Spoštovane kolegice poslanke, kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 97. izredno sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 58. člena ter drugega odstavka 60. člena Poslovnika Državnega zbora. Današnjo sejo na posebno povabilo spremlja tudi veleposlanik Ukrajine v Republiki Sloveniji, njegova ekscelenca, gospod Brodowitsch, ki ga lepo pozdravljam. [[aplavz]] Spoštovane gospe in gospodje, preden preidemo na današnjo točko dnevnega reda, vas vabim, da se vsem žrtvam ruske vojaške agresije na Ukrajino poklonimo z minuto molka. [[minuta molka]] Slava Ukrajini! Obveščena sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: Robert Polnar, Ferenc Horváth, Franc Jurša, Suzana Lep Šimenko od 15.30 do konca seje, Nada Brinovšek od 13. ure do konca seje, Andreja Zabret, Brane Golubović, Edvard Paulič in Marjan Šarec do 14. ure. Na sejo so vabljeni tudi predstavniki Vlade. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na določitev dnevnega reda 97. izredne seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli v petek, 4. marca 2022, s sklicem seje. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu s prvim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za širitev dnevnega reda seje nismo prejeli, zato zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, ki ste ga prejeli s sklicem seje. Prehajamo na odločanje. Poslanke in poslance prosim, da preverijo delovanje glasovalnih naprav. Glasujemo. Navzočih je 71 poslank in poslancev, za je glasovalo 71, proti nihče. [[Za je glasovalo 71.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je dnevni red 97. izredne seje Državnega zbora določen. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA – PREDLOG DEKLARACIJE O TRENUTNIH RAZMERAH V UKRAJINI. Predlog deklaracije je v obravnavo Državnemu zboru predložila skupina 82 poslank in poslancev s prvopodpisanim Igorjem Zorčičem. Za dopolnilno obrazložitev predloga deklaracije dajem besedo predsedniku Državnega zbora, gospodu Igorju Zorčiču, kot predstavniku predlagateljev. Izvolite.
Spoštovana podpredsednica, hvala za besedo. Spoštovana ekscelenca, veleposlanik Ukrajine, gospod Mychajlo Brodowitsch, spoštovane poslanke in poslanci, predstavniki Vlade! Mir. Beseda mir je nekaj, kar nam je skupnega vsem Slovanom in v vseh slovanskih jezikih pomeni in zveni enako – pomeni mir. In ko po mestih širom sveta odzvanjanjo pozivi k miru, se zdi, da se nas je vojaška agresija Ruske federacije na Ukrajino prav, zaradi tega dotaknila toliko bolj, ko brez prevoda slišimo in razumemo prošnjo in klic Ukrajincev po miru. Ker iz izkušenj na področju nekdanje Jugoslavije ali pa II. svetovne vojne, če želite vemo kaj pomeni neuslišan klic na pomoč in neuslišan klic k miru. Že 14 dni v novicah spremljamo zločinski napad ruskega režima na Ukrajino. Samo 14 dni pa smo priča tisočem žrtev, milijonom beguncev, spreminjanju evropske države in njenih mest v prah in pepel. Priča smo eksodusu ukrajinskega prebivalstva, ukrajinskega naroda. Samo v dveh tednih je na zahod na varno približalo 2 milijona Ukrajincev več kot je prišlo beguncev iz bližnjega vzhoda v EU v obdobju dveh let. Več kot trije milijoni Ukrajincev so še na begu. Več sto tisoč jih je še vedno ujetih v obleganih mestih celo humanitarni koridorji so bili priča oziroma tarča obstreljevanja vredno vsega obsojanja. O grozljivih številkah samo dveh tednov vojaške agresije ob rušenih šolah, vrtcih, stanovanjskih blokih. O življenju v vlažnih in mrzlih bunkerjih, o groznem razdejanju, ki ga ruska vojska pušča za seboj mi je prav včeraj pripovedoval spoštovani navzoči veleposlanik Ukrajine gospod Mychajlo Brodowitsch. Vojni prizori seveda niso nekaj novega, spominjamo se vojn, ki so se odvijale na Balkanu, ki se odvijajo po svetu, v Siriji, Iraku, Afganistanu prav vsak trenutek poteka najmanj ducat oboroženih konfliktov, a vendar je vojna v Ukrajini toliko bolj presumljiva, zaradi svojega obsega in tudi zato, ker nas je zasačila nejeverne in seveda, ker se odvija predvsem na pragu naše Evropske unije. Prav tako čutimo že njene posledice podražitev energentov, upad življenjskega standarda skratka ta vojaška agresija bo imela kot je že sedaj jasno neslutene razsežnosti. Seveda pa napad na Ukrajino ne pomeni zgolj kršitve mednarodnega prava napad na ozemeljsko nedotakljivost, suverenost in neodvisnost Ukrajine pomeni napad na temeljne civilizacijske vrednote miru, svobode, varnosti in politične stabilnosti, zato je pomembno, da svet in z njim tudi Slovenija ne stoji križem rok. Akcijo z vsemi napori za dosego miru potrebujemo že sedaj. Rusko agresijo na Ukrajino je nemudoma obsodila vsa mednarodna skupnost, sprožila obsežne sankcije tudi mednarodno kazensko sodišče je pred tednom dni že začelo preiskavo suma vojnih zločinov in zločinov proti človečnosti v Ukrajini. Odzvala se je tudi slovenska vlada in odzvati se mora tudi slovenski parlament tako kot so se odzvali že nekateri parlamenti širom EU. Deklaracijo, ki jo danes obravnavamo sledi naši zunanji politiki in sledi politiki miru. Izraža solidarnost, poziva k takojšnjemu prenehanju sovražnosti in izraža podporo vsem do sedaj sprejetim mednarodnim sankcijam proti Ruski federaciji in Belorusiji. Verjamem, da je pred nami konstruktivna razprava in čeprav je predvolilno obdobje smo se zmožni poenotiti ne glede na dvojne proteste smo Slovenci v tej krizi že stopili na pravo stran, zato sem prepričan, da si tudi nihče ne more jemati uslug oziroma zaslug za prispevek slovenskega naroda k miru in človečnosti v Ukrajini, čemur bomo prispevali tudi s sprejetjem današnje deklaracije. Hvala lepa.
Hvala lepa. Predlog deklaracije je kot matično delovno telo obravnaval Odbor za zunanjo politiko, zato za predstavitev poročilo odbora dajem besedo predsednici gospe Moniki Gregorčič. Izvolite.
Spoštovani poslanke in poslanci, spoštovani predstavniki Vlade, spoštovani ukrajinski veleposlanik gospod Brodowytsch! Odbor za zunanjo politiko je na 38. nujni seji 4. marca obravnaval Predlog deklaracije o trenutnih razmerah v Ukrajini, ki ga je Državnemu zboru v obravnavo predložila skupina poslank in poslancev, s prvopodpisanim Igorjem Zorčičem. V poslovniškem roku so bili k predlogu deklaracije vloženi amandmaji prvopodpisanega predlagatelja k 3. in 10. točki, poslanskih skupin koalicije k 9. točki ter Poslanske skupine Levica k 8. in 11. točki ter za novo 13., 14. in 15. točko. Dopolnilno obrazložitev je v imenu predlagateljev podal prvopodpisani gospod Igor Zorčič, opozoril je na drastično spremembo mednarodne situacije po 24. februarju 2022, po ruskem napadu na suvereno državo Ukrajino, saj je vojaška agresija odraz teritorialnih teženj in želje po prevladi ene države nad drugo. Opozoril je na tragične posledice vojne zaradi česar se je svet odzval hitro in enotno. Napovedal je, da bo na srečanje konference predsednikov parlamentov držav članic EU in Evropskega parlamenta konec marca, na Brdo pri Kranju povabljen tudi predsednik ukrajinskega parlamenta. Predlagatelj je izrazil sočutje ob velikem številu žrtev in beguncev ter izpostavil nevarnost jedrske katastrofe in prepričanje, da bodo imele ekonomske sankcije EU posledice tako v Ruski federaciji, kot tudi širše. Obor je pri obravnavi upošteval mnenje Zakonodajno-pravne službe, ki je glede 3. točke opozorila na potrebo po pravilni navedbi naslovov mednarodnih aktov in na ustrezno poimenovanje entitet Donetsk in Lugansk, ki nista mednarodno pravno priznana subjekta. Državni sekretar Ministrstva za zunanje zadeve, dr. Stanislav Raščan, je izpostavil, da Slovenija s članicami EU in NATO deli enotno stališče v obsodbi ruske agresije na Ukrajino, zato tudi Vlada pozdravlja predlog deklaracije, saj se Slovenija s tem pridružuje mednarodni skupnosti v podpori suverenosti, neodvisnosti, ozemeljski celovitosti in nedotakljivosti mednarodno priznanih meja Ukrajine ter v obsodbi ruske vojaške agresije. Napovedal je tudi vladno pisno mnenje k osnutku deklaracije. Dejal je, da Slovenija nudi humanitarno pomoč in podpira vse sankcijske ukrepe proti Ruski federaciji, to je ekonomske sankcije ter diplomatsko oziroma politično izolacijo. Poslancem se je zahvalil tudi za podano pobudo za sklic Generalne skupščine OZN, Slovenija pa je zaradi uničenja slovenskega konzulata v središču mesta Harkov, že zahtevala neodvisno preiskavo s strani tožilstva mednarodnega kazenskega sodišča, saj gre za jasno kršitev mednarodnega prava. V razpravi članic in članov odbora, je bila izražena podpora predlogu deklaracije. Opozorjeno je bilo na grobo kršitev mednarodnega prava, na potrebo in pomen reševanja situacije po diplomatskih poteh ter na razsežnosti humanitarne katastrofe. Ponovljen je bil poziv, da se sestane Svet za nacionalno varnost v širši sestavi. V razpravi je bila poudarjena tudi evropska perspektiva Ukrajine in izražena bojazen, da bi se ruska vojaška agresija lahko prenesla tudi na druge evropske regije. Po koncu razprave odbor ni sprejel predlaganih amandmajev Poslanske skupine Levica, sprejel pa je predloge amandmajev prvopodpisanega predlagatelja, Igorja Zorčiča in poslanskih skupin koalicije. Na koncu je odbor glasoval o celotnem predlogu deklaracije in jo sprejel, s 14 glasovi za in brez glasu proti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Za obrazložitev mnenja dajem besedo predstavniku Vlade, dr. Anžetu Logarju, ministru za zunanje zadeve. Izvolite.
Spoštovani, lep pozdrav! Današnja obravnava predloga deklaracije sovpada s 30-letnico vzpostavitve diplomatskih odnosov med Slovenijo in Ukrajino. Obeležujemo jo jutri, 10. marca. To bi moral biti vesel dan obeležitve 30 let odličnega sodelovanja in skupnega napredka obeh držav, a žal smo danes zbrani zaradi povsem drugačne realnosti - zaradi najhujše vojaške agresije po 2. svetovni vojni, ki jo je ruski predsednik Putin enostransko in neupravičeno začel 24. februarja. Vlada Republike Slovenije najostreje obsoja vojaško invazijo s strani ruskega režima na Ukrajino. Ukrajina je suverena država z mednarodno priznanimi mejami, svobodna pri izbiri varnostne ureditve in sklepanju zavezniških povezovanj. Vojna, ki traja že 14. dan, postavlja resno grožnjo mednarodnopravni ureditvi, s katero sta bila vzpostavljena mir in varnost na evropskih tleh po 2. svetovni vojni. Vlada zato močno pozdravlja pobudo Državnega zbora in namen te deklaracije, s katere se pridružuje pozivom mednarodne skupnosti v podporo suverenosti, neodvisnosti, ozemeljski celovitosti in nedotakljivosti mednarodno priznanih meja Ukrajine in obsodbi ruske vojaške agresije ter izrazu podpore ukrajinskemu narodu. Vlada je preučila besedilo predloga deklaracije o trenutnih razmerah v Ukrajini in tudi v najkrajšem možnem času, še isti dan podala svoje pozitivno mnenje z nekaterimi sugestijami predvsem terminološke in pravne narave. Slovenija je skupaj s partnerji v Evropski uniji in zaveznicami v Natu podprla celoten spekter diplomatskih aktivnosti z namenom izvajanje pritiska na Rusko federacijo, da nemudoma preneha z vojaško agresijo. Sprejeta je bila že cela vrsta ukrepov proti Ruski federaciji na ravni Evropske unije – sankcije, diplomatska izolacija, resolucija varnostnega sveta, izključitev iz mednarodnih organizacij in tudi z aktivno podporo Slovenije in Ukrajini in njenim prizadevanjem za mir. Hkrati se je Slovenija nemudoma odzvala v prizadevanjih, da se Ukrajini zagotovi vsa potrebna materialna pomoč in podpora. Slovenija že zagotavlja pomoč in zatočišče za ukrajinske begunce, ki so dosegli Slovenijo, vzpostavili smo klicni center za informacije o pomoči beguncem iz Ukrajine. Poleg že poslane materialne humanitarne pomoči Ukrajini smo namenili še dodatni humanitarni prispevek v višini 1,1 milijona evrov. Glede na to, da ruska stran preprečuje izvedbo humanitarnih koridorjev, da uničuje civilno infrastrukturo, je nujno potrebno nadaljevati s koordiniranim in usklajenim pristopom mednarodne skupnosti vseh mednarodnih partnerjev glede nadaljnjih omejevalnih ukrepov ter vseh vrst pomoči kot tudi glede proaktivnega odzivanja na dogajanje v terenu. Slovenija je zaradi uničenja slovenskega konzulata v središču mesta Harkov s strani ruske rakete, napadov na civiliste in administrativna in stanovanjska poslopja, ki niso vojaški cilji, kar vse pomeni jasno kršitev mednarodnega prava, zahtevala tudi neodvisno preiskavo s strani tožilstva mednarodnega kazenskega sodišča. Dan za dnem smo priča grozljivim slikam, ki polnijo socialna omrežja. Na nas politikih je, da ta nepravična, neupravičena vojna, ta brutalna agresija Ruske federacije na neodvisno Ukrajino ne bo izginila iz dnevnih vesti v ignoranco Zahoda in v trpljenje Ukrajine v pozabi. Da ohranjamo to temo, zato s strani vlade še enkrat podpiram iniciativo prvopodpisanega in vseh podpisanih pod to deklaracijo, da se sprejme to besedilo tudi v slovenskem parlamentu. Slava Ukrajini.
Hvala lepa. Prehajamo na predstavitev stališč poslanskih skupin. Prva dobi besedo gospa Alenka Bratušek. Predstavila bo stališča Poslanske skupine SAB. Izvolite.
Hvala za besedo in lep pozdrav vsem, tudi gostu. Evropa se je v teh dneh znašla v težki in tragični situaciji. Vojna v Ukrajini nas je vse pretresla in nas na najbolj krut način opomnila, da mir nikakor ni samoumeven. Obsodba agresije Ruske federacije ni vprašljiva, prav tako ni vprašljivo spoštovanje suverenosti, neodvisnosti in ozemeljske celovitosti Ukrajine. Vojaški poseg in invazija v suvereni narod nista sprejemljiva in ju zato v celoti obsojamo. Poudarjamo pa, da je enako pomembno tudi ohranjati zavedanje, da ruski narod ni kriv za to kar se dogaja in da se na račun vojne tudi med temi ljudmi pišejo številne zgodbe, ki se ne bi smele pisati. V stranki SAB bomo deklaracijo seveda podprli. Že na odboru smo poudarili, da so koraki pri formalnem odzivu slovenske vlade pravi. Kljub temu pa se nam več stvari zdi neustrezno izpeljanih, nekorektnih, premalo domišljenih in tudi nepoštenih. Slovenska država denimo ni poskrbela za državljane, ki so bivali v Ukrajini in jim ni ustrezno pomagala pri vrnitvi domov. Nedopustno in žalostno je, da so diplomati poskrbeli zase, ostale državljane pa pustili, da se znajdejo kakor vedno in znajo. Prav tako smo lahko znova videli tako kot je to veljalo za epidemijo covid-19, zavoženo, situaciji nedoraslo in neprimerno komunikacijo. Ljudje v kritičnih časih potrebujejo zanesljivega človeka, ki jih zna pomiriti in navdati z gotovostjo, da se bodo stvari uredile, ne pa groziti z jedrskim orožjem in stopnjevati napetosti. Apele k dodatnemu rožljanju z orožjem bi morali v celoti zamenjati pozivi, da odločevalci sedejo za skupno mizo tolikokrat kolikokrat bo potrebno in da se spor v najkrajšem možnem času tam tudi reši in to brez nepotrebnih žrtev. Vse vojne se končajo za mizo, vmes pa umirajo nedolžni ljudje in v zgodovini jih je umrlo že na desetine milijonov in to se preprosto ne sme ponoviti. Napeti je treba vse sile in najti najboljše pogajalce na svetu, da pridemo do rešitve, da se vojna ustavi in da ne izgubljamo tistega kar je najdragocenejšega – življenj. Tretja nedopustna napaka, ki je bila storjena, pa je delitev beguncev na prvo in drugo razredne. Slovenci smo sočuten narod in smo imeli človeški pristop do vseh beguncev, ki bežijo pred konfliktom in to ne glede na to od kod prihajajo. Pogojevati pomoč človeku, ki beži pred vojno, s tem ali prihaja iz zgodovinsko, kulturno in versko ustreznega območja, ni le nehumano temveč je nezaslišano. Naravnost tragikomičen pa je obrat, ki ga je vladajoča stranka izvedla v svojem odnosu do ukrajinskega predsednika. Če je v očeh SDS predsednik Zelenski danes heroj, in ja res je heroj, je bilo pred slabimi tremi leti povsem drugače, tedaj je bil Zelenski denimo, povzemam besede Vinka Gorenaka, »nateg ljudstva, ki so mu volivci nasedli in ga postavili na mesto, ki ga je igral«. Nič bolj prizanesljiva ni bila do Zelenskega vaša televizija, ki ga je večkrat označila za komika brez političnih izkušenj in ruskega plačanca in to ste si dovolili govoriti za demokratično izvoljenega predsednika v Ukrajini. Zdi se, da pri vsej komunikaciji našega predsednika vlade povezani z ukrajinsko tragedijo, v resnici ne gre za Ukrajince, temveč za nagovarjanje domačih volivcev in njihovih čustev. Za odvračanje pozornosti od dogajanja zadnjih dveh let in za zakrivanje vseh napak storjenih v tem času. Volivci morajo namreč čimprej pozabiti kaj vse se je v tem času zgodilo in kakšno pot je za našo pot začrtala ta vlada, pot enormnega zadolževanja in brezglavega trošenja, pot, kjer vlada represija, pot, kjer je zaželeno in dovoljeno le enoumje in se obračun napove vsakemu, ki si drzne misliti drugače, pot kjer so človekove pravice prevečkrat poteptane in kjer je povsem zabrisana meja med vejami oblasti, pot v avtoritarno državo. Obsojeni avtoritarni voditelj v Rusiji se ni zgodil čez noč in tudi pri nas se ne. Prej omenjenim praksam, prijemom in vodenju je treba tudi v naši državi narediti konec, preden zabredemo še globje. V Poslanski skupini SAB bomo Deklaracijo, kot sem že povedala, in pod katero smo tudi podpisani, soglasno podprli. Se pa zavedamo, ga gre za izraz podpore, ki večjih učinkov žal nima. Ob tem znova poudarjam pomembnost diplomatskega pristopa in mirnega, za mizo, reševanja tega spora. Vse sile in napore je treba usmeriti v to, da čimprej pride do prekinitve ognja, pogovorov, in tako, kot si vsi želimo, tudi do dogovora. Glavna prednostna naloga Slovenije v tem času pa mora biti podpora vsem diplomatskim prizadevanjem za zaustavitev spopadov. Prav tako mora Slovenija svojo vlogo odigrati tudi, in predvsem z vidika človečnosti, in sprejeti begunce, ki našo pomoč potrebujejo. Hvala za pozornost. In naj se mir v Evropo vrne čimprej.
Hvala lepa. Jaz bom še enkrat prebrala naslov današnje točke Predlog deklaracije o trenutnih razmerah v Ukrajini. Ne bom posega v vsebino stališč posameznih poslanskih skupin, bi pa si želela, da ne politiziramo trenutne situacije v Ukrajini in ne nabiramo političnih točk na račun nedolžnih ljudi. [[aplavz.]] Naslednja je na vrsti, za stališče Poslanske skupine, ja, naslednja je na vrsti gospa Monika Gregorčič, predstavila bo stališče Poslanske skupine Konkretno. Izvolite.
Spoštovani. Ruska vojaška agresija v Ukrajini je obžalovanja in obsodbe vredna. Predstavlja resen poskus rušenja mednarodnega ravnovesja in globalne ureditve, temelječe na mednarodnem pravu, od kršitve Ustanovne listine Združenih narodov, pa do kršitve Memoranduma iz Budimpešte, s katerim so leta 1994 Ruska Federacija, Združene države Amerike in Velika Britanija, Ukrajini zagotovile varnostne garancije v zameno za njeno odpoved jedrskemu orožju. Dandanes pa smo priča brutalni ruski negaciji pravici Ukrajine do lastne državnosti, suverenosti in ozemeljske integritete. Vojaška agresija na eno največjih evropskih držav nehote odpira tudi vprašanja, kdo bi lahko bil njena naslednja žrtev, zato so na mestu tudi primerjave z dogajanjem pred 2. svetovno vojno. Spomnimo, da je vojaško posredovanje v Ukrajini neposredno sledilo potezi ruskega priznanja neodvisnosti regij Lugansk in Donetsk, pod pretvezo potrebe po zaščiti ruskega prebivalstva v tem delu Ukrajine. Več kot očitno je bil to le izgovor oziroma tako imenovana carte blanche za vojaško posredovanje zaradi ruskih ozemeljskih teženj. 24. februarja letos smo se zbudili v nov manj varen svet. Svet, kjer se konflikti med državami spet rešujejo z orožjem, namesto z diplomatskimi pogajanji. V teh okoliščinah je bolj kot kadarkoli prej pomembna enotnost ter hiter, učinkovit in usklajen odziv članic Evropske unije in zaveznic Nata. Demokratičen svet v obsodbi ruske vojaške agresije govori z istim jezikom. Ta preizkušnja je države članice Evropske unije in zaveznice Nato le še bolj okrepila in poenotila. Ekonomske sankcije in politična osamitev Rusije že učinkujejo. Njihov namen je Ruski Federaciji otežiti oziroma preprečiti financiranje vojaške agresije. Ukrajina pa potrebuje našo pomoč, predvsem humanitarno ter v opremi za vojaški odpor. A tudi diplomatsko, moralno in politično z jasno podporo njeni evropski perspektivi in z akti, kot je ta deklaracija. Z današnjo potrditvijo deklaracije o trenutnih razmerah v Ukrajini se bo tudi slovenski državni zbor pridružil nacionalnim in Evropskemu parlamentu, ki so tovrstno deklaracijo v podporo Ukrajini že sprejeli. V Poslanski skupini Konkretno ocenjujemo, da je vsakršno relativiziranje in opravičevanje vojaške agresije nad suvereno in mednarodno priznano državo neprimerno. Prav tako je nekorektno in nemoralno to temo s strani opozicije izrabljati za notranje politične namene. Zavedamo se, da bomo posledice ekonomskih sankcij občutili vsi, tudi v Sloveniji v obliki dražjih energentov in hrane, ter z oteženimi in upočasnjenimi dobavnimi verigami oziroma gospodarskimi gibanji nasploh. A mir, varnost in demokracija nimajo cene. Za blažitev ekonomskih posledic pa bo bolj kot kadarkoli prišla do izraza naša skupna evropska ideja, skupni evropski trg in drugi mehanizmi Evropske unije. Poslanci Poslanske skupine Konkretno bomo predlog te deklaracije v podporo Ukrajini enotno podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Naslednji je na vrsti gospod Ivan Hršak. Predstavil bo stališče Poslanske skupine Desus. Izvolite.
Hvala za besedo, spoštovana podpredsednica. Ameriški znanstvenik in avtov Carl Sagan je nekoč dejal, da je jedrska oboroževalna tekma podobna smrtnima sovražnikoma, ki do pasu stojita v bencinu, pri čemer ima eden v rokah tri, drugi pa pet vžigalic. Danes lahko temu le pritrdimo. Ruska federacija je vojaška velesila, je kljub drugačnim zagotovilom napadla sosednjo in suvereno državo Ukrajino in s tem svet pripeljala do velikega novega konflikta. Vojaške vaje, ki so se odvijale na mejnih območjih in ki jih je Ruska federacija izvajala skupaj z Belorusijo so bile očitno le predpriprave na obširen napad na Ukrajino. V Poslanski skupini Desus smo se takoj ostro odzvali že pri sami prepoznavi ljudskih republik Donetsk in Lugansk s strani Ruske federacije. Podobno zgodbo smo lahko spremljali že leta 2014 na Krimskem polotoku. Takrat so nas geopolitične težnje Ruske federacije presenetila, a vendar bi nas morale pripraviti na nadaljnje načrte po širjenju ozemlja in moči. Že nekaj dni po napotitvi enot v sporne ljudske republike pa je Rusija pokazala pravi namen, sprožila je močan in obširen napad na različna mesta po Ukrajini. Nova vojna se je tako začela praktično pred evropskim pragom. Če so še prvi dan prihajali pozivi k umiritvi agresije s strani Rusije, se je kmalu pokazalo, da Ruska federacija nikakor nima namena prekini svoje nasilne operacije. Mednarodna skupnost je takoj nemudoma in ostro odzvala na neizzvan napad. Ruska federacija in njeni vodilni so bili deležni različnih sankcij. Obenem bi čedalje več ponudnikov prekinilo storitve v Ruski federaciji. V preteklih dneh je že prišlo do organizacije pomoči Ukrajini, tako s strani civilnega prebivalstva kot tudi s strani podjetij. Kmalu po začetku konflikta so tako v prizadeta mesta prispeli konvoji zdravstvene opreme in hrane. Posamezne politična stranke in poslanske skupine smo se že predhodno odzvale na vojaško agresijo, ki se izvaja nad Ukrajino in njenimi prebivalci. Danes pa je pred nami tudi dokument, kjer povezano obsojamo takšna grozodejstva. Obenem se obsoja tudi Belorusijo, ki aktivno sodeluje z logistično in vojaško pomočjo Rusiji. Vojaki in civilisti se skupaj borijo proti agresorju, ki je številčno in tehnološko bistveno močnejši. A Ukrajinci se borijo za svojo domovino, za svoje domove in za svoje družine. Na nas je, da ukrajinskemu narodu enotno izkažemo politično solidarnost. Kazanje s prstom in ideje demilitarizacije so v tem trenutku nesmiselne. Ukrajinski narod se bori za preživetje in samo ena oseba je tista, ki bi lahko prav vsak trenutek prekinila to agresijo. Od vseh parlamentarnih strank pričakujemo, da bodo ostro obsodile napada in agresorja ter nehale iskati razne izgovore. Vsaj na tem mestu bi se morali kot del demokratične družbe poenotiti. V Poslanski skupini Desus podpiramo, da se takoj preneha s sovražnostmi na območju Ukrajine, Rusko federacijo in Belorusijo pa pozivamo, da takoj umakne svoje enote iz suverenega ozemlja Ukrajine. Nemudoma je treba prekiniti to agresijo in vzpostaviti humanitarno pomoč za prizadete civiliste. Na tem mestu je treba izpostaviti, da bodo civilne žrtve, ki iz dneva v dan naraščajo zaradi posledic konflikta prisotne na obeh straneh. Tudi prebivalci Ruske federacije, ki jih zadevajo sankcije, bodo zaradi odločitev svojih voditeljev pahnjeni v bolj za preživetje. Tega se mnogi v Rusiji že zavedajo, zato se po družbenih omrežjih širijo posnetki in slike protestov proti vojni v Ukrajini v ruskih mestih. Naj za konec dodam, da si moramo absolutno prizadevati za mirno reševanje konflikta. Diplomati in predstavniki vseh držav naj čim prej poiščejo skupno pot, ki bo ponovno vzpostavila mir in vodila v čimprejšnjo obnovo posledic tega konflikta. Vsem posameznikom in podjetjem, ki so brez razmišljanja aktivno pristopili k humanitarni pomoči ogroženim prebivalcem pa lahko izrečemo samo iskreno zahvalo. Zgodbe o brezplačnih prevozih opreme s tovornjaki, zbiranja medicinskih pripomočkov in hrane, skladiščenja in tudi posamezna posojanja prevoznih sredstev in še bi lahko naštevali. Tako Republika Slovenija kot tudi naši državljani smo lahko tako vzor vsem večjim državam. Hvala.
Hvala lepa. Naslednji je na vrsti gospod Dušan Šiško, predstavil bo stališče poslanske skupine SNS. Izvolite.
Spoštovani vsi prisotni! Slovenska nacionalna stranka je proti nasiljem in vojnam. Vemo pa, da se zadeve urejajo na diplomatskem polju s trezno in mirno glavo ne pa s čustvi. Vojna v Ukrajini je čez noč obrnila na glavo dogajanje po svetu. Vse dnevne novice so v večini usmerjene v dogajanje v Ukrajini in ugibanju, če smo se znašli na pragu tretje svetovne vojne. Ta tematika je vsekakor težka in ponovno razdvaja tako slovenski kot svetovni narod. Dokaj hitro je bilo jasno, da so se množično pojavile lažne novice in zagotovo lahko trdimo, da kakšno je dejansko stanje vedo le vpleteni v to nesmiselno bojevanje. Kolikor je meni znano, je Rusija z Ukrajino leta 2014 podpisala sporazum, da se Ukrajina ne bo vključila v Nato. Vsekakor pa je SNS že od samega začetka proti Natu. Krepiti bi morali svojo domačo vojsko. Dejstvo je tudi, da kadar se Amerika vmeša v karkoli, smo priča dolgoletni vojni. Za Slovenijo bi bilo najbolje, da se umakne oziroma distancira od te nesmiselno vojne. Kot sedaj vidimo, bo največ pridobila samo Amerika. V SNS podpiramo humanitarno pomoč za begunce, a hkrati vztrajamo pri prepričanju, da moramo ostati neopredeljeni, nevtralni in ne se spuščati v kakršnokoli pametovanje okoli tega kdo je krivec za začetek spopada. Evropa se ni veliko oziroma se ni vpletla v napade v Afganistanu. Prav tako je bila tiho v primeru odcepitve Kosova. Se še spomnite kako je bilo, ko se je začela vojna na Balkanu. Niti ena evropska država ni priskočila na pomoč, ker bojda niso spadale napadene države pod Evropsko unijo. Konec koncev tudi Ukrajina ni v Evropski uniji. Torej, komu je v interesu ta vojna? Zanima me, kdo še lahko verjame v Evropsko unijo, ker vsepovsod, kamorkoli gremo iz naše države, moramo pokazati osebni dokument oziroma potni list. Ali je to ta Evropska unija, kjer naj bi bil prost pretok blaga in državljanov, brez mej? Naša ocena je, da bi se morali pogovarjati o temah, ki se tičejo nas - o ribičih, ki bodo slej ko prej imeli težave s Hrvati v Piranskem zalivu. Evropska unija je tudi arbitražni sporazum dala na stran in naložila, da se državi sami dogovorita. Vsekakor podpiramo, da so se zdravniki prijavili, da gredo pomagat v Ukrajino na mejo. Je pa tudi res, da so kar naenkrat zdravniki prosti in nimajo dovolj dela. Zanima me, kako to, da sto tisoč Slovencev ne more dobiti osebnega zdravnika. Spomnimo se časov korone, ki so še vedno, in nihče o tem ne govori. Zdravniki niso mogli oskrbeti tistih slovenskih državljanov, ki so potrebovali zdravljenje. Plačujemo pa vsi zdravstveno zavarovanje. Ne dolgo tega je primanjkovalo zdravnikov, zdaj pa kar naenkrat imamo preveč zdravnikov. Sindikat pa vseskozi govori, da zdravnikov primanjkuje. Naj nadaljujem. Pogovarjati bi se morali še o tem, kako in kje bomo gradili stanovanja za mlade, kaj bomo naredili, da bodo ljudje ustrezno plačani za svoje delo, pod pragom revščine pa je preko 600 tisoč ljudi. Torej, kaj bomo zapustili našim zanamcem? O tem bi se morala tako Vlada kot mi v tem hramu demokracije pogovarjati v prvi vrsti. Zdaj imamo vojno v Ukrajini in ponovno je ves fokus usmerjen tja. Pozabljamo pa na slovenski narod in Slovence ponovno postavljamo na drugo mesto. Pustimo ob strani to, da je bila Slovenska vojska ponovno ocenjena zelo slabo, ker se že leta preprečuje, da bi se lahko razvila. Vi resno mislite, da nas pred morebitno prihajajočo vojno, ki ni več tako imaginarna, lahko ubrani 2 tisoč 271 vojakov, tisoč 19 častnikov in tisoč 900 podčastnikov? Zadnje novice, ki krožijo, pravijo, da se Putin ne bo ustavil pri napadu Ukrajine, ampak je že zahteval in tudi pridobil seznam vseh držav, ki so proti oziroma so uvedle sovražne sankcije do Rusije. Le do kod bo šla njegova misel o napadih. Spomnite se, koliko prahu je dvignil spor v Krimu, pa se je preko 90 % prebivalcev Krima ob več kot 80 % udeležbi marca 2014 odločilo, da se priključijo Rusiji. Dajati podpis k deklaraciji, ki jo je predsednik Državnega zbora mimo poslancev na silo spravil v javnost, je za nas neodgovorno. Takšen način delovanja nikakor ni v skladu z ustavo. Tudi na posvetu, ko so kolegi predlagali, da se predlagatelj, to je predsednik Državnega zbora, vrne z videokonference s predsednikom ukrajinskega parlamenta, le-ta ni pokazal interesa, da bi se pogovarjal o tej deklaraciji brez prisotnosti kamer. Prav tako o tej deklaraciji nismo stranke v parlamentu bile prej obveščene. Deklaracijo bi vsekakor morali spisati skupaj oziroma dopolniti, ne samo predsednik Državnega zbora. Omeniti moram tudi, da je predsednik Državnega zbora dal rok za sopodpis deklaracije v manj kot 24 urah. Zaradi vsega navedenega Slovenska nacionalna stranka ni mogla dati podpisov. Vidim pa, da tudi nekateri drugi poslanci niso dali podpisov oziroma so umaknili podpise od deklaracije. Četudi bomo edini, ki se bomo pri deklaraciji vzdržali, stojimo na stališču, da je treba najprej poskrbeti za Slovence in se modro umakniti od tematike rusko-ukrajinske vojne. Hvala.
Jaz bom še enkrat prebrala naslov točke dnevnega reda to je obravnavamo Predlog Deklaracije o trenutnih razmerah v Ukrajini. Vsakršno stališče poslanski skupin, ki prekomerno odstopa od te teme je bolj kot ne odraz samih poslanskih skupin in tukaj moram izraziti svoje predvsem pa verjetno tudi nestrinjanje vseh ostalih podpisnikov, ki smo podpisali to deklaracijo in nismo imeli v mislih nobene politizacije, ampak so v ozadju bistveno drugačni nameni. Takoj bom dala postopkovno gospa Sukič, ampak jaz sem vas že od začetka prosila, da spoštujemo točko dnevnega reda in se je držimo. Ne posegam v vsebine stališč poslanskih skupin sem pa kot predsedujoča, ki skrbi za to, da seja poteka v skladu z dnevnim redom dolžna opozoriti na vsebino točke, ki jo obravnavamo, če gre kdo preko teh meja pa smo oziroma sem, kar tolerantna. Gospa Sukič, imate postopkovno. Izvolite.
Ja, predsedujoča, postopkovno predlagam, da ne komentirate stališč poslanski skupin. Kajti to, da mi danes govorimo o deklaraciji ne pomeni, da pač ne sme kolega razložiti zakaj recimo se ni podpisal pod to deklaracijo in problematizirati stvari, ki so morda umanjkali v tej deklaraciji ali pa niso bile komunicirane na pravilen način. Tako da, prosim, da si ne, zato ker vodite to sejo ne dovolite, da posegate v stališča poslanskih skupin. Hvala lepa.
Gospa Sukič jaz niti z eno besedo nisem posegla v vsebino stališča, ki jo je podal gospod Šiško niti gospa Bratušek je pa res, da ne epidemija ne zdravniki pa še kaj drugega, o čemer sta govorila oba govornika, ki sem ju opozorila, da se držita teme dnevnega reda nimata nič v zvezi z vojnim stanjem v Ukrajini in zato sem oba opozorila in bom vsakega, ki bo šel predaleč v svojem stališču ne posegam pa s tem vsebinsko v stališča posameznih poslanskih skupin, ker jim pustim, da povedo svoje v času, ki so si ga izbrali je pa moja dolžnost, da skrbim za dnevni red in da se spoštuje točka, ki je na dnevnem redu. Gospa Violeta Tomić, izvolite.
Jaz se opravičujem predsedujoča, ampak pridružiti se moram postopkovnemu predlogu kolegice Nataše Sukič. Prav vsako stališče, ki ni bilo popolnoma pritrdilno tej deklaraciji ste kritizirali in seveda je epidemija tudi povezana in zdravniki in ljudje, ki v Sloveniji ne pridejo do zdravstvene oskrbe je povezana tudi s to situacijo, s katero se soočamo. Resnično predlagam, da pustite tudi drugačne argumente in da ljudje razumejo, da imamo drugačna stališča. Rekli ste mi, ki smo podpirali to deklaracijo in ste se jasno postavili na pozicijo kaj je vam všeč, vendar jaz pozdravljam debato tukaj v tem Državnem zboru o tem in je prav, da slišimo argumente zakaj pa nekdo je vzdržan bodisi, zaradi postopka bodisi pa, zaradi premajhne obveščenosti o dejanskem stanju stvari. Jaz predlagam, da pustite predstavnikom poslanskih skupin, da pove kaj imajo povedati. Hvala.
Gospa Tomić, saj sem pustila. Je pa moja dolžnost, ko vodim sejo, da opozorim govorce, ki gredo preko teme dnevnega reda in to sem tudi storila in nikogar ne omejujem v svojih stališčih, nikogar ne omejujem v besedah, ki jih izrekajo je pa tudi prav, da kdor nas spremlja preko ekranov, da razume kaj danes pravzaprav obravnavamo in da se ne pogovarjamo o epidemiji ali pa o slovenskem zdravstvu. Če bi imeli čas pa vam ga ne bom kradla bi lahko prebrala vse točke 12 jih je deklaracije in jaz se ne postavljam na nobeno stališče, ampak pač izvajam svojo odgovornost kot predsedujoča trenutno in skrbim za to, da poteka v skladu z dnevnim redom seja. Na nobeno stran in nikogar ne želim utišati. Nobenega nisem niti prekinjala v svojem izvajanju. Tako, da predlagam, da nadaljujemo oziroma če želi še gospod Šiško postopkovno. Izvolite.
Hvala, spoštovana podpredsednica. Poglejte, jaz sem samo omenjal tiste stvari, kar dejansko je res. Jaz ne vem, če vi veste in ste seznanjeni, da se je 150 zdravnikov prijavilo, da gre na ukrajinsko mejo. Ne vem. Vi ste vodili in vi ste naročili, da naj predlagatelj pride, da bomo za zaprtimi vrati se pogovarjali, takrat so sicer bili še amandmaji na temi, pa je sam predsednik rekel, da se trenutno, ne vem, ne bom govoril, kako se je izrazil, v glavnem ni ga bilo na ta posvet za zaprtimi vrati. In nenazadnje, spoštovana podpredsednica, glejte, vi imate toliko vedno za povedati, ko gospod podpredsednik Jože Tanko vodi. Zmeraj imate kake, kako replicira vsaki poslanski skupini, vsakemu poslancu, vi ste pa danes to začeli že pri gospe Alenki delati, pri meni. Jaz kar čakam rafal, kaj boste naredili, ko bo Levica začela govoriti. [[smeh v dvorani]] Hvala.
Glejte, gospod Šiško, jaz vas nisem prekinjala v vašem izvajanju. Nisem nobenega drugega prekinjala. In zdaj se greste vi nek rafal postopkovnih predlogov in to več pove o vas kot pa o meni. Jaz se vsebinsko nisem vtikala v vaše stališče, sem pa še enkrat prebrala točko dnevnega reda. Kar se pa tiče sestanka za zaprtimi vrati, gospod Šiško, bi pa lahko vedeli, da če je sestanek za zaprtimi vrati, potem to ostane za zaprtimi vrati. Pa ste vi prekršili ta dogovor, ki ga imajo vse poslanske skupine, ravno s tem, ko ste komentirali, kaj so se pogovarjali predstavniki poslanskih skupin za zaprtimi vrati. In to je skrajno nekorektno, ker niste povedali celotne slike. Ampak jaz se v to ne vmešavam, ker tudi ne bom komentirala tega sestanka, ki je potekal, še enkrat, za zaprtimi vrati. Tako, da kar se zdaj greste, je skrajno neprimerno za takšno sejo kot jo imamo zdajle trenutno. Tako, da gospa Alenka Bratušek, izvolite postopkovni predlog. Pa vas prosim, da oblikujete tudi postopkovni predlog. Glede na to, da vaša dva predhodnika niti nista podala postopkovnega predloga.
Ja, spoštovana podpredsednica. Jaz vas prosim, da vodite to sejo skladno s poslovnikom. Vaše današnje vodenje je nevarno podobno vodenju kolega Tanka. Nevarno podobno. In če bomo v tem Državnem zboru delali tako, da bomo lahko povedali samo to, kar misli predsedujoči, potem je tudi demokracije v naši državi na žalost konec. Vse, kar sem navajala v svojem govoru, je na žalost še kako povezano s situacijo v Ukrajini in Rusiji. Slovenija je na žalost na zelo podobni poti. Na žalost. In jaz mislim, da je prav, da se takšne stvari povejo. In če je to stališče Poslanske skupine SAB, spoštovana podpredsednica, nimate pravice posegati v naše stališče. In se strinjam, če bomo na takšen način vodili seje, potem so te seje lahko dolge 5 minut. Bo vsak samo povedal Podpiram, Ne podpiram, glasujemo in končajmo. Jaz upam, da demokracija v Sloveniji ni na takšni poti. In vedno ste bila kritična do kolega Tanka, vedno sem verjela, da je vaš način dela drugačen. Danes sem razočarana, ampak upam, bom rekla, da je to bil trenutek slabosti in da bo od zdaj naprej v dvorani drugače, tako kot piše v poslovniku, da lahko povemo stališče poslanske skupine, povezano s točko dnevnega reda. In jaz verjamem, da smo v tej dvorani vsi toliko pri sebi, da tudi če desetkrat ne poveste, kaj je na dnevnem redu, vemo vsi, o čem danes govorimo. In je ponižujoče do vseh, ki tukaj sedimo. Mislim, da ste zdaj že ene desetkrat prebrala to točko dnevnega reda. Gremo naprej, soglasno podprimo to deklaracijo, ki smo jo tako rekoč skoraj soglasno tudi podpisali in ostanimo demokratična država.
Gospa Alenka Bratušek, jaz res ne razumem vaše intervencije. Ne gre za to, da sem imela trenutek slabosti, zagotovo ne, gre pa za to, da sem bila dolžna opozorit, da stališče, kjer se govori o epidemiji in o soočanju ali pa delovanju trenutne Vlade z epidemijo, žal nima nič veze o trenutnih razmerah v Ukrajini in o deklaraciji, ki jo danes obravnavamo. Tako da, tudi jaz sem si želela, da bomo šli naprej, brez teh postopkovnih predlogov, ki nimajo nobenega smisla, no. Vse, kar delate je, da zmanjšujete vrednost te deklaracije, ki jo danes, kot Državni zbor želimo sprejet soglasno. Gospod Vojko Starović, postopkovno.
Predsedujoča, hvala za besedo. Glejte, vzamete si veliko besede in komentirate, niste pa prekinil glasno mrmranje, govorjenje med govorom poslanke, ki je predstavljala stališče neke poslanske skupine in potem s svojo intervencijo ste blagodejno izzvali aplavz in zopet niste interveniral. Imate za skrbet za mir v dvorani. Tega ne delate. Komentirate pa tisto, kar nimate pravice komentirat. Hvala lepa.
Gospod Starović, to ni bil postopkovni predlog, ker mi niste nič predlagali, niti me niste nič vprašali postopkovno, [[oglašanje iz dvorane]] kar se pa tiče moje intervencije, sem jo pa že parkrat pojasnila in je ne bom več pojasnjevala. To, da so kolegi ploskal, pa da sem karkoli izzvala, glejte, nisem jaz jih prosil k temu, no, tako da dajmo bit korektni. Tudi, umirila sem dvorano, če vidite, je v dvorani mir. Vse, kar kali mir, so trenutni postopkovni predlogi in še enkrat povem, v ničemer se ne vtikam vsebinsko v posamezna stališča poslanskih skupin, je pa res, da sem dvakrat opozorila na temo, ki sta jo dva poslanca prekomerno prekoračila, po moji oceni in to je moja dolžnost, ko predsedujem seji, samo to. Daleč od tega pa, da bi bila moja intervencija v kakršnem koli smislu podobna predhodnim intervencijam gospoda Tanka, [[oglašanje iz dvorane]] ko je »interviral« v, - ne, gospa Alenka Bratušek, v ničemer ni podobno -, jaz sem sem samo prebrala še enkrat točko dnevnega reda in prosila, da ne politiziramo današnje deklaracije in današnje seje. To je vse, v ničemer se nisem vtaknila v vaše stališče. Bodimo pošteni in če ste kolikor toliko [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] To [[…]], glejte, gospa Alenka Bratušek, z takšnimi intervencijami, ne vem, kaj sporočate ljudem, ampak, izvolite, imate besedo za postopkovni.
Vsi v tej dvorani smo poslanci oziroma poslanke Državnega zbora. Če zdaj tudi nas mislite deliti na prvorazredne in drugorazredne, se pravi tiste, ki lahko govorijo in tiste, ki ne smemo govoriti, smo na hudo napačni poti, spoštovana podpredsednica in ja, vaša današnja izvajanja so hudo podobna izvajanjem kolega Tanka, pa če to hočete slišati ali ne. Jaz bi si želela, da temu seveda ni tako. In prosim, da sejo vodite ali pa, vas pozivam, da sejo vodite tako, kot piše v Poslovniku, da se ne opredeljujete do mnenj poslanskih skupin, pri naši konkretno ste se, še več, za vas ni bila v skladu s točko dnevnega reda, kaj je to drugega kot opredeljevanje do mnenja poslanske skupine? In, lahko bi bili že pri koncu stališč, lahko bi mogoče tudi že deklaracijo sprejeli, če bi seja se speljala tako kot se jo spelje in bi vsak lahko povedal tisto kar misli. Tako da, res vas pozivam, da umirite konje in gremo naprej, tako kot smo si poslanske skupine to zamislile, ker stališče naših poslanskih skupin je samo naše, ne od podpredsednika Tanka ne od podpredsednice Tine Heferle. Je naše.
Še enkrat, gospa Alenka Bratušek, jaz vam vračam. [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Ja, moram odgovoriti na postopkovni predlog, a ne, če mi ga daste. Poglejte, žogica ni na meni, da umirim, jaz odgovarjam na vaše aktivnosti. Tako da, jaz se nisem opredeljevala do mnenja Poslanske skupine SAB, nikakor ne, sem pa v skladu s 75. členom Poslovnika Državnega zbora opozorila, da lahko govornik govori le o temi, ki je na dnevnem redu. In epidemija COVID-19 danes žal ni na dnevnem redu, ampak je danes na dnevnem redu deklaracija o trenutnih razmerah v Ukrajini in samo to sem opozorila in zdaj, kdor je razumel je razumel, kdor ni, pač ni, ne morem pomagati. Če ste pa toliko uvidevni, bi pa zdaj šli naprej s stališči. Naslednja ima besedo gospa Janja Sluga. Predstavila bo stališče Poslanske skupine Nepovezanih poslancev. Gospod Starović, vi že prej niste oblikoval postopkovnega predloga. Če ga imate zdaj, izvolite, imate besedo.
Prej je bil dan popolnoma jasen postopkovni predlog, da vodite sejo tako, da vzdržujete mir in jo vodite kot je potrebno.
Saj jo vodim.
To je bil postopkovni predlog. In zdaj, mi smo dali samo navezavo iz našega stališča glede ravnanja neprimernega in pri COVID-19 naše Vlade pri posameznih ukrepih in v tej krizi. Hvala lepa.
Saj pravim, to več pove o vas kot o meni. Izvolite, gospa Sluga, imate besedo.
Zdaj smo pokazali kakšna je naša slika. Zdaj samo pokazali tudi koliko se dejansko iskreno ukvarjamo s tem kar se dogaja na drugem koncu Evrope. In med tem, ko tam pobijajo nedolžne ljudi, mi politiziramo. Ampak kot rečeno, to je slika vseh tistih, ki ste zdaj to počeli. Te dni smo v Ukrajini soočeni s tragedijo svetovnih razsežnosti ob kateri nihče ne more ostati ravnodušen. Tudi v naši Poslanski skupini nismo ostali ravnodušni, zato najostreje obsojamo več dni trajajočo vojaško agresijo Ruske federacije na Ukrajino. Ravnanje Rusije ogroža ureditev in varnost celotne Evropske unije, zato je poziv k premirju in takojšnjemu prenehanju spopadov ter k čimprejšnjemu nadaljevanju mirovnih pogajanj seveda nujen. Celotna mednarodna skupnost bi se glede tega vprašanja morala poenotiti, tudi ta hiša bi se morala poenotiti in zahtevati takojšnjo prekinitev ognja in vojaških napadov ter okrepiti diplomatske aktivnosti za rešitev krize. Ta konflikt ne glede na to, da imamo na eni strani opravka s svetovno velesilo, na drugi pa z državo, ki brani svojo suverenost, svobodo in demokratično ureditev, se namreč ne more in ne sme končati drugače kot za pogajalsko mizo, z dialogom in z dogovorom o miru. Nepovezani poslanci se zavzemamo za miroljubno politiko in mirno reševanje sporov, opozarjamo na nedopustnost uporabe vojaške sile, na nedopustnost groženj z jedrskim orožjem, hkrati pa podpiramo napore za jedrsko razoroževanje, ker rožljanje s tovrstnim orožjem v zadnjem času zbuja vse več strahu med Evropejci, tudi med Slovenci in destabilizira širšo mednarodno skupnost. Izražamo tudi solidarnost in podporo Ukrajini, predvsem pa njenim prebivalkam in prebivalcem, ker so prave žrtve vseh vojn predvsem navadni ljudje. Obenem podpiramo tudi odločitve Evropske unije, ki bo zaostrila že sprejete sankcije in ki bo Ukrajini nudila vse potrebno, politično, gospodarsko, finančno, humanitarno in drugo pomoč ter skrb za zaščito njenih prebivalcev. Naša država pa mora nemudoma ponuditi pomoč tudi slovenskim državljankam in državljanom, ki so prebivali v Ukrajini, slovenskim podjetjem, ki so utrpela škodo zaradi nemirov v Ukrajini in vsem Ukrajincem, ki bodo to našo pomoč potrebovali. Nepovezani poslanci ostro obsojamo vsakršno izkoriščanje vojne v Ukrajini, bolečin, trpljenja in strahu tamkajšnjih prebivalcev in beguncev za nabiranje političnih točk na notranjepolitičnem prizorišču, kar lahko vidimo tudi danes. Zato pozivamo nosilce izvršne in zakonodajne veje oblasti ter vse politične stranke, da po nepotrebnem ne vznemirjajo prebivalcev Slovenije. Potrebujemo več kot očitno enoten pristop. Eden od korakov k temu predstavlja danes obravnavana deklaracija. Jaz po vsem kar se je sedaj zgodilo upam, da bo podprta z veliko večino glasov poslancev, podprta bo s soglasno podporo naše poslanske skupine, ki s tem izraža spoštovanje suverenosti, neodvisnosti in ozemeljske celovitosti Ukrajine.
Hvala lepa. Naslednji bo stališče Poslanske skupine SDS predstavil mag. Branko Grims. Izvolite.
Spoštovani! Vsem prav lep pozdrav tudi v imenu Slovenske demokratske stranke. Varnost je ena in nedeljiv. Ta stavek sem tolikokrat ponovil v minulih letih. Danes se vidi njegova prava dimenzija. Dimenzija tega, da je varnost tista vrednota, kjer bi morali dosegati čim višjo stopnjo soglasja. In da je mednarodno sodelovanje prostor kjer se uveljavlja interese, kjer je vedno in mora biti prostor za sodelovanje na osnovi mednarodnega prava, ne sme pa biti prostora za naivnost. Sanje o dobrem sodelovanju z Rusijo, o partnerstvu Evrope z Rusijo, o partnerstvu tudi Slovenije, naše Slovenije z Rusijo so umrle 24. februarja. Brutalen, totalen, ali pa če želite totalitaren napad agresorja Rusije na Ukrajino je spremenil Evropo in spremenil je svet. Veliko je vzporednic med slovensko osamosvojitvijo in tem kar se dogaja v Ukrajini. Tudi v Slovenijo so se takrat, ko je šlo za osamosvojitev, vračali fantje, da bi se borili. Tudi v Ukrajino se danes vračajo, v prvem tednu se jih je 90 tisoč. Takega naroda ne moreš premagati. Vsaka čast in vse priznanje Ukrajini! In danes smo tu zato, ker se Ukrajina bori. Bori se s premočnim nasprotnikom, ki pa je v bistvu že izgubil, samo tega noče priznati in vprašanje je koliko trpljenja, koliko uničenja, koliko smrti bo še potrebnih, da se bo to pokazalo, da bo priznal tudi tisti, ki bi to moral storiti in ki je vso zgodbo začel, Vladimir Putin. Gospe in gospodje, to kar opazujemo, in o tem bi morali danes govoriti, so vojni zločini. Naklepno raketiranje, množično uničevanje civilnih naselij, streljanje na kolone beguncev, načrtni umori, uporaba prepovedanih bojnih sredstev. Videli smo posnetke klasterskih bomb, termobaričnih bojnih glav proti civilnemu prebivalstvu Ukrajine. Vse to so vojni zločini, ki ne zastarajo. In to seveda pove veliko. Pove o neizmernem trpljenju Ukrajincev in pove o tem, kaj je tukaj tudi nauk za vse nas – da je treba vrniti Evropo k pravim vrednotam. Da je treba razumeti tisti stavek »si vis pacem para bellum«, ki velja od starega Rima – če želiš mir, se pripravljaj na vojno. Putin ni naredil nič drugega, kot da je izkoristil šibkost Evrope in ZDA, zaradi razžrtosti s kulturnim marksizmom, zaradi šibkih osebnosti na nekaterih funkcijah. In če je kaj nauk, je to, da varnost lahko zagotavljajo samo trdne, odločne osebnosti, zavezane pravim vrednotam, ki jih spoštuje mednarodna skupnost. In tu smo Slovenci lahko ponosni – naš predlog, slovenski predlog, je upoštevala celotna Evropa v enem samem tednu in danes je Ukrajina na poti, da postane del Evropske unije. To je nekaj, na kar smo lahko vsi, Slovenke in Slovenci, državljanke in državljani, upravičeno ponosni, in to je vredno ohraniti. Drugi nauk je, da je neodgovorno ovirati ali uničevati obrambne sposobnosti Republike Slovenije. Vojska je steber državnosti. To se danes vidi, konec je naivnosti. Konec naivnosti je bilo 24., za vse tiste, ki so naivno mislili, da je mir mogoče doseči samo z lepimi besedami. In da je neodgovorno ovirati vojne nakupe za Slovensko vojsko ali pa zaničevati vrednoto domoljubja. Danes so lahko Ukrajinci za zgled. To, kar se pri njih dogaja, je vrednota doumljivega v najbolj plemenitem, najbolj pozitivnem pomenu te besede. Se zavedate, da 16 %, po uradnih podatkih, tistih na prvi frontni liniji so ženske! Namesto nekih čestitk moškim, ki ne vedo, kaj so, ali so transgenderji ali karkoli, bi morali nameniti posebne čestitke ob tem prazniku, ki je bil včeraj, Ukrajinkam, materam, vsem, ki se borijo za svobodo. Kajti treba se je zavedati nečesa – danes se v Ukrajini ne brani samo Ukrajine, v Ukrajini se brani mednarodni pravni red, brani se Evropa, brani se Slovenija. Ne misliti, da ostali po svetu, tudi tamle na Pacifiku, ne gledajo, kaj se v Ukrajini dogaja in kakšna je reakcija mednarodne skupnosti. In od tega je odvisno, kako bo z mirom na svetu, od tega je odvisno naše življenje, življenje naslednjih generacij. Zato je vse to tako izjemno pomembno. Zato bi bilo dobro, da pri odločnem »ne« agresiji, pri odločnem »ne« nespoštovanju mednarodnih predpisov, mednarodnega prava stopimo skupaj in dosežemo kar največjo stopnjo soglasja. Zato, da pokažemo odgovornost, odgovornost do vseh nas in odgovornost do tistih, ki šele prihajajo. Zato, da vzpostavimo ponovno mir, ker je samo mir podlaga za varnost, podlaga za blaginjo. Treba se je zavedati, da bomo v naslednjih mesecih in verjetno, žal, tudi letih vsi nosili posledice tega, kar se tam dogaja, tako in drugače. Pomagali bomo po svojih močeh. Vsa podpora Vladi pri njenih prizadevanjih in seveda vsa podpora celotni državi in vsa zahvala vsem državljankam in državljanom, ki so že izkazali podporo ali solidarnost ali kakorkoli pomagali Ukrajini, Ukrajinkam, otrokom, ženskam, starejšim, vsem tistim, ki v tem trenutku predstavljajo prave begunce, v njihovem trpljenju, v tem, da bi se lahko čim prej vrnili domov. Gospe in gospodje, danes je tudi 90 let, odkar se je rodil dr. Jože Pučnik. Vsi poznate njegove besede ravnokar si jih lahko parafraziramo. Evropa se je namreč prebudila in to je tisto, kar je pozitivno v tej zgodbi. Evropa se je prebudila in dosegla soglasje, zato lahko rečemo sedaj gre za Evropo, sedaj gre za Slovenijo, sedaj gre za mir. Bog živi našo domovino Slovenijo in slava Ukrajini.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Liste Marjana Šarca bo predstavil Nik Prebil. Izvolite.
Spoštovani podpredsednik, hvala za besedo. Minister za zunanje zadeve, poslanke in poslanci lepo pozdravljeni! Približno 14 dni nazaj smo se zbudili v drugačno jutro, jutro, ki marsikje po svetu predvsem pa Ukrajini ni bilo prežeto z optimizmom in upanjem na boljši jutri, ampak je bilo jutro, ki je prineslo spomine preteklih grozot in jih ponovno realiziralo. Grozote, terorja, uničenja in smrti vojno na evropskih tleh. Te grozote vodijo želje in pohlep enega človeka ne ruskega naroda, ampak njihovega vodje osebno in zaradi teh dejanj je danes svet drugače, mi smo drugačni, geopolitika sveta je drugačna nenazadnje so drugačne tudi naše notranje politične razmere. Izrazitega pomena torej je, da se tudi Državni zbor kot najvišja institucija v naši državi institucija, kjer sodelujemo voljeni predstavniki državljanov pridruži odročnem odzivu mednarodne skupnosti, podpre suverenost, neodvisnost, ozemeljsko celovitost in nedotakljivost mednarodno priznanih mej Ukrajine ter izrazi solidarnost za ukrajinskim narodom povsem kjer je to mogoče in kadarkoli je to mogoče. V LMŠ smo močan zagovornik spoštovanja podpisanih bilateralnih in multilateralnih pogodb ter mednarodnega prava. Okrepljen multilaterizem je tisto, kar nas mora vse voditi naprej in danes smo na Odboru za zunanjo politiko obravnavali politiko o mednarodnem razvojnem sodelovanju. Ta pomoč je bila že v preteklosti namenjena tudi Ukrajini, a so zadeve lansko leto nekoliko zastale, zato naš poziv, da to humanitarno in razvojno sodelovanje nadaljujemo, ga bolj ciljno usmerimo in okrepimo ter po najboljših močeh pomagamo žrtvam te vojne. O tem govorim tudi o solidarnosti. Slovenski narod je že mnogokrat dokazal in verjamem, da še mnogokrat bo, da smo sočutni in da smo solidarni. Pomagamo vedno, ko lahko in ne samo doma in prav je tako in zato iskrena hvala vsem. Ta vojna pa tudi že prinaša in bo še prinašala posledice tudi, ko te vojne bo več in te posledice bomo čutili tudi v Evropski uniji in nenazadnje v Sloveniji. Nekatere se že kažejo v obliki gospodarskih izzivov in številnih podražitev, ki smo jim priča. Sankcije, ki jih do sedaj nismo nikoli videli v tej meri so nujne za izvajanje pritiska na Rusijo in v LMŠ jih podpiramo. Pričakujemo pa tudi, da se bo Slovenija in EU kot celota na spremembe pripravila, da bo družba vedela kaj jo čaka in da bodo ukrepi za blažitev tega pravočasni. Cena, ki jo bomo iz gospodarskega vidika zato plačali v Evropski uniji je opravičena, ker gre za vprašanje ali smo ljudje ali nismo. Gre za vprašanje zagotavljanja miru. Na to vprašanje lahko odgovorim pritrdilno. Evropska unija je prvič v svoji zgodovini hitro, učinkovito in predvsem enotno stopila skupaj v obsodbi ruske vojaške agresije nad Ukrajino, sprejela dva svežnja sankcij, ki se usklajujejo tudi danes še naprej in s tem je Evropska unija dokazala, da je zmožna stopiti skupaj želimo pa si, da bo to moč našla tudi pri drugih ključnih zunanjih politikah in drugih ključnih celostnih vprašanjih. Evropska unija tako s svojimi mehanizmi pošilja zelo jasno sporočilo Rusiji, da je svoboda odločanja posameznih držav v Evropi temelj, ki si ga je vselej prizadevala. Da so vrednote neodtujljive in enotnost Evropske unije in zahoda šteje največ. Slovenci se tega zavedamo. A dogajanje v Ukrajini danes pokaže, da to ni zgolj in samo vojna. Je kriza v več pogledih. Je infrastrukturna kriza, je begunska kriza in je humanitarna kriza. Je zlo in je uničenje, ki ga je zmožen samo človek. Je zločin in je tragedija. In vsaka vojna prinese to, kar sem opisal ravnokar. In vsaka vojna je vojna, in iz nje je vsak begunec begunec v istem pomenu. A kljub veliki enotnosti slovenske politike pri obsodbi tega dejanja, so se seveda našli nekateri, ki vojno stanje izkoriščajo za svojo lastno politično samopromocijo. To je sramotno, je zavržno in je vredno vsakega obsojanja. Za nas je ključna skupna podpora ukrajinskemu narodu, da se pred agresorjem obrani sam, da narod sam izbere svoj ustavni, družbeni, politični okvir ter svojo zunanjo politično usmeritev in odločitve glede članstva v morebitnih mednarodnih organizacijah. Zato je ta Deklaracija odgovor, in je tudi podpora. Je jasno stališče, da so dejanja Ruske Federacije nesprejemljiva, in da bodo imela posledice. Ta vojna, spoštovani, je tudi nepotrebna vojna. Je poosebljanje laži, manipulacij naroda in oživljanja boleče zgodovine v bolečo sedanjost. Razumnosti v teh dejanjih pač ni in jih nikoli ne bo in jih ne more biti. Je popolna kršitev mednarodnega prava in zavez, ki jih je podpisala tudi Rusija, očitno s figo v žepu, in je napad na suverenost države in nespoštovanje vseh obstoječih in veljavnih pravil. Pomoč, kakršnakoli pomoč, drugih držav, Rusiji, tako nosi enako odgovornost. In tega Evropa ne bo pozabila. Človek se je skozi zgodovino očitno naučil bore malo. Nevarnost norega državnika smo v Evropi že v preteklosti podcenjevali. Podcenjevali smo ga tudi danes. In Rusija, po drugi strani, je močno podcenjevala vztrajnost, moč in pa domoljubje ukrajinskega naroda do obrambe lastne države. In vso to rožljanje z orožjem, tanki, vodenimi strelki in vsem drugim, ki tvori vojno, to orožje, vojne, spoštovani, ne bo rešilo. Vojno bo na koncu, kot vedno v zgodovini moral rešiti dialog, ker brez tega, brez besede in brez dialoga, ki dela človeka tako unikatnega, brez tega gremo res in res vsi k hudiču. Zato upanje na to, ne bomo in tudi ne smemo nikoli izgubiti. Poslanci Poslanske skupine LMŠ in celotna stranka smo ob začetku te vojne zelo hitro in jasno oglasili z jasnim sporočilom obsodbe ruske agresije in seveda podpore Evropske unije pri tem enotnem odzivu. In to bomo storili tudi danes. Deklaracijo bomo soglasno podprli, in s tem seveda izkazali podporo ukrajinski državi in pa ukrajinskemu narodu. Za mir in za svobodo. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov bo predstavil Matjaž Nemec. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovani, vsi prisotni, zadnja ekipa, minister, kolegice, kolegi. Republika Slovenija je utemeljena na politiki miru in sodelovanja ter enakopravnosti vseh narodov in držav tega sveta. Kot miroljubna država, Slovenija mir razume kot cilj in sredstvo za večjo kakovost življenja in razvoj človekovih pravic. Socialni demokrati zato odločno obsojamo napad Rusije na Ukrajino, ki je samostojna in suverena država. Vojaška agresija na Ukrajino ni samo napad na eno izmed suverenih evropskih držav, temveč je tudi napad na mednarodno ureditev, ki temelji na demokraciji, spoštovanju mednarodnega prava in človekovih pravic. Ruska agresija nad Ukrajino pomeni tudi hudo kršitev humanitarnega prava, saj povzroča humanitarno katastrofo nepredvidljivih razsežnosti. Zaradi vojaške agresije se pričakuje, da bo državo zapustilo več milijonov beguncev, ki bodo zatočišče iskali v državah Evropske unije. Po zadnjih podatkih Visokega predstavništva Združenih narodov za begunce je Ukrajino zapustilo že dobrih dva milijona beguncev. Evropa mora ukrajinskim beguncem zagotoviti varno zatočišče s primerno nastavitvijo in dostopom do izobraževanja, zdravstvene oskrbe ter dela. Slovenija pa mora biti z drugimi državami članice Evropske unije solidarna pri delitvi bremena za zaščito ukrajinskih beguncev. Na žalost v Ukrajini še vedno ostajajo ujeti številni civilisti, ki jim še ni uspelo zbežati z vojnih območij. Vsak dan lahko spremljamo pretresljive prizore uničenih domov v Kijevu, Harkov, Mariupolu in drugih ukrajinskih mest. Zato, spoštovani, vsi skupaj in odločno moramo obsoditi napade na civiliste in civilne žrtve, obžalujemo tudi vse dosedanje civilne ruske vojaške agresije in trpljenje, ki ga vojna prinaša ljudem. Je pa ob vsem tem treba odločno povedati, da to ni vojna ruskega naroda proti ukrajinskem, ampak to je Putinova vojna, Putin z vojno v Ukrajini preizkuša tudi enotnost zahoda in našo pripravljenost braniti demokratične vrednote. Zato podpiramo sankcije, ki jih je sprejela Evropska unija, še naprej bomo podpirali tudi tiste, ki bodo imele največji učinek za tiste, ki so najbolj odgovorni za to krvavo vojno, sankcije pa ne smejo biti usmerjene proti ruskemu narodu. Cilj sankcij mora biri predvsem to, da se ruskemu vodstvu in njegovemu krogu podpornikov onemogoči, da še naprej financirajo to smrtonosno vojno. Tudi v Rusiji številni posamezniki in skupine javno izražajo nestrinjanje s to Putinovo vojno v Ukrajini, zato so tudi sami deležni kršenja demokratičnih pravic do mirnega protesta proti vojni in policijskega nasilja s strani avtoritarnega režima. Zato danes še bolj kot kadarkoli prej potrebujemo glasnike miru, spoštovani, ne pa glasnike vojne. Danes potrebujemo retoriko spoštovanja ne pa omadeževanja. Ustvarjanje pogojev za trajni mir, varnost, spoštovanje človekovih pravic in vladavino prava je namreč edino orožje, spoštovani, zoper kratkovidno, populistično in ekstremistično politiko. Zato je, spoštovani, predsednica Socialnih demokratov Tanja Fajon včeraj v javnem pismo pozvala predsednika republike k sklicu političnega vrha na katerem bi se slovenski voditelji dogovorili o usklajenem delovanju slovenske zunanje politike in ukrepih za pomoč ljudem ter gospodarstvu zaradi posledic vojne v Ukrajini. V času velikih geostrateških premikov Slovenija nujno potrebuje usklajeno in strateško premišljeno zunanjo politiko s katero bo sposobna zaščititi svoje varnostne, politične in gospodarske interese. Torej, tri točke: enotnost, solidarnost in odpornost. Socialni demokrati predlagano deklaracijo o trenutnih razmerah v Ukrajini podpiramo, saj nasprotujemo tej nesmiselni in nepotrebni vojni. Podpiramo tudi evropsko perspektivo Ukrajine, povsem pa se odločno zavzemamo za demokratično, svobodno in mirno Slovenijo, Evropo in celoten svet. Hvala lepa.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Levica bo predstavil dr. Matej Tašner Vatovec. Izvolite.
Najlepša hvala, podpredsednik. Lep pozdrav vsem! V Levici smo od samega začetka zelo jasni. Ostro obsojamo rusko agresijo nad Ukrajino. Poudarjamo, da je potrebno zahtevati prenehanje vseh sovražnosti in tudi takojšen umik ruskih sil iz Ukrajine. V zadnjih 13-ih dneh je absurdno ukrajinska vojna povzročila razcep med nami, podobno kot je to storila pandemija. Na eni strani pogosto poslušamo tiste, ki krivijo zgolj Rusko Federacijo, na drugi pa tiste, ki krivijo zgolj Združene države Amerike. Resnica je, tako kot vsakič, nekje vmes in bistveno bolj kompleksna. Ruske agresije se ne da in ne sme opravičiti z nobenega vidika, ni je mogoče izvesti na preteklo delovanje Nata in niti relavitizirati z invazijami Združenih držav na Bližnjem Vzhodu, oboje namreč izhaja iz ista vzgiba – prepričanja velesil, da imajo pravico obvladovati svet ali dele njega kot svoje interesne sfere. Zato je treba med temi zločini potegniti paralele in vse obsoditi z enakimi vatli, brez dvoličnosti. Nobena okoliščina, noben izgovor in nobeno neravnovesje sil ne podeljuje Rusiji pravice, da uniči Ukrajino in si jo prisvoji. Nobena okoliščina in noben izgovor prav tako ne podeljuje Natu pravice, da jemlje Ukrajino kot talko za svojo širitev na vzhod. V tej resnici, ki je bolj kompleksna, pa je ena konstanta: ugasnjena življenja. Na strani Ukrajine in na strani Rusije. Vojna je grozota. Bomba, ki pade na Kabul, ni nič drugačna od bombe, ki pade na Bagdad. Bomba, ki pade na Damask, ni nič drugačne od bombe, ki pade na Kijev. Vojna je grozota, ki nediskriminatorno prizadene vse ljudi, ki jim pobere streho nad glavo, ki jim pobere svojce in bližnje, ki jim pobere prihodnost. Zato je mednarodna javnost nemudoma uvedla sankcije proti Ruski federacije. A opozarjamo, da bi morale biti sankcije usmerjene predvsem proti Putinu, njegovemu funkcionarskemu aparatu in oligarhom, ki poganjajo in vzdržujejo njegov režim. Cilj mora biti oslabiti in spraviti na kolena ta režim, ne pa oslabiti in spraviti na kolena rusko ljudstvo. In zato ni prav, da je mednarodna javnost nemudoma pričela brisati iz vsakdanjega življenja rusko kulturo oziroma vse, kar je ruskega. Prišli smo do takega absurda, da so v Italiji predlagali umik predavanj iz Dostojevskega iz milanske univerze. Prišli smo do absurda, da je mednarodna zveza mačk prepovedala nastop ruskih mačk na tekmovanjih. Prišli smo do tega absurda, da se je ruskim paraolimpijcem prepovedalo nastopati na paraolimpijskih igrah v Pekingu. Rusi niso naš sovražnik, Putin je. Rusinje in Rusi morajo biti naši zavezniki. Tudi njim moramo nameniti naše misli. Rusi namreč niso krivi, da si je avtokrat uzurpiral oblast. Za to, da jo ohrani, cenzurira medije, zapira kritike, uničuje opozicijo in spreminja ustavo. Če lahko kdo pomaga odnesti Putina, so to ravno Rusinje in Rusi. Tako kot stojimo z Ukrajino, moramo stati z Rusinjami in Rusi, ki trpijo pod Putinovim škornjem. Na to nas opozarjajo protestniki po Rusiji predvsem pa njihove aretacije. Zato ne smemo biti dvolični. Ko govorimo o vsesplošni pripravljenosti sprejemanja beguncev iz Ukrajine, nas lahko hkrati navdajata upanje in žalost. Upanje, ker se je brez zadržkov vklopilo sočutje posameznikov, držav in Evropske unije ali Zahoda. Žalost, ker ko gre za begunce, ki bežijo zaradi taistih vojn Zahoda, so posamezniki, države in trdnjava Evropa neizprosni in pustijo umirati ljudi v rekah, na odprtem morju, če pa pridejo do meja te Evrope, jih pa zapirajo v taborišča in pustijo zmrzovati nekje daleč stran od oči. Sočutje in pomoč si zaslužijo žrtve vseh vojn in imperializma, tako ameriškega kot ruskega, ne glede na to, kakšne barve kožo imajo. Iračani, ki bežijo pred vojno, govorijo jezik žalosti. Afganistanci, ki bežijo pred vojno, govorijo jezik obupa. Palestinci, ki bežijo pred vojno, govorijo jezik strahu. Ukrajinci, ki bežijo pred vojno, govorijo isti jezik. Vse žrtve vojn govorijo jezik žalosti, obupa in strahu. Zaradi teh stvari smo v Levici trdno na stališču, da vojna v Ukrajini ne sme biti žrtev političnih zlorab. Te smo žal v preteklem tednu videli prepogosto. Od 24. februarja smo prepogosto opazovali vojno hujskaštvo, ki se ga gredo tudi naši predstavniki vlade. Naša premisa je ravno nasprotno usmerjena k ljudem. Obsojamo rožljanje z orožjem in pozive, ki bi neizogibno vodili k spopadu zahodnih držav z Rusijo in posledično novo svetovno vojno. Tak poziv je, denimo, zagovarjanje razglasitve območja brez preletov, ki jih je predlagal tudi predsednik vlade. To je poziv k vojni ne pa poziv k miru. Imeti oči uprte v ljudi, pomeni imeti oči uprte v mir. Zato obsojamo poskuse nove blokovske delitve sveta, ki jo s svojimi dejanji uvajajo tako vojni gospodarji Ruske federacije kakor vojni gospodarji Združenih držav in Nata. Napenjanje mišic z jedrskim orožjem, kot smo ga opazovali med leti 1947 in 1991, mora postati nesprejemljivo in del preteklosti. Napetosti med bivšimi sovjetskimi entitetami in Rusko federacijo povzročajo nestabilnosti tako kot jih povzročajo ameriške vojne na Bližnjem vzhodu. Svet ne potrebuje blokovske delitve, temveč univerzalen sistem kolektivne varnosti, pod okriljem Združenih narodov z dolgoročnim in trajnim ciljem razoroževanja. Zato nam vojna v Ukrajini pripoveduje predvsem eno, da militarizacija, povečevanje vojaških in oboroževalnih izdatkov ni rešitev, ampak glavni vzrok vseh težav. Nekatere zahodne države se v odziv na vojno v Ukrajini hitijo oboroževati in z orožjem napajati konflikt. Nemčija je napovedala podvojitev vojaških izdatkov v tem letu. V Levici takšno pot zavračamo. Več orožja ne more pomeniti drugega, kot več nestabilnosti, izčrpavanja obeh strani, dobičke za vojno industrijo in na koncu revščino za ljudi. Ukrajini grozi, da zaradi vsestranskega zavračanja diplomacije postane novi Afganistan. Namesto diplomatov, kot kaže, je zahodu lažje pošiljati orožja. Temu se pridružuje tudi naša Vlada. Več orožja pomeni manj socialne, zdravstvene in okoljske varnosti. Vladni predstavniki pravijo, da ni [[?]] možno doseči ničesar po diplomatski poti. Takšno stališče je po naši oceni nevarno. Če se res želimo kaj naučiti iz zgodovine, moramo vztrajati na osnovni predpostavki za dosego konca konflikta, mirovniški in diplomatski drži za vsako ceno. In odgovornost za prihodnost ni samo v pogovorih z Rusijo, temveč z vsemi. Tudi Združene države se morajo vrniti k sporazumom o raketah srednjega in dolgega dosega, od katerih je odstopil bivši predsednik. Svet mora prisiliti Združene države, Rusko federacijo in Ljudsko Republiko Kitajsko, da sedejo za isto mizo in pristanejo na sporazum o prepovedi jedrskega orožja. Prav enako velja tudi za Ukrajino. Vojne se prej ali slej končajo za diplomatsko mizo. Zakaj ne preskočimo krvave bitke in za to mizo posedemo vse akterje? Rusko federacijo, Ukrajino in NATO. Pot k miru ni v orožju, je v prizadevanju za globalno socialno pravičnost, za demilitarizacijo in boju proti podnebnim spremembam. Ljudje, tako doma, kot po celem svetu, potrebujejo kakovostno in dobro plačano delo, potrebujejo trdno in javno zdravstvo, potrebujejo vključujoče socialno zdravstvo, socialno državo, potrebujejo kakovostno javno šolstvo, potrebujejo streho nad glavo, potrebujejo mesta, v katerih bo možno živeti, edino blaginja je namreč zagotovilo za trajen mir. Tega jim vojne in niti priprave nanje ne bodo dale nikoli.
Hvala lepa. Stališče Poslanske skupine Nova Slovenija – krščanski demokrati bo predstavil Blaž Pavlin. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani kolegice in kolegi! Danes obravnavamo deklaracijo o podpori Ukrajini. Zahvaljujem se vsem, ki so pripravili to deklaracijo, ki jo danes obravnavamo in jo bomo, sem prepričan, tudi uspeli sprejeti, v Novi Sloveniji pa obžalujemo, ker vidimo, da danes deklaracija ne bo prejela 90 glasov, jo pa bo podprla velika večina poslank in poslancev. Ko obravnavamo to deklaracijo, imamo pred seboj ljudi, ki zaradi Putinovih vojnih grozot zapuščajo svoje domove. Pred očmi imamo ukrajinske otroke, matere, starejše, ki neizmerno trpijo. Preko 2 milijona jih je moralo že zapustiti svoj dom in domovino Ukrajino. Živimo v zelo zahtevnem obdobju in pomembno je, da ne izgubimo upanja. Politika je tista, ki mora dajati upanje, v tem konkretnem primeru predvsem ukrajinskemu narodu. 2 leti smo se borili z epidemijo in smrtonosnim virusom. Ko smo že videli luč na koncu predora, smo mislili, da se bomo lahko vrnili v svet, kot smo ga poznali, nekoč, potem pa je Rusija ali bolje rečeno, Putin, napadel Ukrajino, suvereno državo, evropsko državo, silovito, z vsemi sredstvi. Njegov cilj je najbrž ideja o obnovitvi ruskega imperija. Uničenje v Ukrajini je zgolj prva etapa na tej poti. Svobodni svet se mora skupaj upreti dejanjem enega človeka, avtokrata Vladimirja Putina. Putinovi vojaki lahko rušijo mostove, ukrajinska mesta in vasi, ljudem pa ne morejo vzeti sanj po boljši prihodnosti, svobodi, po evropski perspektivi Ukrajine. Bitka za Ukrajino je bitka za Evropo, kot poznamo, celino svobode, blaginje in miru. Če pade Ukrajina, te vojne in norih ambicij Vladimirja Putina ne bo konec. Nasprotno, njegovi apetiti bodo še večji in metode še bolj brutalne. Putin hoče, da bi bila Ukrajina del ruskega imperija, mi pa si želimo, da bi bila svobodna in demokratična, del naše, evropske družine. Na münchenski varnostni konferenci nam je predsednik Ukrajine Zelenski dejal: »Potrebujemo zgolj vašo pomoč in orožje, borili se bomo sami.« In Evropska unija jim to v tem trenutku tudi zagotavlja. Ukrajinci v teh težkih časih potrebujejo predvsem upanje: najprej, da bodo lahko vojaško porazili močno rusko armado in da bodo po koncu vojne lahko zgradili lepšo, svobodno prihodnost. Potrebujejo evropsko perspektivo, potrebujejo članstvo v Evropski uniji. V Novi Sloveniji smo prepričani, da Putina ne ogroža širitev zveze Nato, to je le zgolj njegov izgovor, ogroža pa ga širitev demokracije, svobode in blaginje. Deklaracija, ki jo obravnavamo, je podobna deklaracijam nekaterih nacionalnih parlamentov, ki so že sprejeli deklaracije v podporo Ukrajini in resolucijo Evropskega parlamenta. Evropski poslanci so si praktično enotni v cilju, da se Ukrajini čim prej dodeli status kandidatke za članstvo v Evropski uniji. V resoluciji Evropskega parlamenta, ki jo je podprlo kar 637 poslank in poslancev od skupaj 676 - med njimi so jo podprli tudi vsi slovenski poslanke in poslanci -, zahtevajo, da se Ukrajini čim prej dodeli status kandidatke za članstvo v Evropski uniji, da Evropska unija omeji uvoz najpomembnejšega ruskega izvoznega blaga, kot sta nafta in plin, in hitrejšo dobavo obrambnega orožja Ukrajini. Evropski parlament v svoji sprejeti resoluciji obsoja ruski nezakoniti vdor v Ukrajino in zahteva, da Rusija konča vse vojaške dejavnosti v državi. Obsoja tudi vlogo, ki jo je pri napadu odigral beloruski diktator Aleksander Lukašenko. Poslanke in poslanci ob tem odločno zavračajo rusko retoriko, ki namiguje na morebitno uporabo orožja za množično uničevanje. Rusijo opozarjajo na njene mednarodne obveznosti in jo svarijo pred nevarnostjo jedrskega zaostrovanja. Vse podobne točke vsebuje tudi naša deklaracija. V zadnjih tednih smo bili priče temu, kako odločno in enotno je nastopila Evropska unija v podporo Ukrajini in uvedla obsežne sankcije proti Rusiji. V Poslanski skupini Nove Slovenije bi si želeli takšne enotnosti tudi v slovenskem parlamentu. Tudi Slovenija se pred 31 leti ne bi mogla ubraniti pred jugoslovansko armado brez orožja in podpore iz tujine. Kolegice in kolegi, naša moralna dolžnost je, da Ukrajini pomagamo in podpremo njen boj za demokracijo in svobodo. Poslanke in poslanci Nove Slovenije – Krščanskih demokratov bomo deklaracijo soglasno podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo predstavitev stališč poslanskih skupin. Najprej dajem besedo ministru dr. Anžetu Logarju, ki je zanjo zaprosil. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Najprej naj povem, da sem sam praktično neposredno spremljal razvoj dogodkov na ravni Evropske unije med državami članicami, od neke zadržanosti do skupnega reagiranja na to agresijo Rusije, do popolne enotnosti držav članic, ne glede na pretekle povezave, ne glede na blagovno-trgovinske povezave, ne glede na historične povezave z Rusijo ali Ukrajino, v skupni obsodbi tega brutalnega napada in te brutalne vojne, ki jo Ruska federacija izvaja nad neodvisno Ukrajino. In lahko rečem, da takšne enotnosti med članicami Evropske unije še ni bilo. Lahko rečem tudi, da smo lahko ponosni Evropejci. Večkrat smo se pogovarjali o tem, da je Evropska unija na neki način reaktor, da reagira na akcijo drugih. V tej krizi v tej vojni je Evropska unija protagonist. Je nosilec napredne politike tiste politike, ki zagotavlja skupne mednarodne norme in ki se najbolj odločno postavila proti tej ruski agresiji. Če boste primerjali sankcije, ki jih je Evropska unija sprejela so to najstrožje sankcije v zgodovini Evropske unije usklajene z glasom vsem 27 članic in hkrati v primerjavi z ostalimi entitetami torej Združenim kraljestvom, Kanado, Japonsko, Združenim državam Amerike tudi najbolj stroge sankcije strožje kot so jih sprejele ostale države. Skratka mi smo tisti, ki dejansko diktiramo tempo in smo tisti, ki s temi ukrepi kažemo kršiteljem kaj se bo zgodilo v kolikor bodo razmišljali o podobnih aktivnostih in verjemite kriznih žarišč na svetu je kar nekaj več kot imamo prstov na roki. Rešitev te vojne in odgovor razvitega sveta do te vojne kaže oziroma oblikuje aktivnosti diktatorjev v njihovih idejah po nekih cesarstvih ali velikih državah ali osvajalskih pohodih, zato še enkrat se strinjam s tistim predgovornikom, ki je govoril, da se na tej točki lomi naša skupna prihodnost in tu je Evropska unija enotna, ampak žal jaz danes tukaj, ko poslušam pa ta Državni zbor ni enoten. Ta Državni zbor ni enoten, oprostite. Jaz sem tu poslušal deviantna stališča ob jasnih slikah. Samo včerajšnjo noč si preglejte po slikah, ki jih imate samo včerajšnje slike si poglejte na socialnih omrežjih pa kljub temu tu še nekdo govori usedite se za skupno mizo, Ukrajina zavrača diplomacijo, prosim lepo. Toliko diplomacije kot se je investiralo v rešitev tega spora, da bi se izognili oborožen s padom še nikoli v zgodovini še nikoli v zgodovini. Samo spremljate kako evropski in svetovni voditelje telefonarijo, obiskujejo in v preteklosti, v preteklih mesecih in tednih je bilo to vse zaman, ker očitno nekdo se je odločil, da diplomacije ne priznava oziroma da ima svoje drugačne sile. Oprostite, zavzemanje za novi [[nerazumljivo]]ni poziv vojni. Zavzemanje k denacifikaciji Ukrajine to pa je poziv k vojni. Naj brutalnejši taki kot jih poznamo v II. svetovni vojni pa zanimivo nihče tega ni izpostavil od tistih, ki na neki način z veliko težavo obsodijo to vojno. Sedaj pa moram se odzvati na besede, ki jih je izrekla predsednica Alenka Bratušek in sicer rekla je: »Slovenska država denimo ni poskrbela za državljane, ki so bivali v Ukrajini in jim ni ustrezno pomagala pri vrnitvi domov. Nedopustno in žalostno je, da so diplomati poskrbeli zase, ostale državljane pa pustili, da se znajdejo kakor vedo in znajo.«. Spoštovana Bratušek, ki vas trenutno ni tu to je eklatantna laž, ki si jo je nekdo, ki je bil nekaj predsednik Vlade in je bil hkrati tudi odgovor za zunanjo politiko kot predsednik Vlade ne sme in se je ne bi smel dovoliti. Naj ponovim Ministrstvo za zunanje zadeve je v zvezi z Ukrajino podalo tri potovalne informacije, vse so bile pravočasne, vse so pravočasno pozivale najprej na nevarnost, potem k vrnitvi in še zadnji klic k temu, da potem niti konzularne zaščite niti možnosti pomoči pri konzularni zaščiti ne bo. Naprej. Zadnjih 10 dni, ko je veleposlaništvo v Kijevu še ponujalo konzularno zaščito, ni bilo enega zaprosila za konzularno zaščito. Enega zaprosila za konzularno zaščito. Veleposlanik Mencin je bil med zadnjimi, ponavljam, med zadnjimi članicami Evropske unije, veleposlanik, ki je zapustil Kijev. Dan za tem so bombardirali tam kjer je bil. In ni res, gospod Mencin, sem opravil tudi pogovor z njim, želi nemudoma nazaj na območje pomagati tistim Ukrajincem, ki zapuščajo Ukrajino. In pričakujem, da se bo Alenka Bratušek, če se že Ministrstvo za zunanje zadeve ne bo, javno opravičila veleposlaniku Mencinu. To mu dolguje. Hvala.
Hvala lepa. Sledi splošna razprava poslank in poslancev o predlogu deklaracije. Najprej ima besedo mag. Dejan Židan. Izvolite.
Hvala gospod podpredsednik. Danes si tudi sam želim neke enotnosti, pa mimogrede, lepo pozdravljeni tudi vse poslanke in poslanci, gospod minister s sodelavci! Tudi sam si želim, da na točki Ukrajine, politika ne bi lomila političnih kopij, ker nobene potrebe ni. Sam celo verjamem, da bomo imeli dosti veliko enotnost glede deklaracije, ki je pred nami, seveda pa velika enotnost ne pomeni enoumja. Zahtevati, da razmišljamo podobno kot recimo predsednik Vlade Janez Janša ali zunanji minister tukaj prisoten, dr. Anže Logar, nima nobene povezave z enotnostjo. Pa bom tukaj piko naredil, ker se ne želim prepirati na tej temi. Torej sam deklaracijo v vseh dvanajstih točkah podpiram. Dobro je, da zmoremo povedati jasno in odločno kdo je agresor, dobro je, da po svojih močeh pomagamo tistemu, ki je napaden in tudi ostale stvari, ki so napisane, so takšne, da jih je potrebno podpreti. Dovolite pa, da še pojasnim o čem razmišljam ob tej deklaraciji. Kot prvo, seveda o prihodnosti Evropske unije. Mene je tudi vso predhodno obdobje strahovito motilo, ko se je o prihodnosti Evropske unije razmišljalo preveč samo kot o gospodarski ali pa finančni velesili, že nekoliko manj kot o politični moči, zelo šibki glasovi pa so bili, ko se je pogovarjalo o evropski varnosti, o varnosti Evropske unije in o varnostnih mehanizmih, ki jih posamezne države in potem skupaj kot Evropska unija imamo. Dogajanja zadnjih dni pa ali opazujemo Bundestag ali katerokoli drugo prestolnico, pa verjamem tudi Slovenijo, kažejo, da bomo verjetno tudi na tem področju v prihodnje zmožni narediti korak naprej. Jaz ne verjamem, tudi zgodovina tako ne kaže, da bi recimo tvorbe, ki temeljijo samo za gospodarski moči ne pa lastnem zagotavljanju varnosti pa enotnosti nastopa navzven, imele neko bleščečo prihodnost. To zgodovina uči, da potrebuješ vse tri oblike moči. To je prva stvar, ki verjamem, da jo bomo razumeli. Druga stvar. Seveda, ko opazujemo Rusko federacijo, zlasti pa predsednika Putina, mi opazujemo agresorja. Verjamem, da vsi tudi ob tem pomislimo, da je agresor nekdo, če gledamo kot državo, ki je nekje v preteklosti bil pomemben člen antifašistične koalicije. In ko opazujemo sedanje stanje, verjetno se strinjamo, da v bistvu imeti in ne pravočasno odreagirati na avtokrate, tudi diktatorje, če hočete, na ljudi, ki naredijo vse, da rušijo postulate demokratične ureditve držav, na ljudi ki naredijo vse, da uničujejo medije, opozicijo in ne reagirati, je izjemno nevarno za razvoj v prihodnje. Verjamem, da tudi, če bi tovrstne pojave bolj odločne in prej spoznali tudi v Ruski federaciji, bi sedanje stanje bilo, vsaj upam, nekoliko lažje. Je pa to dober poduk za naprej. Torej, ko razmišljamo o prihodnosti Evropske unije verjamem, da sedaj še bolj razumemo kaj pomeni vladavina prava kjer ni odpustkov, kaj pomeni zagovarjanje demokratičnih vrednot kjer ne more biti odpustkov, in življenje po demokratičnih vrednotah. Dovolite, da povem na koncu, agresor je agresor. Ni pomembno, če mogoče ni enotnosti ali enakosti pri iskanju vzrokov, ampak agresor je agresor. Vsak, ki opazuje napade na ljudi, napade na mesta v Ukrajini se mora zavedati, da opazuje žrtev. In upam in želim seveda Ukrajini, prebivalkam in prebivalcem te države, ki je sicer ne poznam, sedaj jo spoznavam preko groznih slik po televiziji in drugače, da se ta morija, ta agresija čim prej konča in da vsi razumemo, da bodo imeli našo podporo ko bodo ponovno vzpostavljali suvereno državo z vsemi vidiki suverenosti. Hvala za pozornost.
Hvala lepa. Besedo ima Nataša Sukič. Izvolite.
Hvala za besedo. Najprej sem dolžna pojasnilo zakaj sem pred sejo odbora umaknila svoj podpis pod današnjo deklaracijo. To, da sem dala podpis najprej jasno govori, da obsojam rusko agresijo, o tem ni nikakršnega dvoma. Zakaj sem umaknila ta podpis? Umaknila sem ga v znak protesta, ker smo v Levici pričakovali, da se bodo poslanske skupine opredelile in uskladile glede besedila deklaracije. Ko ti snuješ nekaj takega kot je deklaracija, ki poziva k miru pač pričakuješ, da bo prevladala moč argumenta in ne argument moči, izvršeno dejstvo češ podpisi ali ne podpiši to je to in nimaš kaj. In potem smo pač v Levici, ker do tega usklajevanja na žalost ni prišlo vložili tri sklope amandmajev, ker smo pač prepričani, da bi bilo to besedilo deklaracije potrebno nekatere dikcije izpiliti, nadgraditi, popraviti. Kajti, ta deklaracija takšna kot je v vseh segmentih pač ne nudi neke širše refleksije dogajanja v Ukrajini in ne naslavlja vseh realnih posledic tega dogajanja. In to ni relativiziranje krize v Ukrajini kot želijo prikazati nekateri, pač pa so neka dejstva, o katerih bi bilo vredno razmisliti in katera bi bilo vredno upoštevati. Tako kot je kolega Dejan povedal, pač enotnost ne pomeni enoumja. Razumeti morate, da moj jezik ni jezik militarizacije, da moj jezik ni tak kot recimo jezik poslanca Grimsa, se pač razlikujeva v nekih vrednotah in pogledih. Kakorkoli, naj poudarim še enkrat, osebno sem tako kot stranka Levica se pridružujem ostri obsodbi ruske vojaške agresije, agresije v kateri človek lahko samo obnemi in zanjo seveda ni nikakršnega opravičila. Vendar pa verjamem, da sankcije vsepovprek niso pot k rešitvi. Usmerjene bi morale biti predvsem proti Putinu, se pravi predstavnikom ruskih in beloruskih oblasti ter oligarhom, tistim, ki to vojno v največji meri omogočajo, ne pa proti civilnemu prebivalstvu omenjenih držav. Te sankcije zaustavil Putina in vojne ne bodo. Kaznovale pa bodo najrevnejše v Rusiji, Belorusiji, v Evropi in po vsem svetu. Cene energentov, ki so že pred tem letele v nebo bodo sedaj, in to že vidimo in občutimo, dobesedno ponorele. Posledično bodo ponorele seveda tudi cene hrane. In posledica tovrstnih sankcij bo, torej te posledice bo v resnici občutil ves svet, trpeli pa bodo seveda najrevnejši, ki se jim bo pridružila armada novih revežev. Bo to res zlomilo Putinovo vojno? Na kratki rok, spoštovane in spoštovani, zagotovo ne - ne dovolj hitro, da Ukrajina nebi bila povsem uničena. Bo to pripeljalo Putina za pogajalsko mizo? Verjetno ne, vsaj ne dovolj hitro, da v Ukrajini nebi izkrvavelo na 10 tisoče, morda 100 tisoče borcev, civilov in navsezadnje tudi ruskih vojakov. So tovrstne sankcije sploh kdaj zares delovale? Spomnimo se Kube, ki je pod sankcijami imperialističnih teženj ZDA že od 60. let prejšnjega stoletja, vse od krize v Prašičjem zalivu. So te sankcije zlomile kubanski družbeni sistem, ga nadomestile z vsiljeno ameriško demokracijo, kar je pravzaprav osnovni namen teh sankcij? Niso, le navadni ljudje trpijo. Tisti, ki za geopolitične igre velikih igralcev niso krivi čisto nič. In ti ljudje trpijo kot bodo seveda trpeli in trpijo tudi tokrat, kot rečeno, predvsem ljudje v Ukrajini, tudi v Rusiji, tudi trpeli bodo v Evropi in po vsem svetu. Zato smo v Levici predlagali amandma, ki je bil specifično usmerjen proti političnim elitam in njihovim omrežjem, tistim, ki so za ta konflikt, ta grozljiv konflikt odgovorni in si seveda od njega obetajo korist. Pretekle izkušnje, kot rečeno, jasno kažejo, da cilja, tj. prekinitve ognja in rešitve premnogih življenj, s sankcijami ne bomo dosegli, zato je treba uporabiti druga, torej diplomatska sredstva. Treba je preprečiti sankcije, ki bodo prizadele delovne ljudi v Rusiji in povratno tudi v Sloveniji in v drugih državah. Naše stališče je naslednje. Ne nasprotujemo sankcijam proti ruskim politikom in zamrznitvi bogastva oligarhom. Ne nasprotujemo sankcijam proti oborožitveni industriji in prepovedi izvoza orožja. Opozarjamo pa, da so ti sektorji najbolj neobčutljivi na sankcije, zato ni pričakovati učinkov. Nasprotujemo pa sankcijam, ki bi poslabšale že tako slab socialni položaj ruskih delavcev, upokojencev, socialno ogroženih ljudi, bolnikov, invalidov, skratka takim sankcijam kot jih ZDA in Evropska unija uveljavljata že zelo dolgo proti Kubi in Venezueli, kam jo tolikokrat mečete pod nos. In nasprotujemo sankcijam, ki bi neposredno ali zaradi odgovora Ruske federacije prizadela slovenska podjetja in s tem tudi njihove delavke in delavce. Namesto da povzročamo škodo samim sebi in da potem plačujemo odškodnine podjetjem, je treba ta sredstva nameniti za humanitarno pomoč Ukrajini. Ob tem smo tudi opozorili, da omenjena deklaracija slovensko vlado poziva, da zaščiti slovenski informacijski prostor pred morebitnimi dezinformacijami. No, pri tem je treba biti skrajno previden. Saj vemo, kakšen je odnos trenutne vlade do medijev, kakšnim pritiskom so ves čas podvrženi uredniki in novinarji, pod kakšnim udarom je bil in je še STA [[…]]
Kolegica [[…]]
Kaj se pravzaprav dogaja na javni radioteleviziji [[izklop mikrofona]]
Kolegica [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Kolegica, imamo razpravo o deklaraciji. Ostale stvari bodo drugič na dnevnem redu. [[oglašanje iz dvorane]] Kolegica, vsebina je tukaj. [[oglašanje iz dvorane]] Glejte, če ne boste govorili o tem, vam bom vzel besedo. Jasno povem. Izvolite.
Razlagam naš amandma. Da boste razumeli, v čem je problematična dikcija v tej deklaraciji. Skratka v luči nenehnih napadov na delo novinarjev je takšna dikcija v deklaraciji skrajno kočljiva. Zato smo predlagali dopolnilo, ki vlado dodatno zavezuje k načelom svobode govora in tiska. Če strnem, edini cilj naše zunanje politike bi moralo biti reševanje življenj v Ukrajini. Edino sredstvo za to pa je prekinitev spopadov. Zato smo tudi predlagali, da se Deklaracija zavzame za splošno denuklearizacijo in demilitarizacijo. Vojna ni mir. Če zares želimo zaustaviti to vojno, je eno povsem jasno. Orožje in še več orožja, k miru ne bo prispevalo. Nasprotno, podaljšalo bo vojaške operacije, povečalo število žrtev, iz Ukrajine pa ustvarilo novi Afganistan, novi Bližnji Vzhod. Zatorej, če si iskreno prizadevamo za mir, in ne še za eno noro vojno več, potem je edina pot, ne nova blokovska delitev sveta, pač pa denuklearizacija in demilitarizacija tako Evrope kot celega planeta. Pot do tega pa niso bobni vojne, pač pa pogajalska miza. Edino, kar lahko v tem trenutku reši Ukrajino in svet, niso ruski migi in še več, in še več orožja v Ukrajini, ampak mednarodna mirovna konferenca pod okriljem OZN, na kateri bi svoj del odgovornosti sprejeli vsi veliki igralci, od katerih sta odvisna mednarodno ravnotežje in globalna stabilnost. Rusija, Amerika, Ljudska republika Kitajska, članice Nato, članice EU, države, ki mejijo na Rusijo, in vse jedrske sile in tako naprej. To je edina pot. Druge poti, spoštovane in spoštovani, ni. Dokler takega dogovora ne bo, bodo vse tovrstne deklaracije zaman. Da bi zares prišli do tega, se je torej potrebno zavzeti za drugačno politiko. Politiko, ki bi vse, čisto vse podredila temu, da se spopadi v resnici prekinejo, in da se preprečijo nadaljnje žrtve. V Levici se zavzemamo za to, da mora predvsem Nato, vsaj začasno se mora odpovedati širitvi in se vključiti v pogajanja o zmanjšanju jedrskega in drugega strateškega orožja v Evropi. Glede na to, da Nato zagotavlja, da ne bo vojaško interveniral v Ukrajini, in da članstvo Ukrajine ni na mizi, je torej izjavljanje Nato treba le še formalizirati in nemudoma začeti pogajanja. In v tem duhu trdno verjamemo, da je bilo treba zastaviti našo Deklaracijo, ki bi se morala tudi temeljito ograditi od skrajno militantne retorike premieja, ki Nato vztrajno poziva k zagotovitvi No-fly zone nad Ukrajino. Ne samo da Slovenijo, na ta način zastruplja z militarističnim militantnim diskurzom, še huje, kar predlaga, pomeni direktno pot v 3. svetovno vojno. Planeta, kot ga poznamo, ne bi bilo več. Bil pa bi, to je res, en sam samcat No-fly zone. Še enkrat, v Levici konsistentno zagovarjamo politiko nevtralnosti, demilitarizacije, denuklearizacije, protiimperializm, pa naj si gre za ameriškega ali ruskega, čisto vseeno. Vrednote miru in humanosti se ne morejo in ne smejo ustaviti ob trdnjavi Evropa. To niso vrednote, namenjene zgolj plavookim, belim in krščanskim ljudem. Pač pa bi moralo to veljati za vse narode, vseh verskih prepričanj, za vse ljudi tega sveta. Zato bi naša deklaracija v resnici morala biti namenjena vsem, kjerkoli po svetu, kjer pa prav ta trenutek bombe ubijajo ljudi. Kot je povedal že dr. Matej Tašner Vatovec, bombe v Damasku ubijajo enako kot bombe v Kijevu. Izstrelki, ki padejo na Gazo, ubijajo nedolžne starce, ženske, otroke, civile, enako, kot tisti, ki padajo po Mariupolu, Lvovu, Irpinu, Buchi, Harkovu. Zato pot k miru ni pot militarizacije, pač pa demilitarizacije, denuklearizacije in nevtralnosti. Namen in pomen naših amandmajev, mislim, da sem dovolj jasno in temeljito razložila, ker naše iskrene napore za tlakovanje poti k miru v Ukrajini zavračate, se lahko ob Deklaraciji, kot je spisana, pridružim zgolj ob ostri obsodbi Putinove agresije nad Ukrajino in vpletenosti Belorusije, določenim drugim dikcijam pa ne. Zato se bom ob glasovanju vzdržala. Hvala lepa.
Hvala lepa. Preden dam besedo naprej, bi lepo prosil vse razpravljavce, ki so prijavljeni, da razpravljate o vsebini deklaracije. O vsebini deklaracije. Jaz upam, da za ta zbor ni potrebno posebej prebrati teh 12 točk, ki so napisane v deklaraciji, da jih razumete in da ne zahajate na področja, ki jih v deklaraciji ni. Bo v redu tako? Pa še nekaj glede amandmajev kolegica, ko ste govorili o njih. K dopolnjenemu predlogu jih niste vložili. Tako, da ta razprava o prazgodovini je bil čas zanjo na Odboru za zunanjo politiko. Postopkovno Nataša Sukič.
Spoštovani predsedujoči, prosim, da me nehate podučevati kot da sem šolarka v prvem razredu osnovne šole. Utemeljila sem, zakaj sem umaknila svoj podpis pod deklaracijo, ki sem ga iskreno prispevala, ampak sam postopek je pa tisti, ki je na žalost žalosten za deklaracijo, ki poziva k miru. Hvala lepa in to sem samo želela pojasniti, zato sem vpisovala napore v zvezi z amandmaji. Hvala lepa. Danes jih pa nismo vlagali. Zakaj? Zato ker je nesmiselno. Če ste nas enkrat preglasovali, nas boste še drugič, kar je res zavržno in žalostno. Hvala lepa.
Kolegica vi ste tisti del, ko ste vi razlagali zakaj ste se tako odločili ni bil nič problematičen. Problem je bil potem naprej, ko ste razlagali svoj amandma, ki ga ni. Zdaj pa dajem besedo ministru, dr. Anžetu Logarju. Izvolite.
Ja, hvala predsedujoči. Saj jaz bi rad samo eno pojasnilo dodal, da ne bo tudi v prihodnje prihajalo do takih demagoških zavajanj v zvezi s sankcijskimi režimi, češ da so proti sankcijam zaradi tega, ker to napada povprečnega človeka. Zdaj tisti, ki to govori potem ne pozna sankcije ki so bile sprejete na ravni Evropske unije in prosim, da se predhodno potem pozanimate v kakšnih sankcijah sploh govorimo. Kot veste je Evropska unija do sedaj sprejela dva oziroma tri pakete sankcij v kateri sankcionira najvišje predstavnike oblasti, med drugim Putina, zunanjega ministra Lavrova, predstavnike Dume, njegov ožji krog, oligarhe, državna podjetja, ki poslujejo s temi materiali banke, s katerimi te oligarhi izvajajo posle. Med drugim smo prekinili brezvezni režim za nosilce diplomatskih potnih listov, izvoz tehnologije za orožje in vojno tehnologijo, izvoz storitev oziroma izdelkov za dvojno rabo. To smo sankcionirali. V čim širšem obsegu. In oprostite, zaseg ladje v pristanišču oziroma luki v Italiji, to ni napad na povprečnega državljana, ki bo zaradi tega trpel. Zdaj, če je to za koga napad na povprečnega državljana, potem ima rahlo izkrivljen pogled na sistem oziroma smer teh sankcij. Naj še enkrat ponovim. Ne izrabljajte splošne obče posledice, agresije na povprečnega Rusa, kot razlog zakaj ne podpirate teh sankcij oziroma aktivnosti, ki jih zahodni svet oziroma demokratični svet izvaja. Te sankcije so targetirane, so usmerjene zgolj zoper tiste, ki izvajajo oziroma odločajo o tej represiji in bodo take tudi vnaprej. Je pa res, da bodo posledice verjetno v nadaljevanju čutili tudi državljani ruske federacije in v tem pogledu je to logična posledica, če ima država takšnega voditelja, kot ga ima ruska federacija. Toliko samo v pojasnilo. Hvala.
Hvala lepa. Nadaljujemo z razpravo. Besedo ima mag. Branislav Rajić. Izvolite.
Hvala, podpredsednik. Lep dober dan vsem. Spoštovani minister in ekipa, kolegice in kolegi. Ta deklaracija je prišla takoj po izbruhu vojne, sicer brez nekega medsebojnega usklajevanja, ampak drugače se verjetno niti ne da. In edino kar šteje pa je to, da deklaracija odraža skoraj enotno mnenje vseh poslank in poslancev v Državnem zboru. Jaz tudi razumem argumente kolegice Sukič. Vsak je v sebi imel verjetno neko prej spraševanje in dramo in premislek kako se odzvati. Pa vendarle velika večina v eno smer nagnjenih, jasno da govori o tem kako smo glede tega naravnani. In kljub temu, da smo se postavili na enotno pozicijo je vendarle zaznati nekaj odklonov od bistva namena te deklaracije. Ta ukrajinska tragedija je seveda v kulminaciji, pri nas pa je tik pred tem, da pri nekaterih postane vzvod in pripomoček predvolilnega komolčanja in propagande. Jaz se zavedam, da temu ni mesta, ampak smo priče, da se nekateri tega ne zavedajo in bi bilo dobro, da se tovrstni poskusi prenehajo, da tisti, ki so ubrali to pot, premislijo glede dostojnosti svojega početja in da ga opustijo. Dramatične razmere v Ukrajini so tragedija ukrajinskega naroda, so tudi tragedija naše civilizacije in grožnja svetovnemu miru. Ni torej vprašanje ali držimo in ali bomo držali skupaj, mi držimo skupaj, ampak eni bolj ko držijo skupaj držijo boljše z možnostjo, da se s tem okoriščajo na druge načine. Danes, v času, ko svet zapravlja milijarde zato, da išče, če je življenje še kje drugje v vesolju, ta isti svet paradoksalno zapravlja veliko več milijard za uničenja življenja na našem planetu, to so vojne. In bolj ko dnevi minevajo ni videti, da se bi vojna končala z mirovnimi pregovori. Ko pa gre za Slovenijo mislim, da glede na svojo velikost in položaj znotraj Evropske unije in tukaj mislim predvsem na odzive in retoriko slovenske vlade, da nam ni treba igrati stratega te velike vojne, prvotno vladni odzivi so, to danes vidimo, so se zdelo bolj kot neko nepotrebno napihovanje, ker mi kot dvomilijonska država nismo in ne smemo biti puščica v ospredju konfrontacije sveta z Rusijo. Mi smo del Evropske unije, ampak da bi bili ravno v ospredju te vojne retorike, mislim, da za nas ni pametno. Naši ljudje so predobro začutili na čigavi strani je pravica in so izrazili pripravljenost, da pomagajo in tako je storila tudi Evropa. Več kot jasno je, da je še veliko človeškega v ljudeh ostalo in to je dobro. V Sloveniji smo tudi pripravljeni sprejeti begunce, vladni krogi pa so že oznanili kakšni begunci so jim po godu, kar je nedostojno in drami tega momenta skrajno neprimerno. Ta deklaracija ni dovolj jasno pozvala vlade, da opusti kriterije selekcije teh nesrečnih ljudi na slovenskih mejah in v vrstah za pridobitev zatočišča. V stranki SAB smo zgroženi nad napovedjo, da bi za ene Ukrajince bila odprta vrata naše države, za druge, nekoliko temnejše polti in drugačnega verovanja pa ne. Ne govorim na pamet, [[nerazumljivo]]tviter sporočil vladnih veljakov je bil dovolj zgovoren, so tudi bili določeni primeri na Poljskem, ko so begunce, ki izstopajo iz zaželenega vzorca plemenitenja Evropske unije maltretirali in šikanirali. Ob tem, ko vlada pričakuje, da vsepovprek ploskamo njeni ideji o prepovedi uvoza naft in plina iz Rusije, se sprašujem kako se bodo spopadli s težavami, ki jih bom kmalu imeli z energenti, z obstalo industrijo, s cenovno nedostopnimi gorivi, v gospodinjstvih vsi rabijo energente in mi jim ne smemo zato, ker nimamo lastnih virov, sami usahniti njihov dotok. Če je odgovor o nakupu ruskega plina posredno od Madžarov, nas mora še bolj skrbeti. Zakaj to pravim? Zato, ker mislim, da cena te slovenke klofute Putinu ne sme biti previsoka za Slovence in nikakor ne sme biti višja od cene, ki smo jo pripravljeni in zmoremo plačati. In nas ne sme žejne čez vodo peljati od uresničitve dogovora, ki ga trenutna vlada mogoče ima z državo, ki teh sankcij Rusiji ne bo razglasila. Slovenija ne sme pasti v energetsko odvisnost od prijateljev, v čigavo prijateljstvo dvomita vsaj dve tretjini Slovence. Slovenija ima možnost, da pomaga tudi na druge načine ne samo s pošiljanjem orožja. Orožje redko kdaj pomaga, je zadnja rešitev in mislim, da ni najboljši način v našem primeru. Mi bi lahko ponudili skrb in štipendiranje vsem tistim, ki pridejo k nam, študentom, dijakom, da se pri nas šolajo in da na tak način damo pomemben prispevek bolj primeren naši situaciji, našim pogledom in nenazadnje našim zmožnostim. Menim, da ni odveč, če opozorim, da vsi skupaj ob obsodi ruske invazije na Ukrajino, moramo preprečiti stigmatizacijo Rusov, ljudi živečih pri nas in tistih v Rusiji. Prav tako je skrb zbujajoče na enkratnonerazumljivo/ negiranje ruske kulture, ki je del naše skupne slovanske in kulture naše celotne civilizacije. Mi smo nismo proti ljudem katerekoli narodnosti, to mislim, da se vsi strinjamo, ampak so že bili in bojim se, da še bodo primeri, da se ljudi šikanira ali izloča. Rus, živeč v Sloveniji, je isti, kot je bil pred dvema tednoma. Mislim, da bi tudi moral priti signal od Vlade, od zunanjega in notranjega ministrstva, tudi od Državnega zbora, da se tu naredi jasna ločnica, proti komu smo in kaj in koga mi obsojamo. Minister za zunanje zadeve je besede mag. Alenke Bratušek zlonamerno interpretiral, tudi zaradi poskusa, da »relativizira« odgovornost svojega resorja in Vlade za neučinkovit »suport« pri evakuaciji iz Ukrajine. Na Alenko Bratušek so se obrnili zaskrbljeni svojci naših ljudi, ki niso dobili niti informacije, kaj šele podpore za zapustitev Ukrajine in mislim, da je samo to izpostavila. Zato bi ob ministrovi zahtevi za opravičilo, bilo bolj primerno njegovo opravičilo, ampak, lažje je zamenjati teze in metati pesek v oči, njegova opozorila, da v Državnem zboru nismo enotni, so prav tako čudna. Sicer razumem, nekoč je bil med nami in verjetno ima še to miselnost, ampak, pozabil je, da parlamentarni prostor je mesto izmenjave različnih mnenj in pogledov in to je generator demokratičnih procesov in svobodne družbe. Še en strel v koleno, bi rekel. Tega smo vajeni, ampak to danes in ob tej temi nima smisla. V SAB deklaracijo podpiramo in se nadejamo čim prejšnji vzpostavitvi miru. Evropa je tokrat enotna, z razliko od leta 2014, ko smo sprejemali sankcije proti Rusiji zaradi Krima [[?]] . Takrat enotnosti ni bilo. Zdaj je drugače. Naše misli so z Ukrajino, z ukrajinskim narodom in njegovim trpljenjem. Naše misli so tudi na strani svetovnega miru in pričakovanja, da se bo zgodovina v štetju svetovnih vojn ustavila na številki dve in na letu 1945. V SAB deklaracijo podpiramo, ne morem pa mimo vsakdanje misli na veliko mojih ukrajinskih prijateljev, sklenil bom zato z besedo, ki smo jo neštetokrat izgovorili med druženji, z željo, da se ponovno vrne mir v Ukrajino, »budmo« [[?]] . Hvala.
Hvala lepa. Samo pojasnilo. Če bo deklaracija sprejeta, je to naš pogled, kajne? Ni čigavršen koli, ampak naš, parlamentarni. Nadaljujemo z razpravo. Besedo ima Eva Irgl. Izvolite.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci! Ne bom dolga, ker se mi zdi, da današnja seja ne potrebuje nekih dolgih razprav, še posebej, če te niso usmerjene v duha miru, ampak so precej, na nek način, sejejo sovraštvo in pa razdor, ampak da preidemo čim prej na glasovanje, ki bo tudi pokazalo, kdo na nek način čuti solidarnost z Ukrajino. In, zdaj jaz, kot poslanka tega Državnega zbora, si seveda želim, da bi tudi ta Državni zbor kljub politizaciji v začetku in tudi neprimernih nastopih glede na situacijo, bil sposoben enotno podpreti deklaracijo o trenutnih razmerah v Ukrajini. To je pomembno seveda zaradi tega, ker damo s tem neko simbolno podporo ukrajinskemu narodu, da ni sam in da razumemo njihovo bolečino. S tem se pa tudi seveda pridružujemo ostalim državam, pa tudi Evropskemu parlamentu, ki je že potrdil podobno deklaracijo in tako na nek pomemben način podpremo suverenost, neodvisnost in ozemeljsko celovitost Ukrajine. Moramo namreč vedeti, da ukrajinski narod je seveda edini tisti, ki lahko sam izbira svojo pot, ki lahko izbere, v kakšnem geopolitičnem okolju želi živeti. Izključno sami torej odločajo, ali se bodo kot država vključevali v mednarodne organizacije in seveda, morajo to početi v miru in zato je pomembno, da danes to deklaracijo tudi sprejmemo. Zdaj, želela bi reči še to, da če kdo med državami članicami Evropske unije razume bolečino naroda, smo to zagotovo Slovenci, slovenski narod. Sami smo šli čez preizkušnjo, ko smo bili napadeni, smo se branili, smo se tudi obranili, smo postali samostojni, smo branili to svojo samostojnost in neodvisnost in seveda zato je pomoč Ukrajini na različnih nivojih, pa tudi bojih za njeno članstvo v Evropski uniji z naše strani še toliko bolj iskreno in pa človeško. Mislim, da tudi Vlada in zunanje ministrstvo sta zelo dobro reagirali v teh zahtevnih trenutkih in prav je tudi, da Državni zbor pokaže v takšnih trenutkih zrelost pa se mi zdi, da nekateri žal tega niso sposobni. Boj za svobodno Ukrajino se moramo zavedati je boj za svobodno Evropsko unijo in tega junaštva borbenosti in ljubezni do domovine se pač ne da premagati in jaz sem prepričana, da bodo Ukrajinci uspeli in se bodo borili do konca seveda pa mora Evropska unija storiti vse, da pomaga in da tudi mi naredimo vse, da tako na simbolni ravni kot v obliki drugih pomoči tem ljudem pomagamo. Hvala. Jaz bom deklaracijo seveda podprla.
Hvala lepa. Besedo ima Samo Bevk. Izvolite.
Hvala za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani zbor! Naj že takoj na začetku povem, da absolutno podpiram deklaracijo nastalo za voljo katastrofičnih vojnih razmer v Ukrajini. Ko je po dveh težkih letih že posijal žarek upanja, da se morda le trajno znebimo nadležnega virusa smo se 24. februarja prebudili v popolnoma drugačni Evropi, drugačnem svetu. Prebudili smo se v jutro, ki bo z črnimi črkami zapisano v obeležje naše civilizacije, saj gre za pričetek največjega spopada po II. svetovni vojni na evropskih tleh. Katastrofa je še toliko večja, ko vojna retorika ne pozna več zadržkov niti glede rabe jedrskega orožja III. Svetovne vojne pravzaprav hodimo po robu neke človeške apokalipse. Vse to so realne grožnje, ki terjajo odločno in preudarno ukrepanje celotne mednarodne skupnosti na čelo z organizacijo Združenih narodov. Ta mora ponovno prevzeti aktivno vlogo ter vso svojo moč, energijo in resurse usmeriti v izpolnjevanje njenih temeljnih listin in zavez med drugim ustanovne listine podpisane 26. junija 1945 v San Franciscu. Dovolite mi, da citiram prvi stavek ustanovne listine: »Mi, ljudstva Združenih narodov smo odločeni obvarovati prihodnje rodove pred strahotami vojne, ki je dvakrat v življenju naše generacije, človeštvu prizadejala nepopisno trpljenje.« konec citata. Danes ne jutri smo tokrat, ko a sila pomembno vodilo OZN poklicani uresničiti, da se vzpostavi mir ruska vojska umakne iz Ukrajine in naredi konec trpljenju milijonom ljudi. Na zaprti skupni seji Odbora za obrambo in Odbora za zunanjo politiko 25. februarja dan po začetku vojne je bila izražena zelo visoka stopnja enotnosti parlamentarnih strank glede obsodbe brutalnega napada ruske vojske na Ukrajino. Na seji sem tudi predlagal naj Republika Slovenija poda pobudo za sklice Generalne skupščine Organizacije Združenih narodov, na kateri bi obravnavali in obsodili rusko invazijo. To se je kasneje na predlog Ukrajine široko podporo mednarodne skupnosti in Slovenije tudi zgodilo. Prav tako bi bilo treba pod okriljem Združenih narodov pripraviti varnostno konferenco ter sprejeti nov svetovni mirovni dogovor sicer se nam ne obeta nič dobrega. Svetovne velesile pa bi morale skupaj z drugimi državami prevzeti odgovornost za svetovni mir ne pa spodbujati in ustvarjati nove in nove konflikte. Tudi Slovenija in pravzaprav vse države pri tem nosijo svoj del odgovornosti. Navkljub bližajočim se parlamentarnim volitvam in času rivalstva med strankami pa te niso odvezane odgovornosti vodenja državniške politike. Gre namreč za najbolj vitalna vprašanja o zagotavljanju svetovnega miru, ob katerem egoistični strankarski interesi postanejo najbolj ciničen posmeh človeštvu in trpljenju ljudi. Zato podpiram pobudo predsednice Socialnih demokratov, Tanje Fajon, predsedniku Republike Borutu Pahorju za sklic slovenskega političnega vrha, saj se bo Slovenija z vsemi posledicami nesprejemljive ruske agresije nad Ukrajino spopadla bistveno lažje, če bomo dosegli enotnost o ključnih načelih reševanja prihodnih izzivov. Tudi evropskih, če želite. Evropska skupnost oziroma celotna Evropa sta danes na ključnem razpotju. Z vojno v Ukrajini se je posredno zgodil tudi napad na tri vitalne stebre na katerih stoji ali pade celotna Unija. Govorim o varnostnem, ekonomskem in energetskem stebru. Vprašanje od katerega ne bomo mogli več bežati je, kako si bomo v Evropi zagotovili več neodvisnosti, s tem pa tudi več varnosti. Kot že rečeno, deklaracijo absolutno podpiram, še bolj kot to pa gredo moje misli, želje in hotenje k ljubem Ukrajine. Naj se ta absurd, ta grozljiva vojna pošast za katero smo verjeli, da je iz Evrope dokončno pregnana, nemudoma ustavi. Slava Ukrajini.
Hvala lepa. Besedo ima Miha Kordiš. Izvolite.
Predsedujoči, hvala za besedo. Slovenska zunanja politika naj bi bila utemeljena na dveh stebrih. Prvi je mir, drugi je sodelovanje. Deklaracija, ki jo danes sprejemamo v Državnem zboru o vojni v Ukrajini, bi morala ta načela odražati, pa jih ne. Dobiti bi morali deklaracijo za mir, a vse kar je prišlo na klopi Državnega zbora, je papir za militarizacijo doma. To je konkretno razvidno iz tega, da se deklaracija postavlja na eno stran v danemu konfliktu. Ta stran ni niti ukrajinska niti ruska, ampak stran Nato pakta. Pri tem zavzema stališča, ki so celo v nasprotju s stališči kot jih izpričuje in v javnost spravlja Ukrajinski predsednik Zelenski. Ampak to seveda domačih vojnih krokarje, ki želijo vojno histerijo podpihovati tudi v obliki kot jo lahko beremo in gledamo v današnji deklaraciji, seveda ne zanima. Edina drža za mir, ki bi jo morali prakticirati v temu trenutku in ki do miru dejansko lahko pripelje, je sočasna obsodba Putinove intervencije v Ukrajini z obsodbo dolgoletnih Natovih politik ekspanzije v vzhodni Evropi, ki temelji na netenju konflikta z rusko federacijo. Ta del, ta drugi del zelo radi pozabljamo in vem zakaj nanj radi pozabljamo, ker je razlika med prvo in drugo ta, da pri slednji sodeluje tudi slovenski establishment. In Ukrajina je v zadnjem desetletju zadnja žrtev, ki jo je Nato pakt vzel za talca v svoji strategiji obkoljevanja Ruske federacije. Še več, namesto, da bi nas ta tragičen razvoj dogodkov v zadnjih štirinajstih dnevih streznil, smo sedaj priča nadaljevanju politike stopnjevanja konflikta na način, da države v okvirih Nato pakta in v okvirih logike Nato pakta v Ukrajino dovažajo orožje, kar seveda ne bo pripeljalo do miru, pripeljalo bo zgolj do še več uničenja. In tukaj je strategija Natovih generalov in diplomatov, ki se udinjajo njihovi logiki, tudi političnih vrhov posameznih držav, ki se udinjajo tej logiki zelo jasna. Mir jih ne zanima, Ukrajina naj postane novi Afganistan, le da se v njem tokrat ne izčrpava niti Sovjetska zveza niti Združene države Amerike, ampak Ruska federacija. In to je neka logika, to je neka politika, ki jo zasleduje tudi slovenska vladajoča oblast in ki se odraža tudi v resoluciji kot je danes sprejemamo. Največje žrtve tega mirjenja moči so seveda običajni Ukrajinci, ki so ujeti med Putinom in Pakt. Generalom se smeji, vojaško-industrijski kompleks si mane roke in tukaj mislim, da pride na mesto geslo s katerim je že stoletje nazaj postregel pokončno komunist in mirovnik Karel Liebknecht, da ima delavski razred sovražnika doma: ruski v obliki avtokrata Putina, slovenski v obliki Nato pakta in njegovih domačih oprod. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Alenka Bratušek. Izvolite.
Hvala še enkrat za besedo. Nisem se nameravala še drugič po tem, ko sem predstavila stališče naše poslanske skupine, oglasiti, ampak po laži, ki jo je izrekel minister Logar, sem pa seveda prisiljena določene stvari pojasniti. In najprej še enkrat, absolutno obsojamo to agresijo, ki se v tem trenutku izvaja na ozemlju Ukrajine. Treba je pa jasno povedati, da se to ni zgodilo čez noč. Dolgo časa, dolgo časa smo gledali, kaj se dogaja v Rusiji, kam ta avtokratski način vodenja pelje. In enako gledamo v drugih državah. Gledamo na Madžarskem, gledali smo v Italiji gospoda Salvinija, ki je včeraj dobil dobro porcijo v Ukrajini, v Franciji kakšne ideje ima predsednica ene stranke. In vse to so ljudje, s katerimi se naš predsednik vlade druži. Zato je bilo dano opozorilo. In Slovenija res mora stopiti na pravo pot in jaz sem prepričana, da 24. aprila se bo to naredilo. Spoštovani minister, predlagam vam, lahko vam pa tudi pošljem, ministru Toninu sem že poslala, članek spletni, objavljen 2. marca ob 17. na spletnih straneh Dela. Tam so zapisana imena in priimki fantov, ki so se morali sami znajti. Sami kljub temu, da so želeli od našega veleposlaništva pomoč, klicali na veleposlaništvo. In veste, kakšen odgovor so dobili? Nimamo več prostora v avtomobilih in nimate diplomatskega potnega lista, da bi lahko šli v ta konvoj. To je to. Jaz ne pričakujem vašega opozorila meni, pričakujem pa opozorilo vsem slovenskim državljanom, ki jim niste zagotovili pomoči. Državni sekretar na odboru je rekel, da je bilo več pozivov danih slovenskim državljanom, da se pravočasno umaknejo. Ja, se strinjam. Mislim, da je omenjal zadnjega še 11. februarja. Ampak kljub tem opozorilom ste vi 23. februarja poslali še dva dodatna Slovenca v Ukrajino. Pač, okej, niste, nismo verjeli, da se bo zgodilo, kar se je zgodilo, ampak verjetno ljudje upravičeno pričakujejo pomoč od naše države, če se znajdejo tam. Še enkrat vam povem, bili so klici, ni bilo pomoči. Kdaj je veleposlanik zapustil tisto mesto, ne vem. Jaz mislim, da bi moral takrat, ko zadnji Slovenec odide, takrat bi lahko veleposlanik z zadnjim Slovencem, ki je potreboval pomoč, šel na pot v Slovenijo. To so dejstva, preberite si jih. Na srečo so vsi ti fantje varno v naši državi. Jaz upam, da so sedaj tudi vsi ostali Slovenci varno v naši državi. Ampak to so pač napake, ki so na tej poti ukrepanja bile narejene. Povedala sem na odboru, povedala sem danes v stališču, da ti formalni koraki, ki jih je naša vlada v imenu Slovenije naredila, so po naši oceni pravi. Pozdraviti je treba to, da je Evropska unija enotna. Pred par leti na žalost te enotnosti ni bilo. Seveda pa upam oziroma, bom rekla, verjamem, da si vsi skupaj želimo, da se ta vojna konča čim prej in da bo v Evropi spet mir. Minister Logar, še enkrat. Ne, ne rabim jaz opravičila, rabijo ga pa vsi, ki so si morali sami urejati pot v Slovenijo. In na srečo so tja prišli živi oziroma so prišli domov živi in zdravi.
Hvala lepa. Preden dam besedo ministru bi vsa samo opozoril, da ste teh pet minut porabili za vse drugo, razen za alineje oziroma točke deklaracije. Niti ena stvar o kateri ste govorili nima nobene neposredne zabeležke ali zaznambe v teh dvanajstih točkah deklaracije. Besedo ima minister dr. Anže Logar. Izvolite.
Hvala, predsedujoči. Poglejte, poslanka Alenka Bratušek je rekla na začetku, da se bo odzvala na laž zunanjega ministra. Povejte mi laž zunanjega ministra. Jaz sem citiral vaše besede, te besede so laž, to drži. Ampak moj odziv je bil na vaše laži, ker ste dejali, citiram še enkrat: »Slovenska država denimo ni poskrbela za državljane, ki so bivali v Ukrajini in jim ni ustrezno pomagala pri vrnitvi domov. Nedopustno in žalostno je, da so diplomati poskrbeli zase, ostale državljane pa pustili, da se znajdejo kakor vedo in znajo.« Kot sem omenil, Republika Slovenija Ministrstvo za zunanje zadeve je poslalo tri obvestila v katerih, v zadnjem je bilo tudi jasno sporočeno, da zaradi vojnih razmer ne more več ponujati konzularne zaščite. 10 dni mislim, da je bilo preden se je umaknil veleposlanik na varno, tako kot [[…]]In še to povem, umaknil se je za tem, ko se je umaknila že delegacija Evropske unije. Skratka, dlje je vztrajal kot so vztrajali veleposlaniki Evropske unije, kar dodatno še priča o tem, da je želel ostati do kadar se je dalo. In še enkrat, že večkrat smo poudarili, da je približno 50 do 80 slovenskih državljanov bivalo v Ukrajini, da se niso odzvali, nekateri pa so dejali, da bodo ostali tam dokler smo lahko še ponujali konzularno zaščito. Ko je pa nismo mogli več jo pa nismo mogli več. Ampak ravno zato smo predhodno pravočasno obveščali vse, ki so na ozemlju Ukrajine. Tako ravnamo vedno v podobnih situacijah in tako bomo vedno ravnali. Verjamem pa, da je kdo tudi podcenil realno situacijo v Ukrajini, da se ni pravočasno odzval in verjamem, da je verjetno tudi kdo iz tega želel narediti časopisni članek, lahko pa zagotavljam, da je veleposlaništvo v Kijevu naredilo vse kar je bilo v njegovi moči, da je pomagalo vsem tistim, ki jim je lahko pomagalo. In izrabljati to za politično debato tu v Državnem zboru, oprostite, je pa pod kritiko. Je pa pod kritiko.
Hvala lepa. Replika? Če bo replika, ampak v zvezi z deklaracijo, kolegica. Da ne bomo govorili spet o stvareh, ki jih ni v deklaraciji. Imate besedo. Izvolite, če želite. Samo v zvezi z vsebino deklaracije, če je kaj bilo nepojasnjenega. Izvolite.
Minister je pravzaprav potrdil, da je slovensko veleposlaništvo ljudi pustilo na cedilu. In žalostno je in to je še kako povezano z deklaracijo, ki jo danes sprejemamo, ker če ne bi bilo vojne, ne bi sprejemali deklaracije. In ja, Slovencem se je treba opravičiti, ker jim niste zagotovili pomoči pri vrnitvi domov. In to je resnica.
Kolegica, tole o čemer ste govorili nima nobene povezave z deklaracijo. Opozoril sem vas prej, niste upoštevali, zato vam izrekam opomin. Besedo ima Violeta Tomić. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Jaz upam, da se vsi zavedamo v tej dvorani in še širše kakšna enormna odgovornost je na politikih, ki so ta trenutek v parlamentih evropske skupščine. In da enostranske deklaracije samo prilivajo olje na ogenj in naj povem, jaz je ne bom podpisala in je tudi nisem, zato ker sem prepričana, da samo nevtralen položaj v tem konfliktu lahko situacijo reši. In seveda poziv vseh lahko situacijo reši. In seveda poziv vseh strani k dialogu. Sem članica Sveta Evrope in moram vam reči, da smo tam obravnavali izključitev Ruske federacije, ko so jim vzeli glasovalne pravice, kajti Evropska unija je ustanovljena ravno zato, da nebi bilo vojn. In Svet Evrope je pač inštitucija, kjer naj bi se pogovarjali, preden zapoka orožje. Z Rusi se niso pogovarjali zato, ker je Ukrajina skupaj z Združenim kraljestvom ves čas odbijala kakršenkoli pogovor. Ne zagovarjam ruske agresije, da se razumemo, vendar je treba vedno, ampak vedno pogledati vzroke ne samo posledice. In ko govorimo o napadu, ni se zgodil zato, ker se je gospod Putin neko jutro zbudil slabe volje in se odločil, da bo tanke usmeril proti Ukrajini, ampak zaradi, ne vem, vsaj 8 let trajajočega konflikta, ki je, pač nikoli ni prišel do tega, da bi es za pogajalsko mizo lahko usedli in se pogovorili. Zdaj govorite, da je bil to napad na suverene države. Pa naj vas spomnim, da vedno nekako kupimo vso argumentacijo ZDA. In tukaj jaz odločno temu nasprotujem. Nato in ZDA so povzročili ogromno vojn v zadnjem, recimo Izrael že 70 napada Palestince, pa sedimo v Svetu Evrope skupaj in se pogovarjamo. In oni imajo argumente, zakaj pravzaprav ugrabljajo palestinske otroke in zakaj jim sodijo v jidišu: zato, ker res so otroci, ampak nekoč bodo zrasli. Napadi ZDA na suverene države se ves čas dogajajo in jih nikoli nismo obsodili na ta način, teh napadov, ampak ko zagledamo begunce, takoj skačemo v zrak, kako to nas grozno ogroža. Če vam naštejem: Libanon 1958., Kambodža 1967., Vietnam 1965., Grenada 1983, Libija 1986, Panama 1989, Irak prvič 1990., Somalija 1992, Haiti 1994., Jugoslavija 1999., Afganistan 2001., Jemen prvič 2002., drugič Irak 2003., Somalija drugič 2007., Pakistan 2004., Uganda 2011, Libija drugič 2011, Sirija 2014 in tako naprej. Zakaj takrat nismo sprejemali nobenih deklaracij? In zakaj takoj, ko se je zgodil ta napad, ki ga seveda obsojam, zakaj smo takoj izgubili ves stik z ruskimi mediji - kakšna je to blokada? – in dobili BBC? Vemo, da Združeno kraljestvo ob izstopu iz Evropske unije še vedno zelo intenzivno meša štrene v slovenski politiki. Skratka zakaj ena Finska se zaveda, da je ravno njen nevtralni položaj, pomeni najvišjo stopnjo varnosti? Ravno tako Avstrija, ravno tako Švica in tako naprej. In mi zdaj mislimo, da bomo z neko deklaracijo prepričali gospoda Putina, da se bo umaknil. Ali veste za, ko reče Putin, da bo denacificiral Ukrajino, kaj s tem misli? Kaj so počeli neonacisti Azov? Pa zdaj ko so prišle tujske legije. Kaj počnejo tujske legije na ozemlju države, kjer divja vojna? Nikoli nič dobrega. In paravojaške skupine, kaj smo brali, in hvalisanje nekega branitelja iz domoljubne Hrvaške vojne, ki je z veseljem prišel tja pomagati početi isto. In ti ljudje, te paravojaške skupine, veste, so zelo, zelo nevarne. Nacistu SS Stepanu Banderi postavljajo spomenik. Seveda vi lahko zdaj podpirate takšno politiko, ker tudi pri nas smo zabrisali meje med tem, kdo je bil v času 2. svetovne vojne, žal se vedno vračamo nazaj, na kateri strani. In Azov, neonacisti so se pridružili narodni gardi. In ,veste, tudi o svobodi medijev ne bomo govorili. Sploh nimamo poročil tukaj, imamo zelo enostransko poročanje [[…]]
Kolegica, prosim, da se osredotočite na vsebino deklaracije.
Vsebina deklaracije. Če pogledate »the forgotten potential of [[…]]«
Točke 1 do 12.
» [[…]]Ukraine's energy reserves« iz leta 2020, to je spletna revija Harvard International Review, boste vedeli, da je Ukrajina pač polna nafte, plina, litija, premoga in drugih rudnin in po navadi so to razlogi za vojne, tako da, naša nevtralnost in predvsem poziv k miru morata temeljiti na diplomaciji in ne na takšnih enostranskih deklaracijah. Zelo pomembno je, da vemo, da država, ki je bogata z vsemi rudninami, tako daleč pade in ne mi govorit o neki vzorni demokraciji, ki smo jo v Svetu Evrope nekajkrat obravnavali. Veste, ne bi ženske, jaz sem zelo prizadeta bila, ko so med obema vojnama pri nas dojilje hodile v Egipt in prodajale svoje mleko, zato, da so svoje dojenčke pustile doma. Ukrajinke rojevajo otroke uradno za zahod. Takšna revščina je, da s tem morajo prihranit svoje družine. Veste, tukaj je nekaj zelo narobe in ne moremo, res, ne moremo podpirati [[…]]
Kolegica, prosim, da greste na vsebino deklaracije
Vsebina deklaracije je ta scenarij [[…]]
Od točke 1. do 12.
Dovolite mi. Vojna in pošiljanje orožja, kakršnokoli in katerikoli državi, to je izjemno nevaren scenarij in politika, takšna, kot je, enostranska, nas potiska na rob nuklearne vojne in kdo bo odgovarjal pred Slovenkami in Slovenci in našimi potomci, če se vpletemo v neko vojno, ki ni naša in to je, veste, zelo, zelo pomembna stvar. V Ukrajini so pol plače morali dat samo za kurjavo, Covid je vse uničil. Uničena je ekonomija, revščina, korupcija in zdaj govorit, da se naj Putin kar umakne, ne bo šlo, ne glede na to, na kateri strani smo [[…]]
Kolegica [[…]]
[[…]]Zato pa poziva Jeremy Corbin [[?]] [[…]]
Kolegica, prosim [[…]]
[[…]]Pozivajo Portugalci [[…]]
[[…]]Če govorite o vsebini deklaracije.
Vsebina deklaracije, seveda, je tista, ki je ne bom podprla in vam govorim o razlogih, zakaj je ne bom podprla. Zato, ker deklaracija temelji na enostranskem poročanju BBC-ja, ki ga gledamo na naši nacionalni televiziji. Ko vam pa omenim neodvisne medije, kot so Harvard International Review, recimo, pa rečete, da se ne držim deklaracije. Zelo nevarno je se postavljati na neko stran in edino, kar pozivam, je poziv k miru, poziv k diplomaciji, kajti kurjenje, kakršnokoli kurjenje dodatno in vpletanje v ta [[?]] konflikt za Slovenijo, pomeni zelo slabo. [[znak za konec razprave]] In ne si mislit, sankcije, ali mislite, da bodo Ruse tako prizadele sankcije? Slovence bodo prizadele sankcije in državljane Evropske unije. Že zdaj se nam draži hrana, nam zmanjkuje bencina, so kolone, se vse draži in tako bo še huje [[…]]
Kolegica, prosim, zadnjič [[…]]
Deklaracija [[…]]
[[…]]Zadnjič, opozarjam, da [[govorita hkrati]] [[nerazumljivo]]
Zadnjič vam povem, da deklaracije ne bom podprla, zato, ker škodi slovenskim državljanom in državljankam [[znak za konec razprave]] in edino poziv k miru in diplomaciji je tisto, kar je vredno, kajti zgodovini bomo odgovarjali. Hvala.
Hvala lepa. Samo, da vas spomnim, 1. točka se začne z obsodbo vojaške agresijo na Ukrajino, te deklaracije, torej, to ni poziv k vojni, kajne, ampak obsodbi vojaškega napada oziroma vojaške agresije. Točno nasprotno je v tej deklaraciji napisano, kot ste vi govoril. Nadaljujemo z razpravo. Besedo ima Jure Ferjan.
Gospod podpredsednik, hvala za besedo. Cenjeni visoki zbor! Ukrajina potrebuje vojaško, finančno in humanitarno podporo. Ukrajina potrebuje tudi politično podporo in predlog deklaracije, ki ga imamo pred sabo, ki ga je matično delovno telo, Odbor za zunanje zadeve, soglasno potrdil, to politično podporo prinaša in daje. Predlog deklaracije v svoji prvi točki pravi takole; »Državni zbor Republike Slovenije obsoja vojaško agresijo, ki jo Ruska federacija izvaja nad Ukrajino in ki pomni najhujšo kršitev mednarodnega prava vključno z ustanovno listino Organizacije Združenih narodov, Helsinško ali sklepno listino, memorandumom iz Budimpešte ter Pariško listino. Napad na Ukrajino je tudi napad na svobodo, demokracijo, vladavino prava, mir in varnost v najbližji soseščini Evropske unije. Ukrajina potrebuje naš glas. Glas, da bo svet videl in vedel, da ruski agresor, da Putin napada, bombardira, raketira stanovanjska naselja, vrtce, otroška igrišča, šole, bolnišnice. Boj za Ukrajino je boj za Evropsko unijo je bolj za Evropo in v končni fazi je boj za svet kot ga danes še poznamo to je svet miru in blaginje in ne svet agresije in vojne, ki ga je ta poteza Putina, ki ga je napad na neodvisno in samostojno Ukrajino prinesel. Evropa se prebuja, svet se prebuja. Generalna skupščina Združenih narodov je z veliko, velikansko večino obsodila Putinovo agresijo, napad Rusije na Ukrajino. 141 držav je podprlo to resolucijo, 34 jih je bilo vzdržanih samo 5 jih je nasprotovalo. Poleg Rusije, Severna Koreja, Sirija, Eritreja in Belorusija. Ukrajina je z naravnimi viri bogata država. Ukrajina ima veliko naravnih danosti. Ukrajina ima največje zaloge uranove rude v Evropi, največje površine plodne zemlje v Evropi. Druge največje zaloge titanove rude v Evropi, tretje največje zaloge plina v Evropi in je tudi tretja po proizvodnji jedrske energije na stari celini. Ukrajina ima največje zaloge železove rude na svetu in je tretji največji izvoznik. Ima druge največje zaloge manganove rude na svetu, sedme največje zaloge premoga na svetu. Zaseda četrto mesto na svetu po rudnih bogastvih. Zaseda tretje mesto v svetu po površini črne plodne zemlje skupaj kar 25 odstotkov vse najbolj plodne zemlje na svetu. Ukrajina je osmi največji izvoznik žit na svetu in Ukrajina lahko pridela hrane za 600 milijonov ljudi. Ukrajina je tudi četrti največji izvoznik turbin za nuklearne elektrarne na svetu. Prepričan sem, da si delimo mnenje, da Ukrajina sodi v Evropsko unijo, da Ukrajina sodi v to veliko evropsko družino, zato je zagotovilo Ukrajini, Ukrajincev in Ukrajinkam, ukrajinskemu narodu o evropski perspektivi, o evropski prihodnosti po mojem prepričanju ključ do čim hitrejšega miru v Ukrajini. Če se zazremo v aktualno dogajanje in tudi v obdobje ne tako dolgo nazaj. Februarja, marca leta 2020 pa vse do danes sem prepričan ob spopadanju s svetovno epidemijo, pandemijo Covid-19, da še toliko bolj cenimo zdravje. Prepričan sem, da od februarja oziroma od marca letos od danes naprej od teh dneh naprej, ko vidimo kaj se dogaja v bližnji soseščini še toliko bolj cenimo varnost. Vojna v Ukrajini se je Slovenije, Slovenk in Slovencev dotaknila pa ne samo zato, ker se dogaja nenazadnje na kakšni neposredni bližini, ampak zato ker nas spominja, ker lahko potegnemo vzporednice z dogajanjem v naši domovini, na našem ozemlju pred tremi desetletji v obdobju osamosvajanja, v času, ko je nastajala Republika Slovenija, in v času, ko smo to državo v vojni za Slovenijo tudi obranili. Glasoval bom za Deklaracijo z vso odgovornostjo za Deklaracijo. In pozivam vse, da naredimo, kar je v naši moči, da bosta razum in mir močnejša od agresije in vojne. Prepričan sem, da zmoremo.
Hvala lepa. Besedo ima Nik Prebil. Izvolite.
Najlepša hvala, podpredsednik. Še enkrat lep pozdrav vsem. Bom zelo kratek, ker sem stališče svoje in tudi stališče Poslanske skupine pojasnil ob predstavitvi stališč, a vendar se mi zdi, da je še nekaj stvari vseeno potrebo povedati. Ko govorimo o tej Deklaraciji, se strinjam, gre predvsem za dokument, ki nudi močno politično podporo Ukrajini. In seveda na politični ravni tudi obsoja dejanja Rusije nad Ukrajino in torej njeno vojaško agresijo in pravzaprav napoved vojne. V tej vojni vidimo, tako kot v vsaki, takratko, če se lahko izrazim po domače, potegnejo ravno ljudje. In ob teh napadih na vso infrastrukturo, na vsesplošno uničevanje, seveda bo Ukrajina potrebovala vrsto let, da se pobere na noge, ko bo ta vojna tudi končana. Sam bi ocenil, da sprejem te Deklaracije ne predstavlja enostranske poteze. Takšne deklaracije se sprejemajo več ali manj v vseh parlamentih, in ne samo na ravni Evropske unije, ampak tudi na ravni celega sveta. Nenazadnje tudi konferenca na politični ravni, kot je bila Konferenca o skupni zunanji varnosti in obrambni politiki, pa COSAC, to je skupni medpolitični odbor vseh parlamentov držav Evropske unije za zadeve EU, sta oba sprejela Resolucijo oziroma Deklaracijo o podpori Ukrajine in obsodbi ruske vojaške agresije. Kot rečeno, v znak politične podpore in znak obsodbe dejanjem s strani Rusije. Državni zbor v tej Deklaraciji tudi seveda poziva k takojšnjemu spoštovanju mednarodnega pava, to je tisto, ključno, kar drži celotno mednarodno skupnost, da se ve, kje je meja, in da čez to mejo ne smemo iti. Rusija je čez to mejo šla. In zavedati se morajo, predvsem tisti na politični ravni v Ruski Federaciji, da bo to imelo določene posledice s strani mednarodne skupnosti. Ne govorim samo Evropske unije. Zato jaz mislim, da je pravilno, da Državni zbor pozdravi odločitev tudi o postopku s strani mednarodnega kazenskega sodišča, in da zadevo ustrezno tudi preišče. Videli smo, po medijih, saj je vseeno katerih, da so pravzaprav ruski državljani, javnost, je manipulirana do te mere, mediji so tako podrejeni, da marsikdo celo realno in resnično ne ve, kaj se dogaja. Videli smo vojake, ki so mislili, da odhajajo na vajo. In ta problematika seveda ni od včeraj. Kot sem povedal, smo podcenjevali, kot še vsakokrat smo podcenjevali diktatorje in avtokrate. In tudi Evropska unija, bi se lahko strinjal v enem delu, da se vedno ni držala svojega dogovora, ampak takšne stvari se, po mojem osebnem mnenju, in verjamem, da tudi po mnenju številnih tukaj, rešujejo za mizo in nikakor ne z agresijo in vojno napovedjo, kot to v tem primeru rešuje Rusija. In jaz mislim, da je enotnost Evropske unije, in tudi marsikaterih držav na tem svet, kot smo videli v Združenih narodih, pokazala, da imamo ne samo na evropskem kontinentu, ampak na sploh dovolj vojn in dovolj bojevanja. To pa ni, in to bi rad poudaril, to ni prva vojna v regiji po 70. letih, kot nekateri tudi na evropski ravni radi povedo. Spomnimo se, Slovenija je bila priča vojnam v regiji, ne tako dolgo nazaj, nenazadnje tudi v Sloveniji je potekala deset dnevna vojna za njeno samostojnost. A vendar ne na tako brutalen način, kjer so civilisti v zelo veliki meri tudi smrtne žrtve. In na to je treba zelo jasno opozoriti. Nenazadnje v regiji Zahodnega Balkana še vedno so zadeve nekoliko nestabilne in tukaj sem jaz danes na sejo OZP ministra že pozval, da se nameni velika pozornost državam Zahodnega Balkana, da se ko govorimo o podpori tem novim kandidatkam Ukrajini, Moldaviji in Gruziji, seveda sočasno omogoči tudi odprtje, uradno odprtje pristopnih pogajanj tistim državam Zahodnega Balkana, ki so seveda ustrezne napredke naredile. Vemo, da nekatere od njih čakajo že 16 let, zato da bi zadeve spravili na pravi tir in omogočili ustrezen razvoj in seveda tudi varnost celotne regije. Jaz še vedno ocenjujem in v to sem prepričan, da je Slovenija varna država. Si pa res ne želim, da v tej hiši nekateri, redki sicer, ljudi strašijo z vojno na našem ozemlju. Lepo prosim, nekako se mi zdi pošteno, da se na tej točki umirimo in pač pogledamo sliko, ki je popolnoma realna. Tukaj bom morda se ustavil, kot rečeno, sam bom zadevo podprl, tako kot sem podprl pripravo tega dokumenta in ga tudi sopodpisal, zato ker se mi zdi prav, da v demokratični Evropski uniji jasno postavimo na prvo stran naše vrednote, našo brezpogojno zavedanje o spoštovanju mednarodnega prava in seveda ozemeljske celovitosti na evropskem koridorju, kamor seveda sodi tudi Ukrajina in nenazadnje ne samo na evropskem koridorju, vsaki suvereni in samostojni državi, ki je to postala s priznanjem iz mednarodne skupnosti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Jožef Horvat. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani gospod podpredsednik. Spoštovana predstavnika Ministrstva za zunanje zadeve, dragi kolegice in kolegi! Najprej iskrena hvala vsem, posebej strokovnim službam Državnega zbora, ki so pripravile ustrezno besedilo deklaracije o trenutnih razmerah v Ukrajini. Poslanke in poslanci Nove Slovenije smo deklaracijo sopodpisali, prav tako tudi smo sopodpisniki zahteve za sklic te seje Državnega zbora. Kolegice in kolegi! Zbrali smo se v iskreno podporo Ukrajini. V naših mislih, še posebej teh zadnjih 14 dni, so ukrajinski otroci, matere, starci in obnemogli, milijoni nesrečnežev, ki bežijo iz zapuščajo svoje porušene domove v Ukrajini. Z našo solidarnostjo in človeško ljubeznijo jim želimo izbrisati vsaj kakšno solzo. V zadovoljstvo mi je, da je ta Putinova agresija, ta bratomorna vojna poenotila Evropsko unijo in ves demokratičen svet, poenotila v obsodbi Putinovih dejanj. Pred dobrimi 42 leti, bolj točno 1979 leta je dopisnik Dela iz Moskve Tit Doberšek za Delo napisal članek z naslovom Za Sovjetsko zvezo je kampučija nekaj več. V ta članek je skril akrostih, ki se glasi: Boj se Rusov. Povzročil je bes sovjetske diplomacije, doma pa sprožil odmevno naklonjeno reakcijo. Za akrostih je moral plačati denarno globo in poslan za dopisnika v Nairobi. Opomba, to je bila v času socialistične novinarske svobode. Dan pred Putinovim obiskom v Sloveniji, 29. julija 2016, ta obisk naj bi bil namenjen izključno sto letnici ruske kapelice, ki mimogrede je zgrajena po ukrajinski arhitekturi. Takrat sem bil v funkciji predsednika Odbora za zunanjo politiko na tiskovni konferenci povedal, da si ne želimo Putinove kvazi demokracije, da se nikakor ne strinjamo in obsojamo njegovo vojaško zasedbo Krima in destabilizacijo Donbasa. Ocenil sem, da Putinu ta trenutek, torej takrat 30. julija 2016 izjemno ustreza, da je v osrčju Evrope dobil oder, s katerega je Urbi et Orbi v Ljubljani, Bruslju in Washingtonu sporočil kako krhka in neenotna je Evropska unija in da ni igralec globalnega pomena. Žal obisk ni bil izključno pietetno komemorativna narave, temveč Putinova demonstracija vpliva v države, današnje države, ki je članica Evropske unije in Nato, zato sem tudi večerjo v čast kontroverznega gosta na Brdu odklonil. Gospe in gospodje, 24. februar 2022 pomeni prelomnico v zgodovini naše celine. Začela se je najhujša vojna v Evropi po letu 1945 z napadom na Ukrajino je Ruski predsednik Putin hladnokrvno začel bratomorno vojno. Putinova vojska pobija nedolžne ljudi, otroke, žene, starce in ruši njihove domove. Danes iz Ukrajine beži več kot tri milijone ljudi. Ker je za kršitev mednarodnega prava na najbolj brutalen način. Nič in nihče ne more tega upravičiti. Grozljive slike iz Kijeva, Harkova, Odese in Mariupola nam kažejo resnični Putinov obraz. Grozljive krivice, bolečina ukrajinskega ljudstva, vse to nas zelo močno prizadene nas Slovence in nas Evropejce. Evropa je projekt miru. To je projekt, ki ni nikoli končan. To je projekt, za katerega se je potrebno neprestano boriti in si prizadevati. To je projekt, evropski projekt, ki je prinesel mir, blaginjo in demokracijo brez primere, a je danes pod vprašajem. Zdaj vemo, da varnost ni samoumevna. Potrebujemo močno Evropsko unijo, kot še nikoli. To si naši državljani zaslužijo in to pričakuje širni svet. Znova moramo utrditi vrednote enakosti, solidarnosti, človeškega dostojanstva in svobode. Služiti človeštvu je dolžnost enaka tisti, ki nam nalaga zvestobo, lastnemu narodu. Svobodne Evrope ne gradimo le v interesu svobodnih ljudstev. Tudi državam iz vzhodne Evrope in zahodnega Balkana, ki so neizogibni del žive Evrope, moramo dati zgled edinosti in bratstva. Vsak korak, ki ga naredimo v tej smeri bo zanje nova priložnost. Potrebujejo našo pomoč, da bodo izvedli velike spremembe. Evropa ne sme biti zgolj zemljepisna skupina držav, razvrščenih druga ob drugi. Evropa mora postati skupnost, sicer različnih narodov, ki pa jih povezuje enak obrambni in konstruktivni napor. Zato gospe in gospodje je širitveni proces Evropske unije najmočnejše politično orodje Evropske unije. Veseli spoznanje, da se je samo nekaj dni po Putinovi agresiji, Evropska unija spremenila in postala prebujeni velikan. V manj kot tednu dni se je Evropska unija postavila kot globalna velesila, ki vodi mednarodno kampanjo proti Putinu. Vemo zakaj se zavzemamo. Nenazadnje gre za našo lastno zgodovino. Zavzemamo se za mir v Evropi. Nikoli ne bomo sprejeli uporabe sile kot političnega instrumenta. Ne bomo mirovali, dokler ne bo zagotovljen mir v Evropi. Naša največja moč so naša zavezništva. Če želimo, da bi bilo zadnjih 30 let več kot le zgodovinska izjema, potem moramo narediti vse, kar je v naši moči, da ohranimo kohezijo Evropske unije, moč NATA, da vzpostavimo še tesnejše odnose s prijatelji, partnerji in vsemi tistimi, ki delijo naša prepričanja po vsem svetu. In spet se vračamo k našim koreninam, k našim koreninam, ki definirajo našo prihodnost. Poslanka in poslanci Nove Slovenije bomo seveda soglasno to deklaracijo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima Mojca Škrinjar. Izvolite.
Hvala lepa. Ukrajini je potrebno pomagati. Predvsem zaradi tega, ker ima ta vojna značilnost najhujše brutalnosti in bestialnosti, ki jo vodi Putin, ponosni naslednik Stalina in Hitlerja. Trpijo ranljive skupine, otroci, nosečnice, starejši, bolni, invalidi, ampak trpijo tudi možje na bojišču. Ukrajini je potrebno pomagati. Tudi zato, ker je boj za Ukrajino boj za demokracijo. Če se vzdržuje hegemona, kar se je zgodilo v Rusiji, se ta prelevi v zver, nima ogledala, ki bi mu ga nastavili drugače misleči, opozicija. Sporočilo te deklaracije je tako tudi poziv za ohranitev in razvoj demokracije, kajti ta je najboljši porok za človečnost in mir. Ukrajini je potrebno pomagati z vsemi sredstvi. Slava Ukrajini. Seveda bom podprla to deklaracijo.
Hvala lepa. Naslednji dobi besedo Bojan Podkrajšek. Izvolite.
Hvala, podpredsednik, za dano besedo. Tudi sam bom z veliko odgovornostjo podprl to deklaracijo. Seveda hvala vsem tistim, ki so jo vsebinsko pripravili. Hvala zunanjemu ministrstvu, ministru z celotno ekipo, seveda hvala Vladi, da deli oziroma pomaga z vsemi svojimi izkušnjami v teh izjemnih težkih časih, seveda, državi Ukrajini, posledično pa celotni Evropi. Seveda, večkrat se mi zdi, ko se s kom pogovarjaš, da je ta vojna zelo daleč od nas, ampak prav gotovo ni. Je zelo blizu. Seveda, včasih, ko se z nekom pogovarjaš, imaš občutek, da je ta vojna samo v Ukrajini, ampak prav gotovo ni. Dotika se vseh nas, vseh državljank in državljanov, ki živijo v evropski skupnosti in seveda, če je kaj svetlega na tej svečki, je to, da smo po nekih dolgih časi, seveda, v Evropski skupnosti se znali skupaj upreti temu velikemu zlu. Seveda, prav gotovo sam obsojam takšna dejanja, takšna početja, predvsem sam, kot državljan Republike Slovenije, ne morem razumet, da se lahko nekdo odloči za takšna pogumna dejanja. Sedaj v evropski skupnosti, v Ukrajini, so ljudje, državljanke in državljani, vrsto let gradili mostove, stanovanja, šole, vrtce, kulturne domove, dvorane, seveda, polja, s katerih dobivamo hrano večji del sveta, prebivalci in prebivalke tega sveta. Nekdo se je 24. 2. prejšnjega mesca odločil, da se to uniči, uničuje domove, uničuje stolpnice, mostove in ubija mlade in starejše. Seveda sam sem zgrožen, ko to gledam, predvsem se pa zavedam, da to ni daleč od nas. Sam še enkrat ponavljam, da bom z veliko odgovornostjo podprl to deklaracijo, ki je na mizah Državnega zbora, seveda sam pa tudi še naprej spodbujam in podpiram Vlado Republike Slovenije, našega predsednika, zunanje ministrstvo, zunanjega ministra, da z vsemi svojimi izkušnjami vsem svojim znanjem pomagajo Ukrajini ter da pomagajo Evropski uniji, katerega smo tudi del Republika Slovenija. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Dejan Kaloh. Izvolite.
Gospod predsednik, hvala lepa. Ta nesrečni datum, ki smo ga danes večkrat slišali 24. februar 2022, res tudi jaz ocenjujem, da v teh prvih ruskih agresorskih vojaških detonacijah na ozemlju samostojne in suverene Ukrajine, da takrat so se zatresli tudi temelji varnosti demokracije, svobode in miru v vsej Evropi. Gre za največjo nasilno vojaško operacijo, seveda s komercialnim orožjem po drugi svetovni vojni in seveda gre za najhujšo možno kršitev mednarodnega prava. Odveč je govoriti, to vsi vemo, da vojna je dejansko presežno zlo. Kar se tiče same deklaracije je jasno, da ta ruska agresija na ozemeljsko celovitost Ukrajine, da je v tej deklaraciji jasna ta odločna obsodba nasilja, kršitve mednarodnega prava tudi tu so se odzvali vsi voditelji Evropske unije, ki so od Ruske federacije že zahtevali ustavitev vseh vojaških operacij na ozemlju Ukrajine in umik in vojaških sil tako tudi opreme z [[nerazumljivo]]in pa da se spoštuje ozemeljska celovitost Ukrajine in njena neodvisnost. Kaj bomo danes slovenski parlamentarci naredili s to deklaracijo? Jaz menim, da bomo s sprejetjem te deklaracije o trenutnih razmerah v Ukrajini, predvsem se bomo pridružili tem odločnem odzivu širše mednarodne javnosti, da podpremo to suvereno neodvisno ozemeljsko celovitost te države in hkrati bomo tudi obsodili rusko agresijo in upali, da se kmalu to nevzdržno nasilje, nevzdržno sovražnost na ozemlju Ukrajine konča. Hkrati pa gre tudi za poziv naši slovenski vladi, da nadaljuje s humanitarnimi aktivnostmi, da podpre evropsko perspektivo Ukrajine in tudi zaščiti naš slovenski informacijski prostor pred celo plejado morebitni zlonamernih zadev kot so dezinformacije, napadi na kibernetski prostor in tukaj bi tudi v ozadju bila ta v tem trenutku sovražna ruska federacija. Zdaj, v tem povsem ne izzvanem napadu, ta napad je bil res ne izzvan, umirajo civilni prebivalci, umirajo starostniki, umirajo nezaščiteni otroci, ženske, matere. V sosednje države se valijo vojni begunci iz Ukrajine, iz praktično vse Ukrajine zdaj, razseljene osebe verjetno bodo številke šle v milijone. Gre dejansko za res strašno tragedijo na tleh Evrope, ki jo je potrebno čim prej ustaviti. Rad bi poudaril, da je jasno, da Putinov režim ni enako ruski narod. Putinova vrhuška, ki je dejansko zakuhala to vojno, ni enako zdravorazumski Rusiji, ki si nikakor ne želijo vojne. mislim, da ravno včeraj so tudi protestirali ti Rusi, ki živijo v Sloveniji, ne vem na Prešercu ali kje in ne podpirajo te vojaške agresije. Sedaj konec februarja sem kot prvi poslanec izstopil iz državnozborske skupine prijateljstva z Rusko federacijo. Zakaj? Tamkajšnji depotati so seveda to legitimirali, ko so podprli Putinovo agresijo oziroma odločitve za agresijo, kar je seveda nedopustno in sedaj na ravni poslancev s pristaš agresije ne moremo več imeti prijateljskih odnosov. Danes je ta skupina prijateljstva na OZP bila tudi uradno ukinjena. Sedaj dovoli mi za zaključek. Vsak med nami lahko naredi v zvezi s humanitarno pomočjo državljanov Ukrajine pač po svoji zmožnosti, po svojem bi rekel trudu. Jaz sem bil počaščen in hkrati ganjen do globine srca, ko sem koordiniral ta prvi prihod mladoletnih ukrajinskih nogometašev iz nogometne akademije iz Levova, da smo jih, potem nastanili v begunskem centru v Logatcu so bili zelo hvaležni. Tudi ta njihov trener Vladislav Longu je bil zelo hvaležen otroci so spali v zadnjih dnevih v bunkerju nad njimi so se ves čas slišale eksplozije in ko pridejo v varno Slovenije so res zelo hvaležni. Predlog Deklaracije o trenutnih razmerah v Ukrajini bom z dodatno ganjenostjo podprl in si seveda želim iz čisto obče človeškega vidika, da se ta morija čim prej neha. Hvala.
Hvala lepa. Kot zadnji je prijavljen mag. Branko Grims. Izvolite.
Hvala. Naj današnjo temo osvetlim še nekoliko drugače. Dva razloga sta v resnici, če pošteno pogledamo, zaradi katerih smo danes tukaj. Prvi je grob, brutalen napad Rusije na sosednjo mednarodno priznano neodvisno državo Ukrajine, ki je v nasprotju z vsemi mednarodnimi akti, kar jih seveda danes demokratični svet pozna. Je v nasprotju s temeljno listino Združenih narodov, v nasprotju s Pariškim sporazumom in še bi lahko našteval. To je prvi razlog. Zakaj je do tega prišlo? Zato, ker je temeljila odločitev ruskega vodstva na napačni oceni, da bodo v dveh dneh odstranjene vse ovire, da oni popolnoma prevzamejo oblast, da se bo ukrajinska vlada sesula in odšla iz države in tretji dan bodo razglasili popolno zmago. Delno se je to celo zgodilo, ker ena od agencij je pomotoma objavila celo neki nagovor ob zmagi, ki je seveda ni in je nikoli ne bo. Kajti tisto, kar je drugi razlog, zaradi katerega smo danes tukaj je to, da so se Ukrajinci uprli agresiji uprli so se z oboroženim bojem, uprli so se na način, ki jim ga dajejo mednarodni predpisi in mednarodno pravo v celoti in seveda legitimitete je pač samostojnost njihovega naroda. Zakaj je do tega prišlo? Po mojem mnenju tudi zato, ker se pač predobro spomnijo hlodomora 7 milijonov Ukrajink in Ukrajincev je umrlo v njem pač v času komunizma oziroma Sovjetske zveze in potem privilegiranih in vseh ostalih stranpoti, ki so veljale za Ruse na območju Ukrajine in česar niso pozabili. Situacija je popolnoma drugačna kot si kdo predstavlja. Recimo [[nerazumljivo]]mesto na jugu, kjer potekajo najhujši boji je popolnoma rusko govoreče mesto. Rusi so si predstavljali, da jih bodo tam pozdravili, dejansko so se pa uprli z orožjem. Prav zato, ker Ukrajinci branijo svojo suverenost smo danes tukaj. V uvodu sem poudaril, da je marsikatera vzporednica med slovensko osamosvojitvijo in obrambo Ukrajine predvsem v tem, da se borita in smo se borili obe strani proti premočnemu sovražniku. V Rusiji so proti Ukrajincem približno ravno taki premoči kot je bila nekoč JLA proti Sloveniji pa vendar smo zmagali, ampak tukaj je ena velika razlika. Mi smo bili sami. Tisti, ki smo bili zraven pri osamosvojitvijo se spomnimo kako hudo je bilo, ker nas v prvi fazi javno prav nihče ni hotel podpreti dokler se niso prepričali, da smo se sposobni upreti tudi z orožjem, da smo se sposobni braniti. Ukrajincem pa danes tukaj sporočamo, da niso sami, da je z njimi ves demokratični svet, da jih demokratični svet podpira, in da podpira legitimiteto in legaliteto njihovega odpora. In konec koncev je to tudi razlog zaradi katerega se je Evropa spremenila. Evropa se je zelo spremenila. Prebudila se je in to je nekaj najbolj pozitivnega kar je prinesla ta nesrečna tragedija, ki se ne bi smela zgoditi. Evropa se je poenotila. Poenotila se je v oceni da, samo kot primer obstreljevanje jedrske nuklearke v Zaporožju, grožnje z nuklearnim orožjem, da so seveda oblike, ravnanja, ki so v modernem svetu nesprejemljive. Sam bi dodal, so tudi odraz šibkosti, nemoči. To je šibkost. Tisti, ki je šibek, ki izgublja, se potem zateče k takim ukrepom. To pa ne pomeni, da je zato manj nevaren. Ravno nasprotno. In seveda, moramo se zavedati, da je to naša skupna odgovornost pred zgodovino in pa seveda pred slovenskim narodom, da pomagamo po svojim močeh. Kakšen bo konec zgodbe? Jaz upam, da bo čimprejšnji, in Rusi so značilno sami tisti, ki ponavadi pospravijo za seboj in samo upam, da bodo zmogli moči in da se vrnejo k mednarodnemu pravnemu redu, kajti za to v resnici gre. Gre za to, da se vzpostavi nazaj mednarodno pravo v celoti brez izjem, in da se znova v Evropi vzpostavi mir, mir ki omogoča blaginjo, ki omogoča varnost, ki omogoča nadaljnji razvoj in seveda iskreno upam, da se bo ta zgodba nikoli več ne ponovila in to je še en element o katerem se moramo zavedati, da na nek način tudi danes odločamo, kajti nauk te zgodbe je, da se mora Evropa nehati ukvarjati z namišljenimi problemi, da se mora razstrupiti kulturnega marksizma, ki se je zavlekel v njene institucije, da se mora nehati sama sebi postavljati neke nesmiselne omejitve s katerimi se pač dela manj učinkovito na področju podjetništva, gospodarskega razvoja, ekonomije in seveda posledično tudi varnosti v modernem globaliziranem svetu. Vse to so nauki za bodočnost. In seveda to, da potrebuje iz evropskih institucijah odločne etiki zavezane pravim vrednotam predane, trdne ljudi, ki bodo sposobni Evropi zagotoviti tisto kar je temelj vsega, to pa je varnost. Vse to so razlogi zaradi katerih je današnja odločitev pomembna, ne samo zaradi Ukrajine, ampak tudi zaradi celotne Evrope in seveda še posebej zaradi Slovenije in iz vseh teh razlogov bom predlagano deklaracijo z veseljem podprl.
Hvala lepa. Prehajamo v sklepni del splošne razprave v katerem dobijo besedo še predstavnik Vlade ter predstavnik predlagatelja predloga deklaracije. Želi besedo predstavnik Vlade? Ne želi. Besedo ima predstavnik predlagatelja. Igor Zorčič. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Spoštovane kolegice in kolegi! Ocenjujem, da je bila današnja razprava vendarle konstruktivna. Seveda naivno bi bilo pričakovati, da glede na to, da smo pred volitvami, da se ne bi kdo spustil tudi v kakšen, recimo temu notranjepolitični odračun, ampak vendarle, ko se pogovarjamo o zunanji politiki in o odnosu do mednarodnih problemov kakšen je ta, ko govorimo o agresiji Ruske federacije na Ukrajino, se to naše mednarodno stališče pogostokrat oblikuje in odraža na podlagi notranjepolitičnih trenj. Ampak danes je pravzaprav poseben dan, danes sprejemamo deklaracijo o trenutni situaciji v Ukrajini. To je deklaracija, ki se zelo Konkretno odziva na vojaško agresijo, na suvereno državo in je pravzaprav prva izmed deklaracij, ki jih je Državni zbor sprejel v 30-ih letih, in sicer govorim o deklaracijah, ki so namenjene odzivu na posamezno vojno žarišče. Prav zaradi tega sem upal vseeno, da bo mogoče manj te neke notranjepolitične razprave. Nenazadnje je z nami tudi veleposlanik Ukrajine. In prepričan sem, da Ukrajince zanima politična podpora slovenskega parlamenta, zagotovo pa jih ne zanima, bom rekel, naša predvolilna bitka in predvolilno dogajanje. Ampak ne glede na to bi mogoče še nekoliko šel skozi vsebino, tudi zaradi tega ker ste posamezni poslanci problematizirali vsebino v tem smislu, da ni bila dovolj usklajevana. Veste, ko gre za takšno kritično situacijo kot je agresija ene države na drugo, takrat ni za izgubljati časa. Takrat enostavno situacija terja od političnih odločevalcev in od vseh drugih, da reagirajo hitro. Tudi zato je bil čas, ki sem ga kot predlagatelj in kot oblikovalec te deklaracije dal na voljo posameznim poslanskim skupinam, relativno kratek. Ampak to še ne pomeni, da poslanske skupine niso imele v skladu s poslovnikom možnosti za predlaganje amandmajev. Amandmaji tista poslanska skupina, ki je ocenila, da je potrebno to besedilo izboljšati, je predlagala amandmaje. Zdaj, nekateri so bili sprejeti, nekateri niso bili sprejeti in prepričan sem, da imamo na koncu glede na naše razmere, ne glede, bom rekel tudi glede na to vso politično razdeljenost in polarizacijo pravzaprav zelo dobro besedilo, ki zelo jasno sporoča ne samo naši javnosti, našim državljanom ampak tudi mednarodni skupnosti, za kaj se zavzema Državni zbor kot najvišje predstavniško telo v državi. Zelo jasno, in tu temu ni treba kaj dodati, obsojamo vojaško agresijo, ki jo je Ruska federacija izvedla in jo še vedno izvaja nad Ukrajino, ki pomeni hudo kršitev, grobo kršitev mednarodnega prava. V zvezi s tem je potrebno povedati, da je pravzaprav vseh pozdravov vredna ta enotnost mednarodne skupnosti, ko govorimo o obsodbi vojaške agresije. Zakaj? zaradi tega, ker imamo sploh po 2. svetovni vojni urejen, recimo temu mednarodno-pravni sistem na način, da ga varujejo tiste države, ki spoštujejo sprejete konvencije, deklaracije, mednarodne sporazume. In ko tega ne bo več, ko se bo to začelo kršiti in ko bodo namesto mednarodnih sporazumov, konvencij deklaracij in podobnih zadev prišlo na vrsto orožje, takrat vemo, da bo mednarodni mir in blaginja, da bosta porušena in bo ves svet potreboval še veliko časa, da bo prišel na nulto točko, na kakršni smo bili po 2. svetovni vojni. Nadalje Državni zbor zelo jasno obsoja pomoč Belorusije. Tudi to je zelo pomemben člen te deklaracije. Namreč vsaka pomoč vojaški agresiji na neko suvereno državo je zavržna. In tu ne gre za katerokoli državo, gre za državo, ki jo pogosto obravnavamo s kršenjem temeljnih človekovih pravic. Gre za državo, kjer državljani opozarjajo na nezakonite volitve, na diktaturo, ki jo že vrsto let izvaja njihove predsednik. In gre za državo, ki se ne požvižga samo na svoj notranji in ustavni pravni red ampak očitno tudi na mednarodnega. Nadalje Državni zbor obsoja priznanje pokrajin Donetsk in Lugansk kot neodvisnih republik. Namreč, če dovolimo, da v 21. stoletju države še naprej zavzemajo svoje teritorije kot v srednjem veku. Potem je več kot jasno, da smo priča neki novi karti sveta, ki ne samo nas, ampak še številne generacije za nami vodi v zelo negotovo življenje. Takšnim poskusom se je potrebno upreti takoj na začetku, jih v kali zatreti in biti zelo jasen in odločen pri spoštovanju suverenosti mednarodno priznanih držav. Nadalje se Rusko federacijo poziva k takojšnjemu in brezpogojnemu spoštovanju mednarodnega prava oboroženih spopadov in omogočanje neoviranega dostopa humanitarne pomoči. Vsak dan spremljamo novice o tem, da so dogovorjeni koridorji za prebeg civilnega prebivalstva na mirna področja. Ampak da se ti dogovori ne spoštujejo in da prihaja do napadov na teh humanitarnih koridorjih, zato je zelo pomembno, da se v tej deklaraciji opredelimo tudi do tega vprašanja. Nadalje se poziva Rusko federacijo, da preneha takoj s sovražnostmi na ozemlju Ukrajine, da umakne svoje vojake in oborožitev z ozemlja Ukrajine in s tem prepreči nadaljnje žrtve in razseljevanje oseb ter uničujoče posledice za ukrajinski narod, kot tudi za državljane Ruske federacije. Ta vojna je ena tistih vojn, številnih vojn, ki smo jim bili že priča v naši svetovni zgodovini, kjer bodo na koncu izgubili vsi, tako Ukrajinci kot Rusi, kot mednarodna skupnost. Zato je zelo pomembno, da se vse vojaške aktivnosti, ne samo ustavijo, ampak da se tudi vojaške formacije umaknejo nazaj na svoja ozemlja. Če si za to ne bomo prizadevali po vseh močeh, pa seveda tudi po politični poti kot je ta s sprejemom te deklaracije, potem bo orožje postalo nek legitimen instrument mednarodnega prava, instrument oblikovanja mednarodne politike. Zato je ključnega pomena, da skozi to deklaracijo predstavimo tudi svojo politiko miru. Nadalje se izraža podpora evropski perspektivi Ukrajine. V zvezi s tem je bilo postavljenih kar nekaj vprašanj. Moram reči, da se seveda v javnosti postavlja vprašanje kaj je potem z državami Zahodnega Balkana. Vsi vemo, da je širjenje Evropske unije na Zahodni Balkan, da je bila to ena izmed prioritet našega predsedovanja Svetu Evropske unije. In jaz sem prepričan, da mora to ostati naša zunanjepolitična prioriteta tudi naprej. Moramo pa se zavedati, da Evropska unija, če naj bo uspešna, ne sme biti nek ekskluzivni klub, mora biti klub enako mislečih držav, ki si prizadevajo in ki dosegajo podobne standarde na področju človekovih pravic, gospodarskega razvoja in blaginje. In prepričan sem, da sem spadajo v ta klub tudi države Vzhodnega partnerstva. Zato je prav, da se morda tudi na tem primeru državam, kot je Ukrajini, pokaže neka svetla luč na koncu tunela, nekaj česar niso bile deležne države na Zahodnem Balkanu, govorimo na primer o Makedoniji in Albaniji, ki sta naredili velik napredek, pa se je na koncu njihova pot v Evropsko unijo ustavila. Ampak prepričan sem, da če sprejmemo stališče glede mednarodne perspektive oziroma evropske perspektive Ukrajine, da je to pozitiven signal tudi za Zahodni Balkan. Nenazadnje je tudi v tem našem določilu zelo jasno napisano, da se zavzemamo za cilj sprejetja jasnega načrta z jamstvom članstva do leta 2030 za Ukrajino ob izpolnitvi potrebnih pogojev. Tako da, jaz sem prepričan, da je to pravzaprav še en korak naprej našim prizadevanjem za širitev Evropske unije tudi na področju Zahodnega Balkana. Kar se tiče same krize in te razprave, ki poteka v javnosti, in vloge Slovenije, jaz sem prepričan, da se Slovenija tu kot, tudi že marsikdaj prej, v svoji zgodovini, postavila na pravo stran, postavili smo se na stran zahodnega razvitega sveta, ki si prizadeva za mir in blaginjo, in če se tu in tam znajdemo na kakšnih listah, nekakšnih kremeljskih groženj in podobno, z enako mislečimi državami zahodnega sveta, potem sem prepričan, da smo na listah, ki se zavzemajo za mir. In v zvezi s tem se ne smemo ničesar bati. Enostavno ob takšni zadevi, kot se sedaj dogaja v Ukrajini, kot jo izvaja Ruska Federacija nad Ukrajinci, si tudi kot majhen narod ne moremo privoščiti, da stvari gledam ob strani in tiho. Jaz bom v tem smislu, ali pa v tem smislu pozdravljam vsako proaktivno držo predstavnikov Vlade, predsednika Republike, in nenazadnje tudi Državnega zbora z današnjim sprejemom te Deklaracije. Spoštovani, velikokrat je slišati v zadnjem času, da si nekdo, predvsem je to očitek opozicije Vladi, da si nabira politične točke skozi stališča do Ukrajine. Ta ocena je lahko zelo relativna. Kaj to pomeni? Ali to pomeni to, da verjetno, da si politične točke nabiraš takrat, ko državljani pozdravljajo tvojo držo. To je seveda vprašanje za tistega, ki to izreka. Jaz mislim, da si tu nihče ne nabira političnih točk oziroma, da si jih lahko prav vsi enako, tako koalicija kot opozicija. Tu ni nobenega razloga, da bi si jih nekdo nabiral bolj kot drugi. Prepričan sem, da vsi slišimo glas državljank in državljanov, ki jih skrbi situacija v Ukrajini, ki jih skrbi situacija, ki se tiče vseh posledic te krize, ki se kaže v energetski krizi, v višanju cen fosilnih goriv in podobno. Zato ni nobenega razloga, da se tu delimo na te in one. Če že nekdo ne more z nekom stat na protestu zunaj, sem prepričan, da lahko brez problema podpiše in na koncu podpre izjavo, ki je izjava v svoji osnovi, izjava naroda. To je, da se Ukrajino podpira kot suvereno državo, da se obsoja agresijo, in da se vse poziva, da vendarle najdejo neko mirno rešitev tega konflikta, ki ga je začela ena država na drugo. Spoštovani kolegice in kolegi! Jaz upam, da bo ta Deklaracija podprta s čim več glasovi. Vsak glas več, vsak glas podpore več bo nenazadnje znak tudi našim ukrajinskim prijateljem, ki, verjemite, zelo podrobno spremljajo situacijo v tujini in si zelo želijo prav vsakršne podpore v vseh oblikah vseh držav. Še enkrat hvala lepa za podporo.
Hvala lepa. Vsi prijavljeni razpravljavci, ki ste to želeli, ste dobili besedo. Ker čas, določen za razpravo, še ni potekel, sprašujem, ali želi na podlagi 71. člena Poslovnika še kdo razpravljati? Ugotavljam, da ne, zato zaključujem splošno razpravo. K Dopolnjenemu predlogu deklaracije amandmaji niso bili vloženi. Glasovanje o Predlogu deklaracije bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili čez 15 minut v okviru glasovanj. S tem prekinjam to točko dnevnega reda in 97. izredno sejo zbora, ki jo bomo z glasovanjem nadaljevali ob 17. uri in 5 minut. (Seja je bila prekinjena ob 16.51.) (Seja se je nadaljevala ob 17.05.)
Spoštovane kolegice poslanke, kolegi poslanci, gospe in gospodje! Nadaljujemo s prekinjeno sejo zbora. Prehajamo na glasovanje zbora o predlogu odločitve. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Nadaljujemo s prekinjeno 1. točko dnevnega reda, to je z obravnavo Predloga Deklaracije o trenutnih razmerah v Ukrajini. Ker amandmaji k dopolnjenemu predlogu deklaracije niso bili vloženi prehajamo na odločanje o predlogu deklaracije. Obveščam vas, da me Zakonodajno-pravna služba oziroma Vlada nista opozorili, da bi bil, zaradi amandmaja sprejetih na matičnem delovnem telesu predlog deklaracije neusklajen. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 67, proti nihče. [[Za je glasovalo 67.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je deklaracija sprejet. S tem zaključujem to točko dnevnega reda in 97. izredno sejo Državnega zbora.