Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam z nadaljevanjem 21. seje Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: gospa Iva Dimic, gospa Irena Tavčar, gospa Maša Kociper, gospa Jasmina Opec, gospa Janja Klasinc, gospod Marijan Pojbič, gospod Jakob Presečnik, dr. Vinko Gorenak, gospod Jožef Horvat do 14. ure in gospod Ivan Simčič. Vse prisotne lepo pozdravljam. Prehajamo na 3. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O DOPOLNITVAH ZAKONA O ORGANIZIRANOSTI IN DELU V POLICIJI, SKRAJŠANI POSTOPEK. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo ministru za notranje zadeve dr. Gregorju Virantu.
Dobro jutro, lepo zimsko jutro! Manjša sprememba Zakona o organiziranosti in delu policije je pred vami, rešujemo pa tri stvari. Prva stvar je, da do konca leta 2015 ukinjamo plačilo nadomestila za pomožno policijo. To nadomestilo znaša 235 evrov na pomožnega policista in to na letni ravni navrže prihranek v višini 750 tisoč evrov. To ne pomeni, da pomožno policijo ukinjamo, jo ohranjamo, po potrebi se bo tudi usposabljala in po potrebi bo tudi poklicana. Upamo, da te potrebe ne bo. Je pa glede na situacijo in glede na proračunsko stanje seveda ta ukrep primeren. Druga stvar je povezana s sporazumom s policijskimi sindikati, ki je bil sklenjen v lanskem letu, in sicer rešujemo problem tako imenovanih super nadur – se opravičujem, ker govorim nekoliko bolj ležerno, sem direktno od zobozdravnika, nič hujšega ni, samo zato malo bolj tako [[…]]Upam, da me razumete. Skratka, druga stvar so tako imenovane super nadure. To so nadure nad zakonskim limitom. Namreč, samo v policiji se pojavlja situacija, ko morajo policisti v določenih primerih brez soglasja – torej, obvezno je to, ni nobene izbire – opravljati nadure preko tistih limitov, ki jih določa Zakon o delovnih razmerjih za vse ostale zaposlene. Dogovorili smo se, da te tako imenovane super nadure posebej ovrednotimo. To ni nobena izjema od enotnega plačnega sistema, to bo plačano v obliki povečanega obsega dela, Vlada bo pa določila procent; in to verjetno sukcesivno, se pravi, za prve tri super nadure toliko, za naslednje tri toliko in tako naprej. Vezano bo seveda samo na tiste ure, ko se delo v taki situaciji opravlja in bo urna postavka nekoliko višje ovrednotena. Tretja stvar je ureditev določenih zadev za specialce, za pripadnike specialne enote. Samo izenačujemo jih v njihovih pravicah s pripadniki posebne policijske enote. Zdaj imamo to situacijo, da gredo pripadniki PPE – to so tisti, ki sicer delajo na policijskih postajah, pa se potem za posebne akcije vpokličejo, recimo, v primeru nedavnih demonstracij ali pa ko so kakšne rizične nogometne tekme in tako dalje, se vpokličejo in za tiste ure, ko opravljajo te specialne naloge, dobijo poseben dodatek po kolektivni pogodbi za javni sektor. Se pravi, ta dodatek je predviden v enotnem plačnem sistemu, v kolektivni pogodbi za javni sektor. Vse, kar delamo zdaj s tem zakonom, je, da specialce izenačujemo, da bo tudi njim ta isti dodatek, ki že obstaja, pripadal; torej, ne uvajamo nobenega novega dodatka in nič ne posegamo v enoten plačni sistem. Skupen finančni učinek je na eni strani 750 tisoč evrov prihranka, na drugi strani približno, po konservativni oceni, okoli 350 tisoč dodatnih stroškov zaradi teh dodatkov, se pravi, še vedno, pod črto, 400 tisoč evrov na leto privarčujemo, hkrati pa smo rešili problem socialnega partnerstva v naši hiši, na Ministrstvu za notranje zadeve. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Predlog zakona je obravnaval Odbor za notranje zadeve, javno upravo in lokalno samoupravo kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila bi lahko dobil predsednik besedo, ki pa ga ta hip ni v dvorani. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospod Ivan Hršak bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani minister, državni sekretar, spoštovane kolegice in kolegi! Poslanke in poslanca Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije bomo podprli Predlog zakona o dopolnitvah Zakona o organiziranosti in delu v policiji. Čeprav je predlog novele kratek, pa gre vendar za pomembno vsebino, saj ureja delovnopravna razmerja za nemoteno opravljanje operativnih nalog policistov v posebnih delovnih razmerah, s posebnim poudarkom in skrbjo za zaposlene. Delo preko polnega delovnega časa, opravljeno na podlagi 73. člena veljavnega zakona, se odreja tudi preko omejitev, določenih z Zakonom o delovnih razmerjih. Gre za posebno obremenitev, ki v veljavni zakonodaji ni ustrezno ovrednotena, zato se bodo s predlaganim zakonom zagotovila dodatna finančna sredstva za povečanje vrednosti izplačane ure za čas dela pod posebnimi obremenitvami. S tem predlogom se bo realizirala zaveza Vlade, da se bo obremenitev iz 73. člena opredelilo kot posebno obremenitev v primerih, kadar policistke in policisti opravljajo delo, daljše od polnega delovnega časa, ko se le-tega odreja preko vseh omejitev, ki so določene z zakonom. Gre za posebno situacijo, ko se delo odredi brez soglasja policista. Najpogosteje gre za kriminaliste na področju tajnega delovanja, tajnega opazovanja, v primeru hišnih preiskav, nujnih preiskovalnih dejanj in podobno, kjer včasih delo brez prekinitve traja tudi več kot 24 ur. Povečanje plače je po tem predlogu omejeno na 30 % osnovne plače, konkreten odstotek pa določi Vlada. Predlog gre v smeri postopnega povečevanja glede na število ur, ki presegajo siceršnje zakonske omejitve. Koalicijski amandma, ki je bil sprejet v drugi obravnavi na matičnem delovnem telesu, bo omogočil izenačitev statusa posebne policijske enote in specialne enote. V specialni enoti se lahko sistemsko bolj natančno ureja plačilo izvajanja posebej imenovanih nalog z najvišjo stopnjo ogroženosti in pod posebnimi pogoji ter obremenitvami za čas, ko se izvajajo te naloge in v skladu s kolektivno pogodbo javnega sektorja, tako kot pri pripadnikih posebnih policijskih enot. Druga rešitev, ki jo predlog novele prinaša, pa je začasna ukinitev nadomestila pomožnim policistom za čas pripravljenosti, ne pa tudi za opravljanje policijskih nalog. Pomožni policisti sicer že več let niso bili poklicani, prav tak se niso usposabljali, nadomestila za pripravljenost se pa vseeno izplačujejo. S tem ukrepom se bo v proračunu prihranilo približno 750 tisoč evrov. Že sklenjene pogodbe se bodo s pomožnimi policisti uskladile v 30 dneh od uveljavitve tega zakona. Kot že rečeno, bomo poslanke in poslanci v Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev Slovenije Predlog zakona o dopolnitvah Zakona o organiziranosti policije podprli, saj po naši oceni ne pomeni dodatnega bremena za proračun.
Hvala tudi vam. Gospa Ljudmila Novak bo predstavila stališče Poslanske skupine Nove Slovenije.
Spoštovani, lep pozdrav! Danes obravnavani Predlog sprememb in dopolnitev Zakona o delu in organiziranosti v policiji pomeni implementacijo sklenjenega sporazuma med Sindikatom policistov Slovenije in Vlado Republike Slovenije. Po vsebini širi krog upravičencev do povišanja plače na vse policiste, ki delo opravljajo v posebno težkih pogojih in ko opravljajo posebne nevarne naloge z najvišjo stopnjo ogroženosti življenja. Krščanski demokrati Nove Slovenije poudarjamo, da vsebinske rešitve, ki so opisane v predlagani noveli zakona, podpiramo. Podpiramo tudi pravično in dostojno plačilo za delo vseh policistov, saj se zavedamo pomena njihovega za varnost ljudi in premoženja. Posebej podpiramo ustrezno plačilo za tiste policiste, ki opravljajo najzahtevnejše naloge in v časovnih okvirih, ki presegajo poln delovni čas. Menimo pa, da bi morale biti te rešitve urejene v kolektivni pogodbi oziroma aneksu k njej in ne v zakonu. Niti eno leto še ni minilo od sprejema Zakona o delu in organiziranosti v policiji, ki je sistemski predpis, pa že odločamo o prvih njegovih spremembah in dopolnitvah. Tako pogostemu spreminjanju zakonodaje v Novi Sloveniji nasprotujemo. Poseganje v vsebino sistemskega zakona je utemeljeno le v primeru, ko to narekujejo tehtni vsebinski razlogi, česar pa v tem predlogu sprememb in dopolnitev ni zaslediti. S predlaganimi spremembami in dopolnitvami Zakona o organiziranosti in delu policiji se posega v položaj pomožnih policistov, in sicer se jim za leti 2014 in 2015 v celoti ukinja plačilo za pripravljenost. Tako radikalen poseg v prihodke pomožnih policistov krščanski demokrati ne podpiramo. V času javnofinančne krize je sicer prav, da se breme krize porazdeli med vse družbene skupine, torej bi breme te krize morali nositi tudi pomožni policisti, vendar ne na ta način, da se jim za dve leti ukinja plačilo za njihovo pripravljenost. Krščanski demokrati bi podprli predlog za zmanjšanje njihovega plačila, ne moremo pa podpreti popolne ukinitve. Tako radikalen poseg bo marsikaterega pomožnega policista spravil tudi v finančno stisko, podobno kot so se s tako situacijo že srečali številni pripadniki Slovenske vojske. Tudi številni pomožni oziroma rezervni policisti se bodo soočili s temi posledicami, saj so družinske in druge izdatke načrtovali v pričakovanju prihodkov, za katere so že imeli sklenjeno pogodbo, kjer je bil določen čas trajanja pogodbe in tudi višina plačila. Posledično so utemeljena njihova pričakovanja, da se bodo podpisane pogodbene obveznosti tudi izvrševale. Poseg države v že sprejete pogodbene obveznosti je, kot že prej rečeno, preoster in ga krščanski demokrati Nove Slovenije ne podpiramo. Poslanska skupina Nove Slovenije predlaganih sprememb in dopolnitev Zakona o organiziranosti in delu policiji ne bo podprla.
Hvala. Gospa Alenka Bikar bo predstavila stališče Poslanske skupine Pozitivna Slovenija.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovane poslanke, poslanci, minister, generalni sekretar, ostali vsi navzoči, dobro jutri! S Predlogom zakona o dopolnitvah Zakona o organiziranosti in delu v policiji sta predlagani dve ključni dopolnitvi. Pri tem se prva nanaša na pomožne policiste, druga pa na realizacijo sklenjenega sporazuma med Vlado in Sindikatom policistov Slovenije. Prva dopolnitev ukinja plačilo za pripravljenost pomožnih policistom, in sicer za naslednji dve leti do 31. Decembra 2015. Pomožna policija je posebna organizacijska oblika dela, pripadniki pomožne policije pa opravljajo naloge policistov, za kar so tudi posebej usposobljeni. Svoje naloge pa izvajajo v primeru vpoklica in za ta primer, torej ko bodo dejansko vpoklicani, se jim plačila seveda ne ukinja. Torej tudi po spremembi zakona bodo pomožni policisti plačani za svoje delo, še vedno bodo prejemali nadomestilo za čas usposabljanja in čas, ko so vpoklicani, ne bodo pa več prejemali pavšala, ki ga prejemajo zaradi svojega statusa, in sicer v višini 1 % bruto minimalne plače. Sicer bi raje videli, da takšnih rešitev ne bi bilo potrebno iskati, vendar pa trenutna splošna finančna situacija države ne glede na to, da se počasi že izboljšuje, tega trenutno še ne dopušča. Potrebno pa je poudariti, da s tem nikakor ne bo ogrožena varnost državljank in državljanov, saj bodo ti pomožni policisti v primeru naravnih nesreč ali hujšega ogrožanja varnosti, izrednega ali celo vojnega stanja še vedno vpoklicani. Glede na to, da so bili pomožni policisti nazadnje angažirani leta 1995, pa upamo, da potrebe potem tudi v prihodnje ne bo. Druga dopolnitev pa predstavlja realizacijo sklenjenega sporazuma in se nanaša na delo preko polnega delovnega časa policistov specialne enote in drugih policistov, ki skupaj z njimi opravljajo posebno zahtevne naloge z najvišjo stopnjo ogroženosti življenja. Gre za delovni čas, ki je odrejen preko vseh omejitev, ki so določene z delovnopravno zakonodajo, torej ko delo poteka neprekinjeno šestnajst ali celo dvajset ur. Gre torej za posebne situacije, ko je delo policistov odrejeno brez njegovega soglasja, in gre za posebno obremenitev, ki se s predlogom tudi ustrezno ovrednoti, seveda v okviru rešitev, ki jih pozna že veljavni zakon. Pri tem pa je potrebno poudariti, da nikakor ne gre za dvojno plačilo za isto delo, pač pa zgolj povečanje vrednosti izplačane ure za čas dela pod posebnimi obremenitvami. Koalicija je k temu členu vložila tudi amandma, s katerim se določa, da policistom specialne enote pripada enak dodatek tudi za čas usposabljanja, za izvajanje najtežjih nalog, amandma pa je usklajen s sindikati, vodstvom policije, vodstvom specialne enote in vodstvom posebnih policijskih enot. Dejstvo je, da gre za elitno enoto, ki opravlja posebno nevarne naloge z najvišjo stopnjo ogroženosti življenja, pri tem pa je ključnega pomena vrhunska psihofizična pripravljenost, usposobljenost in izurjenost, zato je prav, da se tudi za pripadnike specialne enote ti dodatki uredijo enako, kot so urejeni za pripadnike posebne policijske enote. V Pozitivni Sloveniji bomo Predlog zakona o dopolnitvah Zakona o organiziranosti in delu v policiji ter amandma, ki ga je vložila koalicija, podprli. Hvala.
Hvala tudi vam. Gospa Sonja Ramšak bo predstavila stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Spoštovani predsednik, državni sekretar, spoštovani minister, spoštovane kolegice in kolegi! Ministrstvo za notranje zadeve je Državnemu zboru Republike Slovenije predložilo v obravnavo Predlog zakona o dopolnitvah Zakona o organiziranosti in delu v policiji. V svoji obrazložitvi na matičnem delovnem telesu je državni sekretar povedal, da so predlagani zakon vložili na podlagi sklenjenega dogovora med Vlado Republike Slovenije in Sindikatom policistov Slovenije in da s tem zakonom urejamo delovnopravna razmerja za nemoteno opravljanje operativnih nalog v posebnih delovnih razmerah s posebnim poudarkom in s skrbjo za zaposlene. Delo preko polnega delovnega časa, opravljeno na podlagi 73. člena Zakona o organiziranosti in delu policiji, se odreja tudi preko omejitev, določenih z Zakonom o delovnih razmerjih. Torej gre za obremenitve, ki v veljavni zakonodaji niso ustrezno ovrednotene, zato se s predlaganim zakonom zagotavljajo dodatna finančna sredstva za povečanje vrednosti izplačane ure za čas dela pod posebnimi obremenitvami. Na drugi strani pa predlog zakona z namenom zmanjševanja proračunskih stroškov sicer začasno, do 31. 12. 2015, ukinja nadomestilo pomožnim policistom za čas pripravljenosti. V svoji obrazložitvi je državni sekretar dejal, da že več let niso poklicali in tudi ne usposabljali pomožnih policistov, da pa se nadomestilo za pripravljenost kljub temu izplačuje. Pri tem se postavlja vprašanje, ali so pomožni policisti ustrezno usposobljeni, da bi v ključnih trenutkih lahko korektno in strokovno opravljali svoje naloge, pri čemer je seveda treba poudariti tudi, ali je ustrezno poskrbljeno predvsem za njihovo varnost in varnost drugih. Že na matičnem delovnem odboru smo poslanke in poslanci Slovenske demokratske stranke v razpravi poudarili, da podpiramo predlagane zakonske rešitve in da bomo podprli tudi amandma, ki ga je vložila koalicija za sejo Državnega zbora. Smo pa ob razpravi opozorili tudi na to, da se s predlaganim zakonom vprašanje dodatka za nevarnost in posebne obremenitve ter nadomestila za pripravljenost rešuje parcialno in ne sistemsko za vse primerljive poklice. Pri tem je potrebno izpostaviti zlasti poklicne pripadnice in pripadnike Slovenske vojske, ki so se zaradi nespoštovanja delovnopravne zakonodaje in neenake obravnave znašli v hudih socialnih stiskah. Poleg njih pa ne smemo pozabiti tudi na poklicne gasilce in reševalce v sistemu zaščite in reševanje oziroma druge uniformirane poklice. Gre za specifična delovna mesta in naloge, ki jih za razliko od ostalih javnih uslužbencev opravljajo. Menimo, da ni dobro, da minister, ki poleg področja notranjih zadev pokriva tudi področje javne uprave in lokalne samouprave, predlaga parcialne rešitve, namesto da bi se področja lotili sistemsko in na enak in primerljiv način uredili področje za vse primerljive poklice. Ob tem ne gre pozabiti, da je reprezentativni sindikat Ministrstva za obrambo zaradi neenake obravnave Vladi Republike Slovenije podal zahtevo za umik ministra Viranta z mesta vodje vladne pogajalske skupine za javni sektor. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke bomo predlagane zakonske rešitve sicer podprli, obenem pa pričakujemo, da bo Ministrstvo za notranje zadeve v čim krajšem času predlagalo sistemske rešitve tudi za ostale primerljive poklice. Podporo, kot sem že dejala, napovedujemo tudi amandmaje poslanskih skupin koalicije k 74. členu zakona, ki ureja področje dodatnega plačila v času posebnih obremenitev policistom specialne enote in drugim policistom, ki neposredno skupaj s specialno enoto opravljajo posebno nevarne naloge z najvišjo stopnjo ogroženosti življenja, za čas neposrednega izvajanja nalog v nevarnih pogojih in s posebnimi obremenitvami, saj menimo, da gre za posebno odgovorna in zahtevna usposabljanja in da je prav, da se za te skupine policistov to področje uredi na enak način, kot to velja za policiste posebne policijske enote. Hvala.
Hvala tudi vam. Mag. Majda Potrata bo predstavila stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovani gospod državni sekretar, poslanke in poslanci! Predlagana novela Zakona o organiziranosti in delu v policiji ureja delovnopravna razmerja za dve skupini uniformiranih policistov, ureja pa jih v dogovoru s predstavniki policijskih sindikatov in prepričani smo, v ničemer ne zmanjšujejo pričakovanega zagotavljanja varnosti ljudi in premoženja, predvsem pa tudi ne policistk in policistov. Predlagane spremembe in dopolnitve zakona bomo v Poslanski skupini Socialnih demokratov podprli. Opozarjamo, da je sprememba, ki se nanaša na dopolnitev 74. člena obravnavanega zakona in se dotika vprašanja določitve povečanega obsega dela v času posebnih obremenitev, tisto, v kar posega predlagana sprememba. Od predstavnika Vlade smo slišali, da gre predlagana sprememba tudi korak k izpolnitvi zaveze iz 7. točke sporazuma med Vlado in sindikatom slovenskih policistov s konca maja lanskega leta. Rešitev se nanaša pa tudi na 73. člen Zakona o organiziranosti in delu v policiji, v katerem je določeno, da lahko nadrejeni policistu odredi, da dokonča začeto nalogo prek polnega delovnega časa. Soglasje policista v takem primeru ni potrebno, saj gre verjetno za take naloge, ki jih po pričakovanju tudi ni mogoče predčasno končati, in na odboru smo od predstavnikov predlagateljev slišali, da nihče ne zavrne odredbe nadrejenega v okoliščinah, ko je treba začeto delo dokončati, na primer zavarovati kraj nesrečnega dogodka ali kaj podobnega. Druga sprememba se nanaša na začasno ukinitev plačila za pripravljenost v pomožni policiji, in sicer do konca decembra leta 2015. Ta ukrep je povezan z varčevalnimi ukrepi. V obrazložitvi zakona k 2. in 3. členu je predlagatelj navedel, da ima policija trenutno sklenjenih 255 pogodb o prostovoljni službi v pomožni policiji. Že sklenjene pogodbe se bodo v 30 dneh po uveljavitvi tega zakona ustrezno uskladile. Pomožni policisti, ko niso vpoklicani, nimajo nobenih stroškov, zaradi tega v naslednjih dveh letih ne bodo prejemali nadomestila za pripravljenost. Med usposabljanjem pa so upravičeni do nadomestila plače in drugih prejemkov ter povračila stroškov v zvezi z usposabljanjem. Seznanjeni smo tudi bili, da pomožni policisti že več let niso bili vpoklicani, niti niso bili deležni usposabljanj, so pa prejemali nadomestilo za pripravljenost. Vloženi amandma koalicijskih poslanskih skupin je pripravljen v skladu z dogovorom na matičnem delovnem telesu in se razširi tudi na policiste člane specialne enote do enakega dodatka za nevarnost in posebne obremenitve tudi za čas usposabljanja za izvajanje tovrstnih nalog. Tudi ta amandma bomo Socialni demokrati podprli. Hvala.
Hvala tudi vam. Mag. Katarina Hočevar bo predstavila stališče Poslanske skupine Državljanske liste.
Hvala za besedo. Lep pozdrav državnemu sekretarju in vsem kolegicam in kolegom! V tem sestavu Državnega zbora smo v začetku leta 2013 sprejeli nov Zakon o organiziranosti in delu v policiji, ki je postavil zakonske temelje za sodobno policijsko organizacijo. Zaradi sklenjenega sporazuma med Vlado Republike Slovenije oziroma Ministrstvom za notranje zadeve in Sindikatom policistov Slovenije konec maja 2013 je potrebno zakon dopolniti. In te dopolnitve so danes pred nami. Gre pa za dve ključni dopolnitvi, in sicer se prava na naša na sestav pomožne oziroma rezervne policije in druga na tako imenovane super nadure oziroma vrednotenje dela preko polnega delovnega časa. Slovenska policija ima trenutno okoli 240 pomožnih policistov, ki so vpoklicani predvsem ob naravnih in drugih nesrečah, v primeru hujšega ogrožanja javne varnosti, v primeru potrebe pri varovanju državne meje ali pa v primeru vojnega stanja. Pomožni policisti za ta svoj status oziroma pripravljenost prejemajo nadomestilo v povprečju 230 evrov na mesec. Glede na dejstvo, da je bil ta pomožni sestav nazadnje vpoklican v letu 1995, in glede na finančno situacijo v državi Vlada predlaga, da se v letih 2014 in 2015 to nadomestilo ne izplača. Privarčevana sredstva pa se prerazporedijo za redno operativno delovanje policije, kjer so finančna sredstva, dopolnjena s proračunom, zelo omejena. Gre torej za gospodaren in varčevalen ukrep. Druga dopolnitev se nanaša na sistemsko ureditev posebne delovne obremenitve oziroma tako imenovanih super nadur, ki se odrejajo preko vseh omejitev, določenih z zakonom. Obe dopolnitvi, skupaj z amandmajem, ki je bil sprejet ob obravnavi predloga zakona na matičnem odboru, podpirata tudi oba policijska sindikata. V Državljanski listi se zavedamo, da so policisti izpostavljeni posebnim obremenitvam in posebnim okoliščinam, zato je treba njihovo delo tudi ustrezno ovrednotiti, seveda v okviru skupnega oziroma enotnega plačnega sistema. V Državljanski listi tudi spoštujemo socialni dialog, katerega rezultat so bile predlagane dopolnitve, zato bomo to novelo zakona podprli.
Hvala. S tem smo končali predstavitev stališč poslanskih skupin. Prehajamo na razpravo o členu in vloženem amandmaju, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženega amandmaja z dne 29. 1. 2014. V razpravo dajem 1. člen in amandma poslanskih skupin koalicije. Želi kdo razpravljati? Gospod Mirko Brulc, izvolite.
Hvala lepa. Lep pozdrav vsem prisotnim! Razpravljamo o občutljivi tematiki, kajti v tej gospodarski krizi zagotoviti dostojno plačilo ne samo policistom, ampak tudi drugim strukturam, je seveda zelo težko. Smo v času globalizacije in tudi kriminal prihaja v našo državo, česar nismo bili vajeni, tudi pod prejšnjo državo nikakor ne, veliko več je umorov, grdih ropov, agresivnosti na ulici in podobno, in tega so najprej deležni policisti. Zato mislim, da je nujno sprejeti to novelo zakona tudi s tem amandmajem, o katerem zdaj govorimo, zato da se popravijo nekatera nesorazmerja v tem – govorim o odgovornosti, o nevarnosti in opravljanju službe. V Jugoslaviji smo bili ob miličnikih varni, edina agresija je bila, če so prihajali kakšni z Zahoda – o tem bomo govorili verjetno na nekih drugih sejah –, drugače pa te nevarnosti ni bilo, take kot je danes. Nismo bili vajeni take agresivnosti, s kakršno se zdaj srečujemo na ulicah. Pred kratkim je bila oddaja na televiziji, ki nakazuje še na neke druge težave in podobno. Ampak ko je tako hudo, takrat je vedno policist tisti, ki prvi vstopi, zato da varuje občane, imovino in podobno. Glede pomožnih policistov mislim, da sedaj padejo nekako v rang prostovoljnih gasilcev; če ni tako, me boste popravili. Vendar tudi te rabimo in jih je treba, "negovat", imeti na seznamu, imeti tudi usposobljene in pripravljene, da pomagajo takrat, ko je treba pomagati. Omenil bi še, čeprav to sodi pod naloge pravosodnega ministrstva, da nerešeni ostajajo problemi tudi pri pravosodnih policistih. Tudi tam so izjemne obremenitve, nevarnosti, število zapornikov glede na prostore in tako dalje – poznamo težave, in ne nazadnje tudi plačilo nadurnega dela in še kaj. Ne bom zdaj posegal še na področje vojske, to so naše uniformirane sile, do katerih mora ta družba imeti poseben odnos. In je prav, da danes popravimo, kar se popraviti da, da nagradimo vsaj, mogoče skromno, ampak kakor koli že, tiste, ki so pripadniki specialnih enot, ki imajo tako imenovane super nadure, kajti tisti denar si res neverjetno zaslužijo. Jaz bom amandma in to novelo zakona podprl. Hvala lepa.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? Vabim vas k prijavi za razpravo. Socialni demokrati nimajo več časa, tako da ima besedo gospa Sonja Ramšak.
Hvala, spoštovani predsednik. Na začetku bi najprej opozorila, da Socialni demokrati niso imeli najave časa za razpravo – morda samo toliko, ampak mislim, da je bila razprava gospoda Brulca izredno vsebinska in tudi potrebna. Tako kot sem že v mnenju poslanske skupine izpostavila; res je, pred policisti, predvsem posebnih specialnih enot in specialnih enot, so izjemno zahtevne strokovne naloge in je prav, da so za opravljanje teh nalog tudi ustrezno nagrajeni. Vendar pa smo tudi že na samem matičnem odboru opozorili, da je dejansko treba sistemsko urediti ta razmerje, da dejansko zdaj rušimo sistem plač v javnem sektorju na način, ki v redu. Vsi se zavedamo težke situacije in tudi mi smo na odboru povedali, da se zavedamo težke situacije in čeprav dajemo podporo spremembam zakona in tudi amandmaju k 74. členu, da pa je treba primerljiva področja sistemsko urediti. Dejansko pričakujemo, da se bo to zgodilo. Namreč, moram reči, da sem izrazila tudi svoje osebno mnenje, da se ne strinjam s tem, da se rezervnim policistom jemlje to nadomestilo za pripravljenost, morda bi se lahko nekoliko znižalo. Namreč, če imamo ali rezervno policijo ali rezervno vojsko, mislim, da je treba ta sistem vzdrževati, ga usposabljati, zato da takrat, ko ga je treba aktivirati, so usposobljeni in ustrezno pripravljeni na te zahtevne naloge. Bi pa opozorila še na eno stvar; namreč, minister, jaz sem že tudi v mnenju poslanske skupine izpostavila to, kar se nanaša na druge primerljive poklice, da je treba ta sistem urediti, jaz vam res toplo polagam na dušo, če ste poslušali prejšnji dan sejo Odbora za obrambo, vam je lahko jasno, kako grobo se krši delovnopravna zakonodaja, da poklicni pripadniki niti ne dobijo tistega, kar jim pripada po zakonu, na drugi strani pa dajemo neki skupini dodatna plačila. Polega tega pa mislim, da podobna usposabljanja, zahtevna in strokovna, so tudi na strani poklicnih pripadnic in pripadnikov Slovenske vojske, poklicnih gasilk in gasilcev in zaščitno-reševalnih enot, zato v bodoče mislim, da parcialnih reševanj ne bomo podpirali, ampak v tem primeru smo se odločili, da naredimo izjemo in dajemo podporo tem predlaganim rešitvam. Hvala.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? [[Da.]] Besedo ima minister gospod Gregor Virant.
Hvala. Moram reči, da smo bili pri tej noveli zakona še posebej pozorni na to, da ne bi posegali v enoten plačni sistem, ker je tako, da je moja vloga dvojna; po eni strani sem pogajalec za celotni javni sektor, po drugi strani pa urejam zadeve za področje Ministrstva za notranje zadeve in znotraj tega tudi za policijo in moram paziti, da je to uravnoteženo, da s kakšnimi posegi v sistem policije ne bi odprli Pandorine skrinjice, da se ne bi začele podirati domine; skratka, da ne bi porušili enotnega plačnega sistema. S temi rešitvami, sem prepričan, da ga ne podiramo, kajti ta dodatek, o katerem zakon govori, že obstaja. Ta je že v kolektivni pogodbi za javni sektor, torej je del enotnega sistema, so ga podprli sindikati javnega sektorja, vsi oziroma vsi tisti, ki so KPJS podpisali, tako da s tega vidika problema tukaj ni. Isto velja tudi za super nadure. Drugje na ta način tega ne poznajo, samo v policiji so nadure preko zakonskega limita, limita iz Zakona o delovnih razmerjih, odrejene tako, da se policist ne more odločati, ali bi ali ne bi. V zdravstvu sicer to obstaja, ampak zdravniki dajo soglasje za ekstra nadure. Tako mislim, da smo zadevo limitirali na nek normalen minimum. Moram vas pa opozoriti, da s to zakonsko novelo popravljamo en člen Zakona o organiziranosti in delu policije, ki je pa v resnici kar precej grobo posegel v enotni plačni sistem. Če bi tisti člen, tista določba veljala naprej, bi imeli velike težave. Tako bo zdaj s to rešitvijo precej precej bolje. Je pa prav, absolutno prav, da ta dodatek v kolektivni pogodbi za javni sektor obstaja. Tukaj gre res za zelo specifične naloge, ki so povezane z ogrožanjem življenja in zdravja policistov. Tisti, ki smo imeli priliko, recimo, spremljati predlani decembra demonstracije na Trgu republike, jaz sem si jih ogledal iz pisarne predsednika Državnega zbora, smo videli, kako zahtevno in rizično je delo policistov v takih situacijah. In pri takih zadevah, takih situacijah, ko je res na kocki, bi rekel, življenje, zdravje teh naših policistov, mislim, da bi bilo nesmiselno šparati; in če prav razumem, se tudi vse poslanske skupine s tem strinjajo. Na drugi strani je pa pri pomožni policiji pa drugače. Tukaj pa ni dela, ki bi se opravljajo, to nadomestilo se plačuje za pripravljenost, se pravi samo za to, da imajo status pomožnega policista, pa da se plačuje v bistvu ne za opravljeno delo, ampak kot nadomestilo za pripravljenost. Tako tukaj ne gre za poseg v nagrajevanje nečesa, kar bi človek opravil. Če bomo imeli denar za usposabljanje pomožnih policistov, bodo seveda za tisti čas, ko bodo na usposabljanjih, plačani. Če jih bo treba poklicati, bog ne daj, upajmo, da ne bo te potrebe – nazadnje je bilo leta 1995 ali 1996 ob obisku papeža. Upajmo, da tega ne bo treba in da jih ne bo treba tudi plačevati. Ne moremo pa zdaj gledati tega plačila kot na nek socialni transfer, ker to pa ni, ne moremo skozi tako nagrajevanje reševati socialnih problemov. Za to so drugi mehanizmi.
Hvala. Želi še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne. Zaključujem razpravo. O amandmaju bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 19. točki dnevnega reda. Se pa hkrati tudi opravičujem za čas, ker sem prepozno opazil, da je tekel čas pri gospodu Brulcu, čeprav ni bil najavljen čas v imenu poslanske skupine. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 6. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA TRETJO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O ZDRAVILIH V OKVIRU REDNEGA POSTOPKA. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona bi lahko dal besedo predstavniku Vlade, pa ga ta hip ni v dvorani. Zato prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Gospa Ljudmila Novak bo predstavila stališče Poslanske skupine Nove Slovenije.
Spoštovani! Predlog zakona o zdravilih, ki ga Državni zbor sprejema po rednem postopku, bo zaradi obširnosti sprememb v celoti nadomestil obstoječi zakon. Vlada je sicer nujnost postopka utemeljevala z nujnostjo prenosa dveh direktive v naš pravni red, vendar je pri ponovnem odločanju o vrsti postopka Nova Slovenija podprla redni postopek, saj gre za sistemski zakon s tega področja. V Novi Sloveniji se sprašujemo, v kolikšni meri bodo deležniki, ki jih predlagani zakon zadeva, zadovoljni s sprejemom. V Novi Sloveniji se nam poraja tudi pomislek, v kolikšni meri je predlagano zakonsko besedilo rezultat različnih lobističnih pritiskov na ministrstvo, zaradi česar je odstopil tudi minister Gantar, novega ministra pa še ni na vidiku. Poraba zdravil se je v zadnjem desetletju povečala; ne samo v smislu finančnih sredstev, porabljeni za njihov nakup, ampak tudi glede na obseg ali količino porabljenih zdravil. Izdatki za zdravila so v letu 2010 v državah članicah Evropske unije v povprečju predstavljali skoraj petino, 19 %, vseh izdatkov za zdravstvo in so na tretjem mestu po višini porabe za bolnišnično in izvenbolnišnično zdravljenje oziroma oskrbo. Na podlagi uradnih evidenc se v zadnjih petih letih v Sloveniji poraba zdravil povečuje povprečno za 3,7 % letno. Poraba zdravil se je, če pogledamo 10-letno obdobje, v Sloveniji povečala za skoraj 60 %. Slovensko zdravstvo je še posebej neučinkovito pri naročanju zdravil in druge medicinske opreme, analiza finančnih tokov pa naj bi kazala na to, da gre med dobavitelji za kartelne dogovore. Zaradi nepreglednosti sistema javnega naročanja se izgubi, po poročanju medijev, najmanj 50 milijonov evrov. Zdravstvena blagajna je stalno podhranjena in davkoplačevalci moramo vanjo vedno več prispevati, kar pa na drugi strani ne pomeni tudi več pravic. Po podatkih supervizorja se kar tri četrt milijarde evrov steče na račune nekaj deset podjetij, medtem ko največji delež teh sredstev pridobi pet veledrogeristov. Ti so glavni oskrbovalci lekarn z zdravili, ki seveda krize ne poznajo. Zakonsko besedilo pa, glede na vložene amandmaje, v določenih delih nima niti podpore vseh koalicijskih poslancev. Nova Slovenija bo podprla amandma Poslanske skupine DeSUS k 105. členu in posledično 127.a člen, ki ureja nabor poslovnih subjektov, ki ne smejo opravljati dejavnosti prometa z zdravili na debelo. Nova Slovenija podpira ta amandma, saj vnaša več preglednosti v sistem in posledično niža cene registriranim zdravilom. Slovenija je ena izmed najbolj intenzivnih proizvajalk in izvoznic zdravil, po drugi strani pa imamo skoraj najdražja zdravila. V Novi Sloveniji menimo, da predlagani zakon ne rešuje v zadostni meri področja cen zdravil. Na to opozarja v svojem mnenju tudi Državni svet na podlagi številnih, tudi neusklajenih pripomb strokovne javnosti, ki pa v predlogu zakona niso dovolj upoštevane. V Novi Sloveniji predlogu zakona ne bomo nasprotovali.
Hvala. Mag. Lejla Hercegovac bo predstavila stališče Poslanske skupine Pozitivna Slovenija.
Spoštovani predsednik, spoštovane kolegice in kolegi! Danes je pred nami tretja obravnava Zakona o zdravilih. Kot že rečeno, gre za popolnoma nov sistemski zakon, ki je nastal kot posledica dolgotrajnih koalicijskih in strokovnih usklajevanj. Zakaj to ponavljam? Tretjo obravnavo zakona in sprejem celotnega zakona bi namreč lahko izvedli na decembrski seji, saj se je z njegovo uveljavitvijo mudi. Gre namreč za rešitev, ki se nanaša na prenos direktive Evropske unije iz leta 2010 in Slovenija je že prejela opomin in mnenje Evropske komisije. Seveda, to bi nas lahko drago stalo. Vendar se je pri sprejemanju in potrjevanju zapletlo že z dopolnili oziroma amandmaji, sprejetimi na matičnem delovnem telesu, ki so tik pred zdajci in brez poglobljene razprave pomenili veliko spremembo na področju prodaje zdravil na debelo. Nato se je vsebina, pripravljena na podlagi strokovnih in koalicijskih usklajevan,j na seji Državnega zbora vrnila v prvo obliko, kar je bil povod za nesprejetje zakona v celoti tudi na decembrski seji. Neustreznost predlagane rešitve, sprejete na Odboru za zdravstvo, ni podkrepilo niti pisanje Zavoda za transfuzijo krvi. Zato naj ob tem povem, da v Poslanski skupini Pozitivna Slovenija ne bomo podprli ponovno vloženih amandmajev, ki spreminjajo prej omenjeno področje prodaja zdravila na debelo. Pa vendarle s tem zakonom prinašamo v slovenski pravni red moderne evropske smernice in sledimo pomembnim ciljem, ki naj jih na tem mestu ponovno naštejem. Nedvomno je izredno pomembna krepitev varovanja javnega zdravja, prost in varen pretok zdravil, prav tako vzpostavljamo podlage za učinkovitejše ukrepanje pri preprečevanju vstopa ponarejenih zdravil, saj izboljšujemo predpisane postopke pridobivanja dovoljenja za promet z zdravili in zagotovitev kakovosti proizvodnje in preizkušnje vseh zdravilnih učinkovin in pomožnih snovi ter okrepitev s sistemom upravljanja in zmanjševanja tveganja, povezanih z zdravili. Posebno poglavje vneseno v zakon je področje farmakovigilence. To je sistem ugotavljanja vrednotenja in odzivanja na nova spoznanja o neželenih učinkih in drugih varnostnih vidikih zdravila, ko so zdravila že na tržišču. Prav tako želimo na bolj ustrezen način preprečevati vdor ponarejenih zdravil v legalno distribucijsko verigo, ki so za končnega uporabnika lahko izredno nevarna. Naj ponovim, da smo s koalicijskimi usklajevanji dosegli dosežen napredek na področju medmrežnega informiranja in prodaje zdravil brez recepta. Ker je to področje, ki naj sledi izključno javnemu interesu, sem prepričana, da bomo morali skupaj delati še naprej v dobro vseh nas. Predvsem pa si želim, da bi se bolje poslušali in slišali, tako politika, strokovna javnost in druga zainteresirana javnost, kar je bilo javno in jasno razvidno tudi iz javne predstavitve mnenj na temo aktualnih težav na področju zdravstva, ki je potekala prejšnji teden prav v tej dvorani. V Poslanski skupini Pozitivne Slovenije bomo predlog zakona podprli. Poleg celotne vsebine zakona pa bomo podprli tudi vložena dopolnila koalicijskih poslanskih skupin, o katerih bo verjetno več govora kasneje. Hvala.
Hvala tudi vam. Mag. Štefan Tisel bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Vsem prav lep pozdrav. Spoštovani predsednik Državnega zbora, spoštovana gospa državna sekretarka s sodelavko, poslanke in poslanci! Sprememba Zakona o zdravilih se je pripravljala kar nekaj let. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke smo prisluhnili strokovni javnosti in omogočili kar nekaj pozitivnih sprememb že pri nastajanju zakona. Zato v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke prenovljenemu Zakonu o zdravilih nismo nasprotovali. Na poslanske klopi je prišel po nujnem postopku, v zakonu pa se dopolnjujejo oziroma spreminjajo kar cela poglavja. Tudi evropske direktive pritiskajo s svojimi roki in grožnjami za plačilo kazni, če se direktive pravočasno ne implementirajo. Največje nevarnosti pri tako zahtevnem zakonu pa so, da si različni lobiji odpirajo pot v sam zakon in s svojimi vplivi, da ne rečem pritiski, skušajo izboljšati svoj položaj na trgu ponudbe povpraševanja in storitev. Žal so mnogi zakoni v preteklosti omogočili ali pa še omogočajo nevarnost koruptivnih dejanj. Ko je enkrat zakon sprejet, je vse zakonito. Zdravila so izjemno občutljiva dobrina, ali če rečem potrošno blago, tako z vidika proizvodnje, nadzora kvalitete in učinkovitosti in ne nazadnje finančnega učinka, da ne rečem profita. Danes je bilo že omenjeno, da veletrgovci tu mastno služijo, denar gre pa iz zavarovalniškega denarja, se pravi iz prispevkov vseh zaposlenih. Tudi na tem področju bo treba nekaj urediti, tako kot so lekarne, v glavnem, javni zavodi, razen manjših privatnih, kjer javni zavod ne sme deliti dobička, ampak mora vlagati profit v samo dejavnostjo. Tu bi morali vključiti tudi veletrgovce, kajti če smo socialna država, bi morali tudi tu presekati ta mastna bogatenja, o katerih smo pred kratkim tudi v medijih veliko slišali. Pri zdravilih se moramo vedno vprašati, ali so res potrebna, ali so sploh koristna in ali je njihova korist večja od škode, ki jo lahko povzročijo stranski učinki. Tu gre za veliko odgovornost proizvajalcev, distributerjev, predpisovalcev in ne nazadnje samih uporabnikov. Evropski direktivi, ki se vnašata v zakon, govorita ravno o vrednotenju različnih nezaželenih učinkov zdravil in o preprečevanju vstopa ponarejenih zdravil na trg, zato morajo biti nadzorni mehanizmi ločeni od komercialnih. V novem zakonu se ukinja vloga Javne agencije za zdravila in medicinske pripomočke, ki je do zdaj nadzirala kakovost zdravil. Naloge uradnega kontrolnega laboratorija se s te javne agencije prenaša na Nacionalni laboratorij za zdravje, okolje in hrano, ki je bil ustanovljen z Zakonom o spremembah in dopolnitvah Zakona o zdravstveni dejavnosti in je nastal z združitvijo laboratorijev regionalnih zavodov za zdravstveno varstvo in Inštituta za varovanje zdravja in še ni v polnosti zaživel. V prehodnih določbah zakona sicer piše, da poslovne prostore, opremo, materiale za izvajanje analiznega preskušanja zdravil, dokumentacijo, arhiv in nedokončane zadeve, ki se nanašajo na izvajanje nalog uradnega kontrolnega laboratorija, povezane z nacionalnim laboratorijem, prevzamejo od javne agencije. Delavci, ki so usposobljeni za izvajanje nalog uradnega kontrolnega laboratorija, ostanejo v delovnem razmerju na javni agenciji in se jim ponudi drugo delo. Se pravi, da bo Javna agencija za zdravila in medicinske pripomočke izobraževala svoj kader; vsaj kader bi prenesli, kajti kader se gradi, ne leto, dve, ampak desetletja. No, in to je v 204. b členu v drugem odstavku. In tu je upravičen pomislek Fakultete za farmacijo Univerze v Ljubljani, ki pravi, da ni racionalno ukinjati sistema, ki dobro deluje. Uradni kontrolni laboratorij je s svojimi kadri in njihovimi specifičnimi kompetencami, specialisti iz preskušanja zdravil, z znanjem, izkušnjami, pa tudi opremo in postopki v okviru Javne agencije za zdravila in medicinske pripomočke in prej v okviru Zavoda za farmacijo in za preskušanje zdravil strokovno ustrezno deloval, v skladu z zahtevami dobre kontrolne laboratorijske prakse in standarda kakovosti ter popolnoma primerljivo z ostalimi evropskimi laboratoriji. Zdaj bo na enem mestu preskušanje zdravil za dve različni ravni; prvič, preskušanje s strani proizvajalca zdravil, in drugič, preskušanje s strani regulatornega organa. Gre za navzkrižje interesov, kar ni dopustno. Na Odboru za zdravstvo je bila v razpravi izpostavljena dilema glede določanja cen zdravil in register teh cen. Izpostavljeno je bilo vprašanje, kdo bo imel glavni register za cene zdravil, ali javna agencija, se pravi, Ministrstvo za zdravje, ali Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije. Prišli smo do zaključka, da mora biti informacijski sistem poenoten in dostopen vsem udeležencem v sistemu; tudi elektronski recept gre v tej smeri. Sploh pa je ena glavnih ovir v razvoju zdravstva razdrobljen informacijski sistem. Posamezni zdravstveni zavodi oziroma njihovi informatiki – po navadi gre tu za servis od zunaj, za outsourcing - zavirajo, da bi se ves sistem poenotil, da bi lahko z zdravstveno izkaznico pacienta prišli do vseh potrebnih podatkov tako glede izvidov, storitev in stroškov. Storitve bodo postale bolj pregledne, lažje jih bo kontrolirati in s tem bodo tudi cenejše. Zakon o zdravilih prinaša veliko novosti na različnih področjih. Na novo se uvaja koncept esencialnih zdravil, področje zagotavljanja zdravil v izrednih razmerah. Na novo se ureja področje donacije zdravil, obsežno poglavje je v zvezi s cenami zdravil in določanja cen. Dodatno se ureja področje prometa z zdravili na debelo, na novo se uvaja možnosti izdaje letnih dovoljenj za uvoz neavtoriziranih nujno potrebnih zdravil, potem področje prometa z zdravili na drobno, dopolnjena je definicija galenskih zdravil ter razmejitev med galenskimi in industrijskimi zdravili. Ohranjajo pa se specializirane prodajalne za prodajo zdravil brez recepta. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke smo podprli predlog amandmaja, ki ga je predlagal DeSUS tu na odboru, seveda je bil potem na plenarni seji povožen, da se loči dejavnost veledrogerije in maloprodaje zdravil. Zanimivo oziroma praktičen je bil predlog Lekarniške zbornice glede javnih naročil za zdravila, ki se izdajajo v lekarni. Predlog za ureditev izjeme v Zakonu o zdravilih glede na obveznost sledenja Zakonu o javnem naročanju vsaj za zdravila, ki se krijejo iz javnih sredstev, se pravi zdravila na recept, katerih cene so natančno določene in definirane v veljavnem zakonu glede cenika. In ta postopek javnega naročanja pomeni samo dodaten strošek za lekarne. Na to je opozoril tudi Državni svet v mnenju Komisije za socialno varstvo, delo, zdravstvo in invalide. Opozoril je tudi na predloge drugih zainteresiranih strokovnih javnosti, tako pa je na Odboru za zdravstvo Državnega zbora vendarle bila upoštevana pripomba k 141. členu, da se bodo vsa potrebna finančna sredstva v zvezi z zagotavljanjem zdravil v izjemnih razmerah financirala iz državnega proračuna in ne iz sredstev nosilcev obveznega zdravstvenega zavarovanja, torej Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije, oziroma v zakonu je napisano, da bo potem država ta sredstva refundirala. Kot sem omenil, je kar nekaj poglavij v zakonu novih. Ravno tisti novi členi v zakonu so zelo razvlečeni, kot bi pisci zakonov bili plačani po številu besed. Tako se je vsebina popolnoma zamegli in potem postane nerazumljiva. Včeraj smo prebrali v časopisu Finance, kako se usaja pisateljica gospodarskih zakonov nad kritičnim komentarjem Financ. Tudi ta teden sprejeti Energetski zakon je razvlečen in zbirokratiziran. Zakone bi morali pisati ljudje iz prakse: kratke in jedrnate ter razumljive. V poslanski skupini bomo pri glasovanju o Zakonu o zdravilih se odločili po lastni vesti. Hvala.
Hvala tudi vam. Dr. Andreja Črnak Meglič bo predstavila stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Spoštovani gospod predsednik, gospa državna s sodelavci, kolegice in kolegi, dobro jutro! Socialni demokrati smo že pri pripravi in obravnavi Zakona o zdravilih opozorili, da gre za strokovno izjemno zahteven in specializiran zakon ter da so z vsebinsko presojo v veliki meri primerni predvsem poznavalci oziroma strokovnjaki s tega področja. Izpostavili smo tudi, da se zavedamo, da je področje proizvodnje, prodaje, predpisovanja, nadzora in izdaje zdravil neomejeno in v njega vložene velike javnega denarja, zato je seveda močno pod pritiskom različnih lobijev in interesnih skupin. Skozi obe do zdaj opravljeni obravnavi zakona se je pokazalo, da smo imeli prav. Različni interesni poznavalci področja so nas vseskozi zasipali s svojimi strokovnimi stališči, ki so bila pogosto nasprotujoča. Veliko razprave je sprožil 105. člen zakona. Tudi v tej tretji obravnavi je vložen amandma Poslanske skupine DeSUS, ki želi prepovedati trgovino na debelo z zdravili za vse javne subjekte. V praksi to pomeni, da bi se onemogočilo nekaj pomembnih igralcev, ki bistveno posegajo na trg z zdravili. Socialni demokrati ves čas poudarjamo, da nikakor ne podpiramo različnih kreativnih izmikanj zakonom, vendar pa menimo, da bi morali take anomalije ugotavljati za to pristojni organi in ustrezno ukrepati. Z ad hoc ukinjanjem posameznih poslovnih subjektov pa se lahko še bolj okrepijo tiste družbe, ki že danes večinsko obvladujejo trg z zdravili in se kartelno dogovarjajo za cene. Zato so Socialni demokrati tudi tokrat ne bomo podprli amandmaja k 105. členu zakona. Zavzemamo se, da se promet na debelo z zdravili celovito in učinkovito uredi v Zakonu lekarniške dejavnosti, ki je sistemski zakon za to področje. Burno reakcijo nekaterih strokovnih skupin, na primer Fakultete za farmacijo, je povzročil tudi že zaprti 153. člen, ki prenaša dejavnost uradnega kontrolnega laboratorija z Javne agencije za zdravila na Nacionalni laboratorij za zdravje, okolje in hrano. Po zagotovilih Ministrstva za zdravje, ki je predlagatelj te spremembe, gre za razumno in strokovno utemeljeno rešitev, saj naj bi laboratorij ZZV, ki se po novem združuje v nacionalni laboratorij, že od nekdaj opravljal takšne analize. Socialni demokrati pričakujemo, da bo ministrstvo budno spremljajo dejavnost uradnega kontrolnega laboratorija in bo ustrezno reagiralo, če se pokaže, da takšna odločitev, kot opozarjajo nekateri strokovnjaki, ni najboljša. Predlog zakona o zdravilih bomo tudi tokrat podprli. Za konce pa bi želeli še enkrat poudariti najpomembnejše. Naša glavna skrb bi morala biti usmerjena k ustreznemu dostopu do kvalitetnih, varnih in učinkovitih zdravil za vse prebivalke in prebivalce Slovenije. Socialni demokrati pričakujemo, da ta zakon zasleduje glavni cilj. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Mag. Katarina Hočevar bo predstavila stališče Poslanske skupine Državljanske liste.
Še enkrat lepo pozdravljeni! Uporaba zdravil v razvitem svetu je ena najpomembnejših metod zdravljenja bolezni, zato je pomembno, da je področje zdravil urejeno tako, da so zdravila kakovostna, varna in učinkovita ter slovenskim bolnikom pravočasno na voljo. Tako kot na marsikaterem drugem področju Slovenija tudi na področju zdravil ni pravočasno notificirala evropske direktive, za kar je Slovenija že prejela tudi uradni opomin. Bistveni razlog za sprejetje zakona, novega Zakona o zdravilih, je torej uskladitev slovenske zakonodaje z novo sprejetimi direktivami Evropske unije in njihov prenos v slovenski pravni red ter povzemanje tudi vseh že povzetih pravnih aktov Evropske unije, kar bo omogočilo okrepitev visoke ravni varovanja javnega zdravja prebivalstva. Da gre za zahtevno in zelo strokovno zakonsko materijo pričajo številne pripombe in predlogi, ki smo jih prejeli od strokovne javnosti in zainteresiranih institucij. Ob obravnavi na matičnem delovnem telesu se je pokazalo, da je bila odločitev Državnega zbora, da se zakon obravnava po rednem postopku, pravilna in nujno potrebna, saj se je tekom obravnave postopka na Odboru za zdravstvo sprejelo precej novih rešitev, ki zakon še izboljšujejo. Državljanska lista se je posebej zavzemala za spremembe 126. in 127. člena zakona, ki bi tudi specializiranim prodajalnam omogočile prodajo zdravil po spletu, in sicer za tista zdravila, ki se lahko v teh prodajalnah prodajajo. Prvotni predlog je namreč spletno prodajo dovoljeval zgolj lekarnam. V Državljanski listi smo mnenja, da pretirana regulacija na trgu z zdravili ne vodi do večje dostopnosti zdravil. Če želimo dodatno zviševati kakovost življenja slovenskih državljanov in kakovost zdravljenja, moramo delovati v stabilnem okolju, kjer bodo vladale jasne, pregledne in poštene tržne razmere ter enaki pogoji za vse ponudnike zdravil in medicinskih pripomočkov. Odbor je predlagani amandma Državljanske liste tudi sprejel. Slovenija je majhen trg, ki se hitro zasiči in referenčna država za 13 drugih držav, ki imajo skupaj skoraj 120 milijonov prebivalcev. To pomeni, da ima vsako uradno nižanje cen zdravil v Sloveniji izjemno velik učinek na cenovne politike drugih držav, tako v Evropski uniji kot tudi zunaj nje. To lahko vodi v izjemno omejen dostop do novih in učinkovitejših terapij v naši državi v prihodnosti. Iz vseh naštetih razlogov, Državljanska lista na matičnem odboru in na drugi obravnavi na plenarni seji Državnega zbora ni podprla amandmaja Poslanske skupine DeSUS k 105. členu, ki še dodatno omejuje to malo konkurence pri prodaji zdravil na debelo, ki jo imamo na našem trgu zdravil. Konkurenca pa je temelj za zdravo poslovno okolje. V Državljanski listi tako vztrajamo, da se v zakon ne vnašajo dodatne omejitve pri prometu z zdravili na debelo, zato tudi v tej tretji obravnavi zakona amandmaja Poslanske skupine DeSUS ne bomo podprli. Predlog zakona prinaša pomembne sistemske rešitve za dolgoročno oskrbo z zdravili, zato bo Poslanska skupina Državljanske liste predlog zakona podprla.
Hvala. Gospod Franc Pukšič bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke. Izvolite.
Lep pozdrav, kolegice, kolegi, predsednik, vsi z Ministrstva za zdravje! V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke smo v drugi, torej prejšnji obravnavi dejansko prosili za dodatna pojasnila in opozarjali na nekatere nedorečenosti, ki so v zakonu. Tudi z amandmaji koalicije nekateri dvomi in pripombe strokovnjakov, žal, niso bili upoštevani. Gre seveda za tehnično zelo zahteven predlog zakona. Zakon pa ne bo imel samo vpliva na javno zdravje, ampak tudi na obveznosti zdravstvene blagajne in na njeno poslovanje. To pa se bo odražalo v prvi vrsti tudi na bolnikih. Bistveni razlog za sprejem novega sistema zakona o zdravilih naj bi bil prenos direktive Evropske unije v slovenski pravni red ter direktive preprečevanja vstopa ponarejenih zdravil v zakonito verigo dobav. u Poslanski skupini imamo velike pomisleke glede podpore zakonom glede na dejstvo, da se je v zakon pripadla rešitev, na katero so največ opozarjali prav v Poslanski skupini DeSUS –, torej v tisti poslanski skupini, ki so imeli tudi ministra za zdravje, in verjamem, da zelo upravičeno –, ki bo omogočila nadaljnje nepravilnosti na trgu z zdravili in morebiti celo nadaljnji monopol ene lekarne. V Slovenski ljudski stranki se bojimo, da je del tega zakona pisan prav za ljubljanske lekarne in za monopol ljubljanskih lekarn. Na odboru pa je bil sprejet amandma k 153. členu, ki vnaša spremembo glede laboratorija, za katero ni znano, kaj v resnici ta sprememba pomeni in kakšne bodo dejanske posledice prenosa nalog uradnega kontrolnega laboratorija z javne agencije na Nacionalni laboratorij za zdravje, okolje in hrano. Ugovor Zavoda za transfuzijo na amandma k 105. členu se nam tudi zdi utemeljen in bi si zaslužil pojasnilo in upoštevanje zavoda kot izjemo. Če bo amandma DeSUS sprejet, kot trdi zavod, potem bodo morali zavreči dragocene izdelke iz krvi, ker jih ne bodo smeli več prodajati. Čeprav je bil namen amandmaja DeSUS preprečiti monopole, pa je vendarle smiselno omogočiti in v to smo seveda v Slovenski ljudski prepričani, Zavodu za transfuzijo, da kot izjema in da bo lahko nadaljeval koristno predelavo in distribucijo zdravil iz krvi. Zakon je skratka zelo nedorečen in ni jasno, ali bo prinesel potrebne spremembe na trgu zdravil. V dokaz, da pripombe, ki jih imajo strokovnjaki in da koalicija ni soglasna glede nekaterih rešitev, smo se poslanci v Slovenski ljudski stranki odločili, da zakona ne bomo podprli.
Hvala. Gospod Ivan Hršak bo predstavil stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovana državna sekretarka s sodelavkami in sodelavci, spoštovane kolegice in kolegi! V Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev Slovenije bomo tudi v tretji obravnavi podprli Predlog zakona o zdravilih. Dovolite mi, da tokrat ne ponavljam že večkrat slišane vsebine predloga zakona, temveč se posvetim predvsem prodaji zdravil, kjer se obračajo največji dobički. Kot smo povedali že ob drugi obravnavi tega predloga zakona, se v Poslanski skupini DeSUS zavedamo, da je za učinkovito preskrbo prebivalstva z zdravili ključna dostopnost do vseh zdravil, ki jih zdravstvo potrebuje. Naj ponovno spomnim, da je v Republiki Sloveniji na trgu približno 4 tisoč 500 zdravil s tisoč 500 učinkovinami. Zdravila morajo biti dostopna prebivalcem na celotnem ozemlju Republike Slovenije. Prodaja in preprodaja zdravil sta izjemno dobičkonosni, česar se mnogi zavedajo in so se za povečevanje dobička pripravljeni tudi kartelno dogovarjati ter umetno zviševati cene zdravil na trgu. Pristojna Agencija za varstvo konkurence je takšne primere pred nedavnim že odkrila in ustrezno ukrepala. V Poslanski skupini DeSUS menimo, da se takšna dogovarjanja ne smejo dogajati, še posebej ne pri poslovnih subjektih, ki so izvajalci zdravstvene dejavnosti, ki opravljajo lekarniško dejavnost ali katerih ustanovitelji oziroma lastniki so prej omenjeni poslovni subjekti. Žal pa so se dogajala, kar je po naši oceni nedopustno. Zato smo poslanke in poslanca Poslanske skupine DeSUS prav z namenom preprečevanja vertikalnih integracij poslovnih subjektov in postavitvijo jasne ločnice med osnovno dejavnostjo javnega zavoda, torej zdravstveno oziroma lekarniško neprofitno naravnano dejavnost, za katere namen je bil javni zavod ustanovljen in katere cilj ne sme biti pridobivanje dobička, ter izrazito profitno naravnano gospodarsko dejavnostjo, tudi za tretjo obravnavo predloga zakona samostojno vložili predlog amandmaja za spremembo 105. člena zakona, ki ureja pogoje za veletrgovce, in za novi 197. a člen, ki ureja obveznosti imetnikov dovoljenj za opravljanje dejavnosti prometa z zdravili na debelo po uveljavitvi podzakonskih predpisov. Po naši oceni je treba zaustaviti prerazporejanje in nenamensko porabo javnih sredstev, ki so sicer namenjena za zdravstveno varstvo prebivalstva, ter preprečiti povečevaje javnogospodarskih stroškov, namenjenih za dobavo zdravil od proizvajalca do maloprodaje. Funkcija veletrgovca v smislu predloga tega zakona v tržnem gospodarstvu naj bi namreč prispevala ravno k zniževanju teh stroškov. Vendar pa se je, kot sem že omenil, žal dogajalo, da so tudi veletrgovci, ki so bili ustanovljeni s strani države ali lokalne skupnosti, umetno dvigovali cene zdravil in omejevali nabor zdravil, kar se ne bi smelo dogajati in je v popolnem nasprotju z namenom ustanovitve javnega zavoda. Z našima amandmajema želimo preprečiti še nekaj anomalij, in sicer izogibanje postopkom javnega naročanja in s tem ustvarjanja nepreglednosti poslovanja javnih zavodov ter povečevanja možnosti napihovanja stroškov za zdravila ter oženje nabora zdravil na trgu zaradi poslovnih interesov veletrgovcev, ki sprejemajo odločitve na podlagi stroškovnega vidika, ki zasleduje povečevanje dobička. V Poslanski skupini DeSUS si prizadevamo preprečiti vpliv kapitala na strokovne odločitve zdravljenja z zdravili, kakor tudi na strokovne odločitve pri izvajanju lekarniške dejavnosti, saj vplivanje kapitala na strokovnost vodi v zmanjševaje strokovne neodvisnosti izvajanja lekarniške oziroma zdravstvene dejavnosti. Če bo naš amandma sprejet, ne bomo edina država, ki bi preprečila vertikalne integracije, saj je anomalije, ki jih lahko povzroča vertikalna integracija, zaznalo že več evropskih držav, 13 držav Evropske unije pa je vertikalno povezavo tudi že prepovedalo. Število teh držav, ki to preprečujejo, pa se povečuje. V Poslanski skupini DeSUS smo deležni očitkov, da s svojim amandmajem državi in lokalnim skupnostim preprečujemo, da bi opravljala dejavnost veletrgovca z zdravili. To nikakor ne drži in to nikakor ni naš cilj. Zakon o javnih zavodih namreč že danes dopušča možnost, da javni zavod poleg svoje osnovne dejavnosti opravlja tudi gospodarsko dejavnost, če je slednja potrebna za izvajanje javne službe. Naša amandmaja sta predvsem ukrep, ki zasleduje cilj, da izvajalci zdravstvene ali lekarniške dejavnosti prvenstveno opravljajo dejavnost, za katero so bili dejansko tudi ustanovljeni. Hvala.
Hvala. Končali smo predstavitev stališč poslanskih skupin. Sledi razprava poslank in poslancev o predlogu zakona v celoti. Želite besedo kot predstavnica Vlade? [[Za tem.]] Besedo bi lahko imel gospod Mihael Prevc, ga trenutni ni v dvorani. Zato dajem besedo gospodu Branku Ficku, pripravi pa naj se gospod Franc Bogovič.
Hvala lepa. Zakon o zdravilih predvsem govori o boljšem prostem pretoku na trgu, ne pa o omejevanju konkurence. Če se dotaknem tega 105. člena, ki ga predlagajo kolegi iz DeSUS, kjer omejujejo poslovnim subjektom, ki so izvajalci zdravstvene dejavnosti in izvajalci lekarniške dejavnosti, konkurenco na trgu. Če poslušam njihova izhodišča, zagovarjajo nižje cene zdravil, zagovarjajo nekartelno dogovarjanje, zagovarjajo s tem nižje cene, predvsem tudi za tisto skupino, ki jo najbolj zagovarjajo, za upokojence, ki so največji porabnik zdravil, je ta zadeva seveda kontradiktorna. Eno je to, da tega njihovega amandmaja ne podpiram, ker smatram, da s tem omejujejo konkurenco na evropskem trgu in seveda tudi na slovenskem trgu in, seveda s tem ne bomo doprinesli k nižjim cenam zdravil. Sicer razumem, da so jih verjetno tudi strokovnjaki z ministrstva glede tega ustrezno prepričevali. Kot tudi mogoče nisem zadnjič na odboru razumel vseh tistih problemov, ki so v zdravstvu, vezano tudi na problematiko razpisov na Onkološkem inštitutu, na katero se sicer takrat na odboru ministrstvo ni odzvalo. To je po moje eden od problemov, da bi na te zadeve, ne samo da jih svet opozarja, ampak da zelo ustrezno reagirajo. Ampak to je že drugo področje. Zagovarjam, da naj bo promet z zdravili prost, ker s tem, ko bomo nekomu odvzeli možnost izvajanja veleprodajne dejavnosti, bomo ta promet dali nekomu drugemu. Ali je to znotraj tistih desetih ali petih, je to že drugo področje. Tako tega predloga kolegu iz DeSUS ne morem čisto iz tržnih razlogov podpreti. Hvala lepa.
Hvala. Besedo bi imel gospod Franc Bogovič, pa ga ta hip ni v dvorani, zato ima besedo gospod Ivan Hršak. Pripravi naj se mag. Ivan Vogrin.
Hvala za besedo, spoštovani predsednik! V svojem stališču, stališču poslanske skupine sem dejansko obrazložil pravzaprav vse. Bi pa tukaj odgovoril na očitek, ko je gospod Ficko dejal, da s tem omejujemo konkurenco, konkurenca pa vpliva na ceno zdravil. To se pravi, dejansko bi v osnovi morala večja konkurenca vplivati na ceno zdravil. Sedaj pa sprašujem, če tisti subjekti ne bodo smeli več opravljati te dejavnosti: Ali so vplivali na ceno zdravil v Sloveniji, so se zaradi teh grosistov znižale cene? Ne! V Sloveniji imamo najvišje cene. To se pravi, da se v praksi to ni pokazalo za konstruktivno oziroma za to, kar vi zagovarjate. Ti dobički, ki so se ustvarili, niso šli v prid javnega zdravstva, niso šli v prid pacientov, mi se pa seveda v DeSUS za to zavzemamo. Tako ne bi ponavljal vse te vertikalne integracije, to se pravi, ki peljejo v prid, bi rekel, tistih, ki se s to dejavnostjo ukvarjajo in te dobičke dajejo pravzaprav v svoje žepe. Namen pa bi bil, da bi ti pozitivni trendi teh dejavnosti pa seveda šli v prid pacientu v Republiki Sloveniji, kar pa dejansko ne. Zato bi predlagal vsem poslanskim skupinam, da podprejo ta dva naša amandmaja, tako 105. kot 197 a. člen, se gresta v prid naših pacientov Republike Slovenije.
Hvala tudi vam. Besedo bi lahko imel mag. Ivan Vogrin in ga trenutno ni v dvorani. Naslednji, ki bi lahko dobil besedo, je gospod Ivan Simčič – ga ni v dvorani, Franc Pukšič je naslednji – ga ni v dvorani, gospod Borut Ambrožič – tudi ni v dvorani, gospod Janez Ribič – tudi ni v dvorani. Tako ima besedo gospa Alenka Jeraj.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem! Poslanski skupini SDS imamo nekaj težav s tem zakonom, o tem je bolj obširno že povedal moj poslanski kolega. Jaz ocenjujem, da smo pri prenosu direktiv velikokrat bolj papeški od papeža, pretiravamo in potem, ko se stvari izkažejo za slabe, se čudimo sami sebi, zakaj smo neko stvar vpeljali. Tak primer je energetska izkaznica, tudi nekaj težav pri uveljavljanju direktive o prostem pretoku pacientov. Nekateri ste omenili, da je Zakon o zdravilih zelo zahteven zakon, kar je res, in zato je čudno, da so v postopku sprejemanja kar prileteli nekateri amandmaji, ki so pomembno spremenili zakon. Rada bi opozorila na 153. člen, ki sicer ni amandmiran, vendar pa je v prejšnjem postopku, torej v drugem branju, prišel v zakon in s katerim se ukinja uradni kontrolni laboratorij. Zdaj imam težave, če pač ukinjamo nekaj, kar funkcionira, kar ima neko tradicijo, kar je vključeno v mednarodne statistike in poročanja in tako naprej, z argumentom, ki je bil takrat naveden, da gre za strokovno ustreznejšo ureditev in za večjo kakovost opravljenih analiz ter racionalnejše rešitev. Dokazov za to seveda nimamo, jaz vseeno mislim, da uradni kontrolni laboratorij, ki deluje več kot desetletje, ogromno ljudi se je izobrazilo, da so lahko ocenjevali zdravila oziroma izvajali kontrolo nad kakovostjo. Sedaj se bo ta urad, torej ta laboratorij ukinil, in se bodo stvari prenesle nekam drugam. To pomeni, da bomo nekaj, kar funkcionira in kar je, kot sem rekla, uveljavljeno, deluje po nekem protokolu in tako naprej, prenesli nekam drugam in tam seveda začeli vse znova, odkrivali Ameriko, kajti ni nujno, da bodo preneseni tudi ljudje, torej kadri, ki so bili v teh letih za ta dela izobraženi. Poslanci smo dobili po tistem, ko je bil amandma sprejet, kar nekaj dopisov, sicer res tudi nekaj od zaposlenih, ki delajo na sektorju za kontrolo kakovosti zdravil, potem tudi misli, da s Fakultete za farmacijo in nekaterih drugih združenj. Mislim, da je bilo o tem obveščeno tudi Ministrstvo za zdravje, vendar kakšnih odgovorov nismo dobili. Morda jih bomo danes. Ker me zanima, leta smo izobraževali ljudi, ki bodo zdaj ne vem kaj počeli, tudi, za koliko ljudi gre. Na drugi strani bomo ponovno vložili milijone v izobraževanje kadrov in v postavljanje nekega sistema, ki že dela. Bojim se, da se stvari ponovno lotevamo nedomišljeno. Kot sem rekla, to je bilo uvedeno z amandmajem, kar pomeni, da že osnovni koncept zakona tega ni vseboval na tak način. Seveda bi pa za tako spremembo po mojem občutku potrebovali oceno vpliva oziroma kaj bo taka sprememba pomenila. Tako tudi, ali bodo strokovnjaki s področja dejavnosti obeh institucij vključeni v ta novi del oziroma novo obliko organizacije ali ne bodo. Tudi stroški znanj in izobraževanj, kot sem rekla, teh ljudi, ki so se praktično zadnjih dvajset let izobraževali za to delo. Potem tudi, kaj bo s poslovnimi prostori, opremo, materiali, ki so v tem laboratoriju. Ali bomo ponovno vlagali milijone in kupovali novo opremo, ki bo potem nekje stala, tako kot se nam dogaja v zdravstvenih ustanovah po celi Sloveniji? Skratka, vprašanje je tudi, če smo predvideli situacijo, ko prenašamo dejavnost uradne kontrole na subjekt, ki mu istočasno dajemo dovoljenje za izvajanje dejavnosti – ali ni to v konfliktu interesov? Še več je takih odprtih stvari, o katerih bi se morali pogovoriti, preden nekaj na tak način naredimo. Kot rečeno, ocenjujem, da precej nedomišljeno, je pa očitno v navadi, da nekaj utečenega rušimo, odkrivamo Ameriko in potem, ko vidimo, da stvari ne funkcionirajo, ko so posledice, ne znamo najti odgovornega. Se bojim, da če bomo te stvari na tak način potrdili z Zakonom o zdravilih, se bomo čez leto, dve spraševali, kaj se nam dogaja, in takrat ne bo nihče odgovoren, ministra itak ni, bo nek drug minister, ki ne bo mogel biti kriv za to, kar se danes dogaja. V zvezi z amandmajem, ki ga je predlagal DeSUS. Mi smo že v prvi obravnavi, torej v prejšnjih postopkih, amandma podprli in ga bomo tudi ponovno. Mi načeloma nimamo težav s konkurenco in prav je, da je konkurenca, vendar pri nas trg na večini področij sploh ne deluje. Mi imamo monopoliste in to je problem, ker mali lahko uspejo samo, če se pokorijo monopolisti, sicer ga pa uniči. To smo videli na področju gospodarstva, trgovine, končno tudi lekarn itn. Če bi mi imeli delujoči trg, tako kot je v drugih državah, bi lahko sprejemali take odločitve, dokler pa imamo monopole, tudi lobije, ki kot sem rekla, poskrbijo, da prileti v zadnjem trenutku kakšen amandma, ki stvar postavi na glavo, imamo pač težave te stvari preganjati na način, kot bi bilo treba oziroma celo v sistem, v zakon damo neko rešitev, ki bo omogočila nadaljevanje monopolov, namesto da bi delali v obratni smeri. Zato, kot rečeno, imamo pri nas težave s tem zakonom. Bomo sicer danes videli, kaj bo v nadaljevanju – torej, kako bo potekala razprava, predvsem pa tudi kateri amandmaji bodo sprejeti – in se bomo na podlagi tega odločili.
Hvala. Besedo ima gospod Darko Jazbec, pripravi naj se gospa Jasmina Opec.
Hvala lepa, predsednik, za besedo in lep pozdrav državni sekretarki in vsem predstavnikom z ministrstva! V predstavitvah smo že vsebinsko vse slišali o tem zakonu. Časovno je prav, da ga sprejmemo, lahko bi ga tudi že prejšnja vlada, ker te direktive so v datumih, če pogledamo, 2010, 2011 [[…]]Vsebinsko dejansko je v ospredju pač ta farmakovigilanca, torej stranki učinki, večji nadzor, večja varnost, omejuje se vstop ponaredkov na tem področju zdravil, tako da gre dejansko za večjo varnost potrošnikov oziroma pacientov. Seveda je tudi nekaj dilem, nekaj pomislekov; to, kar smo ravnokar slišali od kolegice Jeraj, da prihajajo nekatere naloge na nacionalni institut oziroma nacionalni laboratorij, tu se lahko vprašamo, ali je to smiselno ali ne, ampak dejansko je to samo nadaljevanje zgodbe, ki jo je začela že prejšnja vlada. Takrat se je ta nacionalni laboratorij ustanovil in je bilo tudi že mišljeno, da bo vsebina njegovega dela med drugim tudi to. Če že imamo ustanovljen ta nacionalni laboratorij, je prav, da mu damo tudi vsebino oziroma delo. So pa mi zagotovili, da imajo vse akreditacije in strokovni kader, tako da naj ne bi bilo problemov na tem področju. Kar se tiče tega 105. člena, tu je spet dilema. Ene države v Evropski uniji imajo tako, druge drugače, ni enotnosti, kar pomeni, da nobena rešitev ni absolutno pravilna ali najboljša. V Sloveniji imamo trenutno registriranjih 57 veletrgovcev z zdravili, ne gre samo za tiste nam znane, štiri največje. Zavod za transfuzijsko medicino izvaja promet z zdravil iz krvi, kot so humani albumini, imunoglobulini, potem rekombinantna zdravila [[…]]Zakaj to omenjam? To so vse življenjsko nujni preparati, ki so v uporabi vsak dan. In seveda treba je najti rešitve tudi za ta del, ker če ne, bi s tem amandmajem k 105. členu lahko prišlo do motenj v preskrbi s temi preparati. Verjamem, in tudi v nadaljevanju v enem drugem členu je podaljšan ta rok, do kdaj je treba najti te rešitve, ampak vseeno; Če danes ne vemo odgovorov, kako jih bomo vedeli čez leto dni? Pa ne gre samo za to, za motnje preskrbe, tu so lahko tudi precejšnje materialne škode, delovna mesta in tako dalje. V Pozitivni Sloveniji nismo absolutno nasprotovali tej prekinitvi te vertikalne povezave, ampak smo se spraševali, kaj bo s temi grosisti in kakšne rešitve so videne. In tu ni bilo odgovora s strani predlagatelja tega amandmaja – pač to se bo enkrat [[…]], samo rok bomo podaljšali, da dobimo odgovor na to vprašanje [[…]]To je bilo malo moteče, dejansko ni bilo pravih argumentov. Zato mi ne bomo podprli tega amandmaja. En od slišanih argumentov drugih veletrgovcev je bil, da ni recipročnosti, torej če lekarne lahko ustanavljajo grosista, potem bi grosist tudi moral lekarniško dejavnost. Tudi tukaj to čisto ne drži, ker grosistična dejavnost je bolj profitabilna. Torej v ospredju je profit in trgovina. Lekarniška dejavnost pa se ukvarja z javnim interesom, torej s preskrbo zdravil in niso v enakem položaju. Zdaj, glede teh cen, če so takrat bile kaj nižje ali višje. Bilo je ugotovljeno kartelno dogovarjanje med določenimi veletrgovci in zdaj je vprašanje, ali bi ta ugotovitev prišla, če ne bi bilo še teh drugih grosistov, ali ne. Tega ne vemo, ali je to povezano s tem ali ne, ampak kartelno dogovarjanje v preteklosti je bilo zaznano. Skratka, če bi ta amandma sprejeli, bi de facto ukinili določene poslovne subjekte in zato smo v Pozitivni Sloveniji mnenja, da ta člen oziroma področje veletrgovine mogoče bolj sodi v Zakon o lekarniški dejavnosti, ne pa toliko v ta Zakon o zdravilih, zato tega amandmaja ne bomo podprli. Hvala.
Hvala tudi vam. Besedo bi lahko imela gospa Jasmina Opec, vendar je ni v dvorani. Tako ima besedo mag. Lejla Hercegovac, ki je pa tudi ni. Besedo ima gospod Jani Möderndorfer.
Hvala lepa, predsednik! Pri tem amandmaju moram reči, da smo se pri drugi obravnavi pogovarjali z Ministrstvom za zdravje, katerega predstavniki so nam razlagali, da je treba to vertikalno povezavo prekiniti predvsem zaradi tega, da ne bo te soodvisnosti in dogovarjanja ter predvsem vpliva na prodajo zdravil. Vendar, ko smo že skoraj pristali na ta dogovor, da bo to možno urediti na drugačen način, kar pomeni, da bi lahko drugi pravni subjekti ustanovili grosista, in kar pomeni, da ne bi bilo možno uničiti tega pravnega subjekta, smo dobili zelo jasno razlago, da po Zakonu o javnih zavodih oziroma kadar lokalna skupnost ustanavlja takšnega grosista – ker gre za to, takšen primer ni samo v Ljubljani, ampak je tudi v Mariboru in še kje –, je prišlo do dejstva, da v resnici sploh ne moremo takšnega pravnega subjekta vzpostaviti, in to iz enega preprostega razloga, ker je treba izkazati javni interes. Veste pa, da v primeru grosista, ko gre za trgovinsko dejavnost, dobesedno uvoznika, je takšen javni interes nemogoče vzpostaviti. Javni interes izkazujejo lokalne skupnosti preko lekarn z vzpostavljanjem lekarniške mreže in tam je druga logika. Zato moram reči, da sem resno zaskrbljen nad tem amandmajem, predvsem glede tistih, ki ga zagovarjajo, in tistih, ki ga predlagajo. Predvsem sem zaskrbljen zaradi tega, kar bom danes zelo jasno in glasno povedal: to ni v bistvu nič drugega kot lobistični amandma, in to tistih, ki na eni strani zagovarjajo, da se grosisti lahko ustanavljajo samo v zasebnem sektorju, in se na ta način država in lokalna skupnost odpoveduje možnosti ustanavljanja tovrstne dejavnosti. Sam trdim seveda drugače kot kolega iz DeSUS, da točno s tem namenom lahko vplivaš in posegaš na znižanje cen zdravil. Seveda, razlage in izračuni so lahko zelo različni, vendar nikjer še nisem slišal, nikjer v Evropi, da država sama sebi odpove pravico možnosti ustanavljanja subjektov. Trdim celo, da bi lahko to bilo po eni strani celo protiustavno, kajti če bi po tej logiki gledali, bi lahko videli, da tudi druge pravne subjekte, ki jih ustanavlja država ali lokalna skupnost, po tej logiki sploh več ne more ustanavljati, ker lahko vsepovsod vidimo neko vrsto soodvisnosti glede na namen in dejavnost, ki jo takšna pravna oseba opravlja. Če bi bil tak amandma sprejet, bi v resnici z drugimi besedami pomenilo, da bi določeni grosisti praktično bili zadovoljni in veseli, kajti, dajmo se obrnit nazaj v zgodovino, kdaj je dejansko nastal nemir – nemir je nastal takrat, ko so se začeli ustanavljati grosisti, ki so jih ustanavljale lekarne. Lekarne pa so jih ustanavljale z enim samim namenom - zaradi tega, ker so bile vedno odvisne od zasebnih veledrogeristov, ki so izsiljevali in postavljali pogoje in jim praktično zvezali roke ter prisiljevali v situacijo, da je na koncu lekarna opravljala samo še trgovinsko dejavnost s policami, na kaj drugega pa več ni mogla vplivati. Seveda, takšnega amandmaja ne morem podpreti, ker mislim, da bi delal proti zdravi pameti in zdravi logiki. Ministrstvo za zdravje me do danes v to ni prepričalo, še manj pa sami predlagatelji in zagovorniki takšnega amandmaja. Je pa prav, da poiščemo drugo rešitev, če bi hoteli prekiniti takšno vertikalno povezovanje lekarne in veledrogerista, to pa je, da zelo jasno in eksplicitno z zakonom, ki to omogoča, omogočimo ustanavljanje takšnih subjektov in to zelo jasno zapišemo, kajti danes je to s takšnim predlogom v resnici nemogoče. Sam ne morem podpirati dejstva, da bodo še naprej monopoli, ki so do danes 50 let krojili cene, še naprej krojili cene in samim sebi amputirali roke in noge. Hvala lepa.
Hvala. Besedo ima gospa Ljudmila Novak. Pripravi naj se dr. Andreja Črnak Meglič. Izvolite, gospa Novak.
V Novi Sloveniji pa smo prepričani, da ta amandma DeSUS vnaša več preglednosti, zato bomo ta amandma podprli. Očitno je pri dosedanjem naročanju in pri teh veleprodajah nekaj narobe, saj je neverjetno, da je Slovenija tako velika proizvajalka zdravil s Krko in z drugimi proizvajalci, pa vendarle so naša zdravila med največjimi. Žal takšna odstopanja ugotavljamo tudi pri drugih zdravstvenih pripomočkih, ne samo pri zdravilih. Prepričana sem, če nekdo lahko kot veleprodajalec nabavlja zdravila za svojo lekarno oziroma dobavlja, da bo prodajal samo tista zdravila, ki jih je sam kupoval in dobavljal, medtem ko druga pa bodo gotovo zanemarjena. Skratka, želimo, da bi na tem področju bilo več preglednosti, da bi bila zdravila bolj dostopna po primerni ceni, seveda hkrati pa se tudi zavedamo, da v Sloveniji kot pacienti, kot državljani slabo ravnamo z zdravili in vemo, da jih veliko tudi po nepotrebnem zavržemo. Kot sem dejala, menimo pa, da ta amandma prinaša več preglednosti pri naročanju, zato ga bomo podprli.
Hvala. Besedo ima dr. Andreja Črnak Meglič, pripravi pa se mag. Štefan Tisel. Izvolite, gospa Črnak.
Najlepša hvala. Kot sem povedala že v stališču poslanske skupine, amandmaja DeSUS ne bomo podprli. Prvo, kar bi želela povedati je, da predlagatelj v prvotni verziji te rešitve ni predvidel in se je vrinila v naš razmislek šele ob drugi obravnavi. Že tedaj smo povedali, da je treba presoditi pozitivne in negativne lastnosti vseh ureditev in da v tako kratkem času vsega tega ne moremo evalvirati. Nesporno dejstvo je, da nismo uspeli na noben način pretrgati kartelnega dogovarjanja grosistov in da bomo s tem načinom, ko bomo ad hoc onemogočili tudi, kot rečemo temu, vertikalno povezovanje, seveda ne bomo prispevali k temu, da bodo cene zdravil padale. Tudi v Poslanski skupini SD menimo, da je horizontalne povezave treba prekiniti. Vendar je treba na drugi strani vzpostaviti sistem, ki bo onemogočal premajhno število igralcev na tržišču, ki seveda diktirajo previsoke cene zdravil. Slovenija je ujetnica raznih kartelov, lobijev in tako naprej in z načinom, kot ga predvideva amandma DeSUS, tega ne bomo prekinili. Skratka, amandmaja ne bomo podprli, na vsak način pa plediramo – seveda sicer ne vem, kdaj se bo to zgodilo –, da čim prej pridemo do novega Zakona o lekarniški dejavnosti, kjer bomo uredili tovrstno dogajanje. Mimogrede, že zadnjič, ob prejšnji obravnavi sem omenila, da so tudi grosisti vložili ustavno presojo in želijo za sebe izsiliti možnost ustanavljanja lekarn. Kam nas vse skupaj to pelje? Kot pravim, naj se oblikuje neka strokovna skupina, ki bo oblikovala ustrezen odgovor na to in se to uredi v Zakonu o lekarniški dejavnosti. Moram pa reči, da je na podoben način, to se boste morda začudili, kot Poslanska skupina SDS, pa tudi sama nekako izražam svoj pomislek v zvezi s 153. členom. Namreč, mi poslanci nismo sposobni presojati o tem, kakšna je odločitev je najbolj optimalna. Ali ta, da imamo poseben laboratorij ali je to nacionalni združeni laboratorij, ampak če neka tako pomembna institucija, kot je Fakulteta za farmacijo, izrazi svoje nestrinjanje in velike pomisleke s to ureditvijo, smo zaskrbljeni. Odkrito povedano in moram tudi reči, da v drugi obravnavi zakona je bil ta člen oziroma ta nova ureditev kar nekako prezrta, kajti iz prve do druge obravnave je prišlo do spremembe. Sama res upam, da bomo budno spremljali to, kaj se dogaja, ali je ta rešitev boljša ali ne, sicer pa, da se vrnemo na ureditev, ki bo optimalna. Seveda pa me skrbi tudi to, kaj se bo zgodilo s strokovnjaki, ki so v tem nacionalnem laboratoriju delali. Ali bodo v to integrirani? Seveda pričakujem, da bo Ministrstvo za zdravje tudi kaj odgovorilo. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Besedo ima mag. Štefan Tisel.
Hvala. Še enkrat vsem lep pozdrav! Zakon o zdravilih, kot smo že povedali, prinaša kar nekaj dobrih stvari, glede implementacije evropskih direktiv v zvezi z varnostjo uporabe zdravil in spremljanju negativnih učinkov ter preprečevanjem ponarejenih zdravil na trgu. Poleg tega pa kar nekaj nedorečenih, kot tudi vsi ugotavljamo, tako glede kontrole zdravil, kajti ta novi laboratorij bo moral narediti mednarodno certifikacijo, ker seveda tudi ni kar z enega dneva na drugega, ampak upajmo, da bo ministrstvo toliko pametno, da bo vendarle te ljudi vključilo, ki so zdaj delali na tej kontroli zdravil, da ne bo nek prazen čas, ko bo zadeva ponovno zaživela v polni aktivnosti. Kar se tiče grosistične dejavnosti, ta zakon do zdaj o zdravilih tega ni vseboval. Zdaj pa implicitno oziroma eksplicitno dovoljuje, da se tudi lekarne ali pa zdravstveni zavodi z zdravstveno dejavnostjo ukvarjajo z grosistično dejavnostjo. Pustimo tako, kot je zdaj bilo, da tega ni bilo notri, ni bilo prepovedano, ni bilo pa dovoljeno. S tem pa zdaj odpiramo vrata, kajti iz prakse, zatečeno stanje – ljubljanske lekarne, Mariborske lekarne, Zavodu za transfuzijsko medicino bi nekako še oprostili, ker je tako specifičen pri predelavi in oskrbi s krvjo, da je težko tam [[…]], ampak tudi oni imajo tri leta prehodnega obdobja in bi lahko našli primerno rešitev. Tako naj se Zakon o lekarniški dejavnosti ukvarja s tem. Zdaj bomo pa popolnoma odkrito podprli zatečeno stanje in to je res nedopustno. Pustimo tako, kot je bilo do zdaj v zakonu, ker tega ni obravnaval, ni prepovedoval, ni pa dovoljeval. Zdaj pa kar na enkrat bi pa to dovoljeval in to res ni dopustno. Lekarne so v glavnem javni zavodi, ki jih ustanavljajo občine, in nekako je nedostojno, da se nek javni zavod potem širi po celi Sloveniji, če je tam drug javni zavod. Vemo, da ekonomijo obsega tu deluje, ljubljanske lekarne, ki so take velike, ki so uvajale neko kartico zvestobe tudi na tista zdravila na recept, na vrednotenje zdravil na recept, in glede na to so imeli ljudje popuste pri drugem [[…]]To je nedopustno, to je nehigiensko. Javni zavodi, lekarne, ki skrbijo za nekatera odročna območja, komaj preživijo oziroma morajo subvencionirati tiste izpostave, da lahko preživijo. Tukaj ne bi smel biti konkurence; imamo pa privatno konkurenco, privatne majhne lekarnice, ki pa so dopustne oziroma morajo biti, da se vendarle tudi javni zavodi malo bolj ekonomsko ali pa malo bolj racionalno obnašajo, malo bolj prijazno do ljudi. To je dopustno, to pa, kar se je dogajalo z ljubljanskimi lekarnami ali podobno, je pa res nespodobno Zdaj jim bomo dovolili še grosistično dejavnost! Dobro, res niso ti naši grosisti svete krave, ampak tam bi morali drugače in ta enormen dobiček nekje priškrniti ali nekako v obliki javnih zavodov. ne vem, da bi tudi oni več dali za skupno dobro, če smo socialna država. Ne pa zdaj na široko odpirati vrata, kar bodo oni spet izkoristili in ponovno še oni zahtevali maloprodaje. To je res nedopustno, potem bi vsaka bolnica lahko bila tudi grosist za tiste zadeve, ki jih porablja. Smo pa tako majhen trg, da je vse skupaj ena konkurenca in ne bomo na ta način nikamor prišli. V Slovenski demokratski stranki bomo podprli amandmaje DeSUS, da se to vendarle v tem zakonu ne zapiše. Do zdaj ni bilo –zakaj bi zdaj bilo? Naj lekarniški zakon in lekarniške dejavnosti in v javnih zavodih in podobno se s temi zadevami ukvarjajo. Hvala.
Hvala tudi vam. Besedo ima lahko še Vlada kot predlagateljica. Želite mogoče besedo? Da. Besedo dajem državni sekretarki gospe Brigiti Čokl.
Hvala lepa za besedo. Poglejte, kot predlagatelji zakona smo postavljeni pred določene izzive; izzive, ki morajo v prvi vrsti skrbeti oziroma vsebina teh izzivov mora biti posvečena našim uporabnikom. Se pravi, našim ljudem. In država mora poskrbeti, da gre za varnost, zaupanje, delovanje sistema. Mislim, da ta zakon prinaša ravno to in da se tem pravzaprav vnašamo v naš pravni red stvari, ki so normalne v okviru Evropske unije, kar seveda direktive so, pa čeprav se nam mogoče včasih zdi, da so direktive tudi nerodno zapisane in je vprašanje učinkovitosti njihovih ukrepov in predvidevanj. Vsekakor imamo, kar se tega tiče, tudi v Bruslju nadzorstveno organizacijo, ki preverja, kako smo direktive implementirali v naš pravni red. Iz tega izvira zapletenost in dolžina zakona, kar je bilo omenjeno kot problem. Poglejte, na drugi strani imamo problem z določbami, ki jih želimo zapisati enostavno in jasno, vendar se v istem trenutku postavlja dilema, ali smo bili dovolj decidirani, ali smo zadevo dovolj proučili, ker vidite v besedilu določen problem in nedorečenost. Verjetno se bomo morali tudi v Sloveniji dogovoriti, kakšno zakonodajo želimo. Mislim, da si mi prizadevamo za enostavnost in transparentnost, ki bo v duhu varovanja in zaupanja. S temi načeli smo tudi delali ta zakon. Delali smo ga dolgo in smo ga tudi dolgo usklajevali. Kar se tiče samega 153. člena zakona, okoli katerega podajate veliko pomislekov. Poglejte, v zvezi z ukinitvijo uradnega kontrolnega laboratorija in prenosom kompetenc bi rekla tole. Ta laboratorij je deloval približno s 50-odstotno realizacijo zakonsko podanih ciljev, kar je bistveni problem, namreč zmanjšanje propustnosti zaradi kadrovske podhranjenosti. Z uvedbo oziroma prenosom teh pooblastil na Nacionalni laboratorij za zdravje, okolje in hrano pravzaprav združujemo tisto, kar smo kot primanjkljaj izvajali že do sedaj v laboratoriju v Mariboru in v Novem mestu. Se pravi, da ne gre za krnitev ali zmanjšanje obsega dela ali pooblastil. Ljudje, ki so na Agenciji zaposleni, ostajajo zaposleni na Agenciji in delajo na področju implementacije dognanj, ki so na tem področju v okviru Evropske unije pravzaprav vsakodnevne. Mi imamo, bom rekla, povečan obseg nalog, ki izhajajo iz sprejetih direktiv. Zavedati pa se moramo, da je naša agencija za zdravila regijsko izredno pomembna, pomemben igralec na tem regulatornem trgu, ker imamo tudi močno industrijo zdravil. Ta agencija je pravzaprav v funkciji naše industrije, ki zagotavlja izvoz, ki zagotavlja delovna mesta, ki zagotavlja dodano vrednost v Republiki Sloveniji. Brez vseh teh elementov lahko pričakujemo, da se nam bo zgodil določen proces, ki ga ne želimo. Mi pa vemo, da so te naloge še kako pomembne in zato v tem kontekstu tudi krepimo agencijo za zdravila. In to je osnovni namen; se pravi, povečanje obsega znanja, povečanje obsega pretoka znanja v okviru Evropske unije. Mislim, da bomo vso zadevo spremljali, kajti Nacionalni laboratorij za zdravje, okolje in hrano je bil ustanovljen, kot veste, iz devetih regijskih zavodov. Ravno, bom rekla, ta razdrobljenost znanj po posameznih zavodih nas v majhnosti Slovenije omejuje. Želeli smo s tem ukrepom, da se funkcije in naloge združijo, da se specializirajo in da smo na tem področju učinkoviti. Kajti glejte, laboratorij v soseščini čakajo, da prevzamejo določene naloge, ki bi jih lahko izvajali ceneje. Kajti trg je neizprosen in vi veste, da naročniki stremijo k temu, da imajo storitve, ki jih rabijo, čim ceneje. S temi vsemi ukrepi, ko mi opolnomočimo nacionalni laboratorij, mislim, da smo storili en korak naprej, da ohranimo znanje, kakovost in prenos vseh spoznanj tudi v slovenski prostor. Namreč, mi se moramo zavedati, da nas je 2 milijona in da v tej ostri konkurenci, v kateri smo soočeni, pravzaprav moramo delovati kohezivno, povezovalno in da se moramo ustrezno racionalno organizirati. Vsi ti ukrepi so namenjeni ravno temu. Kar se tiče konkurenčnosti, ki jo je posebej izpostavila Državljanska lista. Žal moram reči, da tega principa konkurenčnosti, kot ga navajajo, na področju zdravil ni. Na področju zdravil imamo reguliran trg. Vsaka država ureja področje zdravil s svojimi regulatornimi elementi. Nikjer to ni prosto konkurenčna kategorija. Mogoče v povsem liberalnem okolju, ki pa ga v Evropi ni. In poglejte, konkurenčnost se zaključi na nivoju veletrgovine. V debato, ali so ukrepi usmerjeni proti enemu, drugemu in tako dalje, se ne bom spuščala, ker se je zadeva speljala na prvovrstni politični problem in ga ne želim komentirati. Dejstvo je, da naš zdravstveni sistem potrebuje racionalizacije in potrebuje ukrepe, ki bodo vodili k zmanjšanju stroškov, tako da bomo lahko ohranjali, poudarjam, ohranjali tudi košarico pravic. Vsi ti elementi, ki jih predlagamo, so samo strukturni kamenčki, ki vodijo v celotno sliko. Ukrepov na področju zdravstva je veliko. Mogoče v tem trenutku niso ravno prezenčno videni, vendar ukrepov smo imeli v zadnjih letih na letnem nivoju, če vse skupaj preračunamo, za 520 milijonov. Zdravila so v zadnjih dveh letih pod nenehno budnostjo na našem ministrstvu in z ukrepi delujemo v smislu zmanjšanja stroškov. Poglejte, mi smo rabili kar dve leti, da smo javno naročilo za zdravila spravili do tega nivoja, da se bo začelo tako izvajati. Ampak boste verjetno vprašali, zakaj ste porabili dve leti. Zato, ker so farmacevtske družbe in grosisti vlagali neprestane pritožbe, da se ta sistem ne bi uvedel. Poglejte, to so stvari, o katerih mislim, da je dobro, da ste seznanjeni, kajti splošno prepričanje je, da mi na področju zdravil pač nismo naredili nič. Poglejte, kaj se dogaja z uvedbo terapevtskih skupin! Mi imamo zelo veliko pritožb oziroma ugovorov, kako bo to nevarno za ljudi. Vas pa vprašam: Zakaj to delajo v državah, kjer so bogati? Verjetno so zato bogatim, ker so izvedli takšne ukrepe. In ni, bom rekla, relevantnih strokovnih ugovorov v teh državah. Mi smo jih preverili in z ukrepi pravzaprav zaostajamo. Vendar so v našem okolju vse te zadeve sprejete pravzaprav z nekim negativnim predznakom. Naš zdravstveni sistem je podvržen dejansko velikim pritiskom z različnih strani. Mogoče smo se tega zavedli šele, ker je kriza udarila s polno močjo; in v krizi je čas, da delamo pospešeno na ukrepih, ki bodo naredili ustrezno racionalizacijo stroškov. Poglejte, tudi Zavod za transfuzijsko medicino ste vtem kontekstu omenili. V čem je problem Zavoda za transfuzijsko medicino? Problem je bil v tem, da je to monopolna organizacija, ki je bolnicam zviševala stroške. Mi imamo cirka 17 milijonov na leto prometa s temi preparati, to predstavlja cirka. 4 do 5 % vse porabe zdravil in tudi na tem področju moramo izvesti javno naročilo, kajti ob pregledu cen smo ugotovili, da se niso oblikovale ravno z načeli našega javnega zdravstva. In to so elementi, ki nas vodijo v določene predloge. Nobenega sesutja nekega sistema ne bo, kar svarite, saj smo v teh elementih vendarle upoštevali specifičnost položaja posameznih organizacij. Poglejte, enostavno, mi se moramo začeti lotevati novih modelov; novih modelov, ki bodo omogočali preživetje vsem. Tudi to moram poudariti, da v zvezi s tem svarijo, da bomo pa zdaj mrežo krvodajalstva ukinili. To sploh ni res. Poglejte, mi varujemo elemente, ki smo jih v Sloveniji zelo dobro razvili, in to, da imamo krvodajalstvo, in to prostovoljno krvodajalstvo, in da kri ne plačujemo, je bistveni element, ki ga pri tem moramo upoštevati. Kar se tiče odnosa med tako imenovano javno službo in ostalimi organizacijami, ki sodelujejo na trgu zdravil. Zakon o lekarniški dejavnosti ureja javno službo, Zakon o lekarniški dejavnosti se ne ukvarja s profitno dejavnostjo, z veledrogerijo. Mi vemo, da smo šli v ekonomski model, ki podpira podjetništvo, in nikakor ga mi ne zaviramo, nikakor. Mislim, da so bile določene razlage, ki so bile tu podane, pravzaprav malce zavajajoče. Razumem pa, da imajo določeni ljudje interes, in to jasno izražen interes, vendar v zvezi s tem ne bom polemizirala, ker mislim, da to nima nobenega smisla, ker se moramo v državi dogovoriti, kakšen sistem bomo imeli. Mislim, da je treba za pogajalsko mizo se o tem dogovoriti. Če sem pravilno razumela vašo razpravo, menite, da predlog, ki ga je dal DeSUS, ne bo izglasovan, da pa je zadevo vsekakor treba urediti v okviru Zakona o lekarniški dejavnosti. Upam, da boste v trenutku, ko bo ta zakon na mizi, istega mnenja, kajti ta zakon smo usklajevali lansko leto, mislim, da tudi 7 mesecev ali nekaj takega, pa vendar s tem zakonom nismo prišli nikamor naprej. Vse zadeve so se ustavile že v javni razpravi in medresorskih usklajevanjih. Moram reči, da me te zadeve malo skrbijo, vendar upam, da bo v Sloveniji vendarle prevladal interes naše celotne skupnosti, kar sem danes že poudarila. Dotaknila bi se tudi vprašanja Onkološkega inštituta, ki je bilo izpostavljeno. Glejte, vsak zavod ima svoje organe in organi oziroma svet zavoda mora določene stvari obravnavati. Ministrstvo se ne more ukvarjati z vsako kirurško mizo, z vsakim aparatom, ki ga posamezen zavod ima. Res pa je, da mora odreagirati na nepravilnosti. Mi smo odreagirali na nepravilnosti, smo jih preverili in moram reči, da imamo pozitivne odzive na to. Verjetno se je zadeva nanašala tudi na vprašanje vodovoda na Onkološkem inštitutu. Tudi na to se ustrezno odzivamo in smo odreagirali, ker gre vendar za zadevo, ki jo financira Ministrstvo za zdravje iz javnih sredstev, in mislim, da odgovorno tudi v tem kontekstu ravnamo. Mislim, da sem v svoji razlagi zajela vse bistvene elemente, ki ste jih v razpravi izpostavili. Upam, da je zakon za vas tisti zakon, ki nam bo dejansko omogočal normalno v prihodnosti, da v Sloveniji izvedemo vse spremembe in implementacije, ki so potrebne, ponovno pa poudarjam, v duhu varnosti in zaupanja v naš zdravstveni sistem. Hvala.
Hvala lepa državni sekretarki. Prehajamo na razpravo o členih in vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 29. 1. 2014. V razpravo dajem 105. člen in amandma k temu členu. Ob tem vas obveščam, da je amandma Poslanske skupine DeSUS k 105. členu povezan z amandmajem istega predlagatelja k 197. a členu, zato bomo o njiju razpravljali skupaj. V razpravo torej dajem 105. člen in 197.a člen ter amandmaja Poslanske skupine DeSUS. Želi kdo razpravljati? Izvolite, gospod Hršak.
Hvala. Kot sem že prej dejal, ta dva amandmaja 105. in 197. a člen dajemo zato, da bomo preprečili te vertikalne integracije med lekarnami in zdravstvenimi zavodi, ki seveda vzporedno opravljajo tudi veleprodajo zdravil. Ker to ni v prid naših zdravstvenih zavezancev oziroma pacientov, predlagamo, da ga druge poslanske skupine podprejo. Ker ja pa 197. a člen povezan s 105. členom, je treba, če bo ta amandma sprejet, dodati prehodne določbe, pa predlagamo, da se podpre tudi ta 197. a člen. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Vogrin, izvolite.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani predstavniki ministrstva! Začel bi mogoče tam, kjer je državna sekretarka končala. Ministrstvo se seveda ne more ukvarjati z vsako mizo, se strinjam, ampak mora zagotoviti pogoje za delovanje sistema, če sem prav razumel. Strinjam se. Točno to! In točno tega ne delamo 20 let! Gospe državni sekretarki bi moral zaploskati. Mi vsi. Lep govor, poln leporečja – ampak, kaj pravi praksa? Kaj pravijo rezultati? Gospe in gospodje, v Državnem zboru pravzaprav dve leti res poslušam več ali manj lepe govore, vmes pa se kakšen moj kolega Pukšič začne tudi malo dreti. Dejanja štejejo. Citiral bom zdravnika Marka Noča. Mi smo v poponi temi. "Pri javnih naročilih ne gre za naključja in nesposobnosti javnega sektorja, kar sem sprva mislil, ampak za izjemno dodelan sistem legalizirane kraje davkoplačevalskega denarja." To so besede oziroma citat zdravnika, gospoda Marka Noča. In ta zakon, če samo to potenciram – seveda bom podprl amandma DeSUS in upam, da bo sprejet. Kajti, vsakršna koalicija oziroma v Državnem zboru se po dveletnih izkušnjah lahko sprejme kaj dobrega samo, če katera koalicijska stranka – pa je vseeno, ali v sedanji koaliciji ali prejšnji – malo izstopi, pa začne malo gledati tako, kot vsi govorimo: kaj bo to prineslo uporabnikom. Veste, da ne moreš biti v vlogi sodnika in tožnika istočasno. To, da lahko kar vse delaš, ob tem da imaš monopol in da je področje zdravil in lekarniške dejavnosti eno od najbolj donosnih, je, milo rečeno, zaskrbljujoče. Za ministrstvo bi bilo prav – pa to sedaj ni kritika gospe Čokl osebno, pa ne ekipe, ki tukaj sedi – a 20 let tako delamo. Mi smo naredili sistem, ki ne deluje, gospe in gospodje! Lepo pišemo, lepo govorimo, zadaj pa stvari tečejo čisto po svoje. O dostopnosti zdravstvenih storitev je pa tako, kot že tako vsi vemo, že sedaj si v veliki meri lahko privoščijo tisti, ki plačajo, drugače pa od tistega trenutka, ko si naročen na pregled, pa do takrat, ko boš prišel, si že mrtev, naročen si za pol leta ali leto naprej, razen če plačaš pa si lahko jutri ali pa celo danes na vrsti. To je sistem, gospa Čokl, ki smo ga mi zgradili. To je problem te države. Izgradili smo napačen sistem, ki ne funkcionira. In tudi na tem področju je tako. In je prav, da je DeSUS predlagal takšen amandma. Pa še nekaj, za dva ključna resorja, kako pomemben je zdravstveni resor za Državni zbor, za Vlado, se vidi iz tega. Prvič, dva meseca že nimamo ministra in ga tudi ne potrebujemo, tudi za gospodarski resor ne, to sta dva resorja, ki ju sploh v Sloveniji ne potrebujemo. In drugič skoraj nihče noče več biti minister, razen izrednih entuziastov ali pa tistih, ki malo presedajo z enega mesta na drugo. Ker je sistem takšen, da je neobvladljiv in se bo moralo res nekaj hudega zgoditi, da bo postal obvladljiv. Pa ne bo ne s tem zakonom pa ne v tem trenutku; nekaj hudega se mora zgoditi. Popolnoma bomo bankrotirali potem pa se bo nekaj zgodilo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa državna sekretarka, izvolite.
Gospod Vogrin, dali ste nekaj zelo hudih obtožb na račun zdravstva kot takega. Rekla bi samo tole [[…]]
[[…]]Oprostite samo trenutek, samo trenutek. Lahko, prosim, preverite čas? Lahko. Izvolite, gospa državna sekretarka.
Glejte, izrekli ste zelo hude obtožbe na račun zdravstvenega sistema. Žal moram reči, da je to eden redkih sistemov, ki v Sloveniji še deluje. In deluje tako, kot deluje. da je vse v redu in prav – se strinjamo, da ni. Da so se v preteklih letih zgodile določene spremembe, ki pravzaprav [[…]] [[znak za konec razprave]] vodijo v problem naše prebivalstvo, se absolutno strinjam. Mi imamo pripravljene odgovore na to in upam, da jih boste poslanci v okviru usklajevanja Zakona o [[…]] [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Bom odprla možnost za prijavo. Gospa Lejla Hercegovac, izvolite.
Spoštovana podpredsednica, spoštovani predstavnici Vlade, Ministrstva za zdravje, kolegice in kolegi! Pred nami je Zakon o zdravilih, tretja obravnava, ki je res rezultat velikega strokovnega in koalicijskega usklajevanja. Veseli smo, da ga imamo. Na koncu konec to moramo imeti, ker smo leta 2010 že dobili direktivo Evropske unije in zamujamo s tem zakonom. Vemo pa, da nam je Evropska komisija že dala opomin in – kazni so velike. Kot vsak zakon niti ta ni idealen, sistemski je, nov zakon je in je dobro, da ga imamo. Ampak vedno so točke, v katerih so stvari sporne. V tem zakonu imamo 105. člen in 179. člen, ki sta pri nekaterih koalicijskih partnerjih sporna. Rada bi samo opozorila, da kar koli delamo na ministrstvu pa tudi v Državnem zboru, lepo prosim, da tega ne usmerjamo na eno mesto, na eno lekarno, na eno zdravstveno ustanovo, ampak da je to generalizirano za celo Slovenijo. V tem Državnem zboru se ima občutek, da se vedno, ko se pride do takšnih točk, ki so povezane bodisi z eno občino, ali z enim županom, ali z enim predlogom zakona, ki se dotika nečesa drugega, tukaj pa imamo zelo zelo sporne stvari in se ne moremo uskladiti. To pomeni, da gledamo osebno, gledamo politično, ne gledamo sistemsko in generalizirano. Lepo prosim, da je tega čim manj v Državnem zboru, ker enostavno s tem imamo težave. Samo prebrala bi Zakon o lekarniški dejavnosti, ki izrecno ne prepoveduje lekarnam opravljanje prometa z zdravili na debelo, kjer glede na zgoraj navedeno lekarniške dejavnosti ni gospodarska dejavnost, kar pa promet z zdravili na debelo, ki ga ureja Zakon o zdravstveni dejavnosti [[…]]Nesporno Zakon o zdravstveni dejavnosti v 51. točki 6. člena izrecno določa, da promet z zdravili na debelo je dejavnost nakupa, shranjevanja, prodaje, vnosa, iznosa, uvoza zdravil ali izvoza zdravil, razen izdaje zdravil posameznim fizičnim in pravnim osebam za njihovo osebno uporabo ali uporabo pri opravljanju zdravstvene dejavnosti. Spet pa pridemo do tega, na kar stalno opozarjamo: če delamo sistemski zakon, ga moramo delati v paketu z drugimi zakoni, zato ker se veliko točk dotika drugih zakonov. Trenutno se ta Zakon o zdravilih dotika Zakona o lekarniški dejavnosti – in spet smo tam! Če ste dobro slišali tisto, kar sem prebrala, izrecno ne prepoveduje. Jaz ne vidim razloga, da zdaj, če nismo tega uredili, dajemo amandma DeSUS, ki izrecno zaradi drugačnih, takšnih ali drugačnih razlogov, to prepoveduje. Želim, da ko delamo sistemske stvari, urejamo tudi te stvari, ki se dotikajo drugih zakonov. Pa bom končala. Kar koli bomo delali, bodo problemi, ampak iščimo stične točke, ne pa tistega, v čemer se razlikujemo. Hvala.
Hvala lepa. Še gospod Tisel, izvolite.
Hvala, gospa podpredsednica Državnega zbora! Veliko smo slišali o dobrih straneh tega zakona, moram povedati, da v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke podpiramo amandma DeSUS, tako k 105. kot 197. a členu, ki je vezan na 105. člen, kajti zdravila res niso navadno potrošno blago. Cena zdravil je s tem zakonom še posebej določena, zelo podrobno, tako določa Javna agencija za zdravila, pa z ministrom in tako naprej, tako da gre tu res za zelo definiran sistem cen zdravil, tudi marž in vsega, tako da ni zdaj tu tisto, da bi grosist imel ne vem kakšne možnosti, če bi imel tudi maloprodajo. Tako da ostanimo pri tem, kar je zdaj, da izvajalci zdravstvene dejavnosti, se pravi zdravstveni zavodi, in lekarne z maloprodajo naj ostanejo na tem nivoju, grosisti pa naj ostanejo grosisti. Slišali smo, da potem tudi grosisti hočejo imeti maloprodajo, potem pa bo vse skupaj en velik šmorn, nihče ne bo imel zaslužkov, en drugemu bodo delali konkurenco. Naj vsak na svojem področju dela, država pa naj skrbi in nadzira, da pretirani dobiček vendarle ne bo šel v lastne oziroma neke žepe, ampak da se vrača v samo dejavnost, ker smo vendarle socialna država in skrbimo za enako dostopnost do storitev zdravstvene dejavnosti kakor tudi do zdravil za vse občanke in občane. Tako še enkrat: podpiramo amandma DeSUS k 105. in 197. a členu. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo na to temo razpravljati? [[Ne.]] Sicer prehajamo na 126. člen. V razpravo dajem ta člen ter amandma poslanskih skupin PS, SD, DL in DeSUS. Želi tu kdo razpravljati? [[Ne.]] V kolikor ne, potem prehajamo na naslednji člen, to je na 141. člen, prav tako amandma poslanskih skupin PS, SD, DL in DeSUS. Ni želja po razpravo. Prehajamo na 163. člen in amandma poslanskih skupin PS, SD, DL in DeSUS. Želi tu kdo razpravljati? [[Ne.]] V kolikor ne, prehajamo na 205. člen, ki ga dajem v razpravo, prav tako amandma poslanskih skupin PS, SD, DL in DeSUS. Če ne želi nihče razpravljati niti k temu amandmaju, potem bomo zaključili razpravo. Se opravičujem, gospa Hercegovac. Se vrnemo nazaj, razpravljate o 205. členu. Izvolite.
Hvala lepa. Počakala sem do konca, ker vsi ti amandmaji, ki ste jih našteli, 126., 141., 163. in 205. so bolj redakcijske narave in o njih ni nekih velikih razprav. Govorijo o prometu zdravil na drobno, govorijo o zagotavljanju zdravil v izrednih razmera, govorijo o obveznosti uporabe veljavne cene in vsi imajo svoje alineje od 6 do 23, tako da to so popravki redakcijske narave in o njih kaj razpravljati. Hvala.
Dobro, če ni kaj razpravljati, potem lahko zaključimo razpravo. Želi še kdo besedo? [[Ne.]] Torej smo končali z razpravo o amandmajih, o katerih bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 19. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 12. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA DRUGO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O ENOTNI CENI KNJIGE. Predlog zakona je v obravnavo Državnega zboru predložila Vlada. Minister Grilc ravnokar vstopa, da bo podal dopolnilno obrazložitev. Kar počasi, vas bomo počakali.
Spoštovana predsedujoča, spoštovani poslanke in poslanci, lepo pozdravljeni! Pred vami je Zakon o enotni ceni knjige. Nacionalni program za kulturo ga je napovedal in napovedal je tudi zelo pomembno spremembo pri oblikovanju kulturnih politik. Na eni strani veste, da je izredno pomembno, da z vidika državnih intervencij poskrbimo za ustrezno delovanje javnih služb, nevladnih organizacij, samozaposlenih v kulturi in da dajemo spodbude tistim področjem dejavnosti, ki so vezane na kulturni interes in ki istočasno delujejo tudi na trgu. Zakon, ki je pred vami, je zelo zelo specifičen, je poseben in za naš pravni red tudi precej nenavaden. Je pa to zakon, ki je v veljavi v 12 državah Evropske unije, to je zakon, ki na zelo minimalen način ureja področje knjige. Ureja ga na način, da kot lahko preberete v 5. členu, pove, da založnik ob izidu knjige sam določi ceno knjige, ki pa je v šestih mesecih ne sme spreminjati. Šest mesecev od izida knjige bo cena knjige nespremenjena. Cena knjige bo enaka za vsakega končnega kupca, na vseh prodajnih mestih. To je pravzaprav ključna vsebina zakona; minimalen poseg v knjižni trg, sistem enotne cene pa je potem tisti, ki pravzaprav spodbuja enakost kupcev glede dostopnosti do knjige, ki postavlja neka minimalna pravila in založnike v osnovi spodbuja k temu, da v izhodišču oblikujejo takšno ceno knjige, da je ta dostopnejša. To si izkušnje 12 držav, to so tudi izkušnje, ki jih je francoska študija potrdila kot tiste, ki govorijo v prid tej ureditvi, kajti v vseh teh 12 državah se povprečna cena knjige zmanjšuje. Imamo tudi obrnjen primer. Velika Britanija, ki je imela dobro stoletje to ureditev, je leta 1995 to ureditev opustila, povprečna cena knjige v Veliki Britaniji raste hitreje od povprečne višine življenjskih stroškov. Torej, od slovenskega knjižnega trga, ki je zelo razgiban, na katerem je v letu 2012 izšlo 6 tisoč knjižnih naslovov, ki je značilen po zelo pomembni vlogi knjižnične mreže glede dostopnosti knjige, ki je značilen po izredno raznoliki knjižni produkciji, a hkrati po tem, da smo Slovenci zelo slabi kupci knjig, ta ureditev prinaša pomembno novost. Ta pomembna novost temelji tudi na velikem soglasju založnikov glede tega zakona in od te ureditve si obetamo, da bo slovenska knjiga v prihodnje bolj dostopna. Zato je zakon zelo zelo pomemben. Da bi na nek način reducirali očitke o tem, da se v načelu svobodni trg, kar založništvo je, posega nesorazmerno, je naša ureditev je v primerjavi z ureditvami ostalih držav, ki poznajo enotno ceno knjige, zelo zelo mila. Prvič, po tem, da je enotna cena knjige omejena zgolj na 6 mesecev. Drugič, po tem, da v 6. in 7. členu določamo tudi nekatere izjeme, izjeme pri tem, da enotna cena ne velja za nakupe v prednaročilu, ali za nakupe serij, ali za prodaje knjig na knjižnih sejmih oziroma na predstavitvah, literarnih večerih in podobno. In še ena pomembna izjema je, enotna cena knjige ne velja za knjižnice. Knjižnice imajo pri nas pomemben status, so pravzaprav tretjinski kupec vseh knjig. Upam si reči, da smo na ta način dosegli ureditev, ki je stimulativna, ki bo sledila osnovnemu cilju enake dostopnosti knjige za vse kupce na celotnem območju Republike Slovenije, in po drugi strani to, da bo na dolgi rok cena knjige vendarle dostopnejša. Spoštovani poslanci! Mislim, da je z vidika javnega interesa to zakon, ki ne prinaša neke proračunske obremenitve, pomeni pa zelo pomemben signal, da je knjiga posebno kulturno blago, da je takšna ureditev vezana izključno in samo [[…]] [[znak za konec razprave]] [[…]]Želim, da ta kratek zakon s 13 členi sprejmete, da postane slovenska država 13. država v EU, ki to ureditev ima, in da je ta trinajstica pravzaprav trinajstica za srečno prihodnost slovenske knjige. Hvala.
Hvala lepa ministru Grilcu. Predlog zakona je obravnaval Odbor za kulturo kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo predsednici odbora mag. Majdi Potrata.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani gospod minister s sodelavci! Odbor za kulturo je na 7. seji 14. januarja 2014 obravnaval Predlog zakona o enotni ceni knjige, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada. Zakonodajno-pravna služba je z zakonodajno-tehničnega vidika dala pripombe k 11 členom. Mnenje Komisije Državnega sveta za kulturo, znanost, šolstvo in šport je predstavil dr. Zoran Božič. Poudaril je načela zaščite slovenske knjige kot javne dobrine posebnega kulturnega pomena za razvoj slovenskega jezika in celostni razvoj slovenske družbe ter nujnost dostopa do knjige vseh končnih kupcev in bralcev v določenem časovnem obdobju. načrtovan pristop k zagotavljanju razvoja slovenske knjige pa vodi v promocijo slovenskega jezika, kulture in identitete. Menil je, da predlagano 6-mesečno obdobje enotne cene knjige pomeni prekratko obdobje, da bi zakon imel pozitivne učinke. V poslovniškem roku so bili vloženi amandmaji štirih koalicijskih poslanskih skupin k 10 členom. Namen predloga zakona je predstavil minister dr. Uroš Grilc. Po njegovih besedah je namen zakona zagotoviti transparentno ceno knjige v 6-mesečnem časovnem obdobju od začetka prodaje na vseh prodajnih mestih. Minimalno reguliranje knjižnega trga preko zagotavljanja enotne cene knjige v določenem časovnem obdobju poznajo številne evropske države, slovenski predlog zakona pa se približuje francoskemu modelu, vendar upošteva specifike okolja. Instrument enotne cene knjige prinaša stabilnost v delovanju slovenskega knjižnega in založniškega trga ter omogoča enotno ceno ne glede na prodajno mesto v 6-mesečnem obdobju. Gre za kratko časovno obdobje, zato se ne posega v konkurenčno okolje, poleg tega pa se zoži tudi obseg izjem, ki bi v daljšem obdobju gotovo nastale. Predlog zakona opredeljuje tudi izjeme, za katere enotna cena knjige v prvem šestmesečju ne bo veljala. Dolgoročno se pričakuje pozitiven učinek predloga zakona ne samo na področju zaščite javnega interesa slovenske kulture, temveč tudi na področju spodbude že sedaj bogate slovenske knjižne produkcije. Predstavnica Zakonodajno-pravne službe je pojasnila, da je večina pripomb iz mnenja Zakonodajno-pravne službe upoštevanih z amandmaji koalicijskih poslanskih skupin, opozorila pa je, da se s predlogom zakona posega v svobodno oblikovanje cen na trgu. Direktor Javne agencije za knjigo je izrazil podporo predlogu zakona, predvsem z vidika, da enotna cena knjige v prvem šestmesečju zagotavlja potrošniku varen nakup. Zakon pa prinaša tudi druge pozitivne učinke. Vodja Zbornice knjižnih založnikov in knjigotržcev pri Gospodarski zbornici Slovenija je v imenu večine predstavnikov založnikov in knjigotržcev podprl predlog zakona, saj pomeni začetek urejanja založniškega trga, ki je bil že dolgo pričakovan. Ob tem je poudaril potrebo po sprotnem in kontinuiranem evalviranju podatkov, ki jih predlog zakona predvideva. Sledila je razprava članic in članov odbora ter drugih vabljenih, izražena je bila podpora zakonu. Predlagatelj je v razpravi dodatno pojasnil izkušnje drugih držav in odgovoril na pripombe iz razprave. Po končani razpravi o posameznih členih predloga zakona je odbor sprejel amandmaje koalicijskih poslanskih skupin, ni pa oblikoval svojih amandmajev. Odbor je po glasovanju o vseh členih pripravil besedilo dopolnjenega predloga zakona, v katerega so vključeni sprejeti amandmaji, in dopolnjeni predlog zakona je sestavni del poročila, ki ste ga dobili v pisni obliki in je nekoliko daljše od prebranega. Hvala.
Hvala lepa, mag. Majda Potrata. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospod Aljoša Jerič v imenu Poslanske skupine Pozitivna Slovenija.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Lep pozdrav tudi z moje strani. Predlog zakona o enotni ceni knjige bo reguliral slovenski knjižni trg v tolikšni meri, kot že nekaj let predlagajo slovenski založniki. Namen oziroma cilj je jasen; to je stabilizirati delovanje slovenskega knjižnega trga. Zakon bo omogočil transparentno cenovno politiko in uveljavil rešitev, ki jo poznajo v številnih državah. Knjiga bo kupcem, bralcem, enako dostopna ne glede na kraj nakupa. Ob izidu knjige bo založnik določil ceno, ki se šest mesecev ne bo spreminjala in bo veljala povsod; v knjigarnah, trgovinah in ostalih prodajnih mestih. Upoštevale se bodo izjeme ob naročilu celotne zbirke knjig ali serije knjig, izjema je tudi naročilo in plačilo pred izidom, izjemi sta tudi sejemski do 20 % popust in 20 % popust, vezan na predstavitve posamezne knjige. Razmeroma kratek rok pomeni tudi minimalno poseganje na trg, okolje, v katerem založništvo deluje. Seveda je želja večja prodaja knjig, večja branost, s čimer pa se bo razvijala tudi knjigarniška mreža. V Pozitivni Sloveniji smo prepričani, da s tem predlogom zakona sledimo javnemu interesu slovenske kulture, saj daje knjigi pomembno vlogo pri gradnji kulturne produkcije. Neizogibno bomo s tem dobili tudi pestrejši in raznovrstnejši knjižni trg, kar pa lahko bistveno vpliva tudi na samo bralno kulturo. Predlog zakona bomo podprli.
Hvala lepa, gospod Jerič. Gospod Jožef Jerovšek v imenu Poslanske skupine SDS.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Spoštovani kolegice in kolegi, gospod minister! Predlog zakona o enotni ceni knjige prinaša zgolj to, da bomo državljanke in državljani povsod po Slovenijo dobili neko knjigo za isti denar. Na podlagi številnih sporočil ljudi, predvsem v zadnjem tednu, ki se tako ali drugače ukvarjajo s knjigo, v Poslanski skupini SDS dvomimo, da je zakon koristen. Na matičnem odboru za kulturo, ki je zakon obravnaval, je minister dejal, da bodo zaradi tega zakona knjige cenejše, v kar tudi dvomimo. Zakon namreč določa le to, da ostaja cena določene knjige šest mesecev po izidu na vseh prodajnih mestih ista. Strinjamo se s pripombo, ki jo je na predlog zakona podala Zakonodajno-pravna služba, in sicer ravno na člen, ki določa ureditev enotne cene knjige za določeno obdobje. Predlagane rešitve namreč posegajo v svobodno gospodarsko pobudo, ki jo Ustava Republike Slovenije zagotavlja v 74. členu in ki določa, da je gospodarska pobuda svobodna, poleg tega pa, da se gospodarska dejavnost ne sme izvajati v nasprotju z javno koristjo. Zakonodajno-pravna služba je prav tako opozorila na opozorila na veljavno zakonsko ureditev področja kontrole cen, Zakon o preprečevanju omejevanja konkurence določa splošno prepoved državnim organom omejevati prosto nastopanje podjetij na trgu. Potem je tu še Zakon o kontroli cen, ki določa, da udeleženci na trgu svobodno oblikujejo cene na podlagi ponudbe in povpraševanja in drugih konkurenčnih dejavnikov. Ugotavljamo, da Zakon o enotni ceni knjige ščiti predvsem interese velikih založnikov in knjigotržcev. Prav tako se ugotavlja, da so ključni kupec knjig knjižnice, zato ne drži trditev, da naj bi fiksna cena knjige pripeljala do znižanja cene knjig. Zgodilo se bo ravno nasprotno, kajti zaradi monopolnega položaja enega distributerja bo cena takšna, kot jo bo le-ta uravnaval svojo žejo po nanosu oziroma z rabati, ki jih bo odobraval. V Poslanski skupini SDS menimo, da predlagane rešitve odstopajo od sistemske ureditve, zato in zaradi navedenih sporočil poznavalcev smo v poslanski skupini spoznali, da prihajajo argumenti, ki jih navaja Vlada iz krempljev tistih, ki jih usoda državnih financ ne skrbi, in prav tako tudi ne izboljšanje bralne kulture. Zato zakona ne bomo podprli in enako predlagam tudi drugim, da to preprečimo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Majda Potrata v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala za besedo. Opozarjam na dva temeljna vsebinska poudarka predloga. Prvi je določilo o enotni ceni knjige, ki v prvih 6 mesecih od izida onemogoča spremembo cen na katerem koli prodajnem mestu. Določba velja za vse pravne osebe in samostojne podjetnike, posameznike ter posameznike, ki samostojno opravljajo dejavnosti izdajanja in prodaje knjig, in izjeme oziroma popuste. Ta določba je bila v uvodni predstavitvi že pojasnjena, zato je ne bom podrobneje razlagala. Opozoriti pa moram tudi na dva temeljna pomisleka. Enega je izrazila Zakonodajno-pravna služba, in sicer je opozorila na razmerje predloga zakona do svobodne gospodarske pobude, podobno kot Javna agencija za varstvo konkurence, vendar ta ni izrazila nasprotovanja predlogu. Glede na pomen, ki ga knjiga ima, je takšen odstop od načela svobodne gospodarske pobude prepoznala kot utemeljen. Bi pa vendarle v mnenju poslanske skupine opozorila na to, da je predlog zakona oziroma zakon o enotni ceni knjige lahko le začetek urejanja knjižnega trga, ki je v preteklih letih utrpel veliko koncentracijo kapitala. Spomnimo samo na DZS in na Mladinsko knjigo, založništvo, nelojalen udar drugih tržnih kanalov do knjigarn in težav z ekonomsko krizo. O tem smo na zadnje govorili tudi v naših poslanskih vprašanjih. Zavedamo se pomena razvoja bralne kulture in s tem zvezane bralne kampanje, portala slovenske knjige na trgu in elektronske knjige. Ta poleg predlaganega zakona – vse to namreč pomeni izboljšavo pomena knjige in položaja knjige kot kulturne dobrine. Za potrošnike ta zakon teoretično prinaša znižanje povprečne cene knjige. V Franciji zelo natančno spremljajo učinke zakona in dejstvo je, da se že dve desetletji povprečne cene knjig višajo manj kot povprečni življenjski stroški. Za zakon govori tudi dejstvo, da omogoča stabilnost trga in enakopravnost kupcev, saj založniki bolje premislijo, koliko bo stala knjiga, preden jo dajo na trg. Cena, ki jo določijo ob izidu, bo veljala vsaj 6 mesecev. Tako je vizija oblikovanja cen dolgoročna in v skladu s knjižnim poslom, ki je tudi dolgoročen. Ni za špekulante. Pri nas obstajajo založniki, ki nastavijo zelo visoko ceno novim knjigam, da jih najprej po tej prodajo knjižnicam – torej je javni proračun na slabšem –,nato pa, ko knjiga pride v druge prodajne kanale, po kakih 2 mesecih, naslove znižajo tudi za polovico. Tako prvi kupci, v tem primeru najpogosteje država, plačajo najvišjo ceno. Popusti knjižnicam razlik ne ublažijo, trpijo pa vsi. Teh knjižnih špekulantov ni malo in škodijo ugledu knjige kot viru znanja in bralnega užitka, seveda. Dostopnost knjige kot kulturne dobrine je pomemben argument za zakon. Če bo jasno, da se cena ne bo spreminjala dlje časa, saj jo bodo prodajna mesta raje vzela v prodajo, tudi tista v manjših krajih, nihče ne preprečuje založnikom, da trgovcem ponudijo poceni knjige, le da morajo enake cene ponuditi vsem kupcem na trgu, knjižnicam, knjigarnam, kupcem po spletu in drugod, kar omejuje nelojalno konkurenco. Žal ni dobrih slovenskih statistik glede prodajne vrednosti pri trgovcih. Po nekaterih ocenah je manj kot 10 % vseh knjig vrednostno prodanih skozi vse trgovske verige vseh založb in še to so knjige cenene izdelave, denimo, tiskane na Kitajskem ali pa v preteklosti v Španiji, recimo, oziroma starejšega datuma. Zakon pa velja za 100 %, torej je tistih 90 % tudi pomembnih. Knjižnice predstavljajo približno 10 % prodaje, s tem da je to pretežno leposlovje. Torej, ali se bo država opredelila za 10 % cenenih izdaj in onemogočala razvoj knjižnega trga za, recimo, 90 % leposlovja, je temeljno vprašanje. Pojav koncentracije kapitala in vertikalnega lastništva knjigarn v lasti založb pa je mogoče preprečevati ravno z zaščito manjših založnikov, kar zakon o enotni ceni knjige zagotovo omogoča. Poslanska skupina Socialnih demokratov bo predlog zakona podprla. Hvala.
Hvala lepa. V imenu Poslanske skupine Državljanske liste ima besedo gospa Polonca Komar.
Hvala lepa za besedo, gospa predsedujoča. Spoštovani kolegice in kolegi! Pomen knjige za obstoj in razvoj naroda lepo opišejo besede našega pesnika Otona Župančiča: "Knjiga je najzgovornejša priča, da se narod zaveda sebe, da živi, da hoče živeti." Zato moramo poskrbeti, da bo le-ta dostopna najširšemu krogu ljudi. Bistvena novost, ki jo prinaša Predlog zakona o enotni ceni knjige, je določitev, da se cena knjige v obdobju 6 mesecev od začetka prodaje ne sme spreminjati. S tem bodo knjige kupcem ob izidu na voljo po enotni ceni na vseh prodajnih mestih, ta pa bo veljala le za prodajo končnim kupcem, z zakonsko določenimi izjemami, med katere spadajo tudi knjižnice. Ukrep je po oceni predlagatelja potreben zaradi neurejenosti slovenskega knjižnega trga. Temeljni problem področja ob specifičnosti majhnega trga je nižanje naklad knjig, njihova nizka prodaja, visoka povprečna prodajna cena in neurejena cenovna politika ter padec prodaje v knjigarnah. Poglavitni namen priprave zakona o enotni ceni knjige je bil oblikovati normativni akt, ki bi te razmere stabiliziral. Cilj, ki naj bi ga s tem dosegli, je zaščita javnega interesa slovenske kulture ter ohranitev knjige kot sredstva razvoja in krepitve kvalitetne in raznovrstne nacionalne kulturne produkcije ter višje bralne kulture. S predlogom zakona naj bi knjige postale bolj dostopne, hkrati pa bi se povišala bralna kultura, več prodanih knjig pa bi privedlo tudi do boljšega položaja avtorjev. V Poslanski skupini Državljanske liste smo sicer zagovorniki liberalne logike, vendar upamo, da bo zakon le dosegel svoj namen. Hvala.
Hvala lepa, gospa Polonca Komar. Na vrsti je gospod Janez Ribič v imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Hvala za besedo. Spoštovana podpredsednica Državnega zbora, gospod minister s sodelavci, spoštovane gospe poslanke in gospodje poslanci! Stališče Slovenske ljudske stranke o Predlogu zakona o enotni ceni knjige je sledeče. Ob razmišljanju o Predlogu zakona o enotni ceni knjige imamo v Slovenski ljudski stranki mešane občutke. Vsekakor se strinjamo, da živimo v novodobnem kapitalizmu, ki je prinesel pohlep po zaslužku v vse pore našega življenja. Zavedamo se tudi, da je knjiga bistveno več kot le tržno blago. Predlagatelji želijo z zakonom zaščititi slovenske knjige kot javne dobrine posebnega kulturnega pomena za razvoj posameznika, družbe in države ter tudi načelo enakosti kupcev. Zakon založnikom nalaga, da so pred dnevom začetka prodaje dolžni določiti enotno ceno in jo označiti v skladu z zakonom. Enotna cena knjige, ki jo določi založnik, velja za vse končne kupce, pod enim pogojem, na celotnem ozemlju Republike Slovenije za obdobje najmanj šest mesecev. Predlagatelji pričakujejo, da bo enotna cena spreminjala zavest o kupovanju knjig kot pomemben del razvijanja bralne kulture. Posledično bi državljani naj imeli domače knjižnice, ki so zelo pomemben element stopnje razvitosti družbe. Vse to drži, nismo pa prepričani, da bomo s tem zakonom dosegli pričakovanja predlagateljev. Zavedati se tudi moramo, da posegamo tudi v 74. člen Ustave, ki govori o svobodnem oblikovanju cen. Ob tem imamo še Zakon o preprečevanju omejevanja konkurence, ki na splošno prepoveduje državnim organom omejevanje prostega nastopanja podjetij na trgu. Moti nas tudi, da v zakonu ni definirana knjiga, zakon govori o knjigi, na tem področju pa poznamo tudi publikacije, brošure in tako dalje. V Slovenski ljudski stranki predlagani zakon ocenjujemo kot neškodljiv, nismo pa prepričani, da bo prinesel pričakovane rezultate predlagateljev. Strinjamo se,da je treba na tem področju narediti red in zaščititi slovenske knjige in posledično slovenski jezik, zato bomo predlagani zakon podprli. Hvala.
Hvala lepa. Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije, gospa Marjana Kotnik Poropat.
Hvala za besedo, spoštovana predsednica. Spoštovani minister s sodelavci, spoštovani poslanke in poslanci, vsem lep pozdrav! Številke kažejo, da smo Slovenci relativno dobri bralci, ampak slabši kupci knjig. Medtem ko si letno izposodimo povprečno 50 enot knjižničnega gradiva, od tega 12 knjig, jih v enem letu kupimo le eno ali dve, za kar potrošimo približno 25 evrov. Dejstvo je, da je slovenski knjižni trg zaradi jezikovne zamejenosti še posebej ranljiv. Ob specifičnosti majhnega trga je njegov temeljni problem nižanje naklad knjig, njihova nizka prodaja, visoka povprečna prodajna cena in neurejena cenovna politika ter padec prodaje v knjigarnah. V Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev Slovenije menimo, da del odgovora na problematiko slovenskega knjižnega trga zagotovo predstavlja Predlog zakona o enotni ceni knjige. Le-ta sledi načelom zaščite slovenske knjige kot javne dobrine posebnega kulturnega pomena za razvoj slovenskega jezika in celovit razvoj slovenske družbe, njeni enakopravni in najširši možni dostopnosti za vse kupce in bralce, hkrati pa zagotavlja sorazmernost interesov vseh deležnikov v knjižni verigi, od avtorjev oziroma založnikov do kupcev oziroma bralcev knjige. Med obravnavo zakona je bilo največ pomislekov izraženih glede omejevanja svobodne konkurence, vendar pa izkušnje v drugih evropskih državah kažejo na to, da tovrstni ukrep zavaruje knjigo pred pretirano komercializacijo in hkrati omogoča bolj usklajeno in optimizirano delovanje celotne verige knjižne produkcije. V Poslanski stranki Demokratične stranke upokojencev podpiramo prizadevanje pristojnega ministrstva za bolj sistemiziran pristop k zagotavljanju razvoja slovenske knjige in posledično tudi ohranjanju narodne identitete. Zato bomo poslanci Poslanske skupine DeSUS predlagani zakon podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. In še v imenu Poslanske skupine Nova Slovenija gospa Ljudmila Novak.
Spoštovana gospa podpredsednica, gospod minister, kolegice in kolegi! Krščanski demokrati se načeloma zavzemamo za prosto določanje cen na trgu, vendar pa je področje založništva in prodaje knjig po našem mnenju posebnega pomena. Slovenska literatura je narodovo bogastvo in podlaga za obstoj ter razvoj slovenskega jezika. Zaradi tega je prav, da jo zaščitimo in ji tudi pomagamo. Krščanski demokrati želimo spodbujati in finančno podpirati kakovostno in izvirno domačo leposlovno in znanstveno literaturo. Država mora spremljati nastajanje kakovostnih del domačih in tujih avtorjev ter zagotoviti denar tudi za prevajanje. Izboljšati je treba položaj vrhunskih ustvarjalcev na področju leposlovja in humanistike, zagotoviti primeren obseg ter zagotavljati izboljšanje kakovosti in strokovnosti založniške produkcije v javnem interesu. Krščanski demokrati Nove Slovenije upamo, da gre omenjeni zakon v to smer in bo omogočil doseganje zgornjih ciljev. Slovenski avtorji in založniki tujim, predvsem angleško govorečim, ne morejo konkurirati. Majhne naklade in majhen trg že sami po sebi pomenijo višje stroške izdajanja in posledično tudi višje cene knjig za slovenske bralce. V Novi Sloveniji ta predlog zakona razumemo kot obrambo pred cenovnim dampingom založniških velikanov, predvsem internetnih, ki ob vstopu na trg tako znižajo cene, da klasični založniki ne preživijo. Posledično si ustvarijo monopol na trgu, ki pa v nobenem primeru ni dober. Po drugi strani pa menimo, da je s sprejemom takšnega zakona velika odgovornost na slovenskih založnikih, ki naj tega obdobja enotne cene ne izkoriščajo v smer maksimiranja cene, ampak da jo določajo realno in vzdržno za kupce knjig. Glede na podatke o ureditvi področja v primerljivih tujih državah, pa se sprašujemo, ali bo obdobje šestih mesecev zadostno za zaščito cene oziroma vrednosti knjig. Morebiti bi bilo dobro v nekem obdobju po uveljavitvi zakona preveriti učinke zakona in razmišljati morda tudi o podaljšanju tega obdobja. Poslanci Nove Slovenije bomo predlog zakona podprli.
Hvala lepa. S tem smo končali predstavitev stališč poslanskih skupin. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu zakona niso bili vloženi, zaključujem drugo obravnavo predloga zakona. Glasovanje o predlogu bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 19. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 16. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O LASTNINSKEM PREOBLIKOVANJU LOTERIJE SLOVENIJE. Predlog zakona je v obravnavo Državnemu zboru predložila Vlada. V zvezi s tem predlogom je skupina 26 poslank in poslancev s prvopodpisanim Jožetom Tankom zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade Aljuši Pertinaču, državnemu sekretarju na Ministrstvu za izobraževanje, znanost in šport. Izvolite.
Spoštovana gospa podpredsednica, spoštovani poslanci in poslanke! Novela Zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije prihaja pred vas prepozno; prvič, zato ker je Računsko sodišče Republike Slovenije v revizijskem poročilu o delovanju Fundacije za športa v letu 2010 že leta 2012 ugotovilo več nezakonitosti in nenamensko ter netransparentno trošenje sredstev. Drugič zato, ker z novelo odpravljamo očitno protiustavnost, ko se več tisoč zakonitim zastopnikom, 7 tisoč 500 športnih društev v Republiki Sloveniji krati pravica do upravljanja z javnimi zadevami, ker zdaj ne smejo sodelovati pri delu fundacije. Tretjič zato, ker z novelo umikamo politiko iz športa oziroma financiranja športa kot civilnodružbene sfere. Hkrati novela zakona prihaja tudi ravno ob pravem času, tik pred začetkom zimskih olimpijskih iger, kar pomeni vrnitev športa in financiranje športa športnikom oziroma športnim organizacijam. In ker uvaja dve pomembni načeli, načelo transparentnosti, ki bo zagotovljeno s tem, da bo fundacija poslovala kot samostojen pravni subjekt, in načelo demokratičnosti, ki izhaja iz dejstva, da bodo večino članov sveta fundacije, ki odloča o dodeljevanju sredstev, predlagale športne organizacije. Ne nazadnje novela uvaja tudi nadzor nad poslovanjem obeh fundacij; tako Fundacije za šport kot tudi Fundacije za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij ter zmanjšuje odhodke državnega proračuna. Z uvedbo usposabljanja za delo v svetu fundacije pa se bo dvignila strokovnost dela in odločanja članov sveta fundacije. Hvala lepa za besedo in vašo pozornost.
Hvala lepa vam, gospod Pertinač. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima gospa Mateja Pučnik v imenu Poslanske skupine SDS.
Hvala lepa za besedo, spoštovana podpredsednica, spoštovani predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke sprememb zakona, ki jih prinaša predlagani Zakon o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije, ne bomo podprli. Zakon prinaša spremembe v delu, ki govori o sestavi Sveta Fundacije za šport, o direktorju fundacije in administrativnem upravljanju Fundacije za financiranje športnih dejavnosti. Torej, v tistih delih, ki smo jih v zakonu spreminjali maja 2012, pod prejšnjo vlado, z namenom, da zakon dejansko približamo športu in uporabnikom športa, da povečamo demokratičnost športa in preprečimo monopol ali kolizijo interesov znotraj Fundacije za financiranje športnih organizacij. Očitno pa so bili pritiski s strani Olimpijskega komiteja Slovenije, ki je s sedanjo sestavo fundacije sicer res izgubil monopol nad podeljevanjem sredstev, še vedno pa ima v svetu svoje predstavnike, tako močni, da se danes zakon spreminja. Verjetno z željo, da se čim prej zamenja člane sveta fundacije. Pri tem pa se ne upošteva dejstva, da je danes v svetu fundacije 17 predstavnikov nacionalnih športnih zvez, regij in Vlade, ki so bili preko odprtih list, torej na demokratičnih volitvah, izvoljeni v svet fundacije. So strokovnjaki s področja športa, bivši vrhunski športniki in trenerji, ki delajo transparentno, v korist slovenskemu športu. To je bilo mogoče razbrati iz poročila Sveta Fundacije za financiranje športnih organizacij, pa tudi v medijih ali preko spletne pošte, nezadovoljstva ni bilo zaslediti. Vlada v uvodni obrazložitvi razlogov za sprejem tega zakona navaja, da je bil sedanji postopek imenovanja članov v svet fundacije zapleten in nejasen, čemur moramo vsekakor oporekati. Namreč, volitve v svet fundacije so bile demokratične in preproste, predstavniki nacionalnih športnih zvez so prišli na volitve, ki so potekale na ministrstvu v Ljubljani, in neposredno izvolili člane fundacije in v tem ni nič zapletenega. Novela zakona torej prinaša novo sestavo Sveta Fundacije za šport, kjer naj bi po tem novem predlogu kar 12 članov predlagala skupščina Olimpijskega komiteja Slovenije - Združenja športnih zvez, samo enega člana pa športne organizacije, ki niso članice Olimpijskega komiteja, ostala dva člana predlagajo skupnosti in združenja občin Slovenije, po enega člana pa Zveza društev športnih pedagogov in Vlada Republike Slovenije. Je že res, da je Olimpijski komite Slovenije krovna športna organizacija na področju športa, žal pa ne pokriva vseh deležnikov civilne sfere na področju športa, ki bodo zdaj spet ostali brez pravice glasu. Prikrajšane bodo manjše zveze, zveze neolimpijskih športnih panog in nacionalne zveze, brez glasovalne pravice v Olimpijskem komiteju, na primer Zveza karate organizacij Slovenije, Zveza za šport otrok in mladine Slovenije, Zveza za avtošport Slovenije, Rafting zveza Slovenije in še bi lahko naštevali. Da se zelo velike pristojnosti in monopol nad delitvijo loterijskega denarja preko fundacije s tem zakonom podeljuje Olimpijskemu komiteju Slovenije, je zaslediti tudi v dveh mnenjih oziroma poročil protikorupcijske komisije iz meseca junija 2013 in tistega, ki je prišel v Državni zbor včeraj. Za komisijo je sporno prav to, da bo Olimpijski komite Slovenije predlagal glavnino članov sveta fundacije. V poročilu pravijo takole citiram: ˝Z vidika preprečevanja korupcije in nasprotja interesov ter zagotavljanje transparentnosti poslovanja in integritete pa menimo, da predlagana rešitev, ki moč in pristojnost odločanja kopiči pri Olimpijskem komiteju Slovenije, objektivno predstavlja visoko tveganje. Čeprav predlagatelj ugotavlja, da gre za krovno organizacijo civilne družbe na področju športa, to samo po sebi še ni zagotovilo, da bo s tem ustrezno urejeno tudi preprečevanje in obvladovanje korupcijskih tveganj. Predlog novele po našem mnenju daje Olimpijskemu komiteju Slovenije prevladujočo pravico imenovati in razreševati večino članov sveta fundacije.˝ Konec citata. Tako so torej zapisali o mnenju maja lansko leto in včerajšnjem poročilu Komisije za preprečevanje korupcije lahko preberemo podobno mnenje, da predstavlja zakon sistemsko tveganje v delovanju pravne države in da se s tem, ko se moč in vpliv prinašata v roke enega združenja, zakon oddaljuje od načela demokratičnosti. Torej tudi od temeljnega ustavnega načela iz prvega člena Ustave, iz katerega izhaja pravica vseh državljanov do sodelovanja pri opravljanju javnih zadev. Na našo poslansko skupino so se obrnili tudi predstavniki iz centra nevladnih organizacij, ki so nas opozorili na vsaj tri nesprejemljive rešitve znotraj zakona, s katerimi tudi sami soglašamo. Gre za tiste člene v novem predlogu, ki govorijo o imenovanju in razreševanju direktorja fundacije, imenovanju vršilca dolžnosti direktorja in o prepovedi članstva v svetu fundacije oziroma v povezavi z nezdružljivostjo ali združljivostjo funkcij članov sveta fundacije. Tudi po njihovem mnenju je nesprejemljivo to, da Vlada daje k imenovanju direktorja fundacije na mesto soglasja le neobvezujoče mnenje. Prav tako je sporno tudi dejstvo, da bo lahko Izvršni odbor Olimpijskega komiteja Slovenije takoj po uveljavitvi tega zakona imenoval prvega vršilca dolžnosti direktorja fundacije, ko pa bi bilo vendarle edino smiselno in pravilno, da vršilca dolžnosti postavi Vlada, direktorja pa kasneje izvoli svet fundacije. Tudi iz poročila protikorupcijske komisije je moč razbrati, da se s to rešitvijo daje premoč v roke ene same organizacije in da je skupščina Olimpijskega komiteja s tem povzdignjena nad svet fundacije, ki je po zakonu najvišji organ fundacije in da ta rešitev ni samo nelogična, ampak tudi v nasprotju z zakonom, ki določa, kaj je naloga sveta fundacije. Spremembe zakona prinašajo tudi ponovno vzpostavitev funkcije direktorja kot poslovodnega organa, s čimer se odpravlja nepoklicno opravljanje funkcije predsednika sveta fundacije in prenos administrativnih nalog z ministrstva nazaj na fundacijo. S tem se sicer res razbremenjuje ministrstvo, se pa ponovno finančno obremenjuje fundacijo, tako da o racionalizaciji tukaj ni moč govoriti. In tudi glede predlaganega imenovanja in razreševanja direktorja fundacije ima Komisija za preprečevanje korupcije negativno mnenje in poudarja, da ponuja ta rešitev, zapisana v predlogu zakona, objektivno tveganje za korupcijo ter druga nezakonita in ne etična ravnanja. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke izražamo začudenje oziroma se sprašujemo, ali bosta dve koalicijski stranki DeSUS in Državljanska lista, ki sta v prejšnji vladi te spremembe podprli in zagovarjali, danes ravnali drugače. V poslanski skupini smo tudi resnično razočarani nad tem, da se Vlada v tem trenutku ukvarja s tem, kako čim prej zamenjati člane Sveta Fundacije za šport s svojimi kandidati, namesto da bi se ukvarjala s tem, kako našemu športu, ki je v tem trenutku še edina pozitivna promocija Slovenije v svetu, zagotoviti zadostna sredstva za čim bolj uspešno delovanje. Ob tem je treba poudariti tudi to, da za področje športa do sedaj niso bili sprejeti še nobeni protikrizni ukrepi in da bodo lahko upad sredstev za področje športa tako na nacionalni kot na lokalni ravni, povišan davek na dodano vrednost in nov nepremičninski davek pustili dolgoročne negativne posledice na področju športa. Morda za dolgotrajnim okrevanjem. Kot sem že na začetku napovedala bomo v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke glasovali proti spremembam tega zakona, če pa bo zakon danes dobil zadostno podporo in bo šel v drugo obravnavo, pa pozivamo Vlado kot tudi koalicijske poslance, naj poiščejo takšne rešitve v zakonu, ki ne bodo dajale niti najmanjših možnosti za koruptivna tveganja in bodo dejansko že vnaprej preprečevale korupcijo, monopol ali kolizijo interesov na področju športa in bodo športu dejansko v korist. Hvala lepa za pozornost.
Hvala lepa. Na vrsti je mag. Majda Potrata v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani gospod državni sekretar in direktor direktorata, poslanke in poslanci! Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije vrača delovanje Fundacije za šport v okvire pred grobim intervencionizmom v delovanje tega organa, ki si ga je dovolila Janševa vlada v prejšnjem mandatu. Fundacijo za šport je skupaj z zaposlenimi prenesla na ministrstvo, ukinila profesionalno funkcijo direktorja, katerega poslovodsko vlogo je prevzel predsednik sveta, predlagateljstvo za imenovanje članov pa praktično centralizirala v vladnem strokovnem svetu za šport in iz tega izločila Olimpijski komite - Združenje športnih zvez. Nesmisli se sedaj odpravljajo, delovanje Fundacije za šport se vrača v prejšnje stanje, hkrati pa se upošteva tudi mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je ob sprejemanju sprememb v letu 2012 opozorila tudi na nepojasnjenost razlikovanja z drugo podobno organizacijo, ki jo ta zakon tudi ureja, to je s Fundacijo za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij. Pri tem se v Poslanski skupini Socialnih demokratov zavedamo, da je Komisija za preprečevanje korupcije v zadnjem mnenju z datumom 28. januar letos opozorila, da je področje delovanja obeh fundacij, Fundacije za šport in Fundacije za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij čim prej treba urediti v posebnem zakonu. In to tudi mislimo, zlasti zaradi tega, da ne bomo priče nenehnemu spreminjanju Zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije po kopitu vsakokratne vlade. Le to bo prineslo stabilnost v odločanje in zagotavljanje finančnih virov za dobro delovanje športa. Naj posebej opozorim na to, da je predlagatelj sledil mnenju Zakonodajno-pravne službe k prejšnji noveli in odpravlja organizacijsko neskladje s FIHO, a povzroča nekatera nova razlikovanja, ki jih bo treba v nadaljevanju dodatno pojasniti. In sicer: obvezno usposabljanje članov Sveta Fundacije za šport na pristojnem ministrstvu, kar za člane Sveta FIHO ni potrebno; pravilnik o merilih in pogojih za uporabo sredstev Fundacije za šport pripravi skupščina Olimpijskega komiteja Slovenije - Združenje športnih zvez, sprejme ga Svet Fundacije za šport, soglasje daje Državni zbor; pri FIHO – pravilnik sprejme svet, soglasje daje Državni zbor; omenjeni pravilnik Fundacije za šport mora biti objavljen v Uradnem listu, pravilnik FIHO pa ne; k imenovanju direktorja Fundacije za šport daje Vlada mnenje, pri direktorju FIHO daje Vlada soglasje. Soglasje je bilo sicer vpeljano za obe fundaciji leta 2007, ko sta funkciji bili poklicni. Prav tako je med Fundacijo za šport in FIHO razlikovanje, kdo je lahko oziroma ne sme biti član sveta, kar se pa s to novelo ne odpravlja. Nadalje velja poudariti, da se pomembno krepi položaj krovne civilnodružbene organizacije na področju športa, to je Olimpijski komite Slovenije - Združenje športnih zvez. To je civilnodružbena krovna organizacija, pa če kdo to prizna ali pa ne. Skupščini Olimpijskega komiteja Slovenije - Združenju športnih zvez se vrača in v primerjavi z ureditvijo izpred leta 2012 okrepi predlagateljska vloga za člane Sveta Fundacije za šport. skupščina OKS - Združenje športnih zvez, oblikuje pravilnik, ki ga prej navajamo, Izvršni odbor OKS - Zveze športnih zvez bo imenovala prvega vršilca dolžnosti direktorja Fundacije za šport. Naj na koncu vendarle vnovič opozorim, da so se vse vlade, pardon, da vse vlade doslej zanemarjale tudi pomen uskladitve pravnih aktov. Odlok, ki določa ustanovitev Fundacije za šport, je še vedno zastarel, saj je iz leta 1998. Tako ni usklajen z zakonom med drugim v delu, ki določa sestavo sveta in profesionalnost oziroma neprofesionalnost funkcije direktorja. V Poslanski skupini Socialnih demokratov smo dobili mnenje centra nevladnih organizacij Slovenije in protikorupcijske komisije. Zato pričakujemo, da bo s podporo zakonu v prvi obravnavi predlagatelj vendarle prisluhnil tem pripombam, da bodo k zakonu pripravljeni amandmaji, ki bodo odpravljali najbolj grobe pomanjkljivosti tega zakona, in bo v nadaljevanju novelo zakona mogoče podpreti tudi po drugi in tretji obravnavi. Hvala.
Hvala lepa. V imenu Poslanske skupine Državljanske liste gospod Branko Kurnjek.
Gospod sekretar, gospod direktor, poslanke, poslanci! Bistvo novele Zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije je sprememba sestave Sveta Fundacije za financiranje športnih organizacij v Republiki Sloveniji z namenom depolitizacije tega organa. V primeru sprejetja te novele bo 12 članov v svet fundacije predlagal Olimpijski komite Slovenije - Združenje športnih zvez kot krovna organizacija civilne sfere na področju športa. Enega člana bodo v svet predlagali športne organizacije, ki niso članice Olimpijskega komiteja Slovenije, dva člana Skupnost in Združenje občin Slovenije ter po enega člana Zveza društev športnih pedagogov Slovenije in Vlada Republike Slovenije. Tako kot pri Fundaciji za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij v Republiki Sloveniji se tudi pri Fundaciji za financiranje športnih organizacij v Republiki Sloveniji ponovno uvaja direktor kot poslovodni organ fundacije. S tem se sledi temeljem teorije organizacij, ki pravi, da naj bi bili poslovodna in upravljavska funkcija ločeni, s čimer naj bi se povečala transparentnost delovanja organizacije. S predlogom zakona se določajo tudi organi, ki nadzorujejo delovanje in poslovanje Fundacije za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij v Republiki Sloveniji in Fundacije za financiranje športnih organizacij v Republiki Sloveniji. Z navedeno rešitvijo se sledi mnenju Komisije za preprečevanje korupcije k noveli zakona iz leta 2012, v katerem komisija podpira krepitev vloge države pri izvajanju nadzora nad obema fundacijama. V nadaljnji obravnavi predloga zakona bi se bilo treba zavzemati za popravke, ki bodo vodili v še večjo izenačitev funkcije direktorja Fundacije za financiranje športnih organizacij s funkcijo le-tega v Fundaciji za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij. Prav tako bi bilo treba urediti ureditev postopka imenovanja vršilca dolžnosti direktorja Fundacije za financiranje športnih organizacij, ki so šla v smeri večje vloge vlade. Še enkrat pa bi bilo treba preučiti in spremeniti tudi določbo 3. člena novele, in sicer tako da bi korupcijska tveganja omejili na minimum. Nujno se zdi, da se omenjene pomanjkljivosti popravijo, s čimer bi bile v zakon vgrajene še dodatne varovalke in s tem zmanjšana korupcijska tveganja, na kar nas je opozorila tudi Komisija za preprečevanje korupcije v svojem mnenju izpred dveh dni. Komisija sicer opozarja tudi na potrebo po sistemskem zakonu, ki bi uredil področje delovanja tako Fundacije za financiranje športnih organizacij kakor tudi Fundacije invalidskih in humanitarnih organizacij. To opozorilo bi morali vzeti z vso resnostjo in k ureditvi čim prej pristopiti. Hvala.
Hvala lepa, gospod Kurnjek. V imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke gospod Mihael Prevc.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani predstavniki Vlade, spoštovani kolegice in kolegi! Samo vprašanje časa je bilo, kdaj se bo vladajoča koalicija lotila uporabiti "povračilne ukrepe" zoper predlani sprejeto ureditev na področju financiranja športnih organizacij. Samo spominjamo se, kakšne žolčne razprave smo spremljali v začetku poletja leta 2012, ko smo tukaj obravnavali prejšnjo novelo Zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije, s katero je prejšnja koalicija, del katere je bila tudi Slovenska ljudstva stranka, vzpostavila bolj uravnotežen, transparenten in ne nazadnje bistveno bolj demokratičen način izbire članov Sveta Fundacije za financiranje športnih organizacij; fundacije, ki odloča o delitvi sredstev za tiste športne organizacije, športnike, trenerje, zaradi katerih je bila fundacija pravzaprav ustanovljena. Poleg tega so se s to novelo spremenili še pogoji glede nezdružljivosti članov sveta fundacije. Določilo se je tudi odpravljanje administrativnih nalog za fundacijo s strani Ministrstva za izobraževanje, znanost, kulturo in šport. Določilo se je tudi nepoklicno opravljanje funkcije predsednika sveta fundacije. Predlagana novela, v grobem, vrača nazaj takšno stanje, kot je bilo pred uveljavitvijo zadnje novele v letu 2012. Tako se ponovno vzpostavlja sistem imenovanja članov Sveta Fundacije za šport na način, po katerem bo največ članov, to je kar 12, predlagal Olimpijski komite Slovenije - Združenje športnih zvez. Naj spomnim, da je bila po zadnji noveli tega zakona uveljavljena ureditev po kateri je 14 članov v imenovanje Državnemu zboru predlagal Strokovni svet Vlade Republike Slovenije za šport, ta pa je pridobil predloge članov s strani nacionalnih športnih zvez s področja individualnih, kolektivnih športov, športne rekreacije, neolimpijskih športnih panog, občinskih športnih zvez, športnikov ter športnih trenerjev oziroma strokovnjakov. Predlagani zakon sicer delno sledi podobnemu principu, da bodo zgoraj navedeni športni deležniki lahko predlagali člane v izvolitev Olimpijskemu komiteju, vendar je po mnenju Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke v takšnem načinu predlaganja preveč možnosti za manipulacije, katerih smo bili deležni pred uveljavitvijo zadnje novele obravnavanega zakona. Naj samo spomnim, kako se je takrat predlagalo člane v imenovanje: člani skupščine Olimpijskega komiteja Slovenije – Združenja športnih zvez so lahko odločali le o paketu kandidatov, ki so pred tem šli skozi sito Izvršilnega odbora Olimpijskega komiteja. Nezanemarljivo tudi ni bilo dejstvo, da so imele nekatere športne zveze na skupščini Olimpijskega komiteja Slovenije sicer pravico glasovanja, vendar je bil njihov glas vreden, če se izrazim v športnem žargonu, nič točk. Takšen način po mnenju poslancev Slovenske ljudske stranke ni bil ne transparenten ne demokratičen, konec koncev pa tudi ni zagotavljal uravnotežene zastopanosti nacionalnih športnih zvez v svetu fundacije. Predvsem zaradi tega smo bili tudi naklonjeni v Slovenski ljudski stranki sprejetju prejšnje novele, ki je dala več samostojnosti neposredno nacionalnim športnim zvezam. Po predlaganem zakonu bodo v imenovanje Državnemu zboru v svet športne fundacije lahko predlagale še organizacije, ki niso članice Olimpijskega komiteja - Združenja športnih zvez, reprezentativna združenja občin, Zveze društev športnih pedagogov in Vlada. Predlagana novela Zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije sicer res ni tako drastična, kot je bila ureditev pred lansko novelo, ko je lahko sedem članov sveta predlagal Olimpijski komite Slovenije neposredno, brez upoštevanja mnenja nacionalnih ali občinskih športnih zvez. Pa vendar v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke ocenjujemo, da je veljaven način imenovanja članov Sveta Fundacije za šport ustrezen in ni potreben sprememb. Kar se tiče ostalih predlaganih sprememb smo poslanke in poslanci Slovenske ljudske stranke do njih prav tako zadržani. Predlagana ponovna vzpostavitev funkcije direktorja Fundacije za šport kot poslovodnega organa je po našem mnenju nepotrebna. Prav tako ne vidimo nobene potrebe po ponovnem prenosu opravljanja administrativnih naložb z Ministrstva za izobraževanje, znanosti in šport na fundacijo, saj se s tem po nepotrebnem ustvarjajo novi stroški brez kakšne posebne dodane vrednosti, da o 3 tisočakih evrih plače, kolikor bi jo prejemal direktor fundacije, niti ne izgubljam besed. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke smo mnenja, da je treba dati športnikom, ki so največji ambasadorji naše države, ustrezne pogoje za njihovo delovanje ter tudi dovolj finančnih sredstev za nastopanje na svetovnem parketu, kot tudi za spodbudo mlajšim generacijam, zato je za nas ključen predvsem način razdelitve sredstev, s katerimi razpolaga Fundacija za financiranje športnih organizacij. S takšnimi organizacijskimi mahinacijami, kot so predlagane v noveli Zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije, pa ponovno dajemo formo pred vsebino, kar se še nikoli ni izkazalo prav dobro. Zato Poslanska skupina Slovenske ljudske stranke predlaganega zakona ne podpira in tudi ocenjujemo, da ni primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala.
Hvala lepa, gospod Prevc. Poslanska skupina Demokratične Stanke upokojencev Slovenije, gospa Marjana Kotnik Poropat.
Spoštovana podpredsednica, spoštovani državni sekretar, direktor, spoštovani poslanke, spoštovani poslanci! Pred nami je že šesto noveliranje Zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije v času njegovega obstoja. Vsakokratne spremembe so se praviloma nanašale na spremembe v sestavi članstva sveta tako ene ali druge fundacije, na ureditev poslovodnih organov oziroma direktorjev fundacij in na način sprejemanja pravil fundacij. Tudi ta novela ne prinaša nič novega, saj tokrat, po letu in pol, ponovno obravnavamo Svet Fundacije za financiranje športnih organizacij. Splošno stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije je, da je sam zakon pravzaprav preživet, saj se je uresničil namen zakonodajalca, ki je bil v lastninskem preoblikovanju Loterije in v ustanovitvi Fundacije za financiranje športnih organizacij ter Fundacije za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij. Zato ne bi bilo odveč razmisliti o pripravi popolnoma nove zakonodaje na tem področju. Mi smo prepričani, da hitre in pogoste spremembe tega zakona ne morejo pozitivno prispevati k uresničevanju namena zakona oziroma k učinkovitemu in poštenemu realiziranju poslanstva fundacij. Tveganje za nastanek korupcije ali podobnih neetičnih ali celo nezakonitih ravnanj, se s tem bistveno povečuje. Prav tako nenehne spremembe in nova imenovanja sestave svetov prekinjajo kontinuiteto delovanja fundacij, povzročajo netransparentnost in ustvarjajo ne nazadnje tudi negotovost skupin, ki so od njunega delovanja odvisne, pa naj bodo to športniki, invalidi ali prejemniki humanitarnih pomoči. Če izhajamo iz tega, da sta si fundaciji po svojem poslanstvu pravzaprav identični, saj obe upravljata s sredstvi, ki jih pridobivata iz dajatev za prirejanje iger na srečo in jih tudi razdeljujeta, ne moremo mimo prepričanja, da morajo biti istovrstne zadeve enako urejene. V naši poslanski skupini namreč ne vidimo razloga, zakaj bi se istovrstne stvari v isti zadevi urejale različno. Odstopanja, kakršnim smo še vedno priče v tej noveli, po naši oceni še vedno niso sprejemljiva. Zato predlagamo poenotenje ureditve imenovanja in razreševanja direktorja fundacije, in sicer tako, da je po zgledu FIHO Vlada tista, ki daje k imenovanju direktorja športne fundacije soglasje in ne zgolj mnenja. Ker gre v poslanstvu fundacij za izrazit javni interes in razpolaganje z javnimi sredstvi, brez ustreznega sistema zavor in ravnovesij ne bo šlo. Olimpijski komite Slovenije ponovno postaja največji deležnik v predlaganju članov v svet fundacije, ki se potrjuje v Državnem zboru. Pa naj bo tako, kot je predlagano, saj kot trdi predlagatelj, je Olimpijski komite Slovenije - Združenje športnih zvez, krovna organizacija civilne sfere, ki združuje veliko večino deležnikov civilne sfere na področju športa in poleg tega je temeljito poznavanje aktualnih razmer, potreb in težav v športu ključnega pomena za to, da bo odziv na to učinkovit. Vendar, tudi tu je na mestu bojazen, da bo način izbora kandidatov potekal netransparentno, kljub temu da bi sicer, po predlogu skupščine Olimpijskega komiteja, kandidate za člane izbrala na tajnih volitvah. Opozarjamo, da manjka podrobna ureditev izvedbe oziroma postopka volitev, zato je naš predlog, da se predlagatelj zgleduje in povzame veljavno ureditev; torej, pripravi naj se podzakonski akt, ki bi to natančno uredil. Da dobiva Olimpijski komite Slovenije po tem predlogu zakona preveč koncentrirane moči, vidimo tudi v tem, da je on tisti, ki imenuje začasnega vršilca dolžnosti direktorja sveta fundacije. Predlagamo, da ga imenuje Vlada ali pa morda celo Državni zbor. Naslednji izmed naših predlogov se nanaša na pravilnik o merilih in pogojih za uporabo sredstev ene in druge fundacije. Tudi tu je sprejem, soglasje in objavo teh aktov treba urediti enako v obeh fundacijah. Komisija za preprečevaje korupcije ima podobne pripombe, ki smo jih povzeli v našem stališču. Prav tako pa tudi civilna družba opozarja na nevarnosti in nedoslednosti, ki bi jih zakon, tak kot je predlagan, lahko povzročal še naprej. V Poslanski skupini DeSUS smo se kljub svojim številnim pomislekom in pripombam odločili na prvi obravnavi dati podporo predlogu zakona. Pričakujemo pa ustrezno modifikacijo predlaganih členov v naslednji obravnavi zakona. Če posluha za popravke ne bo, podpore pri končnem glasovanju zakonu v Poslanski skupini Demokratične stranke upokojencev Slovenije ne bomo mogli zagotoviti. Hvala lepa.
Hvala lepa. V imenu Poslanske skupine Nove Slovenije ima besedo gospod Matej Tonin.
Spoštovane kolegice in kolegi, lepo pozdravljeni! Predlagana sprememba Zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije je tipičen primer revanšizma in po mnenju krščanskih demokratov spodbuja nadaljevanje kulturnega boja v naši lepi deželi. Zakaj govorim tako? Zaradi tega ker smo enake določbe tega zakona spreminjali nedavno, pred samo letom in pol. Ta zakon je zgolj še eden v vrsti tistih, ki se spreminjajo tako hitro, da se niti obrazci ne morejo prilagajati, kot je nekdo nekoč rekel. V Novi Sloveniji smo takrat pred letom in pol pozdravili dejstvo, da so v Svet Fundacije za šport svojega predstavnika lahko predlagale predvsem tiste organizacije, za katere je bila fundacija primarno ustanovljena. To so nacionalne športne zveze, športne zveze občin, športniki, trenerji in drugi strokovni delavci v športu. Skrajni čas je bil, da se tudi na področju financiranja športa vzpostavi pregleden sistem, ki bo jasno opredelil pravice in dolžnosti sodelujočih. Slovenija tako vedno znova dokazuje, da smo narod športnikov, tako po številu rekreativnih kot tudi po številu vrhunskih športnikov, ki na mednarodnih tekmovanjih posegajo po najvišjih mestih. Če se malo pošalim, nedavno smo lahko na Japonskem spremljali slovensko državno prvenstvo v skokih. Športniki so hkrati tudi sijajni ambasadorji Slovenije, naše identitete in posledično tudi našega gospodarstva. Zato je prav, da lahko v ustreznih organih soodločajo o razdelitvi finančnih sredstev, ki so jim namenjena. Ampak ta sprememba zakona, ki je danes pred nami, pa je to soodločanje ponovno onemogoča. Predlagana novela bo spet vzela nacionalnim in športnim zvezam možnost soodločanja o razdelitvi denarja, ki je bil predvsem namenjen športu, in bistven vpliv prenesla nazaj na le enega od deležnikov, to pa je na Olimpijski komite. Poslanci Nove Slovenije – krščanskih demokratov takšnih nepremišljenih sprememb, ki so po naši oceni predvsem v škodo slovenskega športa, žal ne bomo podprli.
Hvala lepa, gospod Tonin. Poslanska skupina Pozitivna Slovenija, gospa Mirjam Bon Klanjšček.
Spoštovani! Zakon o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije ima velik problem in ta je, da ni sistemski. Na to sta opozorila tako Ustavno sodišče kot tudi Komisija za preprečevanje korupcije. V Poslanski skupini Pozitivne Slovenije smo prepričani, da bi za obe fundaciji, to je za Fundacijo invalidskih in humanitarnih organizacij in Fundacijo za šport, morali spisati nov zakon, saj je Loterija Slovenije lastninsko preoblikovana in je s tem zakonodajalec že uresničil svoj namen. Zakon se neprestano spreminja, že petič od leta 1996, in to po mnenju KPK povečuje tveganja za nastanek korupcije. Nenehno spreminjanje sestavov svetov, predvsem pa načinov izbire članov, prekinja kontinuiteto dela, ki meče tudi slabo luč na transparentnost delovanja obeh fundacij. Zakon se je v večini primerih spreminjal zaradi sestave svetov fundacij in direktorjev. Temu primerno sta se spreminjali kriteriji in načini za imenovanja omenjenih. Sprememba, ki je med nami je nujna za Fundacijo za šport saj sedanja organiziranost, ko je Fundacija za šport organizacijsko priključena Ministrstvu za izobraževanje, znanost, šport in mladino, ne omogoča zadostne mere transparentnosti in neodvisnosti dela fundacije, na kar je še posebej opozorila KPK v svojem mnenju z dne 9. 7. 2012. Prav zaradi omenjenega bomo podprli prizadevanja, da postane Fundacija za šport spet neodvisna in samostojna fundacija. Ob tem pa želimo opozoriti na to, da se postopek imenovanja direktorja pri Fundaciji invalidskih in humanitarnih organizacij in Fundaciji za šport razlikujeta. Zakaj, se sprašujemo. Na predlagane spremembe dajemo še naslednje predloge. V tretjem odstavku 3. člena se četrta alineja črta, saj ni razloga, da bi bili poklicni funkcionarji bolj vplivni pri odločanju od nepoklicnih. Na koncu člena naj se doda nova alineja, ki se glasi: "Vsak član sveta fundacije se je dolžan izločiti iz razprave in odločanja o vlogi, ki jo je na fundacijo posredovalo društvo ali organizacija, katere član je." Glede 6. člena predlagamo besedilo, ki se glasi: "Za oba direktorja morajo veljati enaki pogoji in za oba mora dati Vlada soglasje, enako pri imenovanju v. d., ki ga naj imenuje vlada." V Poslanski skupini Pozitivne Slovenije bomo zakon v prvem branju podprli v pričakovanju, da se bodo upoštevali omenjeni predlogi ter tudi opozorila Zakonodajno-pravne službe Državnega zbora in Komisije za preprečevanje korupcije. Hvala lepa.
Hvala lepa. S tem smo končali predstavitev stališč poslanskih skupin. Sledi splošna razprava. Na začetku pa se je k besedi javil Aljuš Pertinač, državni sekretar, v imenu predlagatelja. Potem pa, če dovolite samo, ker je precej odjav, napoved za naslednje razprave pa je: Andrej Čuš, Branko Smodiš in mag. Ivan Vogrin.
Hvala lepa, ponovno za besedo, gospa podpredsednica! Pozorno sem prisluhnil predstavitvam stališč poslanskih skupin. Lahko na začetku zatrdim, da predlagatelji pozdravljamo to splošno razpravo, menimo, da je zelo koristna in bo pripomogla tudi še k nadaljnji izboljšavi predlogov sprememb in dopolnitev zakona v naslednjih branjih, če boste tako odločili. Vendarle pa se mi zdi pomembno opozoriti na nekaj bistvenih nejasnosti ali pa mogoče pomanjkljivega razumevanja tematike, da ne bi zaradi tega prihajalo do kakšnih večjih nesporazumov. Začel bi s tem, da ko govorimo o Olimpijskem komiteju Slovenije, je dobro poznati poln naziv Olimpijskega komiteja Slovenije, ki se glasi: Olimpijski komite Slovenije - Združenje športnih zvez. Tako Olimpijski komite Slovenije sestavljajo športne zveze; nič, kar ima pravico Olimpijski komite, ne more pomeniti zmanjšanje pravic športnih zvez, ravno obratno je res. Ko večamo pravice Olimpijskemu komiteju Slovenije, povečujemo pravice športnih zvez. Zunaj Olimpijskega komiteja Slovenije obstajata natanko dve športni zvezi, pri čemer je ena kandidatka za članstvo. To se mi zdi pomembno poudariti, ko govorimo o tem, kdo je reprezentativen na področju športa. Treba je vedeti, da Olimpijski komite Slovenije ni kar tam nek komite, ampak je to združenje športnih zvez in te pač v njega volijo predstavnike in ti v njem suvereno odločajo, skladno pač s številčnostjo in drugimi kriteriji, ki za to obstajajo. Ne nazadnje, Olimpijski komite Slovenije združuje preko 7 tisoč 500 športnih društev. Toliko glede Olimpijskega komiteja. Ima 171 članic, ta društva oziroma te članice pa imajo preko 350 tisoč članov. Tako gre gotovo za reprezentativno združenje. Glede očitka, da gre pri predlaganih spremembah in dopolnitvah zakona za revanšizem, mora ta očitek zavrniti. Vsekakor za to ne more biti argument časovnega poteka spreminjanja zakona, ker se boste spomnili, spoštovani poslanke in poslanci, da pred zadnjo spremembo zakona, ki je bila pred približno letom in pol, se je zakon spreminjal pred približno letom in pol. Skratka, če gre za revanšizem, potem je za revanšizem šlo tudi v letu 2012, ampak jaz vam lahko zatrdim, da v konkretnem primeru danes ne gre za revanšizem, ampak gre, kot sem že uvodoma poudaril, za odpravo nekih očitnih pomanjkljivosti pri sedanji ureditvi. Če mi dovolite, samo še nekaj besed okrog teh očitnih pomanjkljivosti. Kot je določeno v zakonu,ki je zdaj v veljavi, so volitve v Svet Fundacije za financiranje športnih organizacij, se pravi svet, ki ga imamo zdaj, potekale v okviru ministrstva. Težko bi pritrdili argumentu, da to pomeni vrnitev civilne sfere ali športa v civilno sfero, če se na ministrstvu odvijajo volitve. V okviru teh volitev je bil imenovan član Sveta Fundacije za financiranje športnih organizacij, ki sploh ni bil na listi kandidatov; skratka, ni bil kandidat, pa je bil izvoljen. Na šest sej Sveta Fundacije za financiranje športnih organizacij je hodil in veljavno glasoval predstavnik Vlade Republike Slovenije, ki ga Vlada Republike Slovenije ni nikoli imenovala. Skratka, nekdo je očitno se lažno predstavljal kot predstavnik Vlade Republike Slovenije in je na šestih sejah veljavno soodločal o tem, kam bo šel denar za financiranje športnih organizacij. To gotovo ni sistem, ki bi krepil zaupanje v transparentnost in v načelo, da se politika umakne iz sfere in športa. Volitve za predstavnika, kot je navedeno v sedanjem zakonu, strokovnjakov na področju športa je nemogoče izvesti po našem mnenju, ker ni stanovske organizacije, ki bi združevala strokovnjake na področju športa. Zato se verjetno legitimno in upravičeno postavlja vprašanje: Kdo sploh je član Sveta Fundacije za financiranje športnih organizacij, ki predstavlja strokovnjake na področju športa? In ne nazadnje, finančni vidik. Večkrat je bilo izpostavljeno, da se s selitvijo direktorja oziroma s ponovno vzpostavitvijo direktorja kot poslovodne profesionalne funkcije na Fundaciji za šport veča finančno breme fundacije in da se odpravlja, če sem pravilno razumel, za proračun elegantna rešitev, po kateri je direktor Direktorata za šport opravljal hkrati še to vlogo, neprofesionalno, brez dodatnega finančnega nadomestila. Pri tem je treba vedeti, da je bivši direktor Direktorata za šport na takratnem Ministrstvu za izobraževanje, znanost, šport in kulturo, bil hkrati tudi direktor Fundacije za financiranje športnih organizacij. Toliko o nezdružljivosti. In seveda Direktorat za šport na Ministrstvu za izobraževanje, znanost, šport in kulturo je pripravil spremembe in dopolnitve Zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije, ki jih je Državni zbor sprejel v letu 2012. In ne boste verjeli, med temi spremembami in dopolnitvami sta bili dve, ki posebej bodeta v oči. Prva je ta, da se ukine funkcija direktorja Fundacije za financiranje športnih organizacij v Republiki Sloveniji kot profesionalne funkcije, hkrati pa je na podlagi te spremembe zakona bivši direktor, se pravi direktor Direktorata za šport, ki je hkrati opravljal obe vlogi, bil upravičen tudi do izplačila kar zajetne odpravnine, ker ni več opravljal profesionalno funkcije direktorja Fundacije za financiranje športnih organizacij. Tako da, če je državni proračun pri tem kaj prihranil, dotična oseba gotovo ni bila pri tem v nobeni zgubi. Hvala.
Hvala lepa, gospod Pertinač. Izvolite, gospod Čuš.
Hvala lepa za besedo. Torej, na začetku, kot je že kar nekaj razpravljavcev danes povedalo, da se vsi strinjamo, da bi prej potrebovali nek sistemski zakon, ki bi urejal delovanje Fundacijo za šport oziroma tudi FIHO, ne pa, da sprejemamo spremembe Zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije, ker v končni fazi se je ta zakon, če malo po domače povem, že izpel. Loterija Slovenije se je preoblikovala in s tem je bil poglaviten cilj zakona, katerega želite spremeniti, seveda dosežen. Po drugi strani pa se mi zdijo spremembe tudi glede na to, da se stalno spreminja, kakor se vlada menja, že malo odveč in nepotrebne, saj ocenjujem, da je sestava Sveta Fundacije za šport primerna, enakomerno zastopa regije, panožne športne zveze ter seveda tudi Vlado. Novela zakona pa prinaša to, da bo nova sestava Sveta Fundacije za šport imela kar dvanajst članov, katere bo predlagala skupščina Olimpijskega komiteja Slovenije. Samo enega člana pa bodo predlagale športne organizacije, ki niso članice OKS. Ko pomislim malo na to, kakšen monopol se tudi daje Olimpijskemu komiteju Slovenije, se ne morem znebiti občutka, da vlada Alenke Bratušek privatizira šport. Več kot očitno je, da želi Olimpijski komite Slovenije popoln nadzor nad celotnimi sredstvi za šport v Sloveniji, seveda tudi fundacije. Prej sem slišal, da se bo s tem zakonom politika umaknila iz športa, ampak če malo pogledamo strukturo in vidnejše člane Olimpijskega komiteja Slovenije, pa se mi zdi, da je ravno politika tista, ki bo zdaj posegla v šport. Mogoče opazka. Meni se zdi, da je lažje zmagati na parlamentarnih volitvah kot pa volitvah v Olimpijski komite Slovenije. Da se pa moč odločanja koncentrira v rokah Olimpijskega komiteja Slovenije, pa potrjuje tudi dejstvo, da bo lahko Izvršni odbor Olimpijskega komiteja Slovenije takoj po uveljavitvi tega zakona imenoval prvega vršilca dolžnosti direktorja fundacije, ko pa bi bilo vendarle edino smiselno, da vršilca dolžnosti postavi Vlada, direktorja pa, recimo, kasneje izvoli svet fundacije. Tudi iz poročila protikorupcijske komisije, tu ga imam, šest strani, pa je moč razbrati, da je s to rešitvijo skupščina OKS povzdignjena nad svet fundacije, ki je po zakonu najvišji organ fundacije, ter da ta rešitev ni samo nelogična, ampak tudi v nasprotju z zakonom, ki konkretno določa, kaj bi naj bil naloga sveta fundacije. Šport se je v zadnjih letih soočil s precejšnjim rezanjem finančnih sredstev, to se bo tudi verjetno nadaljevalo v prihodnje. Sredstva se je črpalo tako na ravni države kot na ravni lokalnih skupnosti. Rad bi opozoril, da bo to pustilo dolgoročne zelo velike škodljive posledice z dolgotrajnim okrevanjem. Zadnji razpis za sofinanciranje športne infrastrukture s strani pristojnega ministrstva je bil, recimo, izveden v letu 2008 in glede na to, da analize kažejo, da so športni objekti v Sloveniji v povprečju stari 38 let, se moramo vprašati, kaj smo za šport v zadnjem obdobju sploh naredili. Ob tem pa se moramo vsi zavedati, da bo davek na nepremičnine močno obremenil slovenski šport. Bivši smučar Bojan Križaj je v enem izmed intervjujev, mislim, da oktobra lani, dejal, da slovenski šport umira na obroke. In glede na to, kar se dogaja, se moram, žal, strinjati. Ogromno pripomb, kot že rečeno, je na predlagane spremembe Zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije imela tudi Komisija za preprečevanje korupcije. Že prej sem, recimo, povedal, da bi se raje lotili sistemske rešitve, ne pa da spet z neko kratkoročno rešitvijo spreminjamo sestavo sveta. Zakon o lastninskem preoblikovanju se je izpel. To je potrdila tudi sodba Ustavnega sodišča. Glede na to, da že šestič spreminjamo sestavo Sveta Fundacije za šport, se vprašajmo, kako to občutijo tisti, ki so v športu, ki so športniki in ki od športa živijo. Nekako si nekih dolgoročnih strategij in ciljev ne moremo postaviti, ker se sproti spreminjajo, in tudi ne moremo zagotoviti kontinuitete dela. Če bi sprejemali spremembe, ki se tičejo sestave sveta fundacije, pa menim, da bi se za to morali usesti skupaj, pripraviti nov zakon, ki bi verjetno dolgoročno reševal ta problematična vprašanja. Lep primer tega, recimo, je tudi zakon o premostitvenem zavarovanju poklicnih športnikov, katerega je vložil poslanec gospod Kavtičnik, ampak so se pod podpisnike oziroma pobudnike zakona podpisali tudi marsikateri drugi poslanci – ne samo koalicija, ampak tudi opozicija. Če strnem na koncu. Zakon o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije prinaša korupcijska tveganja, monopol Olimpijskega komiteja Slovenija, ukinja dobro in demokratično zastopanost vseh športov, prinaša privatizacijo športa in ne prinaša niti ene potrebne sistemske rešitve za slovenski šport in delovanje Fundacije za šport. Predlagam, da zavrnemo predlagane spremembe Zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije in se sistemsko lotimo reševanja slovenskega športa. Da še enkrat povem: sam pozdravljam tudi vloženi Predlog zakona o premostitvenem zavarovanju poklicnih športnikov, a menim, da imamo še precej rezerv. Z zavrnitvijo predloga sprememb bomo osvobodili šport raznih lobijev in si dali priložnost za sistemske ukrepe. Hvala.
Hvala lepa, gospod Čuš. Aljuš Pertinač, državni sekretar, želi besedo.
Hvala lepa za besedo. Glede tega, kdo soglaša ali pa ne soglaša s predlaganimi spremembami, verjetno ni odveč poudariti, da se s predlogom novele zakona soglašali Nacionalni svet invalidskih organizacij Republike Slovenije, Olimpijski komite Slovenije - Združenje športnih zvez, bi ponovil, če mi dovolite, 171 članic, 7 tisoč 500 športnih društev, 350 tisoč članov, in Strokovni svet Republike Slovenije za šport. Kar zadeva tega, kdo ima koliko predstavnikov po tem predlogu v Svetu Fundacije za šport, je treba poudariti, da kot sem že prej navedel, dve športni zvezi, ena, dva, ki nista članici Olimpijskega komiteja Slovenije v zvezi športnih zvez, v tem predlogu imenujeta enega predstavnika in da v vseh primerih ko reprezentativna združenja oziroma deležniki predlagajo predstavnike, mora s temi predlogi soglašati Državni zbor. Tako o kakršnem koli monopolu glede imenovanja težko govorimo, razen če imamo v mislih monopol Državnega zbora kot hramu demokracije in zakonodajnega telesa. Treba je tudi poudariti, da Vlada Republike Slovenije v sedanjem Svetu Fundacije za financiranje športnih organizacij ni zamenjala nobenega predstavnika, niti tega, ki predstavlja Vlado. Netočno pa je tudi, da od leta 2008 ni bilo nobenega razpisa za financiranje športne infrastrukture v Republiki Sloveniji. Bili so trije taki razpisi, zadnji pa je bil objavljen ravno pred nekaj dnevi. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Branko Smodiš, izvolite.
Hvala lepa, gospa predsednica. Spoštovani vsi prisotni, dober dan! Predlog zakona, ki ga danes obravnavamo, bi lahko poimenovali prvi korak k sanacijskemu programu za odpravo posledic ravnanj prejšnje vlade oziroma pristojnega ministra na področju športa. Zakon o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije je bil v prejšnjem mandatu, tako kot tudi leta 2007, predmet ponesrečenega eksperimenta visokih uradnikov oziroma uradnika na položaju ministrstva, pristojnega za šport. Pretirana personalizacija delovanja Fundacije za financiranje športnih organizacij je povzročila, da je interes posameznika prevladal nad javnim interesom v športu. Na to so opozarjali tudi nadzorstveni mehanizmi, kot sta Računsko sodišče in Komisija za preprečevanje korupcije, a brez uspeha. Še več! V porňg njihovim stališčem so predlagatelji leta 2012 zavajali javnost in zakonodajno telo, da predloženi predlog sledi mnenju omenjene institucije. Predlagano besedilo pomeni korak v pravo smer. Ne le da vrača predlagateljstvo z vladnega strokovnega sveta za šport na največjo civilno družbeno organizacijo na področju športa, z organizacijskimi spremembami v delovanju Fundacije za šport vzpostavlja tudi okolje avtonomnega upravljanja s sredstvi Loterije Slovenije. Kar je bilo tudi namen o ustanovitvi fundacije. Čez 8 dni bo otvoritev, poleg svetovnega prvenstva v nogometu, največjega športnega dogodka v tem letu, zimske olimpijske igre v Sočiju. Na naše športnike javnost polaga veliko upanja. Predlagam, da jim tudi sami na tem mestu izkažemo zaupanje. To lahko naredimo s podporo predlogu zakona, ki razume pomen sodelovanja športnikov pri razpolaganji z okoli 10 milijoni evrov sredstev na leto. Prav je, da krovni slovenski športni organizaciji povrnemo veljavo, ki so jo zakonske spremembe v letu 2012 zelo načele. Prav je, da napako prejšnje vlade popravimo in zopet uveljavimo načelo soupravljanja v športu. Sam bom zato podprl sklep o primernosti predloga za nadaljnjo obravnavo. Hkrati delim stališče, da bo glede na prejeta mnenja v obravnavi predlog na matičnem delovnem telesu treba sprejeti še določena dopolnila. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Sedaj ima besedo mag. Ivan Vogrin, za njim se pripravi mag. Lejla Hercegovac.
Gospa predsedujoča, hvala lepa za besedo! Sem pravzaprav razmišljal, če bi sploh kaj rekel o tej točki, in gospa predsedujoča, samo navidezno nima nič zveze z obravnavano točko, tako prosim, ne me prekinjati, kajti običaj je v Državnem zboru, da moraš govoriti ali po levi strani ali po desni. Jaz pač malo po neki drugi govorim. Na nek način pravzaprav proučujem, zakaj je Slovenija tako neuspešna. Za tretjo knjigo to delam. Dve knjigi sem napisal, eno s svojo osebno zgodbo, eno z zgodbo Slovenije, zdaj pišem tretjo. Ugotavljam, da imam srečo, da sedim v Državnem zboru, da imam odlično možnost preučevanja. Namreč, nekaj časa poslušam, "popravljamo napako prejšnje vlade, grob poseg prejšnje vlade, zelo škodljive rešitve prejšnje vlade…" Pa to ni očitek razlagalcu. To 20 let delamo, vidite. Mislim, da te vlade in te koalicije pravzaprav imajo tiho zavezništvo, ker delajo druga drugi delo. Prejšnja vlada je pač nekaj napravila in zdajšnja vlada verjetno ne bi imela drugega dela, če ne bi to spreminjala. In to delamo neprestano. Saj veste, da prej ali slej nas bodo spregledali. Pa mislim, da počasi večina ljudi v tem parlamentu je že vendarle malo naveličana tega, da vedno argumentiramo to, kar delamo, da popravljamo neke napake nekoga prejšnjega. Ali ne bi prišli z enim predlogom in rekli, to je naš predlog in ga utemeljili? Mislim, da delamo resnično čisto narobe. Najkasneje v dveh letih bodo seveda nove volitve in zagotovo ne bo enaka vlada in enaka koalicija. Potem bomo čez 2 in pol, 3 leta poslušali enako, da bomo ta zakon spet spreminjali. Mi vsak zakon spreminjamo! Vsaka koalicija in vsaka vlada! A veste, da to ni normalno? Pa to ni direktno očitek. To je pač moja ugotovitev, dve leti sedim tukaj in poskušam ugotoviti vzroke. Glejte, odkrito povem. Precej časa sem potreboval, da sem ugotovil vzroke za bankrot mojega podjetja. Jaz sem bil glavni vzrok. Napačne odločitve sem sprejemal v napačnem času, premalo sem bil premišljen in tako dalje. Kaj mislite, kdo je odgovoren za bankrot Slovenije? Saj nista ta dva gospoda, ki zdaj tam sedita in zagovarjata rešitve, če pa delata tako, kot je rekla predsednica Vlade, ko je bila v nadzornem svetu, pa na ministrstvu odgovorna. Se pravi po naročilu politikov. Vidite, mi smo se ujeli v hudo past, iz katere ne moremo. In seveda, če človek malo trezno razmišlja, sploh ne veš, ali bi še govoril, bi dal kakšen predlog, bi dal kakšno pripombo, ali bi podprl, ali bi zavrnil, ker enostavno vse skupaj nima nekega logičnega smisla in zaključka. Da bi pa vsi prejšnji delali vse narobe, pa veste, tega tudi jaz ne verjamem! Tako tem argumentacijam, kako so prejšnji delali vse narobe, mi pa zdaj delamo odlično, ne verjamem, zato imam srečo, da ne pripadam ne levi ne desni. Sploh ne bom glasoval o tej zadevi, ker mislim, da bi se morali lotiti drugače. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Tako kot ste že sami napovedali, ste res popolnoma zgrešili točko dnevnega reda. Magistrica Lejla Hercegovac, izvolite, imate besedo.
Hvala za besedo. Spoštovana podpredsednica, predstavniki Vlade, kolegice in kolegi! Prva obravnava novele Zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije ima živahno razpravo. Zakaj? Tam, kjer je denar, je vedno problem. In to je področje, ki je s finančnega vidika vedno neurejeno. To je razlog, zakaj smo ga petkrat od 1990. leta spreminjali. In vsak od vas tukaj, ki je kar koli povedal o Zakonu o lastninskem preoblikovanju Loterije, ima prav. Ampak zdaj pa je problem, kako vse te "prav" dati v en "prav". Moram reči, da je bilo v dveh letih veliko pripomb na to fundacijo in na to novelo zakona, da smo poslanci bili deležni veliko pisem z različnih koncev in da očitno drži, da je to področje še vedno zelo neurejeno, kljub temu da je petkrat spremenjeno, in da je še vedno prostor za koruptivna delovanja in dejanja, kar potrjuje tudi KPK s svojim zadnjim poročilom iz meseca januarja. Hočem verjeti, da vsakič, ko spreminjamo zakon, želimo vnesti kaj dobrega in novega v zakon, ampak vedno opozarjam, da je dobro delati sistemske zakone in tudi tiste zakone, ki se dotikajo drugih, skupno urejati, ker edino tako lahko uredimo stvari, kot je treba, drugače pa vedno puščamo prostor določenim nejasnostim. Končala bom s tem, da ni razloga, da zakona iz prve obravnave ne bi spustili naprej, vendar polagam na dušo ministrstvu in Vladi, da uredita bodisi podzakonske akte bodisi dva nova zakona, ki bosta jasno določila problematične stvari glede koruptivnih dejanj. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Zdaj ima besedo gospod Ivan Gril. Pripravijo naj se gospa Saša Kos, Borut Ambrožič, Janja Napast in mag. Mirjam Bon Klanjšček.
Najlepša hvala za besedo. Prav lep pozdrav vsem skupaj! Nedvomno drži, da kjer je denar, so težave. Tisti, ki morajo denar pridobivati, se soočajo s težavami, kako denar zbrati, medtem ko tisti, ki denar imajo, posebej če do njega pridejo na lahek način, pa imajo težave, kako to transparentno razdeliti. In tu so tisti, verjetno, mamljivi trenutku, ko se, če ni zadeva dovolj dobro izdelana, pojavljajo apetiti, da se z denarjem ravna netransparentno. Kar se tiče potrebe ali upravičenosti, da dobivajo denar športniki – s tem se v celoti strinjam. Še več bi ga morali dobiti, če bi ga le bilo na voljo, vendar predvsem tisti športniki, ki se s športom ukvarjajo in s tem tudi Sloveniji v mednarodnih očeh dvigajo ugled in prepoznavnost. Ampak, žal, se velikokrat ravno s tem denarjem, ki bi moral biti namenjen športnikom, ravna netransparentno in na način, da se steka v žepe tistih, ki s športom nimajo veliko, in gre tu za privatne apetite. Tudi tu, kjer se ta sredstva delijo, taki poskusi vedno obstajajo, zato je vedno tudi bilo toliko vpletanja v ta zakon, ki določa sestavo tega sveta. Ko je prej gospod Pertinač razlagal, da temu zakonu nekateri očitajo, da je revanšističen, temu ni tako. Danes je že skoraj leto dni, odkar je sedanja vlada na oblasti, in do teh sprememb ni prišlo. Zato bi ga želel spomniti, kolikor nam je znano, je bil že marca ta tekst zakona nekako v teh okvirih zapisan, pa je zaradi neusklajenosti tako s protikorupcijsko komisijo, s katero tudi zdaj še ni, kot s koalicijo, pa tudi z nevladnimi organizacijami ostal v predalu in novembra potihoma šel skozi vladno proceduro in pristal v parlamentu. Tako je ta trditev nekoliko netočna. Državni sekretar je prej razlagal, da je na podlagi sedanje ureditve sestave sveta na seje hodil domnevni član sveta, pa da o tem ni nihče vedel, in da je tudi ta domnevni član odločal o delitvi denarja. Glejte, tu je odgovornost predsednika sveta oziroma tistega, ki je to vodil, da vsakogar, če ga ne pozna, legitimira, da mora nekako dokazati, kdo je. Ali pri sedanji ureditvi sestave sveta, če bo nekdo neodgovorno vodil sejo sveta, ne bo prihajalo do takih zlorab? Mogoče ne, po enem letu, če se bodo vsi med sabo poznali. Vendar ta zakon takšnih anomalij, ki so verjetno res lahko prisotne, žal, ne odpravlja. Zdaj bi se dotaknil vsebine predlaganega zakona. Pred tem pa še naslednji komentar. Prej je državni sekretar gospod Pertinač rekel, da je Olimpijski komite soglašal s tem tekstom. Stavim za pivo, da ga je Olimpijski komite verjetno celo pisal ali pa zelo pomembno sugeriral, kako naj bo zapisano. Saj je to, kar je zdaj napisano, dejansko pisano na kožo Olimpijskemu komiteju in bi lahko preoblikovali tudi naslov zakona v Zakon o Olimpijskem komiteju in načinu podeljevanja denarja. Glejte, žal je temu tako. Zakaj je takšen monopol, ki je zagotovo tukaj očiten, dajati zdaj samo Olimpijskemu komiteju? Tudi športniki, ki so člani tega, če se jih vpraša, se ne strinjajo z načinom možnosti nekega demokratičnega odločanja v Olimpijskem komiteju. Tukaj so tiste strukture med sabo tako povezane v samem vrhu, da je praktično skoraj nemogoče doseči neke spremembe. In vedno se temu Olimpijskemu komiteju, kakor koli mu tukaj zdaj že prepisujete reprezentativno vlogo, da je to največja – saj to drži. Ampak to ne pomeni, da je pa to tudi najbolj po samem načinu delovanja demokratičen način, predvsem pa v interes ali pa v korist vseh športnikov. Tudi tiste pripombe, ki so bile že marca meseca takrat dane, pa niso bile usklajene, so zdaj v celoti v tem tekstu ostale. Tudi poslanske skupine, večinoma, ali pa tudi nekateri razpravljavci so na to opozorili. Gospod državni sekretar, zdaj vas sprašujem, če do novembra meseca teh sprememb, ki so vodile tudi v to smer, za katere se danes dajejo pomisleki, niste bili pripravljeni spremeniti, sedaj pa boste pripravljeni soglašati, kajti zdaj ga bomo spreminjali lahko samo poslanci. Zdaj se pa boste, ker vidite, da ne bo dovolj podpore? Zakaj se ni že prej upoštevalo dobronamerne pripombe protikorupcijske komisije, ki je zelo lepo v zadnjem mnenju napisala, da predlaga, da se ta zakon zavrne pa se gre v sistemski zakon, ki bo to reševal? To bi bilo najbolj smiselno, zato tudi tega zakona ne bom podprl, ker bi bilo prav, da se danes zavrne pa da se že danes začne s pripravo sistemskega zakona, ki bo to reševal na način, kot mu pritiče. To je pa nek zakon, ki pač ne služi več tistemu namenu, kot bi tudi moral. Ravno tako vsa tista korupcijska tveganja, ki jih protikorupcijska komisija ugotavlja in ki se v takšen tekst vnašajo, ostajajo. Zakaj niste tega upoštevali? Zdaj, ko so poslanske skupine, poslanci, izrazili dvom v to in tudi napovedali nepodporo v drugem branju, pa boste prisluhnili? Glejte, to je sprenevedanje! Dobre pol leta ste bili gluhi in slepi za vse pripombe nevladnih organizacij, ne nazadnje tudi koalicijskih kolegov, nekateri poslanci vem, da se s takšnimi rešitvami niso strinjali in se tudi danes ne. Temu niste prisluhnili, zdaj pa kot da boste prisluhnili. Ravno tako nevladnim organizacijam. Tudi one so imeli velike pomisleke, pripombe, pa se jih ni upoštevalo. Tudi glede teh rešitev, ki so notri. Poglejte, recimo, zapisali ste, da pri Fundaciji za šport Vlada dá samo mnenje. Glejte, kako ste lahko sploh napisali eno tako, oprostite izrazu, neumnost!? Vlada dá nanj mnenje. Kaj pa je mnenje – nič! Bolje bi bilo, da ne bi nič napisali! Soglasje mora biti, če se že takšno institucijo vpleta notri pa tudi omenja. Tudi sam delim mnenje tistih, ki izpostavljajo, zakaj razlikovati med eno ali drugo fundacijo. Pri eni se bo na ta način imenovalo, pri drugi pa na drug. Zato me nobeden ne bo prepričal: ta zakon je namenjen izključno temu, da se bo čim prej lahko zamenjalo obstoječo oziroma aktualno sestavo sveta in da se bo seveda potem nastavilo zopet ljudi, da bodo lahko s temi velikimi denarnimi sredstvi potem razpolagali na netransparenten način in po svoji meri. Da je ta pomislek upravičen, kaže ne nazadnje tudi sedaj dosti aktualno razkritje, kako se je podeljeval denar s strani bivšega ministra Lukšiča, kjer se je zelo velik denar dejansko uporabil za neke zadeve, ki nimajo danes nobene aplikativne vrednosti, in so se nekateri zelo zelo okoristili na račun javnega denarja. Tudi tukaj so vedno takšni projekti, ki se financirajo, denar se deli in to je tudi ključen razlog, da se ta zakon v takšni obliki tudi sedaj sprejema. Zato jaz in tudi naša poslanska skupina, kot je bilo že napovedano, tega zakona ne bomo podprli tudi v prvi obravnavi in bi bilo najbolj smiselno, da se ga zavrne, se gre v sistemski zakon in se ta zadeva uredi na res takšen način, da bo v korist športnikom. Kajti vse drugo bo potem verjetno neka vmesna rešitev in bo prej ali slej prihajalo do ponovnih sprememb v zakonu. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. K besedi se je prijavil predstavnik Vlade. Izvolite, gospod Pertinač.
Hvala lepa za besedo. Glejte, če bi bil zloben, bi sprejel stavo gospoda poslanca Grila, ker bi jo vi seveda izgubili. Ta zakon ni nastajal na Olimpijskem komiteju Slovenije. Nastajal je primarno na ministrstvu, tako kot je verjetno nastajal prejšnji zakon, s to razliko, da je tisti, ki je pisal prejšnji zakon, notri napisal, da si bo potem lahko, ko bo zapustil funkcijo, ki jo je hkrati upravljal, se pravi direktorja fundacije izplačal vsaj 16 tisoč evrov odpravnine. To je bistvena razlika. Verjamem, da v obeh primerih je zakon nastajal na ministrstvih. Kar zadeva to, da naj bi od marca že obstajal tekst, to gotovo ne drži. Glejte, mene je Vlada imenovala 25. marca in vam lahko zatrdim, da marca pač nobenega teksta predlogov sprememb in dopolnitev tega zakona ni bilo. Tako to ne drži, da bi že od marca to krožilo in bi iskali soglasje in upoštevali, ne upoštevali pripombe. Kar zadeva proces usklajevanja, ga sami tako dobro poznate kot jaz, tako da tukaj v podrobnosti ne bi zahajal. Bi pa vseeno rekel, da ko govorimo o pripombah na predloge sprememb in dopolnitev, pa vendarle moramo ločevati med predlagatelji teh pripomb. Če se referiramo na stališča centra nevladnih organizacij, tako imenovani CNEVOS, je treba poudariti, da ta ne vključuje športnih organizacij in da to ni stališče športnih organizacij. Skratka, to je mnenje nevladnih organizacij, ki niso s področja športa, se pa strinjam, da je kljub temu relevantno in ponavljam zavezo, da ga bomo upoštevali tam, kjer bo to mogoče oziroma je to smiselno. Kar zadeva mnenje protikorupcijske komisije oziroma Komisije za preprečevanje korupcije, vi veste, da je ta izdala dve stališči: eno lani maja, tako da ni korektno se referirati na tisto stališče, ker je izdala zdaj pred kratkim, kakšen dan nazaj, že novega, na tistega z maja smo mi odgovorili z dodatnimi predlogi in z nekim usklajevanjem, ki je privedlo do tega novega mnenja, ki je bistveno milejši do predloga sprememb in dopolnitev zakona, kot je bilo prvo. Seveda pa zaradi časovnega okvira –rekel sem nekaj dni – še ni bilo mogoče odgovoriti na vse pomisleke, ki jih v tem mnenju izražajo, in sem prepričan, da v nadaljnjem postopku sprejemanja zakona bo to mogoče. Tisto, kar je bistveno poudariti pri mnenju Komisije za preprečevanje korupcije, je še enkrat eno dejstvo Olimpijski komite Slovenije, zveza panožnih športnih zvez ne imenuje predstavnikov po predlogu sprememb in dopolnitev zakona v svet fundacije, ampak jih predlaga, s predlogi pa mora soglašati Državni zbor. Kar zadeva povečanje korupcijskih tveganj, je tukaj treba tehtati med dvema zlema, če želite, da tako rečem. In sicer prvo je, ali povečana korupcijska tveganja, domnevna, kot jih izpostavlja Komisije za preprečevanje korupcije, opravičujejo zelo verjetno ali – pa dajmo kar reči – dejansko protiustavnost, po kateri se, kot sem prej povedal, zakonitim zastopnikom, 7 tisoč 500 športnih društev v Republiki Sloveniji, preprečuje, da sodelujejo pri delu fundacije. Pazite, to so neprofesionalni –da ne bo nesporazuma – funkcionarji teh športnih organizacij, ki si celo svoje življenje v taki in drugačni vlogi posvetili športu in mi zdaj, če bi sledili mnenju Komisije za preprečevanje korupcije v celoti, še naprej vlečemo protiustavno stanje, na katerega je opozorila tudi Zakonodajno-pravna služba Državnega zbora, ko so se sprejemale prejšnje spremembe in dopolnitve predmetnega zakona, ki preprečuje tem ljudem, da uveljavljajo svojo ustavno pravico, da sodelujejo pri upravljanju javnih zadev. No, ko smo na ministrstvu tehtali med tema dvema zlema, se pravi na eni strani možnost za povečanje korupcijskih tveganj, na drugi strani pa očitno protiustavnost, ki tako velikemu številu ljudi preprečujejo, da bi izvrševali svoje ustavne pravice, smo se pač odločili, da je manjše zlo, če po mnenju Komisije za preprečevanje korupcije nekoliko povečamo korupcijska tveganja, s tem da seveda se da še vnesti določbe v predloge sprememb in dopolnitev, ki ta korupcijska tveganja zmanjšajo. Ena je bila danes tukaj že predlagana in kot predlagatelji bi jo z veseljem podprli. Skratka ne gre za to, da ne upoštevamo mnenja Komisije za preprečevanje korupcije, ampak je treba tehtati med tema dvema ekstremoma. Razlog, zakaj predlagamo spremembe in dopolnitve obstoječega zakona, ne pa novega sistemskega zakona, kot je bilo danes že večkrat izpostavljeno, je zelo preprost. Nad zakonom, ki velja, visi, resno visi grožnja ustavne presoje. Po našem prepričanju bi v primeru vložitve pobude za presojo ustavnosti zakon na Ustavnem sodišču padel. Posledice bi bile, da ne bi imeli zakona, ne bi imeli pravne podlage, po kateri se razdeljujejo sredstva športnim organizacijam v Republiki Sloveniji; v letu, ko imamo zimske olimpijske igre in ko imamo, čeprav se Slovenija nanj ni uvrstila, če že hočete, svetovno prvenstvo v nogometu in eno leto zatem ko smo imeli evropsko prvenstvo v košarki v Republiki Sloveniji. Gotovo ni dobro, da bi pristali na to, da bi prišli v položaj, ko tvegamo, da zakon na Ustavnem sodišču ne zdrži presoje in se ga razveljavi. To je poglaviten razlog. Drugi razlog je pa ta, da ob čakanju na sistemske rešitve, za katere sami priznavate, bodo težko dosegle soglasje tudi v Državnem zboru, mogoče pa večinsko podporo, tega še ne vemo, ker do sedaj taki poskusi niso bili uspešni, da ob čakanju na te sistemske spremembe ne vzdržujemo stanja, po katerem lahko ena oseba piše zakon in ga potem kot neprofesionalni direktor oziroma predsednik Sveta Fundacije za šport tudi izvršuje. Trenutna zakonska situacija je taka in to bi radi spremenili, hvala.
Hvala lepa tudi vam. Kar nekaj prijavljenih se je sedaj odjavilo. Tako, da je na vrsti magistrica Mirjam Bon Klanjšček. Za njo se pripravi še gospod Ivan Hršak, gospod Jože Tanko, magistrica Majda Potrata in potem bomo počasi pri koncu.
Hvala lepa. Lepo pozdravljeni! Leta 2012 z novelo Zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije nismo dobili rešitve, ki bi pozitivno vplivala na večjo neodvisnost in transparentnost delovanja Fundacije za šport. Prav tako je ta novela zakona določila tudi zelo zapleten in na določenih mestih zelo nejasen postopek imenovanja članov Sveta Fundacije za financiranje športnih organizacij v Republiki Sloveniji. Poleg tega je bil iz odločanja o članih Sveta Fundacije za šport izločen Olimpijski komite Slovenije - Združenje športnih zvez kot krovna športna organizacija. Še več, v tej noveli zakona je bilo določeno, da Fundacija za financiranje športnih organizacij v Republiki Sloveniji nima več direktorja kot poslovodnega organa in da administrativne naloge za Fundacijo za financiranje športnih organizacij v Republiki Sloveniji opravlja kar ministrstvo, pristojno za šport. Naj kot zanimivost povem, da je leta 2007 Vlada, ki jo je prav tako vodil gospod Janez Janša, ob vložitvi novele zakona imela nasprotno mnenje, saj je takrat profesionalizirala funkcijo direktorja obeh fundacij in to utemeljevala z nujnostjo uvedbe profesionalnega direktorja, ker je ta navsezadnje odgovoren za zakonitost poslovanja z več kot 10 milijoni evrov letno. S prenosom vseh administrativnih nalog s Fundacije za financiranje športnih organizacij na ministrstvo, pristojno za šport, se je šport v Sloveniji dejansko podredil politiki, saj lahko tako direktor Direktorata za šport neposredno nadzira delo strokovnega sveta in sveta fundacije. To je v popolnem nasprotju z načeli bele knjige o športu, ki jo je izdala Evropska komisija in ki poudarja pomembnost sodelovanja nevladnih organizacij pri vodenju športa. Zakonodajno-pravna služba, kot tudi KPK, sta že ob sprejemanju novele zakona leta 2012 opozorila, da so rešitve v noveli slabe in omogočajo tveganje za korupcijo in nasprotje interesov. Pred nami je torej novela zakona, ki upošteva mnenja stroke in zainteresirane javnosti. Predlagana je sprememba sestave Sveta Fundacije za financiranje športnih organizacij zaradi depolitizacije tega organa in sledi načelu demokratičnosti. Na podlagi trenutno veljavnega zakona namreč kar 14 od 17 članov sveta fundacije v imenovanje predlaga Strokovni svet Republike Slovenije za šport, ustanovljen s strani Vlade Republike Slovenije. Po novem pa, kot je že bilo povedano, bo 12 članov predlagal Olimpijski komite Slovenije - Združenje športnih zvez kot krovna organizacija civilne sfere na področju športa, ki združuje veliko večino deležnikov civilne sfere na področju športa v Republiki Sloveniji, dva člana Skupnost in Združenje občin Slovenije, po enega člana športne organizacije, ki niso članice OK Slovenije, Zveza društev športnih pedagogov Slovenije in Vlada Republike Slovenije. Ob ponovni vzpostavitvi direktorja kot poslovodnega organa Fundacije za šport bo administrativne naloge za fundacijo ponovno opravljala fundacija sama in ne več pristojno ministrstvo. S tem sledimo temelju teorije organizacij, ki pravi, da naj bi bili poslovodna in upravljavska funkcija ločeni, s čimer se povečuje transparentnost delovanja v organizacijah. Poleg tega se dodaja določilo, da člani Sveta Fundacije za šport ne morejo biti tiste osebe iz organizacij, ki so prejemnice finančnih sredstev fundacije in so zaposlene kot odgovorne osebe oziroma zastopniki teh organizacij. Uvaja se tudi usposabljanje za delo v Svetu Fundacije za šport, s čimer se bo dvignila strokovnost dela in odločanje članov sveta fundacije in se eksplicitno določajo organi, ki nadzorujejo delovanje in poslovanje Fundacije za financiranje invalidskih in humanitarnih organizacij v Republiki Sloveniji in Fundacije za financiranje športnih organizacij v Republiki Sloveniji. Predlagane spremembe v noveli zakona so dobre in predvsem nujne, in prav zato s tega mesta pozivam Vlado, da v nadaljevanju upošteva najnovejša opozorila in mnenje Komisije za preprečevanje korupcije, v katerem opozarja, da je treba področje delovanja obeh fundacij, Fundacije za šport in Fundacije za finansiranje invalidskih in humanitarnih organizacij, čim prej urediti v posebnem zakonu. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Ker ne vidim od ostalih prijavljenih nobenega v dvorani, dajem besedo mag. Majdi Potrata.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Najprej bi rada izrekla svoje mnenje k trditvi, da je šport edina dejavnost, s katero se v svetu lahko kažemo v dobri luči. Opozorila bi vas na to , da so verjetno tudi umetnost, znanost in še kaj drugega uveljavitvene dejavnosti za državo Slovenijo. To pa opiram na nedavno anketo, ko so v enem od slovenskih dnevnikov spraševali, kdo si po njihovem mnenju zasluži izredno ali izjemno pokojnino, pa je več kot polovica vprašanih menila, da vse te tri dejavnosti, o katerih sem govorila, ampak tisti, ki so se pa za eno od njih izrekali, pa so, recimo, skoraj izenačili šport in umetnost, kar za 10-krat pa jih je več menilo, da si zasluži izredne pokojnine znanost oziroma znanstvenice in znanstveniki. Toliko samo glede tega, kako malo pozitivnega znamo najti v svoji državi in uveljavitvenih možnosti svoje države. Zdaj pa k predlagani noveli zakona. Omenila sem že, da imamo po pravilu ob Zakonu o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije vedno zelo živahne razprave in da so te časovno vezane na menjave vlad. Bila sem tudi pri menjavah tistega dela zakona, ki je zadeval FIHO. Nič manj burna razprava ni bila o tem, kako naj bo sestavljen svet, kakšne so nevarnosti korupcijskega tveganja in podobno, kot so ob teh razpravah. Bi pa še na neko specifiko opozorila, ki sem jo sama izkusila v mandatu Pahorjeve vlade, ko smo od januarja 2009 do oktobra 2010 potrebovali za to, da smo potrdili v Državnem zboru pravila Fundacije za financiranje športnih organizacij. Da ne govorim o tem, kako smo morali telovaditi med dopustnim in še dopustnim, ko smo ta pravila potrjevali na nujni seji odbora in jih potem uvrščali na izredno sejo Državnega zbora, pri čemer so zdajšnji zagovorniki novele zakona iz leta 2012 zelo oporekali takemu ravnanju, da bi se pravila uvrstila na izredno sejo Državnega zbora, pa čeprav je bila ključna oseba za tako ravnanje oseba, ki je bila vidno v kršitvi nekaterih določb in ki je zasedala kar dve funkciji hkrati. Še na eno značilnost bi opozorila: da nisem opazila takšne volje po upoštevanju mnenja Zakonodajno-pravne službe in protikorupcijske komisije pri sprejemanju novele v letu 2012. Tam smo opozarjali tedanji opozicijci na nesprejemljive rešitve, denimo celo na prenos uradnikov brez razpisa in na podobne zadeve. Mirno smo šli mimo slabega poročila Računskega sodišča. To nekaterih sploh ni zanimalo! In prav zanima me, kako je lahko sedanja največja opozicijska stranka pozabila na neko, zame zelo pomembno dejstvo; da je izplačana odpravnina nekdanji funkcionarski dvoživki izpadla iz finančnega poročila Fundacije za šport. Zelo zanimivo! Ker v poročilu se je potem videlo, da je Fundacija za šport zelo uspešno delovala, ampak kamenček k tej uspešnosti je prispevala tudi neupoštevnost izplačila odpravnine. Jaz samo odpiram vprašanja, ki so na zelo, zelo nevarnih tleh, pri čemer pa to ne zmanjšuje mojega pričakovanja, ki je zvezano z opozorili protikorupcijske komisije in ugotovitvami Ustavnega sodišča, da bi pa že bil čas sprejeti celovit zakon, ki bi prinašal sistemske rešitve za delovanje obeh fundacij, ki se financirata iz sredstev Loterije Slovenije. Ne morem si pa seveda zatiskati oči pred dejstvi, da kadar nam je stvar ljuba in potrebna za izpeljavo lastnega projekta, nekaterih opozoril preprosto pač ne vidimo in se pogovarjamo o revanšizmu, pri tem pa zanemarimo vrsto postopkov, ki so bili v času drugega mandata Janševe vlade izpeljani, tako kar zadeva svet za šport, kar zadeva številne druge stvari, tudi imenovanja 17 članov, pa tudi tega, da je za člana, ki ga imenuje Vlada, po predlogu zakona iz leta 2012 odgovorno Ministrstvo za finance, ne pa resorno ministrstvo, ki je odgovorno za šport. Toliko samo o tem, koliko smo dosledni pri upoštevanju nekaterih predlogov. Sama pa še enkrat poudarjam, da CNVOS ni izrekel nepodpore predlaganemu zakonu, je pa opozoril na tri reči, ki jih je mogoče z amandmaji v drugi obravnavi vključiti.
Hvala lepa tudi vam. Zdaj sprašujem, če bi še predstavnik Vlade želel besedo, ker smo pri koncu. Torej ne. Ali bi želel še kdo razpravljati? Vsi, ki ste želeli, pa ste že dobili besedo, imamo pa še nekaj časa. Če ne želi, potem ugotavljam, da ste vsi prijavljeni razpravljavci dobili besedo in zaključujem razpravo. O predlogu sklepa, da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, in sicer pol ure po prekinjeni 19. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 17. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA PRVO OBRAVNAVO PREDLOGA ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O ODVZEMU PREMOŽENJA NEZAKONITEGA IZVORA. Predlog zakona je v obravnavo predložila Vlada. V zvezi s tem predlogom zakona je skupina šestindvajsetih poslank in poslancev s prvopodpisanim Jožetom Tankom zahtevala, da Državni zbor opravi splošno razpravo. Za dopolnilno obrazložitev predloga zakona pa dajem besedo predstavniku Vlade, ministru za pravosodje dr. Senku Pličaniču.
Spoštovana podpredsednica, spoštovani poslanke in poslanci! Pred vami je pomembna sprememba Zakona o odvzemu premoženja nezakonitega izvora. Dovolite mi nekaj kratkih uvodnih pojasnil k tej noveli. Kot veste, je zakon sam bil sprejet kot poslanski zakon v letu 2011. V praksi se je pokazalo, da je za učinkovito izvajanje tega zakona potrebnih nekaj pomembnih sprememb, ki so danes pred vami. To se je pokazalo v naši, torej Ministrstva za pravosodje, intenzivni komunikaciji z vsemi tistimi, ki ta zakon morajo izvajati. To pa so državni tožilci, potem policija, DURS, Komisija za preprečevanje korupcije. V dialogu z vsemi njimi smo ugotovili, da so nekatere spremembe potrebne, vse s ciljem, da bi ta zakon v resnici zaživel v praksi. Dovolite mi nekaj besed o tem, kakšen je sploh cilj tega zakona. Cilj tega zakona je odvzeti premoženje, ki je bilo pridobljeno na nezakonit način, torej s kaznivimi dejanji v preteklih letih. Vsi vemo, da je ali pa vsaj občutek, ki ga imamo, ki ga imam jaz kot minister, je, da je bilo veliko tega premoženja pridobljenega na nezakonit način in ta zakon poleg instrumentov, ki jih že imamo v slovenskem pravu v Kazenskem zakoniku, dodatno omogoča, torej na nekoliko lažji, način odvzem tega premoženja, ki je bilo na tak, torej nezakonit način pridobljeno. Vemo, da je situacija, v kakršni je danes Slovenija, še posebej pomembno, da potem ko je sodstvo v zadnjem času začelo bolj učinkovito delovati – to vsi lahko opazimo, da je učinkovitost sodstva večja, kar je zelo pomembno –; torej, hitreje se končujejo sodni postopki, zaključujejo se tudi z obsodilnimi sodbami, v tistih primerih, kjer je pač krivda dokazana. Pomembno je, da sodstvo hitro procesira. Torej, sodstvo je, recimo, del svoje naloge že naredilo. Tisto, kar nas zdaj še čaka, je, da se vsem tistim, za katere se ugotovi, da so storili kazniva dejanja – tukaj pa merimo zlasti na gospodarski kriminal –,to premoženje tudi odvzame. To je potrebno zaradi pravičnosti in potrebno je tudi zaradi povrnitve škode, ki je nastala s takimi kaznivimi dejanji, s katerimi so razni posamezniki v preteklosti pridobili ogromno premoženjsko korist. Veste, da je prioriteta te vlade že od vsega začetka, in tako je predvideno tudi z novo koalicijsko pogodbo, ena od prioritet ravno pregon in učinkovito sankcioniranje gospodarskega kriminala. Ta pomembna sprememba tega zakona pa upam, da bo prispevala k učinkovitosti v zvezi s pregonom in sankcioniranjem gospodarskega kriminala. Na kratko naj predstavim, katere so te ključne spremembe. Kot izhaja že iz tega, kar sem do sedaj povedal, spremembe so usmerjene v večjo učinkovitost pri izvajanju zakona. To pa pomeni naslednje: najprej boljša koordinacija vseh tistih organov, ki ta zakon izvajajo, to so že prej omenjeni državno tožilstvo, ki vodi te postopke, policija, DURS in Komisija za preprečevanje korupcije. Potem zato da bi tožilstvo lahko bilo še bolj učinkovito kot doslej, se na organizacijski ravni spreminja organizacija, torej dodaja se neka posebna notranja organizacijska enota v okviru specializiranega državnega tožilstva, ki naj bi bila pristojna ravno za odvzem premoženja nezakonitega izvora in z njim povezane postopke. Potem poseben institut, ki je povezan s postopkom ugotavljanja, kdo je to premoženje pridobil in kako je bilo pridobljeno. To je finančna preiskovalna skupina, ki je po veljavnem zakonu zgolj fakultativna, torej ni obvezna, je sedaj po predlagani noveli obvezna. Tudi s tem se nadejamo, da bo učinkovitost večja. Potem je tu še cela vrsta drugih sprememb, ki jih sedaj ne bom tu navajal – je vse to v gradivu razvidno – ki so vse usmerjene –še enkrat ponavljam – prvič, v večjo učinkovitost pri izvajanju zakona s strani vseh tistih organov, ki so pristojni za izvajanje tega zakona, potem boljše sodelovanje med njimi in tudi bolj učinkovito mednarodno sodelovanje pri izvajanju tega zakona. Namreč, mednarodno sodelovanje je izjemno pomembno, ker lahko si mislimo, da večina tega premoženja ni v Sloveniji, ampak nekje drugje. Zato vas seveda prosim, da predlagane spremembe podprete in na ta način omogočite organom, da bodo boj učinkovito kot doslej opravili svoj posel pri odvzemu premoženja nezakonitega izvora. Hvala.
Hvala lepa ministru. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Kot prvemu dajem besedo gospodu Mirku Brulcu za stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov.
Hvala lepa za besedo. Minister je imel samo 5 minut časa, vsebine ja pa kar precej, bomo pa mi imeli malo več časa za to. V letu in pol izvajanja Zakona o odvzemu premoženja nezakonitega izvora se je pokazalo, da je treba poseči v zakon, ki je v slovenski pravni red prinesel nekaj pomembnih novosti. V samem uvodu predloga zakona Vlada ugotavlja, da novi institut ter trajajoča zahtevna in obsežna preiskava izvora premoženja še ne more dati pričakovanih rezultatov. Očitno pa je, da se na podlagi zakona nekaj dogaja; da se ga skuša izvajati, pri tem pa so izvajalci zakona prišli tudi do ovir in jih tudi detektirali. Po zagotovilih ministrstva je bila opravljena tudi strokovna razprava. V nadaljevanju oziroma pred vložitvijo v zakonodajni postopek so bile na predlog zakona, ki je bil objavljen na spletnih straneh ministrstva 14. oktobra 2013, podane pripombe s strani Carinske, Davčne uprave, Urada za preprečevanje pranja denarja, Informacijskega pooblaščenca, Okrožnega sodišča v Ljubljani, Vrhovnega državnega tožilstva, Okrožnega državnega tožilstva v Mariboru, Specializiranega državnega tožilstva in tudi civilne družbene skupine. Ministrstvo je pripombe v večji meri upoštevalo, tam, kjer se pripomb ni upoštevalo, so skušali na ministrstvu pojasniti, zakaj posamezne pripombe niso bile upoštevane. V Poslanski skupini Socialnih demokratov ocenjujemo, da je predlog novele Zakona o odvzemu premoženja nezakonitega izvora primeren za nadaljnjo obravnavo in da je treba prvotni zakon izboljšati. V nadaljevanju razprave na tej seji kot tudi v nadaljnjem zakonodajnem postopku se bodo zagotovo še odprla kakšna vprašanja, na katera bomo tako poslanci, poslanke kot tudi javnost pričakovali dodatna pojasnila. Da pa tudi od ministra oziroma predstavnika ministrstva v naslednjih obravnavah pa še od zainteresirane javnosti, ki se do sedaj še ni opredelila do predlaganega besedila, prav tako še pričakujemo pojasnila. In katere novosti nam prinaša obravnavan predlog zakona? Izrecno je določena uporaba določb Kazenskega zakonika 1, ki se nanaša na odvzem protipravno pridobljene premoženjske koristi, ukinja se subjektivna okoliščina, to je slabovernost, in z jasnejšo definicijo olajšujemo dokazno breme tožilstva. Poudariti gre, da se širijo pristojnosti državnega tožilstva. Obvezno se oblikuje finančna preiskovalna skupina, v kateri bodo sodelovali državno tožilstvo in policija, DURS, carina, Urad Republike Slovenije za preprečevanje pranja denarja in še kdo. V Specializiranem državnem tožilstvu bo oblikovana posebna notranje organizacijska enota, ki po zakonu zastopa Republike Slovenijo kot tožečo stranko v postopku za odvzem premoženja nezakonitega izvora ali v zvezi z njim. Širitev pristojnosti državnega tožilstva za vse postopke, ki so v zvezi s postopkom po obravnavanem zakonu, gre za tožbe glede izpodbojnosti in ničnosti sodelovanja v nepravdnem izvršilnem postopku, tako da bodo tudi tožilci hitrejši v vseh z zakonom povezanih postopkih. V nekem drugem zakonu smo v Državnem zboru veliko povedali tudi o zlorabi zemljiškega dolga. Podana je določba, da se po začetku pravnega postopka ne more začeti postopek poplačila zemljiškega dolga. S tem predlagatelji, mi pa tudi, poslanke in poslanci, želimo preprečiti zlorabo lastnikov, ki ustanavljajo zemljiški dolg in skušajo z zemljiškimi pismi onemogočiti odvzem premoženja nezakonitega izvora. Z novelo se posega praktično v vse člene. Veljavni zakon ima 58 členov, z novelo pa posegamo v 38 členov, plus člen, ki sicer določa začetek veljavnosti zakona. Dodana sta dva nova člena, in sicer 17. a člen, ki ureja pravico do izjave, in novi 44. a člen, ki ureja rok hrambe podatkov iz evidenc. V prvem primeru pristojni tožilec preiskovanca povabi na državno tožilstvo, ki je uvedlo finančno preiskavo. Če se preiskovanec odzove, se ga seznani z rezultati preiskave in naredi zapisnik. V primeru, da se preiskovanec ne odzove vabilu, ga ni dopustno ponovno vabiti. Glede roka hrambe pa se ta člen nanaša na podatke evidenc o premoženju, ki je predmet zavarovanja oziroma odvzema. Podatki iz evidence se hranijo šest mesecev po pravnomočnosti sklepa o ustanovitvi finančne preiskave, sklepa o prenehanju začasnega zavarovanja ali začasnega odvzema premoženja nezakonitega izvora, potem pa se podatki zbrišejo. Poslanci in poslanke Socialnih demokratov si želimo, da bodo predlagane rešitve obrodile sadove. Kot sem že v uvodu dejal, predlagani sklep, da je zakon primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. V imenu Poslanske skupine Državljanske liste ima besedo gospod Rihard Braniselj.
Hvala lepa. Minister, lep pozdrav! Zakon o odvzemu premoženja nezakonitega izvora si je praktično utiril pot. Čakamo rezultate in ta novela, ki jo danes, upam, bomo sprejeli, mislim, da je tukaj podora zagotovljena, tudi s strani Državljanske liste, bo podpora te noveli podana.Pri tem izvajanju zakona – če bomo želeli, da bo ta zakon dal tiste rezultate, katere bi želeli, to pa je učinkovit odvzem premoženja nezakonitega izvora – potem se moramo zavedati, da bo treba tožilstvo okrepiti. Vemo, da tožilstvo nosi in bo tudi nosilo največji poudarke in največjo težo učinkovitosti tega instrumenta. Kar se tiče samega cilja odvzema premoženja nezakonitega izvora, moramo povedati, da so nastavki za podani cilj tudi v lansko leto ukinjenem zemljiškem dolgu, ki ravno tako omogoča odvzem premoženja nezakonitega izvora. To pomeni, da bomo s tem, ko smo ukinili institut zemljiškega dolga, preprečili, in smo preprečili, zlorabo in pot učinkovitega skrivanja premoženja. Kar se tiče zemljiškega dolga pravzaprav tukaj manjka še domača naloga ministra, to pa je ureditev obstoječih zemljiških dolgov, ki so vpisani v Zemljiško knjigo in ki preprečujejo učinkovit odvzem, učinkovito uveljavljanje in spodbijaje fiktivnih zemljiških dolgov. Mislim, da na ministrstvu to zadevo urejajo in bo odprtih kar nekaj zakonov, ki bodo procesno uredili, da bodo upniki lahko te fiktivne zemljiške dolgove izpodbijali in iz tega tudi poplačevali. Zakaj o tem govorim? Ker je velik upnik pri vseh teh fiktivnih zemljiških dolgovih ravno država. Ali je to iz naslova neplačanih davkov in prispevkov ali pa je to iz naslova kar direktnega oškodovanja države tudi sicer. Tukaj imamo veliko rezervo in smo na pravi poti. Govorim o tem, da vendarle je treba še malo napora in v fazi izvedbe se tukaj pričakuje, da bomo naredili velik in pomemben premik naprej. Odvzem premoženja nezakonitega izvora. Mi imamo tudi v Kazenskem zakoniku in Zakonu o prekrških stransko kazen oziroma stranski ukrep, to pa je odvzem protipravne premoženjske koristi. Nihče, ki je storil karkoli protizakonitega in si pridobil na ta način neko premoženjsko korist, si je ne sme zadržati. In tukaj morajo sodišča v kazenskih postopkih in v prekrškovnih postopkih striktno in dosledno izvajati to določilo, to pa je, da protipravna premoženjska korist nikoli in nikdar ne sme ostati tistemu, ki si ji jo je pridobil. V Zakonu o davčnem postopku imamo inštrument odkrivanja in obdavčitve premoženja nepojasnjenega izvora. Zelo pomemben inštrument, ki smo ga v tem mandatu lansko leto tudi uzakonili, popravili in tudi tukaj pričakujemo, da bo rezultat pomemben tudi za javne finance. Tudi Državno pravobranilstvo ima zelo pomembne naloge v fazi branjenja interesov države pri odškodninskih in drugih tožbah, ki imajo finančne posledice. Želim povedati, da je ključ v izvedbi, ne v normativi, ampak v izvedbi. Mislim, da je treba vztrajati pri tem, da vsi državni uslužbenci, od sodnikov, inšpektorjev, tožilcev, državnih pravobranilcev striktno izvajajo tisto, za kar so plačani. Da se pri tem svojem poslanstvu potrudijo. Imajo službe, dobivajo plače, in ne samo to, zavedati se je treba tudi to, da so tudi plače vseh teh naših represivnih organov odvisne tudi od tega, kako bo polnjena državna blagajna. In državna blagajna ne more biti polnjena samo iz naslova vplačil davkoplačevalcev, ampak tudi in predvsem z vidika poštenosti tistih, ki so to državno blagajno na kakršen koli način oškodovali. Ta oškodovanja je treba striktno pripeljati nazaj v državno blagajno. In pa temeljno pravilo še iz rimskih časov: nihče ne more biti obogaten z ničemer. kar je prejel nezakonito. Jaz upam in mislim, da bo ta vlada uspešna in pri tem izvajanju bomo striktni, da se bo ta filozofija vračil protipravne premoženjske koristi pravzaprav striktno izvajala in da bomo znaten del proračunskih sredstev dobili tudi iz tega naslova. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Gospod Franc Pukšič pa bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Lep pozdrav, kolegice, kolegi, podpredsednica, gospod minister s sodelavci! Predlog zakona o spremembah in dopolnitev Zakona o odvzemu premoženja nezakonitega izvora bomo v Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke podprle. Vsak doprinos k izboljšanju učinkovitosti sistema za odvzem premoženja, pridobljenega na nezakonit način, je dobrodošel. Skladno s tem je treba vzpostaviti oziroma izboljšati tudi sistem nadzora nad zakonito pridobljenim premoženjem posameznika, ki presega njegove uradno pridobljene prihodke. In to je eden večjih problemov. Trenutno veljavni zakon smo prav tako podprli z željo, da bi bil učinkovit, pa se danes kaže, da je pomanjkljiv ali pa ga nekateri niso želeli izvajati, nekateri pa so ga znali izkoristiti. Že takrat smo opozarjali, da ni prav, da se odvzem premoženja veže samo na razloge za sum storitve kaznivega dejanja. Zakon bi moral veljati tudi za primere, ko ne gre za sum kaznivega dejanja, ampak za posameznike z nesorazmerno velikim premoženjem. Gre torej za vse primere, ko se je premoženje pridobivalo na sumljive načine in ga oseba danes poseduje, nihče pa je ne vpraša, kako je do tega enormno velikega premoženja prišla in ali je od tega premoženja plačala davke. Veliko takšnih primerov poznamo, torej z večjim ali manjšim nedovoljenim premoženjem. Predlagatelj ugotavlja ob predlogu spremembe tega zakona, da po podatkih, ki so na voljo, ni bil končan še noben postopek odvzema premoženja nezakonitega izvora. To je seveda skoraj nerazumljivo, ob dejstvu, da smo dokapitalizirali banke v višini cca 6 milijard evrov. Konec leta 2012 je bila uvedena finančna preiskava suma v šestih primerih. Kje so tu tajkunski krediti, bankirji, direktorji firm, ki so šle v stečaj, firm, ki niso plačale delavcem prispevkov in tako dalje? Pravzaprav vsem tem, o katerih sem govoril, in tudi članom nadzornih svetov bi bilo treba, ne odvzeti, ampak plombirati njihovo premoženje do konca postopkov. Žal se to ni zgodilo. In prav pri tem zakonu je možno o tem razmisliti in ga s tem tudi dopolniti. Na podlagi teh ugotovitev je očitno, da je zakon treba radikalno spremeniti, sistem pač ne deluje. Ob sprejemanju trenutno veljavnega zakona smo nekoč verjeli, da se bo na tem področju končno nekaj premaknilo. Verjeli smo, da bodo pristojni organi stopili skupaj in dokazali, da kjer je volja, je tudi pot. Pa temu, žal, ni bilo tako. Še vedno stojim na stališču, da se da, torej, kjer je volja, je pot. In bistvo vsega tega je, da organi pregona sodelujejo od vsega začetka do konca, da so ekspeditivni in hitri, po petih letih se sledi izgubijo. Po našem mnenju je tudi eden od večjih problemov prav nekonstruktivno sodelovanje organov pregona. Da pa so v ozadju tudi lobiji, ki jim takšno stanje ustreza, pa je več kot očitno. Ti lobiji so bili očitno močnejši. No, ja, imeli so tudi denar, pardon, imajo ga. Novela zakona ni toliko usmerjena v bistveno povečevanje pooblastil posameznih organov ali v spremembo načel oziroma sistemske zakonodaje, ampak prav v boljšo koordinacijo vseh sodelujočih organov. To je sicer prava smer, vendar pa ostaja vprašanje, ali tudi zadostna. Iz predloga zakona izhaja, da bo davčna uprava po 70-odstotni davčni stopnji obdavčila razliko med uradno pridobljenim in porabljenim premoženjem, kar pomeni, da podatki so in da jih je treba znati le uporabiti. Predlog predvideva tudi ukinitev tako imenovane slabovernosti. Na ta način državnemu tožilcu ni treba dokazati, da je tretja oseba vedela oziroma bi morala vedeti, da je prejela premoženje nezakonitega izvora kot pogoj za odvzem tega premoženja. In to je dobro, da se to spreminja. In to je seveda vprašanje ob splošni razpravi. Pa ne zato, da bi danes dobili na njega odgovor, ampak za razmislek ministrstvu in tistim, ki sodelujejo pri pripravi spremembe zakona. Kaj bo s premoženjem, ki ga je nekdo na nezakonit način pridobil in potem nekomu podaril ali pa na njega vpisal zemljiški dolg, zato da je svoje premoženje skril? Tudi na to bo zakon v nadaljevanju moral dati odgovor. Vesel sem, da je na to tudi pred mano že opozoril poslanski kolega. Novela zakona bo zagotovila tudi onemogočanje zlorab z zemljiškim dolgom. Dodana je določba, da se po začetku pravdnega postopka ne more začeti postopek poplačila zemljiškega dolga. Kot sem že na začetku povedal, od zakona smo pričakovali več. Zakon se ali ni izvajal ali so imeli lobiji prevelik vpliv – tisti, ki imajo denar, s tem pa tudi oblast, nekateri pa so seveda zakon znali izkoristiti. Pomeni, zakon bi naj zlorabili z nedobrovernim zemljiškim dolgom. Seznam je precej dolg. Igor Bavčar za poletno rezidenco in hišo v Murglah, Edvard Oven, nekdanji direktor Republiškega stanovanjskega sklada, za cca 3 milijone glede nakupa dvomilijonskega zemljišča v Vižmarjah, Ivan Zidar, Dušan Črnigoj, Marko Jaklič, Ljubljanske lekarne, Mihael Karner, Robert Časar, Romana Pajenk, Probanka, Vojteh Volk, nekdanji direktor Mipa, Zdenko Pavček, Zoran Thaler in tako dalje. Veliko je teh. Pravijo pa podatki, da so ti zemljiški dolgovi, ki so navedeni, na nepremičnine zelo različni. Začnejo tam nekje pri 100 tisoč evrih in končajo pri nekaj milijonih. In še nekaj. Razlika med vpisom tega zemljiškega dolga je v zapadlosti. Po nekih podatkih, ki smo jih dobili, je recimo zapadlost zemljiškega dolga, na primer za gospoda Zdenka Pavčka, vknjižena do leta, ne boste verjeli, 2099. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke upamo, da bo to pripomoglo k prepričevanju zlorab lastnikov, ki seveda ustvarjajo takšen zemljiški dolg in skušajo z zemljiškim pismom onemogočiti odvzem premoženja nezakonitega izvora. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke bomo Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o odvzemu premoženja nezakonitega izvora podprli, kot sem že rekel na začetku, kot smo to tudi naredili pri prvi obravnavi. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. V imenu Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije ima besedo gospa Marjana Kotnik Poropat.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. Spoštovana državna sekretarka s sodelavcem, spoštovane poslanke in poslanci! Povsem logično in pravično je, da nihče ne more obdržati premoženja, ki ga je dobil na nezakonit način oziroma z nezakonito dejavnostjo. Najbrž lahko z gotovostjo rečem, da nihče v tej dvorani ne oporeka temu, da je treba na prste stopiti vsem tistim, ki so si nakradli oziroma nagrabili premoženje na nezakonit način. Spomnim naj, da je bil Zakon o odvzemu premoženja nezakonitega izvora sprejet konec leta 2011. Za zakon pa je takrat po ponovnem odločanju glasovalo kar 71 poslancev takratne koalicije kot opozicije. Po podatkih, s katerimi razpolagamo, ni še končan noben postopek odvzema premoženja nezakonitega izvora. Seveda to dejstvo ni alarmantno, saj lahko finančna preiskava po zakonu o odvzemu premoženja nezakonitega izvora traja daljši čas. Tudi po leto, leto in pol in tako naprej, odvisno od primera do primera. Treba je povedati, da naj bi bila na Specializiranem državnem tožilstvu trenutno v devetih zadevah uvedena finančna preiskava in da preiskava poteka proti 50 fizičnim in 74 pravnim osebam. Tudi nekaj tožb za odvzem premoženja je že vloženih. Po ocenah Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije smo poslanci s sprejetjem zakona storili prvi korak, ki je bil potreben, da se odvzame tisto, kar nekdo ima, vendar tega ni pridobil na pošten način. Vsi naslednji koraki in sam epilog odvzema protizakonitega premoženja pa ni več odvisen od zakonodajalca, pač pa od organov, ki so pristojni za izvedbo postopkov. Seveda v naši poslanski skupini pričakujemo, da so oziroma še bodo tako policija kot tožilci in ne nazadnje sodniki o teh pravdnih zadevah ugotavljanja nezakonitosti in nesorazmernosti premoženja posameznikov dobro in pravilno, posledično pa tudi uspešno, opravili svoj posel. Danes imamo pred seboj prvo prenovo tega zakona, ki se je pravzaprav začel uporabljati šele 30 maja leta 2012. Predlog sprememb in dopolnitev je pripravljen na podlagi zbranih pripomb in predlogov vseh pristojnih organov. To je policije, tožilstva, sodstva, davčne uprave in drugih, ki sodelujejo v teh postopkih. Spremembe in dopolnitve so glede na dosedanje izkušnje teh organov nujno potrebne, da bi se zagotovila večja izvedljivost in učinkovitost zakona ter boljša koordinacija vseh sodelujočih organov znotraj Republike Slovenije in tudi na mednarodnem nivoju. Da bi bil zakon bolj operativen, so s to novelo predlagane številne spremembe, ki so po oceni Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije smiselne, ustrezne in logične v smeri povečevanja možnosti za uresničevanje namena zakona. Doslej je bila v zakonu zgolj predvidena možnost ustanovitve finančne preiskovalne skupine, po novem pa bo njeno oblikovanje obvezno. Sestavljali jo bodo lahko predstavniki Državnega tožilstva, Policije, Davčne uprave, Carinske uprave, Urada Republike Slovenije za preprečevanje pranja denarja, Komisije za preprečevanje korupcije, Državnega pravobranilstva, Agencije za trg vrednostnih papirjev, Javne agencije Republike Slovenije za varstvo konkurence ali Računskega sodišča. Za člane finančne preiskovalne skupine bodo predlagani predstavniki tistih organov, katerih znanje in pristojnosti oziroma pooblastila so potrebni za uspešno izvedbo vseh preiskovalnih dejanj. Pomanjkljivost veljavnega zakona je tudi ta, da so določeni pristojni organi le glede faze postopka finančne preiskave, ni pa določen organ za vlaganje tožb za odvzem premoženja. Tako bo po tem predlogu Specializirano državno tožilstvo tisto, ki bo pristojno za vlaganje tožb in zastopanje Republike Slovenije kot tožeče stranke v postopku za odvzem premoženja nezakonitega izvora. Bistvene za učinkovitost zakona so tudi jasne definicije. Zato je predlagatelj popravil definiciji pojma premoženja nezakonitega izvora in lastnika tega premoženja. Če je bilo premoženje, za katero se sumi, da je nezakonitega izvora, preneseno na tretjo osebo, je do sedaj za odvzem taki osebi veljal subjektivni pogoj dobrovernosti te osebe. Predlog to subjektivno okoliščino ukinja in se premoženje tej osebi odvzame, če je bil prenos brezplačen oziroma izveden za plačilo, ki ne ustreza dejanski vrednosti. Če pa je morda ta oseba plačala dejansko vrednost tega premoženja, pa ji premoženje ne bo odvzeto, pač pa bo s plačilom protivrednosti v denarju ali v drugi stvarni obliki obremenjen izvorni imetnik tega premoženja nezakonitega izvora. S tako predlagano ureditvijo ne samo, da razbremenimo tožilca dokazovanja, pač pa je taka rešitev že sama po sebi bolj logična in tudi bolj pravična. Drugače je tudi predlagana ureditev davčnih postopkov v zvezi s premoženjem nezakonitega izvora. Po veljavni ureditvi je po začetku pravdnega postopka za odvzem premoženja nezakonitega izvora onemogočen prav vsakršen davčni postopek. Z vidika davčnega prava pa je primernejša rešitev, da se po začetku pravdnega postopka za odvzem premoženja nezakonitega izvora na nepremičnem premoženju, ki je predmet tožbenega zahtevka, ne more začeti le postopek odmere davka na promet nepremičnin ter davka na darila. Ena od ključnih sprememb je novost v tem postopku, da se za začasno zavarovanje odvzema premoženja nezakonitega izvora in za začasen odvzem premoženja nezakonitega izvora smiselno uporabljajo tudi določbe kazenskega zakonika glede odvzema premoženjske koristi, pridobljene s kaznivim dejanjem ali zaradi njega. Slednje pomeni, da se bo lahko začasno zavarovalo ali začasno odvzelo premoženje, ki ustreza vrednosti premoženja nezakonitega izvora, če se le-to ne bo našlo. Kot vemo, so tukaj pogosti primeri skrivanja premoženja ali odsvojitve tretji osebi. In tisti najbolj tipični pogosti in nerešljivi primeri so, ko se to premoženje nahaja v tujini. Prav tako se bo po analogiji Kazenskega zakonika kot začasno zavarovanje naložilo plačilo denarnega zneska. Pri vsem tem pa bo po novem v te ukrepe vključeno tudi tisto premoženje, ki je bilo preneseno na tretje osebe, če je bilo premoženje preneseno brezplačno ali zgolj proti vrednosti, ki ne ustreza realni. Želimo si in tudi upamo, da bomo skozi dobro zakonodajo na eni strani in učinkovito izvajanje na drugi strani prišli do rezultatov, ki bodo zadostili roki pravice. Res je, da smo glede na primerjavo z drugimi državami še precej v zaostanku na tem področju, vendar z veliko volje, trdega dela pa lahko uspešno nadoknadimo zamujeno. Po proučitvi zakonske novele smo v Poslanski skupini DeSUS sprejeli stališče, da je predlog primeren za nadaljnjo obravnavo. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. V imenu Poslanske skupine Nove Slovenije ima besedo mag. Matej Tonin.
Spoštovana podpredsednica, drage kolegice in kolegi, lepo pozdravljeni! Lahko rečemo, da Zakon o odvzemu premoženja nezakonitega izvora, ki je bil sprejet novembra leta 2011, uporabljati pa se je začel maja 2012, vse do danes sploh ni zaživel. Če beremo statistiko v obrazložitvi predloga tega zakona, je bilo v letu 2012 vloženih 78 zahtev za preiskavo in samo, poudarjam, dva predloga za začasno zavarovanje. V letu 2012 ni bila vložena niti ena tožba za odvzem premoženja nezakonitega izvora. Državno tožilstvo, ki je pristojno za uvedbo postopka, se sklicuje na pomanjkljivo zakonodajo in na zapletenost postopka preiskovanja tega premoženja. Iz tega razloga je sedanja vlada pripravila predlog sprememb in dopolnitev Zakona o odvzemu premoženja nezakonitega izvora, ki naj bi odpravil te pomanjkljivosti. Nedavno sem tudi sam opozoril predsednico Vlade na neučinkovitost tega zakona in popravki tega zakona so danes pred nami, a žal krščanski demokrati ugotavljamo, da predlagane spremembe in dopolnitve tega zakona po vsebini niso take, da bi lahko bistveno prispevale k pospešitvi izvajanja tega zakona. Lahko rečemo, da gre zgolj za kozmetične popravke. Pričakovali bi, da bi predvsem državna tožilstva predlagala nove vsebinske rešitve, saj prav državna tožilstva poudarjajo, da je sedanja ureditev neustrezna. Zato bi bilo prav, da bi se tudi oni bolj vključili in predlagali nove vsebinske rešitve, ki bi po njihovem mnenju prispevale k uspešnejšemu delu na tem področju. Ob tem bi rad opozoril, da so številne druge evropske države bistveno uspešnejše pri izvajanju odvzema premoženja nezakonitega izvora in bi se bilo zato smiselno zgledovati po njih. Naša soseda Italija letno mafijcem in drugim kriminalnim združbam odvzame za več kot 500 milijonov evrov premoženja. Celo naša nekdanja republika znotraj skupne države Srbija letno odvzame za 100 milijonov evrov takšnega premoženja. Če se je vlada že odločila za zakonodajne spremembe, bi pričakovali najprej predloge za izboljšavo že obstoječih institutov. Število vloženih predlogov za začasno zavarovanje je absolutno premajhno. In če so ovire za vlaganje teh predlogov na strani prestrogih zakonskih podlag, bi pričakovali predloge predvsem v tej smeri. Pričakovali bi tudi predloge za uvedbo katerega od novih institutov, ki bi lahko izboljšal učinkovitost tega zakona. Ena izmed možnosti, o katerih bi bilo smiselno razmišljati, bi bila zagotovo možnost uvedbe začasne odločbe o odvzemu premoženja nezakonitega izvora. Ta začasna odločba bi pomenila, da bi kriminalcem to premoženje odvzeli takoj, ker sedanja ureditev je takšna, da morajo različni državni organi najprej zbrati dokumentacijo, da nekemu kriminalcu premoženje bistveno odstopa od njegovih legalno prijavljenih prihodkov, in šele nato potem Državno tožilstvo zoper njega sproži postopek, v katerem pa mora ta kriminalec dokazovati, da je do tega premoženja prišel nelegalno. Vmes pa se zgodi že marsikaj. Premoženje se prepiše in tako na nek način izgine. Po našem mnenju je namreč eden od bistvenih pogojev za učinkovito izvajanje odvzema premoženja nezakonitega izvora sprejem ukrepov, da se storilcem kaznivih dejanj čim prej prepreči razpolaganje s premoženjem, saj jim prav to pogosto omogoča nadaljnjo kriminalno dejavnost. To premoženje namreč zelo hitro spremeni lastništvo, domicil in zato dolgotrajnost postopkov pomeni enako neučinkovitost tega zakona. Zato gre zlasti za premoženje, ki izvira iz kaznivih dejanj prometa s prepovedanimi drogami, korupcije, pranja denarja in gospodarskega kriminala. Krščanski demokrati pričakujemo v najkrajšem času tudi bistveno večji angažma Specializiranega državnega tožilstva na področju izvajanja Zakona o odvzemu premoženja nezakonitega izvora. Na področju pregona gospodarskega kriminala je bilo v preteklih letih vendarle narejeno nekaj korakov naprej, vendar pa področje odvzema premoženja nezakonitega izvora terja določeno dodatno pozornost Specializiranega državnega tožilstva in bolj sistematično in predano delo na tem področju. Se pa zavedamo, da to pomeni tudi dodatne kadrovske in materialne resurse, ki jih je treba zagotoviti Specializiranemu državnemu tožilstvu, da bodo lahko te naloge opravljali učinkovito in ne nazadnje z večjo količino tega zaplenjenega premoženja, ki bi lahko segal v milijone, bi s tem na nek način tudi zagotavljali dodaten denar za delo Specializiranega državnega tožilstva. Če zaključim, lahko rečem, da Poslanska skupina Nove Slovenije Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o odvzemu premoženja nezakonitega izvora podpira, vendarle moramo priznati, da gre za majhen korak naprej k izboljšanju zakonodaje. Če se že moramo odločati med tem, ali podpremo majhen korak naprej ali nič, potem je seveda logično, da se bomo odločili, da podpremo majhen korak naprej.
Hvala lepa. V imenu Poslanske skupine Pozitivna Slovenije ima besedo gospod Aljoša Jerič.
Hvala za besedo. Spoštovane in spoštovani! Nobena oseba ne sme imeti od protipravnega ravnanja nobene koristi. To je glavni namen in cilj Zakona o odvzemu premoženja nezakonitega izvora, ki je bil sprejet konec leta 2011, uporabljati pa se je začel konec maja 2012. Zakon določa pogoje, postopek in pristojne organe za finančno preiskavo, določa tudi začasno zavarovanje, začasen odvzem, hrambo, upravljanje in odvzem premoženja nezakonitega izvora. Njegov temeljni namen oziroma končni rezultat je finančna preiskava, odvzem vsakršnega premoženja, katerega lastnik ne more izkazati, da ga je pridobil na zakonit način. V primeru postopka odvzema premoženja po tem zakonu torej ne gre za kazenski postopek, pač pa za civilno posledico dejstva, da je posameznik pridobil premoženje z nezakonitim dejanjem. Ni dovolj, da se posamezniku v okviru kazenskega postopka odvzamejo premoženjske koristi, ki jih je pridobil s tem kaznivim dejanjem, pač pa je nujno potrebno, da se takšni osebi odvzame vso nezakonito premoženje, s katerim razpolaga, pa tudi če ga je v izogib odvzetju prenesel na družinske člane ali druge osebe. Samo tako je namreč možno zagotoviti, da takšno premoženje ne bo ponovno porabljeno za druga kazniva dejanja. Zakon je tako namenjen tudi preprečevanju širitve oziroma nadaljnjega razvoja organiziranega kriminala. Vsi vemo, da organizirani kriminal danes predstavlja veliko nevarnost tako na ozemlju Slovenije kot tudi na globalni ravni. Ker gre za izjemno organizirane skupine in izjemno premišljene načine delovanja, pa je tudi boj zoper njega izjemno naporen in težak. Ker takšne skupine za tako dovršeno delovanje potrebujejo tudi izdatna finančna sredstva, je torej nujno potrebno, da se jim nadaljnje delovanje prepreči z odvzemom vsakega nezakonitega premoženja, pa naj gre za denarna sredstva, nepremičnine ali premičnine. Pomembna razlika s kazenskim postopkom pa je tudi v obrnjenem dokaznem bremenu, saj je v postopku po Zakonu o odvzemu premoženja nezakonitega izvora breme dokazovanja na osumljencu. Zoper koga je naperjen Zakon o odvzemu premoženja nezakonitega izvora, ki omogoča izvedbo finančne preiskave in ki preverja izvor premoženja? Zoper tiste, ki razpolagajo z vilo, jahto, luksuznim avtomobilom, polnim bančnim računom v tujini, doma pa imajo prijavljene izredno nizke dohodke. In med takšnimi primeri je možno najti tako preprodajalce mamil, zvodnike kot tudi poslovneže. Marsikdo zakonu očita, da je predvsem populističen, da nima prave vsebine ter da je njegovo izvajanje v praksi slabo, da torej od njega ni nobenih bistvenih rezultatov. V Pozitivni Sloveniji se s tem nikakor ne moremo strinjati, saj se nam zdi neprimerno govoriti o neučinkovitosti institutov, ki so v praksi šele začeli živeti. Gre namreč za nov zakon, ki se uporablja šele leto in pol, statistika pa kljub temu kaže, da je bilo že od začetka leta 2012 odrejenih 78 finančnih preiskav, v juliju 2013 pa je bila vložena tudi prva tožba na pristojno Okrajno sodišče v Ljubljani, na podlagi katere se je začel civilni postopek za odvzem premoženja nezakonitega izvora. In sedaj, ko so ti postopki stekli, je čas, da se odpravijo vse pomanjkljivosti, ki so se pokazale skozi samo izvajanje zakona. Rezultat teh zbranih pomanjkljivosti, na katere so opozorili vsi sodelujoči organi, vsak iz svoje pristojnosti, je novela zakona, ki jo obravnavamo danes. S spremembami se tako ne posega v sistemsko ureditev ali bistvo zakona, pač pa gre le za dodelavo veljavnega koncepta zakona na podlagi pripomb pristojnih organov, ki zakon izvajajo in se v praksi srečujejo s posameznimi pomanjkljivostmi zakona. Boj proti gospodarskemu kriminalu in korupciji je prioriteta vlade Alenke Bratušek in nekaj korak v to smer je bilo že narejenih. Zakon o bančništvu in Zakon o ukrepih Republike Slovenije za krepitev stabilnosti bank sta že bila novelirana, prav tako je bil noveliran Zakon o davčnem postopku, in to prav v delu, ki se nanaša na tako imenovani davčni razkorak. Novelo Zakona o dostopu do informacij javnega značaja bo Državni zbor obravnaval naslednji teden, v pripravi pa je tudi novela Zakona o kazenskem postopku, nekaj konkretnih predlogov pa sta že predlagali tako policija kot Komisija za preprečevanje korupcije. Zato je Zakon o spremembah in dopolnitvah Zakona o odvzemu premoženja nezakonitega izvora prava pot, ki je hkrati pravna pot, ki nas, državljanke in državljane Slovenije, pelje v pravo smer povrnitve zaupanja v pravno državo. V Pozitivni Sloveniji zato predlog zakona podpiramo. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. V imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke ima besedo gospod Tomaž Lisec.
Hvala, podpredsednica. Spoštovana državna sekretarka! Danes, ko je očitno v vodo padla neka fama o neznanem dnevu, neznanem kraju, neznanem komunikacijskem načinu in neznani nagradi, je prav, da veliko pozornosti namenimo tudi odvzemu premoženja nezakonitega izvora, predvsem v upanju, da ne gre le še za en neznani motiv te vlade, da zaradi neznanega vzroka v svoji praksi o nečem veliko govori, dela pa ravno nasprotno, skratka, ne dela. V SDS upamo, da ministrstvo s tem zakonom misli resno. Žalostno pa je, da nas k temu napeljuje le ena zadeva, to pa je, da gre za zakon, ki ga pripravlja isti minister, ki smo mu analizo in posledično tudi izboljšavo zakona predlagali poslanci v tisti koaliciji že leta 2012. Pri vsem ostalem imamo v SDS občutek, da gre le še za en piar te vlade, ki se ji prioritete dnevno spreminjajo. Očitno je danes prioriteta odvzem premoženja nezakonitega izvora. Vprašanje je, kaj bo jutri. Dejstvo je, da je ta tema ljudem všeč, da jim je blizu, ker so zaradi medijskih vplivov vsi tajkuni, vsi kradejo in vse je treba zapreti. A kot vedno je hudič v podrobnostih, še posebej, ko je neka teorija oziroma zapisana beseda, pa čeprav v zakonu, praksa pa dela mnogokrat povsem po svoje, saj tudi pri tem zakonu glavni akterji in nosilci ostajajo isti. Spremembe gredo na prvi pogled v pravo smer. Kljub temu da je zaenkrat še veljavna koalicijska pogodba te vlade v tem delu zelo skopa, saj je zapisano le, citiram, da "bomo poenostavili ureditev odvzema protipravno pridobljenega premoženja, da bodo postopki bolj učinkoviti". Prejšnja koalicijska pogodba pod vlado Janeza Janše je bila na tem področju veliko bolj oprijemljiva in vsebinska. Zdaj pa dovolite nekaj poudarkov in morda kakšno našo opombo, predlog, kritiko, pa tudi pohvalo. Glede aktivnosti od začetka izvajanja zakona. V zadnjih 18 mesecih je napredek očiten. Temelji za delovanje imajo zadostno zakonsko podporo in osnovo. Določeni organi so bolj ali manj aktivni in bolj ali manj kooperativni. Zato menimo, da je prav, da se kooperativnosti in večji aktivnosti organov v predlogu novele zakona posveti še večja pozornost. To v SDS podpiramo, a hkrati še enkrat opozarjamo, eno je teorija, drugo je praksa, kajti številke povedo svoje, in številke so zaenkrat dokaj porazne. Podpiramo obligatorno ustanovitev finančne preiskovalne skupine, kjer pod vodstvom pristojnega državnega tožilca, ki naj bi bil vodja te finančne preiskovalne skupine, sodelujejo še predstavniki ostalih organov, Policije, Dursa, Carinske uprave, Državnega pravobranilstva, Urada Republike Slovenije za preprečevanje pranja denarja in tako naprej. Skratka, gre za nek napredek. Po drugi strani pa nas skrbi, da je razlog za novelo zakona dosedanje delo vseh vpletenih organov, saj je iz besedila predloga zakona razvidno, da sta bila na to temo le dva resna sestanka, kjer pa so bila izmenjana mnenja. Velika večina pripomb, predlogov in kritik posameznih subjektov pa na žalost, kot je razvidno iz samega gradiva, ni upoštevanih. Odgovor pripravljavca zakona pa je le to, da to ni zakonska materija, da se to ne da oziroma da to ni izvedljivo. Že tolikokrat slišano. Škoda. V SDS upamo, da bo v času do sprejetja zakona prišlo do proaktivne vloge vseh in do širokega konsenza za predlagane spremembe. Morda je kak člen na žalost ostal zaprt in ga tudi ne bo možno spreminjati. Tudi to je škoda. Dejstvo je, da še ni bil končan noben sodni postopek odvzema premoženja nezakonitega izvora, kar pa vse priča o slovenski hitrosti in o delu tožilstva in sodstva. Tudi to je škoda. Površna analiza je po našem mnenju lahko slab obet za bolj učinkovit zakon, in to je največja škoda tega zakona. V SDS podpiramo, da se ukinja subjektivna okoliščina, da je oseba vedela oziroma bi morala vedeti, da je nanjo preneseno premoženje nezakonitega izvora kot pogoj za odvzem tega premoženja. V zakonu se predlaga drugačna ureditev davčnih postopkov v zvezi s premoženjem nezakonitega izvora. Po našem mnenju gre za dokaj zapletene določbe, ki jim bo treba nameniti posebno in dodatno pozornost, saj tukaj govorimo tudi o področju financ, pa tudi o zadevah, kot je zemljiški dolg, ki se je sedaj prekomerno in zavestno izrabljal. Temu je treba reči stop. V SDS podpiramo neke osnovne ideje, kot so bolj jasna definicija premoženja nezakonitega izvora in pojma lastnik ter ureditev evidenc. Še konkretno. Zelo pomemben se nam zdi 22. člen novele zakona, saj se v primeru, če premoženja nezakonitega izvora ni mogoče odvzeti, ker je slednje bilo na primer skrito, se s sodbo odvzame premoženje, ki ustreza vrednosti premoženja nezakonitega izvora ali pa se naloži lastniku ali drugemu prejemniku premoženja nezakonitega izvora, da mora plačati denarni znesek, ki ustreza tej vrednosti. To je pohvalno. Da počasi zaključim. V SDS bomo forenzično pregledali celoten zakon in zagotovo pripravili amandmaje. Od naše podpore amandmajem, ki jih bomo vložili in pripravili, so odvisna tudi naša nadaljnja glasovanja. Če pa je zakon vložen le zaradi propagandnih učinkov, spoštovani, povejte to nam in celotni slovenski javnosti, da se ne bomo mi trudili s pripravo amandmajev, javnost pa bo spet zavedena, a na koncu razočarana. Minister, državna sekretarka, za enkrat imate podporo SDS pri tem zakonu. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Tako smo končali s predstavitvijo stališč poslanskih skupin in prehajamo na razpravo poslank in poslancev. Kot prva je k razpravi prijavljena mag. Katarina Hočevar. Pripravi se gospod Franc Pukšič, za njim gospod Matej Tonin. Izvolite, mag. Katarina Hočevar.
Hvala za besedo. Spoštovana državna sekretarka s sodelavcem, kolegice in kolegi, lepo pozdravljeni! Zakon, katerega novelo danes obravnavamo, res v praksi ni zaživel tako, kot so bila takratna pričakovanja poslancev, ko so ga v letu 2011 vložili oziroma izglasovali. Uporabljati se je začel šele maja 2012 in tudi to je okoliščina, ki jo moramo upoštevati. Meni se zdi prav, da je minister Pličanič na to stanje odreagiral s to novelo in sama podpiram vsako dopolnitev, vsako spremembo tega zakona v smeri, ki bo postreglo z rešitvami, da bo dalo temu zakonu močnejše orožje zoper tiste, ki ne delajo skladno s pravili. Moji predhodniki ste že govorili o številkah in rezultat tega zakona je bil res bolj klavrn, zato upam, da se bo ta novela tudi v zakonodajnem postopku obrusila do te mere, da bo dala potreben kisik vsem pristojnim inštitucijam, ki v tem sodelujejo, da bomo lahko čez leto ali dve govorili o bolj obetavnih številkah. Sama bi izpostavila tiste spremembe novele, za katere v prvi vrsti mislim, da bodo ta prepotreben kisik, in sicer se bo v okviru Specializiranega državnega tožilstva ustanovila posebna notranja organizacijska enota, ki bo Republiko Slovenijo zastopala v civilnem delu postopka za odvzem premoženja. Tudi obvezno oblikovanje tako imenovane finančne preiskovalne skupine, poudarjam, ki do sedaj ni bila obvezna. Uvedbo finančne preiskave lahko predlaga tudi protikorupcijska komisija. Zdi se mi tudi prav, da se ukinja tako imenovani institut slabovernosti, kot pogoj za odvzem tega premoženja, ker najbrž so v praksi vse osebe trdile, da lahkoverne. Bi pa vprašala državno sekretarko, kako to, da ne posegajo v določbe, ki govorijo o rokih. Obdobje, v katerem se lahko uvede finančna preiskava, je do največ 5 let pred letom, v katerem je bilo storjeno kaznivo dejanje. Zanima me, če je praksa pokazala, da je to obdobje ustrezno oziroma sprašujem, če ga ni smiselno podaljševati. Jaz sem prepričana, da bo ministrstvo in naš minister Pličanič v tem postopku dokončnega sprejetja tega zakona upošteval in prisluhnil tako predlogom opozicije, nevladnim organizacijam oziroma drugim zainteresiranim, ki se iskreno trudijo oziroma borijo za to, da bomo končno dobili zakon, ki bo bolj učinkovito omogočal odvzem premoženja nezakonitega izvora. Če temu zakonu v kratici rečemo ZOPNI, jaz upam, da bomo do konca prišli do takšne novele, ki ji bomo lahko v praksi rekli, ne ZOPNI ampak ZOPRN. Zoprn za vse tiste, ki si premoženja niso pridobili na pošten način. S tem upanjem oziroma s to vero bom prvo obravnavo podprla. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Gospoda Pukšiča ne vidim v dvorani, tako da dajem besedo magistru Mateju Toninu. Pripravi naj se gospa Ljubica Jelušič.
Časi so na nek način neprijetni in težki in ljudje imajo strašansko slab občutek, če se jim zdi, da je družba kot taka nepravično organizirana, da med nami živijo ljudje, ki ga lahko ves čas "serjejo", in se nič ne zgodi. Če med nami živijo ljudje, ki lahko ves čas kršijo zakonodajo, in se jim nič ne zgodi. Če nekateri opravljajo kriminalne posle, živijo na veliki nogi, na drugi strani pa imate ljudi, ki se iz meseca v mesec prebijajo z minimalno plačo. To so zgodbe, ki zagotovo narod težijo, ki v narodu ustvarjajo občutek nezadovoljstva in nepravičnosti. Najverjetneje vsak izmed nas pozna primere, ko se ljudje vozijo v izjemno dragih avtomobilih, vrednih več kot 100 tisoč evrov, ko imajo stanovanja, vile, uradno pa so brezposelni. Preprost pogled samo preko enega očesa nam daje vedeti, da tukaj nekaj ne špila in da te zadeve niso sorazmerne z njihovimi prihodki. Kako in na kakšen način je prišlo do takšnega premoženja? Največkrat "na črno" oziroma s kriminalnimi posli. In država ima pravico, da takšno premoženje tudi odvzame, ker smo vsi dolžni igrati po pravilih igre, ki jih na nek način ta hiša predpisuje. Kje jaz vidim, da se pojavlja največji problem tega zakona o odvzemu nezakonito pridobljenega premoženja, je v samem začetku, kako in na kakšen način začeti postopek zoper nekega posameznika. In ta začetek bi morali kar se da olajšati. Zakaj govorim to? Ker sedanji način je približno takšen, da morajo različni državni organi in druge institucije ugotoviti neko neskladje. In ko je to ugotovljeno, potem šele državno tožilstvo začne postopek zoper tega nepridiprava, ki mora potem sam dokazovati, da je prišel do tega premoženja na legalen način. Prav ta začetek je izjemno težak, da državne institucije to ugotovijo, da to neskladje dejansko obstaja in da sprožijo postopek. Če razmišljam zelo po domače, pa ne mi zameriti, jaz mislim, da bi morali ta postopek olajšati in poenostaviti do te mere, da bi lahko sodišče pozvalo nekega posameznika, da pojasni svoje premoženje že na podlagi, recimo temu, ustnih prijav. To bi bilo zelo poenostavljeno. Marsikdo mi bo oporekal, ja, ampak saj poznate Slovence, potem pa se bodo začeli tožariti in drug drugemu nagajati in drug drugega prijavljati, da ima ta, oni, drugi, tretji nezakonito pridobljeno premoženje. Ampak moja teorija je takšna, če ima nekdo čisto vest in če je do premoženja prišel na legalen način, potem se enostavno nima česa bati, ni nobenega strahu. Tudi če ga sosed, ne vem kateri njegov nasprotnik, petkrat ali šestkrat prijavi, je zadeva izjemno čista in preprosta, ker bo vedno lahko dokazal, da je do svojega premoženja prišel na zakonit način. Saj veste, nedavno je bil zoper enega izmed predsednikov slovenskih političnih strank sprožen podoben postopek, bilo je ogromno nezadovoljstva, ampak jaz tukaj ne vidim nobenega problema, ker se daje enkratna priložnost, da bo ta predsednik lahko v postopku enostavno pojasnil, kako je do svojega premoženja prišel. In isto bi veljalo za vse ostale državljane. Torej če si čist, če nimaš slabe vesti, potem se tovrstnih postopkov nimaš bati. Prepričan sem, da bo proti tovrstnim mojim razmišljanjem ogromno odpora, še posebej ker sem omenil, da bi pretirano olajšanje začetnega postopka lahko povzročilo tudi medsebojno obtoževanje in nagajanje, ampak če tega začetnega postopka ne bomo olajšali, torej da se proti nekomu sproži postopek ugotavljanja, ali je do premoženja prišel na zakonit način, potem jaz dvomim, da bo kakršenkoli rezultat tega zakona viden zelo kratko in zelo kmalu, ker se bo ponovno vse skupaj ustavilo na začetku. Statistika sedanjega zakona je zelo zgovorna. Praktično niti eno premoženje po zdaj veljavnem zakonu ni bilo odvzeto, čeprav veste, da leta 2011, ko se je sprejemal ta zakon, je bilo ogromno pompa, ogromno govorjenja, kako bo to prečistilo Slovenijo, zgodilo se ni nič. Morda mi vse prevečkrat odkrivamo toplo vodo in bi bilo morda mnogo boljše se ozreti po državah okrog nas, da se mi pozanimamo, da se mi vprašamo, kaj je tisto, kar dela italijanski sistem učinkovit, da lahko italijanski mafiji Italija letno pobere okrog 500 milijonov evrov premoženja. Da se vprašamo, kaj je v Srbiji tako učinkovitega, da Srbija lahko pobere 100 milijonov tega premoženja. Jaz resnično ne bi odkrival tople vode. Če je treba, dajte, plačajte ministru za pravosodje letalsko karto, da odleti v Rim ali Beograd in se s tam s pristojnimi posvetuje, kakšne institute, kakšne rešitve oni uporabljajo, da to zadevo lahko tako učinkovito izpeljejo. Želim si predvsem, da bi iskali načine in možnosti, da bi ta zakon naredili bolj učinkovit, ne pa da bi predvsem iskali razloge, zakaj nekaj ni možno storiti, zakaj nekaj ni dobro. Ker je danes splošna razprava, sem si tudi jaz dovolil, da sem na začetku tudi na splošno razmišljal, kako bi lahko ta začetni postopek še poenostavili, zagotovo ga je treba še dodelati, sem pa prepričan, da na tem začetku bo vse stalo oziroma vse padlo. Če tega začetnega postopka ne bomo poenostavili in olajšali, potem kakšnih velikih rezultatov od tega zakona ni pričakovati. Zato upam in si želim, ker je danes prva obravnava, da bo ministrstvo poskušalo nadgraditi predvsem ta del zakona, ga še izboljšati in da bo v drugi obravnavi prišel boljši zakon na tem področju. Jaz bom seveda današnji predlog zakona v tem smislu podprl, da se razprava nadaljuje, ker o teh temah je zagotovo treba čim več govoriti in se pogovarjati. Več kot bomo o teh stvareh govorili, bolj bodo ljudje tudi občutljivi na tovrstne stvari. Saj veste, včasih, mislim, da je nekaj let, 10 let nazaj je bila ena ali dve prijavi v zvezi s korupcijo, v zadnjem obdobju, ko o teh stvareh ogromno govorimo, mislim, da jih je tudi po tisoč letno. Vsi moramo prispevati k temu, da bo družba na tovrstna vprašanja občutljiva.
Hvala lepa. Besedo ima dr. Ljubica Jelušič, za njo se pripravi Marjana Kotnik Poropat in potem gospod Jerovšek.
Najlepša hvala za besedo spoštovana podpredsednica. Lep pozdrav vsem skupaj! Če bi ljudi spraševali, kateri zakoni so najbolj potrebni v tem trenutku v naši družbi, potem bi v eni taki ustrezno pripravljeni raziskavi zagotovo prišli prav do odgovora, s katerim se ukvarjamo danes, in sicer kako narediti zakon o odvzemu premoženja nezakonitega izvora operativen, kako narediti ali dopolniti ta zakon tako, da bi postal res operativen. Čeprav nekateri menite, da gre za poskus všečnosti ljudem, ko se ta zakon dopolnjuje, pa mislim, vsaj na podlagi tistega, kar iz poslanskih pisarn in poslanskih večerov in sestankov z volivci ugotavljam, da je pri ljudeh res ena iskrena, resnična potreba po tem, da bi ta zakon dal nekaj od sebe, hkrati se tudi da čutiti neko razočaranje, da po skoraj da dveh letih, odkar je bil prvi zakon sprejet, še nismo uspeli priti do nekih konkretnih zaključkov oziroma vsaj do kakega zaključenega procesa. Se pa ob tem zakonu kaže naša splošna pomanjkljivost, bi jaz rekla, da vselej ko poskušamo prvič urejati neko področje, nismo pri tem dovolj uspešni, kar bi lahko rekli tako za ta zakon kot tudi za Zakon o integriteti in preprečevanju korupcije. To je tipičen drugi zakon, ki tudi ne daje ustreznih rezultatov od sebe, ker je bil tudi prvič napisan in ne dobro premišljen. Ni nujno, da ti naši zakoni, ko so prvič napisani, da niso dovolj premišljeni. Težava je tudi v tem, da imamo nek določen pravni sistem, v katerem se vidijo vplivi različnih pravnih ureditev od drugod in v tem skupku različnih pravil je treba poiskati nek prostor urejanja na svoj izviren način, zato mislim, da je sicer res, in se tukaj strinjam s predhodnikom, mag. Toninom, da je treba pogledati, kako so druge države uredile zakonodajo, ki zadeva premoženje nezakonitega izvora. Težava pa je v tem, da se čisto neposredno tujih ureditev ne da prenašati, ker je tudi že naš pravni sistem po 20 letih ali pa še več postal na nek način izviren in zahteva rešitve, ki izhajajo iz njega samega. Opozorila bi tudi na eno pričakovanje ljudi, in sicer je to pričakovanje povezano s tem, ali so ljudje, ki so si nakopičili v preteklosti premoženje nezakonitega izvora in so že obsojeni, ali je ta sankcija ustrezna, ali je dovoljšnja za prestopek, do katerega je prišlo. Neštetokrat slišimo opozorila, da bodo tako imenovani tajkuni in tisti, ki že sedijo v zaporih zaradi protipravnih dejanj, proti premoženju svojih podjetij in države, da bodo pravzaprav po nekaj letih, ko bodo prišli iz zapora, odsedeli svojo kazen – in tudi to vrednoto iz pravne kulture, da pač nekdo, ko kazen odsedi je dovolj kaznovan, da ga ni treba še dodatno sankcionirati s kakimi drugimi ukrepi. Pravijo, da bo odsedel kazen, ki je relativno kratka, in potem bo še naprej v miru sedel na kupu premoženja, ki si ga je pridobil na nezakonit način. Delavci, recimo, ki so bili v teh njegovih ali njenih ukrepih opeharjeni, bodo pa še vedno živeli slabo naprej, v revščini in s paketi Karitasa ali pa Rdečega križa. Zdrav razum ljudi narekuje uvedbo neke pravne norme, in to operativne pravne norme, ki bi dejansko odvzela premoženje nezakonitega izvora. Jaz mislim, da so spremembe in dopolnitve zakona zelo obsežne in da gredo v smeri, ko bi se lahko pričakovala večja operativnost tega zakona. Zato tudi podpiram zakon v tej prvi obravnavi in mislim, da je primeren za nadaljnje obravnave. Mislim, da je zelo pomemben tisti njegov del, ki zadeva mednarodno izmenjavo podatkov in pa sodelovanje pri odkrivanju in zaseganju premoženja nezakonitega izvora. Tudi vprašanje davčnih oaz je tisto, ki ga bomo morali verjetno v naslednjih obravnavah še natančneje opredeliti in videti, kako bi pa lahko tudi iz davčnih oaz dobili to nezakonito premoženje nazaj. Mislim pa, da bi bilo dobro tudi biti pozoren na pripombe, kar je ministrstvo sicer že naredilo, pa vendar mogoče še bolj precizno je treba upoštevati pripombe, ki so prišle s strani Okrožnega sodišča v Ljubljani, ki je pretežno odgovorno za tovrstne procese in pa s strani Vrhovnega državnega tožilstva. Na to opozarjam zaradi tega, ker so to v bistvu ključni izvajalci tega zakona in včasih se nam postavi vprašanje, ali ni morebiti zaradi premajhne vključenosti ali občutka odrinjenosti teh specialnih organov, ki skrbijo za izvedbo določenih zakonov, potem tudi pri operacionalizaciji zakona videti manjšo zagnanost ali pa nekaj premalo energije pri uresničevanju tistega, kar smo zakonodajalci pričakovali in pa seveda tudi vlada, ko je nek zakon pripravila. Jaz mislim, da na tej točki bodimo pozorni na njihove pripombe. Če Vrhovno državno tožilstvo reče, da potrebuje več časa za vodenje nekih postopkov, je dobro biti na to pozoren, seveda pa hkrati tudi z nekim ustreznim spoštovanjem do teh institucij pričakovati, da bodo na področju, ki je pomembno za našo državo, za naše državljane in tudi za ureditev pravne kulture in boja proti korupciji v tej državi zelo pomembno, torej da bomo na tem področju dali neke rezultate od sebe, da ne bomo spet naredili dopolnitev zakona in potem čez dve leti znova ugotovili, da še vedno procesi niso prišli do konca. Zakon podpiram in upam, da bomo res v prihodnosti dokazali, da je operativen. Hvala.
Hvala lepa tudi vam. Gospa Marjana Kotnik Poropat, izvolite, imate besedo.
Ker imamo zelo malo časa, bom skrajšala svojo razpravo. Novela je pripravljena z namenom, da se z njenim sprejemom zagotovi večja učinkovitost na področju odvzema premoženja nezakonitega izvora. Opozorila bom le na eno bistvenih sprememb, to je sprememba na področju zemljiškega dolga. Po noveli se po začetku uvedbe pravdnega postopka ne more začeti postopek poplačila zemljiškega dolga, to je zelo pomembno, s tem se prepreči oziroma onemogoči tistim, ki se želijo okoristiti s tem zemljiškim dolgom, da tega ne bodo mogli storiti tako na hitro. Tudi ostale spremembe pomenijo bistveno spremembo na tem področju in sem vesela, da je prišlo do te spremembe v tako kratkem času, zato bom to spremembo tudi podprla. Hvala lepa.
Hvala lepa tudi vam. Gospod Jožef Jerovšek. Za njim se pripravi magister Ivan Vogrin.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Spoštovani! Po treh letih, odkar smo sprejeli prvič zakon o odvzemu premoženja nezakonitega izvora, imamo pred seboj relativno obširne, kot je bilo že rečeno, spremembe tega zakona. V vmesnem času so se tožilstva, pravosodje opravičevalo in sklicevalo, da ni pripeljalo nobenega postopka do svojega konca, na neoperativnost zakona. Za ta osnovni zakon je takrat, mislim da, bila pobudnica gospa Zalokarjeva iz stranke Zares. in je bil izrazito predvolilno zamišljen. Stranka iz tedanje leve koalicije ga je dala v proceduro. Dobil je veliko večino, seveda smo bili vsi za, vendar se mu je večno poznalo, da je bil predvolilna, verjetno neiskrena zadeva, relativno slabo pripravljena, in tudi ni rešila stranke Zares. Dobra okoliščina te spremembe je, da nismo trenutno, vsaj trenutno se še nihče ne zaveda, da bi bili pred volitvami. Je pa seveda tako, da ko takšne zakone pripravlja pri nas levica, ki je dobesedno incestno povezana z največjim deležem bančnega ropa in tako naprej, da moramo previdni pri prevelikem optimizmu, da bo zakon končno začel prinašati sadove. Je pa skrajni čas, veliko časa je zamujenega. Jaz ne obsojam samo politične levice, v tožilstvu in pravosodju te volje enostavno ni bilo. Mi smo pred dvema letoma, po letu in pol generalnega državnega tožilca, ko je podajal letno poročilo, intenzivno spraševali, zakaj tožilstvo, zakaj pravosodje ne uporablja tega zakona. Spraševali smo ga tudi, ali bo v načrt pregona vložil pregon gospodarskega finančnega kriminala po tem zakonu. Generalni državni tožilec je odgovoril: "Mi si bomo že sami določali, kaj bomo preganjali." Zaradi tega sama sprememba seveda na prinaša še dobrih obetov. Jaz bom zakon podprl, samo bil bi vesel, če bi ministrstvo, ki je pripravilo zakon, povedalo, kdo so pisci zakona. Ker potem bi vam lahko že vnaprej rekel, ali bo zakon deloval ali pa so, če so bili uporabljeni tradicionalni pripravljavci, že v zakon vgrajene luknje, ki bodo delovale, ker v tem primeru je lahko zakon sistematična možnost zavlačevanja, zastaranja tega gospodarskega in finančnega kriminala, pranja denarja in tako naprej. Poglejte, nikakor ne sprejemam teze, da po sedanjem zakonu ne bi lahko po sedanjem zakonu preganjali nekaj milijardne, 6 milijardne ali pa morda 12 milijardne bančne luknje. Ptički na strehi čivkajo, kdo in kje se je najbolj obilno kradlo. Ta institut, o katerem smo pred sprejetjem tega zakona veliko govorili, obrnjenega dokaznega bremena, zdaj jaz ne vem, a se dela zdaj izrazito na tem institutu, ali pa so procesne možnosti zavlačevanja dane, kajti materija je za nas parlamentarce, ki imamo vsak dan kup gradiva in se ne moremo pravzaprav poglobiti v takšno materijo, in tudi redki, od katerih imajo pravno znanje, je težavna materija. In nas lahko tudi ministrstvo, čeprav jaz ministru zaupam, da ima dober namen, moram reči, da mu zaupam, vliva zaupanje, samo ne vem pa, kaj so mu po nižjih nadstropjih, če rečem metaforično, pripravili in porinili v roke, da pride v Državni zbor. Mi bi morali po moje, pa nimamo te možnosti tu v Državnem zboru, imeti možnost, da bi Zakonodajno-pravna služba, ki tudi nima v hiši eksperta za to področje, najela nevtralnega eksperta, da bi nam ta pripravil mnenje. Seveda pa bi to vzelo nekaj časa in marsikaj. Zavedam se, da te možnosti trenutno verjetno ni, vprašanje pa je, ali bi bila koalicija zainteresirana izkoristiti tako možnost. Kajti pri vseh zakonih in pri vsej dediščini preteklosti, od tiste krvavega režima do te kriminalne, gospodarske in finančne, opažam, da se koalicija ali pa vsaj njeni najbolj vplivni deli še niso osvobodili te dediščine. Da so, kot sem rekel, nekateri iz zgornjih nadstropij, tudi zunanjih zgornjih nadstropij incestno povezani s to slabo dediščino in dostikrat potem dobimo v hišo zakon, ki v praksi ne deluje, ki je slab. Izgovora pravosodja in tožilstva, da je bil glavni vzrok, da niso enega primera pripeljali do konca, ne morem sprejeti. Tudi po sedanjem zakonu, če bi bila takšna volja, bi lahko marsikaj storili. Vendar se je kupovalo čas za tiste, ki so vse te rabote v bankah izvajali in izvedli. In se bogato kupuje čas, vidimo, pri tem, da davkoplačevalci, država, vlada, saj vlada sama pravi, da ne more priti do krivcev, do prejemnikov in podeljevalcev teh kreditov, s katerimi se je oropalo državo. In to je samo kupovanje časa, gospe in gospodje, da skušamo zdaj preko Zakona o dostopu do informacij javnega značaja priti do tega. Tam se bo pokazal cel kup pravnih ovir, da spet ne bo nič iz tega. Zato ne bodimo naivni. Mislim, da državljani vidijo, da se kupuje čas na mnogih področjih, da politične volje v koaliciji ni, enostavno je ni. Pozitivna okoliščina je, da verjamem v iskreno željo ministra. Čigav izdelek pa je to, še enkrat poudarjam, je pa veliko vprašanje, če niso vgrajene ovire in polena že v samem zakonu, da bo zopet neoperativen in da bodo roparji, pralci denarja, akterji največjih korupcijskih afer varno preživeli in v naslednjem ali pa v tem stoletju vladali Sloveniji. Zdaj mnogi javno govorijo, da se čaka, da čim več podjetij propade, da bodo ti, ki imajo zunaj denar, ki so ga odnesli, kupili za čim nižjo ceno nazaj in da bodo dobesedno fevdalni lastniki, ljudje pa tlačani v tej državi. Mislim, da pravosodje, zakonodaja morajo te možnosti preprečiti. Državno sekretarko sprašujem, ali je ta zakon, ta novela bližja pot do tega, da bomo to preprečili, ali je daljša glede na osnovni zakon. Ali je ta zakon operativen ali se bo spet pokazalo sto stvari, ki bodo pravosodju in tožilstvu preprečevale ukrepanje? Ali je ta finančna preiskava tako operativna, da si organi in ministrstva ne bodo samo podajali žoge in ne bomo šli naprej? Ti odgovori so izjemno pomembni. Jaz upam, da so pri pripravi zakona sodelovali takšni ljudje, ki so imeli to v glavi in jim je bila to prioriteta. Poudarjam pa še to, ker ni bil končan niti en primer po tem zakonu, bi, če je glavni problem besedilo prejšnjega zakona, lahko vi pripravili popolnoma nov zakon, ne vem, blizu italijanskega ali srbskega vzora, da ne bi kupovali tople vode. Meni se zdaj postavlja vprašanje, zakaj tega niste naredili. Če bodo še naprej izgovori, da zakon še vedno ni dober, potem nismo storili nič. Potem vemo, da je na delu neka koalicije, ne samo tu v parlamentu, ne samo v vladi, ampak koalicija interesov po opranju vseh rabot, vseh kaznivih dejanj, zastaranje vseh kaznivih dejanj, ki so bila storjena in o katerih vsak praktičen državljan vidi, kaj se je zgodilo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Ivan Vogrin, za njim se pripravita gospod Zvonko Černač in gospa Ljudmila Novak. Izvolite, mag. Vogrin.
Hvala lepa, gospa predsedujoča. Seveda proti temu zakonu ni mogoče biti. Zakaj bi bil človek proti temu? Če je kdo kaj nezakonito pridobil, naj se mu tudi zakonito odvzame. Mislim, da je vprašanje malce bolj kompleksno. Glejte, leta 2011 je bil sprejet zakon in kar nekaj razpravljavcev je povedalo, da pravzaprav se ni nič zgodilo od sprejetega zakona, da nobeno premoženje na podlagi tega zakona ni bilo odvzeto. Zdaj smo pa leta 2014. Kaj to pomeni? Da smo sprejemali verjetno zakon s figo v žepu, da niti nismo imeli namena. Zakaj bi pa zdaj ta zakon deloval? Kaj se je zdaj spremenilo? Mislim, da nič kaj bistvenega. Če pogledamo, kdo so bili parlamentarci, ki so sprejemali ta zakon, je veliko teh parlamentarcev, ki so leta 2011 sedeli v parlamentu, tudi zdaj. In so sprejeli zakon. Kje tiči to, da mi ne spoštujemo sprejetih zakonov? Najbrž smo res v hudih težavah. Bom povedal primer, ker mi kot parlament sprejemamo zakone, in jih ne spoštujemo, kaj šele, da bi poskrbeli, da bi jih vlade in ministrstva izvajala. Zdaj bom prebral primer nespoštovanja lastnih sprejetih zakonov. Na 32. izredni seji Državnega zbora Republike Slovenije 24. maja 2013 je bil sprejet Odlok o razglasitvi ustavnega zakona o spremembi 148. člena Ustave Republike Slovenije. V omenjenem ustavnem zakonu je zapisano:" Državni zbor Republike Slovenije sprejme zakon iz tretjega odstavka spremenjenega 148. člena Ustave Republike Slovenije v šestih mesecih od uveljavitve tega ustavnega zakona." Glede na navedeno bi moral Državni zbor Republike Slovenije zakon sprejeti najkasneje do 24. novembra 2013. In ker tega v roku ni storil, krši, prav tako pa tudi Vlada, sprejete obveznosti in najvišji pravni akt v državi. To sem jaz slučajno ugotovil, ker sem neke stvari raziskoval. Zdaj pa vi mene poskušajte podučiti. Če Državni zbor ne izvaja tega zakona, ki ga je sam sprejel, kdo bo še karkoli izvajal? Gospe in gospodje, mi smo kršili in kršimo najvišji ustavni akt – ustavni zakon. Kdo bi še nam karkoli verjel? Če gremo na drug konkreten primer. Prej smo obravnavali področje loterije. Komisija za preprečevanje korupcije nas eksplicitno z dopisom opozarja, da niso v predlogu zakona odpravljeni vsi elementi koruptivnih tveganj. Ampak mi kar nadaljujemo s postopkom. To pomeni, nič se ne bo zgodilo, to je samo farsa, da bomo neke ljudi preganjali, ker na sistemski ravni mi nismo dorasli zadevi. Veste, kaj mi je prej rekel gospod Stepišnik? Naš poslanski kolega, minister, ki mora oditi za veliko manjše prekrške, kot delajo drugi. Tudi mi. Glejte, kaj mi je rekel: "Energetski zakon je farsa in velik nateg državljanov. V energetskem zakonu so vgrajeni elementi korupcije, da bodo ljudje bogateli. Mi z energetskim zakonom ustvarjamo tako imenovane pajdaške kapitaliste …"
Magister Vogrin, predlagam, da se osredotočite na točko razprave.
Gospa predsedujoča, prejšnjo predsedujočo sem že vnaprej opozoril, da verjetno bo imela občutek, da ne govorim o temi, ampak to je samo občutek. Jaz govorim o bistvenih stvareh, ki zadevajo delo tega državnega zbora in tudi tega zakona, ki ga sprejemamo. Mi dajmo na sistemski ravni spreminjati zadeve. Potem bomo počasi lezli iz krize. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Zvonko Černač.
Ne morem, no, da ne bi najprej komentiral, lep pozdrav vsem. Drži, kar pravi kolega Vogrin, vendar je kolega Stepišnik v tistem času, ko se je energetski zakon potrjeval na vladi, bil še del vladne ekipe. In prav zanimivo bi bilo videti, ali ga je potrdil ali je glasoval proti. V tistem delu tu drži, kar je govoril kolega Vogrin, ki se nanaša na tako imenovano energetsko izkaznico, kjer so rešitve po nepotrebnem tako napisane, da bo desetkrat dražja, kot bi bilo treba. Danes govorimo o enem zakonu, ki po mnenju nekaterih naj bi bistveno pripomogel k temu, da bi Slovenija postala vsaj toliko normalna država na tem področju, kot je recimo Srbija, ki še ni v Evropski uniji, pa zna ločiti na eni strani zrno od plev in zna zapreti tiste, ki so veliki lumpi, je poenostavljeno povedano. Slovenija tega ne zna. Iz teh dosedanjih razprav bi lahko na kratko povzeli, da gre še za eno novelo, ki jo vsi podpiramo, ker itak škoditi ne more, kaj bistvenega pa k učinkovitejšemu pregonu najhujšega bančno-gospodarskega kriminala ne bo pripomogla. Če bi bil namen drugačen, bi že na osnovi veljavnega zakona, ki je bil sprejet v letu 2011, ne imeli nekaj primerov, ki jih lahko preštejemo na letni ravni na prste obeh rok ali pa celo na prste ene roke, ki se procesirajo po tem zakonu. Pomembno je tudi v razmerah, v kakršnih smo, kjer govorimo o oškodovanjih in o dokazljivo premoženjih milijonskega izvora, katerega izvora se ne da pojasniti, fokusiranje sistema v najhujši kriminal. Ne moremo se mi na tej točki, kjer smo zdaj, v tem globokem breznu, kjer imamo bančno-gospodarske tajkune z desetinami milijonov neupravičenega premoženja, ki si ga niso prislužili na pošten način, ukvarjati z malenkostmi. Pred časom smo imeli v tem državnem zboru, že pred leti, še v prejšnjem mandatu, bivšega predsednika Evropskega računskega sodišča gospoda Antončiča, ki je na vprašanje, kako oni izbirajo primere, kaj obravnavajo in kaj ne, glede na to, da smo verjeli, da imajo celo paleto teh možnosti, je povedal: "Ta zadeva je zelo enostavna. Med primeri, ki jih dobimo, ki jih naključno izberemo, pogledamo, kakšna dimenzija problema pri posameznem primeru nastaja in če pridemo recimo do številke 500 tisoč evrov, ali mislite, da smo mi nori, da se bomo s tem ukvarjali, ko vemo, da bi samo revizija stala milijon evrov. Vzamemo pa seveda tiste, kjer gre za 50, 100 milijonov evrov, v roke in jih pregledamo." Če bi mi v naši državi imeli razčiščene vse tiste velike primere, kjer gre za več 100 tisoč evrov, milijonov evrov, 10, 100 milijonov evrov, potem lahko pišemo zakone, ki bi se ukvarjali tudi z malo manjšimi problemi, predvsem pa potem lahko izvajamo postopke v teh primerih. Drugače pa se ta vlada, predvsem pravosodni minister, ki je zdaj trenutno za to zadolžen, s tem načinom, kot se zdaj dogaja, tudi sam diskreditira. In te besede in govoričenje o tem, kako ima ta vlada kot eno izmed prioritet, zapisano v koalicijskem dogovoru, novem, starem, v obeh verjetno, pregon gospodarskega kriminala, verjetno tudi bančnega, upam, da so vsaj ta dostavek napisali, je farsa. Zaradi tega ker se dogaja v operativi ravno nekaj drugega. Najbolj usposobljeni tožilci, ki naj bi sedeli na Specializiranem državnem tožilstvu, se ukvarjajo z minornimi primeri. Nekateri od njih seveda. Normalno, da potem ne morejo procesirati najhujših oblik in preganjati najhujših oblik kriminala. A je ovadba, ki je bila s strani anonimnih prijaviteljev vložena proti meni kot nekdanjemu ministru zaradi tega, ker sem ustavil razpis za prenovo ene cestninske postaje, ker so bile ponudbe med 550 in 850 tisoč evri, in sem ocenil, da so vse previsoke, in naj bi zaradi tega, ker sem to naredil, škodoval lastnemu ministrstvu, potem pa se je to zgodilo za bistveno manjši znesek, ali je ta ovadba stvar, s katero naj se ukvarja Specializirano državno tožilstvo, vas vprašam. Za katero bi tretjerazredni tožilec, ki bi jo dobil v roke na podlagi listinske dokumentacije, moral vedeti, da je to totalen blef. Ali naj se Specializirano državno tožilstvo ukvarja s prijavo, ki je bila podana tudi v času mojega mandata s strani ene od prijavljenih za direktorico DRI oziroma za dve mesti, ker je bilo razpisano mesto generalnega direktorja in člana poslovodstva? Eno prijavo je oddala istega dne na Opčinah, v Republiki Italiji, drugo prijavo je dala istega dne v Beogradu. In ker sta potovali malo več dni, zaradi tega časovnega razmika, nadzorni svet v eni točki ni opravil vsega in ni povabil na pogovor te gospe, mislim, da se je pisala Elena Taloverja iz Ukrajine. In je bil očitek, da je tukaj sum korupcije. In seveda anonimna ali pa celo nepodpisana prijava zoper mene in vse ostale. Jaz osebno kot takratni pristojni minister s tem postopkom nisem nič imel, ker je za to bil pristojen nadzorni svet tega podjetja. Ampak kaj hočem povedati, mimogrede, ta postopek še vedno ni zaključen, to še vedno teče, leto in pol se ta anonimna ovadba že procesira. S temi primeri se ob vseh javno izpostavljenih bančno-gospodarsko tajkunskih rabotah ukvarja naše tožilstvo in pravosodje. In mi bomo zdaj s tem zakonom, s to novelo po vašem mnenju, po mnenju nekaterih, večine, te probleme razrešili. Ne bomo jih, gospe in gospodje, dokler ne boste razrešili problema tukaj notri in dokler ne boste opravili tega miselnega preskoka in enkrat resno začeli preganjati tiste, ki jih je treba preganjati, ne pa zlorabljati zakonodajo za politične pregone. Dokler se to ne bo zgodilo, bodo v tej državi še vedno veselo odpirali šampanjce tisti, ki so si v okviru neke družbe, ki je prišla na slabo banko, dali izplačati za 21 milijonov evrov dividend konec lanskega leta, predhodno pa banko, katere solastniki so bili, pahnili na pleča davkoplačevalcev, Faktor banko, in vse kredite, ki so jih najeli, posledično tudi. Zakaj se ne gre gledat njihovega premoženja, zakaj proti njim ni bil sprožen noben postopek s strani Specializiranega državnega tožilstva, pa gre za milijone, zakaj se to ni zgodilo? Zakaj se pa je sprožil postopek zoper prvaka največje opozicijske stranke za domnevnih 200 tisoč fiktivne razlike v premoženju in zoper mrtvega posameznika, a ni dovolj živih, bančno-gospodarskih tajkunov, za katere se ve, da so oropali to državo in vse nas, in se jih ne preganja? Zakaj se to počne? Vedno večji odgovor na to vprašanje in vedno bolj prepričljiv je, da se to počne zaradi tega, ker vlada nima resnega namena, da bi s temi stvarmi razčistila. Nima resnega namena, da bi bila učinkovita pri pregonu teh najhujših kriminalnih dejanj. Če bi ta resen namen imela, potem bi prvi v vrsti, minister, ki je zadolžen za pravosodje, in minister, ki je zadolžen za notranje zadeve, oba prihajata iz Državljanske liste, dal ustrezne usmeritve, najprej na vladi sprejel ustrezen akcijski načrt in ukrepe, potem vsem ostalim, pravosodju, tožilstvu, da se določijo razumske in smiselne prioritete. In ko bodo vsi ti veliko gospodje procesirani in zaključeni, potem pa se verjetno lahko začnejo ukvarjati, tako kot je nekoč davno dejal nek politik, s kurjimi tatovi. Do takrat pa je to zavajanje javnosti in neresen namen ukvarjanja s temi rabotami. In ta novela je žal samo ena v seriji teh piarovskih potez, ki naj bi pokazale, kako je resen namen te vlade ta pregon in kako bolj učinkovito je naše pravosodje, kar je v največjem delu samo stvar ustreznega piarovskega pristopa. Minister, predsednica Vlade, predsednik Vrhovnega sodišča so pred dobrega pol leta podpisali neko zavezo glede tega, o rokih, ki se jih bo treba držati. Ali se ta zaveza danes uresničuje? Se ne. Na najbolj razvpitem primeru Patria lahko ugotovimo, da se ta zaveza krši. Višje sodišče bi moralo v skladu s to zavezo v procesu proti predsedniku največje opozicijske stranke, ki je bil obsojen na prvi stopnji, že odločiti. Pa ni. Danes je finsko sodišče v tem procesu, v procesu Patria, oprostilo obtožene za korupcijo, torej tiste, ki naj bi darila obljubljali. V Sloveniji pa je bil na prvi stopnji, in z njim še dva seveda, obsojen prvak največje opozicijske stranke, ker naj bi od tistih, ki so bili oproščeni, od teh torej, ki so bili oproščeni, naj bi neznanega dne na neznanem kraju na neugotovljen komunikacijski način prejel obljubo darila, in to ne zase, ampak za tretje, za stranko najbrž. Torej če bi bile prioritete vlade Alenke Bratušek pregon resničnega gospodarskega in bančnega kriminala, potem bi danes v teh postopkih morali biti številka 100 ali 200, ne pa 5 ali 10, in v teh postopkih bi že moralo biti do danes zamrznjeno premoženje vsem tistim, ki so bili že javno izpostavljeni in ki ne morejo in upajo pojasniti izvora tega premoženja. Zakaj ne? Zaradi tega ker je v veliki meri nastalo iz teh kreditov, ki jih bodo za njih odplačevali davkoplačevalci. Se pravi tisti, zaradi katerih so podjetja propadla in so ostali na cesti, bodo sedaj morali tem gospodom še odplačevati te kredite. Eden izmed teh, smo brali v enem izmed dnevnikov, si je pred dnevi umislil prenovo 37 milijonov evrov vredne vile v Švici. Ali je ta gospod, vas vprašam, v katerem od teh postopkov? Ali je bilo proti njemu že karkoli sproženo? Ali je bila že izdana kakšna začasna odredba, da se začasno zamrzne premoženje? Dokler tega ne boste storili, bolje da ne iritirate javnosti s takimi ali drugačnimi novelami, ki niso nič drugega, kot vladni piar za opravičevanje tistega, česar ta vlada ne želi storiti. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Ljudmila Novak. Za njo se pripravi gospod Mirko Brulc, potem gospod Borut Ambrožič. Izvolite, gospa Novak.
Hvala za besedo. Tudi v Novi Sloveniji menimo, da bi morali narediti nov zakon, kjer bi že začetna faza morala biti precej drugačna, kot je sedaj, kajti predno pride do postopka, traja precej časa in med tem časom lahko lastniki tega nezakonito pridobljenega premoženja že marsikaj naredijo s tem premoženjem. Torej začetna faza bi morala biti hitra, morda v tej smeri, da tam, kjer je več kot očitno, da nekaj ni v redu s tem premoženjem, bi se ga moralo odvzeti in potem lastnik dokazovati, od kod ga je pridobil. Če ga ima upravičeno, če si ga je pridelal, ga bo gotovo dobil tudi nazaj. Ne govorim o tistih majhnih vsotah, da bi se moral vsak državljan tresti, kako bo dokazal, na kakšen način si je zgradil hišo. Ampak imamo veliko primerov, kjer je že na daleč jasno, da s tem premoženjem nekaj ni v redu. Sedaj imamo tukaj novelo zakona, torej zakon, ki se je do sedaj izkazal kot brezzobi tiger. Morda bomo naredili sedaj nekaj zobnih vsadkov, pa bo lažje grizel, pa bo prišlo do nekega učinka. Predvsem pa mislim, da državljani od nas pričakujejo, da naredimo več reda v tej državi. In vsakič ko dobimo nove davke, najprej slišim, "tistim vzemite, ki so državo pokradli". In ta zakon naj bi to omogočal, čeprav imamo pomisleke in dvome, da se bo to res zgodilo. Banke so izropane, zato tudi mnoga podjetja uničena, ljudje so ostali brez služb, zato upravičeno od nas to pričakujejo. In kar lahko mi poslanci naredimo in kar je naša dolžnost, je zagotovo to, da naredimo vse, da se ta zakon izboljša, čeprav imamo dvome in mislimo, da bi moral biti novi. Predvsem pa bom sama vprašala strokovnjake, ki delajo na tem področju, kaj manjka temu zakonu, da ne morejo hitreje delati, kakšne predloge imajo. In bi tu predstavnike Vlade tudi vprašala, ali se res vsa stroka strinja s tem, ali so dovolj upoštevane njihove pripombe. Če mi naredimo vse, da je zakon dober, da bodo lahko delali, potem nimajo prav nobenega izgovora več, zakaj nekega postopka ne morejo pripeljati do konca in zakaj niso bolj učinkoviti. Tu moramo vsi poslanci biti v koaliciji, v koaliciji za čim boljši zakon, ki bo uresničljiv, ki bo učinkovit in ki bo dejansko dajal rezultate. Glede na to, kaj se nam je vse zgodilo v Sloveniji, kakšne milijardne luknje pokrivamo, na kako visokem mestu smo glede stopnje korupcije, mislim, da državljani od nas to več kot upravičeno pričakujejo, sicer bodo še naprej vpili na nas, da smo vsi lopovi, in mislim, da upravičeno, če mi svoje naloge ne bomo temeljito opravili. Torej moramo skleniti koalicijo poslancev, vseh poslancev, da se čim bolj potrudimo, da ne bo izgovora pri pravosodnih organih, zakaj se nečesa ne da narediti. To prevečkrat slišimo in potem zgleda, kot da smo mi tisti, ki preprečujemo, da bi bili zakoni bolj učinkoviti.
Hvala lepa. K besedi se je javila gospa državna sekretarka na Ministrstvu za pravosodje Tina Brecelj.
Hvala lepa za besedo. Lep pozdrav vsem! Nekaj odgovorov imam pripravljenih, pa bom začela po obratnem vrstnem redu in bom najprej gospe Novakovi odgovorila. Novela zakona je nastajala v sodelovanju s tožilstvom in sodstvom. Konkretno, sedeli smo skupaj in rešitve pripravljali, tako trdno verjamemo, da rešitve, kot so sedaj, bodo bistveno pripomogle k učinkovitosti in odpravile tiste morebitne ovire ali pa nedoslednosti, ki so sedaj to večjo učinkovitost preprečevale. Ko je novela nastajala, je stroka konkretno povedala, kje so ovire, in mi smo jih v zakon zapisali. V povezavi s tem odgovorom bi se navezala na vprašanje gospe Jelušič, ki je sicer ni v dvorani, pa vendar. Njeno vprašanje je bilo, ali smo upoštevali pripombe in mnenja Okrožnega sodišča v Ljubljani, ki je izključno pristojno za izvajanje tega zakona. Moj odgovor je, da, smo, smo upoštevali vsa njihova stališča, razen enega. To stališče pa je bilo, da ne bi bili več oni izključno pristojni za izvajanje tega zakona. Podan je bil predlog, da bi te postopke izvajala tudi druga okrožna sodišča. Mi smo argumentirano pojasnili, zakaj menimo, da naj zaenkrat ostane tako, kot je, torej Ljubljana izključno pristojna za vodenje teh postopkov. S tem mislim in upam, sicer me bo dopolnil, da sem odgovorila tudi že gospodu Jerovšku, kdo je zakon pripravljal in kaj bo storjeno glede povečanja učinkovitosti. Gospodu Vogrinu bi rada povedala v zvezi z njegovim mnenjem, da se zakon ne izvaja oziroma ne uporablja, naslednje. Dejansko se je zakon začel uporabljati 30. maja 2012. Vemo, da so finančne preiskave po tem zakonu potekale eno leto, torej dokaj dolgo obdobje zakon predvideva za izvedbo finančne preiskave. Sedaj na Okrožnem sodišču v Ljubljani že tečejo obravnave, torej postopki so v teku. Toliko glede izvajanja veljavnega zakona do sedaj. Zdaj še v zvezi z vprašanjem gospe poslanke Katarine Hočevar, in sicer njeno vprašanje glede obdobja, za katero se opravlja finančna preiskava. Tu bi rada povedala naslednje. Vedeti moramo, da je pogoj za sprožitev finančne preiskave po tem zakonu, torej dovolj za sprožitev finančne preiskave je sum, da je oseba storila kataloško kaznivo dejanje. Torej na eni strani imamo zgolj sum storitve kaznivega dejanja, na drugi strani pa civilni odvzem, ki ga ZOPNI predvideva, kar v bistvu pomeni pomemben poseg v ustavno varovano pravico zasebne lastnine. Bom takoj pojasnila, zakaj to vse govorim. Na tehtnici imamo dva zelo pomembna vidika, zato je pri obdobju potrebna previdnost. Tudi ko je govora o obdobju, imamo namreč opravka z ustavno varovanim vidikom oziroma z ustavno upoštevnim vidikom retroaktivnosti, zato je po našem mnenju 5 let pred letom storitve kataloškega kaznivega dejanja dovolj dolgo obdobje. Takšno je tudi mnenje tožilstva, in to predvsem zato, ker nas, ko je govora o odvzemu premoženja po ZOPNI-ju, zanima predvsem obdobje od storitve kaznivega dejanja pa vse do vložitve tožbe. Upoštevali smo ta ustavni vidik, ki sem ga pojasnila, ko je vendarle treba biti previden, pa tudi praktični vidik, na katerega je opozorilo tožilstvo, ne nazadnje pa je, ko se odločamo o obdobju finančne preiskave, treba vzeti v obzir tudi dejstvo, koliko časa Davčna uprava hrani podatke. Tudi ta element je tukaj upoštevan. Rada pa bi vendarle še enkrat povedala naslednje. Ta poudarek se mi zdi še posebej pomemben, da se že z uvedbo finančne preiskave zamrzne vse premoženje. Če to poskušam na primeru opisati. Če nekdo ukrade vozilo in s tem vozilom opravlja prevoze v obliki taxi službe, se mu bo ukradeno vozilo odvzelo po Kazenskem zakoniku, torej je predmet kazenskega odvzema. Ves zaslužek, ki ga bo od storitve kaznivega dejanja pa vse do vložitve tožbe, torej ves zaslužek, ki ga bo z opravljanjem te dejavnosti pridobil, pa je predmet odvzema po ZOPNI-ju. Naša razmišljanja pri civilnem odvzemu gredo predvsem v smer sedanjosti oziroma odvzema vsega premoženja, pač tistega, ki je bilo protipravno pridobljeno, od storitve kaznivega dejanja naprej. Zdi se nam povsem dovolj z vseh vidikov, ki sem jih opisala, da se pogleda v okviru finančne preiskave 5 let nazaj od storitve kaznivega dejanja. Pa še en vidik ni zanemarljiv, da sama finančna preiskava pa lahko traja leto oziroma celo leto in pol. Tako da tudi tukaj imamo dolgo obdobje zajeto. Toliko zaenkrat. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Mirko Brulc, za njim se pripravita gospod Borut Ambrožič in mag. Lejla Hercegovac. Izvolite, gospod Brulc.
Hvala lepa. Najprej sem hotel izreči čestitke kolegu Vilfanu za prejem Bloudkove nagrade za življenjsko delo v športu. Mislim, da je to lepo, da je med nami taka oseba. Zdaj pa k stvari. Poglejte, danes je bilo veliko vsega rečenega, tudi nepotrebnega, od tega, da ni politične volje [[…]]Ja, kaj vraga pa delamo, če ni to politična volja, da enkrat pridemo do pravih rezultatov! Jaz opozicijo prosim, saj so nekateri imeli take razprave, pomagajte, da skupaj pripravimo odličen zakon. Mi danes ne sodimo nekemu predsedniku največje opozicijske stranke, brezpredmetno je to razpravljanje tukaj. Ampak če nekdo reče, da ne ve, od kod je dobil 200 tisoč evrov [[…]]Ja, pa to ni taka reč, to je ena hiša, ljudje dragi, in ne veš, od kod si dobil, drugi ne ve, od kod je dobil 3 milijone in tako dalje. Nisem jaz začel teh razgovorov, to ste vi začeli na oni strani. Take ljudi je treba spraviti na pravo mesto. Konec. In odvzeti premoženje, če ne veš, od kod je. Poglejte, gospodarski kriminal, toliko ga je bilo, da ne morem verjeti, da ga je bilo toliko v naši državi. In hvala bogu, se zadnje obdobje te stvari rešuje tako in drugače. Zemljiškoknjižni dolg. Ja, kdo od nas je imel informacijo, da se to tako blazno zlorablja, v tisoče je šlo? Končno posegamo na to področje. Da bi lažje razumeli, ker verjetno veste, pravni jezik je včasih nerazumljiv, in ljudje ne vedo, kaj je zadaj. Če jaz ukradem kolo, me ujamejo, mi vzamejo kolo. To je premoženje. Sem obtožen, bom plačal pa še kazen. Nam se pa dogaja, da so ti grozni tajkuni ujeti, so na sodišču, so obsojeni, dobijo zaporno kazen, pa rečejo 50 tisoč evrov še kazni naj plačajo in tako dalje. To je pa že smešno. Danes je bila omenjena italijanska mafija. Na vrat so jim stopili takrat, ko so rekli, ne samo zapor – premoženje. Pa ne samo mafijcu, tudi teti, stricu, bratu in tako dalje. To se mora zgoditi. Mi moramo imeti tako zakonodajo – če odmislim zdaj, kaj se je dogajalo – ampak za naprej, da nihče ne bo imel želje po tem, da bi se okoriščal na tak način. Da bo takoj vedel, dobro, jaz bom šel v zapor, a tudi mojemu otroku bodo vzeli hišo, moji ženi bodo vzeli stanovanje in ne vem kaj vse. To je pomembno. Mislim, da tak zakon pripravljamo in tako je tudi prav. Jaz se strinjam s kolegom Toninom. On je rekel: "Zakon mora biti tak, da bo uporaben." Mi smo se že srečevali takrat, ko smo sprejemali to prvo verzijo, da je pravosodje reklo: "Ja, pa saj imamo zakone, ni problem, mi imamo zakon za odvzem premoženja." Ja, pa zakaj ga nismo vzeli? Ker ni bil življenjski ali pa ker se tudi ti pravosodni organi, pa recimo tožilec, sodnik, ne vem kaj, bojijo. Tam je padla bomba, enemu drugemu grozijo tako in drugače, vsak politik, ki je kakorkoli obsojen ali pa v procesu, grozi. Mi moramo te delavke in delavce v teh organih zaščititi. Maksimalno zaščititi. Veste, jaz doma doživljam to, da mi ljudje rečejo: "Ja, sedi v zaporu, ima pa 7, 8 apartmajev na morju in hišo pa to pa ono." In tisti sodnik, tisti tožilec, ki bo prišel do tega, da bo to premoženje odvzeto, saj ne veš danes, mi smo že v eni prejšnji točki govorili o agresijah in možnostih in tako dalje, ko smo govorili o policiji. Treba je zaščititi tudi te pravosodne organe, če poenostavim. Še enkrat pa pozivam, dajmo stopiti skupaj, ne delajmo inventure, kdo je pri komu kaj, kako, ampak kaj bomo naredili, da bodo ne samo ljudje zadovoljni, da bo pravici zadoščeno. Da tisti, ki ima maslo na glavi, nese porcijo tudi materialno. Jaz bom to novelo z veseljem podprl. Žal mi je, da je prvo branje, da ne gre hitreje vsa ta zadeva. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Zvonko Černač, imate repliko, izvolite.
Gospod Brulc me je verjetno napačno razumel, ko sem jaz govoril o prioritetah. To, da finančna preiskava ni uvedena proti prvaku Pozitivne Slovenije gospodu Jankoviću za 2 milijona evrov, je pa proti prvaku največje opozicijske stranke za desetkrat nižji znesek, je, če prav razumem, po mnenju gospoda Brulca odraz strahu tožilstva. Pred čem je torej to odraz strahu? Gospod Janković je predsednik največje vladne stranke. Torej se tožilci bojijo vlade. In zdaj mi povejte, kako bodo tej tožilci izvajali najhujše preiskave, če se bojijo lastne vlade?
Hvala lepa. Gospod Borut Ambrožič je bil naslednji na vrsti. Vidim, da ga sedaj ni v dvorani, zatorej ima besedo magistrica Lejla Hercegovac in za njo se pripravita gospa Sonja Ramšak in gospod Srečko Meh. Izvolite, magistrica Hercegovac.
Hvala lepa. Spoštovani predstavniki ministrstva, kolegice in kolegi. Ta zakon ali sprememba Zakona o odvzemu premoženja nezakonitega izvora je zelo pomembna. Zakon je pomemben za nas, za državni zbor, za vlado, pomemben je za vse državljane Republike Slovenije. Res je, kot je kolegica Ljudmila rekla, vsak ki pride v pisarno, prvo, kar pove, je, zakaj nimamo denarja, vzemite denar tistim, ki so ga nezakonito pridobili. Zato se mi zdi zelo pomembno, da imamo ta zakon na mizi. Seveda je to zakon, ki je star dve leti, in je normalno, da ga popravljamo, ker v prvi izvedbi ne moremo vedeti vse malenkosti, ki niso take, kot bi mi želeli. Cilj predloga torej vemo. Vemo tudi, da je to pravni postopek. Vemo tudi, da ga vodi državno tožilstvo, torej finančne preiskave, da odloča sodišče in da finančno preiskavo odredi državni tožilec. Teh pet let se je meni zdelo, pred letom, v katerem je bilo storjeno kaznivo dejanje, kratek rok, ampak po pojasnitvi državne sekretarke sem to pravilno razumela. Zdi se mi zelo dobro, da je pravdni postopek za odvzem premoženja nezakonitega izvora nujen in da se obravnava prednostno. Tega do zdaj nismo imeli. Poglavitne rešitve so navedene v devetih točkah in v drugem odstavku 2. člena, peti točki 4. člena, 7. členu in 17.a členu. Ne bom jih navajala, ker to vse piše v zakonu. Zdi se mi zelo lepo, da se je v spreminjanji ZOPNI-ja vključila tudi vstajniška civilnodružbena skupina FemA, potem gibanje Vseslovenska ljudska vstaja, potem vstajniška stranka Solidarnost, kar pomeni, da je tudi civilna družba sodelovala pri oblikovanju sprememb tega zakona. Vseeno bi rada prebrala, da smo od poznavalcev področja dobili namig, da utegne biti sprememba ZOPNI-ja dvorezna. Po eni strani naj bi res omogočila bolj učinkovito delovanje preiskovalcev, po drugi strani pa naj bi nekatere potencialne preiskovance tudi varovala pred "preveč" intenzivnim preiskovanjem. Teh namigov nihče ne želi izreči na glas, ker trditve v trenutni fazi ni mogoče dokazati. Zato je normalno, da povemo, da je premoženja domnevno nezakonitega izvora rezerviranega 230 milijonov evrov, da so tri tožbe za odvzem premoženja že bile vložene in da so 78 oseb začeli preiskovati v letu 2012. Kako je to urejeno v drugih državah? Avstrija ima to zakonsko zelo dobro urejeno, v Italiji se izvaja, čeprav ni zakonsko urejeno. Zakaj v Sloveniji, če je zakon bil dve leti, ni nič narejenega? Moj odgovor bi bil ta, da državljani Republike Slovenije, ko pride nov zakon, ga upoštevajo med 52 in 59 %. Za razliko od Anglije in drugih severnih držav, kjer jih blizu 90 oziroma 89 % takoj upošteva vsak zakon. To pomeni, da nimamo vedno slabih zakonov, ampak da jih ne upoštevamo, ko jih dobimo. Zato po dveh letih lahko govorimo, ali je bil dober zakon ali ni bil, ker ni zaživel iz različnih razlogov. Evropska unija si prizadeva, da vse imajo države podobne zakone. Lahko rečem, da po podatkih do sedaj 17 držav izvaja v Evropi to, kar si želimo. V prihodnosti Evropa meni, da bosta Poljska in Slovaška to najslabše izvajali. Ampak vseeno, mi smo veseli, da imamo danes spremembo tega zakona, da bo zaživel na drug način in mislim, da moramo biti vsi skupaj za ta zakon. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Sonja Ramšak.
Hvala za besedo. Spoštovana predsedujoča, spoštovana državna sekretarka s sodelavcem, poslanke in poslanci! Seveda se vsi strinjamo, da mora biti vsakemu, ki si je na nezakonit način pridobil kakršnokoli premoženje, to premoženje biti odvzeto. Ko gledam gradivo, ki ga je pripravilo pristojno ministrstvo, glede na to, da je bil zakon res sprejet novembra leta 2011 in da njegova uveljavitev sega v leto 2012, pa me kljub vsemu čudi, da je na podlagi tega zakona prišlo do odrejenih finančnih preiskav samo v 78 primerih in da je potem bila odrejena finančna preiskava po podatkih Vrhovnega državnega tožilstva v šestih primerih, od tega v enem primeru na območju Okrožnega državnega tožilstva Maribor in Specializiranega državnega tožilstva v petih primerih. Tudi ko gledam same zakonske rešitve, moram reči, da se v 8. členu, ko se dopolnjuje prvi odstavek 14. člena veljavnega zakona in ko o uvedbi finančne preiskave pristojni državni tožilec obvesti vodjo pristojnega državnega tožilstva, ki ustanovi finančno preiskovalno skupino in odredbo vroči tudi vodji Specializiranega državnega tožilstva, seveda ne glede na to, da ste rekli, da je bilo dogovarjano v strokovnih krogih, se pravi, v tožilstvu in sodstvu, pa vendar bi tu rekla, da gre za izjemno pomembno in zahtevno tematiko, zato bi pričakovala, da bo o teh stvareh odločalo dejansko Specializirano državno tožilstvo, skupine znotraj Specializiranega državnega tožilstva. Zakaj to govorim? Ker res le ljudje, ki so usposobljeni za odkrivanje tako organiziranega kriminala, ki lahko ugotovijo, da je bilo neko premoženje pridobljeno na nezakonit način, lahko potem tudi korektno vodijo postopek. Zakaj pa dvomim, da bo prišlo v teh primerih do tega? Še tako dober zakon ne bo pomagal, če ustrezni organi pregona in sodstva ne bodo sprocesirali stvari v razumnih rokih. Zakaj to govorim? Vemo, da imamo ogromne zaostanke na sodiščih, tudi pri gospodarskem kriminalu in tudi pri organiziranem kriminalu, še bolj me pa žalosti to, da določene zadeve, ki so povezane z organiziranim kriminalom, ostajajo na tožilstvih, na okrožnih državnih tožilstvih, da zadeve zastarajo in da jih ne procesirajo na način, kot se to dogaja drugje, da se v bistvu procesirajo posamezniki, ne ugotovi se pa, da gre za širše organizirane skupine. Ne bom navajala, kaj, zato ker glede na moje pisno poslansko vprašanje, ki sem ga zastavila v ponedeljek, sem na podlagi tega dobila že tudi opomine. Vsekakor podpiram ta zakon, ampak mislim, da nas čaka še veliko dela, da bomo od besed prešli k dejanjem. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Srečko Meh. Pripravita naj se gospod Mihael Prevc in gospa Alenka Jeraj.
Hvala lepa. Ta sprememba zakona bi pravzaprav zahtevala od vseh nas maksimalen angažma, da bi bil ta zakon najboljši, da bi zajel v danem trenutku vse tisto, kar mu manjka do danes. In če bi o tem razpravljali, če bi tako razpravljali, bi ne kazalo kaj dosti govoriti, ker so spoštovani tako sodišča kot tožilstva kot civilne družbe in vsi tisti, ki se na to spoznajo. Če pa govorimo o vsem skupaj ob tem zakonu, česa se ni naredilo, in me prav veseli, da je gospod Černač govoril o predsedniku največje opozicijske stranke, da je bilo govora o njem, bi res bil vesel, če bi vsi spoštovali sodišča, naše zakone in bi predsednik največje opozicijske stranke prevzel sodbo in spoštoval sodišča. Pa ne. Prav tako se mi zdi nesmotrno, ko danes govorimo o tem, da si kupuje koalicija čas. Kakšen čas, gospe in gospodje? Čas leta 2012? Leta 2013? V desetih mesecih je ta vlada, ta koalicija pripravila spremembe zakona, s katerimi bi izboljšali delo na tem področju in naredili prav to, o čemer danes govorimo, vzeli premoženje tistim, ki so ga neupravičeno pridobili in omogočili, da lahko pravosodni organi delajo in opravijo svoje delo. Mi pa ne bi smeli vzbujati tistega nezaupanja, da ni bilo vse v redu. Kdo pa naj dela, če ne pravosodni organi? In še eno vprašanje tistim, ki ste govorili, da ne bi smeli preganjati kurjih tatov. Katera je pa tista meja, ko jih ne bi smeli preganjati? Kdorkoli je kaj narobe naredil, ga je treba obravnavati in zakon ne bi smel imeti prav nobenih izjem pri tem. Kurji tat, 200 tisoč, 2 milijona, 200 milijonov – koliko? Zato mislim, da bi bilo prav, da se tako ne pogovarjamo in da poskušamo zakon izboljšati maksimalno. Moj poziv je v tem, naredimo vse, da bodo vsi tisti, ki so naredili karkoli narobe, tudi pravočasno kaznovani, zakonito kaznovani, ne da se mi tukaj spuščamo v to, ali je kdo kaj prav naredil ali ni prav naredil. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Zvonko Černač ima repliko.
Ja, gospod Meh pač ne more iz svoje kože. V tem času, ko boste na podlagi teh usmeritev, o katerih je govoril zdaj gospod Meh, preganjali kurje tatove, bodo svoj nezakonito nakopičen denar počistili še tisti, ki bi jih lahko preganjali, pa jih očitno ne boste, kajti za vas so pomembni kurji tatovi, za vas so pomembne majhne zgodbe, da se v javnosti prikazuje občutek, kako vlada podpira pregon tega gospodarskega kriminala, glede velikih ste pa samo močni v besedah in retoriki, in namesto njih ste tem državljanom naročili, da bodo namesto njih plačali okoli 5 milijard evrov teh njihovih rabot, kar vse skupaj predstavlja en del bančne luknje. Glede prvaka največje vladne stranke gospoda Jankovića, sem jaz samo vprašal, ali je to v skladu s tem načelom, da se njega v taki preiskavi ne obravnava, kjer gre za 2 milijona evrov, obravnava se pa očitno številne druge za bistveno manjše zneske, ob bistveno manj utemeljenih okoliščinah. O tem sem govoril, očitno je strah tožilcev in pravosodja pred to vlado tako velik, da se teh velikih lumpov ne upajo lotevati in zaradi takih besed, ko smo jih danes slišali, se jih tudi v bodoče očitno ne bodo, kajti zelo jasen signal je danes z vaše strani, da jih morajo pustiti pri miru.
Hvala lepa. Prehajamo na naslednjega razpravljavca. Gospod Mihael Prevc je naslednji, za njim gospa Alenka Jeraj in potem gospod Aljoša Jerič.
Hvala lepa za besedo, gospa predsednica. Spoštovana predstavnika Vlade, spoštovane kolegice in kolegi! Naj povem, da bom novelo Zakona o odvzemu premoženja nezokonitega izvora podprl, ker podpiram vsak doprinos k izboljšanju učinkovitosti za odvzem premoženja, pridobljenega na nezakonit način. Zdi se mi, da gre za zelo pomemben zakon, da gre za pomembno novelo in celo sem vesel, da predvsem iz opozicije prihaja klic, poziv, da je to tako pomemben zakon, da moramo stopiti skupaj, da moramo pri sprejemanju tega zakona skupaj sodelovati, da ga moramo na tak način še nadgraditi in mu dati še dodano vrednost. Ja, upam, da se bo to tudi zgodilo. Upam, da bo v nadaljevanju sprejemanja tega zakona v drugi obravnavi, tretji obravnavi, ko bomo obravnavali posamezne amandmaje, da ne bodo kar po tekočem traku zavrnjeni vsi amandmaji, ki jih bomo z iskrenim namenom, da se ta zakon izboljša, vlagali tudi poslanci iz opozicije. Strinjam se z vsemi tistimi, tudi iz naših opozicijskih vrst prihajajo ti pozivi, da je treba pri tem zakonu stopiti skupaj. Ko smo pred tremi leti že sprejeli zakon, ki naj bi preganjal tiste, ki pridejo na nezakonit način do premoženja, smo ga v Slovenski ljudski stranki tudi podprli, seveda tudi v upanju, da bo ta zakon dosegel svoj namen. Danes ugotavljamo, da ta zakon ni dosegel svojega namena, da ta zakon ni bil operativen, da ta zakon ni bil učinkovit. Delno smo slišali odgovore s strani predlagatelja, zakaj ni bil učinkovit, kje so razlogi in seveda močno upam, močno upam, da ta novela zakona prinaša vse tiste rešitve, prinaša vse tisto v smeri večje učinkovitosti tega zakona, da se bo vendarle ta zakon lahko izvajal. Pravzaprav me zelo, zelo žalosti, da imamo podatek, da še noben sodni postopek ni bil zaključen v zvezi s preganjanjem tistih, ki so na nezakonit način prišli do tega premoženja. Vesel sem, da smo danes precej enotnega mnenja. Vsi se strinjamo, da je na tem področju treba nekaj korenito spremeniti. Ne nazadnje državljani to od nas tudi zahtevajo. Ko jih iz dneva v dan obremenjujemo, ko jih vlada obremenjuje s takšnimi in drugačnimi davki, je pravzaprav prvo, na kar nas naši državljani opozarjajo, češ, zakaj pa vendarle ne odvzamete premoženja tistim, ki so ga pridobili na nezakonit način, pa toliko je teh ljudi. V tem zakonu vendarle upam, tako tudi predlagatelj zagotavlja, da ta novela zakona ni toliko usmerjeno v bistveno povečanje pooblastil posameznim organom ali sistematike zakona, ampak prav v boljšo koordinacijo vseh sodelujočih organov. Verjetno prav te boljše koordinacije vseh teh pristojnih organov do sedaj ni bilo, zato je bil tudi ta zakon, ki je še vedno v veljavi, tako neučinkovit. Iz tega predloga zakona tudi izhaja, da bo davčna uprava po 70-odstotni davčni stopnji obdavčila razliko med uradno pridobljenim in porabljenim premoženjem, kar pomeni, da podatki so. Podatki so, treba je samo pristopiti in te podatke uporabiti, da jih uporabijo tisti pristojni organi, ki so za to zadolženi. Kar nekaj vprašanj je še pri tem zakonu in sem prepričan, da ima ta zakon še kar nekaj manevrskega prostora in se ga bo dalo še dograditi v nadaljevanju. Eno od vprašanj, ki se mi poraja, je, kako bo s tistim premoženjem, ki ga nekdo na nezakonit način pridobi in ga potem nekomu podari. To se pravi, kako bo ugotovljeno, da je bilo to premoženje, ki je nekomu podarjeno, da je bilo pridobljeno na nezakonit način. Ta novela zakona pa vendarle odpravlja neverjetne zlorabe z zemljiškim dolgom. Vsi vemo, koliko zlorab se je na ta način zgodilo v Sloveniji. Ta zakon vendarle to zgodbo odpravlja. Še enkrat, spoštovane poslanke, poslanci, preidimo od vseh teh besed, ki so bile danes dane v tej dvorani, še k dejanjem. Naša naloga je, da v nadaljevanju sprejemanja tega zakona tudi sami doprinesemo v koaliciji in v opoziciji k izboljšanju tega zakona v smeri bistveno večje učinkovitosti, kot je bil učinkovit ta obstoječi zakon. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednja ima besedo gospa Alenka Jeraj.
Hvala za besedo. Jaz se strinjam z nekaterimi predhodniki, da popravki po navadi niso tako dobri, kot če bi napisali zakon na novo, če ocenjujete, da pač ni primeren in da se po njem ni dalo dobro delati. Za primer dam samo insolventno zakonodajo, ki jo kar naprej popravljamo, težav pa ni ne konca ne kraja, sredi postopkov se spreminja in na koncu niti stečajni upravitelji ne vedo, kaj naj delajo, da bodo zadostili zakonu. Slovenija je na prvem mestu po korupciji. Odkar imamo za nekatere zelo učinkovito komisijo, protikorupcijsko komisijo, smo se samo povzpenjali na lestvici navzgor in pristali zdaj na prvem mestu. Tudi sama imam nekaj težav s tem, kar ste nekateri predhodniki izpostavili, da mi nimamo težav, da se pregleduje predsednik opozicijske stranke, vendar pa je treba ob tem pogledati, kdo pa se ne preiskuje. Če je problem 200 tisoč evrov, ki jih je komaj nekdo seštel z uradnimi evidencami Gursa, pa s tem, kaj domneva, koliko je nepremičnina vredna, nas bi moralo bolj skrbeti, da finančne preiskave o dveh milijonih in nekaj več ni. V poročilu oziroma obrazložitvi k zakonu beremo, da je bilo odrejenih 6 finančnih preiskav, po enih podatkih potem 78, začasno zavarovanje premoženja še bistveno manj. O tem sem spraševala ministra Pličaniča, spraševala ga je tudi kolegica Kociprova, kolegica Eva Irgl. Podatki so za leto 2012, ne vem, kaj se je dogajalo celo leto 2013, o tem nimamo nobenega podatka, pač pa nam tukaj dajete stare podatke, ki smo jih dobili že v odgovoru na poslansko vprašanje maja lani. Jaz mislim, da bi morali, če želite, da je zakon aktualen, in naj bi bil, vložen je bil novembra, operirati s podatki, starimi eno leto. Imamo cel kup ljudi v tej državi, ki razpolagajo z milijoni, pa se jim ne zgodi nič. Spomnimo se, da je bilo odrejeno začasno zavarovanje premoženja gospoda Zidarja, ki je v več postopkih, bi moral biti že na prestajanju kazni, pa je seveda zbolel in ni sposoben prestajati kazni, ima pa veliko premoženja. Po tekočem traku vsi premoženje prepisujejo na svoje soproge, sorodnike in tako naprej. Zakonodaja, ki že sedaj velja, omogoča preglede tudi povezanih oseb in tudi zavarovanje premoženja teh povezanih oseb. Zakaj se to ne dogaja? Verjetno ne zaradi nas politikov, pač pa zaradi tistih, ki bi morali te postopke sprožiti. Predlagajo jih organi pregona, potem tožilstvo in na koncu odredi sodišče, o sodiščih pa bi bilo skoraj škoda izgubljati besed. Da bo odredil finančne preiskave generalni državni tožilec gospod Fišer, je iluzorno pričakovati, na primer proti gospodu Jankoviću zaradi dveh milijonov, ker vemo, da je takrat, ko je dobil podatke z Davčne uprave, ovadbo z Davčne uprave, je to nesel takratnemu predsedniku republike gospodu Türku. Najbrž on res ne bo tisti, ki bi predlagal tako finančno preiskavo, čeprav bi bila nujna. Jaz sem vodila preiskovalno komisijo v tem državnem zboru. Leta 2011 smo zaključili z delom, dali ovadbo na generalno državno tožilstvo in predlagali preiskavo. Očitno moramo pač politiki prijavljati, če ne bi bilo tiste komisije, se najbrž sploh ne bi nič zgodilo, ampak, ko smo mi pridobili podatke od Urada za preprečevanje pranja denarja, ki ne more ukrepati, pač pa ga je treba na to pozvati oziroma bi moral podatke komu odstopiti, smo jih mi posredovali na Davčno upravo, predlagali finančni pregled, davčno preiskavo in potem se je šele nekaj zgodilo in je Davčna uprava tudi dala tudi podatke naprej. Potem imamo spet nekega gospoda Isajloviča, tudi ne vem od kod gospodu toliko denarja, da je kupil del Tehnika iz Škofje Loke, s katerim zdaj lepo biznisira po Planici.
Predlagam, gospa Jeraj, da se na zakon osredotočite [[…]]
Govorim o finančni preiskavi in predlagam, da se naredi finančna preiskava. Če bi gospodje na tožilstvu gledali vsak dan poročila, bi lahko vsak teden odredili eno finančno preiskavo in kakšno stvar pripeljali do konca. Da ne govorim o gospodu Rigelniku in še o kom. Pri milijonih ni finančne preiskave, pri nekaj 10 tisoč evrih se pa ne vem koliko kriminalistov ukvarja.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Aljoša Jerič.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovane, spoštovani! Mi kot poslanci vsak v svojem obsegu razpravljamo o veliko problemih, in to marsikdaj na zelo populističen način. To počnemo tako levi kot desni. Veliko podporo so nam mediji, ki nam vsakodnevno nudijo široko paleto problemov, iz katere se napajamo. A vendar je naša naloga, naše poslanstvo, zato nas tudi imenujejo poslanke in poslanci, da poleg prepoznavanja problemov predvsem iščemo in sprejemamo rešitve. Vsi, ki danes tu govorite, da je ta predlog zakona nepotreben, da ni dober, da so ga napisali skorumpiranci, izvajate ravno te vrste populizem. Povsod vidite zarote, o rešitvah pa ne govorite. Niti o rešitvah, ki so zapisane v predlogu zakona, niti o alternativnih rešitvah, ki bi jih morali ponuditi kot poslanci, če bi že kritizirali te rešitve v obravnavi. A tega ni. Ker je današnja razprava o predlaganih spremembah zakona o odvzemu premoženja nezakonitega izvora, se bom tem spremembam tudi posvetil. V času od začetka uporabe zakona so bile pridobljene prve praktične izkušnje predvsem glede postopka finančne preiskave ter začasnega zavarovanja premoženja nezakonitega izvora. Državno tožilstvo in drugi pristojni organi so proaktivno pristopili k izvajanju postopkov po ZOPNI-ju, tako da že potekajo konkretni postopki. Glede na novosti institutov, ki jih ureja zakon, je sprejemanje njegovega delovanja v praksi še toliko bolj pomembno, saj je neizogibno, da so in bodo na podlagi izkušenj pristojnih organov potrebne dopolnitve veljavne ureditve. Po podatkih, ki so na voljo, še ni bil končan noben sodni postopek odvzema premoženja nezakonitega izvora. Navedeno je pričakovano glede na dejstvo, da lahko zaradi zapletenosti in obsežnosti izvora premoženja finančna preiskava po 17. členu ZOPNI-ja traja največ eno leto, iz objektivnih razlogov pa se ta rok lahko podaljša še za pol leta. Na podlagi navedenega je razumljivo, da že samo sprejetje ZOPNI-ja ni moglo dati takojšnjih rezultatov, pri tem pa je treba upoštevati, da gre po opravljeni finančni preiskavi in vložitvi tožbe na pristojno sodišče za redni sodni civilni postopek, ki traja tudi določen čas. Cilji novele so tako usmerjeni v zagotovitev še večje učinkovitosti ter čim bolj nemotenega sodelovanja pristojnih organov v Republiki Sloveniji in tudi v mednarodnem sodelovanju, kar izhaja iz analize prejetih pripomb pristojnih organov. Glede na novost institutov, ki jih ureja ZOPNI v slovenskem pravnem sistemu, bi bilo popolnoma neprimerno, če bi novela pomenila sistemske spremembe ureditve, s katerimi bi se porušil celoten koncept zakona in znova obremenili pristojni organi z novo ureditvijo. Glede na navedeno se predlagane spremembe osredotočajo na dodelavo sedaj veljavnega koncepta na podlagi pripomb vseh pristojnih organov, ki zakon izvajajo in se v praksi srečujejo z morebitnimi pomanjkljivostmi zakona. In katere so te poglavitne rešitve? Ena od rešitev je določba, s katero se ukinja subjektivna okoliščina, da je oseba vedela oziroma da bi morala vedeti, da je nanjo preneseno premoženje nezakonitega izvora, kot pogoj za odvzem tega premoženja. Subjektivni pogoj dobrovernosti prejemnikov namreč ni smiseln in se tako premoženje odvzame, če je bil prenos brezplačen ali za plačilo, ki ne ustreza dejanski vrednosti. V primeru, ko so plačali dejansko vrednost, pa se ta vrednost odvzame izvirnemu imetniku premoženja nezakonitega izvora. Glede na navedeno nejasnost bi tak pogoj v praksi močno otežil dokazovanje in s tem učinkovitost postopka po tožbi zaradi odvzema premoženja nezakonitega izvora. Naslednja rešitev. Celovito in podrobno se ureja ureditev evidenc, in sicer zaradi uskladitve z Zakonom o varstvu osebnih podatkov ter zagotovitve ustrezne zakonske podlage. Drugačna ureditev davčnih postopkov v zvezi s premoženjem nezakonitega izvora. Po dosedanji ureditvi se z dnem začetka pravdnega postopka za odvzem premoženja nezakonitega izvora ne more začeti noben davčni postopek na tem premoženju, vendar je z vidika davčnega prava primernejša rešitev, da se po začetku pravdnega postopka za odvzem premoženja nezakonitega izvora na nepremičnem premoženju ne more začeti le postopek odmere davka prometa na nepremičnine ter davka na darila. Po veljavni ureditvi je po začetku pravdnega postopka za odvzem premoženja nezakonitega izvora onemogočen prav vsakršen davčni postopek, kar pa ni smiselno. Poleg tega se v novem drugem odstavku doda, da se po začetku pravdnega postopka ne more začeti postopek poplačila zemljiškega dolga, saj se s tem skušajo preprečiti zlorabe lastnikov, ki so že ustanovili zemljiški dolg in skušajo z zemljiškimi pismi onemogočiti odvzem premoženja nezakonitega izvora. Naslednja rešitev je bolj jasna definicija premoženja nezakonitega izvora in pojma lastnik. Kot premoženje nezakonitega izvora se šteje tisto premoženje, ki ni bilo pridobljeno na podlagi zakonitih dohodkov oziroma na zakonit način. Iz veljavnega 5. člena ZOPNI je opuščena navezava na razloge za sum, da je imetnik premoženja nezakonitega izvora storil kataloško kaznivo dejanje, saj je to dejstvo relevantno predvsem z vidika procesne predpostavke za uvedbo postopka po ZOPNI, nima pa to dejstvo nobenega vpliva na sam obstoj premoženje nezakonitega izvora. Predlagana je tudi sprememba definicije pojma lastnik, ki je sedaj opredeljena kot oseba, ki ima ali se v upravnem prometu izkazuje kot imetnik premoženjske pravice. Naslednja sprememba in pomembna novost je tudi določba iz 3. odstavka 7. člena ZOPNI, ki izrecno določa stranke pravdnega postopka za odvzem premoženja. Veljavni 7. člen zakona določa pristojne organe le glede faze vodenja postopka finančne preiskave, ne določa pa, kateri organ je pristojen za vlaganje tožbe in zastopanje Republike Slovenije kot tožeče stranke v postopku za odvzem premoženja. S predlagano spremembo se zato v novem tretjem odstavku zaradi jasnosti, celovitosti in večje koherentnosti zakona izrecno določa, da je za vlaganje tožbe in zastopanje Republike Slovenije kot tožeče stranke v postopku za odvzem premoženja pristojno Specializirano državno tožilstvo. Tako tretji odstavek daje jasno pooblastilo Specializiranemu državnemu tožilstvu za zastopanje Republike Slovenije kot tožeče stranke. Naslednja sprememba. V zakonu se določi obligatorna ustanovitev finančne preiskovalne skupine, ki jo ustanovi vodja pristojnega državnega tožilstva, o tem pa nato obvesti vodjo Specializiranega državnega tožilstva. V njej sodelujejo poleg pristojnega državnega tožilstva, ki je vodja finančne preiskovalne skupine, še predstavniki Policije, Dursa, Cursa, Državnega pravobranilstva, Urada Republike Slovenije za preprečevanje pranja denarja, Komisije za preprečevanje korupcije ter Agencije za trg vrednostnih papirjev in Agencije za varstvo konkurence oziroma Računskega sodišča. Za člane finančne preiskovalne komisije se predlagajo predstavniki tistih organov, katerih znanje in pristojnosti so potrebni za uspešno opravo vseh preiskovalnih dejanj. Do sedaj je bila v zakonu predvidena zgolj možnost ustanovitve finančne preiskovalne skupine, ki je bila v pristojnosti vodje pristojnega državnega tožilstva oziroma na predlog navedenih državnih organov. In zadnja sprememba, ki jo omenjam, na koncu je treba omeniti še to novost, in sicer iz novega 17.a člena, s katerim se preiskovancu omogoča seznanitev z zbranimi podatki v finančni preiskavi ter predlagati svoje dokaze. Gre za varstvo ustavno zagotovljene pravice do kontradiktornosti. S tem se daje preiskovancu možnost, da še pred vložitvijo tožbe in začetkom sodnega postopka poda svoja stališča in dokaze o zakonitosti izvora svojega premoženja. V ta namen je v zakonu predviden narok, ki se opravi na pristojnem državnem tožilstvu, na katerem pristojni državni tožilec seznani preiskovanca z ugotovitvami iz finančne preiskave in mu omogoči, da poda argumentacijo in dokaze o izvoru premoženja nezakonitega izvora. Glede na predlagane rešitve bom predlog spremembe zakona v naslednjem postopku podprl.
Hvala lepa. Ste zaključili? Hvala lepa, gospod Jerič. Nadaljujemo z naslednjim razpravljavcem. Prijavljen je gospod Rihard Braniselj. Izvolite, gospod Braniselj.
Hvala lepa. Pred časom je bilo v eni od razprav povedano, da je ta Zakon o odvzemu premoženje nezakonitega izvora neoperativen. Jaz se s tem ne morem strinjati. Neoperativen je lahko samo tisti operativec, ki tega zakona ne izvaja. In operativec, ki mora ta zakon izvajati, mora biti profesionalec. In profesionalec zakona ne bere, ampak ga tolmači. In vsak zakon ima določeno filozofijo, ki jo je treba zasledovati. Ne pristajam na to, da je to krivda, da se do zdaj te stvari niso izvedle tako, kot bi se morale. Nekaj stvari bi povedal še glede zemljiškega dolga. Tu bi ponovno pozval Ministrstvo za pravosodje, da čim prej opravi domačo nalogo, in mislim, da jo že dela, in potem bomo imeli to zgodbo pravzaprav zaključeno tako, da bomo olajšali procesiranje oziroma izpodbijanje vseh tistih zemljiških dolgov, ki so ta trenutek fiktivno vpisani v zemljiških knjigah in ščitijo premoženje, ki pripada državi. Pri vsem tem bi dal tudi nek predlog. Problem pri izpodbijanju fiktivnih zemljiških dolgov bodo sodne takse. Vemo, da so te nepremičnine zavarovane z zemljiškimi dolgovi, ki se glasijo na milijon in več evrov. Tisti upnik, ki je že tako brez premoženja, ki mu je nekdo dolžan, bo moral zbrati še 50 ali 100 tisoč evrov sodne takse, da bo lahko sploh vložil tožbo za izpodbijanje tega fiktivnega dolga. Jaz bi predlagal, da bi šla tu država naproti in te upnike oprostila plačila sodnih taks za tožbo. Mislim, da se mora država v tem trenutku počutiti tudi malo krivo, krivo za to, da je to trajalo leta in leta, ko so se ti zemljiški dolgovi bohotili, šli v izrecno škodljivost, v izrecno goljufivost, in bi bila oprostitev sodnih taks na mestu in poštena. Če se vrnem na Zakon o odvzemu premoženja nezakonitega izvora, bi opozoril na sledeče. Vsa teža procesiranja in uspeha bo na okrožnih državnih tožilcih. Že zdaj vemo, da je tožilstvo podhranjeno, in jim s tem zakonom dajemo močno orodje, od katerega si obetamo veliko izplena. Po drugi strani moramo pa zagotoviti, da bomo imeli ekipo, ki bo to lahko izvajala, ekipo dobrih tožilcev. Moramo vedeti tudi to, da po tem zakonu imamo določene roke, v katerih morajo tožilci stvari izvajati, in gre za prednostne zadeve. Zato bo treba tožilstvo tudi okrepiti, tako kot je ta vlada okrepila tudi Nacionalni preiskovalni urad in vse tiste institucije, ki jih nujno potrebujemo za to, da preganjamo organizirani kriminal in korupcijo, pa tudi vse tiste inštitucije, od katerih pričakujemo, da bodo storile vse, da povrnemo v državni proračun tudi nezakonito pridobljeno premoženje. Seveda pa je ta zakon primeren za nadaljnjo obravnavo in Državljanska lista oziroma sam osebno ga bom podprl.
Hvala lepa. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi prvega odstavka 71. člena Poslovnika Državnega zbora še kdo razpravljati. Vidim interes za razpravo, zato odpiram prijave za razpravo. Besedo pa dobi na koncu tudi predstavnica Vlade. Vsak razpravljavec ima na voljo 5 minut. Prvi ima besedo gospod Tomaž Lisec.
Spoštovana podpredsednica, hvala. Morda edino za začetek, da me resnično moti, ko posamezni poslanci predstavljajo svoje lastno stališče, potem pa celotno svoje besedičenje izvzamejo iz ciljev, namenov in pa razloga zakona. Jaz mislim, da je v pristojnosti vlade, da nam to predstavi. Tako da bi morda, predsedujoča, za naslednje razprave, opozorili takšne razpravljavce, da naj povedo, kakšno je njihovo stališče, ne pa da preberejo razloge, cilje in namene vlade in rečejo na koncu, da se s tem se strinjajo, in je to to. Toliko za začetek. Jaz samo mislim, da osnovni zakon oziroma ta veljavni zakon niti ni tako problematičen, problem pa je izvajanje tega zakona. Ampak to je očitno praksa, ki se v Sloveniji dogaja ne samo na tem področju odvzema premoženja nezakonitega izvora, ampak tudi na drugih zadevah. Če bi pogledali celotno slovensko zakonodajo na tem področju, pa naj si bo to kazenski zakonik ali podobno zakonodaja, je mehanizmov, ki jih imajo posamezni subjekti oziroma organi, več kot dovolj, da bi se lahko posamezne zadeve sankcionirale in bi lahko tudi dokončno postali tisto, o čemer vsi sanjamo, predvsem pa vsi veliko govorimo, to pa je pravna država, pravna varnost vseh ljudi, odvzem pridobljenega premoženja na nezakonit način in tako naprej. Vedno pa se zatakne, ko napišemo zakon, in to kljub sodelovanju strokovne javnosti, kljub vsemu sodelovanju ne vem koga, kljub vsem službam na posameznih ministrstvih, ampak glej ga zlomka, če že ne naredimo kardinalne napake na podzakonskih aktih, potem pridemo pa do napake pri samem izvajanju zakona. Pri tem zakonu bosta glavnino dela nosila tožilstvo in pa sodstvo, to sta dva organa, ki se jima, če imam pravilen spomin, s proračunom določena sredstva tudi jemljejo. Tako da je že tukaj prvi opomin, ali bo ta zakon kljub najboljšim obetom zaživel tako, kot si želimo. Sicer je, tako kot sem že prej v stališču poslanske skupine rekel, določen napredek. Mislim, da največji napredek je, pa upam, da se ne bom motil, da danes o tej temi govorimo, mislim da, že tri ali štiri ure, tako da bo javnost seznanjena in bodo spet rekli, "poglejte, vlada nekaj pripravlja, poslanci se vsi strinjajo, super, fino" drugi dan bodo že marice, očitno bodo pa marice tisti dan, ko se bo verjetno kaj takšnega zgodilo, da se bo preusmerila kakšna druga pomembna zgodba. Jaz sam največ pričakujem pri tem zakonu glede vprašanja zemljiškega dolga. Tukaj resnično pričakujem, da se vsi skupaj poenotimo, da se ta institut ne bo zlorabljal, kot se je v preteklosti, ampak da naredimo ta institut tako, kot smo vsi imeli dobre namene že pri obravnavi prvega zakona oziroma pri veljavnem zakonu. Resnično mi pri tem zakonu večkrat pade v spomin tista zaveza ali dogovor med slovensko vlado in pa pravosodjem, kako bodo vse super fino reševali, potem pa čakamo skoraj več kot pol leta na nek zakon, analize so še iz maja 2012, mi smo pa že januarja 2014. Jaz upam, da ministrstvo, pa tudi potem tožilstvo, pa sodstvo pa tudi vsi ostali organi, da bodo dali tempo, če vlada res govori, da je to spet ena izmed prioritet te vlade. Pričakujem, da se intenzivnosti veliko bolj s hitrim tempom dogajajo, ne pa da vsakih pet mesecev, šest mesecev se spomnimo, "ops", imamo pa ta zakon, sčasoma je pa le treba kakšno določbo izvajati, potem pride do kakšne znane medijske zgodbe, potem pa pridemo v to kolesje, tožilstvo, sodstvo, kjer pa vidimo, da se zgodbe zelo redko oziroma zaenkrat po tem zakonu niti ne končajo. Resnično mi je žal, da niste bolj upoštevali mnenja strokovne javnosti, bili ste pa vsaj toliko pošteni, to pa pohvala, da ste sami zapisali, kaj vse je strokovna javnost predlagala in česa niste vi upoštevali v predlogu zakona. Morda samo za konec opazka glede Okrožnega sodišča v Ljubljani. Resnično, zakaj ne bi še enkrat razmislili, zakaj je Ljubljana top center. Prej sem dobil SMS, ko me je kolega vprašal, ali so največji lopovi izključno v Ljubljani ali pa ta vlada očitno ne zaupa drugim sodiščem, kajti očitno so neprave barve, stroke ali ne vem česa, da se ne da, da bi delali tisto, za kar so verjetno tudi sami usposobljeni. Hvala.
Hvala. Gospa Alenka Jeraj ima besedo. Še pred tem bi samo povedala, gospod Lisec, glede na vaš predlog meni kot predsedujoči, res ne morem glede na ustavno svobodo govora nikomur od poslank in poslancev nekako prepovedati, da tako rečem, ali pa jim kakorkoli odreči možnost, da bi prebrali ali povedali cilje, vezane na zakon, o katerem govorimo. Seveda je bila tudi danes razprava različna. Nekateri so povzemali ugotovitve preiskovalnih komisij, drugi drugih zadev, tako da res je bilo vsakega nekaj. Se strinjam z vami, da želite, da bi tukaj predvsem vsak obrazložil svoje osebno stališče o zakonu, vendar svoboda govora je tista. Izvolite, gospa Alenka Jeraj.
Hvala za besedo še enkrat. Jaz podpiram vse korake v pravo smer k izboljšanju zakonodaje, se pa moram strinjati, da zakon ni vse, tako kot je rekel kolega Braniselj, na koncu so vedno ljudje, ki zakon izvajajo in lahko ga izvajajo temeljito ali pa malo manj temeljito. Če se spomnite enega primera, ko so bili zaprti obtoženi v aferi Balkanski bojevnik, je eden od gospodov kar iz pripora prodal svoj lokal za dva milijona, notar je prišel v zapor, to so lepo tam uredili. ker se je bal, da če bi bil obtožen, bi mu lahko tudi vzeli premoženje, ga je v času pripora prodal. Glejte, ob nadzoru, ob vseh mogočih institucijah, se pravi zapornih, vsi so vedeli, da je prišel k njemu notar, da sta overovila pogodbo, da je iz zapora v bistvu prodal svoj lokal. Mislim, da se to lahko stori samo v Sloveniji. Ampak se ni nič zgodilo ne tistem sodniku, ki je delal na primeru, ne tistemu tožilcu oziroma tožilki. Takih anomalij si najbrž ne bi smeli privoščiti. In najbrž je na tak način še kakšno premoženje počistil ali pa ga pospravil kam drugam, da mu ga morda ne bi vzeli. V zadnjem času prihajajo razni botri in strici, starejši gospodje, ki vidimo, da so kljub svojim letom še zelo aktivni in agilni. Primer, ki sem ga prej že izpostavila, gospoda Isajloviča, ki je bil v nekem obdobju celo svetovalec finančnega ministra v tej državi, sprejemal bančnike, počel vse mogoče, očitno pri svoji plači uspel toliko zaslužiti, da si je lahko kupil zdravi del podjetja Tehnik Škofja Loka, današnji Gorenjc, ki dela v Planici. Tam se ponovno pojavi gospod Lukšič, takratni minister za šolstvo, ki je to delo oddal temu gospodu, očitno [[…]]
Gospa Jeraj, a bi bilo možno o zakonu, ne o osebah, ker se zdaj ne morejo braniti, vam obrazložiti zadev?
Gospa Brunskole, zanima me, kaj imate z gospodom Isajlovičem, da ga ne smemo omenjati tukaj?
Prosim, če se opredelite na zakon.
Sam se je hvalil, da je urejal banke, da se spozna na zadeve, gospodu Križaniču je svetoval, nekje smo brali celo, da mu je svetoval, da naj da v Probanko in Faktor banko leta 2009 300 milijonov. Jaz ne vem, zakaj ga ne smemo omenjati. Saj očitno je zelo uspešen in prodoren, če lahko vse take stvari počne. Sprašujem se, ali moram ponovno, kot sem za sina gospoda Jankovića, predlagati jaz finančni pregled, davčno preiskavo, ker ne vem, jaz, kot sem prej rekla, nimam tako slabe plače, pa ne bi mogla kar enega podjetja kupiti. Ne vem, od kod gospodu Isajloviču toliko denarja in če se organom pregona to ne zdi vsaj malo čudno, da bi te stvari pogledali. Podoben primer je gospod Rigelnik. Jaz moram govoriti o imenih, ker se pogovarjamo o milijonih in o ljudeh, za katere sem prepričana, da so pridobili premoženje na nezakonit način, ki bi jim moralo biti odvzeto, ali pa bi moral biti vsaj podan predlog za začasno zavarovanje premoženja, dokler se ne ugotovi, od kod jim milijoni. Malo je ljudi v tej državi, ki imajo milijone zaslužene s svojo plačo. In teh nekaj bi pa lahko učinkovito preganjali, če bi jih seveda želeli. Gospod Rigelnik, najmanj kar je naredil, Probanko, Faktor banko je izčrpaval, nevestno delal, da je pripeljal stvar nekajkrat na rob prepada. Kot sem omenila, gospod Križanič je 2009 vložil notri 300 milijonov, v lanskem letu, konec aprila je imel gospod Čufer, minister za finance, podatke, da sta Probanka in Faktor banka pod vodo, pa je kljub temu maja nakazal novih 100 milijonov v obe banki. Sedaj sta obe banki in njuni dolgovi obešeni na pleča davkoplačevalcev. Vsi bomo to plačevali, gospod Rigelnik je pa, ki je 16 let stanoval v hiši, ki so jo sedaj zarubile banke, ki je bila last podjetja, niti ne njegova. Ne razumem, zakaj se mu ne zarubi luksuzno stanovanje, ki ga je kupil za pol milijona evrov. Od kod mu ta denar? Najmanj, kar je, bi predlagali začasno zavarovanje in pregledali, kako je do tega prišel. O teh ljudeh se sprašujejo davkoplačevalci, zakaj sedijo na milijonih in na svojem premoženju, mi bomo pa plačevali njihove dolgove vsi skupaj, ker smo si pač to obesili oziroma nam je to ta vlada obesila na pleča. Mi smo bili proti in vedno bomo proti takim malverzacijam, naj plačajo svoje dolgove tisti, ki so jih naredili.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Zvonko Černač. Še vedno naj spomnim, da razpravljamo o Predlogu zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o odvzemu premoženje nezakonitega izvora in bi predlagala, da se tudi razprava vrti o tem zakonu, ne o dotičnih osebah. Izvolite, gospod Zvonko Černač.
Ja, hvala lepa. Jaz mislim, da ravno o tem razpravljamo, ali bo ta zakon oziroma novela tega zakona kaj pripomogla k temu, da bo premoženje najprej zamrznjeno, potem pa tudi, če bo spoznano, da je bilo nezakonito pridobljeno, vi govorite 70-odstotno, mi pravimo, da naj bo pač vse odvzeto tistim, ki so si tako premoženje nezakonito pridobili. Govorimo o tem, da gre na tej točki, ko je v proceduri ta zakon, spet še za eno od piarovskih potez te vlade, ki naj v javnosti utrjuje prepričanje o njeni veliki zavzetosti za boj proti gospodarskemu kriminalu, korupciji, bančnemu kriminalu in vsem najhujšim rabotam. Junija lani so Vlada, minister za pravosodje in javno upravo, predsednik Vrhovnega sodišča sopodpisali neko javno zavezo slovenskemu ljudstvu, kako bodo izboljšali stanje v pravosodju, kjer je glavni del te zaveze nek statističen prikaz, ki se bo uspel skozi obdobje uresničiti, da je zaradi tega stanje na tem področju pregona najhujše kriminalitete ugodnejše. Konkretni primeri štejejo, konkretni primeri in številke. V povezavi s številkami naj odgovorim na tej točki gospodu Mehu, ki je prej govoril, kje pa je meja med tistim, kaj naj se v tem okviru preganja in kaj ne. Meja, gospod Meh, je že zdaj v zakonu določena, se ne spreminja in je z vidika enega povprečnega državljana relativno visoko postavljena. V naših razmerah, kjer govorimo o rabotah nekaj deset milijonov evrov, je pa prenizka. Pa naj ostane taka, kot je, mi s tem nimamo problemov. Problem je, da mora biti percepcija tožilstva in pravosodja v smeri pregona najhujših. Ne pa, da se v javnosti na podlagi dosedanjega izvajanja tega zakona, o čemer govorijo slabe statistike, utrjuje prepričanje, da ta zakon bistveno bolj kot nekemu pregonu nezakonito pridobljenega premoženja ali pa premoženja, ki je bilo pridobljeno na sumljiv način, vedno bolj služi kot inštrument za politične pregone, kot pa za pregone tistih, ki so si v zadnjih 20 letih pridobili več 10 ali celo več 100 milijonov evrov vredno premoženje, katerega velik del bomo skozi višje davke odplačali preko pokrivanja bančne luknje. Vsi. V največji meri bodo udarjeni ravno tisti, ki so jih ti oropali še služb in njihove prihodnosti, in mladi, ker bo zaradi tega ogrožena njihova perspektiva, ker se država zaradi povračila teh bremen iz preteklosti ne bo mogla normalno razvijati naprej. In velik del te odgovornosti seveda nosita pravosodje in tožilstvo. Jaz se ne morem strinjati z oceno gospoda Branislja, da je tožilcev premalo. Ne. Vse statistike govorijo, oprostite, drugače. Govorijo, da jih je preveč in da so premalo učinkoviti –, tako tožilci, kot sodniki. Prej sem vam navedel konkretne primere, s kom vse se ukvarja oddelek, ki naj bi se ukvarjal z najhujšimi oblikami kriminalitete v tej državi. In tukaj je problem, gospe in gospodje. In tega problema ta vlada ne bo odpravila, ker nima tega namena. Nima tega namena. To se kaže tudi skozi novelo tega zakona in skozi celotno delovanje aktualnega ministra. Ker mora ščititi tiste, ki so nedotakljivi, ker je bilo prej rečeno, očitno se tožilci bojijo odpirati velike primere. Bojijo se, očitno. Kajti drugače se bi enaka preiskava, kot se vodi proti liderju največje opozicijske stranke, vodila za desetkrat večji znesek iz istega primera proti liderju Pozitivne Slovenije, ki vodi to vlado. Gospod Janković, smo govorili, da v istem primeru je bil osumljen, da naj bi za dva milijona in nekaj evrov ne znal pojasniti, od kod jih je dobil. Pa se takšna preiskava proti njemu ne vodi. Ali bo zdaj ta novela zakona omogočila enako obravnavo vseh ali ne? Mi trdimo, da ne. Mi trdimo, da se bodo te stvari še naprej dogajale, kot bo s strani politične oblasti trenutne vladajoče koalicije spuščen signal tistim, ki naj bi te procese izvajali na nepristran in neodvisen način. In tega signala ni, kajti v drugem primeru se minister za pravosodje ne bi na tako neustrezen način odzval, ko je v javnost prišel ta podatek o tem, da se ta preiskava vodi. Ampak bi se vprašal, javno, kako je mogoče, da se ne vodi proti nekomu, kjer je v igri desetkrat višji znesek, in še proti številnim, kjer so v igri stokrat ali več višji zneski. Pa tega ni dejal. In to je jasen signal, da tudi ta novela ne bo izboljšala stanja pri pregonu najhujših oblik kriminala.
Besedo ima gospa Tina Brecelj, državna sekretarka na ministrstvu za pravosodje.
Hvala lepa za besedo. Najprej bi rada pojasnila oziroma odgovorila na razmišljanje gospoda Lisca. Na njegova stališča glede izključne pristojnosti Okrožnega sodišča v Ljubljani. Rada bi povedala naslednje. Kot je bilo danes tukaj že ugotovljeno, je eden glavnih doprinosov te novele prav to, da se predvideva oziroma zapisano je bolj tesno sodelovanje vseh, ki so za odvzem oziroma v postopku odvzema premoženja nezakonitega izvora pristojni. In ker vemo, da bo tukaj moralo ključno vlogo odigrati Specializirano državno tožilstvo, ki ima sedež v Ljubljani, se nam zaenkrat zdi primerno, da ostane tako, kot je, torej da se tudi sodni postopki izvajajo na sodišču v Ljubljani. To je eden od razlogov, res zagotoviti tesno sodelovanje vseh akterjev, ki jih problematika zadeva, drugi razlog pa je, da je upoštevaje načine dela sodišč tudi potrebno, ker gre za nov zakon oziroma zakon, ki bo šele zdaj začel polno učinkovati, da se vendarle najprej oblikuje sodna praksa. Da se tukaj, kjer se postopki že izvajajo, oblikuje sodna praksa, v nadaljnjih korakih pa je dopusten tudi razmislek širitve teh postopkov na druga okrožna sodišča. Bi pa rada povedala še to, da ukrepi za zagotavljanje učinkovitosti dela sodišč vendarle kažejo, da je pomemben pogoj za zagotavljanje učinkovitosti prav specializacija. Mi imamo specializacijo že na izvršilnih postopkih, zemljiškoknjižnih postopkih, postopkih druge stopnje Torej ne več povsod vse, vendar podatki kažejo, izkušnje kažejo, da je pogosto prav specializacija ključ za doseganje večje učinkovitosti. Toliko glede sodnih postopkov oziroma samega sodnega postopka. V povezavi s tem bi rada odgovorila še gospe Ramšakovi, ki je po mojem mnenju povsem pravilno opozorila na potrebo po vključitvi Specializiranega državnega tožilstva. Tukaj bi rada rekla, da smo to potrebo oziroma to nujo zaznali tudi mi, zato smo v noveli zapisali in se v bistvu navezujemo na predvideno novelo Zakona o državnem tožilstvu, ki naj bi na Specializiranem državnem tožilstvu celo uvedla poseben oddelek za odvzem premoženja nezakonitega izvora. Finančno skupino pa po Zakonu o odvzemu premoženja nezakonitega izvora ustanovi okrožno državno tožilstvo. To pa zato, ker je to tožilstvo tisto, ki prvo dobi informacijo o kaznivem dejanju. Treba pa je vedeti, da že tudi v tej fazi Specializirano državno tožilstvo sodeluje, torej je ves čas zraven. Ustanovitelj skupine pa je vendarle tisti, ki ima prvi vse informacije pri roki. Ker sem prej kar nekaj govorila o tem, zakaj smo se odločili, da ostaja za obdobje finančne preiskave petletno obdobje pred storitvijo kaznivega dejanja tisto najbolj ustrezno, bi rada k temu dodala še to, da v prehodnih določbah zakona, ki ga danes obravnavamo, piše, da se ZOPNI, torej zakon o odvzemu premoženja nezakonitega izvora, uporablja tudi za zadeve, v katerih se je predkazenski ali kazenski postopek začel pred uveljavitvijo ZOPNI-ja oziroma po 1. januarju 1990. Upoštevaje ta podatek, se mi zdi to še dodaten argument, zakaj je petletno obdobje pred storitvijo kaznivega dejanja povsem ustrezen časovni okvir. Hvala lepa.
Hvala lepa. Zaključujem razpravo o predlogu sklepa. Da je predlog zakona primeren za nadaljnjo obravnavo, bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora odločali danes v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 19. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prehajamo na 19. TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO PREDLOGA ODLOKA O PROGRAMU VARSTVA IN RAZVOJA PARKA ŠKOCJANSKE JAME ZA OBDOBJE 2013– 2017 Predlog odloka je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev predloga odloka dajem besedo predstavnici Vlade mag. Andreji Jerina, državni sekretarki na Ministrstvu za kmetijstvo in okolje.
Hvala lepa. Spoštovane poslanke in poslanci! Program varstva in razvoja parka Škocjanske jame je po svoji vsebini načrt upravljanja zavarovanega območja in je programski akt, s katerim se določijo razvojne vsebine, način izvajanja varstva, rabe in upravljanja zavarovanega območja. V programu varstva in razvoja so določene podrobnejše usmeritve za varstvo naravnih vrednot na zavarovanem območju ob upoštevanju potreb razvoja lokalnega prebivalstva. Regijski park Škocjanske jame je pomemben člen globalne mreže zavarovanih območij. Zaradi geoloških, geomorfoloških in hidroloških značilnosti Krasa, njegove biotske raznovrstnosti in naravnih vrednot ter kulturne pokrajine na lokalni, državni in mednarodni ravni ima status širšega zavarovanega območja regijskega parka po slovenski zakonodaji, status varovanega območja po evropskem pravu, to pomeni območje Natura 2000, in tri pomembne opredelitve na mednarodni ravni: Svetovna dediščina – Unesco, Ramsarska lokaliteta in Biosferno območje MAB, zato program obravnava tudi Državni zbor. Jedro programa varstva in razvoja predstavljajo cilji varstva in razvoja, ki so: ohranjanje Škocjanskih jam in drugega podzemnega sveta, ohranjanje ugodnega stanja naravnih vrednot živalskih in rastlinskih vrst ter habitatnih tipov, sodelovanje pri varstvu kulturne dediščine, vzpostavitev okolju prijaznega obiskovanja parka in širjenje zavesti o parku, to se pravi trajnostni razvoj turizma, krepitev vključevanja lokalnega prebivalstva pri razvoju dejavnosti in aktivnosti v parku in krepitev vloge upravljavca parka na širšem območju parka, to se pravi na vplivnem in na prehodnem območju. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog odloka je obravnaval Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo, prehrano in okolje kot matično delovno telo. Za predstavitev poročila odbora dajem besedo podpredsedniku gospodu Zvonku Lahu.
Spoštovana podpredsednica, državna sekretarka, kolegice in kolegi! Odbor za kmetijstvo, gozdarstvo, prehrano in okolje je na 29. redni seji 14. 1. 2014 kot matično delovno telo obravnaval Predlog odloka o programu varstva in razvoja parka Škocjanske jame za obdobje 2013–2017. Na seji odbora so sodelovali predstavniki Ministrstva za kmetijstvo in okolje, javnega zavoda Park Škocjanske jame, Komisija Državnega sveta za lokalno samoupravo in regionalni razvoj ter Zakonodajno pravna služba. Odboru je bilo posredovano mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je predlog odloka proučila z vidika njegove skladnosti z ustavo, pravnim sistemom in z zakonodajnotehničnega vidika ter podala konkretno pripombo k poglavju 1, Uvod. V poslovniškem roku so poslanske skupine koalicije vložile amandma k poglavju 1.3 predloga odloka, v katerem je upoštevana pripomba Zakonodajno-pravne službe. Odbor se je seznanil tudi z mnenjem Komisije Državnega sveta za lokalno samoupravo in regionalni razvoj, ki predlog odloka podpira. V kratki razpravi o predlogu akta so člani odbora menili, da bi bilo nujno program varstva in razvoja parka širše regijsko povezati in krepiti blagovno znamko parka z novimi produkti. V zvezi z nujnostjo zagotovitve zadostnih finančnih sredstev, potrebnih za uresničevanje vizije parka, pri čemer nov izziv predstavlja pridobivanje sredstev iz privatnega kapitala in oblikovanje javno-zasebnega partnerstva. Zastavljeno je vprašanje, na kakšen način naj bi bil zasebni kapital vključen v izvajanje primarnih dejavnosti zavoda. Opozorjeno je tudi na problematiko komunalne infrastrukture, ki je neurejena v večjem delu vplivnega območja ter zaraščanja oziroma pogozdovanja v zavarovanem območju parka. Na zastavljena vprašanja in dane pripombe so predstavniki Ministrstva za kmetijstvo in okolje ter Parka Škocjanske jame podali ustrezne odgovore oziroma pojasnila. Po končani razpravi je odbor glasoval o amandmaju koalicijskih poslanskih skupin k poglavju 1.3 predloga odloka in ga sprejel. Glede na sprejeti amandma je pripravljeno besedilo dopolnjenega predloga odloka, v katerega je vključen sprejeti amandma. Dopolnjeni predlog odloka je sestavni del tega poročila.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima poslanska skupina Državljanske liste in magistrica Katarina Hočevar.
Še enkrat prav lepo pozdravljeni in lep pozdrav tudi državni sekretarki. Park Škocjanske jame je uvrščen na Unescov seznam svetovne dediščine, v katerem so v lanskem letu beležili rekordni obisk, 100.010 obiskovalcev. Takšne bisere naše Slovenije moramo varovati in jim seveda nameniti ustrezno pozornost tudi v okviru javnih sredstev. Vendar morajo javne službe, ki so za ta namen financirane iz javnih sredstev, delovati racionalno in gospodarno. Zato o tem, ko sprejemamo odlok o programu varstva in razvoja Parka Škocjanske jame, ni odveč opozoriti in povedati, da je Ministrstvo za kmetijstvo in okolje v lanskem letu opravilo redni nadzor poslovanja tega javnega zavoda in ugotovilo nepravilnosti tako pri izvajanju postopkov javnih naročil, izplačevanju plač in kršenju Zakona o uravnoteženju javnih financ. Želimo le opozoriti, da morajo vsi javni zavodi in javne službe, ki pogosto trkajo na vrata proračuna, najprej zagotoviti tudi zakonito poslovanje. Verjamemo, da bo ministrstvo javni zavod Parka Škocjanske jame ustrezno pozvalo, da vse nepravilnosti ustrezno odpravijo. V Parku Škocjanske jame so na primer v letu 2012 s prodajo vstopnic za obiskovalce zaslužili milijon in petinšestdeset tisoč evrov. Za javno službo v parku oziroma za plače dvaindvajsetih redno zaposlenih pa je zavod iz državnega proračuna na primer v letu 2011 prejel 637 tisoč evrov, lani pa 547 tisoč evrov. Ministrstvo tako tudi na tem področju zmanjšuje sredstva. V Državljanski listi bomo podprli odlok o programu varstva in razvoja Škocjanske jame za obdobje do leta 2017. Pri tem pa tako javni zavod Parka Škocjanskih jam kot tudi druge zavode, ki del sredstev pridobivajo na trgu, pozivamo, da to dejavnost v prehodnih letih še okrepijo. Hvala.
Hvala lepa. Sledi predstavitev stališča Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke, ki jo bo predstavil gospod Janez Ribič.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica Državnega zbora. Predstavnica Vlade, spoštovane gospe poslanke in poslanci! Škocjanske jame so eden od naših največjih naravnih spomenikov, so naše nacionalno bogastvo, ki je že od leta 1986 vpisano tudi v Unescov seznam svetovne dediščine. Zato je ohranjanje celotnega naravnega okolja, pod katerim se nahajajo Škocjanske jame, izjemnega pomena in mora biti ustrezno usmerjeno. To območje je pomembno zaradi geoloških, geomorfoloških in hidroloških značilnosti Krasa, njegove biotske raznovrstnosti in naravnih vrednot ter kulturne krajine na lokalni, državni in mednarodni ravni. Zato je program varstva in razvoja Parka Škocjanske jame oziroma načrt upravljanja zavarovanega območja, ki ga imamo pred seboj, ključen dokument, ki določa razvojne usmeritve, način izvajanja varstva rabe in upravljanja zavarovanega območja. Program utemeljuje tudi nekatere cilje, ki se nanašajo predvsem na ohranjanje Škocjanskih jam in drugega podzemnega sveta, naravnih vrednot, živalskih in rastlinskih vrst ter habitatnih tipov, določajo pa se tudi nekateri bolj trajnostni ukrepi v smeri večjega vključevanja lokalnega prebivalstva pri razvoju aktivnosti v parku. Predlagani program predstavlja tudi temelj za usmerjanje razvoja na zavarovanem območju, ki v največji meri upošteva cilje varstva narave in možnost za razvoj lokalnih skupnosti, pomeni pa tudi podlago za regionalne in lokalne dokumente s področja gospodarskega, družbenega, kulturnega, okoljskega in prostorskega razvoja. V Poslanski skupini Slovenske ljudske stranke podpiramo predlagani odlok o programu varstva in razvoja parka Škocjanske jame za obdobje 2013–2017. Opozarjamo pa na odsotnost finančnih sredstev za uresničevanje tega programa. Bojimo se namreč, da bo tako kot v primeru izvajanja Zakona o Triglavskem narodnem parku prišlo do situacije, ko se bo država formalno zavezala za izvajanje določenih ukrepov, dejansko izvajanje ukrepov pa bo zaradi vsesplošnega pomanjkanja javnofinančnih sredstev precej oteženo, zaradi česar lahko plemenit namen ostane zgolj na papirju. Ne glede na to, bomo poslanka in poslanci Slovenske ljudske stranke predlagani odlok podprli. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Demokratične stranke upokojencev Slovenije in mag. Jana Jenko.
Hvala lepa za besedo, gospa podpredsednica. Vsem skupaj prav lep pozdrav! Škocjanske jame so eden izmed številnih slovenskih spomenikov izjemnega pomena in tega se moramo prav vsi še kako zavedati ne samo zaradi turizma in prepoznavnosti Slovenije, temveč zaradi same ohranitve tega bisera za naše potomce. Sam program varstva in razvoja Parka Škocjanske jame v Poslanski skupini DeSUS ocenjujemo kot dobro zasnovan in uravnan ter pravilno usmerjen. Nedvomno gre za program, pri katerem so sodelovali strokovnjaki iz različnih področij in je rezultat kvalitetnega dela, ki poteka v regijskem parku Škocjanske jame. Izjemno majhna skupina ljudi, ki se je poklicno zavezala razvoju Parka Škocjanskih jam, praktično diha za ta park. Ob tem pa ne moremo mimo ljudi, ki živijo na samem območju parka in ga niso zavrnili ob njegovi ustanovitvi, ga niso smatrali kot zavoro v razvoju, ampak so ga vzeli za svojega kot nekakšno priložnost in možnost specifičnega razvoja. Za tovrstna zavarovana območja načeloma obstaja konflikt med včasih togimi naravovarstveniki in spomeniškovarstvenimi zahtevami ter potrebami, željami ljudi, ki živijo na tem območju. Zato v Poslanski skupini DeSUS pozivamo, naj ta park, katerega ljudje so ga vzeli za svojega, velja kot vzor simbioze zavarovanja območja ter življenja ljudi. Resnično je lahko vzor vsakemu parku, ki ga imamo v naši državi, vključno s Triglavskim narodnim parkom. Predlagani program podrobno vključuje posamezne značilnosti, ki so vezane tako na geomorfologijo, geologijo in hidrologijo, ključno za nas pa je ohranjanje naravnih vrednot in kulturne dediščine ter uravnotežen razvoj tega zavarovanega območja ob upoštevanju potreb lokalnega prebivalstva. V Poslanski skupini DeSUS ocenjujemo, da je program usmerjen k cilju, da se doseže uravnovešen razvoj teh območij, povezan in sloneč na lokalnem prebivalstvu. Pričakujemo, da se bo program tudi dejansko odražal v postopanju vseh, ne samo skrbnikov Škocjanskega parka in lokalnega prebivalstva, temveč vseh nas. Že iz predstavljenega izhaja naše pozitivno stališče do predlaganega akta, zato bomo v Poslanski skupini DeSUS soglasni pri njegovi podpori. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Nove Slovenije in gospod Jožef Horvat.
Hvala za besedo, spoštovana gospa podpredsednica. Spoštovana državna sekretarka mag. Jerina, kolegice in kolegi! Naj za uvod povem, da se je poslanska skupina in vodstvo Nove Slovenije 20. januarja letos v okviru svojih rednih regijskih obiskov, mislim, da je bil že 17. po vrsti, srečala s predstavniki javnega zavoda Park Škocjanske jame, ki, kot vemo, ležijo v nedrjih klasičnega krasa, zato lahko toliko bolj kvalificirano po mojem prepričanju razpravljamo o predlogu odloka. V Novi Sloveniji se zavedamo, da imamo v naši državi izjemne naravne in kulturne bisere ter smo na to tudi izjemno ponosni. Vse moramo narediti, da te naravne in kulturne bisere ohranimo in jih zaščitimo, hkrati pa moramo narediti vse, da to bogastvo približamo prebivalcem Slovenije na eni strani in na drugi strani turistom, ki prihajajo k nam. Večina nas je lahko samokritična, da ne poznamo dovolj slovenske naravne dediščine. Par Škocjanske jame pa je celo vpisan na Unescov seznam svetovne dediščine, poleg tega pa ima status zavarovanega območja po slovenski zakonodaji, evropskem in mednarodnem pravu. Predlagani program je dobra podlaga za doseganje zastavljenih ciljev. Naj jih izpostavim le nekaj, po našem mnenju najpomembnejših. Pozdravljamo cilj, da se okrepi vključenost lokalnega prebivalstva pri razvoju dejavnosti in aktivnosti v parku. To je ključ k večji prepoznavnosti celotnega območja, saj je promocija toliko boljša, kolikor bolj vsi tam živeči ljudje živijo v sozvočju s parkom. Prav je, da prebivalci od tega, da je to zaščiteno naravno območje, tudi nekaj imajo. Prav tako je pomembno zavedanje, da klasični, s tem mislimo predvsem množični turizem, v ta zaščiteni naravni park ne sodi. Program to poimenuje cilj za vzpostavitev okolju prijaznega obiskovanja parka in širjenje zavesti o parku, trajnostni razvoj turizma. Krščanski demokrati spodbujamo vse odgovorne, da zelo premišljeno in senzibilno razvijajo načrtovane turistične projekte, državo pa, da naj zelo previdno uveljavlja načrtovane infrastrukturne projekte, ki bi lahko porušili ravnovesje na območju regijskega parka. Velik izziv za javni zavod in državo je in bo zagotoviti finančne vire iz državnega proračuna, donacij, razvojnih skladov, mednarodnih programov in lastnih dejavnosti. Ob tem da smo naklonjeni iskanju možnosti za vzpostavitev javno-zasebnega partnerstva, krščanski demokrati opozarjamo, da naj bodo vse postavke takšnih rešitev zelo dobro definirane predvsem v dobro ohranitve in razvoja regijskega parka Škocjanske jame. V besedilu programa je izpostavljen tudi širši slovenski problem, in sicer opuščanje rabe kmetijskih površin in s tem zaraščanje, ki vpliva na spreminjanje kulturne krajine Krasa. Pozivamo odgovorne, da čim prej ugotovijo glavne vzroke in ustrezno ukrepajo. Dlje kot se z ukrepi čaka, težje bo vzpostaviti prvotno stanje na tem področju. Za konec naj opozorim še na po našem mnenju zaskrbljujočo in problematično neurejenost sistema zbiranja in čiščenja komunalnih odpadnih voda, ki se zaznava pri stanju reke Reke. V njej so opazne pene, za katere je znano le, da so organskega izvora. Za takšen enkraten primer naravne dediščine je to nesprejemljivo. Tega si preprosto ne moremo in ne smemo dovoliti. Poslanci Nove Slovenije bomo Predlog odloka o programu varstva in razvoja parka Škocjanske jame za obdobje 2013–2017 podprli. Izvajalcem tega programa pa želimo in pričakujemo uspešno delo, pri katerem naj bo odgovornost na prvem mestu. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Poslanska skupina Pozitivne Slovenije in gospod Branko Ficko.
Spoštovana predsedujoča, državna sekretarka, kolegice in kolegi! Dovolite, da tudi jaz podam predlog stališča Pozitivne Slovenije k odloku o programu varstva in razvoja Parka Škocjanske jame. Gre seveda za park, edini v Sloveniji, ki mora upoštevati določila globalnih mednarodnih konvencij in programov, vključno z Unescom. Specifika urejanja, njegovo varstvo in predvsem razvoj je temelj, ki ga moramo danes upoštevati pri sprejetju tega odloka. V Pozitivni Sloveniji bomo vse zapisane in na odboru predstavljene cilje ter usmeritve podprli. Prvi in glavni vidik naše podpore je vsekakor ohranitev tega našega naravnega bogastva. Kot rečeno, že na seji matičnega delovnega telesa je izredno spodbudno povečanje števila obiskovalcev na tem področju, saj je bilo s strani predstavnikov omenjeno število 100 tisoč in več. Pa vendar bi ponovno opozoril na po naši oceni nekoliko premalo pogumno trženjsko politiko z vidika obiskovalcev in razvoja turizma. Zato bi tudi na tem mestu ponovno navedel razmišljanja o večji podjetnosti odgovornih, ki bi morda z inovativnejšim pristopom vse obiskovalce na tem območju lahko zadržali dlje časa. Ne govorim o uničevanju naravnih bogastev, govorim o sinergiji celotnega območja, o povezovanju in ustvarjanju širše skupne blagovne znamke. Govorim tudi o Lipici, govorim tudi o Postojnski jami. Odlok sicer predvideva oblikovanje blagovne znamke, vendar bi bilo smiselno, da se le-ta ne omeji zgolj na Škocjanske jame, torej na ozek lokalni nivo, ampak vključi širše regijsko območje. Vzemimo le ponudbo izdelkov domače obrti, ponudbo domače hrane, povezanost širše okolice. Zato predlagamo, da bodimo v bodoče na tem področju nekoliko bolj pogumni, saj se lahko tudi z zgledi iz tujine, s povezovanjem in združevanjem za dosego istega cilja to področje razvija v tisti smeri, ko ne bomo več govorili o pomanjkanju finančnih sredstev, o zaprtih hotelih v bližnji okolici, vendar je to seveda širša tema. V Poslanski skupini Pozitivne Slovenije bomo odlok podprli v upanju, da bo poslovanje ob hkratnem ohranjanju tega naravnega bisera bolj uspešno, kot je danes, seveda vse s ciljem manjše odvisnosti od sredstev proračuna. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo predstavil gospod Ljubo Žnidar.
Spoštovana podpredsednica, spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi. Sam Predlog odloka o programu varstva in razvoja Parka Škocjanske jame za obdobje 2013–2017 ne prinaša nobenih bistvenih sprememb, novitet ali novih pogledov na razvoj omenjenega parka glede na predhodno obdobje. V Slovenski demokratski stranki smatramo, da bi bilo smiselno razvoj parka, vključno s programom visokega varstva, širše regijsko povezati, s tem da se okrepi blagovna znamka samega parka. Nov izziv mora predstavljati pridobivanje sredstev iz širšega konteksta na trgu in tudi vključevanje privatnega kapitala in s tem povečati delež finančne samooskrbe. Opozarjamo tudi na problematiko izgradnje lokalne komunalne infrastrukture. Ne glede na visok rang zaščite parka je treba navedeno problematiko uskladiti in rešiti z občinami. Tudi zaraščanje je problem, s katerim se bo treba v prihodnosti spopasti. Ker je sam program varstva in razvoja Parka Škocjanske jame preveč statičen, premalo ambiciozen, se bomo v Slovenski demokratski stranki pri glasovanju vzdržali.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil gospod Mirko Brulc.
Spoštovani vsi prisotni! V Poslanski skupini Socialnih demokratov bomo predlagani odlok o programu varstva in razvoja Parka Škocjanske jame podprli in se ne bomo vzdržali. Škocjanske jame so naravni spomenik v Sloveniji in na klasičnem krasu, vpisane na Unescov seznam svetovne dediščine. To jih uvršča na posebno, častno mesto med naravnimi spomeniki Sveta. O pomembnosti Škocjanskih jam nam priča tudi to, da je znamenita in slavna jama Altamira v Španiji na Unescovem seznamu uvrščena le kot kulturni spomenik. Vpis Škocjanskih jam na Unescov seznam svetovne dediščine pa seveda obvezuje državo, da to naravno znamenitost ohrani in ščiti. Škocjanske jame so edinstven preplet jam, ki jih je na kraških tleh oblikovala reka Reka. Vendar pa same jame niso edino, kar lahko to območje nudi. Od leta 1997 z jamami in območjem parka Škocjanske jame opravlja javni zavod Park Škocjanske jame, ki je bil ustanovljen s posebnim Zakonom o regijskem parku Škocjanske jame. Sam park Škocjanske jame se razteza na 413 hektarjev zavarovanega območja in kar 45 tisoč hektarjev vplivnega območja, torej zajema celotno porečje reke Reke in na samem območju parka živi 617 prebivalcev, razprostira pa se na šestih občinah. Odlok, ki ga sprejemamo danes, je podlaga za letne programe dela upravljavca parka Škocjanske jame, torej javnega zavoda Park Škocjanske jame. Je temelj razvoja za usmerjanje razvoja na zavarovanem območju, prav tako pa je tudi podlaga za regionalne in lokalne dokumente s področja gospodarskega, družbenega, kulturnega, okoljskega in prostorskega razvoja. Je tudi predpis, ki ga morajo pri pripravi svoji občinskih prostorskih načrtov upoštevati občine, ki se nahajajo na območju parka. To so Divača, Ilirska Bistrica, Pivka, Hrpelje - Kozina in Postojna. Ker predlagani odlok celostno obravnava program varstva in tudi razvoj regijskega parka, ga bomo v Poslanski skupini Socialnih demokratov z veseljem podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin. Amandmaji k dopolnjenemu predlogu odloka niso bili vloženi. Glasovanje o predlogu odloka bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili čez pol ure v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Prekinjam tudi 21. Sejo zbora, ki jo bomo z glasovanji nadaljevali praviloma čez pol ure, vendar glede na minutažo predlagam, da je to ob 17.45.
Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Nadaljujemo s prekinjeno sejo zbora. Prehajamo na glasovanje zbora o predlogih odločitev. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 3. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga zakona o dopolnitvah Zakona o organiziranosti in delu v policiji po skrajšanem postopku. Nadaljujemo z drugo obravnavo, to je z odločanjem o vloženem amandmaju, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženega amandmaja z dne 29. 1. 2014. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin koalicije k 1. členu. Lahko odločimo? Ne dela. Prekinjam glasovanje. Zdaj pa dela. V redu. Prosim še ostale, da preverite glasovalne naprave, ki ste prišli ta hip v dvorano. Glasujemo o amandmaju poslanskih skupin koalicije k 1. členu. Glasujemo. Navzočih 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 73, proti nihče. [[Za je glasovalo 73.]] [[Proti nihče.]] Amandma je bil sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmaju in z drugo obravnavo predloga zakona v okviru skrajšanega postopka. Ugotavljam, da je zbor v drugi obravnavi sprejel amandma k 1. členu dopolnjenega predloga zakona in sprašujem kvalificirane predlagatelje, ali nameravajo k temu členu vložiti amandmaje. Ugotavljam, da ni prijavljenih k besedi. Prehajamo na tretjo obravnavo predloga zakona in ugotavljam, da k predlogu zakona za tretjo obravnavo ni bilo vloženih amandmajev. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista obvestili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih v drugi obravnavi, predlog zakona neusklajen. Zato prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Lahko odločimo o zakonu? Glasujemo. Navzočih 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 76, proti nihče. (Za je glasovalo 76.)(Proti nihče.) Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 6. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o zdravilih. Prehajamo na odločanje o vloženih amandmajih, ki ga bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 29. 1. 2014. Prehajamo na odločanje o amandmaju Poslanske skupine DeSUS k 105. členu. Tukaj vas opozarjam, če ta amandma ne bo sprejet, postane amandma istega predlagatelja k 197.a členu brezpredmeten. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke ima gospod mag. Tisel.
Hvala za besedo. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke podpiramo ta amandma, pa tudi naslednjega, ki je povezan s tem, k 197.a členu, ker točno razmejuje delo maloprodaje in pa grosista na področju trga zdravil. Ta zakon bi brez tega amandmaja vnesel zdaj noter, da lahko tudi lekarne, se pravi maloprodaja, se ukvarja tudi z drogerijo oziroma z veleprodajo. S tem se nekako vnaša neenakopraven položaj ostalih lekarn in pa neke vrste tudi nelojalna konkurenca med grosisti, ki so se tudi že pritožili in bodo šli na ustavno presojo, da bi tudi oni lahko imeli maloprodajo. V Sloveniji je pa že tako majhen trg in če bodo vsi vsakemu delali konkurenco, potem ne bo nihče imel od tega nič. Lekarne so javni zavodi, privatne so jim za konkurenco, da se tudi one boljše obnašajo, toda naj vsak opravlja svoj posel, pa bo dela in tudi zaslužka za vse. Javni zavodi ne stremijo za dobičkom oziroma ves višek prihodka se vrača v samo dejavnost. Bi pa morali poskrbeti za grosiste, ki preveč služijo, da bi tudi od njih država več imela, kajti od zavarovalniškega denarja zlasti na področju zdravil na recept bi morali narediti večji red. No, ta zakon ga v veliki meri že dela, ker se določajo cene zdravil, tako da ne morejo potem same lekarne ali pa drugi teh cen posebej določati. Še enkrat povem, da v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke podpiramo ta dva amandmaja. Hvala.
Hvala. Še je interes za obrazložitev glasu. V imenu Poslanske skupine Nove Slovenije ima besedo gospod Jožef Horvat.
Hvala za besedo, gospod predsednik. Spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani predstavniki Vlade! V Sloveniji imamo zelo zanimivo, da ne rečem kaotično situacijo. Na eni strani imam zdravil vse več, na drugi strani imamo denarja vse manj. Pri tem bi moralo biti ministrstvo prvo, ki bi dalo dober zgled odgovornega gospodarja, kar se tiče ugodnega zagotavljanja zdravil. Presenetilo nas je dejstvo, da je zgolj zaradi odgovornosti in sposobnosti direktorja bolnišnice v Slovenj Gradcu omenjena bolnišnica za 61 do 70 odstotkov popusta na podlagi razpisa kupila eno izmed zdravil, odvisno od oblike in jakosti, medtem ko je Ministrstvo za zdravje uspelo na razpisu dobiti le 12 do 15 odstotkov popusta za isto zdravilo. Ampak to je samo ena od anomalij, ki se pojavlja, ki jo detektiramo pri nabavi in porabi zdravil. Naj povem, da bo Nova Slovenija podprla amandma Poslanske skupine DeSUS k 105. členu in posledično tudi k 197. členu, ki ureja nabor poslovnih subjektov, ki ne smejo opravljati dejavnosti prometa z zdravili na debelo. Jaz verjamem, da bodo to storili tudi kolegi iz DeSUS-a. Hvala lepa.
Hvala. Lahko odločimo? V imenu Poslanske skupine DeSUS ima obrazložitev glasu gospod Ivan Hršak.
Hvala za besedo. Poslanska skupina DeSUS je vložila ta dva amandmaja zaradi nezdružljivosti funkcij, to se pravi javnih zavodov, zdravstvenih zavodov in pa lekarniške dejavnosti, ki se istočasno bavijo tudi z veleprodajo. To je v bistvu nezdružljivo in te vertikalne integracije pravzaprav ne dopuščajo nekatere države niti v Evropi. Teh je sedaj trinajst in to število narašča. Združljivo pa ni zato, ker javni zdravstveni zavodi in lekarne so nepridobitne dejavnosti, medtem ko gre grosistična izključno po dobičku. Po vseh teh obrazložitvah in stališčih, ki so bili podrobno predstavljeni, apeliram na ostale poslanske skupine, da ta dva naša amandmaja sprejmejo in potrdijo. Hvala.
Hvala tudi vam. Lahko odločimo? Glasujemo o amandmaju poslanske skupine DeSUS k 105. členu. Glasujemo. Navzočih je 79 poslank in poslancev, za je glasovalo 36, proti 42. [[Za je glasovalo 36.]] [[Proti 43.]] Ugotavljam, da amandma ni sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin koalicije k 126. členu. Lahko odločimo? Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 72, proti nihče. [[Za je glasovalo 72.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin koalicije k 141. členu. Lahko odločimo? Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 72, proti nihče. [[Za je glasovalo 72.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin koalicije k 163. členu. Lahko odločimo? Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 70, proti nihče. [[Za je glasovalo 70.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Ker amandma Poslanske skupine DeSUS k 105. členu ni bil sprejet, je postal amandma istega predlagatelja k 197.a členu brezpredmeten. Zato prehajamo na odločanje o amandmaju poslanskih skupin koalicije k 205. členu. Lahko odločimo? Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev, za je glasovalo 70, proti nihče. [[Za je glasovalo 70.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je amandma sprejet. Končali smo z glasovanjem o amandmajih. V zvezi z usklajenostjo predloga zakona dajem besedo predstavniku Vlade. Želite mogoče povedati glede usklajenosti zakona, če je vse v redu. Torej napovedujete uskladitveni amandma. Vlada je opozorila, da je predlog zakona neusklajen in zato tudi Vlado prosim, da pripravi uskladitveni amandma. Državni zbor bo obravnavo te točke nadaljeval v torek, 4. 2. 2014, v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda. Nadaljujemo s prekinjeno 12. točko dnevnega reda, to je s tretjo obravnavo Predloga zakona o enotni ceni knjige v okviru rednega postopka. Ker v drugi amandmaji k dopolnjenemu predloga zakona niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu zakona. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog zakona neusklajen. Lahko odločimo o zakonu? Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 51, proti 25. [[Za je glasovalo 51.]] [[Proti 25.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prehajamo na prekinjeno 16. Točka dnevnega reda, to je s prvo obravnavo Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa:Predlog zakona ospremembah in dopolnitvah Zakona o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije je primeren za nadaljnjo obravnavo Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke ima gospa Mateja Pučnik.
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsednik. V Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke bomo glasovali proti spremembam tega zakona, ker smo mnenja, da spremembe ne vodijo v večjo transparentnost in demokratičnost na področju športa. Spremembe ne vodijo v preprečevanje monopola ali kolizije interesov znotraj fundacije in ne preprečujejo možnosti koruptivnih dejanj pri razdeljevanju loterijskega denarja. Tukaj ne gre za nekaj tisoč evrov, ampak gre za več kot 10 milijonov razdeljenega denarja na leto. S to spremembo se področje športa dejansko privatizira v rokah ozke interesne skupine s področja športa, kar športu zagotovo ni v korist. Mi bomo glasovali proti tem spremembam zakona in predlagamo, da Vlada zakon umakne iz nadaljnje procedure ter pripravi zakon, ki bo dejansko to področje celostno in sistematično uredil, še posebej pa predlagajo takšne spremembe, ki bodo že v naprej preprečevale kakršnekoli možnosti za korupcijo, tako da o korupciji ne bo samo govora, ampak bo dejansko ta boj proti korupciji odseval tudi v pripravljenih zakonih, ki prihajajo v Državni zbor. Hvala.
Hvala tudi vam. Lahko odločimo? Ne. Še obrazložitev glasu. V lastnem imenu ima besedo gospod Andrej Čuš.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani Državni zbor! Mislim, da smo danes v toku razprave o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije prišli do spoznanja, da je zakon nesistemski, je ena gasilska akcija na horuk in ne prinaša tega, kar slovenski šport potrebuje. S tem zakonom samo politiziramo Fundacijo za šport, v kateri bo monopol dobil Olimpijski komite Slovenije. Danes sem slišal, da se politika s tem zakonom umika iz športa, ampak glede na to, da monopol dobiva Olimpijski komite Slovenije, pa se mi ta trditev zdi zelo čudna. Nekako se mi zdi, da je vseeno lažje zmagati na volitvah v Državni zbor, kot pa na volitvah v Olimpijski komite Slovenije. Prav tako je veliko pripomb na samo spremembo zakonodaje podala tudi Komisija za preprečevanje korupcije, in če sem iskren, ni to to, kar naš šport potrebuje. Bivši smučar Bojan Križaj je v enem izmed intervjujev oktobra lani dejal, da slovenski šport umira na obroke. Žal se z njim moram strinjati. Glede na to, da sami govorimo o nekih dolgoročnih strategijah v športu, v kratkem bomo sprejemali tudi resolucijo, pa se mi zdi malo čudno potem, če vsako leto spreminjamo člane sveta fundacije. Predlagam, da predlog zakona v prvem branju zavrnemo, se usedemo skupaj in pripravimo dober zakon. En tak lep primer verjetno je tudi vloženi zakon o premostitvenem zavarovanju poklicnih športnikov, ki so ga podprle skoraj vse poslanske skupine, in mislim, da imamo še marsikje rezerve. Zakon o lastninskem preoblikovanju Loterije Slovenije pa prinaša samo korupcijska tveganja, monopol Olimpijskega komiteja Slovenije, ukinja dobro zastopanost vseh športov v Fundaciji za šport ter prinaša privatizacijo športa. Zakon pa tudi ne prinaša potrebnih sistemskih rešitev za slovenski šport, zato [[…]] [[izklop mikrofona]]
Hvala. Lahko odločimo? Glasujemo o sklepu, da je zakon primeren za nadaljnjo obravnavo. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 37, proti 29. [[Za je glasovalo 37.]] [[Proti 29.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Glede na to, da je sklep sprejet, bo predlog zakona dodeljen v obravnavo Odboru za izobraževanje, znanost, šport in mladino kot matičnemu delovnemu telesu. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo prekinjeno 17. točko dnevnega reda, to je prva obravnava Predloga zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o odvzemu premoženja nezakonitega izvora. Prehajamo na odločanje o naslednjem predlogu sklepa: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o odvzemu premoženja nezakonitega izvora je primeren za nadaljnjo obravnavo. Lahko odločimo? Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 76, proti nihče. [[Za je glasovalo 76.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet. Predlog zakona bo dodeljen v obravnavo Odboru za pravosodje kot matičnemu delovnemu telesu. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo prekinjeno 19. točko dnevnega reda, to je Predlog odloka o programu varstva in razvoja parka Škocjanske jame za obdobje 2013–2017. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu odloka niso bili vloženi, prehajamo na odločanje o predlogu odloka. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil zaradi amandmajev, sprejetih na matičnem delovnem telesu, predlog odloka neusklajen. Lahko odločimo? Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 55, proti nihče. [[Za je glasovalo 55.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je odlok sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo prekinjeno 21. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Interpelacija o delu in odgovornosti ministra za infrastrukturo in prostor Sama Omerzela. Prehajamo na odločanje. Predlagatelji interpelacije predlagajo zboru, da po opravljeni razpravi sprejme naslednji sklep: Državni zbor Republike Slovenije na podlagi vložene interpelacije izreka nezaupnico ministru za infrastrukturo in prostor Samu Omerzelu. V skladu z drugim odstavkom 118. člena Ustave Republike Slovenije bo nezaupnica ministri izrečena, če bo zanjo glasovala večina vseh poslank in poslancev, to je 46 ali več. Če bo nezaupnica izglasovana, se šteje, da je minister razrešen. Lahko odločimo? Več vas želi obrazložiti glas, zato vas vabim k prijavi za obrazložitev glasu v imenu poslanskih skupin. V imenu Poslanske skupine Nove Slovenije bo obrazložil glas gospod Jožef Horvat.
Hvala, gospod predsednik. Spoštovani predstavniki Vlade, spoštovani gospod minister, kolegice in kolegi! Spoštovana gospa predsednica Vlade! Včeraj je bilo veliko povedanega. Predlagatelji interpelacije smo postavili veliko vprašanj, dobili nekaj odgovorov, ne vseh. Ne vseh tistih, ki smo jih pričakovali. Ponavljam nekaj misli iz včerajšnje razprave, da boste lažje razumeli, da bo slovenska javnost lažje razumela, zakaj bo Nova Slovenija glasovala za interpelacijo oziroma za razrešitev ministra gospoda Sama Omerzela. Morda, dopuščam, da so njegova dejanja bila v okviru zakona, imamo pa sum, da niso bila etična. In človek, še posebej politik, stoji in pade na etiki. Glede na to, da se je koalicija odločila oziroma tako je vsaj napovedala, da bo podprla ministra Omerzela, krščanski demokrati obžalujemo, da bo danes padel vrhovni postulat ministra Gregorja Viranta, ki pravi, "pri ravnanju politikov ničelna toleranca". Ničelna toleranca. Glasujemo torej proti temu, da gospod minister ostane. Glasujemo torej za interpelacijo oziroma za njegovo razrešitev. Hvala lepa.
Hvala. V imenu Poslanske skupine Pozitivne Slovenije bo obrazložila glas gospa Saša Kos. Boste pozneje v svojem imenu? Hvala. V imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke bo obrazložil glas mag. Andrej Vizjak.
Hvala lepa, spoštovani predsednik. Kolegice in kolegi! Včeraj sem govoril tri in pol ure in v teh treh in pol urah sem v štirih konkretnih sklopih z dokumenti dokazal, prvič, da je minister lagal in številne informacije zamolčal v tem parlamentu, kar je zabeležil magnetogram Državnega zbora. Navajal sem citate in navajal sem dejstva v dokumentih, ki govorijo o nasprotnem, kot so ti citati. Konkretno, minister je rekel, da ne bo sklepal novih pogodb, če bo izbran za ministra, dobesedno je to povedal. Kasneje smo dokazovali z listinami, da če ga mediji v novembru, konec lanskega leta ne bi razkrili, bi sklenil_– ker se je pogajal in izpogajal za ceno, dva nova posla z Darsom. Druga stvar, minister je ravnal negospodarno in še ravna negospodarno, in to bo slovenske davkoplačevalce drago stalo. Izbral je izvajalca za registrske tablice, ki je bil kar dvakrat dražji od renomiranega svetovnega proizvajalca taistih tablic, razpis bi moral ponoviti, pa ga ni. Hkrati minister prisega na višjo ceno TEŠ, to se pravi bloka 6 Termoelektrarne Šoštanj, čeprav mu sklepi Državnega zbora in poroštveni pogoji preprečujejo, da investicijo dvigne za več kot 1,3 milijarde evrov. Minister je zavajal poslance Državnega zbora, lagal o poročilu Državnega pravobranilstva. Poročilo Državnega pravobranilstva je bilo dostopno in bi moralo biti dostopno poslancem Državnega zbora, sam je rekel, da za to nima ustreznih dovoljenj in da tega ne more narediti To je bila evidentna laž, kar se je naslednji dan v komunikaciji z Državnim pravobranilstvom tudi pokazalo. Spoštovani! To, da si predstavnik izvršne veje oblasti, ki priseže v Državnem zboru, da bo spoštoval ustavni red in deloval za blaginjo te države, privošči, da laže in zavaja poslance Državnega zbora, to, spoštovani, je nedopustno. Hkrati je tudi nedopustno, da človek ne loči med opravljanjem javne funkcije v najpomembnejši vlogi izvršne veje oblasti in med svojimi podjetniškimi vzgibi in nagnjenji. Spoštovani! Če bi bilo glasovanje o tej interpelaciji relativno kmalu po razkritih nečednostih gospoda Omerzela, bi gospod Omerzel padel, kot je padel minister Stepišnik, ki je sam odstopil. Ker so se pa zbrali še nekateri grehi v tej koaliciji, kot je minister Pikalo, kot je minister Jakič, se je pa koalicija odločila, da bo to pokrila. V poslanski skupini bomo interpelacijo podprli.
Hvala. Gospod Rihard Braniselj bo obrazložil glas poslanske skupine Državljanske liste.
Hvala lepa. Včeraj smo sedeli ves dan in pravzaprav izmenjevali argumente, različne interpretacije smo poslušali, pa vendarle smo prišli do enega jasnega pravnega in dejanskega stanja, ki nam mora biti pravzaprav vodilo, da naredimo neke zaključke. Predlagatelj interpelacije očita ministru, da ne obvladuje investicije v Termoelektrarno Šoštanj. Izkazalo se je ravno nasprotno, da imamo prvega ministra v tej državi, ki to investicijo pravzaprav obvladuje in dela vse, da bomo to investicijo pripeljali do konca, in tudi razkrili vse tisto, kar moramo tudi vedeti pri vsem tem. Je minister, ki spoštuje Zakon o javnih naročilih, in je minister, ki ni razveljavil tistega javnega razpisa, za katerega bi vi želeli, da ga razveljavi. In to je storil pravzaprav zakonito in edino pravilno. Je minister, ki odpravlja nepravilnosti v avtošolah, ki se je tega lotil odločno in sanira pravzaprav vse tiste probleme, ki so se tekom let nagrmadili v avtošolah. Vzpostavlja sistem, da se kaj takega ne bo več zgodilo. Je minister, ki skrbi, da vladne službe in organi v sestavi delujejo nemoteno, in je minister, ki je pravzaprav odpravil vsakršen videz konflikta interesov, kar mu pravzaprav vi tudi očitate. In je minister, ki uvaja uspešno prakso dobrega gospodarstvenika tudi v državno upravo, kjer je takih praks pravzaprav premalo. V Državljanski listi predlog sklepa o razrešitvi ministra za infrastrukturo in prostor gospoda Omerzela ne bomo podprli.
Hvala. Gospod Mihael Prevc bo obrazložil glas v imenu Poslanske skupine Slovenske ljudske stranke.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovana predsednica Vlade, spoštovani ministri, spoštovane kolegice in kolegi! Tudi v Slovenski ljudski stranki bomo podprli interpelacijo proti ministru Omerzelu, čeprav nismo podpisniki pod zahtevo za interpelacijo. Pri včerajšnjih odgovorih ministra v dolgi razpravi nas nikakor ni prepričal, da pri njegovih zadnjih dejanjih, aferah ni bilo nepravilnosti. Z odgovori je več ali manj potrdil, da, prvič, minister ne loči med javnim in zasebnim interesom. Drugič, da minister ne spoštuje zakonodaje. Tretjič, da so njegove odločitve, ki so mu bile očitane, obremenjene z znaki korupcije. Četrtič, minister nikakor ne obvlada zahtevnega resorja Ministrstva za infrastrukturo. In tisto, kar mu v Slovenski ljudski stranki še najbolj očitamo, je to, da je minister pri rebalansu proračuna za leto 2014 za obnovo in vzdrževanje cest zmanjšal postavko za eno tretjino. In šestič, minister nam na številna vprašanja ni podal nobene strategije, kako bodo rešene številne zapore in omejitve na premostitvenih objektih. In ne nazadnje po vseh teh zadnjih aferah je zelo vprašljiva verodostojnost in pa zelo okrnjen ugled ministra. V Slovenski ljudski stranki smatramo, da minister ne more več opravljati funkcije ministra za infrastrukturo, zato bomo podprli interpelacijo proti ministru. Hvala.
Hvala tudi vam. Končana je obrazložitev glasu v imenu poslanskih skupin. Že prej je napovedala gospa Saša Kos, da želi obrazložiti glas v lastnem imenu in ji dajem besedo.
Hvala za besedo, gospod predsedujoči. Lep pozdrav vsem prisotnim! Glasovala bom proti interpelaciji. Očitki, ki sta jih predlagatelja v interpelaciji očitala gospodu ministru, me nikakor niso prepričali. Še več. Prav nasprotno, minister je prvi minister, ki si je odkrito soočil s težavami investicije TEŠ 6 in moram priznati, je prvi minister, ki je nam vsem natočil čistega vina glede same investicije. Lahko dodam tudi to, da je minister s svojim delom, to se pravi podjetjem, ki ga vodi, dokazal oziroma človek, ki je sposoben upravljati neko podjetje, kot ga je on v preteklosti, menim, da je sposoben voditi tudi ministrstvo, tako kot ga vodi. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Mislim, da je bil še izražen interes za obrazložitev glasu, zato vas vabim k prijavi za obrazložitev glasu. Besedo ima gospod Franc Pukšič.
Havla lepa. Kolegice in kolegi, ministrska ekipa s predsednico Vlade! Interpelacijo bom podprl tudi zaradi tega, ker minister na moja včerajšnja vprašanja ni odgovoril, niti ni imel očitno tega namena. Ob prehodu vzdrževalca iz Tamesa, ki je tudi trideset postaj montiral in jih pripeljal v Slovenijo ter imel vzdrževanje leta 2007 za 15 tisoč 600 evrov, je leta 2008 to vzdrževanje že stalo 186 tisoč evrov, leta 2009 128, 2010 104, od 7 do 14-krat več kot prej. Jasno, da je bilo treba Tames izločiti, ker je to delal za prepoceni denar. Kar se tiče tolerance, sem že rekel, toleranca je ali je ni. Ničelne ni. Toleranca je med 0 in 100 %. Pri nekaterih je toleranca nič, če gre za tiste, ki niso naši, potem je toleranca nič. Je pa seveda toleranca očitno 100 %, če gre za tiste, ki prihajajo iz skupnega gnezda Zares – minister, predsednica Vlade in tako dalje. Ti si pač lahko privoščijo vse, kar si želijo, kar si hočejo. Govorijo eno, delajo drugo. Interpelacijo bom podprl tudi zato, ker ministra ne skrbi tudi izgradnja obvozne ceste oziroma ni se pripravljen niti pogovarjati v zvezi z železniško progo Pragersko–Hodoš. Tukaj je precejšnji sum koruptivnega dejanja nekaterih zaposlenih na ministrstvu za promet in seveda skrivanje lastnih interesov.
Hvala. Besedo ima gospod Aljoša Jerič.
Hvala lepa. V interpelaciji so ministru Samu Omerzelu očitane točno določene kršitve, očitke in dejstva. Pa poglejmo. Očitano mu je, da je zatajil posle in lastništvo in zamudil rok poročila na KPK. Minister je na javnem hearingu jasno povedal, od kod prihaja, da je lastnik podjetja, s čim se to podjetje ukvarja in tudi da med podjetjem in družbo Dars obstajajo poslovna razmerja. Res je, da je zamudil rok KPK, tudi sam sem ob nastopu funkcije poslanca skoraj ta rok zamudil, in to je po eni strani eden od teh opravkov, ki te doletijo, ko postaneš poslanec oziroma minister, ko si soočen s cel kup novimi funkcijami, s čisto drugim ritmom in opravki, tako da je to na nek način tudi človeško. Tukaj ne vidim nič zlonamernega, ker je vse te podatke, ki potem spadajo k poročilu, tudi sam minister javno povedal še predhodno na hearingu. Potem glede očitka o namenjenem podpisu pogodbe nadaljevanja poslov z družbo Dars, lahko špekuliramo, da do tega podpisa ni prišlo zato, ker je to pravočasno prišlo v medije. A vendar, ministrovo podjetje ni sklenilo novih pogodb, in s tem zaveza ministra na hearingu, da ne bo sklepal novih pogodb, obstaja še vedno izpolnjena. Glede kršitve sproženja postopka za imenovanje direktorja Gursa, je treba omeniti, da sta v tem obdobju vlada in parlament intenzivno delala na enem večjih sistemskih zakonov tega mandata, to je davek na nepremičnine. Gospod Seliškar je kot dober poznavalec tako sistema Gursa in evidenc bil izjemno pomemben pri pripravi tega zakona, tako da smatram dogovor, da se status gospoda Seliškarja še obdrži do realizacije tega zakona in sprejetja davka na nepremičnine, kot pravilno odločitev. Podobni očitki [[…]] [[izklop mikrofona]]
Hvala. Besedo ima gospod Zvonko Černač.
Hvala lepa. Včeraj očitki iz interpelacije niso bili ovrženi. Še več. Dodatno so bili utrjeni, nekatere kršitve zakona je minister tudi sam priznal, zato je logično, da bomo danes, in tudi jaz osebno to razrešitev podprli. Včeraj so bila namreč v razpravi izpostavljena nova dejstva, ki so dokumentirana in ki dodatno utemeljujejo upravičenost interpelacije. Pokazalo se je namreč, da minister ni spregledal določb zakona o integriteti in preprečevanju korupcije ob prijavi svojega podjetja Lastinski na seznam podjetij, ki ne smejo poslovati z državo, pač pa je to dejanje opustil premišljeno. Dopis njegovega podjetja Darsu z dne 3. 12. 2013 namreč govori o tem, da je prekinitev sodelovanja posledica dejstva, da je bilo ministrovo podjetje konec novembra 2013 umeščeno na seznam podjetij, ki ne smejo poslovati s subjekti, ki so zavezani k javnemu naročanju – in Dars je zavezan k javnemu naročanju. Minister tudi ni pojasnil, kako je mogoče, da je v letu 2008, ko je bil objavljen razpis na Darsu novembra, decembra podpisana pogodba, decembra izstavil račun za opravljane storitve za 7 mesecev nazaj, za obdobje od maja, za obdobje torej, ko še ni bil v nobenem poslovnem razmerju z Darsom. Tudi ostalih očitkov ni uspel ovreči. Niti enega. Še več. Ponovno se je ujel na laži glede vedenja o stanju v avtošolah, saj smo mu predstavili dva dopisa sveta Javne agencije za varnost prometa, z dne 23. 4. in z dne 10. 7. 2013, ki sta bila naslovljena nanj osebno in v katerih je opisano poročilo o aktivnostih Policije in Javne agencije za varnost prometa na tem področju. Do včeraj so bili to problemi ministra Omerzela. Od danes bodo s podporo koalicije to postali problemi vlade. Vlada torej podpira zavajanje, podira laži in podpira kršitev protikorupcijske zakonodaje. Če predsednica Vlade gospa Alenka Bratušek ni sposobna pomesti pred lastnim pragom, potem tudi pred drugimi ne bo.
Hvala. Besedo ima mag. Ivan Vogrin.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane dame in gospodje! Mike Wickett je rekel: "Obtožba je kot živi pesek. Vedno bolj globoko se pogrezate v živi pesek obtoževanja." Seveda, dobro si je pomagati z nekaterimi univerzalnimi načeli. Če ste opazili, jaz se včerajšnje razprave nisem udeležil, sem pa pozorno spremljal argumente za in proti. Ne bom komentiral, čutim pa dolžnost, da opozorim na eno drugo zadevo. Zanimivo je, da bivšega ministra Stanka Stepišnika ni tukaj. Imel je podobno zadevo, koalicija ga je prisilila k odstopu in dali smo mu 5 minut časa, da je povedal, kaj je v osmih mesecih naredil. Veste, krivica boli. Boli njega in boli mene. Za enaka dejanja bi ta državni zbor moral imeti enaka merila. Nismo sposobni, kaj je pa v ozadju, pa ne bom razpredal, čas bo že pokazal. Vendar krivico smo naredili vsaj gospodu Stepišniku. In če smo za njega uporabili takšen sklep, kot ste pač uporabili, bi tudi v tem primeru morali ravnati enako ali pa se njemu opravičiti. Hvala lepa.
Hvala. Lahko odločimo? Še ne. Prosim, da se prijavite k obrazložitvi glasu v osebnem imenu. Besedo ima gospod Danijel Krivec.
Hvala za besedo. Lep pozdrav vsem. Spoštovani predsednik, spoštovana predsednica Vlade, ministrski zbor, kolegice in kolegi! Včeraj smo dolgo razpravljali in skozi vso razpravo ugotovili, da so vsa dejstva, ki smo jih v interpelaciji navedli, resnica. Niti z enim odgovorom minister ni ovrgel teh dejstev. Nasprotno, tako kot je bilo povedano, o prvih dveh kršitvah, ki mu jih očitamo, gre za integriteto in nek splošni etični kodeks, ki ga zagovarjate vsi v koaliciji, se je s svojimi odgovori in tudi z dodatnimi listinami, ki smo jih pridobili, še bolj pogreznil v tisto, kar v zadnjem obdobju očitno najbolj zna, in to je zavajanje tega Državnega zbora. To mu je bilo dokazano z marsikaterim magnetogramom, ki ga zdaj ne bom bral, ni ga ovrgel, niti enega. Niti z eno besedo ni ovrgel zavajanja, ki si ga je privoščil na hearingu in tudi ni odgovoril na listinske dokaze, ki smo jih predložili in desetkrat ali še večkrat konkretno vprašali o konkretni zadevi. Mislim, da je bila to ena od redkih interpelacij, kjer minister ni želel odgovarjati na vprašanja. Če si ta vlada in ti ministri predstavljajo na tak način odnos do državnega zbora, potem mislim, da nam ne kaže dobro. Kot sem že včeraj povedal, je mene minister razočaral tudi po tej čisto človeški plati, kajti nedostojno je, da se 90 poslancev ukvarja z neko zadevo, tudi če se nekaterim bolj sivolasim že zdi odveč, vendar poslanci smo zato v državnem zboru, da sprašujemo, in to je osnovna naloga, ki jo imamo. Če imamo v ministrskem zboru ministre, ki ne želijo odgovarjati, na tem področju jim ni mesta, zato bom interpelacijo podprl.
Hvala tudi vam. Še je interes za obrazložitev glasu. Gospod Jože Tanko. Več vas je. Predlagam, da se prijavite k obrazložitvi glasu. Gospod Jože Tanko, izvolite.
Hvala lepa za besedo. Jaz bom interpelacijo podprl, ker minister ni bil sposoben zanikati, zavrniti niti ene trditve iz naše zahteve za interpelacijo. Ni zavrnil nobenega dokumentiranega dokaza, ki smo ga predložili glede njegovega poslovanja z Darsom, niti ni zavrnil tistega, kar smo mu očitali glede nameravanega poslovanja z Darsom. Celo več. Dokument, ki ga je podpisal direktor njegove firme Veber, ga je postavil ekskluzivno na laž glede trditve nameravanja sklenitve posla z Darsom. Tudi glede neimenovanja Franca Pojbiča na čelo agencije, se je minister eklatantno, očitno zlagal. Je pa očitno, da so ti etični kriteriji in etična načela koalicije podobni vetrnici, ki jih obrne pravzaprav vsaka sapica znotraj koalicije. Ti kriteriji se deformirajo od primera do primera. Očitno je, da med visokimi besedami koalicije in zelo izstopajočimi zapisi v koalicijske dogovore in zakone, kar zadeva integriteto, in tistim, kar se odloča koalicija v konkretnih primerih, so velike razlike. Diametralno nasprotna ravnanja. Tako da se očitno dogaja, da so posamezniki v koaliciji, to se pravi ministri koalicije, svete krave. Zato se splača to interpelacijo podpreti, da pridemo do tega, da so pred zakonom vsi enaki, tudi kodeks, pravila, ki jih zapisujete v koalicijsko pogodbo in v zakone, da so tudi za vse enaka. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Besedo ima gospod Ivan Gril.
Gotovo bi bilo najbolj korektno, če bi minister gospod Omerzel sam ponudil svoj odstop in s tem razbremenil številne koalicijske poslance, ki bodo zagotovo s težkim srcem danes pritisnili tipko, drugače, kot bi jo sicer po svoji vesti. Včerajšnja razprava je dejansko dokazala tako utemeljene argumente, ki bi morali vsakomur zadoščati za to, da odstopi oziroma tudi nam poslancem, da se razreši. V svoji poslanski karieri sem bil priča številnim interpelacijam, pa je ta, lahko rečem, najbolj jasna, razumljiva predvsem pa podprta z dokazi. Da ne govorimo tudi o odločitvi, da je dal, čeprav se sedaj izgovarja na zakonit razpis, izdelavo registrskih tablic domačemu podjetju, tuji pa bi te tablice za dvakrat nižjo ceno zagotovo enako kvalitetno izdeloval, nam veliko pove, kako malo mu je mar za slovensko uporabništvo teh tablic, kajti kdo drug bo to plačal kot naši uporabniki teh tablic. Zato mislim, da je izgovarjanje, da je ravnal zakonito, neodgovorno. Če se spomnimo, kako smo v mandatu 2004–2008 s spremembo zakonodaje odpravil takrat tako imenovane nalepke in kako je bilo očitano, da je to protizakonito in kakšne bodo odškodnine, se je po sicer težkih sodnih postopkih izkazalo, da je bila takšna odločitev več kot upravičena. Zato bom seveda tudi sedaj podprl to interpelacijo in upam, da bo prevladal razum, da bo več kot 46 glasov, kar bo dovolj, da se bo minister razreši. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Besedo ima gospod Ljubo Žnidar.
Spoštovani predsedujoči, vladni zbor, kolegice in kolegi! Spoštovani minister, včeraj sem vam postavil samo eno vprašanje, vendar žal tudi na to edino moje vprašanje nisem dobil popolnoma nobenega odgovora. Gospod minister, jaz menim, da se absolutno ne zavedate, da s svojimi ravnanji delate za vso področje in tudi samo ministrstvo invalidno. S tako omajano kredibilnostjo, s tako nizko integriteto in s tako nizko verodostojnostjo bo namreč ta zahteven resor zelo težko oziroma nemogoče voditi. Ali si lahko v današnjih časih privoščimo invalidnost tako pomembnega področja, kot je vaše, to pa naj presodi vsak sam.
Hvala. Besedo ima gospod Jožef Jerovšek.
Hvala lepa. Spoštovani! Včerajšnja razprava o zakonitosti dela ministra in skladnosti njegovega ravnanja z integriteto se je začela z grožnjo predsednice Vlade, da lahko razpravljajo o tej problematiki samo tisti poslanci, ki bodo pometli pred svojim pragom. To je bila nezaslišana obtožba poslancev, da so koruptivni, za katero se predsednica vlade še ni opravičila. Jaz si ne želim, da na takšen način predsednica vlade ščiti ministra, ki je očitno ravnal protizakonito in proti načelom Zakona o integriteti. In prav gotovo si ne želim, da celotna vlada deluje tako, da se z javnimi sredstvi ravna tako kot svinja z mehom. Namreč, da lahko nekateri zajemajo iz javnih sredstev na ta način, da sklenejo pogodbo z državo oziroma z javnim podjetjem in po enemu mesecu izstavijo račun za sedem mesecev nazaj. Na takšen načni mi te države ne bomo spravili iz blata. Če ne drugega, bi moral biti to princip, da tako se ne more ravnati. Vendar očitno predsednica vlade takšno ravnanje z državnim proračunom podpira. Hvala lepa.
Tudi vam. Besedo ima gospod Darko Jazbec.
Hvala za besedo. Interpelacije ne bom podprl, ker sem poslušal razpravo o interpelaciji. Polovica očitkov je šla točno na ministra samega in vse to je dobro z argumenti zavrnil, polovica očitkov je pa šla v bistvu na delovanje prejšnje vlade. Da bi sedaj interpelirali sedanjo opozicijo, to pa ni smiselno. Hvala.
Hvala tudi vam. Lahko odločimo? Še ne. Ker vas je več, prosim, da se prijavite za obrazložitev glasu. Besedo ima gospod Franc Breznik.
Ja, najlepša hvala. Glejte, danes je en poseben dan. Res, da smo dobili en sneženi, dan, je pa tudi dan nekih oprostitev, oprostilnih zadev. Jaz bi rekel takole. Minister, jaz vse, kar vam lahko očitam, jaz se ne bom spuščal v neke zadeve, jaz bi vam lahko očital predvsem veliko malomarnost pri javnem razpisu glede registrskih tablic, ker vsak državljan te državljane, ko bo šel registrirat na novo svoje vozilo ali pa zamenjati registrske tablice, se bo spomnil, zakaj te tablice niso vsaj 10 evrov cenejše. To je tisto, kjer se vas bodo spominjali. Na vsaki tablici bo lahko pisalo, da Omerzel ni mogel niti preklicati javnega razpisa, da bi lahko izbral tistega, ki bi bil najcenejše. To je taka malenkost, ampak ljudje si po tem stvari zapomnijo. Poglejte, po drugi strani, ali ste lahko, in tudi jaz kot politik, kot javni funkcionar si bom danes oddahnil. Prvič, zaključila se je era tako imenovane ničelne tolerance, po gospodu Virantu. Spet lahko svobodno zadihamo kot poslanci, kot funkcionarji, tudi tisti na javnih razpisih. Spet se je sprostila ta naša balkanska mentaliteta, ki jo delno imamo v sebi, in smo se sprostili. To je tisto pozitivno, to je pozitivni vidik, da nisem več nekako zategnjen, da ne pazim, in to je pomembno. Poglejte, drugič, ne rabite se bati. Če imamo tukaj obrambnega ministra, ki je nasprotoval obrambi te države leta 1991, pa je lahko obrambni minister, če imamo nekoga, ki je prejemal po končanju funkcije nadomestilo in je imel dohodke večje, kot sta jih imela predsednik Vlade in države, potem se vi ne rabite bati. Ne rabite se bati, danes je dan oprostitev. Jaz vam nič drugega več ne bom očital, imejte se lepo, delajte naprej, ne rabite se ničesar bati v tej državi. Najlepša hvala.
Hvala. Besedo ima gospod Jerko Čehovin.
Hvala, gospod predsednik. Interpelacije ne bom podprl, z razlogom, da smo včeraj na tem tako imenovanem parlamentarnem zgubidnevu, ki je imel svojo generalko prejšnji petek, ko smo obravnavali TEŠ, izgubili smo torej dva dneva, ki bi ju lahko bolj koristno uporabili za kaj drugega. Po vsebini smo 90 % govorili o Samu Omerzelu kot podjetniku in pa govorili smo o tistem, kar so opustile prejšnje vlade, kar niso prejšnje vlade naredile. 10 % je bilo govora o delovanju ministra v svojem resorju. Seveda slišali pa smo o pesku v oči, pa s te moke ne bo kruha, pa o ciganskih malhah in vse ostalo, pa o tem, kako bi morala predsednica vlade delati in tako dalje. En resnično izgubljen dan. Druga stvar, ki me je tudi zelo motila, je bilo to, da je del politike pokazal, da uspešni ljudje v tej državi niso zaželeni. Kdor je uspešno nekaj delal, predvsem v javnem sektorju, v politiki ni zaželen. To je bilo zelo jasno videti. Zato mislim, da mora minister po tej interpelaciji dejansko usmeriti svoje delovanje na realne probleme te države in pa svojega ministrstva in mu želim pri tem vso srečo.
Hvala. Besedo ima magister Andrej Vizjak.
Spoštovani! Včeraj smo kar veliko dejstev povedali. Jaz bi samo eno omenil, ker verjamem, da je nihče izmed članov vlade ni slišal, kajti tako kot je nas zavajal minister, je verjetno tudi njih. Poglejte, minister je priznal, da ni sporočil lastnemu ministrstvu, da je 100-odstotni lastnik podjetja Lastinski, da bi to ministrstvo prijavilo to povezavo Komisiji za preprečevanje korupcije. Minister je v odgovoru, kar je sprejela Vlada oziroma se s tem seznanila, povedal, da je dobil od senata KPK stališče, da bi tudi poslej družba Lastinski lahko poslovala z Darsom, ker gre v primeru Darsa za samostojno subjektiviteto in da tu ni nobenega problema. To je minister povedal, in to je minister zapisal v odgovoru. Minister pa ni povedal, da je direktor podjetja Lastinski poslal dopis Darsu, ki smo ga včeraj pokazali, lahko ga grem iskat, da je v tem dopisu napisal, da je podjetje Lastinski uvrščeno na seznam podjetij, ki ne sme poslovati z Darsom oziroma s pravnimi subjekti, ki so zavezani k javnemu naročanju. Torej podjetje Lastinski ne sme poslovati in ne bi smelo od prvega dne poslovati, če bi minister to pravočasno sporočil svojemu ministrstvu in ministrstvo Komisiji za preprečevanje korupcije. Kljub temu pa se je potegoval v lanskem letu za posle na Darsu, to isto podjetje. Tega verjetno niste vedeli, kajti verjeli ste ministru, ki je v odgovoru na interpelacijo zapisal, da bi podjetje Lastinski lahko poslovalo tudi poslej z Darsom. To enostavno ni res, ker to demantira dopis direktorja podjetja Lastinski. Torej, spoštovani, takih zavajanj, takih laži pravzaprav, ki imajo resne posledice, smo slišali od ministra veliko. Bog nam pomagaj, če bomo imeli take ministre v prihodnje. Tudi sam sem bil dvakrat minister, interpelacijo jemljem zelo resno, to ni zadeva nekega političnega "prepucavanja". Tu gre za resne očitke, ki morajo držati. In jaz sem vse dokumentiral, te dokumente imam. Če koga iz vlade zanima, mu jih lahko tudi pokažem. Želel bi, da verjamete dejstvom, ne pa veri.
Hvala. Besedo ima gospod Rihard Braniselj.
Spoštovane kolegice, kolegi! Poglejte, obstaja še en detajl, ki kaže na to, da te interpelacije ne moremo podpreti. Kolega Vizjak je včeraj cel dan prekladal nek sveženj papirjev in črpal neko inspiracijo iz teh papirjev in se na te papirje skliceval. Jaz mislim, da, prvič, to ni korektno, to je bila dokumentacija, ki je bila samo vam znana, ki ni bila v omrežju, ni bila nam razdeljena, ni bila priloga interpelacije. Ta dokumentacija, čeprav pravite, naj ne bi imela neke stopnje tajnosti, verjetno zapade v družbi Dars pod neke vrste pravilnik pravil ravnanja s takimi dokumenti. Jaz se sprašujem na tem mestu, po kakšni legalni poti je ta dokumentacija prišla iz državne firme Dars in kdo bi mogel za to dokumentacijo skrbeti. Je pa ena velika priložnost. Naslednji teden tukaj v tem državnem zboru obravnavamo zakon o dostopu do informacij javnega značaja. Ko bo pa ta dokumentacija javna, dostopna vsem, takrat se bomo lahko vsi skupaj s to dokumentacijo seznanili. Tako pa v tem trenutku imate očitno samo vi ta privilegij, da do te dokumentacije pridete. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Lahko odločimo? Postopkovno ima besedo mag. Andrej Vizjak.
Spoštovani! Gospod Braniselj je pravzaprav namesto da bi obrazložil glas, izrekel vrsto nekih napadov name. Ne samo to, očital mi je celo to, da na nek način ne bi smel posredovati določene dokumentacije in se je spraševal, od kod meni ta dokumentacija. To se pravi, primite tistega, ki z dokazi pride, ne pa tistega, zoper katerega so ti dokazi uperjeni. To je tako. Ti dokazi, gospod Braniselj, so verjetno zoprni in zato jih vi ne bi radi videli in, gospod predsednik, jaz sem tu za govornico v uvodu predstavitve javno povedal, da imam te papirje, jaz jih nisem kopiral, ker tudi ne želim obremenjevati stroškov Državnega zbora, vsakemu so na voljo, da si jih pogleda. Ja, a se ne spomnite, da smo imeli pred časom cel cirkus s kopiranjem in prevelikem številu kopij? Torej papirji so, gospod Braniselj, večno dostopni, tudi gospod Möderndorfer je včeraj povedal, kje so ti papirji, da bi jih rad videl, po koncu seje sem mu jih hotel dati [[…]]
Vizjak, postopkovno boste morali povedati.
Pride, pride, gospod predsednik, brez skrbi. Gospodu Möderndorferju sem po koncu seje ponudil te papirje, jih ni hotel, je rekel, da ga ne zanimajo. Tukaj za javnost, spoštovani, se delate pravzaprav, kako radovedni ste, v resnici pa niste, ker veste, kako ga boste podprli. Spoštovani predsednik, imam proceduralni predlog, če dovolite, da obremenjujemo fotokopirne stroje v tem parlamentu, z veseljem odstopim to vašim službam, da vse te dokumente fotokopirajo, samo mislim, da bo to povsem brezpredmetno, kajti verniki bodo danes stisnili gumb, zato bodo ti dokazi očitno nepomembni in še manj potrebni.
Hvala. Mislim, da ne bo potrebna izvedba, tako ocenjujem, tega postopkovnega predloga, da bi šli ta hip v razmnoževanje tega dokumenta. Mislim, da so skozi argumente, ki so bili predstavljeni, in odgovori, ki so bili podani v razpravi, bili dovolj za to, da danes lahko odločimo brez te razdelitve dokumenta. Postopkovno, gospod Jani Möderndorfer.
Spoštovani predsednik, tukaj vedno doživimo svojevrsten nastop te strani na levi strani, da pride do te znamenite zlorabe poslovnika. Gospod Vizjak je v svojem znanem elementu in značaju, ki ga ima, to pa je, kadar koli, kdor koli, kar koli reče okoli njega nekaj slabega ali pa mu celo to dokaže, zlorabi seveda poslovnik. Problem imamo, ker, gospod predsednik, vi vedno čakate do konca. Moj postopkovni predlog je, da začnemo uporabljati poslovnik. Dokler ne pove, kakšen je poslovnik [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Gospod Vizjak, jaz sem verjel, da se znate obnašati. To je moj predlog, da v duhu tega poslovnika v Državnemu zboru vedno pozovete, če vidite, da gre za več kot očitno zlorabo poslovnika. Ker pa je še toliko bil nesramen, da je zlorabil postopkovni predlog za to, da je očital meni osebno, da nisem sprejel njegovih dokumentov, bom uporabil to možnost, da odgovorim nazaj. Gospod Vizjak, ko boste začeli uporabljati poslovnik in pripravili interpelacijo tako, da boste dokument oddali zraven ob sami interpelaciji, bom spoštoval tudi vaše dokumente. Vaš način pa je, da najprej daste medijem dokumente, potem se izgovarjate na medije, da ste v medijih dobili dokumente, na koncu pa v resnici ne znate razložiti, kako ste do dokumentov prišli. Ampak to je za vas vedno značilno. Hvala lepa.
Hvala. Dejstvo je, da je gospod Vizjak podal postopkovni predlog. Res je, da je časa za obrazložitev postopkovnega predloga na razpolago tri minute. Razlika med tem, kar predlagate gospod Möderndorfer v vašem predlogu, je samo ta, da bi morebiti v začetku bil res podan ta predlog, ampak vam zagotavljam, da bi potem v naslednjih dveh in pol minutah sledila obrazložitev tega postopkovnega predloga. Poslovnik je tukaj jasen, čas določa, če se bomo dogovorili, nimam nič proti temu, da zmanjšamo čas, da se poda postopkovni predlog, na mogoče minuto, in potem bo manj razlag, ki mogoče tudi odstopajo v to smer, kot ste pa pravilno ugotovili, da vas je pravzaprav tudi omenjal v tem postopkovnemu predlogu, kar pa seveda ni primerno. Tako ugotavljam, da tudi tega postopkovnega predloga ne bo moč udejanjati, če ne bomo spremenili poslovnika. Nadaljujemo z obrazložitvijo glasu. Že prej so bili napovedani nekateri, tako da vas vabim k temu, da se prijavite za obrazložitev glasu. Besedo ima mag. Branko Grims.
Hvala za besedo. Glasoval bom za interpelacijo. To bo hkrati tudi moj glas proti tej dvoličnosti, ki je danes tukaj prisotna s strani sedanje koalicije. Spomnil bi pravzaprav, kje je njen temelj. Ta koalicija je prevzela oblast na osnovi nekega konstrukta pregona koruptivnosti. In ta konstrukt se je mimogrede danes na Finskem razletel takole. Moje sožalje, pa poskušajte s čim bolj pametnim. Tisto, kar je zelo zanimivo, je tole. Takrat ni bilo potrebnih nobenih dokazov, ni bilo treba počakati, da bi kdorkoli predložil kakšno dokumentacijo, verjelo se je neki govorici, ki se je širila. Včeraj in danes je bilo s strani gospoda Vizjaka predloženo gradivo, pa tudi gospod Černač je nekatere stvari pokazal, ki so direktno kazale na neka koruptivna dejanja enega od ministrov te vlade, in ga vsa koalicija enotno podpira. Pa naj še kdo reče, da ni to koalicija svete dvoličnosti. In vsi verniki svete dvoličnosti in korupcije boste seveda podprli danes ministra. Sam ga ne bom, glasoval bom za njegovo razrešitev, torej za interpelacijo.
Hvala. Lahko odločimo? Ugotavljam, da ni več prijavljenih za obrazložitev glasu, zato prehajamo na odločanje o sklepu, da Državni zbor Republike Slovenije na podlagi vložene interpelacije izreka nezaupnico ministru za infrastrukturo in prostor Samu Omerzelu. Glasujemo. Navzočih je 76 poslank in poslancev, za je glasovalo 28, proti 47. [[Za je glasovalo 28.]] [[Proti 47.]] Ugotavljam, da sklep ni sprejet. Ugotavljam, da ministru za infrastrukturo in prostor Samu Omerzelu nezaupnica ni bila izglasovana. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Nadaljujemo prekinjeno 7. točko dnevnega reda, to je tretja obravnava Predloga energetskega zakona. Ker je Vlada v torek, 28. 1. 2014, opozorila, da je po končani tretji obravnavi zaradi sprejetih amandmajev predlog zakona neusklajen, je Vlada pripravila uskladitveni amandma, ki ste ga prejeli na e-klop. Ali želi o uskladitvenem amandmaju besedo predstavnik Vlade? Želite predstaviti uskladitveni amandma? Besedo dajem državnemu sekretarju gospodu Kumru.
Hvala lepa, gospod predsednik. Spoštovane poslanke in poslanci! Z uskladitvenim amandmajem želi Vlada odpraviti nomotehnično neskladje, ki je nastalo z vlaganjem amandmajev v drugi in tretji obravnavi v Državnem zboru. Neskladje je nastalo potem, ko se je odkrila anomalija v zakonu in smo z vlaganjem amandmajev to anomalijo odpravili, vmes pa se je zaradi večjega števila amandmajev potem ta nomotehničnost prikradla v zakon. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Želi kdo razpravljati o uskladitvenem amandmaju? Ugotavljam, da ni prijavljenih k razpravi, zato zaključujem razpravo. Prehajamo na odločanje o uskladitvenem amandmaju Vlade. Glasujemo. Navzočih je 73 poslank in poslancev, za je glasovalo 47, proti nihče. [[Za je glasovalo 47.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je uskladitveni amandma sprejet. Prehajamo na odločanje o predlogu zakona v celoti. Lahko odločimo? Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke ima gospod Danijel Krivec.
Hvala za besedo. Pred nami je potrditev zakona, s katerim smo se kar veliko ukvarjali predvsem na matičnem delovnem telesu, pa tudi v Državnem zboru. Na koncu je prevladalo večinsko mnenje, da zakon ni dober. To vsi priznavate, sicer bolj izven uradnega dela, vendar tako je generalno stališče med vsemi poslanskimi skupinami. Izvirni greh izhaja iz tega, da smo ta zakon spravili po nujnem postopku skozi proceduro in zato zdaj vse boli glava. Če bi zakon peljali po normalnem postopku, bi verjetno vse tiste nedorečenosti in nedoslednosti in tudi težave, ki se bodo kasneje v praksi pokazale, skozi daljšo razpravo tudi korigirali in pripravili zakon, ki bi bil vsaj do neke mere usklajen z vsemi deležniki, in ki bi ga verjetno vse poslanske skupine tudi podprle. Izgovarjanje na direktive, ki nas zavezujejo in ki nam nalagajo neke kazni, če določene zakonske materije ne pripravimo, mislim, da niso primeren izgovor. Ta zakon ne nazadnje prinaša veliko novih birokratskih ovir in nepotrebnih postopkov. S tem se večina strinja. Tudi določene rešitve, ki govorijo o sistemskem operaterju, mislim, da niso v skladu z večinskim mnenjem v tem državnem zboru in tudi ne s stroko. Predvsem pa bode v oči težava, ki jo vsi zaznavate na področju energetskih izkaznic, kjer je bilo kar nekaj prizadevanja predvsem z naše strani, da se ta segment, ki je znotraj tega zakona kar obširno zajet, izboljša. Vendar ni bilo posluha, sedaj pa vsi priznavate, da smo na tem področju naredili kar veliko težav ali, če rečem, napako, ki bo na koncu udarila davkoplačevalce oziroma tiste, ki bodo ta zakon v praksi izvajali. Tudi agencija, ki smo jo definirali v tem zakonu, ima določene težave, ki se bodo pokazale predvsem v tistem delu, kjer so skozi zakon omogočena prevelika pooblastila, za katera tudi Zakonodajno-pravna služba pove, da so v neki meri izven ustavnega okvira in bo zato verjetno tudi potrebna ustavna presoja teh členov. Pa še druge rešitve, ki so tudi blizu temu, da ne bi prestale ustavne presoje, bodo povzročale to, da bo ta zakon verjetno še kar nekaj časa v predalih oziroma v nekem formalnem odločanju, in to samo zaradi tega, ker je želja, da se tako obširna materija sprejme po nujnem postopku, ne pa po normalnem postopku. Mi v poslanski skupini tega zakona [[…]] [[izklop mikrofona]]
Hvala. Obrazložitev glasu v imenu Poslanske skupine Socialnih demokratov ima gospod Samo Bevk.
Hvala za besedo, gospod predsednik, spoštovani zbor. V Poslanski skupini Socialnih demokratov bomo energetski zakon podprli. Vložili smo veliko truda in dela, da smo sprejeli enega najbolj kompleksnih zakonov in tudi najbolj obsežnih v tem mandatu Državnega zbora. Mislim tudi, da smo ujeli zadnji vlak, če bo danes energetski zakon sprejet, in mislim, da bo, da se bomo izognili plačilu zelo drastičnih kazni zaradi zamude pri implementaciji direktiv Evropske unije. Vemo, da bi morali plačevati tudi do 20 tisoč evrov kazni na dan. Seveda je lahko kakšna stvar tudi odprta še naprej. Veliko se je v zadnjem času govorilo tudi o energetskih izkaznicah. Mi smo se temu problemu veliko posvečali, veliko amandmajev je bilo sprejetih na to temo, pravzaprav smo uvedli tudi enoletni moratorij, in mislim, da bomo v tem času lahko temeljito premislili vse nianse in eventualno sprejeli še kakšno odločitev. Sicer pa bo Poslanska skupina Socialnih demokratov energetski zakon podprla. Vsem, ki ste sodelovali pri delu odbora, pa se lepo zahvaljujem. Hvala lepa.
Hvala. Želi še kdo obrazložiti glas v imenu poslanske skupine? Ne. Prehajamo na obrazložitev glasu v lastnem imenu. Gospod Jožef Kavtičnik, izvolite.
Hvala lepa. Zakon je res bil v Državnem zboru obravnavan po nujnem postopku, ampak zaradi tega, ker prejšnja vlada ni opravila svojega dela. To moramo vedeti. Pa kljub temu, ko sem poslušal razprave o pripombah tega zakona, sem spoznal, da je zakon res preobširen, zaradi tega je tudi manj pregleden. Vendar ker nimamo revidiranega energetskega programa, je takšen zakon seveda smiseln. Ni pa posrečena, na to smo opozarjali tako v Poslanski skupni Pozitivna Slovenija kot tudi drugi, ta energetska izkaznica. Prepričan sem, da je ta odločitev, da je tukaj moratorij in da se pusti še prostor in čas, da se zadeva uredi, prava. Zakaj licence? Licenciranih je približno 150 ljudi, če bi to prepustili projektantom, ki jih je 5 tisoč bi tudi cena bila bistveno drugačna. In še in še bi se dalo tukaj reči. Zato bom, pogojno seveda, podprl ta zakon s prepričanjem, da se bo na področju energetskih izkaznic naredilo še kaj v prid naših državljank in državljanov.
Hvala. Obrazložitev glasu ima še mag. Ivan Vogrin.
Hvala lepa, gospod predsednik. Poglejte, jaz mislim, da zakonov, ki še dodatno obremenjujejo naše gospodarstvo in prebivalstvo, mi ne bi smeli sprejemati, žal. Plače se nižajo, nezaposlenost je vedno večja, standard je nižji, mi pa še vedno nalagamo. Zakon ima približno petsto strani, dame in gospodje. Zraven tega pa je še dokumentacija o energetski izkaznici, ki ima približno polovico tega. Imamo celo več tipov energetskih izkaznic, merjeno in pa računsko, in seveda ni prav, kolegice in kolegi, da delamo novi sloj pajdaških kapitalistov. Na takšen način bo spet posebni sloj, ki si je izboril ta zakon, imel delo na podlagi sprejetega zakona. To ni prav. In veste, kaj me še moti? Poglejte, za primerjavo. V Avstriji, ko so sprejeli zakon, da je treba zamenjati registrske tablice, so se še deset, dvajset let vozili s tistimi tablicami. Mi pa rečemo na neko presečno obdobje zdaj morajo vse stare zgradbe imeti, pa tudi nove. To bi bilo še sprejemljivo, če bi mi rekli, stare zgradbe so, kakršne so, se bodo sanirale, za nove je potrebno. Ampak mi gremo v skrajnosti, obremenjujemo, kompliciramo, birokratiziramo, ob tem bo pa spet prišel naš vrli minister, ki se bori proti birokraciji že deset let in rekel, kako mi delamo vse, da zmanjšamo birokracijo. Sploh ni res! Hvala lepa.
Hvala. Obrazložitev glasu ima gospod Zvonko Černač.
Najprej glede tega, ker je rekel gospod Kavtičnik o tem, da prejšnja vlada svojega dela ni opravila. Ta državni zbor in sedanja koalicija je spomladi 2013 zavrnila ne energetski zakon, ampak novelo energetskega zakona, ki je šla predvsem v smeri uskladitve s pravom Evropske unije. Se pravi, takrat ste to zavrnili, in je nekorektno, da govorite nekaj, kar ne drži. Potem je sedanji minister vzel v roke zakon iz leta 2011, to je Kopačev zakon, bil je takrat v javni razpravi, poleti leta 2011, če greste poguglat, ga boste še vedno dobili na spletni strani, in to je v obrazložitvi zakona tudi zapisano, da je bila ta razprava malo manjša, ker se je takrat poleti 2011 do septembra odvila široka javna razprava okoli energetskega zakona. Potem je sedanje ministrstvo te stvari do določene mere popravilo in izboljšalo, spremenilo tiste najbolj v nebo vpijajoče primere, in zakon bi lahko bil dober in ustrezen, če ne bi bilo v njem nekaj popolnoma nepotrebnih birokratskih regulacij, ki dražijo posamezne postopke, predvsem kar se tiče energetskih izkaznic, ljudem, gospodarstvu, javni sferi, občinam, zavodom in vsem ostalim. Če bi bila ta regulativa na tem področju energetskih izkaznic, ker gre za neko administrativno listino, bolj enostavna, bolj preprosta, potem bi bila cena izdelave tega dokumenta, ki ga žal stavbe po novem morajo imeti oziroma ga bodo morale imeti, bistveno, bistveno nižja. Vsaj petkrat do desetkrat. Glede na regulativo v tem zakonu, to seveda ne bo tako, in to je eden izmed ključnih argumentov, poleg tistih ostalih, ki jih je omenil kolega Krivec v stališču poslanske skupine, zaradi katerih tudi sam ne bom podprl tega zakona oziroma bom glasoval proti. Kar je velika škoda, ker bi z malo truda bil ta zakon lahko sprejet soglasno. Hvala.
Hvala. Lahko odločimo? Ugotavljam, da ni prijavljenih k obrazložitvi glasu, zato glasujemo o zakonu v celoti. Glasujemo. Navzočih 74 poslank in poslancev. Za je glasovalo 44, proti 25. [[Za je glasovalo 44.]] [[Proti 25.]] Ugotavljam, da je zakon sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda. Prekinjam 21. sejo zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 10. uri. Hvala za danes in nasvidenje jutri.