, lahko se sklicujete na ne vem kakšne usklajenosti, ampak vladni predlog v primeru menedžerskih odkupov podjetij ne ščiti dovolj malih delničarjev, ne ščiti dovolj ostalih zaposlenih v podjetjih. Dovolite, da vam samo navedem nekaj primerov, kaj je potrebno v primeru prevzema po našem predlogu zakona, kaj je vse dolžnost uprave, kateri so tisti postopki in procedure, ki jih je treba opraviti. Potrebno je ne samo predložiti ocene na vrednost podjetja, potrebno je jasno opredeliti metodologijo za določitev vrednosti podjetja, razloge za izbrano metodologijo, potrebno je določiti način izvedbe nameravanega prevzema, potrebno je določiti in opredeliti način financiranja nakupa podjetja in program odplačevanja kreditov, da bi preprečili, da bi bil prevzem financiran s strani denarnega toka tarče, da bi pravzaprav podjetje odkupilo samo sebe. Potrebno je obrazložiti ponujeno ceno, kadar ta ni enaka ceni delnice, ki izhaja iz ocenjene vrednosti podjetja. Potrebno je določiti prag za uspešnost ponudbe in potrebno je določiti tudi strategijo poslovanja podjetja za obdobje prihodnjih pet let. V poročilu o nameravanem prevzemu mora biti določeno, da se nakup vrednostnih papirjev družbe izdajateljice ne financira iz sredstev družbe, to je tisto, kar sem rekel, da podjetje ne odkupi v bistvu samega sebe, mali delničarji pa potegnemo kratko. Potrebno je navesti najvišjo, najnižjo in povprečno ceno delnic, pridobljenih pred izdelavo poročila o nameravanem prevzemu. Potrebno je jasno opredeliti, da v času odločanja o poročilu ne obstajajo nobena dejstva, ki bi lahko vplivala na drugačno odločitev delničarjev, kadar dajejo soglasje k pogodbi, in so upravi, se pravi menedžmentu podjetja znana. Če se ugotovi, da so kakršnakoli dejstva, da je uprava vedela za določene stvari, ostali delničarji pa ne, ki so prodajali delnice, se to ustrezno sankcionira. Potrebno je priložiti tudi poročilo o reviziji, ki mora vsebovati po našem 65.f členu tega zakona. Navedba ali pogodbena cena za nakup vrednostnih papirjev predstavlja ustrezno nadomestilo za ceno. Zakaj je to pomembno? Ker na sivem trgu cena delnice pogosto ni realno izkazana. Zelo redko je temu tako. V tem primeru ščitimo delničarje tudi z izjavo revizorja. Potrebno je določiti zelo jasno, tudi revizor mora podati izjavo, z uporabo kakšnih metod je bila določena pogodbena cena. Opredeliti mora morebitne posebne težave, ki so nastale pri ugotavljanju primernosti cene in tako dalje. Tisto, kar je bistveno, zato trdim, da s tem zakonom menedžerske odkupe podjetij urejamo bistveno bolj pregledno. Za menedžerje je ta zakon res težaven v tem smislu, da morajo dejansko vsem naliti čistega vina, dati vse podatke na mizo. Če teh podatkov ne dajo vsem delničarjem, malim delničarjem, vsem zaposlenim, pomeni, da so izvedli nakup podjetja v nasprotju s tem zakonom. S tem zakonom uvajamo povsem dodaten, če hočete tudi nadstandard, kar ste tiče menedžerskih odkupov podjetij za male delničarje. In sedaj argument, češ da je to mogoče malo pozno, to lahko celo sprejmemo. Seveda bi si tudi sam želel, da bi to bilo sprejeto že prej, ampak treba je vedeti, da se tudi v prihodnosti načrtuje in se bo izvedla cela vrsta menedžerskih odkupov podjetij tako na sivem trgu, mogoče kakšen tudi na organiziranem trgu vrednostnih papirjev. Tudi o tem nekateri menedžerji počasi na glas govorijo. Naslednja stvar, ki jo želim izpostaviti in jo je potrebno posebej izpostaviti, je, da s tem zakonom preoblikujemo Agencijo za trg vrednostnih papirjev iz nekakšnega spečega brezzobega tigra v institucijo, ki pridobi celo vrsto dodatnih pristojnosti. Verjamem, da tukaj ni nikogar, ki bi temu nasprotoval. Poskušamo dati Agenciji za trg vrednostnih papirjev takšno vlogo, kot jo ima ameriška primerljiva institucija, ki ji pravimo Securities and Exchange Commission, kjer so pristojnosti v ZDA tovrstne institucije bistveno večje, kot jih ima trenutno po obstoječem zakonu naša agencija za trg vrednostnih papirjev. Zato ji podeljujemo celo vrsto novih pristojnosti. Postaja prekrškovni organ na I. stopnji in tudi razpon kazni je bistveno večji. Po tem zakonu je lahko pravna oseba kaznovana, če opravi prevzem v nasprotju s členi tega zakona, tudi z kaznijo do 90 milijonov tolarjev, fizična oseba pa s kaznijo do 900.000 tolarjev. Se pravi, tukaj se tudi denarne kazni bistveno, bistveno povišujejo. Naslednja stvar, ki jo je treba izpostaviti, je, da s tem zakonom velja 25% prevzemni prag, ki je ključnega pomena za zaščito malih delničarjev, velja po novem tudi za Kapitalsko družbo, Slovensko odškodninsko družbo in tudi za pooblaščene investicijske družbe. Zakaj je to pomembno? Vsi radi poudarjamo, da je potrebno zagotoviti pregleden umik države iz gospodarstva, vidimo pa, da se marsikaj dogaja tudi pod mizo. Če bi ta naš zakon, ki ga mi predlagamo, veljal že pred časom, bi slej kot prej morala dati paradržavna sklada ponudbo malim delničarjem za prevzem podjetja v primeru Gorenja, tudi v Mercatorju se ta zgodba ne bi mogla zgoditi tako, kot se je zgodila. Zelo jasno se tukaj definira nižji prag in mislim, da se vsi strinjamo, da tudi Kapitalska družba in Slovenska odškodninska družba sta povezani s tega zakona. To tudi jasno izhaja. In ker imata deleže v vseh večjih slovenskih podjetij, skupaj večje kot 25%, to pomeni, če želita pridobiti eno samo dodatno delnico, morata dati ponudbo za prevzem malim delničarjem. Za kapitalsko družbo in Slovensko odškodninsko družbo veljajo enaka pravila kot za ostale institucije v tej državi in mislim, da tudi temu bi kdorkoli težko nasprotoval, še posebej ob teh dogodkih, ki smo jim v zadnjem obdobju priča. In če kdo misli, da v primeru Mercatorja, v primeru Gorenja in nekaterih drugih primerih mali delničarji niso oškodovani, potem se, spoštovane gospe in gospodje, zelo moti. To poskušamo z našim zakonom odpraviti. Naslednja stvar, ki jo želim posebej izpostaviti in je ključnega pomena, je treba vedeti, da v Sloveniji obstaja cela vrsta tako imenovanih družb pooblaščenk. Po obstoječem zakonu so mnoge uprave podjetij skupaj z zaposlenimi odprle oziroma registrirale družbe pooblaščenke. Kaj se dogaja v treh družbah pooblaščenkah z lastniškimi deleži, po kakšnih cenah mali delničarji odprodajajo svoje deleže? To je veliko vprašanje. Trdim s tega mesta, da preko družb pooblaščenk se pripravljajo prikriti menedžerski odkupi podjetij. Mnoge družbe pooblaščenke imajo v svojih statutih zapisane člene, da lahko delničarji prodajajo svoje delnice samo s soglasjem uprave - in to samo družbi pooblaščenki ali pa izbranim prevzemnikom. Ker so te klavzule tako opredeljene, so tudi cene delnic v teh družbah pooblaščenkah smešno nizke. In tukaj prihaja do velikega oškodovanja malih delničarjev v Sloveniji, pa nihče ne reagira. Agencija za trg vrednostih papirjev pravi, da nima pristojnosti, če pa upoštevate naš zakon, je zadeva zelo jasna. Seveda ima po našem zakonu v pristojnosti, da ukrepa. Seveda je popolnoma jasno, da mora uprava podjetij po našem zakonu bistveno bolj pregledno odkupovati delnice od malih delničarjev. In če dejansko mislimo resno z zaščito malih delničarjev, potem tem določbam ne moremo nasprotovati. Potem tisti, ki pravite, da je v proceduri vladni zakon, mi povejte, ali na enak način regulira področje menedžerskih odkupov podjetij, ali na enak način ščiti pravice malih delničarjev. Jaz trdim, da temu ni tako. Naslednja stvar, ki jo je treba povedati, je seveda povezanost Agencije za trg vrednostnih papirjev in Urada za varstvo konkurence. S tem zakonom, kot sem že dejal, zelo natančno urejamo ne samo možnost, da Agencija za trg vrednostih papirjev in Urad za varstvo konkurence izmenjujeta medsebojno podatke, pač je to tudi njuna dolžnost. Na ta način se tudi pravica malih delničarjev dodatno ščiti, na ta način se najbolj elegantno preprečuje možnost usklajenega delovanja, delovanja v orkestru nekaterih oseb, pravnih oseb v Sloveniji, ki izigravajo zakon o prevzemih na škodo malih delničarjev. Spoštovane poslanke, poslanci in ostali, kar želim posebej izpostaviti, je dejstvo, da karkoli lahko govorite, tudi tega da je vladni zakon zdaj v proceduri, sem zelo vesel, ker si dejansko tukaj vsi prizadevamo, da uredimo to področje. Ko bomo obravnavali nov zakon, verjamem, da boste tega z večino koalicijskih glasov zavrnili, ne pozabite, menedžerski odkupi podjetij se dogajajo in prav v celi vrsti teh slovenskih podjetij, kjer se dogajajo, kjer se še posebej zdaj načrtujejo, obstajajo mali delničarji, obstajajo zaposleni v družbah pooblaščenkah, ki so pač prišli do nekih delnic iz tega tako imenovanega certifikatnega lastninjenja in si želijo dobiti za te delnice neko pošteno ceno. V 65. členu tega zakona ta zakon zelo natančno ureja, po kakšnih postopkih je mogoče te delnice odkupovati, na kakšen način lahko uprava podjetja prevzema podjetje, kaj mora pri tem storiti, kateri so vsi potrebni postopki, ki jih mora izpeljati, da ne pride do odškodovanja malih delničarjev, da ne pride do odškodovanja zaposlenih, da ne pride do odškodovanja bivših zaposlenih, sedaj upokojencev, ki imajo še nekje nekaj certifikatnih delnic, ki so jih dobili v postopku privatizacije, pa pravzaprav niti ne vedo, koliko so te delnice vredne, zato potrebujemo revizorja, da on pove, ali je tista cena delnic, ki se jim ponuja v odkup, poštena tržna cena ali temu ni tako. Zelo kmalu bomo videli, komu res gre za pravice malih delničarjev, kdo želi res urediti trgovanje tudi na tako imenovanem sivem trgu pregledno, kdo si želi na tem področju tudi nadzora s strani Agencije za trg vrednostnih papirjev, od katere mimogrede v zadnjih tednih in mesecih ni ne duha ne sluha, kot da se v Sloveniji nič ne dogaja, kar nekako je obmolknila. Tudi videli bomo, ali dejansko vlada in koalicija resno želi preprečiti usklajeno delovanje nekaterih povezanih oseb. Zanimivo bo videti tudi, ali velja to tudi za tiste primere, kadar med te povezane osebe sodita KAD, SOD, KD Group in nekatere druge institucije. Hvala.
Hvala. Gospod Feri Horvat bo predstavil stališče poslanske skupine Socialnih demokratov. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani minister s sodelavcem, kolegica in kolegi. V poslanski skupini Socialnih demokratov soglašamo s predlagatelji, skupino poslancev s prvopodpisanim dr. Matejem Lahovnikom, novelo zakona o prevzemih, v oceni stanja in razlogih za izdajo novele ali novega zakona o prevzemih. Dejstvo je, da je veljavni zakon zastarel, s to oceno soglašamo tudi mi, nepopoln in da se še ta ne izvaja dosledno. Predvsem je skrajni čas, da se zagotovi varstvo in enak položaj vlagateljev in še posebej zaščita malih delničarjev, ki so vse pogosteje žrtev pomanjkljivosti veljavnega zakona, njegovega nedoslednega izvajanja in celo izigravanja. Soglašamo tudi s temeljnimi načeli in cilji predlagane novele. Menimo, da je ureditev prevzemov v skladu z mednarodnimi standardi več kot nujna in to čim prej. Postopki morajo biti nedvoumno in jasno opredeljeni v zakonu. Zagotovljena mora biti preglednost. Pomembna se nam zdi jasna opredelitev vloge države, tako da dnevna politika oziroma vlada ne bo igralec v neurejenem sistemu prevzemov, ampak da država ureja sistem in skrbi za njegovo dosledno izvajanje, kar je nasploh vloga države v gospodarstvu. V tem smislu je nujno dati večjo vlogo in pooblastila Agenciji za trg vrednostnih papirjev in okrepiti učinkovitost Urada za varstvo konkurence. Pogoj za dosledno izvajanje zakona je učinkovit nadzor in zaostritev oziroma poostritev sankcij. Vlada je pripravila predlog novega zakona o prevzemih in ga 21., prejšnji petek, vložila v parlamentarno proceduro, dobili smo ga včeraj. Nekatera načela in cilji ter tudi nekatere poglavitne rešitve so enake ali podobne, če primerjamo besedilo predlagane novele in vladni predlog, vendar je treba zaradi objektivnosti ugotoviti, kolikor smo lahko na hitro ugotovili, da je vladni predlog ne samo obsežnejši, ampak bolj celovit in natančnejši. V poslanski skupini menimo, da mora biti nam vsem, poslankam in poslancem tega državnega zbora, poglavitni cilj čim prej sprejeti novo kakovostno zakonsko ureditev prevzemov. Zato bi bilo koristno - upam, da to ni samo pobožna želja -, da predlagatelj novele in vlada, ki predloga novele, kot smo prebrali v mnenju vlade in slišali s strani gospoda ministra, ne podpira, da oba vložita napor in dobro voljo, brez prestižnih motivov in z upoštevanjem dobrih rešitev iz obeh besedil, pripomoreta, da državni zbor lahko čim prej sprejme dober zakon. Tako ne bo ponovitve Mercatorjevih in podobnih zgodb in ne bodo mali delničarji ostali samo še kupci, kot pišejo današnje Finance, ali pa še to ne, bi dodal. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Martin Mikolič bo predstavil stališče poslanske skupine Nove Slovenije. Prosim.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Lepo pozdravljeni, spoštovani minister s sodelavcem, spoštovani kolegi in kolegica! Tudi v poslanski skupini Nove Slovenije menimo, da je zakon o prevzemih, ki je bil sprejet leta 1997, ob zaključku procesa lastninskega preoblikovanja, zastarel, predvsem pa zaradi številnih slovenskih posebnosti neustrezen. Veljavni zakon vsebuje notranje neusklajene definicije, ki otežujejo nadzor. Kot kaže, se zakon lahko, kot tudi se, nedosledno izvaja predvsem na račun tega, da lahko veliki igralci na trgu kapitala manipulirajo, v velikih primerih predvsem na škodo malih vlagateljev. V preteklosti je ta zakon omogočal nesankcionirano parkiranje delnic ter nepregleden prevzem nadzora nad delniško družbo brez javne ponudbe za male delničarje. Vstop Slovenije v Evropsko unijo ter načrtovane gospodarske reforme zahtevajo na tem področju novo, v današnjem času primerno ureditev. Ureditev prevzemov v skladu z mednarodnimi standardi je osnova za učinkovito zaščito malih vlagateljev tudi v naši republiki. Zagotovljeno mora biti varstvo vlagateljeva na trgu vrednostnih papirjev, zato je potrebno, da se odpravijo vse tranzicijske posebnosti, ki jih vsebuje obstoječi zakon. Danes bomo v državnem zboru v splošni razpravi obravnavali predlog sprememb in dopolnitev zakona, se pravi novelo zakona, ki ga je v obravnavo vložila skupina poslancev kluba LDS s prvopodpisanim dr. Matejem Lahovnikom. Vlada oziroma ministrstvo za gospodarstvo se je v mnenju opredelilo glede predlaganih sprememb in dopolnitev in s tem mnenjem se strinjamo tudi v poslanski skupini Nove Slovenije. Vlada se zaveda potrebe po spremembi oziroma prenovi prevzemne zakonodaje zaradi neustreznosti obstoječega zakona kot tudi zaradi zaveze, da se morajo v zakon implementirati direktive evropskega parlamenta, in sicer direktiva 2004/25. Zaradi zelo pomembne materije za slovenski gospodarski prostor v poslanski skupini Nove Slovenije z zadovoljstvom pozdravljamo celovito rešitev prevzemne zakonodaje oziroma novi zakon, ki ga v parlamentarno proceduro pošilja vlada Republike Slovenije. Spremembe in dopolnitve zakona, ki so danes pred nami, ne odražajo celovite rešitve in v celoti dejansko ne odpravljajo pomanjkljivosti slovenske prevzemne zakonodaje, o kateri tako radi govorite, spoštovani predlagatelji. Podobna vsebina je bila v zakonodajni postopek poslana že leta 2003 in je bila umaknjena kot neustrezna. Večino ciljev, ki jih zasleduje obravnavani zakon, vladni predlog rešuje v bolj dodelanem obsegu. Dejstvo je, da ima obravnavani zakon določene slabosti, ki jih rešuje vladni predlog zakona. Dovolite mi, spoštovane kolegice in kolegi, da naštejem samo nekaj pomanjkljivosti predlagane novele. Moram povedati, da smo večino teh že slišali. V predlaganih spremembah in dopolnitvah manjka celovit prenos direktive 2004/25. Tudi v naši poslanski skupini Nove Slovenije smatramo kot pomembno pomanjkljivost, da ni ustrezno implementirana določba direktive, ki določa osebe, ki delujejo usklajeno. Kako definirati kriteriji oziroma opredeliti pojem usklajenost, da bi lahko z gotovostjo trdili, da osebe delujejo usklajeno. Če z zakonom to ne bo definirano, potem ni nobene možnosti, da bi odpravili dosedanje luknje, ko povezane osebe prevzamejo neko podjetje brez prevzemne ponudbe. Direktiva opredeljuje osebe, ki delujejo usklajeno, in sicer so to fizične ali pravne osebe, ki sodelujejo s ponudnikom na podlagi izrecnega ali tihega sporazuma, izraženega v pisni ali ustni obliki, katerega cilj je pridobiti kontrolo nad ciljno družbo ali onemogočiti uspešen izid ponudbe. Le v primeru, da bomo na osnovi zakona imeli možnost ugotoviti, kdo so povezane osebe, ne bo prišlo do kršitve določanja primerne oziroma tako imenovane pravične prevzemne cene. Pravična cena ni odvisna samo od najvišje plačane cene v določenem obdobju prevzemnika oziroma ponudnika, ampak tudi od osebe, ki z njim deluje usklajeno. Prav tako novela zakona ne implementira rešitve glede dolžnosti razkrivanja informacij javnih delniških družb v njihovih poslovnih poročilih. Novela tudi ne implementira celovite določbe direktive, ki določa, da morajo države članice opredeliti pravila v zvezi s pristojnostjo nadzornih organov, kadar gre za družbe, ki imajo sedež v eni državni članici, njihove delnice pa so uvrščene v kotacijo na borzi druge države članice. Iz vsega navedenega sledi, da predlagane spremembe in dopolnitve ne vključujejo številnih rešitev, ki so nujne za razvoj trga vrednostnih papirjev. V poslanski skupini Nove Slovenije smo prepričani, da so na gospodarskem ministrstvu s prenovljeno prevzemno zakonodajo, ki jo bomo obravnavali na eni od prihodnjih sej, odpravili pomanjkljivosti, ki jih ugotavljamo pri današnjem predlogu. Torej, prevzemno zakonodajo v skladu z mednarodnimi standardi, prevzemno zakonodajo z enakovredno in transparentno vlogo vseh akterjev, vključno z državo, boljše varovanje interesov vseh delničarjev in še posebej manjšinskih delničarjev. Glede na vse povedano v poslanski skupini Nove Slovenije predlaganega zakona ne bomo podprli.
Hvala. Gospod Kristijan Janc bo predstavil stališče poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Kolegice in kolegi, lep pozdrav tudi v mojem imenu. Glede na to, da ni prevelikega zanimanja s strani predlagateljev tega zakona v dvorani, bom poskušal biti čim krajši. Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o prevzemih ureja oziroma dopolnjuje prevzemno zakonodajo v Sloveniji na podlagi tistih dejstev, ki so se kot sporna pokazala na podlagi določb veljavnega zakona. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke se absolutno strinjamo s predlagateljem, da je sprememba prevzemne zakonodaje v Sloveniji nujna in potrebna. Prav tako je sprememba zakona potrebna zaradi implementacije direktive evropskega parlamenta in sveta. Kljub načelnemu strinjanju o potrebi in o spremembah prevzema zakonodaje v Sloveniji pa ne moremo spreminjati mnenja, ki ga je na predlagani zakon prvopodpisanega dr. Lahovnika podala vlada Republike Slovenije. Ta v svojem mnenju opozarja na celo vrsto pomanjkljivosti in nedoslednosti predlaganega zakona. Ker gre za temeljiti poseg na področju zakonodaje, je potrebno, da je sprememba zakona popolna in da korektno in dosledno uredi področje prevzemov v skladu z evropsko zakonodajo. Ne bi želel navajati pomanjkljivosti, ena pa zagotovo je. Po naši oceni je rešitev, ki jo predlagatelj daje, zagotovo v škodo malih delničarjev, ne pa v njihovo korist in zaščito. In s predlaganim zakonom je navedeno tudi mnenje vlade. Poudaril bi tudi dejstvo, da spremembo zakona pripravlja tudi vlada Republike Slovenije. Pri pripravi vladnega zakona sodeluje širši krog državnih institucij z eksperti in tudi širši krog zunanjih strokovnjakov. Vlada načrtuje, da bo predlog zakona posredovala državnemu zboru v naslednjem mesecu. V poslanski skupini Slovenske ljudske stranke predloga zakona, ki ga danes obravnavamo, iz navedenih razlogov ne bomo podprli, pričakujemo pa, da bo vlada v obljubljenem roku posredovala svoj predlog zakona, ki bo v celoti sistemsko reševal problematiko prevzemne zakonodaje v Sloveniji in korektno evidentiral tudi omenjeno direktivo Evropske unije. Verjamemo, da se bo to zgodilo čim prej in da bodo kvalitetno pripravljene spremembe, ki bodo široko podprte, ne glede na pozicijo in opozicijo, saj gre za kompleksno področje delničarjev v Sloveniji. Hvala lepa.
Hvala. S tem smo zaključili predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Pajk. Pripravi naj se, če upoštevam odsotne, gospod Kumer.
Hvala za besedo. Žal moram ugotoviti, kot že kakšen kolega pred menoj, da je kolega Lahovnik vložil ta zakon prepozno. Rekel bi, bistveno prepozno. V njegovi obrazložitvi, zakaj ga vlaga, je bilo povedano o menedžerskih odkupih, nepravilnostih, ki se tam dogajajo, oškodovanju malih delničarjev. To so nepravilnosti in tem nepravilnostim bi bilo potrebno stopiti na prste že pred časom, takrat, ko so bile zaznane. Mislim, da bi bilo potrebno tak zakon, kot ga sedaj predlagajo, dati v proceduro okoli 2000 ali še pred njim, ker sedanji zakon je dejansko zastarel, je iz časa tranzicije, ko se je tranzicija zaključevala, in v tem času so se stvari spremenile na marsikaterem področju. Seveda imamo sedaj prisotno tudi evropsko zakonodajo in morajo biti zakoni skladni z evropsko zakonodajo. To je zelo pomemben zakon sicer za ureditev kapitalskega trga. Vprašanje seveda nastane, zakaj tudi naša vlada ni prej dala takega zakona v obravnavo. Imeli smo cel kup drugih zelo pomembnih zakonov, od zakona o gospodarskih družbah do zakona o pomoči družbam v težavah, in je treba čakati na vrstni red, da pride tudi ta zakon. Sedaj je tudi vlada dala v proceduro ta zakon in sta sedaj v proceduri tako rekoč dva zakona, tako zakon kolega Lahovnika kot vladni. Če analiziramo en in drug zakon, ugotovimo, da je res treba nekaj storiti na tem področju. Sedanji zakon je v praksi večkrat zlorabljen v škodo malih delničarjev. Temu področju je treba dati največ pozornosti in bodoči vladni zakon urediti tako, da ne bo do tega prihajalo. Predlagani zakon o prevzemih, o katerem sedaj govorimo, po moje ne upošteva EU direktive 2004/25 ES, ne upošteva zakona o prekrških, ne upošteva problema, ki je slovenska posebnost, parkiranje delnic. Vladni zakon je mnogo bolj obširen in tudi verjamem naši vladi in ministru ter njegovi ekipi, da bo, če je kakšna dobra stvar v tem zakonu, ki ga obravnavamo sedaj, tudi prenesena v vladni zakon, da se bo tam obravnavala in doživela sprejetje. Zakon bi moral upoštevati evropsko direktivo, ki je bila že omenjena, s katero se bolje poskrbi za zaščito malih delničarjev, regulira povezane osebe, preprečuje parkiranje delnic in daje nadzornim organom večja pooblastila. Takega zakona, kot je sedaj predlagan od kolega Lahovnika iz Liberalne demokracije, ne morem podpreti s preprostim razlogom, ker prihaja mnogo prepozno. Upam pa, da se bo to področje zelo v kratkem času uredilo. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Kumer, pripravi naj se gospod Hvauc. Izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! Glede na to, da predvidevam po dosedanjih diskusijah in mnenju vlade, da bo večina zavrnila ta predlog zakona, bom izkoristil to priložnost in izrekel nekaj mnenj na temo prevzemov, ki še kako zaznamujejo naš vsakdan, predvsem vsakdan malega človeka, o katerem je danes tudi nekaj bilo že rečenega, seveda z upanjem, da bo vladna novela spremenila dosedanjo prakso ne glede na direktive, ki jih pri tem mora upoštevati. Da zdaj povem svoji skromni mnenji. Če bi živeli v normalni družbi z normalnimi odnosi in razmerji tržnega gospodarstva, bi se delničarji morali veseliti prevzemov, ker večina pri tem dobro zasluži. Tudi mali delničarji. Res je, da se v teh razmerah v upravi pri prevzemih znajdejo v negotovosti in se počutijo ogrožene, kajti novi lastniki jih lahko zamenjajo, odstavijo, ukinejo bonitete, zmanjšajo plače in tako dalje, da ne naštevam dalje. Zato se uprave v večini primerov trudijo, da bi se obvarovale prevzemov. Pri nas je dosedanja praksa in situacija praviloma povsem drugačna. Pri nas so uprave tiste, ki največkrat imajo pobudo ali celo opravljajo z lobističnimi veščinami prevzem podjetij za nove lastnike. Še celo več. Ni malo primerov, ko so uprave tiste, ki same prevzemajo podjetja, v katerih so do včeraj bile nastavljene kot menedžerji. To je unikum, v večini držav Evropske unije se prevzemov veselijo delničarji in se jih bojijo uprave oziroma menedžerji. Pri nas se veselijo uprave oziroma menedžerji in manj delničarji, še posebej mali delničarji, razen v primerih, ko so uprave oziroma člani uprav sprejo kot otroci v peskovniku, kar smo imeli priložnost videti v zadnjih tednih v primeru Mercator. V zadnjih mesecih imamo priložnost javno bolj od blizu spremljati konkretne primere, ko skuša manjšina, skupine slovenskih novodobnih tajkunov s pomočjo pozitivne zakonodaje uresničiti svoje cilje, pa naj gre za Vzajemno, Aktivo Invest, Mercator in tako dalje. V vseh teh primerih gre za podoben cilj - izriniti male delničarje in na ta način omogočiti novi eliti samostojno upravljanje kapitala, ki so ga v preteklosti in še danes ustvarjali predvsem mali delničarji, ki so danes prikrajšani. Zato se več kot upravičeno zastavlja vprašanje, zakaj se do danes ni našel nihče, ki bi se uprl temu procesu. Upam, da v novi novelaciji zakona, ki ga pripravlja vlada, s to svojo novelo sledila intenci tudi tega predloga, ki ga bomo danes z večino zavrnili, in sicer v zaščito večine, to je tiste, ki je kapital s svojim delom, s svojem znanjem ustvarila v preteklosti in ga ustvarja še danes. In med to večino je seveda tudi veliko malih delničarjev, ki bi jih bilo dobro, da jih seveda s to zakonodajo zaščitimo. Še nekaj, ker je boljše, da danes izkoristim to politično diskusijo. Ni daleč nazaj čas, ko se boste ob razdelitvi certifikatov spomnili slogana, ki je bil, certifikati in njihova vrednost, njihov plan, itd. vam bodo omogočali boljšo prihodnost. 13, 14 let po certifikatih imamo novo obljubo, danes ko imamo reformni paket, ki obljublja blaginjo ljudem. Upam, da se tudi s tem reformnim paketom ne bo zgodilo to, kar se je zgodilo v teh 13 letih s certifikati. Hvala.
Hvala. Spregledal sem gospoda Starmana. Izvolite, imate besedo.
Hvala lepa, gospod predsednik. Vesel sem, da smo dobili pred današnjo obravnavo tudi predlog zakona, ki ga je vložila vlada, do smo lahko primerjali posamezne rešitve, sicer ni bilo dovolj časa, kljub temu pa mislim, da je večina rešitev v predlaganem zakonu bolj popolna, bolj natančna in boljša. Ni izključeno, da ne bi bilo potrebno v sami obravnavi s kakšnim amandmajem pa mogoče dodati kakšen element, ki po vladnem zakonu mogoče malo slabše obdelan. Važno je, da ta postopek čim hitreje začnemo in sprejmemo ta zakon, za katerega ne vem in si ne znam razlagati, zakaj ga toliko časa nismo dobili na mizo prenovljenega, ker se je pač videlo, kako nezaščiteni so mali delničarji, upoštevajoč še specifiko našega lastninskega preoblikovanja. Praktično vemo vsi postali mali delničarji v Sloveniji in bi bilo to še veliko bolj potrebno, da se poskrbi za zaščito pravic teh malih delničarjev na tak način, da ne bi izgubili premoženja na špekulativen način - kako bi rekel. Na žalost lahko ugotovimo, če bi imeli možnost analitično pogledati strukturo lastništva slovenskih podjetij, ki je bila takrat po razdelitvi certifikatov, in strukturo lastništva podjetij danes in seveda, če bi uspeli pogledati, kaj so nekateri pridobili v tem obdobju, kaj so pa nekateri izgubili, bi dobili zelo zanimivo sliko. Nekateri so se ravno v teh nedodelanih zakonih, ki so dopuščali vse možne manipulacije, znašli; predvsem seveda tisti, ki so imeli informacije, tisti, ki so delali v teh podjetjih, in tisti, ki so imeli interes pridobivati večje in seveda večje deleže v teh podjetjih. Ni problem trg vrednostnih papirjev, ni problem prodaja in nakup delnic podjetij, problem nastaja takrat, ko pride do nepoštene cene, do neznanja partnerjev oziroma pogajalcev v posameznih procesih, ko nekdo, in to se je dogajalo masovno, proda desetkrat, dvajsetkrat izpod realne cene, pa je še vedno mislil, da je dobro unovčil svojo enkratno kapitalsko pozicijo, ko je imel kapital. Zato mislim, da je dejansko nujno potrebno čim hitreje te stvari definirati, še posebej, ker mi smo dejansko v drugi fazi privatizacije. Prva se je končala, zdaj prihajamo v tisto drugo fazo, v kateri bo morala tako država definirati svojo vlogo in vpliv na gospodarski sistem, na pridobivanje nove vrednosti. Vemo, da bi moral biti ta položaj in ta vloga čim manjša, seveda pa verjetno ni na drugi strani nobena država popolnoma izpustila vseh vzvodov možnosti korekcij, vsaj v posameznih sektorjih, kot so na primer bančništvo ali energetika ali podobne stvari. Ravno tako je v interesu delovanja samega gospodarskega sistema, da je definirana lastnina. Mi smo praktično zaključili lastninjenje, imamo pa podjetja z nekoncentirarno lastnino, tako rekoč brez definiranih interesov po dobrem poslovanju in vplivu na to, mislim, da bodo rezultati poslovanja veliko boljši, ko se bo opravila tudi druga faza privatizacije, ko se bo umaknila država iz gospodarstva in tudi, da se bo odprlo gospodarstvo navzven, ne samo špekulativnim posegom, ki prihajajo v našo državo, temveč tistemu normalnemu trgovanju z delnicami, ki ima popolnoma jasno vsebino. Vlagatelji vlagajo tja, kjer pričakujejo največjo donosnost, in tista podjetja in tiste branže, ki ponudijo dobre programe in zagotavljajo kasneje takšno višjo stopnjo donosnosti, imajo tudi kapital za razvoj, za vlaganje in takšna podjetja se bodo potem - ekonomija tudi s trgom vrednostnih papirjev ima zakonitosti, ki same urejajo in usmerjajo tokove, ki so pozitivni potem za posamezno državo. Želim, da bi se ta predlog zakona še na nekaterih mestih dopolnil in čim hitreje sprejel, seveda pa res ne vidim razloga, zakaj je bilo vsaj tri, štiri leta prepozno ta zakonodaja sprejeta, spremenjena, ker je dopustila toliko nepravičnih posegov in trgovanj v našem prostoru. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Hvauc. Prosim.
Najlepša hvala, gospod predsednik. Tudi sam se bom pridružil mnenju, da je sprememba te zakonodaje nujno potrebna. Res imamo zakon, ki datira tam v letu 1997, da na tem področju nimamo neke tradicije, izkušenj in da so se v tem obdobju pokazale številne nepravilnosti, poskusi in tudi dejanska izigravanja te obstoječe zakonodaje, predvsem pa v škodo malih delničarjev. Da se tega problema zaveda tudi vlada, kaže tudi to, da je v okviru gospodarskih in socialnih reform za povečanje blaginje v Sloveniji, ki ga je vlada Republike Slovenije sprejela koncem preteklega leta, tudi vključen pod ukrepom številka 22, težnja po razvitem trgu kapitala, načrtovanje umika iz upravljanja in lastništva slovenskih podjetij, ki za izboljšanje kapitalskega trga podaja odpravo tranzicijskih posebnosti iz zakona o prevzemih in njegovo uskladitev z evropsko zakonodajo. In ne nazadnje, vlada je tudi na tem področju že dejansko naredila en korak in pripravila nov, drugačen, mislim, da občutno boljši predlog zakona, kot ga imamo v tem trenutku v obravnavi. Strinjam se s predlagateljem, da je resen problem sivi trg, da je to res velik problem, ki pa po mojem mnenju ga ne moremo reševati v tem zakonu. Problem je, ker dejansko nimamo organiziranega trga - brez nadzora, nepregledno, mali delničarji pogosto prodajajo, predvsem v preteklosti, tudi v stiski, po izredno nizki ceni svoje delnice, ki so jih tako ali drugače pridobili. Tisti pa, ki so imeli denar, ki so vedeli, kako se tej reči streže, pa so prišli do poceni in po mojem tudi na nepošten ali pa vprašljiv, sporen način do pomembnih deležev v podjetjih. Sedaj, ko so te delnice tako ali drugače skoncentrirane,v rokah določenih elit, sedaj pa bi bilo potrebno te deleže zaščititi in nekako pod krinko zaščite malih delničarjev zaščititi tiste malo večje delničarje, ki sploh po mojem ne spadajo v to kategorijo, na dejanske male delničarje in njihove probleme, ki se kažejo še v današnjem času in bodo aktualne verjetno še nekaj časa, dokler zakonodaja teh stvari ne bo popolnoma uredila, pa mislim, da se daje tem zakonu premalo pozornosti. Podoben pomislek imam glede menedžerskih odkupov. Strinjam se, kot je predlagatelj navedel, problem je insajderstvo, problem je zloraba informacij, odkup delnic od slabo informiranih malih delničarjev - to je vse res. Je pa res tudi to, da se je večina teh menedžerskih poceni odkupov v Sloveniji že zgodilo, da je večina tega šlo mimo in vse to ali pa večina tega se je dogajalo na sivem trgu. To so moji pomisleki glede tega zakona. Pa če morda ponovim še nekaj splošnih - se opravičujem, če se bom mogoče kdaj ponovil. Predlog zakona ni usklajen z direktivami Evropske skupnosti. Po moje tudi ne postavlja enakih pravil igre za vse subjekte na trgu kapitala. Vsebinsko in pravno ni usklajen ali pa ne pripomore k usklajenosti z zakonodajo na drugih področjih, kot je to pravo družb na trgu vrednostnih papirjev, bančništvo, finančni predpisi. Ne zagotavlja nekega učinkovitega koncepta oseb, ki delujejo usklajeno. Ni usklajen z zakonom o prekrških, pa da ne naštevam, recimo, primernejše parkiranje delnice in tako naprej. Zaradi vseh navedenih razlogov mislim, da zakon, ki je v obravnavi, ni primeren za to, da ga sprejmemo, in treba bo bolj resno pristopiti k tej problematiki. Zato pričakujem, da bo vladni predlog, če je že v tem zakonu, ki ga danes obravnavamo, kaj dobrega, te stvari povzel, sicer pa postavil nek celovit koncept, ki bo dejansko naredil korak naprej glede zaščite malih delničarjev, glede prevzemov in glede razvoja trga vrednostnih papirjev. Zato tega predloga ne bom podprl. Hvala.
Hvala. Ker sem preskočil gospoda Prijatelja zaradi napačne informacije, da ne želi govoriti, mu dajem besedo.
Hvala, spoštovani predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Jaz verjamem v dobronamernost tako vladnega zakona kot predlaganega zakona, ki je pred nami. In vem, da imata oba za osnovno izhodišče varstvo vlagateljev na trgu vrednostnih papirjev. Pa vendar, ko govorimo o tem, je treba povedati, da se to divje lastninjenje še zdaleč ni končalo danes, da se nadaljuje, in to zelo odkrito. In da v bistvu tudi ta država ni kos temu, kar se danes dogaja. Na ministra za pravosodje sem pred dvema dnevoma naslovil pisno konkretno vprašanje, v katerem ga seznanjam s prefinjenostjo teh novih potez. Ne verjamem, če se bo minister za gospodarstvo, pa tudi minister za pravosodje, pa še katero drugo ministrstvo, če se bodo malo potrudili, pa tu mislim tudi na uradne organe pregona, da lahko to izkoreninimo. Za kaj gre? Preprosto poglejte, nihče ne kontrolira tega, kako v bistvu se prodajajo te delnice, ki so umaknjene iz prodaje. Nihče nima v bistvu možnost vztrajati na tem, da se sodna odločba, ki jo neko sodišče sprejme, resnično izvede in da so postopki tukaj kratki. Vemo pa, da čas igra vlogo pri teh zadevah in zadnji primer je bil poučen za vse nas, ko je v bistvu direktor priznal krivdo, da je v nasprotju z ZGD-jem, v nasprotju z zakoni odkup delnic vršil, na kar je v bistvu se na odločbo sodišča, ki je bila povsem korektna, pritožil, pridobil bo nekaj časa, na višje sodišče, sodba se bo nadaljevala dve, tri leta, on bo ta čas lahko postoril tisto, kar misli. In to je večina primerov takih, ko se v bistvu zgodbe končujejo tako. Seveda, mnogo preveč je oškodovanj družbene lastnine, nihče za to ni odgovoren in kar me najbolj moti, je pa to, da v Sloveniji ni potrebno dokazovati izvora premoženja. Veste, to, da je nekdo dobil v desetih letih par milijard v denarju, to ni normalno, tega nobeden od nas ne more kar tako zaslužiti, pa tudi če mu je dana ne vem kakšna menedžerska funkcija. In mi imamo teh ljudi kar nekaj. Seveda, Slovenke in Slovence to moti, pa vendar njihov glas ne pride do nas. Nekateri od njih so tudi nezaposleni, 100 tisoč imamo iz tega naslova nezaposlenih. Ne moti nas tudi dejstvo, da smo nekatere tovarne tako rekoč prodali tujcem in so bile te tovarne drugi dan zaprte. Primer imamo tu na Tivolski - Tobačno. Pa ne bi našteval še druge, ko smo jih kar tako, počez prodali, pa so bile slovenski ponos - Elan. Danes vidimo, recimo, ravnokar v Elanu lepo, poučno zgodbo, ko nagrajujemo za uspešno delo nadzornike in menedžerje, ki so to isto podjetje prodali Hrvatom, potem ga nazaj drago kupili in danes še pobirajo za uspešno delo mastne denarje, pa vemo, da to ni v skladu z zakonom, da to ni po normalni poti zaslužen denar, pa tudi nikogar nič ne moti. To je dejstvo. Seveda, ti ljudje, ki so izgubili ustavno pravico do dela zaradi tega, ker smo mi tako ravnali z družbenim premoženjem, so na robu preživetja, nekje marginalna skupina, ki nikogar od nas - sicer mene zanimajo ti ljudje, vas, izgleda, ne; nekoč bodo tudi oni zahtevali, da se jim povrnejo v bistvu te krivice v nekem drugem kontekstu, mogoče v kontekstu nekega nasilja, pa se bomo spraševali, zakaj se pa to ravno nam dogaja. Vedno več je tudi demonstracij. Danes sprejemati zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o prevzemih na tak način, ko je že skoraj vse pokradeno, s tako časovno dimenzijo - ta del me tudi moti, je preveč dolg. Od momenta, ko smo to dovolili, pa do momenta, ko vgrajujemo neke varovalke, je - milo rečeno - sramotno. Pa pustimo, naj pokradejo še tisto, kar je ostalo, pa bo mir! Ali ni res? Najlaže bo tako! Minister se smeje, ampak res je. Še tisto malo, kar je ostalo, naj vzamejo. Poglejte, jaz sem trdno prepričan, da bo ta vlada morala narediti nekaj. Morala bo vzpostaviti vsaj to, kar imajo druge evropske države. Jaz sem blizu Italije in uspešni podjetniki se bojijo kupiti nov avto. Bojijo se ga kupiti zaradi tega, ker imajo drug dan kontrolo. Pri nas povprečneži, tudi politiki, ki so včeraj, predvčerajšnjim še bili z mopedom na Roški, skupaj smo kričali, imajo danes takšne enormne vsote, da si jaz niti zamisliti ne morem, koliko je "nul" za prvo številko. Nekateri so zastavljali nekupljene delnice za garancijo, da so dobili kredit, pa danes v bistvu so bogataši, še izzivajo politike in se jim smejejo v brk. Politika se pa tudi rada pohvali, koga je postavila na takšna mesta. In smo slišali, recimo, iz vrst LDS-a, pazi, jaz sem te postavil na to mesto, kaj delaš. Ta posnetek je bil večkrat po televiziji. Danes ta isti človek kupi pol Slovenije. To je sramotno, nekateri drugi pa nimajo za jesti, nimajo za preživeti, ne morejo otrokom dati za šolo, za plačilo malice. In nad tem se moramo zamisliti, ko sprejemamo takšne zakone. To je "post festum" zadeva. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Cvikl.
Hvala lepa, gospod predsednik. Poslanci, gospod minister! Dovolite, da na kratko komentiram in prispevam v tej splošni razpravi k razlogom, zakaj bi bilo smiselno sprejeti zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o prevzemih in zakaj sedaj, ko imamo v državnem zboru že vladni zakon o prevzemih, menim, da sta si ta dva zakona v določenih delih v pomembnem nasprotju, in to v tistem nasprotju, ki je po našem mnenju takšno, da bi veljalo danes odločiti, da se zakon posreduje dalje v drugo obravnavo in da vlada pravzaprav umakne svoj zakon. Začel bom z načeli in cilji zakona. Zakon, ki smo ga poslanke in poslanci podpisali nekaj dni pred pobudo gospoda Janše za tako imenovano Partnerstvo za razvoj, ima mogoče res napako, da ga ni podpisalo še nekaj poslancev tistih strank, ki so prejšnji torek, danes teden bo tega, podpisali Partnerstvo za razvoj, ker potem bi mogoče lažje danes razpravljali o vsebini zakona, ne pa o tem, kdo ga je predlagal. No, in če govorimo o vsebini zakona, potem je zelo zanimiva primerjava načel in ciljev zakona skupine poslancev v primerjavi z načeli in cilji zakona, kot ga je predlagala vlada. Smatramo, da je treba vsak zakon pisati izhajajoč iz pravnega reda, ki v posamezni državi velja, še posebej, kadar skušamo v zakonu odpravljati eventualne pomanjkljivosti obstoječe zakonodaje ali kadar želimo z zakonom jasneje urediti intenco zakonodajalca glede posamezne tematike. In nikogar ni bilo danes v tej dvorani, ki se ne bi strinjal s tem, da je eden največjih problemov prevzemne zakonodaje v Sloveniji v tem, da v času, ko imamo zadeve, kot sta, na primer, prevzem Leka ali pa prevzem Mercatorja, mali delničarji niso ustrezno zaščiteni. Zato je glavni cilj tega zakona, ki smo ga predlagali poslanci, skupina poslancev, v tem [[citiram stran 31 Poročevalca z dne 16. februarja]] , "da se s spremembami zakona uredi postopek prevzemov, ki bo še bolj uveljavil načelo varstva malih delničarjev v postopku prevzema družbe." V vladnem zakonu, Načela in cilji, na strani, ki ni označena, pa o tem skoraj ni besedice. Govori samo, da je "cilj zakona z zakonskimi spremembami ustvariti sodoben pravni okvir prevzemne zakonodaje, ki bo usklajen z direktivo 2004/25 ES in razvijajočih se instrumentov Evropske skupnosti", in potem naprej "implementirati ključna načela prevzemne zakonodaje". O malih delničarjih nekih zelo jasnih ciljev ni. Vlada samo pravi, da "se želi slediti ključnim načelom, ki so usmerjena v zaščito interesov vseh in še posebej manjšinskih delničarjev". To je ista logika, kot je včeraj na nekatere komentarje in protiponudbe ali pa protipredloge malega delničarja Mercatorja komentiral predsednik uprave Mercatorja, predpostavljam predsednik uprave Mercatorja po volji te vlade, da seveda so pač vsi delničarji v enakem, imajo enako pravico in da seveda je čisto v redu, če bodo samo nekateri delničarji povabljeni k dokapitalizaciji. In ta logika, gospod minister, se skozi vaš zakon pelje naprej. Mi smo v našem zakonu zelo velik poudarek dali pravni zaščiti malih delničarjev in če to povezujeva še z zakonom o pravnih naslednicah pooblaščenih investicijskih družb - zakon, ki je v drugem branju trenutno prekinjen na odboru za finance in monetarno politiko, še vedno pa čakamo ministra Bajuka, da bo prišel s svojim zakonom - vlada Republike Slovenije ne želi s svojim zakonom zaščiti male delničarje. To je ena točka. Zakaj je temu tako? Temu je tako zato, ker z izjemo velikih podjetij - ker mislim, da je vsakemu popolnoma jasno, da ni mogoče imeti prevzemov, ki bi bili drugačni, kot da jih seveda na nek način izvajamo po zakonodaji, ki jo pač določa pravila trga vrednostnih papirjev, se pojavlja, ena največjih možnih zlorab pri eventualnih menedžerskih prevzemih. O tem pa vladni zakon o prevzemih molči. Vladni zakon o prevzemih izpušča določbe obstoječega zakona o prevzemih, ki so bili glavni zaviralni dejavnik, da v Sloveniji seveda nismo imeli večjega števila menedžerskih prevzemov, kot se bo dogajalo, če bodo ti členi ukinjeni. Namreč, zelo jasno je bilo, da členi od 65.d do 65.f zelo natančno povedo, kaj vse mora v poročilu o nameravanem prevzemu biti zapisano in seveda znotraj tega ena od ključnih zadev, kakšen način financiranja nakupa podjetja in program odplačevanja kreditov. In še seveda zelo pomembna določba, da se za vsak tak nameravan prevzem pojavi tudi poročilo o reviziji, ki mora zelo natančno povedati, z uporabo kakšnih metod je bila določena pogodbena cena, in katere so bile metode in predvsem to, da to izjavi revizor, ki ni revizor, ki sicer opravlja revizijo družbe izdajatelja. Poslanci iz Liberalne demokracije smo seveda očitno pred začetkom pobude za Partnerstvo za razvoj naredili napako, ko nismo nekaterih povabili zraven k podpisu tega zakona, zato pa sedaj trpimo tisto izjavo oziroma trpimo za tiste izjave gospoda predsednika vlade, da bo ne le pomemben kdo, ampak bo predvsem pomembno, kaj se predlaga. In gospod minister, če bi vi pogledali določbe predloga zakona in določbe obstoječega zakona in te res vgradili v vaš zakon o prevzemih, potem verjamem, da bi bil vaš zakon nekoliko daljši, predvsem bi pa veliko ustrezneje odgovarjal na vse dileme, ki se bodo v Sloveniji pojavljale nekaj let potem, ko smo formalnopravno proces lastninskega preoblikovanja zaključili. Tako naše pripombe na to, kar danes slišimo, slišimo pa predvsem nestrinjanje vladajoče koalicije s predlogom zakona, so torej predvsem v tem, da vi še zmeraj razmišljate predvsem o tem, da smo ta zakon predlagali poslanci iz opozicije, da pa na žalost skozi analizo vladnega zakona vidimo, da tega zakona ne želite sprejeti tudi zato, ker je s tem onemogočeno, da bi lahko bili izvajani menedžerski prevzemi. Vlada sicer potem v svojem mnenju navaja še cel kup zame popolnoma neustreznih navedb, zakaj ta zakon ni primeren, med njimi tudi navedbe iz tako imenovane uskladitve tega zakona z zakonom o prekrških, ampak vsakdo, ki pozna malo proceduro, ve, da je mogoče v proceduri, v kolikor je volja, takšne določbe tudi dopolniti. Če se boste danes odločili, da je potrebno ta zakon zavrniti, potem vas lepo prosim, da vlada Republike Slovenije prej, preden bo se nadaljevala procedura po zakonu o prevzemih, razmisli o vseh tistih določbah, ki jih v zakonu o prevzemih ni in ki bi morale odgovarjati na slovensko stvarnost. In slovenska stvarnost je takšna, da imamo pripravljeno po mojem mnenju tudi z vednostjo te vlade - kot je kazal primer Mercatorja in še kaj drugega - kar nekaj potencialnih menedžerskih prevzemov in zato ni zaradi zaščite malih delničarjev ustrezno, da ste v zakonu izpustili določbe obstoječega zakona o prevzemih, ki natančno omejujejo, zelo natančno omejujejo te mogoče prevzeme. Vesel bi pa bil, da bo vlada Republika Slovenije ali pa da bi vlada Republike Slovenije v nadaljevanju kaj naredila tudi na drugem delu zakona, se pravi na drugem delu te prevzemne zakonodaje, to je pa, ko govorimo o delovanju pravnih naslednic pooblaščenih investicijskih družb, ker verjetno se tukaj vsi strinjamo, vsaj poslanci vladajoče koalicije ste govorili o nekaterih posameznikih, ker so v teh družbah uprave družb pozabile, zakaj so bile pravzaprav skozi zakon o PID-ih vsako leto nagrajevanje s tistimi 2%, 3% upravljavske premije; pozabile so, da naj bi upravljale te družbe v imenu in za račun vseh, ne pa male skupine delničarjev. Torej, nisem slišal dovolj argumentov, da zavračate ta zakon. Tako kot sedaj izgleda, ga zavračate predvsem zato, ker ga niso predlagali pravi, in zato, ker želite s svojim zakonom prepustiti menedžerske prevzeme tako imenovanemu divjemu trgu. In verjamem, da se bomo v naslednjih letih v tem državnem zboru, podobno kot smo se par mesecev nazaj v primeru Vzajemne, srečevali s takšnimi ali drugačnimi anomalijami. Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister, izvolite.
Hvala lepa. Želim na tem mestu zelo jasno opozoriti na vsebinske razloge, zakaj vlada nasprotuje temu; in prav nasprotno, mislimo, da je ta zakon, ki je danes tu v obravnavi, poslanski zakon, škodljiv za male delničarje. Bom obrazložil na konkretnih primerih, zakaj. Prvič zaradi tega, kajti ne implementira določb direktive, kajti moramo vedeti, da nekateri mali delničarji so hkrati tudi zaposleni. In določbe direktive izrecno zahtevajo obveščanje delavcev, pri čemer ta zakon tega sploh ne implementira. Obvezno obvestilo namreč je potrebno o prevzemni nameri, takojšnja in brezplačna izročitev prospekta predstavnikom delavcem, poslati predstavnikom delavcev tudi mnenje poslovodstva ciljne družbe o prevzemni ponudbi. Tega vaš zakon ne upošteva, je pa nuja glede direktive in to je ključna tudi zaščita malih delničarjev in zaposlenih. Druga, še pomembnejša zadeva, ki je pa prav eklatantno v nasprotju z interesi malih delničarjev, je pa pravična cena. Ali veste, kako vi določate pravično ceno v vašem zakonu? Pravična cena je tista, po kateri prevzemnik kupuje vrednostne papirje zadnjih šeste mesecev oziroma tudi naprej. To se pravi, lahko da deluje prevzemnik usklajeno še z nekom, ta, ki usklajeno deluje, ponuja višjo ceno, prevzemnik ponuja nižjo ceno in potem je prevzemna ponudba po ceni, nižji ceni od prevzemnika, tudi za male delničarje. To se pravi, če nekdo, ki deluje s prevzemnikom usklajeno, ponuja po sto enot, prevzemnik pa po trideset in je tudi po sto enot pred tem kupoval povezan, seveda potem je pravična cena trideset enot, ki jo ponuja prevzemnik. Naša rešitev je pa, da je pravična cena cena, po kateri tako oseba, ki deluje s prevzemnikom usklajeno, kakor tudi prevzemnik ponuja zadnjih 12 mesecev in je to pravična cena, ki je bistveno višja. In to je zaščita malih delničarjev! Vaše določbe so izigravanje malih delničarjev.
Hvala. Gospod Lahovnik, imate besedo.
Hvala lepa. Saj ne bi verjel, da je to rekel minister za gospodarstvo. To je navaden populizem pa nobeni strokovni argumenti. Gospod minister, o čem sploh govorite. Dajte si pogledati obstoječi zakon o prevzemih, pa dajte mi povedati, kako vi urejate menedžerske odkupe podjetij v temu zakonu, ki ga je sprejela vaša vlada, in povejte tukaj na glas, kdo je avtor tega zakona, gospod minister, kdo so avtorji in kakšni interesi so zadaj. Zakaj ne urejate menedžerskih odkupov podjetij v posebnem členu. Mi urejamo to v 64., v 65. členu zakona. Povejte, kako boste uredili menedžerske odkupe podjetij v nejavnih delniških družbah, kakšen je status delničarjev v družbah pooblaščenkah! Tam se ščitijo interesi malih delničarjev! To, kar ste dejali 6- mesečno, 12-mesečno obdobje - nobenega problema. Če je samo to problem, se lahko z amandmajem okvirno podaljša to obdobje na 12 ali 24 mesecev. Ampak v vašem zakonu menedžerskih odkupov podjetij sploh ne urejate. Kje imate notri, kakšna je vloga revizorja v vašem zakonu? Tukaj se zelo jasno določa, da mora poročilo o reviziji vsebovati izjavo: prvič, izjavo revizorja, da v preteklih treh letih ni opravljal revizije v družbi izdajatelja - se pravi, da se ugotovi, da je z njimi povezan - potem pa zelo jasno navedba, ali pogodbena cena za nakup vrednostnih papirjev predstavlja ustrezno nadomestilo za ceno, s pomočjo kakšnih metod je bila določena pogodbena cena, vse morebitne težave, ki so nastale pri ugotavljanju primernosti cene. Kaj je glavni problem Slovenije? Sivi trg! In na sivem trgu, ali vzamete ceno delnice 12 ali 24 mesecev pred samo prevzemno ponudbo, dobite skorajda enak rezultat. Ni bistvenih razlik. Problem je, da v vsem tem obdobju potekajo odkupi podjetij na sivem trgu nepregledno, brez da bi delničarjem tarč kdorkoli povedal, kakšna je sploh ta ponudba. In zato je tukaj notri vloga revizorja posebej opredeljena! In ni glavni problem pravzaprav v Sloveniji delničarji podjetij, ki kotirajo na borzi. To je glavni problem. Glavni problem so delničarji tistih podjetij, ki ne kotirajo na borzi, delničarji podjetij, ki imajo delnice, s katerimi se trguje na tako imenovanem sivem trgu. In če govorimo o menedžerskih odkupih, je tam ravno največji problem, ker imajo menedžerji največ informacij, več informacij kot zaposleni, kot bivši zaposleni, kot morebitni mali delničarji in zato v 64. in 65. členu zelo natančno urejamo menedžerske odkupe podjetij, tudi v nejavnih delniških družbah. Zdaj vas izzivam, povejte mi, na kakšen način v vašem zakonu, če ste tukaj tako eksplicitni, urejate, s katerimi členi, menedžerske odkupe podjetij v nejavnih delniških družbah in zelo enostavno lahko primerjamo standard v tem zakonu in standard v tistem zakonu, ki ga bo predlagala vlada. In zelo zanimivo bo to primerjavo narediti in takrat bo dejansko slovenska javnost videla, komu gre za interes malih delničarjev in kaj so želeli doseči avtorji vladnega zakona. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Ziherl.
Hvala za besedo. Lep pozdrav gospodu ministru in vsem prisotnim v dvorani. Sam predloga zakona sigurno ne bom podprl, pa ne zaradi te misli, kot jo je izrekel moj kolega pred menoj, katerega imena po nemarnem ne bom omenjal, ker ima že tako vedno dovolj impulzov, da se vedno znova in znova oglaša. Kaj lahko rečemo o predlaganem zakonu? Če je samo lepotni popravek tistega zakona, ki je bil predlagan v letu 2003 in takrat tudi bili umaknjen, potem v teh treh letih se predlagatelji niso veliko novega naučili oziroma niso tudi sedaj imeli kakšnega večjega resnega namena, da bi z zakonom uredili mislim, da dokaj zahtevno in perečo problematiko. Predvsem pa predloga zakona ne bom podprl zaradi vseh danes že večkrat slišanih in navedenih pomanjkljivosti, in sicer predvsem neusklajenost z direktivo Evropske unije, ki se predvsem odraža, da ni zadosti opredeljeno in opisano oziroma definirano, kdo so povezane osebe, potem ni zadostno urejena problematika oziroma ni opredeljeno, kako je s prevzemi pri mednarodnih oziroma mešanih družbah, ko delnice kotirajo tudi v neki drugi državi oziroma na borze neke druge države. Predvsem tudi ni zadostno opredeljena oziroma ni definirano določilo o pravični ceni, pa tudi ugotavljajo se neusklajenosti z veljavnimi zakoni o prekrških. Predvsem pa ni zadosti dobro urejena zaščita malih delničarjev, zato sem prepričan, da zakona ne bom podprl. Hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Jerovšek. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, gospod minister! Pred seboj imamo predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o prevzemih. Ta zakon je bilo vložen 10. februarja. To je po moje ravno v času, ko so nam poznane osebe v Londonu pripravljale prevzem Mercatorja prek Kajmanskih otokov, kar je izbruhnilo nekoliko pozneje. Ta zakon je bil mišljen kot dimna zavesa, s katero bi se zganjalo demagogijo pred slovensko javnostjo in se celo govorilo o zaščiti malih delničarjev. Če se zadeve po zaslugi vlade ne bi razpletle drugače, bi bili danes verjetno v situaciji, da bi ljudje z zelo vprašljivim politično - poslovnim rodovnikom kotirali za županske kandidate, morda tu v Ljubljani, in posledično bi verjetno sčasoma prodali Ljubljano nekam na jug. Prvopodpisani in drugi predlagatelji so seveda imeli možnost, da bi kot ministri ta zakon v bistveno boljši obliki sprejeli v letu 2003-2004, ko je bil gospod Lahovnik minister, ampak takrat se jim je zdelo še prezgodaj, da bi celo takšne rešitve izpeljali. Kajti, takrat so nekatere dame, ki so bile včasih državne sekretarke pri gospodu Ropu, pisale zakonodajo, ki jo je pozneje Aktiva group spretno izkoristila za iztesnitev malih delničarjev. Gre za isto gnezdo ljudi, ki so delovali takrat kot povezane osebe in delujejo še danes kot povezane osebe. Zaradi tega mene ne čudi to, kot je bilo že slišano že večkrat, da ta zakon ne ureja oziroma je v nasprotju z interesi malih delničarjev, da ne določa pravične cene, se pravi, da ne rešuje problema povezanih oseb in tako naprej. Prišel je v obravnavo v nekem čisto drugem času, v času, ko se stranka, kateri pripadajo podpisniki, ne vem sicer, iz katerega scenarija njihovega predsednika so, ali so C ali so Ž scenarij, vendar prišel je v času, ko ta stranka maha z nekim manifestom, po Marksu drugi manifest. Izgleda, da bo s takimi zakoni in s takimi rešitvami, ki so, to si upam trditi, enako bile mišljene, enako kot trojanski konj, kot je bila tista zakonodaja, na podlagi katere je Aktiva group, ki so jo delale znane gospe, skušala iztisniti male delničarje. Tukaj sicer celo pišete, da "uvedena je pravica do iztisnitve in pravica prodaje manjšinskega deleža", kar je verjetno pozitivno, kar v tistem trenutku še ni oglaševala nobena zakonodaja. Ampak mislim, da so rešitve podobe, kot so se jih poslužili nekateri. In gospodje, če mislite, da se bo kdo ulovil na zakonodajo, ki je bila mišljena kot trojanski konj, po kateri bi se delalo naprej po starih metodah, v skladu s tem, bi rekel, poslovno-političnim pedigrejem, ki ste si ga ustvarili v preteklih letih, ste se zmotili. In tudi vaš manifest, ki temelji na takšnih osnovah, kot ste jih predvideli tukaj, bo imel enake posledice, kot jih je imel Marksov manifest za sodni svet, komunistični, bi imel vaš zakon podobne posledice tudi za Slovenijo. Hvala lepa.
Hvala. Imate proceduralni predlog? Izvolite, gospod Cvikl.
Gospod predsednik! Saj sem razmišljal o tem, ali dati proceduralni predlog, ampak veste, najprej se moram opravičiti, zakaj sem se smejal. Smejal sem se zato, ker nisem verjel, kaj je gospod Jerovšek hotel povedati, ampak potem, ko sem razumel, da govori o dimni zavesi, bi mu rad sporočil, da dimne mine in pa druga orožja uporablja navadno tisti, ki ima oblast, da pa naj bi opozicija zakon o spremembah in dopolnitvah zakona o prevzemih dala zato, da bi omogočila, da Janša prevzema Mercator, ta je pa malo bosa. Tako da, tudi zato sem se smejal. Proceduralni predlog je pa naslednji. Gospod predsednik, razpravljamo res o zakonu o spremembah in dopolnitvah zakona o prevzemih, razpravljam, tudi res je, hkrati nekateri smo šli v razpravi tudi v vladni zakon o prevzemih, ker je primerjava vsebinska, tudi nekateri so o tem govorili, tudi sam minister, ampak jaz bi vseeno prosil, da gospoda Jerovška vendarle skušate usmeriti v razpravo, ki se tiče prevzemne zakonodaje, ne pa vseh drugih zadev, ki smo jih danes slišali, pa ne mislim samo na dimne zavese, mislim tudi na nekatere napačne navedbe. Tako je moj proceduralni predlog, če se da razpravo uokviriti v razpravo o dveh zakonih, ki so trenutno v državnem zboru. Hvala.
Hvala. Tudi to je bilo mimo poslovnika, ker tega ne morem dati na glasovanje. Besedo ima gospod Testen. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Poslanke, poslanci! [[Poslanke ni nobene.]] Jaz se čutim, da tako pomembna in velika stranka, kot je LDS, predlaga tako nekonsistentno spremembo zakona o dopolnitvah zakona o prevzemih. Gre namreč za to, da vedno radi zagovarjajo usklajenost zakonodaje z obstoječo zakonodajo. Tisti, ki ste količkaj pogledali ta predlog njihove zakona, je neusklajen z zakonom o gospodarskih družbah in tudi z nekaterimi drugimi zakoni, zakonom o prekrških in zakonom o trgu vrednostnih papirjev, kakor tudi ni usklajen, bilo je večkrat rečeno, z direktivo 2004/25. Jaz osebno sem pričakoval, da se bomo danes veliko več pogovarjali o tem, ali je v Sloveniji, glede na evropske izkušnje in glede na zakonodajo, ki jo imajo druge evropske države, je prevzemni prag 25%, ki je v tem vašem predlogu določen, tisti pravi prag ali ne. Praksa kaže, da imajo v drugih državah ta prag v večini primerov bistveno drugačen oziroma največkrat višji. S stališča malih delničarjev, ki jih velikokrat zagovarjamo, je verjetno boljši nižji prag, ker je pri nižjem pragu prej potrebno objaviti, dati prevzemno ponudbo. Kar se tiče parkiranja delnic je po drugi strani nizek prag veliko nevarnejši, ker kliče po tem, da se povezane osebe nekontrolirano dogovarjajo in parkirajo na delnice na različnih krajih in koncih preko vseh mogočih družb in se potem dogovarjajo o vodenju podjetju in prevzema sploh ni potrebno opraviti. Kar se tiče opredelitve povezanih oseb v tem zakonu, ki je sedaj predlagan s strani LDS-a, opredelitev povezanih oseb tukaj pogrešam. Jaz mislim, da ta zakon sploh ne ponuja rešitve, kaj so povezane osebe, kako se opredelijo povezane osebe, in za mene je to ena od ključnih in bistvenih stvari, če hočemo ta zakon sprejeti in če hočemo, da bo tudi funkcioniral, kot si želimo. Veliko je bilo že rečenega tudi o tem, kaj je pravična cena. Mislim, da je minister zelo jasno in nazorno povedal, da pravična cena ni tista, ki jo ponudi prevzemnik, ampak pravična cena je tista, ki jo ponudijo vsi tisti, ki so povezani v določeni želji po prevzemu določenega podjetja, in tista najvišja cena med vsemi temi je pravična cena. No, za konec bi pa mogoče rekel še to, da osebno in tudi v naši poslanski skupini tega predloga ne bomo podprli. Bomo pa podprli, če bo ponudil ta zakon kakšne dobre rešitve, in tudi predlagali, da se vgradijo v zakon, ki ga pripravlja vlada. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Veršnik. Prosim.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani kolegi [[kolegic ni]] ! Pred nami je predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o prevzemih, in to od tistega predlagatelja, ki je eden glavnih krivcev za to, da se na tržišču dogaja to, kar se dogaja, in se po mnenju Slovenske demokratske stranke ne bi smelo dogajati. Mali delničarji, ki so vložili svoje certifikate, vložili svoje prihranke ali celo najeli kredite pri bankah in kupovali lastniške deleže v tej bolj ali manj divji privatizaciji, kjer so upravljavci teh malih lastniških delničarjev sodili, da so takšni majhni deleži nezaželeni, zato jih z raznoraznimi manipulacijami uspešno izrinjajo iz lastniške strukture. Danes, ko je večina dela že opravljenega, pa se pojavlja rešitelj, spoštovani gospod poslanec, predlagatelj sprememb in dopolnitev zakona o prevzemih. Seveda pa je ta zakon dan v proceduro, po mojem mnenju, samo iz propagandnih razlogov, premalo premišljen, premalo prilagojen sedanjim razmeram. Glede na navedeno predlaganega zakona ne morem podpreti in tudi iz razloga, ker je v parlamentarni proceduri že vladni predlog, ki je neprimerno boljši. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospod Feri Horvat. [[Se odpoveduje.]] Gospod Mikolič, imate besedo.
Hvala lepa. Nekako smo vsi mnenja in ni odveč, če ponovno omenim, da trenutna prevzemna zakonodaja, ki jo imamo, je res dokaj problematična glede na to, da omogoča različne špekulacije. In ravno zaradi tega je potrebno to prevzemno zakonodajo novelirati, skratka, vključiti tudi evropske direktive, predvsem pa zakon prilagoditi današnjemu času. Sam problem predlagateljevega zakona je pa ravno v tem, da pravzaprav ta predlog ne odraža celovite rešitve in s tem ne odpravljamo pomanjkljivosti, ki jih vsebuje sedaj veljavni zakon. Tudi sam smatram, da tiste dobre rešitve, pa če ne bodo v celoti zajete v vladnem predlogu, jih lahko seveda po potrebi vključimo in jih bom tudi sam podprl. Zamenljivo je pa to, da smo glede menedžerskih odkupov, o katerih je bilo s strani predlagateljev danes veliko govora, začeli govoriti predvsem, ko se je zamenjala oblast. Tudi sam prvopodpisan predlagatelj je omenil, da se je ta problematika začela prepozno reševati, tudi sami to priznate, pa ne pred dvema letoma, ampak bilo bi potrebno, da bi se na tem segmentu zakonodaja zamenjala pred osmimi oziroma petimi leti. Danes je bilo slišati, in tudi sam smatram, da so bile ravno na tem področju storjene največje mahinacije. Ne moremo danes reči, da menedžerskih odkupov v prihodnje ne bo. Seveda bodo, ampak glede na to, kakšne pretenzije so bile na tem segmentu narejene, tudi če spreminjamo zakonodajo ali je ne, tudi sam smatram, da vprašanje koliko bi se povečale nepravilnosti kakršne so se dogajale v preteklosti, skoraj danes ni možno. Zaradi tega jaz tega predloga ne bom podprl. Hvala.
Hvala. Gospod minister, imate besedo.
Hvala lepa. Vlada predlaganega zakona poslancev s prvopodpisanim dr. Matejem Lahovnikom ne podpira. Prvič, zaradi tega, ker ni usklajen z direktivo o prevzemnih ponudbah, to se pravi z evropskim pravnim redom. Že to je zadostni razlog. Ampak pojdimo tudi v vsebino. Zakon tudi ni usklajen z že sprejetimi predpisi. Temelji na starem osnutku iz leta 2003, ki je bil tudi sicer vložen v parlamentarno proceduro. Predlagani zakon pa najmanj pokriva predvsem male delničarje. Kajti, kaj je za malega delničarja pomembno ali pa za delničarje nasploh, še posebej pa za malega - da dobi, vedno, kadar je to potrebno, seveda kadar gre za prevzem, prevzemno ponudbo in da dobi pravično ceno. Zlasti prevzemne ponudbe ta zakon ne ureja pravilno, ker eksplicitno ne definira oseb, ki delujejo usklajeno. Tu je ta zakon, ki je poslanski zakon, neusklajen z direktivo. Direktiva zelo jasno določa, katere so osebe, ki delujejo povezano, in ta novela zakona te direktive ne povzema. To je prva zadeva. Druga zadeva je pa glede pravične cene. Pravična cena po predlaganem zakonu ni korektno definirana in lahko pride do prevzemne ponudbe po bistveno nižji ceni, kot pa so jo povezane osebe oziroma osebe, ki delujejo s prevzemnikom usklajeno, kupovale na trgu zadnjih 6 mesecev. Kajti v tem zakonu je pravična cena tista, ki jo določa prevzemnik oziroma po kateri je prevzemnik odkupoval zadnjih 6 mesecev. Mislim, da morajo biti obvezno zraven tudi osebe, ki delujejo z njim usklajeno. To je anomalija. Kar je pa najbolj pomembno, pa poudarjam sedaj, to je, da ni sankcij za kršitve. Namreč, po vladnem predlogu se kršitve sankcionirajo tako, da se prevzemniku, ki ni spoštoval prevzemne zakonodaje, vzamejo vse glasovalne pravice, ne samo tiste, ki presegajo 25% prevzemni prag. To je bistvena razlika. Tako ni samo formalen razlog, da vlada tega ne podpira. Predvsem so vsebinski razlogi, ki sem jih zdaj na hitro nekaj naštel. Tudi agencija za trg vrednostnih papirjev ima bistveno večja pooblastila, ima aktivno legitimacijo tudi v primeru, ko se sankcionira mirovanje glasovalnih pravic. Zakon ni usklajen z direktivo glede obveščanja delavcev in malih delničarjev, ki morajo prejeti obvezno obvestilo o prevzemni nameri. Skratka, gre za vrsto vsebinskih pomanjkljivosti, zato smatramo, da je zakon neprimeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Hvala. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki so to želeli, so dobili besedo. Ker določen čas za razpravo še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena poslovnika še kdo razpravljati. Lahovnik, Cvikl, minister. Imam tri prijavljene. Še kdo? [[Ne.]] Vsi imajo na voljo po pet minut. Gospod Lahovnik.
Hvala lepa. Domnevam, da bo čas za repliko potem, ali vsak po pet minut pa konec? Verjetno [[...]]
Razprava, pet minut.
Skratka, tisto, kar želim najprej poudariti, so netočnosti, ki jih je izrekel gospod minister. Gospod minister je pravkar pokazal, da tega zakona sploh ni prebral. Tu ga lahko razumem, ker so sami pripravili svoj zakon. Res pa je, da sem jaz zakon o prevzemih vložil zato, ker se vlada ni pravočasno odzvala. Čakal sem leto dni. Leto dni sem dal časa tej vladi, pa ni bilo nič. Po letu dni sem pač vložil ta zakon o prevzemih, ki je že zdaj, kot ste sami ugotovili, dva meseca in pol v parlamentarni proceduri, vladnega zakona še zdaj ni. Pravzaprav zdaj ga je vlada sprejela, prejšnji teden ste ga spravili skupaj in ga sprejeli. Druga stvar, ki je zelo zanimiva; to, kar je gospod prej na moji desni, ki je bil gospod Jerovšek, govoril, kdo je zadaj, tisto osebo, ki jo je imel v mislih, je zadaj za vladnim zakonom, ker je bila v delovni skupini vlade Republike Slovenije. In naj si malo pogleda, stvari tako da je bilo cel kup netočnosti. Tisto, kar želim posebej poudariti, je to, da ni sankcij, je smešno. Izrecno piše v členu, da so sankcije do 90 milijonov tolarjev kazni za pravne osebe in do 900 tisoč tolarjev za fizične osebe. Kar se tiče usklajenega delovanja, gospe in gospodje, ne se sprenevedati, lepo vas prosim! Že v obstoječem zakonu je usklajeno delovanje zelo jasno sankcionirano. Orkestrirano delovanje povezanih oseb je prepovedano in se sankcionira. Agencija za trg vrednostnih papirjev bi že zdavnaj morala ukrepati. Če vzamemo, bom ponazoril na konkretnem primeru Mercatorja. Če se osebe A, B in C v pisarni dobijo s predsednikom vlade v pisarni predsednika vlade in kasneje en teden zatem osebe A, B in C izvedejo transakcijo Mercator, pa pravijo celotni slovenski javnosti, da delujejo neodvisno, bi bilo to v Združenih državah Amerike smešno. Komisija za trg vrednostnih papirjev bi jih strogo sankcionirala. Pri nas pa rečejo, da so se pogovarjali o - ne vem, kakšno je vreme zunaj, o prihodnosti njihovih podjetij, se čudijo na vse pretege, kako to, da nas to sploh vznemirja, da so se dobili in - "nikomu ništa". To je v Sloveniji mogoče. V ZDA to ni mogoče. Poglejte si prakso, kaj se dogaja, po obstoječi zakonodaji, ki jo imamo. Tudi pri tem zakonu, ki ga jaz predlagam, ima agencija za trg vrednostnih papirjev vse pristojnosti, da ob takšnih primerih ukrepa. Vprašanje je, ali si to upa direktor agencije za trg vrednostnih papirjev vprašati in zahtevati od predsednika vlade, pa ima vse te pristojnosti. O čem se je govorilo na tistem sestanku 12. avgusta, da vpraša tudi preostale tri akterje, od katerih je ena oseba, ki je sodelovala na tistem sestanku, ne boste verjeli, tudi v delovni skupini za pripravo vladnega prevzemnega zakona. In ta oseba bo potem govorila o usklajenem delovanju in kako je to škodljivo. Pa lepo vas prosim, saj si še tiste pogodbe, po kateri ste prodajali Mercator, ne upate pokazati javnosti! Zakaj ne? Spet vam bom dal primer usklajenega delovanja, kako se po tem zakonu to ugotavlja. Če je pogodba, po kateri je recimo podjetje a kupovalo delnice od kapitalske družbe povsem enaka pogodbi, po kateri je podjetje b kupovalo delnice tega istega podjetja od Slovenske odškodninske družbe, potem je jasno, da to ni naključje. Če so razne pogodbe prihajale iz istega faksa in tako naprej, potem je jasno, da to ni naključje. In te zadeve se v ZDA tako ugotavljajo, gospe in gospodje, in komisija za trg vrednostnih papirjev ima tam te pristojnosti. Vprašanje je samo, ali si upa agencija za trg vrednostnih papirjev uporabiti te pristojnosti, ki jih daje ta zakon, ki smo ga vložili v proceduro. To je tisto vprašanje. Vse ostalo je pa nekako bolj za umetniški vtis, kar vlada govori. Zelo enostavno. Da se ugotoviti, kdo so povezane osebe in kaj je usklajeno delovanje in vsi vemo, kaj je orkestrirano delovanje, in da je takšno delovanje izrazito na škodo malih delničarjev, ki v takšnih primerih izgubljajo. Te stvari so jasne in tisto, kar je treba, je treba dati agenciji za trg vrednostnih papirjev, takšne pristojnosti, kot jih ponuja ta zakon, potem pa te pristojnosti striktno izvrševati. Vprašanje pa je, ali se v teh okoliščinah, kakršne so v Sloveniji, ali si agencija za trg vrednostnih papirjev to upa storiti. Hvala lepa.
Hvala. Gospod Cvikl, izvolite.
To, kar imamo danes, je pravzaprav diskusija o tem, kako kdo razume tranzicijo oziroma prehod. Mi razumemo tranzicijo tako, da do nastopa te vlade ni bilo prevzemov, ki bi bili izvedeni brez prevzemnih premij za javne delniške družbe. In gospod minister je sam nekje rekel, če bi ta zakon ali nekdo je izjavil, ali na tiskovni konferenci, mislim, da ste bili vi, če bi zakon o prevzemu, kot ga vlada predlaga, veljal pred tistim famoznim sestankom gospoda predsednika vlade z osebami A, B in C, potem bi morali dati ponudbo za prevzem. Mi seveda trdimo, da je kar nekaj določb obstoječega zakona o prevzemih, 4. itn., člen, ki govorijo, da tudi neposredno po določbah že veljavnega zakona in po določbah nekaterih drugih pravil igre, ki jih gospa državna sekretarka na ministrstvu za gospodarstvo zelo dobro pozna - škoda, da je danes ni z nami - bi takšna prevzema ponudba morala biti dana. Ne nazadnje o tem govori eden od kolumnistov Mladine, ki pravi, da je nekako čudno, da KAD in SOD, ko sta prodajala Mercator, nista objavila oglasa, s katerim bi javno zbirala, sedaj pa KAD in SOD za podjetje Vrvica d.o.o., v kateri znaša delež KAD-a milijon tolarjev, pa sta dala javno ponudbo. Zakon o prevzemih ščiti male delničarje. To je njegov glavni cilj in mi s spremembami zakona o dopolnitvah spremembe zakona o prevzemih to zaščito želimo narediti še močnejšo. Še posebej v potencialnih primerih nejavnih delniških družb, ki so v Sloveniji, kar v pomembnem številu, želimo z zakonom o spremembah in dopolnitvah zakona o prevzemih natančno opredeliti nekatere določbe. Vlada Republike Slovenije v svojem zakonu o prevzemih o tem molči. Ne govori o tem, kaj vse mora poročilo o nameravanem prevzemu storiti, ne govori o vlogi revizorja in predpostavljam, da bo vsak čas ukinila tiste določbe v statutu SOD-a in pa v dobrih pravilih obnašanja gospodarjev, kot sta KAD d.d., ki pravijo, da je potrebno dajati javne ponudbe. Zato boste danes, če bo obveljala volja vladajoče koalicije, predvsem omogočili, da se praksa prevzemanja podjetij brez prevzemne premije, in o tem je govoril vaš predsednik vlade sam, gospod Janša je govoril v Krškem, da podjetje, ki je prevzeto, ne more biti še enkrat prevzeto. On je sam potrdil, da sta KAD in SOD, ko sta prodaja podjetje Istrabenzu in Laškemu, pravzaprav omogočila prevzem podjetja. Če sta to res naredila, in verjamem, da sta to res naredila, se je pri tem poslu poškodovalo mislim, da 19 tisoč malih delničarjev. Mi smo nasprotovali vrsti določb, predvsem sklepom tudi nadzornega sveta v primeru Mercatorja, ki so seveda predlagali, da imajo samo nekateri izključno pravico do kapitalizacije in vlada oziroma KAD in SOD nista vključila med tiste, ki imajo pravico do kapitalizacije v Mercatorju, ko sta še imela čas, vseh malih delničarjev, ampak sta to pravico izborila sebi, SOD-u in menedžerjem. Zanimivo pa, da so potem te osebe a, b in c, KAD in SOD, ki sta svoja lastninska upravičenja s pogodbo, ki je bila podpisana pred skupščino, na kateri se je menjaval eden malih delničarjev, da so te tri osebe a, b in c potem podpisale neko pogodbo o tem, kako bodo nadaljevale s prevzemanjem tega podjetja, ko vlada ni izkoristila prevzemne premije. Če vlada s svojim zakonom o prevzemih ne namerava natančneje urediti menedžerskih prevzemov, potem boste danes z zavrnitvijo tega zakona samo omogočili, da se bo slabo upravljanje slovenskega gospodarstva nadaljevalo in da se bo v okviru tega slabega upravljanja predvsem dajalo darila Janševim prijateljem. To je slaba politika, gospod minister, in zato predlagam, da zelo natančno pogledati določbe obstoječega in novega zakona. Hvala lepa.
Hvala. Gospod minister.
Hvala lepa. Jaz sem pravzaprav vesel, da imamo ob tem zakonu o prevzemih pravzaprav eno priložnost, da testiramo na eni strani, kako gleda na eno pomembno tranzicijsko, pa ne samo tranzicijsko, tudi razvojno-gospodarsko dilemo opozicija in kako gleda vlada. Zato imamo pred seboj pravzaprav dva predloga. En predlog, ki ni usklajen z direktivami o prevzemnih ponudbah, ki ni usklajen s slovenskim pravnim redom, ki je škodljiv za male delničarje, ki je škodljiv za zaposlene in ki ne ureja, ki nejasno ureja ključne dileme prevzemom. Na drugi strani pa alternativo, ki ste jo lahko prebrali, ki je osnovana pravzaprav na podlagi dolgotrajne strokovne diskusije vseh institucij, ki se s to problematiko ukvarjajo v Sloveniji. K njej so bili povabljeni neodvisni strokovnjaki, eksperti, institucije, visokošolske institucije in je nastal pravzaprav v strokovne krogu usklajen, sodoben, prevzemni zakon. Jaz sem vam že večkrat povedal, zakaj smatram vsebinsko, da je ta predlog novele zakona o prevzemih škodljiv za male delničarje, pa jih bom še enkrat ponovil. Prvič zaradi tega, ker nejasno določa osebe, ki delujejo usklajeno. Agencija za trg vrednostnih papirjev bo imela enako težko nalogo in se bo večkrat izrazila za nepristojno, ker je tako nejasno napisan člen, ki govori o osebah, ki delujejo povezano, da bo pravzaprav stalna presija na to agencijo in rezultat bo jalov, tako kot je sedaj. Zato smo v vladnem predlogu pravzaprav postavili domeno, kadar osebe delujejo usklajeno, in morajo te osebe to izpodbijati, dokazno breme je torej na strani teh oseb. Druga pomanjkljivost je pravična cena. Kaj je za malega delničarja pomembno? Da dobi ponudbo in da dobi pravično ceno za ponudbo. Pravična cena je določena, kot sem povedal, je zadnja cena v zadnjih 12-ih mesecih, po kateri so tako prevzemnik kot osebe, ki s prevzemnikom delujejo povezano oziroma usklajeno, ponudili in odkupovali delnice. Vi pa predlagate, da je samo tista cena, ki jo je prevzemnik. Če ima torej prevzemnik osebo, ki z njim deluje usklajeno, ponuja jo po trikrat višji ceni, ne, to ni pravična cena, pravična cena je tista trikrat nižja, ki jo je ponujal prevzemnik. In to se ponudi malim delničarjem. Trikrat nižja cena. To je možno po tem vašem predlogu, zato je predlog slab. Predlog je slab tudi zaradi tega, ker ne spoštuje direktive glede obveznega obveščanja delavcev o prevzemni ponudbi. Direktiva izrecno določa, da morajo biti delavci s prospektom obveščeni o prevzemni ponudbi in o stališčih glede te prevzemne ponudbe. Teh določb v vaši noveli ni. Tretjič. Agenciji za trg vrednostnih papirjev je podeljena aktivna legitimacija, da ukrepa, če je kršen zakon o prevzemih, če je prišlo do prevzema, pa ni bilo prevzemne ponudbe. Odvzetje vseh glasovalnih pravic na skupščini. To je zelo pomembna sankcija. Zelo pomembno je tudi to, da vladni zakon zajema tudi KAD in SOD in ju ne opredeljuje kot izjeme. V vašem zakonu opredeljujete KAD in SOD kot izjemo. Vi govorite v določbah, da za KAD in SOD ne veljajo določbe tega zakona do prevzemnega pragu 25%. Zakaj ta izjema? Glejte, saj vam bom citiral to določbo, ki je v vašem zakonu. Govorite, da sta KAD in SOD neki izjemni, in tudi ne samo KAD in SOD. Zakaj so te izjeme v zakonu, povejte? Ne, niso ista pravila, ker so za te konkretne pravne osebe izjeme. Mi jih ne opredeljujemo kot izjeme, temveč jih enako obravnavamo kot vse ostale pravne osebe. Zato še enkrat trdim, kot sem že povedal, da bo zakon o prevzemih veljal tudi za njih, kar doslej seveda ni bilo. Zakon ureja tudi menedžerske odkupe, ureja jih pravzaprav tako, kot ureja vse prevzeme. Želim samo enkrat pojasniti, da je postopek in usklajeno delovanje v vladnem zakonu urejeno transparentno, postopek je jasen, pooblastila agenciji in pristojnim institucijam so močna in učinkovita. Seveda je s tem pravzaprav primerjava zelo jasna in kaže na to, kdaj in kje je podpora kateremu zakonu. To, kar sem pa govoril glede KAD-a in SOD-a, je v 32. členu vašega zakona [[...]] [[Izklop mikrofona.]] [[...]]
Gospod minister, hvala lepa, čas je potekel. Zaključujem razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj čez pol ure, to je ob 18.45. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prekinjam sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali ob 18.45.
Spoštovane poslanke in spoštovani poslanci! Prosim, da se umirite, zasedete svoja mesta. Nadaljujemo sejo državnega zbora. Prehajamo na glasovanja zbora o predlogih odločitev. Preden preidemo na glasovanje, prosim poslanke in poslance, da preverijo delovanje glasovalnih naprav, in sicer mora na desni strani vložene kartice goreti oranžna lučka. Nadaljujemo s prekinjeno 11. točko dnevnega reda - obravnava predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o starševskem varstvu in družinskih prejemkih, skrajšani postopek. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženih amandmajih. Prehajamo na 7. člen, in sicer na odločanje o amandmaju poslanskih skupin SNS, LDS in SD k 7. členu. Gospa Širca, izvolite.
Hvala. Dovolite, da ponovim obrazložitev tega amandmaja k 7. členu. Omejitev možnosti prenosa dela dopusta za nego in varstvo otroka do 8. leta otrokove starosti na zgolj do 3. leta otrokove starosti je znižanje danes veljavne pravice. In dovolite, da vam povem, da te obrazložitve nisem prebrala iz obrazložitve poslanskih skupin, ki ste jih imenovali in ki so sedaj vložene, ampak obrazložitev iz predloga amandmaja matičnega delovnega telesa, ki je bil obravnavan na odboru in ki ga je podpisal poslanec, kolega Anton Kokalj. Podobno utemeljitev je imel tudi za 6. člen, ki je še bolj bistven kot ta 7. člen, vendar 6. člena nismo mogli več odpirati. Kaj hočem povedati? Da je zanimivo, da se minister Drobnič ne požvižga samo na stališča opozicije, ampak da se na nek način požvižga tudi na stališče koalicijskih partneric. Seveda nas ta aroganca ne vznemirja, vznemirja pa nas aroganca do mater oziroma očetov, ki se jim sedaj odvzema neka pravica, ki je bila prej dana. Zato vas prosim, tudi koalicijske partnerice, da sledite ne samo našemu amandmaju, ampak tudi na matičnem delovnem telesu predlaganem amandmaju kolega Kokalja. Hvala.
Hvala. Dve stvari bi rad opomnil. Prosim, ne polemizirajte z ljudmi, ki jih ni v dvorani, ali pa če so, tudi ne morejo replicirati. Drugo, kar je, kdor želi obrazložiti glas v imenu poslanske skupine, naj takoj pove, v imenu poslanske skupine, sicer se smatra kot v svojem lastnem imenu. Gospa Potrata, izvolite.
Hvala. V imenu poslanske skupine pojasnjujem, da bo poslanska skupina ne samo vložila amandma, pač pa bo tudi glasovala za amandma, v katerem želimo ohraniti pravico ali možnost, da se otrokov oče odloči izkoristiti brezplačen očetovski dopust za nego in varstvo otroka do otrokovega 8. leta starosti. Nobenega utemeljenega razloga poslanska skupina Socialnih demokratov ni slišala, ki bi skrajšanje časa utemeljevala do te mere, da bi to pravico, ki države nič ne stane, omogoča pa očetu, da vzame brezplačni dopust za nego in varstvo otroka do otrokovega osmega leta starosti, preprečili. Res je mogoče slišati utemeljitve, da je učinkovitost pomembna, da mora državna blagajna gospodarno ravnati z javnimi sredstvi. Poudarjam, ne gre za javna sredstva, gre za svobodno odločitev očeta v dogovoru verjetno z materjo, kdaj bo to možnost 75-tih dni izkoristil. Predstavljam si, da predstavlja evidentiranje take pravice neko določeno oviro. Je pa res, da smo nedavno tega sprejeli zakon, ki centralizira evidence, torej bo za državo, za vlado, za izvršno vejo oblasti lažje pregledovati uresničevanje te pravice. Drugo, kar je treba dodati, argument, da je prav, da so pri otroku roditelji do otrokovega tretjega leta, pomembnejša, zbledi ob dejstvu, da je v nekaterih drugih rešitvah pa zakonodajalec menil, da niso tri leta tista meja, do katere naj bi neka pravica segla, ampak do otrokovega šestega leta starosti, pa tudi še čez. Mi bomo torej glasovali za ta amandma, ne glede na to, da bo prvi amandma neke druge poslanske skupine. Hvala.
Hvala. Gospod Kokalj.
Hvala lepa. Sicer ni več v razpravi moj amandma. Moj amandma je bil vložen za odbor, na katerem je bil po demokratični poti zavrnjen. Sam sem ga vložil zato, ker menim, da je to tako nebistvena sprememba, ki jo je sprememba zakona predvidevala, da jo je bilo nesmiselno uvajati in sem predlagal, da bi ostalo tako, kot je bilo. Demokratična večina jasno se je odločila drugače in kot sem rekel, jaz to spoštujem, in nima smisla v tem smislu siliti z glavo skozi zid, glede na to, da ta zadeva po moje dejansko ni bistvena pri tem zakonu. Dejansko ni bistvena sprememba. Bolj bistvene so druge spremembe, ki so vpeljane, in ki bistveno izboljšujejo odnos do družine oziroma do starševske pomoči. Tako sem tudi že javno povedal, kako se bom opredelil, ko je na odboru bilo to demokratično izglasovano in se odbor ni ogrel za ta amandma, ki sem ga vložil. Toliko glede na to, da so se nekateri toliko sklicevali name. Me pa veseli, da včasih le najdemo skupno točko in da nam je vsem blizu skrb za družino in pričakujem, če bo še kakšna pozitivna sprememba pri zakonodaji, da bomo s strani opozicije tudi podprti. Hvala.
Hvala. Gospa Žgajner Tavš.
Hvala lepa. V imenu poslanske skupine. Jaz se ne bi strinjala, da gre za nepomembno spremembo. Gre za pomembno spremembo, gre za kratenje oziroma jemanje pravice, gre za jemanje pravice do svobodne izbire. Jaz se sprašujem, kdo v tej državi bo odločal, kaj je za otroka najbolje. Do sedaj so o tem odločali starši, oče, mati. Ali bo minister Drobnič sedaj po novem odločal o tem, kaj je za otroke najbolje, kaj je najbolje za starše? Še enkrat bi prosila, glede na to, da smo v razpravi slišali, da tudi Nova Slovenija načeloma ne nasprotuje temu amandmaju, da amandma podprete. Gre za, verjamem, za pozitivno spremembo. Pa bom rekla, ne spremembo, kajti že danes je v zakonu določena pravica do izbire, ki jo imajo očetje do 8 leta otrokove starosti. Zakaj jemati to pravico oziroma pravico krčiti do zgolj 3. leta otrokove starosti? Še enkrat prosim, da prisluhnete in podprete amandma Slovenske nacionalne stranke oziroma amandma, ki mu sledita tudi amandmaja Liberalne demokracije in Socialnih demokratov.
Hvala. Gospod Žnidaršič.
Hvala lepa, gospod predsednik. Kolegice in kolegi! Zagotovo ni argument, o katerem govorite, to, da je treba ohraniti to pravico do osmih let, češ, kako je to neka sijajna zadeva. To ni bila zanimiva pravica za prizadete, ker je to pravico koristilo skrajno malo ljudi. Po stališču poslanske skupine je boljša rešitev omejitev na tri leta, ki bi morda spodbudila bistveno več očetov, da bi vzeli ta dopust in ga namenili svojemu otroku v bolj občutljivem času njihovega življenja. Potem ko gredo otroci v vrtec in v šolo, je to manj pomembno in ga ni treba neprekinjeno držati za roko, otroka namreč. Vaši argumenti so slabi. Ampak mi amandmaju teh treh poslanskih skupin ne bomo nasprotovali, da ne bo izpadlo, da smo proti koristim otroka, čeprav smo prepričani, da je rešitev, ki smo jo zapisali na 3 leta, boljša. Hvala lepa.
Hvala. Še kdo? [[Ne.]] Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 44, proti 9. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 9.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanske skupine LDS k 15. členu. Gospa Širca.
Tokrat v imenu poslanske skupine. Dragi partnerji, partnerji za razvoj, ta amandma zagotovo podpira tendence, ki so zapisane v raznih strategijah, nedvomno pa tudi v duhu reformatorjev. Govori o tem, da starši, ki se odločajo o negovanju otroka, se lahko odločajo do krajšega delovnega časa ne samo do treh let, ampak po novem do šestega leta starosti. Po tej logiki lahko pride do zelo pomenljivega in dolgega izpada s trga dela. Ker pa vemo, da to prizadeva predvsem ženske in matere, pomeni tudi, da se tista tendenca, da se bo povečevalo zaposlovanje, da se bodo stimulirale ženske, da ostanejo vpete v delovne procese in nadaljujejo svojo kariero ali jo vzpostavljajo, bodo na nek način lahko drugače rešene. Ne samo s krajšim delovnim časom, ampak tudi z možnostjo, da sploh ostanejo doma in da se prostovoljno odtrgajo s trga dela, ker jim bo država plačevala vse socialne in druge prispevke. Za ženske, ki, kot pravim, bodo glavne lahko izbirale, poudarjam, res da izbirale to možnost, to ne bo koristno, zato smo tudi predlagali ta amandma, za katerega upam, da ga boste podprli. Hvala.
Hvala. Gospod Capuder.
V imenu poslanske skupine. Eden od ciljev predlaganih sprememb veljavnega zakona je izboljšanje razmer za oblikovanje in razvoj družin ter povečanje rodnosti. Za doseganje teh ciljev je vlada predlagala več rešitev, ki so bile predstavljene že med razpravo in ki sledijo izkušnjam pri izvrševanju tega zakona v preteklosti. Tudi koalicija kot skupnost nekih strank, ki hočejo tej državi dobro, je amandmajem dodala k 15. členu nov podčlen, ki pa ju skušate, se pravi, ta člen in en člen prej skušate kolegi iz LDS odstraniti iz zakona z razlogom, kateremu sam in mu tudi v naši poslanski skupini ne najdemo pametnega razloga. V naši poslanski skupini smo prepričani, da je potrebno z več različnimi ukrepi vplivati na izboljšanje demografske slike v naši državi, vsak opravičenec pa se lahko sam odloči, katerega bo izbral. Sam se odloči, ali ga bo izbral ali pa ga ne bo izbral. Ravno predloga, ki ju v LDS predlagate za črtanje, sta po našem mnenju takšna predloga, ki ju je potrebno upoštevati, naj jih še enkrat preberem. Novi 48b. člen: "Eden od staršev, ki neguje in varuje dva otroka, ima pravico iz prvega odstavka 48. člena tega zakona podaljšati do dopolnjenega 6. leta starosti mlajšega otroka." 48c. člen, ki ga je predlagala koalicija: "Eden od staršev, ki zapusti trg dela zaradi nege in varstva štirih ali več otrok, ima pravica do plačila prispevkov za socialno varnosti." Vsak od staršev se bo odločal sam, ali bo sprejel predlagane rešitve ali ne. Njemu so te možnosti ponujene. Ukrepi niso obvezni, lahko pa jih uporabi tisti ali tista, ki mu pomeni delo za družino več kot pa poklicna kariera. V tem smo si različni in to različnost upoštevajmo. Nekateri lahko kombiniramo službo in družino, drugim to ne uspeva, zato jim omogočimo izbiro. Me pa prav zanima, kako se boste odločali pri glasovanju o tem amandmaju vsi tisti, ki ste podprli prejšnji amandma, kajti prejšnji amandma ni bil z neko veliko vsebino, ta pa ima zelo globoko vsebino.
Hvala. Poslanec Koren, izvolite.
Jaz sem tudi prejšnji amandma hotel podpreti, čeprav mi glasovalna naprava ni delovala. Vendar je prav, da zdajle povem, da je tudi moj glas treba prišteti k tistim, ki so glasovali za amandma k 7. členu, čeprav tisti amandma po mojem mnenju ni imel nobene velike teže. Moram pa reči, da je ta amandma, ki ga predlaga Liberalna demokracija k 15. členu, amandma z zelo, zelo velikimi posledicami. Mi smo želeli sprejeti zakon, in to dober zakon, ki bo prinesel nekaj pozitivnega za družine, za družine z več otroki, za očeta in za mater z več otroki. Ministrstvo je pripravilo zakon tudi s 15. členom, ki daje možnost, da se mati ali oče odločita, da vzameta skrajšani delovni čas. In ocenjujem, da je to zelo pomembna možnost, zelo pomembna izbira, ki jo lahko izkoristi ali pa ne izkoristita oče ali mati. Zato osebno ne vidim prav nobenega smisla oziroma nobene ovire, da bi tako možnost odrekali z nekimi kvazi izgovori, da lahko potem, če je to tako dolgo, žena ali mož izgubi stik s svojo poslovno dejavnostjo. Jaz pravim, nikogar ne bomo silili, vsak se lahko sam odloči. In lepo prosim, pustimo možnosti, da se starši za to sami odločijo. Hvala lepa.
Hvala vam. Preden dam besedo za obrazložitev glasu poslancu Antonu Kokalju, prosim vse prisotne poslanke in poslance, da se umirijo in prisluhnejo argumentom, ki so privedli oziroma ki bodo privedli poslance, da glasujejo tako ali drugače. Kakor rečeno, kolega Kokalj, izvolite.
Hvala lepa. Nekoliko sem razočaran nad razpravo o prejšnjem amandmaju s strani Liberalne demokracije; sem že mislil, da smo se bolje ujeli. Moram reči, da me je ta amandma res razočaral, ker pravzaprav povečuje pravice, in ga sam seveda ne bom podprl. Predlagam pa, glede na to, da smo nekako na isti liniji, kot zgleda, da bi morda vi sedaj tudi vzdržali, kot sem se jaz prej. Hvala.
Hvala. Obrazložitev glasu, poslanec Rudi Veršnik, izvolite.
V imenu poslanske skupine. Glejte, danes smo se na veliko prepirali okrog praznega nič, lahko rečem. Ko smo pri glasovanju o pomembnem členu, pa tisti, ki so imeli pri 7. členu največ povedati, kakšna krivica se dogaja, kako se kršijo človekove pravice, kako se omejuje, pa pri tem členu govorijo ravno obratno. Še enkrat povem. 15. člen je svobodna odločitev nekoga od staršev, ni nujno, da je ženska, lahko je tudi oče. In to prepustimo staršem, da se sami odločajo o tem, katero od možnosti bodo izrabili. In to možnost jim enostavno dajmo. Hvala lepa.
Hvala vam. Besedo dajem poslancu Stanislavu Brenčiču.
Hvala lepa. Poglejte, oba člena ki ju želimo črtati, 48.b in c člen, ne prinašata vsebine, da bi ju bilo treba črtati. To je prepuščeno prosti izbiri mame, ki se bo odločala, da bo za vzgojo in nego otrok stopila s trga. Mi smo malo nazaj, ko smo delali pokojninsko reformo, takrat te zadeve človeško razumeli, ko je neka mati ostala doma, bilo je veliko otrok, potem ni imela osnove za pokojnino, pa smo rekli, država to jemlje kot vrednoto, pa smo uredili državno pokojnino, da tudi tista mati, ki je varovala otroke in ni bila na trgu dela, dobi nek tolar na stara leta. In tudi ta bo dobila nekaj takšnega, nekaj več, ampak ti prispevki gredo do minimalne plače. Mislim,da ni potrebno, da bi to črtali. Mi bomo nasprotovali temu amandmaju prav iz izhodišč, s katerimi smo se soočali že ko smo delali obstoječo reformo pokojninskega sistema, ki sedaj traja. Hvala.
Hvala. Kolega Jerovšek, izvolite.
Hvala lepa. Amandmaja Liberalne demokracije, ki je v popolnem nasprotju s tem, kar imajo glede fleksibilnosti delovnega časa za matere oziroma starše v veljavi skandinavske države, ne bom podprl. Kot sem že omenil, ta amandma prihaja iz pozicije agresivnega feminizma, preživetega feminizma, ki v ženski ne vidi matere in vzgojiteljice otrok. Trdno sem prepričan, da ogromna večina žensk nasprotuje takšnemu gledanju na vlogo matere, vlogo ženske v naši družbi. Zaradi tega sem tudi prepričan, da bo z ogromno večino ta amandma zavrnjen. Če bi se priklonili takšnemu gledanju, bi stopili v predmoderni čas in trdno sem prepričan, da je slovenska družba zrela in da se ne spogleduje s takimi pogledi, ki so v nasprotju z zrelim starševstvom, z možnostjo obeh staršev, da se podaljšan čas ukvarjajo tudi z vzgojo svojih otrok in so hkrati tudi profesionalno lahko aktivni in uspešni. V podaljšanem skrajšanem delovnem času mnoge ženske, poznam take primere, so se profesionalno izobraževale in bile ob koncu tega obdobja bolj usposobljene za bolj odgovorne naloge in dela v službi, v profesiji. In takšne ženske so prav gotovo v večini. Hvala lepa.
Hvala vam. Obrazložitev glasu Barbara Žgajner Tavš, izvolite.
Hvala lepa. Jaz bom govorila v svojem lastnem imenu. Rekla bom v osnovi, da sta dva dodatka, ki smo ju sprejeli na matičnem delovnem telesu v obliki amandmajev koalicijskih strank, po moji oceni sporna in dokaj nedorečena. Slišali smo, da gre za pravico, pravico matere oziroma očeta do izbire ali ostati doma v primeru, če imata štiri in več otrok, ali ostati aktiven na trgu dela. Rekla bom hvala bogu, da imata pravico do izbire, pa vendar tukaj je tisto, kar je po moji oceni zelo sporno. Treba je zagotoviti tem osebam tudi pravico do dela po ustavi, ki je zagotovljena po ustavi. Zelo zanimivo bi bilo slišati, na kak način in kdo bo tem ljudem po 10-tih letih zagotovil aktivno vključevanje na trg delovne sile. Jaz amandmaju ne bom nasprotovala, niti ga ne bom podprla, ampak bom stisnila tipko kvorum, ker mi ni čisto jasno, kakšne bodo posledice tega amandmaja oziroma tega, kar je zapisano zdaj v tem zakonu.
Hvala. Kolega Pojbič. Hvala vam. Poslanka Marjetka Uhan, izvolite.
Hvala za besedo. Če ste me gospa Tavševa in podobne kolegice iz opozicije prepričale [[...]]
Gospa Uhanova, jaz sem vas dolžan opozoriti, da smo v fazi obrazložitve glasu in ne v fazi komunikacije z drugimi poslanci. Izvolite, nadaljujte.
Sem podprla 7. člen, amandma pri 7. členu, gotovo ga ne bom pri 15. členu. To je pravica in mi je žal, da nekateri ne vedo, da že sedaj ostajajo nekatere mame doma, ki imajo štiri ali več otrok, pa jih nihče ne sili, pa nič ne dobijo. Mi pa jim damo te pravice, širimo jim pravice, ne jemljemo, širimo, damo jim možnost. In ne recite, da to ni širjenje pravic, kot ste prej govorili pri 7. členu, da je oženje pravic. Skratka, tega amandmaja ne bom podprla. Starši imajo pravico, pa ne gre samo za matere, gre tudi za očete in tudi zaradi tega bom podprla, kdorkoli, če bo hotel, bo lahko izkoristil to možnost. In še nekaj je pomembno v tem zakonu. Tudi kmetice in samozaposleni imajo to pravico, ki jo prej niso imeli v zakonu, zato je razlog več, da novelo podprem, vsekakor pa ne tega amandmaja.
Hvala. Jaz prosim še enkrat poslanke in poslance, pred mano vas je že nekajkrat zaprosil predsednik državnega zbora, če lahko prisluhnete ostalim razpravljavcem. S tem izkažete odnos do materije in do ostalih poslank in poslancev. Če tega ne boste storili in če se bo nadaljevalo motenje govornikov, bom sejo prekinil za 15 minut. Verjamem pa, da to ni v interesu nobenega. K obrazložitvi glasu se je prijavila magistra Potrata. Izvolite.
Hvala. Amandma, ki govori o črtanju 48.b člena in 48.c člena, zame ni vprašanje ideološke orientacije kakšne od usmeritev, ki ni preživeta, ampak je še vedno živa in vedno pomembna, ampak je stvar notranje nekonsistentnosti tega zakona. Ob 7. členu je bilo mogoče slišati veliko zanesenih besed o tem, kako je do tretjega leta otrokove starosti treba posvečati otroku čim več skrbi, nege in vsega drugega, kar lahko v najboljši meri dajo starši. Tu, v teh dveh členih se postavljata dve drugi časovni dimenziji, eno je šesto leto, drugo je dopolnjeno deseto leto najmlajšega otroka. To pomeni, da je vendarle zagotovljena pravica do starševstva kot do poklica za kateregakoli. No, vidite, tu pa je po moje druga nedoslednost. V tistem hipu, ko govorimo o lizbonski strategiji in ko govorimo o večji zaposljivosti, spodbujamo umik s trga dela za kogarkoli, ali za moškega ali za žensko. In tu je notranje neskladje, s katerim ne morem soglašati. Priznavam pravico do izbire, priznavam, da ne more nobena državna prioritetna politika ljudem nalagati, koliko otrok naj imajo, to je vedno stvar osebne odločitve, res je dobro podpreti različne predloge, ki spodbujajo neko politiko, ampak vprašanje je, ali so vse spodbude tudi primerne. Hvala.
Hvala vam. Obrazložitev glasu, poslanec Boštjan Zagorac.
Hvala za besedo, predsedujoči. Spoštovane kolegice in kolegi! Zelo me veseli, ko govorite o širitvah pravic, kako ste dobrosrčni in dobrodušni. Sam temu amandmaju ne bom nasprotoval, vendar vprašajte se, komu te pravice dajete. Družinam, ki imajo več kot štiri otroke oziroma štiri otroke in več. Dajte mi povedati, kdo od Slovencev in Slovenk oziroma kje še pa najdete takšne družine, razen, da so velika, velika redkost, na žalost. Moralo bi jih biti več. In edina intenca takšnega predolga zakona, kot ga imamo sedaj pred sabo, je ta, da se ženski dodeli tista tradicionalna vloga, ki jo imate vi v glavi, da bo doma sedela v kuhinji in se enostavno umaknila s trga dela. Hvala.
Hvala. Kolega Pukšič, izvolite prosim.
Hvala lepa. Kolegice in kolegi! Jaz tej obrazložitvi Liberalne demokracije, v kateri je zapisano, da po veljavnem zakonu ima eden od staršev, ki neguje in varuje otroka do tretjega leta starosti, pravico delati krajši delovni čas, torej po mnenju Liberalne demokracije je podaljšanje te pravice do šestega leta starosti mlajšega otroka neprimerna. Kolegice in kolegi, ne poznam državljanke in državljana Republike Slovenije, ki bi pristal na takšno trditev, da bi bila pravica, ki se bi podaljšala iz treh na šest let, neprimerna. Zato je ta amandma proti državljankam in državljanom te države, proti materam in očetom, zato tisti, ki smo očetje in matere, bomo glasovali proti takšnemu amandmaju. Torej vse matere in očetje proti, tudi tisti, kateri mogoče boste kdaj to postali.
Hvala. K obrazložitvi glasu vabim poslanskega kolega Josipa Bajca. Izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik.
Mir v dvorani! Zadnjič povem, ne bom vas več prosil. Naslednjič bom prekinil sejo za 15 minut. Imate besedo.
Če sem že razumel polemiko pri 7. členu in ogrevanje za in proti o ničemer, ker nobene pravice nismo nikomur podelili s sprejetjem amandmaja, ampak iz treh rekli, naj bo to do osmega leta. Ne razumem pa kolegov in kolegice, ki pa razpravljajo o amandmaju in zagovarjajo amandma, s katerim pa črtamo dejansko nekaj, kar smo s tem zakonu na odboru z amandmaji članov odbora popravili in omogočili. Jaz si predstavljam družino, ki ima očeta, ki ima mamo, ki ima otroke, in v 48.b členu pravimo, da za tisto družino, ki ima očeta, mamo in dva otroka omogočamo, da do vključitve tega otroka v devetletno šolanje, se pravi v prvi razred, da eden od staršev, dogovorno, ima pravico, da ostane doma in se mu plačujejo prispevki, ki izhajajo, kot da bi delal. In enako pri 48.c členu, ki govori, da pa šestčlanska družina, da eden od staršev ostane doma in prejema neke simbolične, bom rekel, prispevke. Poznam pa kar nekaj družin, tudi številčnih, ko hodita mama ali oče za 80 tisoč neto plače delat, otroci so pa v vzgojno varstvenih-organizacijah, za katere pa plačuje na eni strani lokalna skupnost 40, 50 tisoč, starši pa tudi po 15, 20 tisoč, se pravi, da plačujejo, če gre za štiri otroke, plačujejo več, kot mama ali oče dobita v tovarni za poln delovni čas. Iz teh razlogov ne bom tega amandmaja podprl.
Hvala. Obrazložitev glasu, poslanec Alojz Sok. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Tudi sam tega amandmaja ne bom podprl. Če je katera rešitev v tem zakonu izredno pozitivna, potem je to pravica pri negi in varstvu otrok, ki se povečuje na šest let, iz tri na šest in pa to, da družinam, ki imajo štiri in pa več otrok, če se tako odločijo, država plača prispevek za socialno varnost. Gospe in gospodje, predlagati, da se to črta iz zakona v imenu neke diskriminacije, je milo rečeno smešno. Jaz bi pričakoval od vas, gospodje in gospe iz LDS-a, da bi ta amandma umaknili in se nehali s temi obrazložitvami smešiti, ker so dejansko smešne. Nikogar ne boste mogli v tej državi prepričati, da je to diskriminacija in da je to zapostavljanje enega od staršev. Ni tako. Torej to ni nobena prisila, nobena obveza, ampak možnost izbire. In res je, vedno manj je družin v tej državi, ki bi imele štiri in pa več otrok. Še manj je tistih, ki bi se odločali za takšno možnost, vendarle ko razmišljamo o tem, vemo, da niso vsi očetje in matere zaposleni na takšnih in drugačnih mestih, da jih veliko dela za tekočimi trakovi, kjer sorazmerno malo zaslužijo in da bi se marsikateri, mogoče ob taki ponudbi države, pa le odločil za neko drugo možnost. Jaz vam predlagam, razmislite in ta amandma umaknite, bo boljše. Hvala lepa.
Hvala vam. Torej prehajamo na glasovanje o amandmaju poslanske skupine Liberalne demokracije k 15. členu. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za je glasovalo 18, proti 48. [[Za je glasovalo 18.]] [[Proti 48.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin Slovenske nacionalne stranke in Socialnih demokratov k 22. členu. Obrazložitev glasu. Poslanka Barbara Žgajner Tavš. Izvolite.
Hvala lepa. Jaz moram dati obrazložitev glasu, da bom še enkrat pojasnila tisto, kar sem seveda izpostavila v razpravi pri tem amandmaju in kar je negiral, pa bom rekla, jaz se bojim iz nevednosti, minister Drobnič. V 69. členu je jasno zapisano, pravico do otroškega dodatka nima eden od staršev oziroma druga oseba za tistega otroka, ki je zaradi zdravljenja in tako naprej v zavodu. Na matičnem delovnem telesu je bila izpostavljena dilema, kaj pomeni zavod. Ali je zavod tudi bolnica? Da izgubijo pravico do otroškega varstva tisti otroci, ki so na zdravljenju v bolnici. Ker te dileme na matičnem delovnem telesu, žal, na to smo bili opozorjeni tudi s strani zakonodajno-pravne službe, nismo uspeli razčistiti, ker niti predstavnici ministrstva takrat nista vedeli odgovora, smo sprejeli amandma, ki je dodal na koncu stavka še tistih več kot 30 dni oziroma v trajanju več kot 30 dni. Da bomo na državnem zboru, na tem zasedanju razčistili to dilemo, pa je nismo uspeli razčistiti, smo v Slovenski nacionalni stranki vložili amandma, ki tisto, kar je sporno, odpravlja. Želimo, da imajo pravico do otroškega dodatka tudi tisti otroci, ki so bolni in ki so na zdravljenju v bolnici. Zato vas prosim, da podprete ta amandma, ki bo to nejasnost, ki je lahko hudo, hudo, hudo sporna, odpravil.
Hvala. Prehajamo na glasovanje. Glasujemo. Navzočih je 69 poslank in poslancev, za je glasovalo 21, proti 44. [[Za je glasovalo 21.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o prvem amandmaju poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke k 29. členu. Glasujemo. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 21, proti 49. [[Za je glasovalo 21.]] [[Proti 49.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o drugem amandmaju poslanske skupine Slovenske nacionalne stranke k istemu 29. členu. Glasujemo. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 20, proti 47. [[Za je glasovalo 20.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Končali smo z glasovanji o amandmajih in s tem z drugo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ugotavljam, da je zbor v drugi obravnavi sprejel amandma k 7. členu dopolnjenega predloga zakona. Sprašujem kvalificirane predlagatelje, ali nameravajo k temu členu vložiti amandma? [[Ne.]] Ugotavljam, da v tretji obravnavi niso bili vloženi amandmaji. Na podlagi petega odstavka 140. člena poslovnika državnega zbora vas obveščam, da me zakonodajno-pravna služba in vlada nista obvestili, da bi bil zakon zaradi sprejetega amandmaja neusklajen. Zato prehajamo na odločanje o zakonu. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za je glasovalo 53, proti 5. [[Za je glasovalo 53.]] [[Proti 5.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na prekinjeno 12. točko dnevnega reda - obravnava predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o davku na motorna vozila, skrajšani postopek. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Ker v tretji obravnavi ni bilo vloženih amandmajev, prehajamo na odločanje o zakonu v celoti. Ob tem vas obveščam, da me zakonodajno-pravna služba in vlada nista obvestili, da bi bil zakon zaradi sprejetih amandmajev na matičnem delovnem telesu neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 69, proti 4. [[Za je glasovalo 69.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 13. točko dnevnega reda - obravnava predloga zakona o dopolnitvah zakona o dohodnini, skrajšani postopek. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženih amandmajih. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanske skupine Liberalne demokracije Slovenije k 1. členu. Glasujemo. Navzočih je 72 poslank in poslancev, za je glasovalo 22, proti 44. [[Za je glasovalo 22.]] [[Proti 44.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmajih in s tem z drugo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona. Ker v tretji obravnavi ni bilo vloženih amandmajev, prehajamo na odločanje o zakonu. Ob tem vas obveščam, da me zakonodajno-pravna služba in vlada Republike Slovenije nista obvestili, da bi bil zakon neusklajen. Prehajamo na glasovanje o zakonu v celoti. K obrazložitvi glasu se je prijavil poslanec Cvikl. Izvolite.
V svojem imenu. Sam temu zakonu ne bom nasprotoval, vendar je pri tem zakonu potrebno povedati, da bomo s sprejemom zakona, predvsem s 3. členom, naredili presedan v tem državnem zboru. Slišali smo mnenje zakonodajno-pravne službe. Zakonodajno-pravna služba je povedala, da bi javni interes morala povedati in v tem državnem zboru predstaviti vlada Republike Slovenije. Vlada Republike Slovenije tega ni dostavila in zato ostaja nekako v zraku, ali je v javnem interesu uveljavitev posebnih izjem in vračanja možnosti vinarjem, oljarjem in čebelarjem, da za leto 2005 svoje dohodninske napovedi popravijo. Škoda, da niste sprejeli amandmaja k 1. členu, ker potem bi lahko v ta javni interes uveljavili še kakšno pravico. Mi smo danes o nekaterih skupinah govorili. Imamo zakon, ki je v nasprotju z ustavo, ker vlada ni izrazila, da je to v javnem interesu. Hvala lepa.
Hvala. Kolega Bajc, izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Kolegice in kolegi! Ko smo poslušali danes ob obravnavi stališče zakonodajno-pravne službe in določbe tako ustave kot tudi poznavajoč določbe našega poslovnika in poznavajoč nastanek tega samega zakona, od tistega predloga, ki ga je pripravila vlada, ki je govoril samo o možnosti in načinu obdavčitve vinarjev in oljkarjev, poznavajoč, da drugi del in tudi naslov samega zakona in spremembe zakona, ko smo poslanci na odboru za finance širili to tudi na področje čebelarstva in tudi dodajali 3. člen, ki ga ni dala vlada, to je pa ta 3. člen, ki govori, na kakšen način bomo zadeve sanirali za leto 2005, ne razumem, na kakšen način bi potem lahko vlada opredeljevala oziroma izražala javni interes. Mislim, da bi ta javni interes morali dokazovati mi, ki smo v to določbo vgradili 3. člen obravnavanega zakona. Zaradi tega osebno ocenjujem, da ni potrebno, da bi vlada opredeljevala javni interes, ampak mi verjetno z vgraditvijo te določbe, zato bom tudi podprl zakon v celoti v tretji obravnavi.
Hvala. Obrazložitev glasu, Franc Sušnik.
Hvala. V imenu poslanske skupine. Predlog zakona o dopolnitvi zakona o dohodnini je že četrti popravek nedvomno slabe dohodninske zakonodaje, ki je bila sprejeta v letu 2004 in na celovit način ureja problematiko oljkarjev, vinarjev in prvič mislim, da v zadovoljstvo nas vseh, posebej pa čebelarjev tudi problematiko čebelarjev. V nobenem primeru ne more in ni ta zakon nikakršna posebnost v tem, ker dopušča davčnim zavezancem tudi izbiro neke vrste retroaktivnosti, ker dopušča samo izbiro boljše izbire in v nobenem primeru ne gre in ne postavlja davčne zavezance v slabši položaj. Mislim, da je bil to eden bistvenih poudarkov, ki ga je predstavnik zakonodajno-pravne službe v svojem mnenju izrekel. Mislim pa, da ni nobenega dvoma, da je boljši položaj vinarjev in oljarjev v javni koristi in da se je nezdravo oziroma bom rekel abotno sklicevati na to, da bi bila vlada poklicana posebej za to, da se o tej javni koristi na poseben način izreče, kar smo slišali v enem od predhodnih mnenj. Mi smo mnenja, da je ta tretja možnost obdavčitve dobra, da je to dobra rešitev, da omogoča oljarjem in vinarjem izbor in da je ta rešitev, ki ima v osnovi katastrski dohodek, rešitev, ki je prilagojena našim specifičnim razmerjem, ki je prilagojena naši slovenski posebnosti, ki se kaže v razdrobljeni posestni strukturi in predvsem v majhnih obdelovalnih površinah, ki jih naši oljarji in vinarji obdelujejo, in takšna možnost obdavčitve je dodaten, mislim da, pomemben prispevek k odpravi zahtevnih administrativnih postopkov in pomemben prispevek k razvoju podeželja. Hvala lepa.
Hvala. Obrazložitev glasu poslanec Alojz Sok.
V imenu poslanske skupine bi želel še enkrat povedati, da bomo v Novi Sloveniji ta zakon podprli, da gre za izredno pomembno spremembo zakona o dohodnini. Namreč, do leta 2004 je vinarstvo in pridelava oljčnega olja veljala za osnovno kmetijsko dejavnost, od takrat do danes pa ne več, s to spremembo pa na nek način ponovno uvajamo to kot osnovno kmetijsko dejavnost, in sicer skozi sistem obdavčitve. Ta zakon bo izredno dobra rešitev za naše vinarje, vinogradnike, za katere vemo, da niso v zavidanja vrednem položaju. Ta zakon bo tudi do neke mere dobro rešitev za predelovalca oljčnega olja, čeprav bo tam potrebno popraviti še zakon o katastrskem dohodku, kajti sedaj so oljčniki uvrščeni med plantažne nasade in s tem obremenjeni z visokim KD-ejem. Ta zakon bo tudi rešitev za slovenske čebelarje. Prvič se je namreč zgodilo, da se čebelarji v tej zakonodaji omenjajo prvič, nikoli do sedaj niso bili omenjeni, in sicer na takšen način, da bodo vsi tisti čebelarji, ki imajo manj kot 40 čebeljih družin, oproščeni plačila davka. Teh pa je v Sloveniji v tem trenutku vsaj med 80 in 90%; torej, večina. Vsi ostali, ki pa bodo seveda želeli, pa bodo lahko izvajali obdavčitev na področju kmetijstva skozi dopolnilne dejavnosti, tako da seveda tudi rešitev, za tisto, kar ste nekateri danes izpostavili, pridelovalce bučnega olja ali pa tudi seveda druge dopolnilne dejavnosti v kmetijstvu. Ta zakon smo namreč pred časom že v tej smeri enkrat popravili. Ta zakona rešuje tudi situacijo za leto 2005, ne vem, nekaterim kolegom očitno še ni dovolj, da je bilo tukaj pojasnjeno, kaj pravi ustava. Torej, če gre za posamezno določbo, če gre za javni interes in če se s takšno rešitvijo ne poslabšuje situacija zavezancev, potem seveda tak zakon lahko sprejmemo. To smo tudi v Novi Sloveniji razumeli in mislimo, da bo ta zakon v tej smeri tudi s strani tistih, ki jim je namenjen, izredno pozitivno sprejet, saj so tudi ves čas pri sprejemanju tega zakona sodelovali in so s takšnimi rešitvami, kot smo jih na koncu dorekli, tudi strinjali. Mi bomo ta zakon podprli. Hvala.
Hvala. Besedo ima poslanec Geza Džuban. Izvolite.
Hvala lepa, predsedujoči. Jaz bom zakon podprl, s tem da obžalujem, da nismo nekaterih stvari dodatno rešili, za katere smo imeli možnost, da bi jih v zelo kratkem postopku. Prvo je to, da nismo sprejeli amandmaje k 1. členu, ne morda zaradi same vsebine, ki bi delno spremenila pogoje čebelarjenja, pač pa bi ta amandma omogočil možnost, da bi tudi na isti način, kot smo na Primorskem pridelavo in proizvodnjo oljčnega olja, lahko rešili v vzhodnem delu Slovenije tudi pridelavo buč in predelavo semen v bučno olje. Morda se marsikomu zdi smešno, da hodimo s tovrstnimi željami ali zahtevami, ampak za informacijo naj vam povem, da se v Sloveniji pridelujejo buče na 4 tisoč hektarjev, to je morda v primerjavi s sladkorno peso, ki je izjemno velika proizvodnja, ki se pa prideluje na malo manj kot 5 tisoč hektarjev - pomeni, gre za eno proizvodnjo, ki je zelo blizu proizvodnji sladkorne pese, seveda se buče veliko uporabijo doma. Tudi rešitev dopolnilni dejavnosti. Dopolnilna dejavnost ne zajema samo proizvodnjo buč, pač pa zajema tudi marsikaj drugega in kvoto 6 milijonov hitro izkoristimo tako, da škoda da nismo imeli volje, šlo je samo za voljo, dobro voljo, da nismo tudi tega pripravili. Sicer pa, kot vemo, da ta zakon, ki je sedaj zelo dober, ne bo veljal dolgo, ker se že pripravlja nov zakon o dohodnini. Hvala lepa.
Hvala vam. Besedo dajem poslancu Borutu Sajovicu. Izvolite.
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Kolegice in pa kolegi! Zakon bom podprl, kajti, kot se reče, v sili hudič tudi muhe žre. Seveda temu zakonu ni moč očitati, da nima dobrega namena. Zakon je v redu, je s pozitivnim namenom, rešuje neko področje, ki je bilo v preteklosti slabo rešeno, vendar če bomo upoštevali vse te pripombe, ki so bile danes, potem se ne gre izogniti občutku, da imamo v bodoče na tem pomembnem področju še kar nekaj dela. Kar se pa tiče primerjave v zakonodaji z nekimi preteklimi časi, pa moram reči, da so bili v tistih časih vsi ti pridelovalci še v boljšem položaju, kajti bili so neobdavčeni. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima poslanec Vili Rezman.
Hvala lepa. Mi v poslanski skupini DeSUS bomo zakon podprli. Pri tem respektiramo stališče zakonodajno-pravne službe, da je treba ponovno premisliti retroaktivnost. Ampak pri tem smo tudi povedali, zakaj sodimo, da ne kršimo ustave. Navajali smo 155. člen ustave, ki govori o javnem interesu, in sodimo, da je v javnem interesu ekološka funkcija, ki jo opravljajo čebele in ki je pomembnejša od morebitne obdavčitve, da je zelo pomembno, da je v javnem interesu, da ohranimo kulturno krajino - tako kot v Lipici, tudi kje drugje. Da je v javnem interesu, da ohranimo zaposlitve tam, kjer jih le moramo, in da zmanjšujejo socialne tenzije. Ravno tako sodimo, da ne posegamo v pridobljene pravice za nazaj, in če to, kakor mi to razumemo, drži, potem ne kršimo ustave, je torej to dopustno. Tako je, kakor razumem, razlagala tudi zakonodajno-pravna služba. Bi pa nasprotovali, če bi vlada slučajno res sledila pobudam iz opozicije, da naj vlada namesto nas, parlamenta, določa, kaj je javni interes in nam ga morebiti celo oktruira.
Hvala. Besedo ima poslanec Janko Veber.
Hvala. Z zadovoljstvom ugotavljam, da nekako zaključujemo prizadevanja vinarjev in oljkarjev in hkrati tudi ugotavljam, da je predlog zakona, ki smo ga vložili poslanci Socialne demokracije, bil daleč najbolj primeren za sprejetje, kajti ni imel prav nobenih vprašanj tako zakonodajne-pravne službe, niti ostalih, ki ugotavljajo, ali je vse napisano v skladu z zakoni, ustavo in podobno. Žal ni dobil podpore, ko smo obravnavali ta zakon v parlamentu, pa žal, tudi predvsem zaradi vinogradnikov in oljkarjev, kajti naš zakon je bil še veliko ugodnejši od tega, kajti ta vendarle z dvakratnikom obdavčuje katastrski dohodek za vinogradnike in za enim in polkratnikom katastrski dohodek za oljkarje. Naš je pač upošteval samo katastrski dohodek za površino, kjer pač pridela lastno grozdje ali lastne oljke. In v teh postopkih, ko smo se srečali tudi z avtentično razlago, je ta zakon bistveno primernejša rešitev, kajti avtentična razlaga bi povzročila še več vprašanj, še več dvomov o tem, ali bodo lahko uveljavljali te oprostitve pri dohodnini, tako da ta zakon bom seveda podprl in upam, da so tudi vsi, ki zagovarjajo pravilnost tega zakona, resnično dovolj dobro proučili vse stvari, da bo tudi zdržal in da ga bo možno izvajati v praksi. Hvala.
Hvala vam. Besedo ima poslanec Jakob Presečnik.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovane kolegice in kolegi! Tudi sam bom seveda ta zakon podprl, ker mislim, da ureja nekatere stvari, ki jih je bilo potrebno urediti, glede na to, da ima pač ta zakon, ki je bil sprejet leta 2004, kar nekaj pomanjkljivosti, ki so se nekatere pokazale že takrat, pa mi kolegi iz poslanske skupine razlagajo, da se pač takrat ni dalo nič uskladiti, kljub temu da je bilo amandmajev takrat, tako rečejo, okoli dve kili in pol. In se nekaterih stvari pač na noben način ni dalo uskladiti, zdaj se nekatere stvari popravljajo. Vesel sem, da se popravljajo, da rešimo to, kar je potrebno razrešiti. Pri tem bi dodal še posebno veselje, da rešujemo problem čebelarstva - pri tem je potrebno seveda poudariti, da v preteklosti čebelarstvo, vsaj takšno malo, ni bilo nikoli obdavčeno, nikoli obdavčeno in to je bil tudi edini in pa zadosten pogoj za to, da se je čebelarstvo kot panoga do današnjih dni obdržalo, sicer predvsem s starejšimi kadri, če tako rečem. In popravek je nujen zato, da se bo to čebelarstvo obdržalo še naprej, predvsem to malo, kjer je teh 40 panjev, po podatkih, ki jih imamo, okrog 90% v Sloveniji. Zato še enkrat poudarjam, ta zakon bom z veseljem podprl. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima poslanec Mitja Slavinec. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Tudi sam bom zakon podprl, čeprav žal ostaja senca na njem, saj nismo izkoristili možnosti, ki smo jo imeli, da bi zakon popravili, da bi ga dopolnili in tako naredili nediskriminatornega do pridelovalcev bučnega olja. Res je, da imajo možnost do 6 milijonov tudi oni upoštevati v svoji dopolnilni dejavnosti, vendar to možnost imajo tudi pridelovalci vina in oljčnega olja. Zavedati se moramo, da običajno na kmetiji ena dejavnost ni edina dejavnost, in zaradi tega zakon kljub tej možnosti še vedno, žal, ostaja diskriminatoren. In zaradi tega ni v redu in ni pravično do pridelovalcev bučnega olja v primerjavi z ostalimi. Kot rečeno, zakon bom podprl. Glede na povedano in glede na tisto, kar smo pri zagovarjanju in v razpravi povedali, si bom lahko še v prihodnje brez slabe vesti bučno olje nalival na solato. Ostali pa razmislite, če boste to ravno tako lahko naredili. Hvala lepa.
Hvala vam. Besedo ima poslanec Anton Anderlič.
Lahko bi rekel, da je bolje pozno kot nikoli, ampak v tem primeru ne gre za to, kajti to spoznanje, da je treba zakon spremeniti, ni prišlo tako pozno, pač pa je šlo za vztrajanje vladajoče koalicije, da mora disciplinirati tako tiste, ki so opozarjali na ta problem - in na to se je opozarjalo najmanj tričetrt leta, sam sem z nekaterimi poslanci, vključno z vodjo poslanske skupine SDS, o tem govoril že pred tričetrt leta, pa z nekaterimi drugimi tudi - ampak ne. Pobude so bile, iniciative so bile, vedelo se je, da je problem, vedelo se je tudi, da je v preteklosti očitno bila ta ureditev postavljena prekruto in bi jo bilo treba spremeniti in upoštevati tisto, kar pravzaprav narekuje življenje. Ne Ljudska stranka, kjer bi človek razumel ta posluh, če bi ga imela do kmetov, do vseh kmetijskih pridelovalcev in predelovalcev v posamezne proizvode, ko gre za posamezne pridelke, pa tega ni bilo. In še danes z grenkobo ugotavljamo, da mogoče pa nismo uredili vsega, kar bi bilo smiselno urediti. Ampak, to kaže na aroganco oblasti, ki govori na sledeč način: če vam bomo mi nekaj milostno dali, potem seveda boste to tudi dobili, pa ne glede na to, ali je to za nazaj, ali je to retroaktivno, ali kakorkoli. Mi smo vam to dali, vi nam morate biti hvaležni. Tako je bilo pri tem zakonu. Jaz pozdravljam, da se je to zgodilo, čeprav z grenkim priokusom, da bi to lahko naredili tudi korektno, mimo vseh tistih pomislekov, o katerih je bilo tudi danes tukaj govora. Vsaj jaz se spomnim tri četrt leta nazaj, ali ne, gospod Tanko, ko sva govorila. Zakon bom podprl.
Hvala. Besedo ima poslanec Bojan Starman.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani! Z velikim veseljem bom ta zakon podprl. Sam se tudi sodeloval od vsega začetka, ko so prišli prvi predlogi, in mislim, da bo bistveno izboljšal položaj vinarjev, oljkarjev in tudi čebelarjev. Poudaril bi nekaj, da je to samo eden od zakonov, ki upam, da ga bomo danes sprejeli. Veliko smo že imeli sprememb dohodninske zakonodaje, pri katerih smo dejansko vedno izboljšavali položaj naših davkoplačevalcev, naših tako fizičnih oseb kot podjetjem, in vesel sem, da imamo priliko in upam, da bomo tako tudi nadaljevali, da se bodo davčne obremenitve našega prebivalstva zmanjševale, da se bo položaj za gospodarstvo, za podjetja in konkurenčno sposobnost naših podjetij na ta način povečeval. Seveda bomo morali vztrajati na tem, da se bodo stroški države zmanjševali. To je pozitiven trend in še enkrat; z veseljem bom ta delček v tem mozaiku podprl.
Hvala. Besedo ima poslanka Marjetka Uhan. Izvolite.
Hvala lepa še enkrat za besedo. Te spremembe zakona o dohodnini bom danes podprla. Po dveh letih mučne nejasne davčne zakonodaje na področju vinarstva, oljkarstva in sploh nobene zakonodaje na področju čebelarstva se danes s temi spremembami to rešuje. Imam pa občutek, da nekateri mešate panje in buče. Jaz nisem videla nobenega amandmaja, ki bi govori o bučah, ampak samo o panjih in resnično ste malo zmedeno danes delovali, no. In še nekaj bi rada povedala. Niso čebele isto kot buče, predvsem v tej zakonodaji, dosedanji so bile čebele, buče lahko ali pa oljkarstvo - zdaj sem še jaz zmedla [[...]] [[Smeh.]] [[...]]Pridelovanje olja iz buč lahko registriraš kot dopolnilno dejavnost in je vezana na zemljo. Buče lahko prideluješ zgolj na zemlji, ki jo imaš, čebelam pa težko zapoveš, da boš na svojih površinah jih pasel. In čebelarji so tudi nekateri, ki nimajo kmetijske zemlje, in prav ti so imeli težave, ker niso mogli prodajati meda. S to zakonodajo se jim to rešuje. Hvala lepa.
Hvala lepa. Prehajamo na glasovanje. Glasujemo Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 65, proti nihče. [[Za je glasovalo 65.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet in s tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 16. točko dnevnega reda, to je s prvo obravnavo predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o prevzemih. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa, in sicer: "Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o prevzemih, prva obravnava, je primeren za nadaljnjo obravnavo." Glasujemo. Navzočih je 67 poslank in poslancev, za je glasovalo 22, proti 41. [[Za je glasovalo 22.]] [[Proti 41.]] Ugotavljam, da zbor predlaganega sklepa ni sprejel, zato je zakonodajni postopek o predlogu zakona končan. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na 24. TOČKO DNEVNEGA REDA, to je na MANDATNO-VOLILNE ZADEVE. Zbor bo v okviru te točke obravnaval dva predloga Sodnega sveta za izvolitev v sodniško funkcijo, nadalje predloga sklepov o imenovanju članov Državne revizijske komisije ter predlog Vlade Republike Slovenije za razrešitev člana Komisije za preprečevanje korupcije. Prehajamo na razpravo in odločanje o posameznih predlogih. Sodni svet je državnemu zboru predložil dva predloga o izvolitvi v sodniško funkcijo na sodniški mesti dveh okrajnih sodnic na Okrajnem sodišču v Ljubljani in Slovenski Bistrici. Predlog je obravnavala mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo ter zboru predložila predlogov sklepov. Prijavljenih k razpravi ni, zato prehajamo na odločanje o posameznih predlogih sklepov. Kolega Cvikl, vas bi prosil, če greste na svoje mesto. Hvala. Prehajamo na odločanje o posameznih predlogih sklepov. Prvič, na glasovanje dajem predlog sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Tamare Igličar na sodniško mesto okrajne sodnice na Okrajnem sodišču v Ljubljani. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 59, proti nihče. [[Za je glasovalo 59.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel. Na glasovanje dajem predlog sklepa o izvolitvi v sodniško funkcijo gospe Natalije Horvat Medved na sodniško mesto okrajne sodnice na Okrajnem sodišču v Slovenski Bistrici. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 61, proti nihče. [[Za je glasovalo 61.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel. Prehajamo na predlog sklepa o imenovanju člana Državne revizijske komisije. Prvič. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila mandatno-volilna komisijo, in sicer gospo Vido Kostanjevec, da se njo imenuje za članic Državne revizijske komisije, ki bo funkcijo uresničevala od imenovanja do 23.12.2009. leta. Prijavljenih k razpravi ni, zato prehajamo na odločanje o predlogu sklepa o imenovanju gospe Vide Kostanjevec za članico državne Revizijske komisije, ki bo funkcijo uresničevala od imenovanja do 23.12.2009. leta. Glasujemo. Navzočih je 65 poslank in poslancev, za je glasovalo 61, proti 2. [[Za je glasovalo 61.]] [[Proti 2.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel. V nadaljevanju prehajamo na predlog sklepa o imenovanju člana Državne revizijske komisije. Predlog sklepa je v obravnavo zboru predložila mandatno-volilna komisija, in sicer, da se gospod Natašo Jeršič imenuje za članico Državne revizijske komisije, ki bo funkcijo uresničevala od 1.6.2006. leta do 23.12.2009. leta. Tudi k tej razpravi ni prijavljenih, zato prehajamo na odločanje o predlogu sklepa o imenovanju gospe Nataše Jeršič za članico Državne revizijske komisije, ki bo funkcijo uresničevala od 1.6.2006 do 23.12.2009. leta. Glasujemo. Navzočih je 70 poslank in poslancev, za je glasovalo 63, proti 4. [[Za je glasovalo 63.]] [[Proti 4.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel. Prehajamo na predlog vlade Republike Slovenije o razrešitvi člana Komisije za preprečevanje korupcije. Vlada Republike Slovenije je Državnemu zboru predložila predlog o razrešitvi mag. Marka Hvale dolžnosti člana Komisije za preprečevanje korupcije z dnem 30. aprila 2006. Predlog je obravnavala mandatno-volilna komisija kot matično delovno telo ter zboru predložila predloga sklepa. Prijavljenih k razpravi ni, zato prehajamo na odločanje o predlogu sklepa o razrešitvi mag. Marke Hvale dolžnosti člana Komisije za preprečevanje korupcije z dne 30. aprila 2006. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 63, proti nihče. [[Za je glasovalo 63.]] [[Nihče proti.]] Ugotavljam, da je zbor predlagani sklep sprejel. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nismo še končali. Prosim, če zasedete nazaj svoja mesta. Hvala. Prehajamo na nadaljevanje 4. točke dnevnega reda - tretja obravnava predloga zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o nepremičninskem posredovanju. Državni zbor je v petek, 21. aprila 2006 opravil drugo obravnavo navedenega predloga zakona. Ker so bili v drugi obravnavi sprejeti amandmaji k manj kot desetini členov dopolnjenega predloga zakona, je zbor na predlog predlagatelja zakona določil, da bo na podlagi prvega odstavka 138. člena poslovnika še na tej seji opravil tretjo obravnavo predloga zakona. Prehajamo na razpravo o vloženih amandmajih, ki ste jih prejeli na klop. V razpravo dajem tako amandma poslanske skupine Socialnih demokratov k 23. členu. Želi kdo besedo? Kolega Potrč, izvolite.
Hvala lepa. Tokrat sem v poslanski skupini predlagal, da poiščemo še zadnjo možno varianto in pokažemo, da bi bilo koristno tudi za nepremičninske posrednike, ki imajo srednjo strokovno izobrazbo, ustvariti pogoje, da si v potrebnih šestih letih pridobijo višjo strokovno izobrazbo. V štirih letih si ne morejo, je to nemogoče po sistemu in predlagam, da jim to možnost omogočimo, da ne bodo brez potrebe izgubili delo. Hvala.
Hvala vam. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo in prehajamo na odločanje o vloženem amandmaju. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 15, proti 40. [[Za je glasovalo 15.]] [[Proti 40.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Končali smo z odločanjem o amandmaju. Na podlagi petega odstavka 140. člena poslovnika zbora vas obveščam, da me zakonodajno-pravna služba in vlada Republike Slovenije nista obvestili, da bi bil zakon neusklajen, zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona v celoti. Glasujemo. Navzočih je 66 poslank in poslancev, za je glasovalo 57 in 3 proti. [[Za je glasovalo 57.]] [[Proti 3.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet in s tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prekinjam tudi 16. sejo državnega zbora Republike Slovenije, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri zjutraj, ponavljam, ob 9. uri zjutraj. Lep dan še naprej. Srečno.