Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege u ime Hrvatske inicijative za dijalog tražim stanku od 15 minuta. Stanka je vezana za raspravu sad već slobodno možemo to nazvati "slučaj SOA". Svjedoci smo da je predsjednica Republike potpisala Odluku o razrješenju ravnatelja SOA-e prije skoro tjedan dana tako da u ovom trenutku ne znamo imamo li doista ravnatelja Sigurnosno-obavještajne agencije. U ovom trenutku nam je agencija bez civilnog, parlamentarnog i stručnog nadzora. U ovom trenutku imamo različite informacije kada govorimo o mogućem kršenju zakona od strane ravnatelja SOA-e od strane predsjednice Republike koja smatra da je prekršio zakon do potpredsjednika Vlade i ujedno čelnika koalicijskog partnera koji smatra da taj zakon nije prekršen. … [[Upadica se ne razumije.]] A ispričavam se. Mogu ja završiti pa ćete onda.
Da, ali predviđeno je da to sve govorite kasnije. Shvatili smo o čemu želite govoriti.
Da, ali nemam one dvije minute u kojima moram obrazložiti zašto tražim stanku? Uzeli su je. Pa štošta se promijenilo u zadnjih 10 godina u ovom Saboru. Hvala.
Svašta, svašta. Uvaženi zastupnik Silvano Hrelja.
Poštovani gospodine predsjedniče tražim stanku u ime kluba Hrvatske stranke umirovljenika i nezavisne liste Stipe Petrina da bih hrvatskoj javnosti nešto rekao o problemima koje imaju hrvatski umirovljenici koji primaju mirovine iz inozemstva, odnosno o postupcima Porezne uprave prema tih 200 tisuća umirovljenika. Tražim stanku od 10 minuta. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Uvaženi zastupnik Nenad Stazić.
Klub SDP-a također traži stanku u vezi s prvom temom, temom koju je iznio gospodin Prgomet. Smatramo da je nacionalna sigurnost ugrožena, a osobe koje obavljaju najviše državne dužnosti izvrgnute ruglu što je dovoljan razlog da se ovdje oglasimo u Saboru.
Uvaženi zastupnik Batinić, izvolite.
Hvala predsjedniče. Iz istih razloga klub HNS-a traži stanku kao što je kolega Stazić naveo.
Hvala. Uvaženi zastupnik Šuker.
Klub HDZ-a traži po obadvije točke stanku.
Hvala. I uvaženi zastupnik Pecnik.
… [[Govornik nije uključen, ne razumije se.]]
Hvala lijepa. Evo, to bi … [[Upadica se ne razumije.]] Izvolite? Klub MOST-a i izvolite.
Poštovani predsjedniče u ime Kluba zastupnika HSLS-BUZ isto tako tražimo stanku povodom teme SOA.
Hvala. Izvolite.
U ime kluba HSP-a također tražim stanku zbog SOA-e.
Hvala lijepa. Ja mislim da su se sad svi klubovi izredali koji postoje, prema tome evo onda stanka neka nam bude do 9,45 sati. Vidimo se ovdje, hvala. [[NASTAVAK NAKON STANKE U 9,45 SATI.]] Evo kolegice i kolege sakupili se pa ćemo po redu početi. Prvo ima riječ uvaženi zastupnik Drago Prgomet. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege rezultat potpisa predsjednice Republike Hrvatske na odluku o smjeni načelnika, ravnatelj SOA-e gotovo je potpuno predvidljiv, kao što je nažalost bila i predvidljiva ova politička situacija koja je krenula prije 3 mjeseca a svjedočili smo nizu političkih obrata, ucjena, čudnim načinom izbora mandatara. Tako da sve ovo danas što se događa nažalost samo je logičan slijed u hrvatskom političkom teatru apsurda koji nažalost može završiti i političkim kaosom. Slučaj SOA, sad doista možemo govoriti o slučaju SOA nastala je onog trenutka kada je predsjednica Republike potpisala odluku a da se očigledno nije konzultirala sa premijerom. Time je dodatno narušen autoritet čovjeka koji je najjača politička pozicija, najjača politička osoba, autoritet koji je dobrodano načet ovim mukotrpnim sporovozečim formiranjem Hrvatske vlade. I u ovoj igri prijestolja očigledno da je uz građane najveći gubitnik upravo premijer koji šuti a za to vrijeme čelnik MOST-a, potpredsjednik Vlade kaže da ne nalazi niti jedan razlog za smjenu načelnika SOA-e. Govorili li to jer ima doista točne informacije za to ili pak želi na određeni način spriječiti da HDZ odmantinelu preuzme kompletan nadzor na obavještajnim, nad obavještajnim sustavom? I ono što je posebno važno javnost nije informirana a iznad svega nismo informirani mi, mi parlamentarni zastupnici a ako je to onemogućeno nama onda je svakako onemogućeno javnosti da sazna istinu a istina je bitna jer uz puno nejasnoća jedino je jasno da ovakav postupak nanosi ogromnu štetu sigurnosnim agencijama i obavještajnim službama. Ovakav postupak nosi štetu i opasnost za hrvatsku državu. Tome se čude i ljudi koji vode obavještajne agencije ili brinu o sektoru sigurnosti onih država s kojima dijelimo zajednička udruženja. Mislim da nikome ne treba ponavljati priču balkanskog šijuna Ilije Čvorevića u danas demokratskoj Hrvatskoj. Zato je važno istina, važna je istina jer u ovom trenutku nad obavještajnim agencijama nema parlamentarnog, nema civilnog, nema stručnog nadzora ostalo je samo uzdati se u profesionalizam ljudi koji to rade a kako ćemo vjerovati u profesionalizam ako se ne vjeruje prvom čovjeku i njegovom profesionalizmu? Prvom čovjeku ove agencije? Osim toga istina je bitna jer ovdje se radi o čovjeku koji će možda dobiti nečasni otpust a možda kako on tvrdi radio je časno svoj posao. Dobije li nečastan otpust onda mu ni milosrdni akt pomilovanja bojim se neće biti od pomoći. Vjerujem kako bi se otkrila istina ili barem dio istine kada bi dobili odgovor na nekolik pitanja. Prvo, na temelju kojeg izvida je zaključeno da je ravnatelj prekršio zakon? Na temelju čega potpredsjednik Vlade zaključuje da nema razloga za smjenu ravnatelja SOA-e? Ako je pak prekršen zakon zašto premijer nije potpisao odluku o razrješenju? I ako je prekršen zakon zašto čitav proces nije upućen na DORH? Nisu ovo jedina pitanja u eteru koje čujemo ovih dana, ali očigledno nisu problem pitanja nego su problem odgovori jer o ovim pitanjima najčešće šute oni koji su najpozvaniji akteri cijelog ovog slučaja. A nitko u ovoj zemlji bez obzira na poziciju nema pravo ignorirati javnost koja traži odgovore. Znamo politika ima moć pogotovo vladajući, u nedemokratskim državama smjenjuju se ministri, eliminiraju se politički protivnici bez demokratske procedure, bez suda javnosti ali mi smo Hrvatska, demokratska zemlja. U demokracijama političari odgovaraju za svoj posao, odgovaraju na pitanja javnosti, odgovaraju na pitanja oporbe, Parlamenta i svih onih koji kreiraju javno mišljenje i koji kreiraju javne politike. Kad toga ne bi bilo onda ne bismo mogli govoriti o Hrvatskoj kao demokratskoj zemlji ili o Hrvatskoj u kojoj je vladavina prava. Dakle, očekujem odgovore, ne zanimaju nas špekulacije, uradci spin doktora, ne zanimaju nas uradci paralaobavještajaca, samo činjenice i istina. One bi morale pokazati kome više nije mjesto u sigurnosnom sustavu a kome u politici.
Hvala lijepa. Slijedeći će u ime HSU-a riječ uzeti uvaženi zastupnik Silvano Hrelja. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, poštovane kolegice i kolege temeljni motiv zašto se danas obraćam hrvatskoj javnosti ovdje s ove govornice je što je pred nepunih petnaestak dana iz Porezne uprave RH odaslano više od 200 tisuća poziva umirovljenicima koji svoju mirovinu i dio svoje mirovine primaju iz inozemstva sa zahtjevom da moraju u roku od 8 dana regulirati svoj porezni status. Tu ne bi bilo ništa sporno kad bi, odnosno kad ne bi to činilo gužve, kad ne bi sada to stvaralo paniku jer u pravnim posljedicama tog dopisa piše da ukoliko to ne učine umirovljenici u roku od 8 dana da im je propisana novčana kasna u iznosu od 2 tisuće do 50 tisuća kuna. Naravno da se na ovaj način širi poprilična panika. Naravno da svi moraju riješiti svoj porezni status ali ne i oni kojima je porezni status riješen. Među 200 tisuća naših građana koji primaju mirovinu iz Njemačke, iz Belgije, Nizozemske i Kanade, njihov porezni status je definiran. Oni su porezni obveznici u Njemačkoj, Kanadi, Belgiji i Nizozemskoj. Dakle nisu porezni obveznici ovdje. I to uredno porezna uprava Njemačke komunicira sa našim građanima i pita ih da li pored njemačke mirovine primaju i dio Hrvatske mirovine. Ukoliko dobiju povratnu informaciju da primaju uredno njemački porezni sustav zbroji te dvije mirovine i ukoliko su bili ispod 700 eura koliko je neoporezivi iznos u Njemačkoj mogu dobiti dvije, tri, 2, 3 eura poreza koji plaćaju u Njemačkoj. Tako piše u međudržavnom, u socijalnom sporazumu između te dvije države gdje u ta četiri slučajeva se porez plaća tamo gdje se mirovina ostvaruje a ne u mjestu prebivališta umirovljenika. Dakle ovih 100 tisuća ljudi ima uređen porezni status. Porezna uprava tvrdi da je došla do podataka razmjenom podataka u poreznim upravama. Ja u to sumnjam. Jer da je porezna uprava došla razmjenom podataka onda bi znala tko prima i koliko prima. I uparivanjem dva sustava, sustava mirovina iz Njemačke ili Bosne i Hercegovine i bilo koje i našim primanjima mirovinskim mogla je direktno odrediti visinu poreza. Upravo to je učinio Hrvatski zavod za mirovinsko osiguranje 2015. godine kod isplate božićnice. Dobio je osim 4 države 170 tisuća podataka o primanjima naših građana ali samo za svoje korištenje, ne za korištenje jer vlasnik podataka mu nije dao šire korištenje tih podataka i uredno je odradio posao tako da ima na 180 tisuća takvih korisnika ima 10 prigovora ukupno na isplatu božićnice. Prema tome, ja sumnjam da je porezna uprava dobila potpune podatke i da na ovaj način nema pravo pozivati. Sjećam se 2007. godine i 2008. kada uvaženi kolega Šuker nije htio prihvatiti da su primitci iz inozemstva dohodak građana Hrvatske. Jesu. I bitno ih je prijaviti. Ali to nije isto kao porezni status. Jer prijaviti dohodak se mora da ne bi ti ljudi koristili ostale socijalne povlastice u Hrvatskoj. I to je onda u redu. Imati ćete priliku objasniti gospodine Šuker. Dakle, to nije isto. Ovdje se poziva na definiranje poreznog statusa i onih kojima je porezni status definiran. Prema tome, ja bih rekao da je ovo bešćutno prema hrvatskim umirovljenicima, prema ljudima koji su u razno raznim zdravstvenim i mobilnim stanjima da nisu umirovljenici zbog porezne uprave Republike Hrvatske, nego je porezna uprava zbog umirovljenika Republike Hrvatske i da mora imati takta i senzibiliteta kako komunicirati sa njima pojedinačno da bi ostvarila ciljeve koji su propisani zakonom. Od zakona nitko ne može i ne smije bježati ali sa malo takta, sa malo senzibiliteta se mora raditi. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. U ime kluba SDP-a, riječ će sada uzeti uvaženi zastupnik Nenad Stazić. Izvolite.
Poštovani gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Nacionalna sigurnost je ugrožena a zemlja dovedena u ponižavajući položaj. Na naslovnim stranicama jednih novina objavljuju se 8 mjeseci stare laži koje difamiraju našu Sigurnosno-obavještajnu agenciju, agenciju koja je osnovana da štiti interese Republike Hrvatske i njezinih građana. A potpredsjednik Sabora govori o tome da je šef obavještajne zajednice gospodin Lozančić bio u kontaktu sa stranim obavještajnim službama zemalja pod embargom a da nigdje nikome nije objasnio iz kojeg je podzemlja dobio tu informaciju, iz koje je štakorske rupe izašao taj njegov informator. Sve to ponižava zemlju i sve to ugrožava nacionalnu sigurnost. To ugrožavanje nacionalne sigurnosti počelo je kada je predsjednica Republike bez zakonske osnove potpisala razrješenje šefa obavještajne službe gospodina Lozančića navodno zbog toga što je bila povrijeđena jer je sva pratila ljude pod istragom pa je onda upala u škare tih razgovora koji su snimljeni. Ali prisjetimo se inauguracije predsjednice Republike, prisjetimo se one hrpe kriminalnih tipova koje je ona pozvala na svoju inauguraciju, onih mafijaša, onih dilera kokaina, pa ja se ne bih čudio da predsjednica svaki dan upadne u škare prisluškivanja ako SOA nastaviti raditi svoj posao i nastavi progoniti kriminalce. Mi ili možemo [[Upadica PREDSJEDNIK: Kolega, kolega Stazić, ja vas molim da birate riječi kada govorite.]] Mi ili možemo, ja govorim u ime kluba i nemojte mi oduzimati vrijeme. Mi dakle možemo ili odustati od progona kriminalaca ili predsjednica neka odustane od svojih prijatelja [[Upadica PREDSJEDNIK: Kolega Stazić, ja vas lijepo molim da birate riječi kojima se obraćate.]] Predsjednica je prigovorila Lozančiću zašto ju nije obavijestio o tome da je provjerava [[Upadica PREDSJEDNIK: Ako mislite ne obraćati pozornost na predsjednika Sabora onda kršite Poslovnik.]] [[Upadica se ne čuje.]] Predsjedniče, ja ovdje govorim u ime kluba. Ovaj klub je izabralo 800 tisuća građana [[Upadica PREDSJEDNIK: Da, ali ne možete se obraćati takvim riječima saborskim zastupnicima.]] Kako ne bih mogao? [[Upadica PREDSJEDNIK: Ja sam vas na to upozorio i zamolio vas da o tome vodite računa. Vi ste nastavili govoriti kao da mene nema.]] Evo nastaviti ću, nastaviti ću vodeći o tome računa. Predsjednica je prigovorila da nije obaviještena o tome. Međutim, ona nije smjela biti obaviještena jer da ju je obavijestio Lozančić bi prekršio obavezu, zakonsku obavezu o čuvanju tajnosti postupka. Tajnost postupka ne smije biti narušena. Gospodin Lozančić je pokazao da zna štititi interese Republike Hrvatske to je pokazao u Savudrijskoj vali. Podsjetit ću da njegovi kolege iz redova HDZ-a koji su prije njega obnašali tu dužnost pa i gospodin Karamarko se istakao u hvatanju Gotovine i u prisluškivanju novinara. To je istina. … [[Upadica sa strane, ne čuje se.]] Nacionalna sigurnost je ugrožena također, jer HDZ odbija na čelo Odbora za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost imenovati SDP-ov prijedlog Ranka Ostojića, a Ranko Ostojić je kvalificirana osoba za taj posao. On je bio ravnatelj policije, bio je ministar unutarnjih poslova, bio je u jednom mandatu i predsjednik toga odbora. Ima sve europske certifikate za pristup klasificiranim dokumentima. Razlog zašto se Ranka Ostojića ne želi prihvatiti je vrlo jednostavan zato što se tu radi o nepotkupljivom profesionalcu koji bi efikasno nadzirao tajne službe. HDZ to nastoji izbjeći. Ja sada odavde pozivam kolege zastupnike MOST-a. Kolega Ranko Ostojić ih je pozvao da razgovaraju s njim ako žele. Možete zajedno, možete svaki posebno, da se uvjerite u to kakav je on čovjek i da li je dovoljno profesionalan da obnaša ovu odgovornu dužnost. E sad, zašto se sve ovo radi, zašto se ugrožava nacionalna sigurnost, zašto se sramoti država, zašto je predsjednica taj svoj potpis bez prijašnjih konzultacija bacila takoreći na stol predsjedniku Vlade, pa sad ti to potpisuj bez ikakvih konzultacija, tako da ga ponizi, da ga uvrijedi. Ponižavanjem premijera ponižava se i cijela država. Zašto se to sve skupa radi? Zbog toga što HDZ pokazuje neskrivenu namjeru da represivni aparat stavi u svoju službu, da ostvari jednu policijsku državu, da se ostvare prijetnje koje je gospodin Karamarko izricao u kampanji, da će privatno svatko unutar četiri zida moći misliti što hoće, ali da će se govoriti moći samo ono što HDZ dozvoli da se govori, koji je prijetio novim Domovinskim ratom, najava registra izdajnika. Sve to upućuje na to da HDZ želi represivni aparat izvan bilo kakve kontrole upotrijebiti protiv građana, upotrijebiti protiv institucija sustava, protiv medija, protiv novinara. Ukoliko se ovo, ukoliko se Ranko Ostojić ne imenuje u ovaj odbor, ukoliko se nastavi sa ovakvim ugrožavanjem nacionalne sigurnosti i sramoćenjem države SDP će zatražiti da nacionalna sigurnost bude jedna točka dnevnog reda na plenarnoj sjednici ovoga Sabora jer smo odgovorni ljudi i ne možemo dopustiti ovakvo daljnje sramoćenje države i ugrožavanje nacionalne sigurnosti.
Hvala vam lijepo. Imamo nekoliko povreda Poslovnika. Evo prvi je uvaženi zastupnik Miro Bulj digao.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora. Vi kao predsjedatelj imate, znači Poslovnik koji morate poštivati prema svim saborskim zastupnicima. Ovo po već neki put vam govorim da [[Upadica predsjednik: Možete mi reći koji je članak povrijeđen?]] Članak 232. sad ću vam ga pročitati u cijelosti, do sada nisam. Znači: "Govornik može govoriti samo o temi o kojoj se raspravlja prema utvrđenom dnevnom redu. Ako se govornik udalji od teme dnevnog reda, predsjedatelj će ga opomenuti da se drži teme dnevnog reda. Ako se govornik i nakon drugi puta ne drži teme dnevnog reda predsjedatelj će mu oduzeti riječ. U tom slučaju zastupnik više ne može sudjelovati u raspravi o toj temi dnevnog reda." Ja bih vas zamolio da se držite ovoga članka Poslovnika. Hvala lijepa, bez obzira o kome se radilo. Hvala.
Hvala lijepa. Ocjenjujem da Poslovnik nije povrijeđen, iako su izrečene tvrdnje koje su u najmanju ruku neprimjerene ovom Domu. Ali svatko odgovara za ono što sam kaže, a vjerojatno i glasači i birači procjenjuju koji dignitet tko daje samom sebi pa i ovom cijelom Domu. Vjerojatno u sličnom smislu želi intervenirati i uvaženi zastupnik Peđa Grbin. On je isto digao ruku za povredu Poslovnika. Izvolite.
Zahvaljujem vam poštovani gospodine predsjedniče. Ne, moja primjedba koja se tiče povrede Poslovnika nije ista kao i kolege Bulja. Ispričavam se što sam počeo ovim riječima, a ne citiranjem članka. Ali vi ste me na to naveli. Dakle, digao sam povredu Poslovnika iz razloga što je povrijeđen članak 238. To u onom dijelu koji se odnosi na točku 3. toga stavka. To je da zastupnici svojim upadicama ili na drugi način ne smiju ometati govornika. Poštovani gospodine predsjedniče nakon toga ste vi povrijedili članak 239. jer zastupnicima niste izrekli opomenu ako postupaju protivno članku 238. ovog Poslovnika. Imali ste potrebe upozoriti kolegu Stazića da vrijeđa u svojem govoru i to je vaše pravo. Ja to ne sporim. Ali isto tako trebali ste upozoriti kolege iz vašeg kluba, iz HDZ-a da su kontinuirano tijekom čitavog govora gospodina Stazića kršili Poslovnik dobacujući sa svojih klupa i ometajući govornika. Poštovani gospodine predsjedniče, molim vas da ubuduće intervenirate u ovakvim situacijama. Hvala.
Hvala lijepo kolega Grbin. Ja ocjenjujem da nije prekršen Poslovnik, ali ako vi želite da ja tako postupam ja ću počet tako postupati, a onda će neki vaši listovi koji hajmo reći su vama skloni komentirati kako se ja prijetim time da ću oduzeti riječ ljudima koji se udaljuju od teme. Vi sad inzistirate na tome da oduzimamo riječ ljudima koji se udaljuju od teme i koji dobacuju. Zanimljivo je kako u nekim časopisima, ponavljam koji su vama skloni, mene optužuju upravo zbog toga, zbog suprotne stvari. Dakle, hajmo se odlučiti onda. Ja mislim da sam ja dosta permisivan i dosta tolerantan i da dobacivanje na žalost i s jedne i s druge strane vrlo često u raznim raspravama. Kad one prijeđu određeni broj decibela ja interveniram do određenog broja decibela, smatram da je to dio parlamentarizma. Prema tome, mislim da nije prekršen Poslovnik. Ne možete ponovno dići. Kolega Maras je digao povredu Poslovnika.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. … [[Upadica se ne razumije.]]
… [[Govorniku isključen mikrofon, ne razumije se.]]
Apsolutno. Ja vam to ne trebam omogućiti ili ne omogućiti jer vi imate pravo na to. Prema tome, svaki puta kad ja procijenim da nije prekršen Poslovnik vi imate naravno pravo to učiniti. I svatko drugi ima pravo to učiniti i to vi vrlo dobro znate, a ovo ste tako izveli malo da se vidi da i vi to znate. Hvala vam lijepo. Evo kolega Maras je dignuo povredu Poslovnika.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče. Ja bih se nadovezao, znači 230. i 231. uz gospodin Grbin je rekao 238. Znači, ja vas prvo molim da se, a uvjeren sam da ćete me poslušati, u budućnosti postavljate tako da ste predsjednik svih zastupnika u Hrvatskom saboru i da svih štitite na isti način, da nemate vaši listovi, naši listovi, vaši zastupnici, naši zastupnici. Vi ste naš predsjednik i molim vas da sve tretirate zastupnike kao što tretirate i one iz kluba vaše stranke. A ovdje, pošto se sad to dosta često ponavlja, ja vas molim da intervenirate. U 231. davanje riječi i prijave za govor jer konstantno gospodin Šuker uzima vaše pravo opominjanja zastupnika. Primijetite prilikom svake rasprave koja se ne sviđa gospodinu Šukeru on ulijeće sa svojim opomenama, što to govoriš, kako govoriš, zašto govoriš itd. I sa druge strane uzima riječ konstantno bez toga da ste mu vi to omogućili. I mislim da je tu već praksa zadnjih evo ja sam tu samo tjedan dana ali to je već jedno 6., 7. put kako se to ponavlja. Molim vas da na to intervenirate.
Ja mislim da podjednako interveniram ili ne interveniram. A sljedeći put kad neki od vaših kolega, bolje rečeno kolegica koje redovito tako postupaju i interveniraju onda ću vas podsjetiti na to i opomenuti. Jel' se slažete sa mnom? … [[Upadica se ne razumije.]] Odlično, dogovorili smo se. Opomenut ću svaki puta nekoga tko dobacuje sa klupe pa nemojte onda reći da smo neravnopravni. … [[Upadica se ne razumije.]] Sljedeća će u ime kluba HNS-a riječ uzeti uvažena zastupnica i potpredsjednica ovog Doma gospođa Vesna Pusić, izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsjedniče. Zapravo ne znam uopće u kojoj mjeri bi bilo pod normalnim okolnostima primjereno da mi u plenarnoj sjednici raspravljamo o čelnom čovjeku obavještajne agencije, dakle o ravnatelju SOA-e. To je jedan od jasnih pokazatelja zbog čega nam je tako važan između ostalog Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost. Ovo je jedna karakteristična tema ili baš paradigmatska tema o kojoj bi trebalo raspravljati u Odboru za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost zato da Sabor ima uvid i sliku o tome što se događa, a da ipak o ovakvoj jednoj temi ne razglabamo pred općom javnosti, između ostalog zato što se radi o agenciji koja ima vrlo delikatne zadaće i zbog toga između ostalog se na ovaj način kroz odbor vrši i kontrola. Što se tiče gospodina Lozančića mislim da njemu puno ne pomaže ni što ga branimo, ni oni koji ga tu brane ni oni koji ga tu napadaju, možda naročito mu ne pomaže oni koji ga tu brane. Ali da kažem par stvari koje su neutralne i nemaju veze sa našom ocjenom i procjenom. On je recimo na Međunarodnoj konferenciji čelnih ljudi obavještajnih agencija u Opatiji koja je bila pred nešto više od godinu dana dobio posebno priznanje kao najbolja osoba, dakle kao najbolji ravnatelj jedne takve agencije. On je pomladio i doveo visoko profesionalne ljude samo u onom dijelu u kojem sam ja s njima surađivala u ulozi ministrice vanjskih i europskih poslova u vrh organizacije koji su zaista svoj posao radili prvoklasno. Mogli ste se na njih profesionalno apsolutno osloniti. Naravno da je do predsjednika Vlade i predsjednice države da razmotre tu situaciju i o njoj odluče, ali očito je to izašlo u javnost i odlučeno na jednom brdu prije nego što je drugo brdo, dakle odlučeno na Pantovčaku, prije nego što je Vlada i predsjednik Vlade o tome išta znao. To zaista smatram ne samo izvan svih pravila i nedopustivim nego i opasnim obzirom da se radi o obavještajnoj agenciji koju je lako upropastiti a teško profesionalno izgraditi. Zato apeliram na to da se zadržimo prvo na formiranju naše institucije, a to je Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost preko koje ćemo moći imati informacije i nešto utjecati, a da od izvršne vlasti kao i od predsjednice države zatražimo da se u ovom slučaju zaista ponašaju koordinirano. Hvala vam lijepa.
Hvala vam lijepa. Slijedeći će u ime kluba HDZ-a riječ uzeti uvaženi zastupnik Ivan Šuker. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine predsjedniče javio sam se za obadvije stanke pa ću skratiti po jednoj i po drugoj temi. Kolegice i kolege rasprava bez argumenata o ovakvoj temi je najopasnija za državu. I tu se slažem sa jednim djelom rasprave kolegice Pusić. Nekada prije izmjena ovog Poslovnika u ovom visokom domu o ovim temama se nije moglo raspravljati bez skidanja tajnosti i ostalih stvari koje trebaju biti. I najopasnije je ovdje ponižavati institucije, najopasnije je ovdje napadati bez argumenata i s tim se ruši i ugled i sigurnost države i sve. I toga moramo bit svi svjesni. Ne smijemo dozvoliti da nas dnevno političke potrebe, teme odvedu preko granice preko koje mi kao saborski zastupnici ne smijemo priječi. Nažalost u nekim raspravama je toga danas ovdje bilo. I mislim da nekada se naprosto moramo suzdržati od nekih stvari. Podsjetio bi, 2002.pokojni Račan je 6 mjeseci čekao da imenuje ovoga, da li je netko radio probleme kad je prošla politička nomenklatura smijenila Buljevića? Nije nitko radio probleme, ali kažem i tu ću stat na ovome, isto tako što se tiče mirovina jedini koji su 4 godine upozoravali oko problema oporezivanja inozemnih mirovina je bio klub HDZ-a. Ne jedanputa sam kao zastupnik ovdje predložio amandman, međutim kolegice i kolege radi istine, radi hrvatske javnosti na čelu porezne uprave je ista osoba koju je imenova SDP, dakle tu se ništa nije promijenilo. Druga stvar, da se OIB primjenjuje onako kako je donesen i zašto je donesen ovo sve skupa ne bi trebalo jer bi porezna uprava imala temelje i razmjene podataka u Hrvatskoj, razmjene međunarodnih podataka sve podatke i opće ne bi bilo problema. Međutim, očigledno je gospodine predsjedniče Hrvatskog sabora da ćete morati uvesti praksu od svog prethodnika da ovu konferenciju za tisak koju neki zastupnici drže uvedete u 9 sati ujutro, to je bilo, dakle to je uveo vaš prethodnik gospodin Leko a da u pola 10 krene normalno plenarna sjednica. Jer očigledno je da i ove stanke, prema njima se odnosimo drugačije kad smo na vlasti i kad smo u oporbi. I završit ću s tim kolegice i kolege ne igrajmo se s vatrom tamo gdje nam ne treba, nemojmo rušiti institucije države koje imamo jer ako srušimo to nećemo imati ništa. Hvala lijepo.
Hvala lijepa. Slijedeći će riječ uzeti u ime kluba Hrvatskih laburista uvaženi zastupnik Jaroslav Pecnik.
Poštovane kolegice i kolege, svjedoci smo jednog krajnje neprihvatljivog stanja. Predsjednica države je smijenila šefa SOA-e gospodina Lozančića a da nismo dobili niti jedan uvjerljiv argument zašto je to, osim da je kršen zakon, kako, na koji način to ne znamo. A s druge strane svjedoci smo i u ovom domu da ova vladajuća većina ne želi dozvoliti imenovanje gospodina Ranka Ostojića za predsjednika Odbora za nacionalnu sigurnost. To je neprihvatljivo kršenje procedure, zakone, ignoriranje dobrih običaja u ovom Saboru. Zna se često reći ili ponekad se može pročitati u novinama da je to slično se dogodilo 2000.godine kada vladajuća većina, tada SDP nije želio dozvoliti gospodinu Pašaliću imenovanje u isti odbor. Ali tada se radilo o članu toga odbora a ne o predsjedniku to je bitna razlika, a plus toga gospodin Pašalić valjda je svima jasno i niko ga time valjda neće uvrijediti ako kažem, da je on bio u siva eminencija jednoga razdoblja koje je krajnje neprihvatljivo i svima ostalo u sjećanju kao nešto što zapravo je svojevrsno crnilo toga doba. Predsjednik ovoga doma uvaženi predsjednik gospodin Reiner tvrdi da odbor može raditi, odnosno može dati naputak potpredsjedniku odbora pa potpredsjednik odbora može sazvati odbor. Da može, ali ne može raditi jer ponovno predsjedanje tim odborom mora preuzeti netko od članova najjače oporbene stranke, a oporbena stranka to ne želi iz razumljivih razloga. Prema tome, odbor ne može raditi. I mi se dovodimo u jednu situaciju da nemamo šefa, odnosno imamo ali da li imamo i na koji način imamo šefa SOA-e, nemamo odbor, prema tome nemamo ni kontrolu ni parlamentarnu, civilna rok je tom vijeću već isteka, drugim riječima nema nikakve kontrole nad onim što se želi raditi i što se može raditi. Također smo svjedoci jedne pomalo smiješne situacije da premijer u jednom momentu kaže da će on zajedno sa predsjednicom države donijeti odluku o tome da li razriješiti ili ne razriješiti gospodina Lozančića, a gospodina Lozančić je već razriješen od predsjednice države. To pokazuje da se premijeru ne dozvoljava da se miješa u vlastiti posao i da ono što je rekao svojedobno premijer Milanović govoreći o ovoj državi da je slučajna možemo reći da je i premijer slučajan jer očigledno se ne želi miješati u vlastiti posao. Neprihvatljivo je da će SOA biti bez nadzora. MOST tvrdi da on, odnosno gospodin Petrov potpredsjednik Vlade tvrdi da on ne vidi razloga zašto bi se smijenio Lozančić i to mi je drago čuti jer konačno čujem i od MOST-a da ima mišljenje o nečemu iako baš nije bog zna kakvo, ali u svakom slučaju znači ipak ne vide grijeh u tom čovjeku. Zašto se sve ovo radi? Pa mislim da je jasno, afera Crnoja, afera Hasanbegović, registar izdajnika, nova kulturna revolucija itd. pokazuje zapravo što je cilj vladajuće većine. To je kontrola nad svim što je moguće postići, to je kako da kažem obračun sa neistomišljenicima a gospodin Lozančić je samo žrtveno janje u cijeloj toj priči. Nedavno sam na televiziji gledao gospodin Brzica on je savjetnik nekoga, uglavnom on je govorio navodno je stručan za tu temu, pa između ostalog na televiziji je govorio o tome da SOA isporučuje tzv. korisnički paket. Mislim da se u ovoj rečenici u ovoj sintagmi krije zapravo suština. Ako SOA isporučuje korisnički paket onda vi u taj paket možete natrpati sve što korisnik traži, a u ovom slučaju su korisnici predsjednica Vlade i premijer. Ako nema kontrole civilne, parlamentarne a nema, znači tu se može napraviti što god se hoće. To je put da ponovno podzemlje zavlada ovom državom i to ne bi bilo dobro, ali ne bi bilo nažalost ni prvi puta. Ignoriraju se znači i zastupnici, i javnost i Vlada i ovu situaciju treba što prije razriješiti. I gospodin Šuker je govorio o tome da time dovodimo u pitanje nacionalnu sigurnost i raspravljamo bez argumenata, pa upravo mi i tražimo argumente, dajte neka nam predsjednica države kaže zašto je smijenila gospodina Lozančića? U čemu je taj krimen toliko velik? Ako je krimen u onome što novine pišu onda je preporuka našoj predsjednici neka si bira društvo s kime se druži a neka se ne druži sa polusvijetom. Hvala.
Hvala lijepa. Sada će u ime MOSTA riječ uzeti uvažena zastupnica Ines Strenja-Linić. Izvolite.
Poštovani predsjedniče, poštovani zastupnici. U ovom trenutku gospodin Lozančić još uvijek nije razriješen. Ako mu se stavlja na teret nezakonito postupanje onda ga saborski odbor treba saslušati što jasno proizlazi iz članka 105. Zakona o sigurnosno-obavještajnom sustavu. U javnosti je kao što znamo rečeno da je postupio nezakonito. Ali članak 66. istog zakona navode da ravnatelji sigurnosno-obavještajnih agencija mogu prije isteka mandata biti razriješeni ako to sami zatraže, a on to nije do sada, ako trajno izgube sposobnost obavljati svoju dužnost, ako ne provode odluke predsjednika Republike i Vlade kojima se usmjerava rad sigurnosno-obavještajnih agencija ili ne provode njihove mjere u svezi sa nadzorom rada, zbog povrede ustava, zakona ili drugih propisa, zlouporabe položaja ili prekoračenja ovlasti, zbog povrede i tajnosti klasificiranih podataka te osude za kazneno djelo kojih čine nedostojnima obavljanjima ove dužnosti. Mi samo imamo izjavu predsjednice da je izgubila povjerenje u njega i potpisala razrješenje. U priopćenju zbog povrede zakona. U priopćenju se ne navodi po kojem članku tog zakona. Mi kao MOST, kao klub tražimo da se Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost što hitnije konstituira na način da se izabere predsjednik odbora koje pravo pripada najvećoj opozicijskoj stranci. I tražimo sa ovog mjesta još jedanput predsjedniče Sabora da se ta točka dnevnog reda što hitnije uvrsti na dnevni red Sabora, po mogućnosti već danas kako bismo izabrali predsjednika tog odbora. Predsjednik tog odbora je jako bitan jer on predsjedava i saziva sjednicu. U ovom trenutku osobni i personalni odnosi, ne MOST-a i Ostojića koji možda i nisu bili idealni nego osobni i personalni odnosi ove dvije zapravo domoljubne koalicije i Hrvatska raste nisu bitni. U ovom trenutku je u pitanju nacionalna sigurnost zemlje i to nam mora biti apsolutni prioritet. MOST smatra da treba, odbor treba saslušati gospodina Lozančića da se ustanovi koje mu se povrede zakona stavljaju na teret i u ovom trenutku i taj odbor i ovaj Hrvatski sabor imaju izuzetnu odgovornost. Još jednom želim naglasiti da MOST ne podržava njegovu smjenu bez da se sazove nadležni odbor koji moramo što hitnije konstituirati. Hvala.
Hvala lijepa. Sada će vrijeme od 5 minuta podijeliti klub HSLS-a i BUZ. Najprije uvaženi zastupnik Hrebak. Izvolite.
Poštovani predsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovane kolegice i kolege zastupnici. U posljednjih nekoliko dana stvorena je velika medijska afera i smatramo time je nanesena velika šteta našim sigurnosnim službama i njihovim rejtingu. Stoga posebno pozdravljam dogovor i mišljenje i gospodina Ivana Šukera i gospođe Pusić vezano uz navedenu temu da spustimo tenzije i da pokušamo naći izgovor, dogovor kako i na koji način ćemo riješiti ovaj problem. Međutim, moram naglasiti da je predsjedničino neosporno pravo da pokrene postupak, smjena aktualnog ravnatelja SOA-e jer je očito da, gospodina Lozančića, jer je očito da on više ne uživa njeno povjerenje. Međutim, isto tako imamo puno povjerenje u premijera Oreškovića i očekujemo da u što skorijem roku izanalizira postojeće stanje, da donese pravu odluku te razriješi ovaj gordijski čvor. Naša odgovornost, svih zastupnika u Hrvatskom saboru jer građani to od nas očekuju da spustimo tenzije i donesemo zajedničku odluku te postignemo konsenzus oko izbora novog predsjednika saborskog Odbora za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost. Nitko ne osporava da će to biti osoba iz najjače oporbene stranke ali naglašavam, moramo postići zajedničku, konsenzualnu odluku oko toga tko će to biti. I za kraj, ono što nitko do sada nije spomenuo ali je isto tako izuzetno važno. Kao što znadete postoji 3 razine nadzora nad obavještajnim sustavom, odnosno obavještajnim agencijama u Republici Hrvatskoj. Jedan od tih je isto tako i Vijeće za građanski nadzor sigurnosnih službi kojeg u ovom trenutku nemamo. Stoga predlažemo kao klub zastupnika HSLS BUZ i apeliramo na Odbor za izbor i imenovanja da u što skorijem roku, dakle hitno, u proceduru stavi izbor novog Vijeća za građanski nadzor sigurnosnih službi kako bismo barem tu komponentu nadzora imali nad sigurnosnim službama i kako bismo barem na taj način smirili, spustili tenzije i našli određeno rješenje a da s druge strane sigurnosni sustav ima barem jedan oblik nadzora. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Sada će nastaviti uvaženi zastupnik Špika.
Hvala lijepa poštovani predsjedniče Sabora, kolegice i kolege. Izuzetno mi je drago da se oporba drži riječi na ponašanju ovog mandata kada je bilo rečeno da će biti konstruktivna oporba. Ako je ovo nešto konstruktivno što se do sada događa, ili ako će ovo biti pravilo ponašanja onda ćemo vrlo brzo morati mijenjati i Poslovnik o radu Hrvatskoga sabora. Drago mi je da su se neki sada osjetili prozvanim i pozvanim upozoravati na probleme koje porezna uprava čini za onih 200 tisuća umirovljenika. No to isto su imali pune četiri prethodne godine pa nisu rekli ništa. Dakle polazeći od toga tko još uvijek vodi poreznu upravu jasno je da je to ista ekipa koja je bila i prethodne četiri godine. Stoga po tom pitanju malo strpljenja, sve ćemo to riješiti. Pretpostavljam da bez obzira na koliki broj u ovom trenutku gleda ovo zasjedanje Sabora, jedan dobar dio njih je već prije pola sata isključio svoje tv aparate pitajući se, a ja se isto pitam koliko i kako ovakve rasprave mogu doprinijeti onom za što smo svi ovdje a to je boljitku naših građana. Dakle, koliko će nakon ovakvih rasprava naći posao od onih 300 tisuća nezaposlenih? Koliko će biti odblokiranih od onih 350 tisuća koji su blokirani? Koliko će od milijun i 200 tisuća umirovljenika radi ovakvih rasprava dobiti sutra jednu kunu veću mirovinu ili neka socijalno druga ugrožena skupina dobiti neka veća prava? Koliko će od milijun i 400 tisuća zaposlenih dobiti veću plaću kao posljedica ovakvih vrijednih i dobrih rasprava? Koliko će od onih nešto malo više od dnevnog prosjeka od 100 ljudi koji napuštaju Republiku Hrvatsku zbog ovakovih rasprava se na autobusnom kolodvoru predomisliti i ostati u Republici Hrvatskoj ili će baš upravo iz ovakovih rasprava taj broj biti povećan? Dragi moji prijatelji, dragi kolege previše smo vremena ovdje potrošili i trošimo na neke stvari od kojih naši građani nemaju ama baš nikakove koristi. Vrijeme je da se onih obećanja kako ćemo raditi u interesu naših građana prijeđemo na djela, da prestanemo zloupotrebljavati ove govornice za osobnu promociju. Jer oni koji su nešto kanili napraviti, a već su imali prilika ne jedan nego i više mandata imali su priliku, ali dobro je, dobro je i da se i oni bude. I glede smjena imenovanje ili nešto sličnog, ako imamo pravilo gdje dvije osobe imenuju nekog i ako ta osoba izgubi povjerenje jednog od te dvije, onda je elementarna kultura, elementarna politička pristojnost da sam odstupi. Sve ostalo je uzaludno trošenje vremena i nas i njih. Hvala lijepa.
Hvala. I napokon kao zadnji klub nastupit će u ime HSP-a uvaženi zastupnik Pero Ćorić.
… [[Govornik naknadno uključen.]] šećer na kraju, šalim se. Pošto sam zadnji, ali bit ću kratak. Dakle, mi u HSP AS nismo formalisti, ali legalisti svakako jesmo. Dakle, mi smo za striktno provođenje zakona. Ja sam iznenađen i evo to govorim u ime ovdje nazočnog doktora Kirina, našeg dopredsjednika Tepeša. Mi svako jutro kad se probudimo ovih dana očekujemo od gospodina Dragana Lozančića da kao odgovorna osoba da ostavku. On to nije učinio i zaista sam iznenađen zato što je prekršio zakon upravo na tragu svojih mentora koji su ga tu i postavili, njega pere politika naknadne pameti. Dakle, on ima obavezu ne kad mu je to netko sugerirao da izvijesti predsjednicu da je razgovarala danima i ne znam desetak puta sa praćenom osobom, nego je to morao učiniti istog dana kad je imao saznanje, a imao je siguran sam saznanje prvog dana. I upravo iz tog razloga mi dajemo punu potporu predsjednici, mi kao zastupnici moramo biti odgovorni prema onima koji su nas birali. Isto tako nešto očekujemo od našeg premijera Tihomira Oreškovića da se zaustave ove trakavice, dakle hrvatski narod nas gleda i očekuje da im bude bolje. Čeka nas, dakle borba za boljitak hrvatskih građana i ja ovdje jesam za to. Klub HSP zato ovdje i je. Poručujem gospodinu Lozančiću neka podnese ostavku, ako ne klub HSP-a daje punu potporu predsjednici u njenoj odluci. Prema našim saznanjima ona je o tome izvijestila premijera Tihomira Oreškovića i očekujemo njega da sukladno kao što sam rekao zakonu donese odluku. Hvala.
Hvala lijepa. Sad bismo mogli prijeći na predviđene točke dnevnog reda i prva za danas je - Godišnje izvješće o radu Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave za 2014. godinu. Podnositelj izvješća je Državna komisija za kontrolu postupaka javne nabave na temelju članka 18. Zakona o Državnoj komisiji za kontrolu postupaka javne nabave. Materijal ste primili u pretince. Raspravu je proveo Odbor za gospodarstvo. Želi li predstavnik podnositelja dodatno obrazložiti izvješće? Da. Izvolite, predsjednik Državne komisije uvaženi gospodin Goran Matešić.
Hvala gospodine predsjedniče, dame i gospodo, uvaženi zastupnici Hrvatskog sabora. Pred vama je deseto Izvješće o radu Državne komisije. Dakle, Državna komisija je u četrnaestoj godini navršila 10 godina svog postojanja. Izvješće se daje nakon dvije godine članstva u EU. Obilježava ga početak intenzivnijeg korištenja europskih strukturnih investicijskih fondova. I obilježje javne nabave koja je visoko složena i stručni postupak koji se primjenjuje u cijeloj državi. Izvješće o radu sadrži uobičajeni i zakonom uređeni statistički dio prikazao o radu Državne komisije i jedan kreativni dio koji je zapravo ocjena stanja u javnoj nabavi koji obuhvaća ocjenu na iskustvu Državne komisije kao žalbenog tijela. Od ovih prvog dijela treba kazati da je evo poslovanje, financijsko poslovanje Državne komisije, plan je iznosio milijuna i 600, 83% iskoristivosti proračuna. Treba kazat i u ovom trenutku da Državna komisija u državni proračun uprihođuje 19, u toj godini je uprihodila 19 milijuna kuna sa osnove naknade za vođenje postupka. Od ljudskih potencijala treba kazati da je u četrnaestoj godini Državna komisija radila u specifičnim okolnostima, dakle od 9 članova Državne komisije bilo je u mandatu izabrano i radilo samo troje, pa su zapravo to troje ljudi izuzetnim zalaganjem i radom uz činjenicu da smo imali kompletiran potpuno savjetnički tim evo rezultat je tog izuzetnog napora da nisu nastajali zaostaci. I uobičajeni broj predmeta neriješenih koji zbog rokova nisu riješeni u četrnaestoj godini je prenesen u sljedeću. U četrnaestoj godini Državna komisija je u svom radu imala 1500 predmeta što je manje nego u prethodnoj godini za 38%. Razlog za to je u smanjenim broju objava, dakle smanjenom broju uopće postupaka javne nabave, u povećanju visine naknade koja je zapravo instrument sprječavanja obijesnog parničenja i povećanje pragova bagatelne nabave. Međutim, da stvar ne bi bila sasvim jednostavna mi u toj godini kako sam kazao to je vrijeme početka korištenja sredstava europskih strukturnih investicijskih fondova a potom i schengenskog instrumenta pa onda i početak strateških investicija. U tim slučajevima radilo se o vrlo, i radi se do danas, o vrlo, vrlo složenim predmetima tako da je u radu Državne komisije manji broj predmeta kompenzirao većom složenošću. I dalje se pretežno protiv odluka o odabiru dakle na koncu postupka izjavljuju žalbe. Mali je broj žalbi, svega 23% u odnosu na dokumentaciju za nadmetanje. Trebalo bi kazati i o statistici, o vrstama odluka. Državna komisija poništava u 34% slučajeva i to je otprilike nekakvo standardno postupanje. Odbija u 22% slučajeva. Vrlo je značajno da u 32% slučajeva žalba se odbacuje i kad se tome doda obustava postupka zbog povlačenja žalbi dođe se do broja od 40%. To su procesne odluke. Veličinu ovog broja treba analizirati. Vjerojatno se radi o izjavljivanju žalbe da bi se stvorila situacija nemoralnih pregovora. Trajanje žalbenog postupka je tema koja zanima sve korisnike. Mi smo dali iskaz prosječna broja dana, 40 dana je prosječno vrijeme od zaprimanja do donošenja odluke. Prosječno vrijeme od kompletiranja spisa je 17 dana. Treba kazati da rad Državne komisije koja je zapravo jedno kvazi sudbeno tijelo je drugačije normirano nego kod sudova. Svaki sud onda kad ima rok za donošenje odluke ima i poseban rok za izradu te odluke. Državna komisija ima rok koji se sastoji od toga da se predmet prouči, izvješća donesu, napišu i objavi odluka što je složit ćete se u jako složenim predmetima vrlo teško. U skladu sa zakonom popis naručitelja koji imaju pet i više žalbi ovdje treba kazati da je ovaj tabelarni prikaz iskazan u smislu zakona, ali u nekim situacijama pokazuje krivu sliku. Vjerojatno će se netko javiti pa ću onda ako bude trebalo to pokušati pojasniti. Upravni sporovi protiv odluka Državne komisije mogu se voditi. U odnosu svega na 7,73% odluka Državne komisije izjavi se tužba Upravnom sudu. Postoje izvjesni problemi u pravnoj praksi i postupanju. Dakle, sad imamo 4 regionalna prvostupanjska suda i sude suci pojedinci. Tu postoji jedna nekonzistentnost prakse pri čemu dakle različiti sudovi u sličnim situacijama znaju donositi različite odluke pa je to jedan problem o kojem će u budućnosti trebati povesti računa jer to pravnu zaštitu čini manje predvidivom. Treba kazati da je odredbe o naknadi za vođenje žalbenog postupka koji je jedan vrlo stručan i složen postupak u kojem sve više imamo učešća različitih konzultanata, potom odvjetničkih timova, što znači da se razina pravne zaštite podiže, dakle odredbe o naknadi su postigle efekt da je na izvjestan način smanjen broj žalbi. Rekao sam po toj osnovi koliko je uprihođeno u državni proračun. Jedan dio ovog izvješća je prikaz žalbenih predmeta u postupcima javne nabave financiran od strane europskih strukturnih investicijskih fondova schengenskog instrumenta. Radi se o sredstvima koje Republika Hrvatska dobiva od Europske unije zbog uređenja schengenske granice. Oni su po uredbi utvrđeni žurnim. Mi smo napravili jednu analizu cjelovitu, a dio toga se nalazi ovdje. Radi se najprije o predmetima koji su visoke vrijednosti. Ukupna procijenjena vrijednost u '14. godini predmeta koji su bili u žalbenom postupku je 2 milijarde i 300. Radi se o složenim postupcima nabave u koje su uključeni i robe i radovi i usluge u isto vrijeme po principu ključ u ruke, najčešće po … [[Govornik se ne razumije.]] općim uvjetima. Dakle, radi se o jednim izuzetno složenim postupcima koji zahtijevaju znanje korisnika, znanje i Državne komisije i naravno znanje upravnih sudova. U pravilu se tu nastane jedna vrlo opsežna dokumentacija koja kažem zbog iskustva svih sudionika neki put bude sama sebi kontradiktorna pa je onda teško primijeniti je. U tim postupcima nabave vrlo često učestvuju ili najčešće učestvuju strani konzorciji. Treba kazati jednu izuzetno važnu karakteristiku ovih postupaka javne nabave, a to je da su oni u režimu ex post kontrole pri čemu Europska komisija nakon što projekti budu dovršeni kontrolira pravilnost tih postupaka javne nabave ne u skladu s našim zakonodavstvom, ne u skladu s odlukama domaćih tijela među koje spada i Državna komisija nego izravno temeljem jednog svog priručnika koji se referira izravno na ugovor o osnivanju i direktive u javnoj nabavi. Dakle, to ove postupke čini dodatno važnim i riskantnim. Mi smo dali ovdje i karakteristike žalbenih predmeta. Ovo izvješće nam je dalo mogućnost da možemo analizirati ovaj kreativni dio ovog izvješća, a to je ocjena o stanju u pravnoj zaštiti u javnoj nabavi. Ove slijedeće stranice, točke 3.su prilično koncentrirane da bi bilo što odavde posebno istakao pa evo naprosto sam siguran da ste ih proučili i ostavljam vašim komentarima. Na koncu, nakon što je dana ocjena o stanju u samoj javnoj nabavi, u pravnoj zaštiti i u smislu institucija dakle primarno smo govorili o sebi, o državnoj komisiji ovo izvješće sadrži i preporuke koje se baš tiču tih posebnih segmenata. Za kazati je da ove preporuke i ova ocjena otprilike po našim saznanjima koincidira sa općim razumijevanjem ili općim primjedbama svih interesnih skupina počevši od udruge poslodavaca, pa različitih strukovnih komora i udruženja i otprilike to svjedoči o činjenici da je sustav zreo za jednu dobru promjenu. Hvala vam.
Hvala. Predstavnik Odbora za gospodarstvo jer ima interes? Ako nema onda idemo sa raspravom. Prva se prijavila za raspravu uvažena zastupnica Ermina Lekaj Prljaskaj U IME KLUBA BM365.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, poštovane zastupnice i zastupnici, poštovani izvjestitelji u kratkim crtama želim rezimirati problematiku javne nabave s kojom se svakodnevno na svim razinama u poslovanju državnih institucija, u poslovanju trgovačkih društava i jedinica lokalne uprave i samouprave i gradova susrećemo. Također se navedeno odnosni ne samo na postupke javne nabave nego i na provođenje postupaka davanja koncesija, postupaka odabira privatnog partnera u projektima javno-privatnog partnerstva a koje izvješće sadržava ocjenu o stanju, o javnoj nabavi i to kako ne samo na postupak javne nabave nego i na osiguranje pravne zaštite. Kada razmatramo ustroj i organizaciju državne komisije kako je navedeno u izvješću ista komisija ima 9 članova i određeni broj stručnih osoba, no ono što je nedvojbeno, nejasno i što se ne može iščitati jeste činjenica koje su struke članovi državne komisije? Naime, svima nama bi trebalo biti jasno da je za donošenje meritorne odluke prilikom izjavljivanja žalbi u odnosu na navedene postupke da bi bilo oportuno da se treba raditi o stručnim osobama koje posjeduju određena stručna znanja kao što su npr. diplomirani ekonomisti, diplomirani pravnici i osobe koje posjeduju određena posebna stručna znanja u konkretnoj robi, radovima ili uslugama koje su predmet javne nabave kao što su npr. diplomirani inženjeri građevinarstva, projektanti a sve to u smislu pravilnog utvrđivanja činjenica što je predmet javne nabave, davanja koncesija i projekta javno-privatnog partnerstva. Osobno smatram da članovi komisije i stručne osobe moraju biti osobe koje pokrivaju sve segmente na koje se odnosi postupak javne nabave i koje upravo za navedene postupke imaju potrebna stručna znanja i iskustva. Ono što me začuđuje jest činjenica da se u izvješću navodi da je veći broj zaposlenika na rodiljnom dopustu. To je upravo, te da je upravo to razlog da je rad državne komisije završio s djelomičnim uspjehom što osobno smatram nedopustivim jer upravo postupak javne nabave, postupak davanja koncesija i postupak odabira privatnog partnera u projektima javno-privatnog partnerstva je naročito bitan kako za normalno funkcioniranje svih institucija i lišenje bilo kakvog oblika eventualnih koruptivnih radnji. Kako nedostatak kadra koji je u ovom slučaju izostao, odnosno zbog čijeg nedostajanja izostalo postupanje ili je provedeno u smanjenom opsegu ne može niti smije bit razlog za davanje pozitivne ocjene. Ono što želim posebno napomenuti jest činjenica da državna komisija nema nadležnosti na provođenje bagatelne nabave, te radi toga ne postoje relevantni podaci na temelju kojih bi se utvrdilo da li je i kolika je stvarna šteta nanesena provođenjem bagatelne nabave, a napose ako je antikorupcijsko djelovanje u postupku bagatelne nabave na koji se ne primjenjuje Zakon o javnoj nabavi. Ono što smatram osobito bitnim je nedostatak pravne regulative kojom bi se utvrdilo tko je nadležan za provođenje kontrole postupka bagatelne nabave i u pravilu nedostatak takve kontrole omogućuje eventualne manipulacije i eventualna koruptivna djelovanja u navedenom postupku bagatelne nabave. U tom smislu predlažem da se hitno zakonski regulira nadležnost i način rada tijela za kontrolu postupka bagatelne nabave. Drugi problem koji sam uočila također se odnosi na postupke javne nabave u kojem određeni odvjetnici, zajednički odvjetnički uredi ili odvjetnička društva kao punomoćnici ponuditelja podnose žalbu na provedenu javnu nabavu a u isto vrijeme podnose i naručitelju ponudu nagodbe prema kojoj bi ponuditelj povukao svoju žalbu u koliko naručitelj pristane nabaviti od njega robu, radove ili usluge po znatnoj višoj cijeni od tržišne. Jedan od osnovnih problema jest i činjenica da dugotrajnost provođenja postupaka javnih nabava, te visoki troškovi podnošenja žalbi smatram izrazito ozbiljnim problemom zbog kojih podnositelji onda u javnoj nabavi vrlo često odustaju od podnošenja žalbe iako su nepravilnosti prilikom provođenja javne nabave očite. Ovo napose smatram bitnim s obzirom da se radi o vrlo visokim naknadama za pristojbe i trajanjem postupka javne nabave de facto ograničava korištenje pravnog lijeka, valjanu pravnu zaštitu a što je u suprotnosti sa odredbama Ustava RH u kojem se jamči da svaka osoba ima pravo na žalbu. Također smatram da se problem očituje i u različitim tumačenjima istih odredbi Zakona o javnoj nabavi. S obzirom da Ministarstvo gospodarstva, tj. ured za javnu nabavu nema ujednačenu praksu tumačenja pravnih normi koje reguliraju određenu materiju što dovodi do pravne nesigurnosti a što smatram osnovnim temeljem funkcioniranja države. Hvala lijepa.
Hvala. Sljedeći za raspravu je uvaženi zastupnik Tomislav Končevski, u ime kluba Hrvatskih laburista.
Poštovani potpredsjedniče, kolegice i kolege. Evo ja bih ukazao u ime kluba na nekoliko stvari u ovom izvješću i općenito o javnom nabavi. Ukupna vrijednost javne nabave u Hrvatskoj iznosi negdje oko 40 milijardi kuna što je gotovo trećina državnog proračuna i smatram da bi trebali ozbiljnije pristupiti tom problemu. Naime, tu smo čuli da je sastav komisije, da su radili trojica. U izvješću piše da ih je bilo osmero a trebalo je biti devet. Mislim da je to jedan ključan problem. U izvješću još isto tako piše da je smanjen koeficijent stručnim savjetnicima, specijalistima. I dogodio se odljev najstručnijih kadrova. Znači da mi smanjenjem naknada stručnim kadrovima jednostavno ostajemo bez najboljih ljudi koji rješavaju naše ključne probleme. Mi ćemo izgleda i u državi otjerati najstručnije ljude jer se izgleda i ovim racionalizacijama želi smanjiti naknade najstručnijim kadrovima i te kadrove otjerati izvan države. Ako želimo imati struku, ako želimo imati ljude koji će stručno obavljati svoj posao mi ih trebamo i platiti a ne smanjiti koeficijente pa da najstručniji kadrovi odu. Koga ćemo imati? Nikoga. Nažalost, mi ovisimo o 5 djelatnica koje su na porodiljnom, hvala Bogu da jesu, da nam se malo popravi situacija što se tiče djece ali trebali smo ih zamijeniti sa stručnim kadrovima da ta komisija može nešto pridonijeti. Nadam se i da će ova nova Vlada uvesti racionalizaciju na koju se poziva i unutar sustava preraspodijeliti stručne kadrove da komisija može raditi. Mislim da zakonski rok za rješavanje žalbi 30 dana da bi to trebalo i smanjiti, da je to možda i predugo. Mislim da je rezultat smanjenja broja žalbenih postupaka koji se smanjuju za 38% na godinu prije, makar mi sada govorimo o 2014., sada je 2016., ovo je suludo i za narod koji nas sluša ali moramo o tome nažalost pričati sada. Rezultat smanjenja broja objava postupaka je povećanjem visine naknade za pokretanje žalbenog postupka i povećanjem pragova za bagatelnu nabavu. Naravno da bagatelna nabava je moguće leglo i korupcije. Ali bagatelna nabava i to povećanje same bagatelne nabave mnogima olakšava rad na terenu jer je prije toga cifra koja je bila za bagatelnu nabavu bila preniska da bi neke institucije mogle funkcionirati normalno i trebalo je uz te sve moguće žalbe iznaći načina da se nabava obavi. Ja znam primjere gdje se događalo da recimo u Ministarstvu unutarnjih poslova ljudi nisu imali uniforme. Znači ne može se doći do uniforma radi razno raznih žalbi, radi razno raznih problema koje se događaju u javnoj nabavi. Zakon o javnoj nabavi nailazi na stanovite nejasnoće u zakonskim odredbama. Prvenstveno se to odnosi na kriterij najniže cijene. Stara poslovica kaže nisam dovoljno bogat da kupujem jeftino. Znači nije najjeftinije uvijek najbolje, to nikako ne može biti uvijek javni interes da se kupi najjeftinije jer nešto što je danas najjeftinije, ne znači da je najjeftinije i u procesu korištenja. To je isto jako veliki problem kod javne nabave. Isto tako pojašnjenje potpunjavanje ponude, naime nije jasno definirano koje dokumente i na koji način naručitelj može zatražiti od ponuditelja. Jasno definiranje roka za donošenje odluke o odabiru, definiranje načina preveniranja pojave profesionalnih žalitelja. Naime i najmanji propust u natječaju i najmanja nepravilnost sada već specijalizirane firme osnovane isključivo za zaradu u postupcima javne nabave koriste kako bi se žalili i naplatili nepostojeću odštetu ili barem enormne odvjetničke troškove. Problematično je što i prema aktualnim regulama takva tvrtka može podnijeti žalbu i bez traženja da se ispravi pogreška zbog čega se koriste i najsitniji propusti. Kao razlog za žalbu navedeno je što izabrani ponuditelj nije u troškovniku recimo naveo redni broj stavke ili je tek pogrešno označio jednu stranicu, što je bez ikakvog utjecaja na sam postupak javne nabave. Znači ja smatram da bi tom problemu stvarno trebalo puno, puno više se posvetiti jer problemi u poslovanju su ogromni isključivo radi javne nabave. I mislim da bi trebalo zakonskim rješenjima popraviti taj sustav i smatram da treba puno, puno više truda uložiti u taj sam proces. Evo klub Hrvatski laburista podržati će ovo izvješće. Makar velim, suludo je da mi podržavamo izvješće iz 2014., mislim da bi to trebalo skratiti, da bi to trebalo puno prije odraditi i mislim da bi mi svi tu skupa morali o tome odlučivati jer Sabor odlučuje i o radu komisije. Znači, kakva je svrha da Sabor sad ne donese odluku da podržava. Ovo je iz 2014. Mislim da i Sabor ne podrži sad tu odluku mi smo sad već i u 2016. Šta će se desiti? Ništa. Znači, trebali bi o tome malo razmisliti da ipak je malo veća kontrola nad tim svim. Hvala lijepa.
Hvala. Imamo jednu repliku uvaženog zastupnika Željka Jovanovića.
Hvala gospodine predsjedavajući. Kolega Končevski, samo sam htio se osvrnut na jedan dio u kojem ste govorili o važnosti kadrovske ekipiranosti ove Komisije i istakli da je to bitan preduvjet za kontrolu postupaka javne nabave, obzirom da je upravo javna nabava jedan od najvećih korupcijskih rizika. Pa stoga je na ovom mjestu ipak potrebno naglasiti da je u proteklom periodu učinjen ogromni pomak u funkcioniranju javne nabave posebno kad je riječ o državnim institucijama, obzirom da su objedinjeni postupci javne nabave. Na primjer u Ministarstvu zdravstva i socijale, softveri koji su nabavljeni osigurali iznose koji su u uštedi iznosili stotine i stotine milijuna kuna. Prema tome, ako govorimo o javnoj nabavi naravno da je ova komisija bitna. Međutim, puno je bitnije osigurati sve one pretpostavke koje su potrebne da se postupci javne nabave provedu transparentno jer onda na taj način i ova komisija ima puno manje posla. A i šteta koja je počinjena na žalost kad ova komisija utvrdi štetu ne može se nikad više vratiti.
Hvala. Na redu je uvaženi zastupnik Josip Borić, Hrvatska demokratska zajednica.
Hvala lijepo uvaženi potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici. Izvješće o radu Državne komisije za 2014. nešto ću reći na početku o javnoj nabavi, jer je evo čuli smo vrlo važan alat, antikorupcijski alat i nadograđuje se zaista već jedno dosta dugo razdoblje. Čuli smo i od same komisije desetak godina kontinuiranog rada, poboljšanja iz mandata u mandat, međutim još uvijek dosta kritika, još uvijek imamo dosta problema, nedorečenosti i naravno da onda slijedom toga dolazi i do upravnih postupaka, odugovlačenja, a na kraju i onog najgoreg da se ne realiziraju ili sredstva od lokalne, regionalne, pa do državne razine i sve skupa to izaziva određeno nezadovoljstvo. Jasno je da je pravni temelj svakako Zakon o javnoj nabavi, Zakon o državnoj komisiji za kontrolu postupaka javne nabave, ali imamo i te podzakonske akte kao što su uredbe o načinu izrade i postupanja s dokumentacijom za nadmetanje i ponudama, uredbe o objavama javne nabave, uredbe o nadzoru nad provedbom Zakona o javnoj nabavi itd. Velika rasprava vodila se u ovom Domu prije ja mislim nešto više od 2 godine, 2013. koncem 2013. kad se mijenjao zadnji puta Zakon o javnoj nabavi koji je opet imao i izmjene u 2014. Postavljali su se mnogi problemi i tada se rasprava vodila oko toga da li je prag kojeg smo imali do tada od 70000 za bagatelnu nabavu dovoljno visok, da li on ograničava, da li je on kriv, da li ga treba mijenjati. I sam zakon smo raspravili i tek je Vlada naknadno nakon saborske rasprave što mislimo da je dobro uvažila saborske zastupnike i svojim amandmanom promijenila to, te iznose tako da je sukladno članku 18. stavku 3. ti su iznosi povećani. Sada se za bagatelnu nabavu, znači ne primjenjuje Zakon o javnoj nabavi do 200 000 odnosno za nabavu roba, radova do 50 000. Vidjet ćemo što o tome kaže i ovo izvješće i kako je na to reagirala hajmo to reći svi ponuđači, tj. čitavo tržište koje na tom segmentu funkcionira. Taj zakon donio je još neke novine – zajedničku nabavu putem središnjeg tijela. Omogućio je onima koji su ušli u predstečajnu nagodbu da se pod određenim uvjetima mogu i natjecati i unutar Zakona o javnoj nabavi. Redefinirane su naknade za pokretanje žalbenog postupka, utvrđene su ukupne cijene izvedenih radova putem konačnog obračuna, te mogućnost odstupanja od prvotno utvrđene cijene radova što je dodatno kompliciralo mnoge postupke javne nabave i uzrokovalo mnoge žalbe, ali i probleme u samom izvođenju. Smatramo da je ova Komisija zaista jedan važan antikorupcijski alat i naravno da je važno da možemo i mi u Saboru o tome govoriti. Imenuje je Hrvatski sabor na prijedlog Vlade i odgovara za svoj rad Saboru. Odlučuje o zakonitosti postupka, o radnjama, o propuštanju radnji, odlučuje o pojedinačnim aktima donesenim u postupcima javne nabave, davanjima koncesija i odabiru privatnog partnera u projektima javnog privatnog partnerstva. Sukladno zakonu piše se i ovo izvješće sukladno članku 16. U mandatu prošle Vlade kažem zakon je mijenjan, to je bilo možda najveći problem. Znači, ubrzati postupke žalbe, tj. postupke javne nabave u cijelosti. Tada se krenulo sa pričom da je potrebno radi toga povećati broj članova komisije sa 5 na 9, da nedostaje ljudi u toj komisiji i da će to ubrzati proces. Vidjet ćemo na ovom izvješću da li je to tako ili nije. Tada je kroz izmjene zakona broj članova komisije povećan sa 5 na 9. Međutim u toku 2014. bilo je dosta problema. Upravo zbog toga nekima su unutar te komisije završili mandati koji su pet godina i komisija je jedan veliki dio godine radila sa svega tri člana komisije i tek na kraju se to nekako, na kraju godine se to popunilo. Vlada je ustrajavala u toj svojoj namjeri i kad sad vidimo da li je to pomoglo ili nije utvrdit ćemo da broj, očito broj članova u komisiji ne uzrokuje ubrzanje žalbenog procesa. Ali da bi do toga došli najprije ću nešto reći što smo to u 2014. imali kad govorimo o samom sustavu javne nabave. Ukupna vrijednost javne nabave u 2014. iznosila je negdje oko 42 milijarde kuna, od toga se na vrijednost objavljenih ugovora i okvirnih sporazuma iznosio je iznos 32 milijarde i 875 milijuna, a bagatelna nabava 9 milijardi i 277 milijuna kuna. Ukupna vrijednost u 2003. je bila nešto manja kad govorimo o ugovorima i sporazumima 39 milijardi, a o bagatelnoj nabavi to je bilo oko 6 milijardi. Znači da su naručitelji od lokalne, regionalne do državne razine itekako iskoristili ove izmjene Zakona o javnoj nabavi i prebacili se u sustava bagatelnih nabava gdje nema postupka javne nabave i povećali gotovo za 3 milijarde taj iznos. Javne nabave po mjesečnom statističkom izvješću Državnog zavoda za statistiku iznose negdje oko 12,8% ukupnog BDP-a koji je u 2014. iznosio 328 milijardi kuna. Ukupna vrijednost bagatelne nabave bilježila je rast gotovo 50% u odnosu na 2013. Objavljeno je u 2014. 14 924 ugovora, uspoređujući sa 2013. dolazimo do zaključka da je pao broj ukupno sklopljenih ugovora za 30%. Što je tome razlog? Možemo pretpostavljati. Kad govorimo o samom radu komisije vidimo da se već tokom dugo godina svake godine u sljedeću godinu prenese negdje oko 200-njak predmeta. Komisija to tumači da je do toga došlo zbog nekompletiranosti predmeta ali i tumači zadnjim mjesecem, znači prosincom koji je 12. mjesec i ne mogu u tim rokovima odraditi sve žalbe pa svake godine imamo prijenos određenog broja predmeta u sljedeću godinu. Za 2014. taj broj je pao sa 200 iz 2013. na 114 predmeta. Uz sve ove probleme o kojima smo sada nešto rekli, znači u dijelu koji se odnosio na broj ljudi koji rade u toj komisiji. Prosječna duljina trajanja žalbenog procesa od dana zaprimanja za 2014. nakon izmjena zakona iznosi 40 dana kako smo čuli iz same komisije, za 2013. to je iznosilo 39 dana. Tu možemo zaključiti znači da taj broj članova nije doprinio tome da imamo i ubrzani proces u žalbenom postupku. U 2012. kako je to raspravljao ovaj Dom to je bilo 20 dana. Da li je taj podatak bio dobar? Ja ne znam ali zaista za 2012. taj podatak iznosi 20 dana od dana zaprimanja žalbe. Tako da možemo dovesti u pitanje da li je taj broj ili povećanje broja članova komisije zaista uzrokovao i ubrzanje žalbenog procesa? Vidimo po ovom što piše ovdje, prosječnom broju dana, očito da nije. Što navodi sama komisija što je uzrok pada broja zaprimljenih predmeta? Smanjenje broja objava postupaka u elektroničkom oglasniku javne nabave, povećanje naknada za korištenje žalbenog postupka i povećanje pragova za bagatelnu nabavu uslijed zakonskih izmjena u prosincu 2013. Procijenjena vrijednost predmeta nabave u kojima je izjavljivana žalba u 2014. iznosi svega 2 milijarde i 338 milijuna kuna. Za 2013. taj iznos je iznosio 21 milijardu kuna. To su one procijenjene vrijednosti koje iskazujemo u trenutku objave javnog natječaja. Znači, imamo 10 puta manji procijenjeni iznos. Evo, voljeli bi čuti što se možda i vi iz komisije da nam kažete što se zaista dešavalo u tom prostoru jer statistika Ureda za javnu nabavu govori da se gospodarski dio, znači onaj iznos o kojem sam govorio 40-ak milijardi kuna, nije smanjivao. Što se desilo da imamo 10 puta manji iznos kažem unutar kojeg su se žalili oni koji su smatrali da su u postupku javnog nadmetanja nešto oštećeni. Prihodi državnog proračuna sa osnove rada komisije 19 milijuna i 620 tisuća kuna, što je više za 6 milijuna kuna u odnosu na 2013. godinu. Izmjene zakona očito su doprinijela da komisija može kažem s te osnove ili primjenom zakona u državni proračun donijeti i dosta više novaca. Što je razlog tome? Očito naknade koje će se očito morati i redefinirati. Jer da bi se žalili u predmetu za koji se objavljuje javno nadmetanje recimo veličine iznad 60 milijuna kuna i morate uplatiti pristojbu od 100 tisuća kuna. Postoji jasna tablica za svaki iznos do 60 milijuna kuna i više. Može to biti i 3 tisuće može to biti i 27 tisuća ali i više od toga. To je razlog zbog čega su sada žalitelji počeli razmišljati da li se isplati ili ne isplati žaliti u postupku javne nabave. No kažem, nisu oni sami krivi u svemu tome jer država je reagirala, dala je određena poboljšanja, međutim određeni problemi su ostali. Kad gledamo broj usvojenih žalbi prednjače HEP i prednjači MUP. Očito da u tim segmentima će se trebati malo edukacije ili nekakvih drugačijih ponašanja jer im je gotovo svaka druga nabava pala od onoga što se žalilo a to kaže ova tablica. Što je problem? Problem smo već nešto čuli, a ja ću navesti ponovno, nedostaci tehničke dokumentacije. Često se pojavljuju certifikati kao uvjet, određeni atesti i favoriziraju određenog izvođača u odnosu na sve ostale koji takav certifikat ili atest nemaju. Problem je opet kažem dužina odlučivanja u žalbenom procesu, mislimo da tu komisija treba napraviti određene pomake da bi ovaj broj dana bio što manji kako bi se u toku proračunske godine mnoge investicije mogle izvesti. Tu su svakako problemi u kojima imamo najnižu cijenu. Da li je najniža cijena najbolji argument za odabir izvođača posebno u dijelu kad govorimo o građevinskim radovima. To su stalne rasprave, ali možda je vrijeme da se i tu zagrebe i kaže hoćemo li i to dalje na takav način ili postoje i bolja rješenja. Postoji problem što unutar same komisije različita vijeća koja zasjedaju i koja donose odluku o određenoj žalbi na istom problemu donose dvije različite odluke. Znači, neujednačeno postupanje unutar istih postupaka. Na to nas kažem upućuju određeni ljudi tj. firme koje su se žalile i kažu zbog tog i tog problema smo negdje prošli, a negdje nismo prošli a vijeća su možda različita i donose različita rješenja. I problem žalimo se na jedno, nekakav problem smo uočili unutar samog postupka javne nabave, a komisija nam poništi postupak po sasvim deset drugih kriterija. Što je opet kažem zakonito ali da vidimo da li se i unutar tog kažem segmenta može desiti određena poboljšanja. Smatramo da kažem sve u svemu ovo izvješće je korektno napravljeno kao i svake godine i klub HDZ-a će ga podržati uz ove primjedbe za koje smatramo da trebaju biti putokaz prema nekim novim izmjenama Zakona o javnoj nabavi kako bi se sve to još više ubrzalo i donio zakon koji će biti još kvalitetniji. Hvala lijepa.
Hvala. Na redu je uvaženi zastupnik Orsat Miljenić u ime kluba SDP-a.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Uvažene kolegice i kolege ja ću relativno kratko. Uvodno ću reći da ćemo kao klub podržati ovo izvješće. Mislimo da je ono kvalitetno napravljeno ali ću se osvrnut na neke točke koje mislim da trebamo istaknuti o kojima vrijedi razmisliti za budućnost i za eventualne promjene. Prvo i ono što mislim da je i ovdje dobro naglašeno i povezano to je antikorupcijsko djelovanje državne komisije i njezin javni rad. Dakle to je nešto što je povezano jedno s drugim i to mislim da ste napravili vrlo veliki iskorak, na tome treba raditi još i više. Jer kroz ovo, dakle kroz sam sustav poništaja tog ugovora ali s druge strane kroz javnost rada što je neophodno da bi se ustanovila praksa koju vi provodite i kasnije se to mora povezati sa sudskom praksom to da je pravnu sigurnosti i to može napraviti bitan pomak. Zato što sam zakon može biti uvijek ovakav ili onakav ali je bitno kako se on provodi u praksi i to je ono što daje pravnu sigurnost ili izaziva pravnu nesigurnost kod građana i ovdje kod poduzetnika. Dakle, molim lijepo na tome također nastavite dalje, inzistirajte što više, imate pravne alate za to i neophodno je znači da mi svi kad sudjelujemo da znamo što je predvidljiv pravni ishod bilo kojeg postupka. Tu ću nešto povezati kasnije ovo što ste i vi u izvješću otvorili, to je praksa Upravnih sudova i to što smo 2011. prešli, zapravo uveli prvostupanjsko sudovanje, četiri upravna suda i točno je da tu još uvijek ima dosta problema i neujednačene prakse. Znate da smo i zakon mijenjali u tom smislu da sada je žalba protiv te prvostupanjske odluke puno šira nego što je bila upravo zato da bi Visoki upravni sud mogao ujednačit praksu ali to je jedna stvar koju treba po meni u slijedećih godinu dvije sagledat ponovno i razmotrit zbilja, ja sam kao ministar bio svojevremeno protiv toga da se ide izravno na Visoki upravni sud. Međutim, ukoliko prakse se budu i dalje razlikovale upravnih sudova onda treba razmisliti ili da se ide na Visoki upravni ili da se nađe drugi mehanizam za ujednačenje sudske prakse, jer tu stvar završava. Apsurd je da vi kao komisija provodite cijeli posao, ulazite tehnički vrlo zahtjevno u to, investiraju se i veliki novci zato što kao što ste sami naveli tehničko znanje neophodno i onda imate sudsku praksu koja zapravo mijenja na jedna ili drugi način a nije predvidljiva unaprijed. I to je možda ključ, tu završava postupak. Dakle to je vrlo važno i drago mi je da ste to istaknuli. I evo vidjet ćemo što će biti u slijedećim izvješćima i eventualno o tome treba povesti računa. Jedna stvar koju i svi mi koji smo radili i bili smo na neki način korisnici javne nabave i sada osobe koje jesu to je ovo što ste, jedna od točki, nju bi istaknuo karakterističke pogreške naručitelja i mislim da je jedna od vrlo velikih a to je postupanje s ciljem da se izabere nominalno najjeftinija ponuda. Što je to? U pravilu prebacivanje odgovornosti. I to je ono što mi nekad u tijelima koja provode javnu nabavu nemamo dovoljno stručne osobe, one nisu kapacitirane za provedbu cijelog natječaja i što je najvažnije u cijeloj državnoj upravi što nam nedostaje to je sposobnost i zapravo volja za odlučivanjem. I u tom slučaju je najjednostavnije ići na najjeftiniji ponudu jer tad vam nitko ne može prigovoriti. Nije bitno da li je predmet ponude dobar ili ne, najjeftiniji je i to prolazi. I to bih povezao sa ovim što ste također naveli i što je zabrinjavajuće i mislim da tu moramo čak razmislit ako bude trebalo prvenstveno promjena prakse, ako bude trebalo i promjena zakonskog okvira a to je kriterij ekonomski najpovoljnije ponude. Dakle, mi ga kao što vi navodite to je bilo 2014., bojim se da 2015.nije puno bolja, koristimo samo u 5,17%. Dakle to je nešto gdje se zapravo gubi vrlo veliki novac i gdje se očituje ovo nevoljkost, nevolja, nepostojanje volje da se donese odluka. Jer uvijek je najjednostavnije ići na najjeftiniju financijsku ponudu, izabrat ćemo ono što je najjeftinije pa da li će printer raditi 2 godine nas se ne tiče, jednu godinu će raditi ali najjeftiniji je i neće nam nitko prigovoriti. I to je nešto gdje moramo izgrađivati, znači ako gledamo od javnog službenika trebamo ga izgrađivati njegovu samostalnost u radu i spremnost da preuzme odgovornost i zaštiti ga u tome i kada ga se onda prozove od konkurencije zašto je uzeo skuplje, uzeo je zato, ne on nego tijelo koje je provodilo, zato što je to objektivno bolje i tako i je i sačinjena ponuda. A ne da idemo uvijek najjeftinije i onda nakon godinu dana imamo problem jer printer ili auto ili tako nešto jednostavno ne radi. To je silan problem, a prosjek EU je puno veći i EU upravo na ovom inzistira. Ekonomski najpovoljnija ponuda što više koristit. Drugo, također ste ovdje rekli institut okvirnog sporazuma, mislim da je veliki problem što se koristi u premaloj mjeri. To je nešto što čuva resurse. Kada imate okvirni sporazum ne morate svake godine ići ispočetka ili u određenom razdoblju ispočetka i vrtit se i da je zapravo mogućnost zapravo i malima da puno jednostavnije uđu u cijeli postupak. Dobro da ste to naglasili, ja bi apelirao u slijedećem izvješću znači da još više posvetite pozornost tome jer to je nešto što nas u cijelom postupku javne nabave dat će nam dodatnu kvalitetu. Kad dignemo ove dvije brojke i korištenje instituta okvirnog sporazuma a posebno ekonomski najpovoljnije ponude to ćemo moći shvatiti kao uspjeh u provedbi javne ponude. Ovo što ste govorili o pravnoj zaštiti, nešto sam rekao o sudovima, stvarno možda je bio problem to što se ograničila kontrola zakonitosti u odnosu na komisiju jer realno druga tijela recimo državna odvjetništva ono se sa time ne bavi. Mislim ne bavi se u mjeri u kojoj bi trebalo. Nemaju vremena, nemaju sredstava za to. Vi ne možete po službenoj dužnosti u pravilu reagirati i to je jedan problem. Tu ako naručitelji sami nisu zainteresirani a nisu nekada onda smo u problemu. I trebamo razmisliti možda da vam se tu vrati znači mogućnost da sami kontrolirate zakonitost. Mislim da bi to bilo dobro. O upravnim sudovima sam rekao, treba pratiti stanje i vidjeti što će dalje događati. Ovih 15 točaka što ste govorili o pravnoj zaštiti mislim da je vrlo dobro da ste ih naveli. Ponovo predlažem da u sljedećem izvješću a ono će, ja se nadam da će biti skoro za 2015. da ih još malo više obrazložite jer ono nam mora poslužiti kao temelj za eventualno zakonske izmjene ako se odlučimo na njih. Tu ima čitav niz stvari koje mogu, tu su mnoge kolege prije mene apelirali na ubrzanje, one mogu dovesti do ubrzanja postupaka ali i dovesti do discipliniranja i izbjeći određene zlouporabe od remonstrativnog pravnog sredstva što je vrlo korisno gdje god možemo, zašto bi uopće išli u cijeli postupak ako se može promijeniti prije kada se uoči očita pogreška i loše je da to nemamo, do nekih stvari koje se čine toliko očite ali nekada izazivaju probleme do od, do opunomoćenika za prijem pismena, razmotriti zbilja da li postupati po žalbi kod koje nije uplaćena pristojba zato što to također može biti problem. Dakle sve ovo što ste tu stavili i s naglaskom a povezati ću s onim s čime sam početo na točku 15, znači objave presuda upravnih sudova. To je nešto što će i upravne sudove u njihovom dijelu tjerati na kvalitetniji rad zato što će se ako budu odstupali onda će se javno vidjeti da se odstupa od prakse a drugo što će povećati pravnu sigurnost. Dakle evo, mogu još jednom ponoviti da ćemo podržati izvješće uz znači prijedlog da se kod sljedećeg uvaže ove, neću reći primjedbe, nego prijedlozi da se prošire određene točke i da se stavi veći naglasak tako da mi ovdje možemo razmotriti eventualnu potrebu za određenim promjenama. Hvala lijepo.
Hvala. Imamo dvije replike na ovu raspravu. Prva je uvaženi zastupniK Franjo Lucić.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Pa evo replika na izlaganje gospodina Miljenića obzirom da je i bivši ministar pravosuđa i znam da se zalagao za određene izmjene određenih zakona. No kada govorimo o najpovoljnijoj ponudi o kojoj ste vi danas govorili mislim da bi svi skupa u budućnosti trebali sagledati taj jedan veliki problem koji se proteže ne od jučer niti od prekjučer već jedan dužni niz godina. Poznato nam je da u Europskoj uniji upravo imaju druge zemlje drugačije zakone i nije prioritet najpovoljnije ponude. Ono što mogu odgovorno govoriti a i kada budem govorio u svome pojedinačnom izlaganju osvrnuti ću se konkretno na činjenice koje doista štete i državnoj komisiji i javnoj nabavi ali najviše štete gospodarstvu. Stoga smatram da u vrlo žurnom postupku pogotovo kada govorimo o onima ljudima koji će sastavljati zakone i raditi izmjene i dopune upravo moramo povesti računa da u budućnosti ne bude najpovoljnija cijena i najbolje rješenje. Svjedoci smo upravo svih onih kapitalnih objekata koji su izgrađeni u mojoj županiji Požeško-slavonskoj koji su ostali nezavršeni, dobivali su upravo poslove oni koji su bili najjeftiniji. Znate koje smo štete pretrpjeli? Znate koja smo sredstva, kredite podigli i istovremeno ti objekti danas propadaju? Doista moramo već jednom prestati sa time, ne može biti najjeftiniji i najbolji jer se upravo suprotno pokazalo. I ako nas vrijeme nije naučilo ovo proteklo onda nas neće, bojim se ni u budućnosti, ništa posebno nećemo naučiti. Ali mi moramo upravo koji ovdje sjedimo duže vremena i osluškujući sve one probleme u gospodarstvu moramo učiniti sve da to promijenimo.
Hvala. Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Orsat Miljenić.
Hvala lijepo. Dakle, slažem se sa vama, zato sam i stavio naglasak upravo na ovome, ekonomski najpovoljnija ponuda je nešto prema čemu trebamo težiti. Neprihvatljivo je tih 5,17% koliko se koristi. Ne bih se u cijelosti s vama složio da je tu zakonodavna intervencija ono što je presudno zato što ako gledate zakon on je korektan i vrlo blizak zakonima Europske unije gdje se provodi u mnogim zemljama puno više nego kod nas. Mislim da se radi prvenstveno o tome da trebamo dizati standard naših javnih službenika koji se moraju usuditi tako kreirati natječaj ići po najpovoljnijoj ekonomskoj ponudi, znači ne financijskoj, ne cijeni nego ukupno. I moraju biti spremni snositi, dakle donijeti odluku i izložiti se javnosti, jer uvijek znate da će onaj koji je bio najjeftiniji prigovarati a mi ih, ne mi, dakle kao državna vlast moramo u tome zaštiti. I tu vidim najveći prostor za napredak. Dakle državni službenik koji dobro radi posao, koji stoji iza toga, koji ne ide iza bježanja od odgovornosti, idem uzeti najjeftinije nitko me neće moći prozvati, nego koji upravo bira ono i stoji iza svoje odluke. Dakle tu moramo dizati standarde. Sam zakon ako treba nešto, evo to će i kolege u sljedećem izvješću sigurno naglasiti, ako treba u samom zakonu nešto mijenjati. Ali mislim da u ovom dijelu ne treba nego moramo raditi više na kvaliteti državnih službenika koji se bave sa time. Hvala lijepo. orsat
Hvala. Sljedeća replika je uvaženi zastupnik Željko Jovanović.
Hvala predsjedavajući. Kolega Orsat, očito razmišljamo i kolega Lucić i ja ono što je vrlo bitno u vašem izlaganju pa sam se i ja zbog toga javio, pa ću biti kratak da ne oduzimam vrijeme. Ali zaista podatak da svega 5,17% ponuda ide po kriteriju ekonomski najpovoljnije ponude pokazuje da nešto nije u redu. Jer najniža cijena nažalost nerijetko nije i ekonomski najpovoljnija ponuda. Iz svog iskustva dok sam bio ministar uvjerio sam se da su najniže cijene nerijetko bile zapravo najskuplje. I nažalost i tu se krio element korupcije. Dakle, u startu se ide sa najnižom cijenom znajući se da to neće biti dovoljno da bi se objekt završio. Onda se kroz van troškovničke radove pokušava nadograditi onaj dio koji fali. Nerijetko se ni to ne uspije, nego na kraju imamo nedovršene objekte i kad je slučaj u obrazovnom sustavu ogromne probleme za škole koje nisu mogle raditi. Prema tome, upravo vidim da je tu nešto što je ključno u narednom periodu kako bi postupci javne nabave bili uspješniji i učinkovitiji.
Hvala. Sljedeći za raspravu se javio uvaženi zastupnik Tulio Demetlika.
Poštovani potpredsjedniče, cijenjeni kolegice i kolege zastupnici, poštovani gospodine Matešić sa suradnicima. Izvješće o radu Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave za 2014. godinu koje je Hrvatskom saboru i nama zastupnicima dostavila Državna komisija daje dobar presjek stanja u postupcima javne nabave, stoga će ovo izvješće zastupnici kluba IDS-a podržati. Međutim, moram i u ime kluba IDS-a istaći i to da nismo previše zadovoljni sa stanjem i postupcima koji se odvijaju u javnoj nabavi u našoj zemlji. Sustav javne nabave na žalost karakterizira niz nedostataka, poteškoća, prepreka i smetnji i pojava koje se dešavaju. Klub IDS-a ne može prihvatiti činjenicu da je danas javna nabava postala jedna od bitnih prepreka za realizaciju efikasnije, učinkovitije određenih projekata za brži gospodarski razvoj i ulaganja kako na nivou države, ali tako i na nivou lokalne i područne (regionalne) samouprave. Ono što smo čuli na žalost sa takvim zakonom dešavaju se i velike štete upravo u tom sektoru javnom, a uloga je komisija da na neki način se to zaštiti. Ja ću pokušati ukratko objasniti zašto mi u IDS-u imamo ovakav stav. Znači, sustav javne nabave predstavlja skup propisa i pravila kojima se propisuju određeni postupci prilikom nabave roba, radova i usluga za javni novac. Temeljni cilj ovih propisa je osigurati gospodarski opravdano trošenje i nadzor trošenja javnog novca, odnosno proračunskih sredstava. Ono što često čujemo vezano za javnu nabavu su korupcija, pogodovanje, velika neizvjesnost roka trajanja i završetka postupka nabave, kvaliteta i sposobnost odabranih ponuditelja, osposobljenost kadrova u pripremi i provedbi postupka javne nabave, a isto tako i u izvršenju ugovora proizašlih iz tih postupaka. Znači, da to je jedan cijeli lanac učesnika koji svaki u svom dijelu mora prije svega biti osposobljen za taj posao i imati dovoljno kapaciteta da taj posao stručno, kvalitetno i na vrijeme odradi. I mi smatramo da je vrlo važno u svemu tome sigurno edukacija za koju je i zadužena Državna komisija, ali i edukacija kadrova na svim nivoima od lokalnih pa do državnih službi. Edukacija se provodi, ali ona bi morala biti znatno šira, nego što je to danas. Da bi se javna nabava kvalitetno provodila ne znači samo dobro poznavati Zakon o javnoj nabavi već su potrebna znatno šira znanja, jer recimo ako nabavljate robe ili usluge ili radove koje su vezane za, iz područja gradnje moraju se znati, znači propisi o gradnji, građevinskih uzanci, prostornog uređenja, razne tehničke norme, obvezne odnose i slično. Ne smijemo zaboraviti da i projektante treba educirati, da nauče što znači izraditi troškovnik za javnu nabavu. Jer onaj tko izrađuje projektni zadatak za nabavu i neke usluge mora vrlo dobro poznavati područje na koje se usluga odnosi i mora znati da je taj projektni zadatak osnov za dostavu ponude, a kasnije i za ugovor kojim će se regulirati prava i obveze za nabavu određene usluge. Znači, treba preispitati modele edukacije koje imamo danas i stvoriti programe edukacije koji neće biti samo u okvirima Zakona o javnoj nabavi. Nadalje, vrlo često smo svjedoci da javne nabave završavaju odabirom najpovoljnije ponude, to smo već i čuli ponuditelja koji nisu dorasli zadatku koji treba obaviti što u samom izvršenju ugovora izaziva čitav niz problema. To su dodatni ili nekvalitetno izvedeni radovi, nepoštivanje utvrđenih rokova i slično. Naravno, za to postoje mogućnosti raskida ugovora, plaćanje penala. Ali na žalost tada ulazimo u duge i neizvjesne sudske postupke, a investicija stoji. I tu se dešavaju one najveće štete. Isto to stvara i dobre velike probleme za planiranje investicija kroz proračun i probleme koji tada nastaju jednostavno ne treba posebno naglašavati. I onda se postavlja pitanje što učiniti? Svjedoci smo da se u postupcima javne nabave u najvećem postotku koristi otvoreni postupak, gdje je kriterij za odabir ponude najniža cijena. Postavlja se pitanje zašto se ne koriste i drugi zakonom propisani postupci? Prethodnici su spominjali najpovoljniju ili najjeftiniju ponudu. Međutim i danas postoje zakonom propisani postupci koji omogućavaju odabir kvalitetnije ponude. Međutim, ti postupci su prekomplicirani, predugo traju i možda nedostaje dovoljno znanja da bi se takvi postupci provodili, a najvjerojatnije ima tu i jednoga i drugoga. Stoga predlažemo da se vidi mogućnost da se podzakonskim aktima detaljnije razradi način i utvrđivanje kriterija za postupanje gdje bi se najpovoljnija ponuda izabrala po kriteriju ekonomski najpovoljnije, tj. najbolje ponude i time pomoglo onima koji provode postupke javne nabave. Isto tako vidjeti da li u okviru Zakona o javnoj nabavi postoji mogućnost da se određeni postupci pojednostave. Sljedeći problem sa kojim se susrećemo su žalbeni postupci. Trenutno važeći Zakon o javnoj nabavi je sigurno poboljšao ovaj dio u odnosu na ranije propise, međutim u stvarnosti kada dobijete žalbu na neku fazu samog postupka javne nabave ili na kraju na samu odluku o odabiru to neminovno dovodi do znatnog produžetka samog postupka, a često i do situacije da se od određene investicije mora odustati. Državna komisija za kontrolu postupka javne nabave koja je nadležna za rješavanje žalbi Zakonom o javnoj nabavi ima rok rješavanja od 30 dana. Nažalost, ne svojom krivnjom, taj rok ne može se jednostavno ispoštovati. Stoga bi bilo dobro da mi svi zajedno obnovimo ciljeve i načine ostvarivanja tih ciljeva koji su zapisani u strateškom planu Državne komisije za razdoblje 2015.-2017. Jedan od važnih posebnih ciljeva je jačanje kapaciteta Državne komisije koje bi se ostvarilo kroz popunjavanje kapaciteta, stručno usavršavanje službenika i informatizaciju poslovanja. Ovaj cilj ističemo jer bez potrebnog broja ljudi koji imaju potrebna znanja i najsavršeniji zakon nam neće pomoći da budemo učinkovitiji u svom radu. Nakon što Državna komisija odradi svoj posao i izda odgovarajući akt tada nezadovoljna stranka može pokrenuti upravni spor pred Upravnim sudom i tada zalazimo u područje gdje se postupku ne vidi kraja. Što učiniti da se sudski sporovi rješavaju brže? Teško mi možemo odgovoriti ali očekujemo od najavljenih velikih reformi upravo da u području pravosuđa će dati odgovor i na to pitanje. Međutim, nešto je bilo dotaknutno vezano za ove žalbe i vidimo da iz izvještaja se broj žalbi smanjio, međutim u zadnje vrijeme imamo pojavu povećanja broja žalbi na osnovu tako povučenih žalbi od strane profesionalnih žalitelja. Znači, postoje već organizirani odvjetnički uredi koji čim se objavi natječaj odmah pokrenu žalbu prema Državnoj komisiji, čak i da ne sudjeluju oni u toj javnoj nabavi. Nakon što objave to prema Državnoj komisiji pokrene se i recimo nemoralna ponuda kako je netko već rekao ovdje tj. idu prijedlozi prema naručiteljima sa nagodbom da se pokriju svi troškovi tog odvjetničkog ureda ali i povlačenje žalbi. Mislim da sa tim nemoralnim ponudama isto tako moramo ubuduće kroz zakonsku regulativu predvidjeti na koji način to spriječiti. I na kraju toliko spominjana korupcija. To je činjenica koja nas prati i sa kojom se trebamo obračunati. Vjerujemo da upravo kroz potpunu transparentnost postupka javne nabave na svim nivoima znanje i odgovornost onih koji pripremaju i provode postupke javne nabave kao i onih koji u tim postupcima dostavljaju svoje ponude daju dosta veliku garanciju da će područje za djelovanje koruptivnih procesa biti svedeno na minimum. Naša je zadaća da u javnoj upravi pa tako i na poslovima javne nabave bude kvalitetan kadar koji će imati mogućnost kontinuirane edukacije i stjecanje novih znanja u području na kojem radi, a sa druge strane omogućiti ponuditeljima da steknu potrebna znanja za izradu kvalitetnih i konkretnih ponuda. A time, za razliku od mojih prethodnika, mislim da sa kvalitetom upravo te javne nabave možemo zaštititi domaće proizvođače, domaće izvođače i sve one koji ulažu u dizanje konkurentnosti i osposobljavanju sa onim svim certifikatima koje moraju imati kad se javljaju na javnu nabavu. I zato evo klub zastupnika na kraju ponavljamo da ćemo podržati ovo vaše izvješće, ali stajališta smo da se mora ići u značajne izmjene i dopune prije svega Zakona o javnoj nabavi ali i drugih pravnih propisa koji svojom regulativom obuhvaćaju postupke javne nabave.
Hvala. Imamo na ovu raspravu dvije replike. Prva je uvažena zastupnica Irena Petrijevčanin Vuksanović.
Hvala poštovani potpredsjedniče. Drago mi je da je spomenuto koruptivni rizik i drago mi je da je spomenuta ova činjenica oko potrebe mijenjanja legislative. I sama sam zadnje desetljeće u javnoj nabavi u sustavu javne nabave pa ono što je najbitnije ovdje reći zapravo iz perspektive korisnika javne nabave i iz perspektive tijela koje kontrolira imamo ovdje puno tijela koje imaju svoje zadaće i ovlasti. Imamo Državni ured za središnju javnu nabavu sa svojim ovlastima, imamo Državnu komisiju koja sad ovdje daje izvješće, imamo Upravu za sustav javne nabave itd., itd. Međutim, kad se sve to skupa rezimira tri su osnovna problema. Prvo je ono što je rak rana u našoj javnoj nabavi a to je nedovoljno poznavanje dokumentacije i propisa. To je došlo do izražaja naročito sa strukturnim fondovima i to je s pojavom tih strukturnih fondova zapravo je taj problem isplivao tako naglo da nitko od nas nije bio svjestan tog problema. Iz ovog izvješća se zapravo vidi koliko je taj problem bitan. Naručitelji naknadno ispravljaju dokumentaciju, dakle nakon žalbi, i vidi se da je zapravo problem nedovoljno pripremljena dokumentacija za nadmetanje. I vidim da je učestalo usvajanje žalbi na tu dokumentaciju i zapravo na nepravilnosti iste. Ono što je također bitno da Državna komisija kao još relativno mlado tijelo po mom mišljenju nije do kraja institucionalizirana u smislu da nije do kraja definirana. Zašto? Pa čak i u Strategiji borbe protiv korupcije bivše Vlade, što je inače smislen dokument još kad bi zaživio bilo bi krasno, spominje se sama institucija Državne komisije na način da piše citiram "da su detektirani korupcijski rizici i da Državna komisija kao tijelo je zapravo pravno pod normirana." Netko je ovdje od prethodnika govorio u tom smislu, zapravo znači da još nije preboljela one dječje bolesti to tijelo ili institucija u tom smislu. Potrebno je precizirati dakle određene procedure, same ovlasti, same zadaće i onda omogućiti da to tijelo profunkcionira u onom pravom smislu samostalnog i neovisnog tijela. Vidim da mi istječe vrijeme ali dobro javit ću se kasnije, hvala.
Hvala. Druga replika, uvaženi zastupnik Željko Jovanović.
… [[Govornik naknadno uključen.]] problemu korupcije i koruptivnim rizicima koji se javljaju u javnoj nabavi 42 milijarde kuna boljim, transparentnijim raspolaganjem tim sredstvima sigurno se može odmah 10% uštediti i doći do još većeg iznosa koji bi omogućio da rješavamo neke probleme koje građani imaju posebno na lokalnom nivou. Evo pošto vi dolazite iz jedne lokalne sredine gdje ste dugo godina načelnik upravo sam se zato i javio sada, ne zbog vas, nego generalno. Dakle 2014.,izvješće je za 2014., a te je godine objavljeno jedno zanimljivo znanstveno istraživanje, objavio ga je Vuk Vuković sa Zagrebačke škole menadžmenta koji je u tom svom istraživanju zaključio da političari koje više bave namještanjem javne nabave povećavaju vjerojatnost da će na idućim izborima ponovno osvojiti izbore ako ne pretjeruju u tom svom manipuliranju. Dakle on je čak vidio da ukoliko lokalni političari negdje do 25% sredstava namijenjenih za javnu nabavu raspoređuju po ne potpuno transparentnim kriterijima imaju velike šanse da će ponovno dobiti izbore jer na svojevrstan način koruptiraju svoje biračko tijelo gdje su načelnici odnosno gradonačelnici. Što je on učinio? On je istražio 300 gradova i općina i 4845 poduzeća koji su imali poslove u vrijednosti 26 milijardi kuna u te dvije godine i samo jedan podatak iz velike studije koji je vrlo indikativan dakle 327 tvrtki s kojima su ti načelnici i gradonačelnici sklopili posao nisu imali ni jednog zaposlenog. Sa njima je zaključeno 783 milijuna kuna ugovora ali ono što je dodatno poražavajuće ni nakon što su dobili posao 193 tvrtke nisu i dalje imale ni jednog zaposlenog, a na njihove račune sjelo je 506 milijuna kuna. Evo primjera kako na lokalnoj sredini zapravo komisija za kontrolu postupaka javne nabave ima jako puno posla kao bi spriječili ovo što se događalo svih ovih godina.
Hvala. I treća replika uvaženi zastupnik Željko Glasnović.
Pa poštovani predsjedniče, jutros smo imali neke različite teme a sve su vezane, uvezane su. Imali smo recimo obavještajne službe, sudstvo i ja se pitam po pitanju javne nabave gdje je ta sinergija između obavještajnih službi, sudstva po pitanju korupcije jer svi znamo, znaju svi koji hoće investirati ovdje da je korupcija rak rana svih postkomunističkih društava. Kako je moguće da su u Srbiji riješili taj problem javne nabave, jer prihvaća se sad po zakonu ta srednja cijena da nema malverzacija, to nismo napravili. Šta je radila bivša Vlado ako u državi imao 40 tisuća poduzeća bez ijednog zaposlenika a neke ostvaruju prihode od pola milijuna kuna ili više? To su sve izvori otvorenih informacija. Zašto to nije riješeno? Po tom pitanju di je analitika, ko radi procjene nacionalne sigurnosti i analitiku? Ko god je to radi zadnjih 20 godina totalno je propao na ispitu jer nije predvidio šta će se događati danas, a to je skoro financijski krah, BDP je veći od 100%, vanjski dug veći od 100% BDP-a. Mi smo ustvari dobili, zašto se o tome javno ne razgovara? Predsjednik bivše države je osim jednog elementa, a to je hiperinflacija. Dok se ne riješi korupcija ovdje nitko neće ovdje investirati. Negdje smo prošle godine bili 66 na rang listi tu negdje sa ja mislim Bangladešom, sad smo 56 tako kaže Transparency International. Ja ne vidim u tim procjenama i krajnje je vrijeme da se riješi kriminal u poreznoj upravi, javnim nabavama i na drugim mjestima. Hvala.
Hvala. Slijedeći za raspravu se javio uvaženi zastupnik Radimir Čačić u ime kluba Reformista i SDSS-a.
Hvala lijepo gospodine predsjedavajući. Evo prije svega sve što je ovdje izrečeno osim paušalnih procjena kojima je podloga više-manje demagogija je utemeljeno, važno i bilo bi dobro da puno toga saslušamo i pokušamo primijeniti. Ovo izvješće treba prihvatiti. To je jedna od institucija koja relativno u našim uvjetima obavlja jedan ozbiljan i korektan posao. On je ogromnog značaja, a ono što je gotovo nevjerojatno ali nije jedino je da mi nikad ne razlikujemo šta su buhe a šta su slonovi, pa u jednom takvom ozbiljnom i odgovornom poslu gdje govorimo o desetinama milijardi recimo zbog budžetskog ograničenja na toj stavci smo imali u startu kad je prošla Vlada počela svoj mandat 5 ljudi za komisije. Drugim riječima to je sam jedna komisija, a ta jedna u trenutku kad recimo dođe do bolovanja ili bilo čega prestaje sa radom. Dakle jedna situacija potpuno nevjerojatna i trajalo je gotovo dvije godine dok se to ispravilo da smo došli na 9 da se mogu formirati 3 komisije a od toga ponovno neke velike koristi nije bilo. Dakle na sasvim operativni stvarima rekao bih najprizemnijim se već pada. Naravno ovdje je napomenuta jedna jako značajna stvar gdje ponovno nešto što mene osobno užasava, dakle najprizemnija demagogija će nas dovesti do toga da ćemo izvršit samoubojstvo. Da tamo gdje trebate apsolutno vrhunske ljude, gdje se govorio o milijardama vi idejom da cijeli sustav države podredite malom prizemnom političkom poenu počevši od saborskih zastupnika preko ministara pa onda svih stručnih službi i svega i recimo Komisije za javnu nabavu dovedete se u poziciju da nemate kvalitetne ljude koji mogu ozbiljno odgovoriti zadatku. Dakle pažljivo, pažljivo sa tim idejama. Osobno kad dođe i ta tema na dnevni red ću predložiti da se potpuno ukinu plaće u najmanju ruku zastupnicima i ministrima. Igrom slučaja obzirom da sam bio godinama u privatnom biznisu uglavnom živim od kapitala i nikada nisam ovisio o plaći u politici niti ne ovisim danas. Pa u povijesti je bilo puno takvih slučajeva, imovinski cenzus, Rimljani su ga poznavali, ne samo Rimljani. Nema problema. Nula plaća ministrima, predsjednicima Vlada ali svima ostalima dajte pristojne plaće da obave odgovoran posao uključivo i državnoj komisiji i stručnim službama. Ovo izvješće su statistički podaci. Bitna promjena u broju žalbi je podizanje praga. Stvari su nam potpuno jasne. Ovdje posebno treba upozoriti na jedan važan podatak a to je da imamo nove direktive iz EU koje su stupile na snagu 17.4.2014., rok za implementaciju je 18.4.2016., dakle sad. Te direktive, otprilike 70 pa možda i nešto više posto su implementirani jer smo mi kasnije počeli proces ali još uvijek je 30-ak posto varijabilno i o svakoj državi ovisi hoće li neke stvari primijeniti ili ne. Te direktive imaju jedan zanimljiv u sebi podatak, direktive uz niz drugih stvari direktno iz javne nabave isključuju, zabranjuju u javnoj nabavi banke. Isključuju banke. Ja osobno sam 2001. inzistirao i Vlada je prihvatila i uvela usprkos ozbiljnim otporima da krediti banaka za državu i lokalnu i centralnu budu na natječajima. Onda još nije bilo javne nabave, naročito ne europske. Tu vidim jednog kolegu koji će to jako dobro razumjeti, to su milijuni, desetine milijuna i stotine milijuna. Kada vi ugovarate kredite reda veličina par stotina milijuna eura na 10, 15, 20 ili 30 godina, mali pomak u postotku, u naknadi kumulira desetine i stotine milijuna. I ostaviti to bez transparentnosti, kontrole i natječaja makar se i tada svašta dešava je neprihvatljivo. Upozoravam na to da nakon što ova direktiva bude primjenjena taj dio neće biti pokriven i Vlada pod hitno mora reagirati uvođenjem obveze natječaja za kredite. Neće biti pokriveni, nije bio do 2001. Dakle, bankarski lobiji i u Europskoj uniji imaju prilično utjecaja. I tamo se voli odigrati velika igra kada se govori o milijardama a da ne bude pretjerano kontrole. Ovdje, šta mi ovdje trebamo učiniti? Ne trebamo primjenjivati našu praksu koja je najčešća, pišemo zakone kojima se love lopovi. Lopovi su lopovi, za lopove postoji policija, istrage, USKOK-ci, pripreme kroz SOA-u, sve što ide. A zakoni moraju biti jednostavni, što jednostavniji, najbrži, najdjelotvorniji. I podsjećam na značenje riječi elegantno, značenje riječi elegantno nije da imamo usklađenu kravatu i odijelo, riječ elegantno znači jednostavno od ove točke do ove. I to se traži i u ovom sustavu. Šta treba ovdje, o čemu treba posebno voditi računa? Da bitne i velike stvari a one su najčešće država budu ozbiljno pripremljene, dakle obuka, o tome se ovdje govorilo i još jedanput podcrtava, obuka je važna. 198 milijuna eura je po treći, jubilarni put palo. Dugo Selo-Križevci, nema alibija, na tome nema alibija, nesposobnost Vlade i svih koji su na tome radili. Biti će tema europski fondovi za koju minutu ili koji dan, ukupno smo ugovorili 300 milijuna eura u te 2,5 godine koliko smo u Europskoj uniji a prosječno smo godišnje mogli milijardu i pol, pa nismo, ako gledamo lisnicu. Ugovorili 300, 100 dodajte još poljoprivredni koji nisu ugovori nego su samo cesija, prijenos, 50% smo mogli više napraviti da je samo jedan projekt bio ozbiljno pripremljen. Nije. Primjena recimo instituta in house koji je potpuno bezrazložno primijenjen kod nas za pružne građevine je uništila tvrtku od 1500 ljudi koje smo imali u prodaji, da je dobila taj ugovor koji je tada trebala dobiti u drugom natječaju, u prvom natječaju. Nije dobila, ne bi završila sa otpuštanjem 750 ljudi nego bi dobila još 500 ljudi novih koje bi trebalo zaposliti jer je takva veličina projekta. Nije napravljeno. Neću reći zbog korupcije, zbog nesposobnosti i neznanja. Milijarde su tu u pitanju, tisuće ljudskih sudbina zbog nesposobnosti, to je jedan institut zove se in house. Svatko tko zna šta je institut javne nabave u Europi bi znao da je moglo biti primijenjeno. Nije. Nije za to kriva komisija. Par riječi o igrama. Igre žalbenih postupaka. Točno je, po postoje cijele tvrtke koje se igraju žalbenih postupaka i na tome zarađuju i žive, dobro, naročito na velikim projektima. Ovdje se govori o naknadama. Jedna jednostavna metoda, jedan dio tih tvrtki se eliminira iz igre već samom činjenicom da se naknada na žalbu naplaćuje preuzimanjem dokumentacije za žalbu, trenutkom žalbe a ne kroz 10, 15 ili 20 dana kliko komisija naziva toga tko je najavio žalbu daje žalbu da plati naknadu, a on za to vrijeme igra igre sa tri, četiri ili pet ponuditelja i traži od njih postotak da ne bi dao žalbu. Dakle, hoće se žalit. Plati naknadu i žali se, ne ucjenjuj okolo. Jedna od velikih igara koje se tu igraju je alibi javne nabave. Ja kad sam došao u ministarstvo jedno od prvih stvari koje sam napravio naredio sam pismeno, poslije se to povuklo ne, da nitko tko nema zakonsku obvezu da ide na javnu nabavu ne smije ići na javnu nabavu. Jer zašto služi javna nabava takvima? Da bi imali pokriće da je sve čisto, a cijeli dil je odrađen u pripremi. Natječaji su natječaji, oni se moraju sprovoditi, moraju se sprovoditi pošteno, korektno. Javna nabava je samo mehanizam. Ne smije se dozvoliti ta zloupotreba. U javnu nabavu trebaju ići samo oni koji su po europskim standardima obvezni. Sve ostalo mora podlijegati drugim pravilnicima i drugim propisima. Ja vam garantiram, jer znam da postoji cijeli niz pravilnika i propisima o natječajima koji su puno stroži od javne nabave kad se primjenjuju. Dakle, vodite računa o suštini, a ne o formi. Kad govorimo o malima, naravno važni su, najvažniji su veliki. Ali za prosječnog građanina ove zemlje ni dimnjačarske koncesije nisu beznačajne, ni dimnjačari i masa takvih koji idu u koncesije su važni. Oni danas po ovim naknadama uopće nemaju razloga da podnose žalbu, jer su im skuplje naknade nego sve što mogu zaraditi te godine, jer im je startna naknada 10000 kuna. Dakle, hajmo malo pokazati tu zdravog razuma. Ne? Nije problem za nekog tko nudi sto milijuna eura posao sto tisuća naknade za žalbu. Ali za nekog čiji je ukupni posao 20 tisuća kuna ili 30 ili 50 žalba čiji je donji fi 10 tisuća kuna mu kaže, mu poručuje nemoj se žaliti, nemoj se žaliti, ne isplati vam se žaliti. Dakle, ono što bih ja rekao da je puno napravljeno, da ima na ujednačenju prakse, na funkcioniranju sustava itd. još puno prostora, na uvođenju ključne kategorije ekonomski najpovoljnije ponude apsolutno ogroman prostor jer to nije najniža cijena. To svi mi znamo, vi to jako dobro znate. Mislim ja slučajno nešto sam se detaljnije bavio zato jer sam cijeli život u biznisu, a) uopće natječajima i nabavom a b) zato jer je Uprava za javnu nabavu bila dio ministarstva koje sam naslijedio pa sam imao prilike prepoznati neke ključne probleme. Dakle, puno toga je napravljeno, izvješće treba prihvatiti. Ali jako, jako veliki prostor još stoji pred nama. I dobro je ovdje uočeno minimalni pomaci su stotine milijuna i više, pa i milijarda u ovom sustavu koji je pred nama. I još jednom plediram i ako to ne učini Vlada a nadam se da hoće, mi kao Reformisti ćemo pokrenuti zakonsku inicijativu za obvezu natječaja za banke. Prevelik je to novac, preskupo to građani Hrvatske plaćaju. Hvala lijepa.
Imamo jednu repliku na ovu raspravu. Uvažena zastupnica Irena Petrijevčanin Vuksanović.
Evo drago mi je da je kolega Čačić spomenuo nepravilnosti u javnoj nabavi. On je saznanjem o tome vjerojatno puno više i sigurniji od mene. Ja ne mogu govoriti iz prve ruke o nepravilnostima u javnoj nabavi jer nisam bila blizu tih recimo slučajeva i nisam sudjelovala u izvršnoj vlasti. Ali ono gdje ja mogu govoriti sa znanjem i pouzdanjem je nesposobnost i neznanje u sustavu javne nabave. Dakle, nije bitno jel' Državna komisija ima 8, 10 ili 15 zaposlenih ako oni rade u skladu s propisima i ako rade savjesno i stručno i naravno ako rade moralno. Ali otom, potom. Ono što je bitno, znači koja su zapravo dva osnovna načela javne nabave? Pa vjerojatno će o tome i kolege koje će kasnije govoriti. Pa baš zaštita javnog interesa kao prvo i zapravo zdrava tržišna utakmica kao drugo. I ako su to kolege iz Državne komisije omogućili, onda mislim da su adekvatno radili svoj posao. Ono što sam pokušala reći, pa mi je isteklo vrijeme da Državna komisija nije do kraja definirana kao institucija. I osim što tu ima još proceduralnih problema od kojih su neke kolega koje je izlagao kao predstavnik Državne komisije iznio u svom izvješću. Tu dakle ima i problema koje su kolege iznijeli, a to su parnični problemi. Dakle, ona pravna zaštita po sadašnjem principu je i više nego problematična zato što je ona ograničena. Jer Državna komisija odlučuje u granicama tih žalbenih navoda dok druga tijela recimo koja su isto po nekoj definiciji trebala skrbiti o toj zaštiti javnog interesa koji spominjem, a to su DORH i to je Uprava za sustav javne nabave. Oni gotovo da uopće nemaju nikakav utjecaj ovdje i zapravo rekli bi da je njihov udio u tim postupcima podnošenja žalbi gotovo neznatan. I to je ono što je pravi problem, vidim da kimate glavom. I zato se zapravo opravdano može postaviti pitanje, dakle uz ograničenost te kontrole zakonitosti i pitanje o kvaliteti zaštite javnog interesa u tim postupcima pravne zaštite [[Upadica Sanader: Vrijeme.]] u javnoj nabavi, ali i koncesijama. Hvala.
Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Radimir Čačić.
Slažem se sa svim iznesenim, osim tehnički možda me nije kolegica do kraj razumjela. Komisija se sastoji od tri člana. Zbog obima posla koji imaju je uputno da možete sastaviti najmanje dvije komisije. Dakle, zato je taj broj relevantan. A naročito se slažem i podcrtavam, a i ovdje je to podcrtano, DORH se svačim bavi u ovoj zemlji, često i stvarima koje nisu pod njegovom ingerencijom, često je prošla Vlada, vrlo često je prošla Vlada potpuno bez zakonskog temelja, a i ona pretprošla, tražila o svakom zakonu mišljenje DORH-a. Nema potrebe, kao ni kod javnih nabava. Nema DORH što s tim. Vlada odgovara i Parlament odgovaraju, Vlada za prijedloge a Parlament za odluke. Tu se uključivao DORH, a ovdje gdje DORH ima što raditi i to ozbiljno ima što raditi tu DORH-a nema. Dakle, često ga imate gdje ga ne treba, to su ti alibiji, to su ta pokrića. Nadam se da će se stvari mijenjati. Hvala.
Hvala. Dalje za raspravu je na redu Klub zastupnika MOST-a i uvaženi zastupnik Ivan Lovrinović.
… [[Govornik naknadno uključen.]] potpredsjedniče Hrvatskog sabora, uvažene zastupnice i uvaženi zastupnici. Tema javne nabave je izuzetno važna jer moji su prethodnici govorili o tome da je to javni interes, riječ je o javnom novcu i to je vrlo osjetljivo pitanje. Nikada nećemo uspjeti to pitanje riješiti do kraja, međutim svaki mali pomak kao što je rečeno donijet će milijunske ili stotine milijuna uštede. MOST će dati pozitivno mišljenje o ovom nalazu uz nekoliko znači prijedloga i mišljenja koje ću ja ovdje u nastavku iznijeti. U izvješću Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave istaknuto je kako ovo tijelo odlučuje u granicama pristiglih žalbenih navoda te mu je postupanje po službenoj dužnosti bitno ograničeno. To znači da Državna komisija ne može reagirati na uočene nepravilnosti u postupcima javne nabave već u nadležnosti ima samo postupanje po podnesenim žalbama. Navedeno implicira ograničenost kontrole zakonitosti po službenoj dužnosti te se time postavlja pitanje o kvaliteti zaštite javnog interesa u postupcima pravne zaštite u javnoj nabavi, koncesijama i javno-privatnim partnerstvima. U skladu s navedenim očigledno je pravna podnormiranost Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave. Nadalje, ističe se kako je povećanje naknada za pokretanje žalbenog postupka izazvalo smanjenje dostupnosti pravne zaštite posebno u postupcima dodjele koncesija, a dijelom i u javnoj nabavi. Povećanje naknade nije uzelo u obzir postojeću gospodarsku situaciju te je diskriminiralo male i srednje poduzetnike kao žalitelje u postupcima nabave i tu se slažemo sa prethodnim govornicima koji zaista dovode male i srednje poduzetnike u jedan neravnopravan položaj. Iako je bila intencija s druge strane Državne komisije da smanji pritisak tih silnih žalbi međutim vidimo da se napravila jedna druga vrsta štete. Pojavom upravnih sudova koji su nadležni postupati po tužbama protiv odluka Državne komisije došlo je do vraćanja predmeta kod poništavajućih presuda čime se produljuje trajanje postupaka kao i do nekonzistentnosti pravne prakse u javnoj nabavi formiranoj proteklih 10-ak godina. Na temelju navedenih činjenica vidljiv je prostor za napredak u funkcioniranju Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave. Pozitivnim u izvješću posebno smatramo uočene anomalije u funkcioniranju Državne komisije, visoki postotak riješenih predmeta i racionalan broj zaposlenih u odnosu na sistematizaciju koja im dopušta veći broj zaposlenih. U nastavku navodim konkretne prijedloge MOST-a koje bi mogle poboljšati ovu situaciju. Izmijeniti Zakon o Državnoj komisiji za kontrolu postupaka javne nabave kako bi se proširio opseg djelovanja po službenoj dužnosti, točnije kako bi komisija bila slobodna djelovati u slučaju otkrivanja korupcije i nepravilnosti koji nadilaze okvire podnesenih žalbenih okvira. Raspisivati natječaje za predsjednika Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave. Izmijeniti Zakon o javnoj nabavi odnosno uvesti obvezu objave registra tzv. bagatelne nabave odnosno nabave malih vrijednosti. Misli se vjerojatno, ustvari do 200 tisuća. Nadalje, uspostava jedinstvenog online sučelja za sva tijela javne vlasti, uključujući sva javna poduzeća, putem kojih će se dostavljati informacije o sklopljenim ugovorima javne nabave te istim tijelima omogućiti automatizirana izrada vlastitih registara sklopljenih ugovora o javnoj nabavi. To je vrlo važno jer se uvođenjem još više informatizacije čitav ovaj postupak će biti transparentniji, dostupniji mnogima koji onda mogu provjeravati koliko je to poštivano tržišna načela. Provesti potom široku javnu raspravu o izmjenama pravnog okvira za javnu nabavu temeljem detektiranih problema i naznačenih preporuka sadržanih u Izvješću o radu Državne komisije za 2014. godinu. Na primjer treba po našem mišljenju odmah izbacivati najnižu i najvišu cijenu i afirmirati još više kriterij ekonomski najbolje cijene. Znači, ponderirati druge varijable koje će voditi računa o kvaliteti konačnog posla ili nabave određene robe. Mi predlažemo formiranje centralnog tijela za objedinjavanje javne nabave za sve obveznike javne nabave. To je vrlo važno i mislim da bi to središnje tijelo moglo u pojedinim slučajevima znači i posebno kad su u pitanju male nabave bagatelne da bi moglo raditi naknadne analize pa prema tome vidjeti koliko 3 ponude predstavljaju tržište. Jer ja mislim, odnosno mi mislimo, da je to u jednoj značajnoj mjeri naprosto nije tako. Antikorupcijsko djelovanje pojačati i veću transparentnost znači da je javno dostupna pravna praksa, sve se odluke objavljuju s nazivima stranaka koje sudjeluju u pojedinim poslovima, treba omogućiti bolji pristup informacijama, mogućnost javnog uvida u rad državne komisije i naravno još po mogućnosti ubrzati obradu zahtjeva za pristup informacijama. I na kraju samo ću komentirati ovo što je zastupnik Čačić rekao i ja ovo podržavam obvezu natječaja za kredite banaka. O čemu je ovdje riječ? Ja ću vam navesti konkretna primjer, kad sam nešto istraživao za HAC, Hrvatske autoceste pa sam išao, imaju neku bazu javnih nabava i recimo vi tamo vidite da se npr. traži kredit od 100 milijuna eura npr. uz valutnu klauzulu, vidite da je to 100 milijuna i vidite u zapisniku konačni iznos koji je uvećan za kamate ali ne vidite ni rok ni kamatnu stopu. Vi sa dvije varijable, bez dvije varijable ne možete izračunati koja je banka tu bila bolja, takve jednadžbe, to su nerješive jednadžbe. I druga stvar, tamo su se krediti nabavljali kao krumpiri ili pijesak za posipanje ceste znači. Mislim mogli bi mi navesti još možda neke primjere, ja sam slučajno išao to gledati i to je naprosto nedopustivo, to je netransparentno i kako ćete tu znati koja je banka bila prihvatljivija, koja je bila konkurentnija itd.? Evo dakle, još jednom naglašavam ovo je izuzetno važna javna stvar od javnog interesa. Treba stalno se kretati naprijed, dakle pojačati transparentnost, nije naravno lako. To je stalna borba kao i sa strane porezne uprave, to su neke slične stvari, ali mislim da povećanje transparentnosti, informatizacija i promjena zakona, nekih dijelova Zakona o javnoj nabavi da može sigurno rezultirati i boljim rezultatima. Evo hvala lijepa.
Hvala. Imamo jednu repliku, uvažena zastupnica Irena Petrijevčanin Vuksanović.
Hvala lijepa. Pozdravljam ove prijedloge kolege Lovrinovića, naročito ovaj dio koji se tiče izmjena zakona i koji se tiče jedinstvenog info punkta ako sam dobro shvatila za javnu nabavu, dapače informatizacija i naravno ovaj natječaj za ravnatelja. Međutim, zanima me kad kažete kolega izmjena zakona da li to obuhvaća i ovu legislativu koja još nije usklađena sa Europskom komisijom jer nije do kraja, to je izlagatelj bio spomenuo sam u svom izlaganju vezano za žalbe, za ESF, za ove strukturne fondove di se radi o novcu od 2 milijarde i 300 tisuća kuna, a uključene su i roba i radovi i usluge. Dakle taj dio legislative još nije do kraja usklađen. Da li ta vaša izmjena zakona ide u tom smjeru ili je to izmjena zakona koja se tiče unutarnjeg uređenja, zadaća i ovlasti državne komisije ili će ići u ovom širem smislu? Hvala.
Odgovor na repliku uvaženi zastupnik Ivan Lovrinović.
Zahvaljujem na pitanju. Ja mislim, naravno ja nisam usko ekspert za pravne stvari, ali ovdje treba ako se već radi izmjena zakona onda treba uskladiti i ove izmjene koje se tiču državne komisije a i samog zakona o javnoj nabavi. Jer ako, sami ste rekli da treba neke stvari uskladiti još sa praksom EU onda bi to bila prilika, jer mislim da je bilo, ne bi bilo dobro raditi promjene u jednoj sferi a da one mogu potencijalno imati negativne učinke na sam postupak javne nabave. Tako da zaključno značim mislim da treba mijenjati i jedno i drugo znači koristeći dobro iskustva i EU.
Hvala. Dalje sa raspravom, na redu je uvaženi zastupnik Milorad Batinić klub HNS-a.
Hvala potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolegice i kolege, kolega Matešić sa suradnicom i suradnikom naime svake godine kad se raspravlja o izvješću Državne komisije vidim, uopćavam određeni napredak i u samoj strukturi izvješća a isto tako i u statističkim pokazateljima. Ono što bi želio u ime kluba Hrvatske narodne stranke liberalnih demokrata svakako kazati to je da ćemo podržati ovo izvješće Državne komisije sa samim time i podržavamo i napore i sam rad komisije jer ne samo i iz izvješća, iz ovih statistika vidljivo je da u svakom slučaju opravdavaju svoje postojanje i svakako da je rad vrlo zahtjevan, odgovoran i upravo svi ovi navodi koji su navedeni u izvješću od preventivnog antikorupcijskog djelovanja, od preporuka koje se daju a koje su po nama najzanimljivije jer praktički tu je na neki i provedba Zakona o javnoj nabavi neka vrsta ispita. Velim mi ćemo to podržati i ono što svakako, imam jednu primjedbu što je bilo sadržano u izvješćima prethodnih godina, to je ukupan broj postupaka javne nabave u RH od strane javnih naručitelja. Nisam uspio sada ovdje iščitati upravo iz razloga jer nemate broj žalbenih postupaka sa čime uspoređivati. Tako da se vidi koliki je ne samo obim i kada govorimo o svim ovim elementima koji su istaknuti u izvješću od antikorupcijskog djelovanja, preventivnog prvenstveno ne vidi se učinak i efekat. Ono što bi svakako a to je potkrijepljeno i sa ovim preporukama ja bi ih tako nazvao, znači karakteristične pogreške ponuditelja i naručitelja prvenstveno kada pogledate i usporedite sa ovom tablicom od javnih naručitelja. Naravno tu se uvijek pojavljuju jedno te isti, možemo ih nazvati čak recidivistima koji griješe u postupcima javne nabave. Kada vi imate negdje 24% usvojeno žalbe od ukupnog postotka postupaka javne nabave, ako uzmete tu neku četvrtinu od ukupnosti pa imate tada, neću ih imenovati 29%, 27, 68%, 86%, postavlja se pitanje da li ti javni naručitelji, da li smiju uopće raditi te postupke. Praktički od 10, 6, na 6 žalbenih postupaka dobili su negativnu ocjenu, ili čak i na 7. To prvenstveno nije kriv niti sam Zakon o javnoj nabavi, mislim da je rukovodeći kadar, odnosno oni koji upravljaju, da li se radi o ministarstvima, državnim tvrtkama, uglavnom tijelima javne vlasti da bi oni trebali po nekoj logici, tu se djelomično mogu složiti, nisam da državna komisija bude sudac na takav način ali da se daju daleko kvalitetnije, žešće rekao bih preporuke i Državnom uredu za reviziju koji praktički po svojoj definiciji prosljeđuju stvari i na viša nadležna tijela. Tu se javlja još jedan momenat koji je isto također istaknut. Nismo imali previše takvih žalbenih postupaka. Naime, radi se, a nadam se da nas očekuje i u narednim godinama sve više a to su postupci javne nabave što se tiče financiranja iz fondova Europske unije. Ono što bih želio također kazati da li je pitanje, naravno to mora nadležno ministarstvo, kada se pogleda sama struktura prihoda i rashoda i kada se pogleda cijena, iznos naknade koju mora žalitelj uplatiti praktički jedna od rijetkih da velim državnih institucija koja ima dobit od 100 i, preko 120% da tako kažem. To je pitanje naravno koje treba raspraviti da li se tu radi o nemogućnosti s obzirom na iznose naknade a kolege su svakako to istaknule u raspravi, da li je to ograničavajući faktor, vjerojatno za neke je. Mislim da je tu prostor gdje se može ići i sa korekcijom cijena u tome dijelu. Što se tiče također, bilo je pitanja i jedna velika većina rasprave, ja sam je shvatio pozitivno, išla je upravo u dijelu nekakvih rekao bih prijedloga, makar nije tema Zakon o javnoj nabavi upravo da se ispitaju mogućnosti, da se iznađu najbolja rješenja što ste vi sa svojim timom vrlo dobro zapazili, napisali u ovom izvješću. To su određene preporuke, smjernice za korekciju samog Zakona o javnoj nabavi. Tu se spominje najjeftinija ponuda a o tome možemo puno govoriti ali velim adresa je nadležno ministarstvo koje treba u ulozi predlagatelja prvenstveno ispitati, izanalizirati i predložiti možda neka druga rješenja. Velim, sugeriram da se za iduće izvješće da jedna usporedna tablica sa ukupnim brojem postupaka javne nabave, tijela javne vlasti da upravo možemo vidjeti o kojem redu, veličina javne nabave se radi. I čisto koristim priliku, znači jedinice lokalne samouprave i neka druga tijela javne vlasti obvezna su raspisati javni natječaj za uzimanje kredita. Ja se slažem da određena trgovačka društva ne, međutim, velim, to je sve pitanje regulative jer to je tema o kojoj svakako bi trebalo porazgovarati. Još jednom, podržati ćemo izvješće nadam se kao što ste i uvijek do sada uvažavali primjedbe sa rasprave u Saboru da ćete i ovo isto tako uvažiti. Hvala.
Hvala. Na vašu raspravu imamo 2 replike. Prva je uvaženi zastupnik Miro Bulj.
Hvala lijepa gospodine predsjedavajući. Kolega kažete pogreške u javnoj nabavi i oni koji ih često ponavljaju, oni su navedeni u izvješću. Međutim, tu se postavlja pitanje kako to nazvati, je li to pogreška, ono što se ponavlja često ili je to korupcija. Korupcija koja znači unište konkurenciju i ona koja utječe na razvoj našega društva, poglavito da bude konkurentnost na visokoj razini a korupcija je broj 1. problem svakoga društva, pa tako i hrvatskoga društva. Tu se postavlja pitanje, vama ga postavljam gdje je tu DORH. To je gospodin Čačić malo prije kazao, da li je tu selektivnost DORH-a, pa tako u javnim nabavama jedna tvrtka koja je bila u stečaju otvori sestrinsku firmu pa da svome pod kooperantu i taj posao koji je dobio tijekom javne nabave pa ne završi posao kao što je moja tvrtka Cetina u Sinju propada 50 godina je stara, u vlasništvu je županije, o tome je upoznat i ministar bivši zdravlja Varga, o tome problemu. Jedna tvrtka koja ima tradiciju niskogradnje 50 godina je zbog takvih, nepoželjnih radova propada. 100 ljudi je na cesti. To je jedna od posebnih tvrtki u cetinskom kraju. Znači gdje je tu DORH, gdje su tu institucije koje bi trebale znači u suradnji sa ovima koji provode reviziju odraditi sve zadaće. DORH je selektivan i na malim stvarima pokazuje mišiće a ondje gdje bi trebao zaštiti konkurentnost i tvrtke očito da je zatajio. Hvala.
Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Milorad Batinić.
Hvala potpredsjedniče. Kolega Bulj, da život piše i šanse i korupciju i svašta. Mogu se složiti da imamo, naime jer vašu raspravu i vašu repliku sam shvatio u najboljoj namjeri, tako ću i nastojati odgovoriti. Državna komisija kada iščitamo sam zakon po kojem ona mora funkcionirati, ona nije u dijelu da upravo te uočene nepravilnosti, ali ako ste pratili, a vidim da ste slušali, znači Državna revizija je ta koja po definiciji stari uočene nepravilnosti šalje Državnom odvjetništvu na postupanje, a dalje Državno odvjetništvo mora raditi. Ja znam da, ali vjerujem da se može upravo korekcijom, zahvatom u sam Zakon o javnoj nabavi koji je uvijek, ne znači ako je jednom donesen ili od koje opcije da je on idealan. Nije idealan, život piše priče i upravo ovakve situacije i ovakva praksa, a najkompetentnije, najmjerodavnije je upravo Državna komisija da ukaže na te nepravilnosti koje bi trebalo ugraditi u sam zakon. Naravno prvenstveno vjerujem da samo i kao građani da smo obvezni, dužni smo i pogotovo i sad kao saborski zastupnici ili dužnosnici neke druge razine ukazati i kao fizičke osobe DORH-u na određene nepravilnosti, na određena saznanja koja ima.
Hvala. Sljedeća replika, uvaženi zastupnik Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovani kolega Batinić, slažem se sa vama da je, odnosno da bi bilo dobro da se pojedinim javnim naručiteljima kojima Državna komisija u velikom postotku ruši njihove odluke o odabiru najpovoljnijih ponuda trebalo još dodatno utvrditi, ispitati koji su to razlozi. To ste tu apsolutno u pravu. Međutim, isto tako ne manje važno je vidjeti koji to javni naručitelji su i kroz ovo izvješće a i tijekom godina onemogućili realizaciju vrlo velikih projekata koji su mogli potaknuti pa i rast BDP-a, već je bilo i riječi tijekom jutra o izgradnji ceste Dugo Selo – Križevci, projekt vrijedan milijardu čini mi se i 100 milijuna kuna, odnosno 150 milijuna eura koji je isključivo neznanjem a rekao bih i politikanstvom koje se događalo u tom javnom poduzeću HŽ Infrastrukturi onemogućilo realizaciju tog projekta. Ja ću vas podsjetiti, dakle da Vlada u cijelom mandatu nije uspjela taj projekt realizirati iako je postojala kompletna dokumentacija za njegovu realizaciju. Ne samo da nismo taj projekt realizirali, ne samo da je natječaj tri puta poništen već je zbog takvog nerada, nemara ili ne znam koji bi drugi, drugu riječ pronašao jedna vrlo važna hrvatska tvrtka koja je pružne građevine praktično je došla na koljena i gotovo je u stečaju upravo zbog rekao bih prije svega politikanstva koje se događalo na razini Vlade kada je Vlada smijenila dotadašnjeg čelnika HŽ Infrastrukture, postavila novu osobu koja u tom trenutku nije mogla realizirati natječaj koji je bio u tijeku. I upravo zbog takvog pristupa taj projekt koji je bio tada već pri realizaciji je, ponovno je poništen natječaj, ponovno se ide iz početka i još uvijek nismo do kraja niti donijeli odluku o izgradnji tog vrlo važnog projekta, a kažem njegova je realizacija trebala već u velikoj mjeri potaknuti [[Upadica Sanader: Vrijeme.]] cijeli građevinski sektor u Hrvatskoj. Hvala.
Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Milorad Batinić.
Pa mislim da ću vam odgovoriti, sublimirat ću rasprave u dijelu što se tiče ne mogu se sad točno sjetiti koji ju je kolega istaknuo, a to znači smanjenje i plaća zaposlenicima Državne komisije i općenito o vođenju jedne proaktivne politike naspram državnih službenika i namještenika. Ako želite kvalitetu morate je platiti. Znači, svi službenici namještenici pogotovo u dijelu javne nabave koja je izuzetno kompleksna stvar pogotovo od 2013. godine, znači gdje smo preuzeli niz direktiva praktički iz dana u dan se događa nešto novo, a isto tako i praksa potvrđuje niz novih stvari. Ne preostaje vam drugo nego kvalitetno platit struku ili uzet nekog pa platit tko to zna radit da ne griješite. I naravno, edukacija, edukacija, edukacija. U ovom dijelu političkog dijela replike da li se nešto htjelo, da li se nije htjelo mislim mi možemo nagađati, možemo nagađati da li se nešto htjelo, da li se nije. Da li je javna nabava poništenje, povlačenje ili što već bila izlika za nerealizaciju nekog projekta. Međutim, ja ne bih htio špekulirati u tom dijelu sad što je glavni razlog. Ali tu svakako jesam na stajalištu da ljude koji rade tu vrstu posla kao i sve ostale službenike i namještenike u odgovornom dijelu posla, znači izvršnom koji odlučuju, koji donose odluke treba adekvatno nagraditi.
Hvala. Slijedi pojedinačna rasprava. Prvi se javio Maro Kristić.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, kolegice i kolege zastupnici. Prije svega želim izraziti zadovoljstvo načinom rasprave kakvu vodimo danas za razliku od rasprava koje smo vodili prethodnih dana i nadam se da će to postati jedna praksa u radu Hrvatskog sabora. Ono što ja želim reći po ovoj temi je da iako smo dosta često danas u izlaganjima izašli van teme, razgovarali smo o unapređenju cjelokupnog sustava javne nabave to je dobro. Međutim, danas je tema dnevnog reda Izvješće o radu Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave. Ono što treba reći da Zakon o javnoj nabavi regulira procedure, odnosno procese sklapanja ugovora ili okvirnih sporazuma radi nabave roba i usluga. Kao što smo već rekli i to je vrlo važno još jedan put ponoviti dosta toga u ovom složenom postupku javne nabave se događa van nadležnosti same komisije. Dakle, sve to što se događa van nadležnosti javne komisije u ovom kompleksnom sustavu javne nabave podrazumijeva procese pripreme analiza procjene samih postupaka javne nabave koji su zapravo nešto što se događa potpuno izvan tog sustava i nešto na što komisija zapravo ne može utjecati ako se to ne nalazi u samim žalbenim navodima. Stoga bih podržao izlaganje brojnih kolega koji su govorili da je ulaganje u stručne kadrove ovdje izuzetno bitno. Kolega Miljenić je čak spomenuo da moramo vjerovati u službenike koji rade na samoj pripremi tih procesa. Međutim ja također mislim da osim toga mi moramo stvoriti jedan takav zakonodavni okvir koji će u potpunosti smanjiti moguće rizika na korupciju, a također i smanjiti rizike od neznanja koje je evidentno u području javne nabave pogotovo kada govorimo o onima koji pripremaju te postupke. Osim toga što se tiče samog rada komisije ja im želim odati priznanje na efikasnosti u njihovom radu. Sa svojim postotkom rješavanja predmeta i prosjekom od 40 dana nalaze se u samom europskom vrhu. Cijeli taj posao obavljate s 29 zaposlenika u odnosu na ono što imate predviđeno Odlukom o unutarnjem ustrojstvu što je daleko veći broj. Također, vaša transparentnost rada je na jednoj visokoj razini jer sve vaše odluke su javno dostupne i objavljene na internetskim portalima. Ono što svakako mislim da bi trebalo promijeniti, a koliko imam saznanja u pripremi su izmjene i dopune Zakona o javnoj nabavi, jest da bi trebalo uskladiti rokove za žalbe sa rokovima iz ZUP-a. Mi ovdje u postupcima javne nabave imamo rokove koji traju od 5 do 10 dana, a mislim da s obzirom na složenost postupaka koji se vode da su to relativno kratki rokovi. Po ZUP-u su rokovi 15 dana, a s obzirom da je ovo upravni postupak mislim da nema razloga da ne idemo na usklađenje tih postupaka upravo u svrhu zaštite interesa onih koji izjavljuju žalbe. Također, svakako mislim da treba podržati ideju o smanjenju naknada za žalbu jer ipak to na neki način ograničava ustavna prava malih i srednjih poduzetnika. Ono o čemu smo najviše možda polemizirali, diskutirali to je kriterij za odabir najboljeg ponuditelja, dakle najniža cijena ili drugi neki ekonomski kriterij. Ja mislim da treba naći model u kojem će i najpovoljnija ponuda i ostali ekonomski kriteriji dovesti do jedne optimalne situacije u izboru ponuditelja kako bi se prevenirala šteta. Evo mi primjerice imamo situaciju danas u Dubrovniku gdje nam glavna gradska ulica već 4 mjeseca stoji zatvorena zato što je upravo kriterij za odabir najboljeg, najpovoljnijeg ponuditelja bila najniža cijena, a čak se radilo i bez građevinske dozvole. Znači, cijeli Dubrovnik je u kaosu, kolapsu upravo zato što se nije vodilo računa o potpunosti o javnom interesu. Osim toga podržavam također ono što smo već dosta o tome govorili da što se tiče bagatelne nabave dakle do 200 tisuća kuna za usluge i do 500 tisuća kuna za radove treba propisati i donijeti obvezu donošenja općeg akta i da taj registar takvih nabava bude potpuno javan i transparentan. Evo, zahvaljujem.
Hvala. Imamo jednu repliku, uvaženi zastupnik Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega Kristić pa evo u jednom dijelu se ne slažem s vama kad ste spomenuli da je dio rasprave koji govori o poboljšanju zakonodavnog okvira vezano za postupak javne nabave izvan teme današnjeg izvješća samo zbog toga jer je upravo Državna komisija na kraju svog izvješća dala preporuke kako i u kom smislu bi trebali intervenirati da se poboljša čitavi postupak procesa javne nabave. Dakle, u tom dijelu mislim da je većina govornika se upravo i usmjerila prema ovom završnom dijelu izvješća kojega je komisija napravila jer nitko koliko sam vidio nije imao značajnijih primjedbi na rad same komisije, a pogotovo na samo izvješće. No ono što sam htio drugo reći, a to je da vi ste s pravom spominjali o mogućnosti korupcije u čitavom postupku javne nabave. Ja moram reći da postupak javne nabave ne završava odlukom o odabiru najpovoljnijeg ponuditelja. U tom dijelu završava rekao bih rad komisije. Međutim, nakon toga slijede ugovori koji često puta odskaču i nisu u skladu sa uvjetima natječaja. To više je posao jednih drugih pravosudnih tijela u RH, a mi koji živimo na jugu Hrvatske u Dubrovačko-neretvanskoj županiji svjedoci smo da se upravo i vode postupci koji idu za time da se procesuira osoba koja nije potpisivajući ugovor poštivala uvjete natječaja s jedne strane. A s druge strane da je ne samo osnovni ugovor nije u skladu sa uvjetima natječaja ne temelju kojih je i odabran najpovoljniji ponuditelj nego da je taj ugovor više puta mijenjan i na taj način potpuno je derogiran uopće čitavi proces koji je dotada vođen sukladno zakonu i koji je na zakonu utemeljen. Prema tome tu se s vama slažem da kada govorimo o javnoj nabavi onda je Državna komisija i postupak koji je pod nadzorom i kontrolom Državne komisije vođen dobro, kvalitetno i kvalitetno nadziran jer još uvijek su u tom postupku zainteresirani ponuditelji koji nisu odabrani kao najpovoljniji ali nakon toga slijedi onaj postupak koji također treba povjeravati, koji također treba biti u skladu sa zakonom. I možda i na tom tragu bi trebalo još produžiti na određeni način kontrolu komisije sve do trenutka do kad se doista ne realizira postupak koji je proveden. Hvala.
Hvala. Idemo dalje sa raspravom. Sljedeći za pojedinačnu raspravu uvaženi zastupnik Josip Katalinić.
Poštovani potpredsjedniče, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Kao što su kolege iz MOST-a već prije rekli mi ćemo ovaj izvještaj prihvatiti. To je niz statističkih podataka koji su točni i pokazuju realno stanje koliko pritužbi je došlo u samu agenciju. Ono što bih ja sad ipak ovdje iz jednog drugog kuta promatrao je da puno je gospodarstvenika u RH koji su zbog mogu reći namještanja javnih nadmetanja odustali uopće od javljanja na bilo kakav natječaj. Tako zapravo vi ne možete se uhvatiti na ništa zakonski netočno. Međutim, postoji čitav niz mehanizama na koji možete namjestiti natječaj za ponuđača koji se vama čini najprikladniji. Pa tako imamo zlouporabu instrumenata ocjene sposobnosti ponuđača gdje u ocjeni sposobnosti ponuđača se traži npr. da ima dva certificirana administratora baze podataka a za taj konkretan slučaj dovoljno je da ima jednoga. I tako mogu ovdje satima navoditi na koji način su nas kao gospodarstvenike isključivali iz postupka javnog nadmetanja. Isto tako vrlo često je slučaj da u opisu predmeta nabave je navedena, predmet nabave je naveden do tolike detaljnosti da praktički na tržištu može samo jedan jedini proizvod zadovoljiti takav kriterij. Ukoliko nitko se ne žali na takav postupak javnog nadmetanja on prođe bez ikakvog problema. Također znamo svi da se vrlo često dogovara kod pozivnih natječaja, pozivnih nadmetanja dogovorimo se sa dvije partnerske firme ajmo nas troje ponuditi a ja ću proći na tom nadmetanju. I ja mogu reći iz osobnog iskustva, lošeg iskustva u tim javnim nadmetanjima da je gotovo nemoguće proći ako niste prije toga osigurali dobru vezu da prođete na tom nadmetanju. Na primjeru, opet vraćam se osobnom iskustvu, srušena nam je natječaj gdje smo bili barem za 10% povoljniji financijski sa istom kvalitetom proizvoda a srušen je zbog toga što izjava o nekažnjavanju odgovorne osobe društva nije bila na ispravnom obrascu. Znači to je po meni, naravno platili smo 7 tisuća kuna pristojbe da bi se uopće mogli žaliti, smatram da takve prigovore, da bi moralo biti unutra uključeno da se može naknadno dostavljati takva dokumentacija jer ovo nije suštinski pogrešna dokumentacija, imali smo izjavu, međutim bila je na krivom obrascu. Takvih slučajeva je pun. Firme odustaju od takvih nadmetanja jer unaprijed znamo da je barem 80% nadmetanja već unaprijed dogovoreno. Ono što mene zanima da li vi pratite takve stvari i bez da to netko prijavi, odnosno da li imate u planu ubuduće pratiti takva nadmetanja gdje se zloupotrebljava čitav sustav, čitav mehanizam postupaka javnog nadmetanja. Evo hvala lijepa.
Hvala. Replika Tulio Demetlika, uvaženi zastupnik.
Hvala lijepa gospodine predsjedniče. Evo gospodin Katalinić se postavio u ovom djeluje svoje rasprave kao ponuđač. Ja se ne bi složio sa konstatacijama jer mi koji dajemo vani ove natječaje za ponude ne stoji ovo što je rečeno da su 80% namještene. Međutim, kroz postupke javne nabave i transparentno činjenica je da mi koji naručujemo i štitimo taj javni interes da dobijemo najkvalitetniju uslugu ili radove za najpovoljniju cijenu. Zato postoji onaj termin koji kaže najpovoljnija ponuda, ne najjeftinija ponuda. Činjenica je, ja ću reći jedan primjer, evo tu je i bivši ministar zdravstva, naručuje se nova kola hitne medicinske pomoći. Iz iskustva se zna da je ne znam ja ću reći u Istri citroen najpovoljniji, tj. najbolji. Na koji način sprovest natječaj da se preferira ja želim kao ne znam ravnatelj bolnice ili hitne medicinske pomoći kupit citroen jer mi se u proteklih 20 godina dokazao da je taj citroen najbolji. Jer ako kupim forda medicinski tehničar mora ne znam biti skučen unutra, mora intervenirat na koljenima jer citroen je taj. Ako želim kupit coca colu za klince u školi moram napisati već znamo kako i znači preferiram jedan određeni proizvod, i sigurno je da naručitelji preferiraju onaj proizvod koji je kvalitetan, a ne da mi se pojavi neko koji nema nikakve reference zbog toga što je 10% jeftiniji i sada mora bit po njemu ovo prihvaćeno a dovodim, radim štetu sebi kao i u javnom sektoru jer sam izabrao jeftinijeg a imamo lošiju kvalitetu koju ću kasnije plaćati. Tako da ne stoji ta konstatacija od onih koji nude, neka ponude ono kvalitetno i neka imaju reference.
Hvala. I zadnja pojedinačna rasprava po ovoj točci uvaženi zastupnik Franjo Lucić.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Pa evo ja ću se kroz ovo svoje izlaganje dotaći upravo o problematici cjelokupnog sustava javne nabave koja se konstantno proteže u praksi a može se iščitati kroz dva pojma. Ja bih ovdje želio također napomenuti da ću se dotaći konkretnih primjera koji se događaju u gospodarskom smislu i koja otežavaju upravo rad onih tvrtki koji se bave određenim poslovima. Stoga nepravilnosti koje su po meni su broj jedan nepravilnost i neusklađenost u radu Državne komisije. Pod dva nelogične odredbe Zakona o javnoj nabavi. Pod broj jedan nepravilnosti i neusklađenosti u radu Državne komisije točka 1.u svom radu Državna komisija često i u istom ili sličnom predmetu donosi potpuno različite odluke, dakle ne uvažava se praksa komisije već svako vijeće koje odlučuje u predmetu donosi svoju odluku koja može biti različita od onoga što je već ranije odlučeno. Primjer broj jedan, Državna komisija uzima si u svojim odlukama čak i ovlasti naručitelja za koje nisu ovlašteni jer člankom 69.zakona propisano je da uvijete određuje naručitelj a ne komisija. U predmetu nabave radova naručitelj nigdje u dokumentaciji za nadmetanje nije naveo da ponuditelju moraju dostaviti certifikate za asfaltne mješavine, međutim iako u troškovniku postoje asfaltne mješavine sa količinama 0 komisija je između ostalog zaključila da se poništava odluka o odabiru jer ponuditelj nije dostavio certifikate za asfaltne mješavine iako to nigdje nije traženo. Iz ovoga proizlazi da komisija sebi uzima ovlast da odlučuju o predmetu onako kako ona hoće. Primjer 2. u istom predmetu komisija odlučuje različito. U ovom primjeru je jedno vijeće komisije isključilo ponuditelja zato jer ugovor o zakupu poslovnog prostora koji je jedan od uvjeta ne dokazuje da ponuditelj ima na raspolaganju poslovni prostor a ugovor kaže da će biti na raspolaganju u slučaju sklapanja podugovora o podizvođenju radova sa trećom osobom. U ponovljenom predmetu opet dolazi do žalbe ali sada drugo vijeće komisije kod istog ponuditelja za isti taj ugovor potvrđuje obrazloženje čak na 3 stranice da je takav ugovor ipak u redu. Dakle to su konkretni primjeri. Dalje, imamo postupci pred državnom komisijom, traju predugo premda prosjek od 40 dana i nije predug ali znamo da pojedini predmeti traju jako, jako dugo. Za vrijeme trajanja postupka ne može biti pokrenut novi postupak tako da pred komisijom stoji zaleđen veliki dio javnog novca koji se ne može iskoristiti, o tome su govorili moji kolege i to su ogromna sredstva koja stoje na jednom mjestu dugo, dugo i predugo. Ne postoji odgovornost komisije odnosno odluke komisije su konačne i izvršne. Postoji samo mogućnost podizanja upravnog spora. Šta to u svemu skupa znači? Ništa. Koji ipak traje predugo. Te dok taj bude proveden šteta može eventualno već nastupiti. Pod četiri, nelogičnost u ocjenjivanju ponuda od strane komisije. Primjer 3., jedno vijeće komisije odbija žalbeni navod da je ponuditelj trebao računsku kontrolu raditi na osnovi 3 decimale, npr. 0,955 dok nakon par mjeseci drugo vijeće komisije usvaja identičan žalbeni nalog. Nelogične odredbe Zakona o javnoj nabavi pod broj 2. Zakon dopušta i formira koje ne ispunjavaju uvjete nabave da se javne i eventualno dobiju posao. Ponuditelj jednostavno u svoju ponudu prilaže pisanu izjavu koja čak ne mora biti niti ovjerena, neke X firme koja uopće ne sudjeluje niti ima bilo kakve veze sa tom nabavom da taj ponuditelj može koristiti njihove reference i to je jedan od primjera. Drugi primjer pod broj 4. U predmetu nabave radova traženo je da ponuditelj dokaže da nije blokiran u posljednja tri mjeseca. Kao dokaz dostavlja bon 2. Međutim, za pretpostaviti je da taj ponuditelj je ipak blokiran jer u ponudi je dostavio bon 2 od firme koja nema veze sa ponudom i uopće se ne natječe za posao, radi se o jednostavnoj izjavi koju je potpisao direktor te firme pa iako je vjerojatno ponuditelj blokiran kao najpovoljniji mora biti izabran unatoč tome što ostali ponuditelji imaju financijsko stanje. Primjer 5, hipotetski rečeno osoba X danas osnuje firmu, ima jednog zaposlenog, može se sutra javiti na nekakav posao vrijedan npr. 100 milijuna nečega ili primjerice izgradnju aerodroma, škola, vrtića itd., sve što treba ispuniti je biti registriran za poslove građenja a nisu potrebni nikakvi dodatni certifikati i slično. Jednostavno registracija pri trgovačkom sudu, mora biti nekažnjavan i ne smije imati duga prema poreznoj upravi. Sve ostale reference tipa broj zaposlenih ostvareni financijski promet, reference izvršenih, istovjetnih radova, strojeve itd., može prikupiti od trećih osoba, dakle firme koje uopće neće biti prisutne u ponudi već samo dati svoje reference da se uključe u ponudu i sve te firme koje uopće neće biti prisutne u ponudi već samo dati svoje reference da se uključe u ponudu i sve te firme uopće ne odgovaraju ni za što. Ovo je propisano člancima 71. stavak 2., stavak 72. i stavak 6. Nedorečenost institucija zajednice ponuditelja svi mogu raditi sve bez obzira na iskustvo. Reći ću samo i o troškovima koji su akumulirani u žalbenih postupcima da je jedan javni naručitelj u dvije godine za jedan postupak nabave isplatio na ime žalbe cca. 500 tisuća kuna žalba na dokumentaciju, odluka o odabiru, poništenju itd.. No tu smo toga dosta promijenili pa ćemo nadamo se biti daleko, daleko i bolje. Tehnička karakteristika sukladno zakonu su nedorečene. U primjeru 8 jedan ponuditelj može se javiti na tri slična natječaja u isto vrijeme i svakom ponuditi jedan te isti bager te ukoliko bude najpovoljniji dobiti ta tri posla sa jedno te istim strojem bez obzira što se u svakom natječaju traži da stroj mora biti stalno na raspolaganju. Ekonomski najpovoljnija ponuda, o tome smo danas ovdje puno govorili, nije i naj, i traži se da bude najjeftinija, nije dobro dorečena, odnosno nije vezana uz predmet nabave pa naručitelji imaju veliki prostor za prilagođavanje kriterija koji im trebaju. U primjeru 9, sukladno bodovanju koji je postavio naručitelj najveći dio bodova odnosio se na broj strojeva koje ponuditelj posjeduje, iako je predmet nabave građevinski materijal. Te slijedom istog onaj koji je dokazao da ima veći broj odgovarajućih radnih strojeva dobivao je veći broj bodova, a samim time i posao bez obzira na ranije reference u isporuci traženog materijala. I u konačnici zaključak. Potrebno je ubrzati postupak rješavanja žalbi, uvesti odgovornost komisije i osnovati drugostupanjsko tijelo komisiji koje bi ispravljalo nelogičnosti i nepravilnosti Komisije, ali koje bi ujednačavalo praksu komisije. Dalje ispraviti nepravilnosti u zakonu koje dopuštaju nepravedno prikupljanje i prilaganje referenci bez ikakve odgovornosti. Dalje, preciznije definirati termine ekonomski najpovoljnije ponude, urediti način podmirivanja troška na pravičniji način jer trošak koji je uplaćen u proračunu u 2014. godini iznosi 20 milijuna kuna prema izvješću o radu DKOM-a u 2014. koji je usvojen od Sabora i doraditi uvjete tehničkih karakteristika. Hvala vam lijepo.
Hvala. Imamo tri replike na ovu raspravu. Prvi za repliku javio se uvaženi zastupnik Dražen Barišić.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, kolegice i kolege kolega Lucić je vrlo opširno i detaljno napomenuo i ukazao na neke nepravilnosti, odnosno deformacije s kojima mi svi zajedno, dakle živimo. Moram reći da sam čelnik jednog od najvećih gradova u Republici Hrvatskoj i da u svakom trenutku sam odgovoran za provođenje nabave od 50 do 100 milijuna kuna ovisno o proračunskoj godini. Sve su to problemi s kojima se, dakle svakodnevno susrećemo, da ne govorimo da time ne izvršavamo svoju obavezu obavljanja te dužnosti, odnosno našim biračima, našim sugrađanima ne ostvarujemo prosperitet, odnosno ne ostvarujemo ni sam proračun kao što bi trebali. Zakon o javnoj nabavi, državna odnosno vaša institucija i sve ostale institucije imaju vrlo, vrlo bitan i značajnu ulogu u cijelom tom procesu obzirom da ste vi u neku ruku i regulator, ali da ste vi i oni koji ili sprječavate ili ubrzavate, možete dakle i ubrzavati te procese koji nisu samo gradski, županijski, općinski nego su oni i vrlo bitni u transferu kapitala, dakle iz proračuna koji je siguran kapital. To znaju najbolje oni koji se javljaju na natječaje do ostvarenja, dakle prosperiteta odnosno povećanja standarda života u našim gradovima. Želim reći da imam samo nekoliko prijedloga koji molim vas da ih razmislite, odnosno da uvažite, da se prije svega primjećuje ova neujednačenost u donošenju odluka i molim vas da u tome, dakle se povede svakako računa. Da se razmisli o tome da se skrati rok umjesto 30 da se skrati doista na 15 dana i da tih 15 dana da se još primijene instituti kao što je remonstrativno pravo, dakle da se na može samostalno kod naručitelja rješavati žalba, da se primijeni pravo obligacije, odnosno da se obveza rješavanja žalbe rješava dakle na mjestu gdje je svakako to najbolje da nema odugovlačenja i da se svakako primijeni transparentnost. Ono što je bitno, jer na temelju vaših odluka, odnosno na temelju onoga što će biti transparentno [[Upadica Sanader: Vrijeme.]] mi radimo odnosno provodimo nabavu, a onda i smanjujemo mogućnost daljnjih žalbi, a onda i cijeli ovaj proces usporavamo.
Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Franjo Lucić.
Kolega Barišiću, vi dolazite doista iz jednog od najvećih gradova u Republici Hrvatskoj, ali i sam sam bio gradonačelnik 12 godina u jednom manjem gradu i upravo su ovo svi nedostatci i problemi javne nabave Državne komisije s kojima sam se susreto ne samo 12 godina, nego i dan danas kada nisam više gradonačelnik. Jer sve ove nepravilnosti dolaze upravo iz onoga sektora, od onih ljudi koji neposredno u svakodnevnici se s ovim bave. I zato svi ovi naši prijedlozi koji su danas izrečeni, doista moraju biti uvršteni u sve neke nove prijedloge kod izrade novoga zakona javne nabave koji mora po hitnom postupku ići jer ovaj, doista Zakon o javnoj nabavi ne može više ostati ovakav kakav je. I upravo dobronamjerni savjeti koji su došli trebaju bit upućeni onima ljudima koji će pisati novi zakon. Tko piše nove zakone? Pišu ljudi koji se dovoljno ne interesiraju na terenu koji su to problemi i zato upravo sve ove riječi koje ste vi čuli danas od nas moraju bit prenešene na mjerodavno mjesto gdje će se pisat novi zakoni i zato ćemo u budućnosti imati daleko bolju javnu nabavu i nećemo imati problema kao što to imamo danas. Jer upravo smo svjedoci da su nam ogromna sredstva zamrznuta samo zbog nedorečenosti. Mi inače u Hrvatskoj i u našem pravnom sustavu imamo toliko stvari nedorečenih gdje pogotovo pravno gledajući jedno tumačenje zakona možeš tumačiti i ovako i onako. To ljudi koji se bave pravom sigurno daleko bolje znaju od mene, ali i tu moramo nešto napraviti ako želimo ostvariti prosperitet u gospodarskom smislu, onda svakako moramo te sve probleme o kojima smo govorili doista staviti u zakon i da nema nekih dvosmislenih rješenja jer na taj način ćemo sigurno ubrzati sve ove kapitalne investicije koje nam danas stoje.
Hvala. Druga replika uvaženi zastupnik Tulio Demetlika.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. U jednom dijelu gdje je kolega Lucić spomenuo 40 dana ne bih se složio. Naime, 40 dana je prosjek, znamo da je to puno duže. Zakonom je rečeno da mora biti 30 dana. Tih 30 dana ili 40 na žalost odugovlači cijeli postupak i ponavljam to nam koči sve investicije. Ja ću reći primjer kao i kolega Lucić koji se vezao na primjere. Primjer obnove jedine osnovne škole koja mora započeti sa prvim danom godišnjih odmora školaraca, znači 15.06. i mora biti gotova do 15.09. Ako se desi žalba nabava traje 40 dana velika, vi 10 dana dok je rok za žalbu smo odmah na 90 dana. Proračuni se donose u siječnju. Ako postupak javne nabave se ne provede ove godine osnovna škola se ne rješava, prenosimo je možda u iduću godinu ako će biti osigurana sredstva u Proračunu Republike Hrvatske. Imamo primjer ove godine kad ćemo donijeti proračuna, ja ne znam kad će se desiti investicije u ovoj godini. Zato inzistiramo da upravo kroz promjene zakona se ti rokovi maksimalno smanje i one neopravdane žalbe jednostavno da se pronađe način kako zaštititi investitore da u što kraćem vremenu potpišu ugovor i započnu sa radom.
Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Franjo Lucić.
Slažem se u potpunosti. Vidite da svi ovi ljudi danas koji su imali određenu raspravu dolaze iz svojih gradova upravo sa konkretnim primjerima. Mislim da je to najbolji pokazatelj da u što kraćem vremenskom periodu upravo izmijenimo zakon jer ja sam se baš htio referirati na konkretne primjere. Ali ne na jedan ili dva, na ovdje nekolicinu primjera koji dokazuju i kako javna nabava nije u redu i kako Državna komisija također u jednom slučaju riješi ovako, a opet u tom istom slučaju na drugoj strani riješi različito. Pa postavljam pitanje kako je to moguće? I gledajte, kada govorimo o 40 dana, je, imate vi javnih nabava koje su jednostavne pa one čine prosjek od 40 dana. Međutim, sve javne nabave koje su da tako kažem kapitalno daleko veće one pričinjavaju također i opsežniji pregled i one oduzimaju vrijeme faktički. A ove koje su jednostavnije one čine taj prosjek od 40 dana. Stoga ja molim doista da je konačno već vrijeme došlo, a pričamo godinama već o tome, kako ćemo učiniti sustav javne nabave doista transparentan, jednostavan a do dan danas još to nismo napravili. Zar ne možemo, a svjedoci smo da smo preslikali stotine zakona iz drugih zemalja, pa odimo i vidimo tamo gdje je određena zemlja napisala određenu javnu nabavu i koja je doista provediva pa preslikajmo ako ne znamo napraviti sami taj zakon, preslikajmo ga i napravimo ga u Hrvatskoj a da bi jednostavno sutra i da ne bi imali ovakvih problema o kojima su moje kolege govorile i ja sam. Hvala lijepa.
Zadnja replika, uvaženi zastupnik Ivan Kirin.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, uvaženi zastupniče gospodine Lucić ja ću vam replicirati, ustvari i komentirati pozorno sam vas slušao. Imamo ovdje dvije razine u javnoj nabavi. Problem relativno dobro razumijem jer sam bio u sustavu kad sam bio pročelnik jednog zavoda bio sam u sustavu javne nabave. Jedna razina je Državna komisija za kontrolu javne nabave. Oni nisu odgovorni za sve grijehe javne nabave. A druga razina za mene su naručitelj i prodavatelj. I mislim da je početak svih zala javne nabave odnosno korupcije u ovoj razini koju spominjem naručitelj i prodavatelj. I dakle onog trenutka kada mi budemo imali osobe koje su veoma stručne, koje su poštene onda će negdje ta spirala zla biti prekinuta. To bi bilo sve, hvala.
Hvala. Odgovor na repliku, uvaženi zastupnik Franjo Lucić.
Kolega ja se slažem sa vama. Ja nisam, dakle shvatili ste da sam govorio jedno je javna nabava a drugo je komisija. Ja sam imao zamjerke i na Državnu komisiju i na one koji su pisali zakon. Nije komisija pisala zakon, ona ga kontrolira jel' tako. No, obzirom da smo ovdje danas svi raspravljali a Državna komisija je sve to čula pa neka sutra onima koji će pisati zakon upravo prenesu tu svu problematiku jer ovo o čemu ja govorim, o čemu vi govorite kolega iz Labina, kolega iz Velike Gorice mi se služimo primjerima. Ovo nije rekla kazala, ovo su stvarne činjenice koje doista koče gospodarski razvoj svake sredine jer mi upravo zbog ovakve loše javne nabave trpimo. A zamislite koliko trpe onda oni koji dobiju posao, angažiraju sredstva i u konačnici ne dobiju taj posao jer jednostavno dođe do poništenja samoga natječaja. I znate kako onda to traje. Pitanje je da li neku veću investiciju možete uopće u toku godine završiti. I u konačnici izgubite godinu dana. Prema tome, svi mi ovdje koji danas raspravljamo ovo mora biti preneseno na mjerodavno mjesto i kada se bude pisao novi Zakon o javnoj nabavi bilo bi dobro, ja ne mogu reći koga to treba uključiti, ali iz realnog sektora i ljude koji se svakodnevno susreću sa problemima treba ih saslušati. Neće oni odlučivati, neće oni pisati zakone pa i nas ovdje iz ovog Parlamenta da jednostavno koji smo dugo godina u takvim poslovima da dademo svoje primjere i svoje savjete. To ne mora istovremeno biti prihvaćeno ali je jako bitno da se ta procedura na takav način provede jer u protivnom ako opet nikoga ništa ne budemo pitali samo oni ljudi u četiri zida koji tamo sjede u ministarstvima budu pisali zakon i to su opet veliki problemi i od toga opet neće biti ništa.
Hvala. Evo i završno u ime podnositelja Goran Matešić, predsjednik Državne komisije.
Dozvolite mi da iznesem jedan vrijednosni sud. Bit koji je zakonodavac htio postići godišnjim izvješćem i onim djelom koji se zove ocjena stanja u javnoj nabavi dati analizu i potaknuti raspravu. I ja evo zaključujem kako je upravo bez obzira na vaše i primjedbe i kritike ovo izvješće to i postiglo. Dugujem neke odgovore na pitanja primjerice Klubu zastupnika HDZ-a. U našem izvješću se nalazi zbroj procijenjene vrijednosti javnih nabava, ali samo onih žalbenih predmeta koji su iz ES-i fondova, dakle Europskih strukturnih fondova, to je 2 milijarde i 300. Mi nismo dali broj ukupno vrijednosti svih predmeta javne nabave, on glasi 23 milijarde. Pa onda kolega Borić kad stavi u onaj omjer to više nije 40% manje, nego to je negdje al pari tako. Neću odgovarati na sve. Dugujem još jedan upit Klubu zastupnika HNS-a o omjeru broja objava, dakle ugovora o javnoj nabavi i žalbi. Dakle 8,8% od ukupnog broja javnih nabava ide u žalbeni postupak. To je podatak koji nije predviđen zakonom ali ispustili smo ga. Korisno je da bude unutra jer može, kad se on prati više godina onda se dođe do zaključka o tome koliko je pouzdan sustav i koliko se korisnici uopće koriste pravnom zaštitom. Mnogi od vas su govorili o rokovima, rokovi su odlučivanje Državne komisije su stvar na koju više segmenata utječe. Jedan je segment oni koji su apsurdno, ali točno oni koji su najviše motivirani da žalbeni postupak bude brzo završen to su naručitelji. Mi imamo često da naručite kasni sa dostavom dokumentacije. Naručite bi mogao čim dobije žalbu a njemu se nostrificira žalba, bez obzira da dobije poziv Državne komisije dostavljati dokumentaciju. Samim tim činom jedna dio ovog roka o kojem svi govorimo a u koje treba i to reći Hrvatska je jedan prilični lider među brzinom rješavanja u EU žalbenih predmeta. Jedan dio tog roka je samo tehnički rok u kojem se komunicira sa strankama jer važi načelo kontradiktornosti kad jednoj stranci morate dostaviti očitovanje druge strane, razmijenit međusobne dokaze ako su oni dokazi koji se po prvi put pojavljuju. I u našoj analizi vidite da od trenutka kad je spis kompletiran, kad su svi papiri unutra i dokazi da se može raditi taj rok je kraći od ovoga roka od trenutka kad je izjavljena žalba do vremena kad se donosi odluka. U pogledu vaših primjedbi od 1 do 4 uvaženog zastupnika Lucića koji se odnosi na Državnu komisiju ne dosljednost vijeća. Vi ste očigledno govorio o nekim konkretnim predmetima. Saborska rasprava nije za to. Mi vam se nudimo da pogledamo te premete. Ja sam siguran da ćemo doći do zaključka slijedećeg, a to je da se ne radi baš o istim identičnim situacijama, nego da se radi o sličnim situacijama u kojoj između ostalog i zbog konstrukcije pravne zaštite u kojoj se Državna komisija kreće što mi mislimo, a i izvjestan broj zastupnika je to primijetilo kao nedostatak, da se Državna komisija kreće samo u granicama žalbenih navoda samo onako kako su žalitelji postavili konstrukciju. I to je moguće da i u našim odlukama kad se tiče istog ili vrlo sličnog činjeničnog stanja imamo različitu praksu. To je nešto o čemu smo mi kazali kao nedostatak propisa. Ono što mi radimo je da iako radimo u različitim vijećima kad se radi o predmetu u koji je ranije bio u žalbi a sve više imamo predmeta u koji se javljaju, jedan predmet nabave koji se u žalbi javlja po dva tri puta. Ono što je sasvim izvjesno da uvijek vodimo računa i uzmemo našu odluku, kontroliramo je i mi to moramo raditi zbog toga što se nivo elemenata na koji se mogu žaliti žalitelji sa fazama sužavaju. Tako da ako je primjerice žalba treći put izjavljena u istom predmetu nabave više se ne može taj žalitelj žaliti na ono što se mogao žaliti prvi puta. Može se žaliti samo na nove činjenice i nove dokaze. Evo ne znam jesam li odgovorio na sve upite. Vjerojatno jesam. Ekonomski najpovoljnija ponuda to je jedno od velikih pitanja javne nabave, velikih pitanja. 5%, 5,7% žalbenih predmeta u kojima se kriteriji ekonomski najpovoljnije ponude se javlja pred Državnom komisijom, a 1,4% u odnosu na ukupan broj javnih nabava se odnosi na kriterij ekonomski najpovoljnije ponude. To je premalo korištenje tog kriterija. Mi mislimo da on niti u zakonu nije dovoljno razrađen, niti jer se radi o složenim kriteriju, da bi trebalo razraditi i metodologiju njegove primjene i da bi trebalo intenzivno raditi na edukaciji. U nekim drugim sustavima javne nabave ekonomski najpovoljnija ponuda se daleko više koristi primjerice u Americi koja baš i nije za usporedit se u ovom trenutku s nama, to je nekih 80 do 90%. Evo hvala vam lijepa.
Hvala. Evo na vašu raspravu imamo dvije replike. Prava uvaženi zastupnik Branko Bačić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovani kolega Matišić, kada je gospodin Borić u ime kluba govorio o smanjenom obimu javnih nabava u 2014. godini onda je pri tome mislio i na izvješće ali je mislio i na smanjenje aktivnosti inače u Republici Hrvatskoj. Naime, ako vi promatrate državni proračun za 2013. godinu i 2014. na koje se praktično vrijeme i odnosi ovo izvješće onda ćete vidjeti da je u državnom proračunu za ulaganja u nefinancijsku imovinu su manji rashodi za 25%. Dakle svaka četvrta investicija samim time se u Republici Hrvatskoj smanjivala. Pa je onda jasno da kako su svi korisnici javnog proračuna, obveznici provedbe javne nabave onda je posljedično jasno da mora doći i do smanjenja obima radova koji su obuhvaćeni u projektu javne nabave. Ako tome dodamo i javna poduzeća kada su također neka od njih su vezani na držani proračun pa ćete vidjeti da su i Hrvatske ceste izvanproračunski korisnik kao što je HAC i HEP itd., itd., da su imali značajno smanjene aktivnosti u tim godinama. I onda onaj njegov zaključak o smanjenom obimu javne nabave tih godina u Hrvatskoj potpuno razložan i opravdan i temelji se ustvari na podacima državnog proračuna i izvješćima o poslovanju javnih poduzeća u tim godinama. Hvala.
Hvala. I druga replika uvaženi zastupnik Franjo Lucić.
Pa kolega Matešić, naravno slušao sam ovo što ste govorili, ali ja sam ovdje, rekao sam, iznio konkretne primjere, ovo nije rekla kazala i ako budemo imali vremena i ako budete i dalje obnašali ovu dužnost ja ću svakako doći do vas i ovo vam sve skupa predočiti. Ali za mene je isto nelogično da vi kao državna komisija nema još jednu svoju kontrolu da ste vi zadnji i vi kako kažete gotovo, šaljete na upravni spor koji će trajati godinama. Šta meni kao poduzetniku vrijedi dobiti upravni spor na temelju onoga predmeta kojega ste vi odbili za par godina. Pa to meni ništa ne znači više kao poduzetniku. Zato bi morala još jedna doista kontrola biti koja bi pospješila ako ste i pogriješili da ta neka drugo stupanjska komisija ipak usvoji tu žalbu koju ste vi odbili. I zato u novom prijedlogu upravo zakona koji će se pisati trebamo da bi ubrzali i da bi ne dovodili u nedoumicu određene investitore upravo učinili sve da ta kontrola ima i svoju kontrolu bez obzira što ste vi institucija Vlade da ste vi zadnji koji dajete ocjenu u puno slučajeva, niste donijeli dobru ocjenu a jednostavno ste poduzetnika koji je dobio posao odbacili. To nije dobro. No kako i na koji način će se to riješiti vrijeme će pokazati.
Evo s ovim smo završili raspravu. Zaključujem ovu raspravu. Glasovati ćemo kada se steknu uvjeti. Zahvaljujem ovdje podnositeljima izvješća. U 3 sata ćemo nastaviti dalje sa sjednicom 2. točkom dnevnog reda Godišnje izvješće o radu agencije za aštitu tržišnog natjecanja za 2014. godinu. Pauza do 3 sata.
Sljedeća točka je Godišnje izvješće o radu Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave za 2014. godinu. Podnositelj izvješća Državna komisija za kontrolu postupaka javne nabave. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu Odbora za gospodarstvo dajem na glasovanje sljedeći zaključak: Prihvaća se Godišnje izvješće o radu Državne komisije za kontrolu postupaka javne nabave za 2014. godinu. Molim glasujmo. Glasovanje je završeno. 135 glasova za, 2 suzdržana. Prema tome, utvrđujem da je većinom glasova donesen zaključak kako ga je predložio Odbor za gospodarstvo. Evo kolegice i kolege, vrijeme je za početak. Točno tri sata, prema tome krećemo sa sljedećom točkom a to je - Godišnje izvješće o radu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja za 2014. godinu Podnositelj izvješća je Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja temeljem članka 34. Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja. Materijal ste primili u pretince. Raspravu je proveo Odbor za gospodarstvo. Izvješća odbora ste primili na sjednici. Želi li podnositelj dati dodatno obrazloženje? Da, izvolite. Predsjednik Vijeća za zaštitu tržišnog natjecanja gospodin Mladen Cerovac.
Hvala gospodine predsjedniče. Poštovane zastupnice i zastupnici, pred vama se nalazi Godišnje izvješće Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja za 2014. godinu. Na žalost, iako je ovo izvješće dostavljeno Hrvatskom saboru još u lipnju 2015. godine iz objektivnih razloga ono dolazi na dnevni red tek sada, tako da je to neki svojevrsni vremeplov. Stoga bih na početku predstavljanja izvješća izdvojio glavne značajke Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja kao i glavne značajke rada Agencije u 2014. godini. Hrvatski sabor je osnovao Agenciju za zaštitu tržišnog natjecanja još davne 1995. godine imajući u vidu da je osnivanje agencije Conditio sine qua non za početak pregovora i konačno na kraju i članstvo u EU. Dakle, postoje agencije i agencije, ali postojanje Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja u svakoj državi članici uvjet je za članstvo u Uniji. U tom smislu agencija je pravna osoba sa javnim ovlastima koja samostalno i neovisno obavlja poslove utvrđene Zakonom o zaštiti tržišnog natjecanja i uredbama donesenim na temelju toga zakona. Uz to valja imati na umu da se nakon pristupanja EU nadležnost agencije značajno proširila. Konkretno agencija sada uz hrvatske propise o zaštiti tržišnog natjecanja koje primjenjuje u skladu sa pravnom stečevinom EU prema odredbama Ugovora o funkcioniranju EU izravno primjenjuje i europsko pravo tržišnog natjecanja. Konkretno članke 101. i 102. Ugovora o funkcioniranju EU koje se odnose na zabranjene sporazume i zlouporabe vladajućeg položaja kao i određene odredbe iz Uredbe 139 o kontroli koncentracija. S tim u svezi želio bih ukazati na činjenicu koja se često zaboravlja. Ugovor o funkcioniranju EU kao međunarodni ugovor nije nekakav straktni, tehnički pravni akt. Naime, taj ugovor EU kao zajednicu država definira prvenstveno kao ekonomsku zajednicu. Učinkovito tržišno natjecanje temelj je i glavni uvjet i glavni kohezijski element unutarnjeg europskog tržišta, a jedinstveno tržište je pak glavni jamac ekonomske i političke stabilnosti Unije i njenih članica kojima sada pripada i Hrvatska. Stoga se na zaštiti tržišnog natjecanja na području cijele Europske unije moraju primjenjivati jednaki standardi. Primjena tih jedinstvenih standarda zadaća je nacionalnih tijela za zaštitu konkurencije. U Hrvatskoj je to zadaća, isključiva zadaća Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja. Stoga AZTN u Hrvatskoj ima ulogu općeg krovnog tržišnog regulatora. Što to znači? To znači da je AZTN jedini tržišni regulator nadležan za sve djelatnosti, sva tržišta i sve poduzetnike. Drugim riječima, AZTN štiti tržišno natjecanje na svim praktički nebrojenim mjerodavnim tržištima. Imajući na umu veoma široku definiciju pojma poduzetnika u pravu tržišnog natjecanja ti se propisi primjenjuju na veoma širok krug subjekata. Naime, prema propisima o zaštiti tržišnog natjecanja poduzetnikom se smatraju sve fizičke i pravne osobe koje obavljajući gospodarsku djelatnost sudjeluju u proizvodnji ili prometu roba ili usluga. Tako se u tom kontekstu poduzetnice mogu smatrati ne samo trgovačka društva, trgovci pojedinci obrtnici već i udruge, sportske organizacije, ustanove, vlasnici autorskih i sličnih prava, ali i državna tijela i tijela jedinica lokalne (regionalne) samouprave kada sudjeluje u prometu roba ili usluga. Dakle da ponovim, agencija primjenjuje propise o zaštiti konkurencije na unaprijed neodredivom broju mjerodavnih tržišta i na praktički svakog subjekta koji se izravno ili neizravno bavi gospodarskom djelatnošću pa makar tu djelatnost obavljao i jednokratno. Za razliku od sektorskih regulatora AZTN na postupanja poduzetnika djeluje ex post. Ali propise o zaštiti tržišnog natjecanja primjenjuje na baš sve poduzetnike pa i na one koji djeluju na tzv. reguliranim tržištima odnosno na tržištima koja ex ante reguliraju i nadziru sektorske regulatore kao što su primjerice HAKOM, HANFA, HERA i Agencija za elektroničke medije. Nekoliko glavnih statističkih podataka o radu agencije u 2014. godini. U 2014. godini agencija je riješila ukupno 639 predmeta. Ovdje samo podsjećamo da je agencija u 2014. okončala i nekoliko predmeta iz područja državnih potpora primjenjujući pod navodnicima "stari" Zakon o državnim potporama koji je bio na snazi do 24. travnja 2014. kada je nadležnost za državne potpore prenesena na Ministarstvo financija. Broj riješenih predmeta u 2014. godini u odnosu na prethodnu godinu povećan je za 31%, a konačna odluka nije donesena u samo 33 predmeta, odnosno u 5% od ukupnog broja zaprimljenih predmeta. Valja naglasiti kako agencija ustvari nema opet pod navodnicima "neriješenih" predmeta već su svi predmeti koji su zaprimljeni neprekidno aktivni. Razlog tome je što Zakon o zaštiti tržišnog natjecanja propisuje vrlo striktne rokove za obavljanje ključnih procesnih radnji koje agencija mora poštovati i ne može se ponašati pasivno. Naglašavamo da je spomenuti povećani opseg posla u 2014. realiziran s manjim brojem zaposlenih u odnosu na ranija razdoblja. Naime, agencija je u 2014. godini zapošljavala prosječno 48 djelatnika što je 6% manje nego u 2013. kad je imala 51 zaposlenog, a 9% manje nego u 2012. Jedan od razloga smanjivanja broja zaposlenih u agenciji jest neprekidan odljev eksperata. Razlog je to koji nas treba zabrinuti, a glavni razlog je značajno smanjenje plaća radnika agencija. Štoviše broj zaposlenih se na kraju 2015. dodatno smanjio sa 48 na 46. Pri tome valja imati na umu da je organizacija rada takva da na predmetima izravno radi 24 eksperta ali oni rade u timovima. Naime, s obzirom da je pravo tržišnog natjecanja pravo s ekonomskom suštinom te je većina dokaza u postupku rezultat složenih ekonomsko-pravnih analiza na svim predmetima rade timovi koje čine najmanje 1 pravnik i 1 ekonomist. Svi pravnici moraju imati položen pravosudni ispit a oni koji izriču upravno kaznene mjere moraju imati četiri godine radnog iskustva na pravnim poslovima nakon položenog pravosudnog ispita što znači da moraju imati kvalifikaciju za suca prekršajnih sudova. Za razliku od većine sektorskih regulatornih agencija plaće radnika u Agenciji za zaštitu tržišnog natjecanja uređene su Zakonom o plaćama u javnim službama, posljedično plaće zaposlenika AZTN-a su značajno niže u odnosu na agencije i sektorske regulatore na koje se taj propis ne primjenjuje. Isto tako nazivi radnih mjesta i koeficijenti složenosti poslova u AZTN-u uređeni su Uredbom o nazivima radnih mjesta i koeficijentima složenosti poslova u javnim službama. Planirana sredstva za obavljanje poslova u Državnom proračunu za 2014. godinu iznosila su 12 milijuna 575 tisuća 887 kuna. Izvršenje rashoda iznosilo je 98,7% u odnosu na plan. Agencija je u odnosu na izvršenje u 2013. godini smanjila ukupne rashode za 403 540 kuna odnosno za 3,15% dok su rashodi za zaposlene smanjeni za 5,7%. Ovdje je važno naglasiti da su sva izvješća Državne revizije o poslovanju agencije, od njenog osnivanja praktički od njenog početka rada '97. godine do danas bila bezuvjetna na što smo posebno ponosni. Iako se agencija financira isključivo iz državnog proračuna ona izravno doprinosi njegovom punjenju kroz izricanje novčanih sankcija i tarifom koja se naplaćuje za određene poslove koje agencija provodi. Tako je agencija u 2014. izrekla upravno-kaznene mjere u ukupnom iznosu od 5 milijuna i 12 tisuća kuna, što čini izravni prihod državnog proračuna. Tome bi trebalo dodati još 7,6 milijuna kuna upravno-kaznenih mjera izrečenih u postupcima koji su praktički okončani tijekom 2014. godine, ali su rješenja, dakle konačne odluke iz procesnih razloga donesene na samom početku 2015. Naime, važno je reći da je AZTN u Izvještaju za 2014. godine pod vodstvom novog Vijeća za zaštitu tržišnog natjecanja započeo s provođenjem čvrste ali konzistentne politike sankcioniranja kršenja propisa o zaštiti tržišnog natjecanja. Ono što je bitno jest da je izricanjem upravno-kaznenih mjera u značajnijim novčanim iznosima agencija u vrlo kratkom roku postigla značajne preventivne učinke. Naime, AZTN ima konkretna saznanja da je nakon izricanja ovih upravno-kaznenih mjera velik broj poduzetnika užurbano počeo analizirati usklađenost svojih akata, osobito sporazuma s dobavljačima i kupcima i usklađivati ih s propisima o tržišnom natjecanju. Izvještajna 2014. bila je prva puna godina mandata novog Vijeća za zaštitu tržišnog natjecanja na čelu sa mnom kao predsjednikom. Novo vijeće ubrzalo je dinamiku donošenja odluka, tako da je u 2014. održalo 54 sjednice. Osim toga novo je vijeće uspjelo pribaviti i sredstva za nabavu suvremene IT forenzičke opreme što je bio preduvjet za provođenje nenajavljenih pretraga kod poduzetnika. Naša je ocjena da je u 2014. godini učinjen značajan i uočljiv kvalitativni skok u radu agencije ali i u mjerljivoj koristi njezinog djelovanja za potrošače, poduzetnike i hrvatsko gospodarstvo u cjelini. Dopustite mi da tu ocjenu obrazložim. Agencija je u 2014. utvrdila postojanje i sankcionirala 3 kartela. Riječ je o zabranjenim horizontalnim sporazumima odnosno o dogovorima između izravnih konkurenata koji su neizvjesnost koju donosi tržišno natjecanje i konkurencija takvim dogovorima svjesno zamijenili kooperacijom i nenatjecanjem. Sve to naravno na štetu potrošača i poduzetnika koji nisu članovi kartela. Ti su zabranjeni sporazumi otkriveni na tržištu usluga privatne tjelesne zaštite, na tržištu najma nautičkih vezova i na tržištu ortodontskih usluga. U slučaju kartela marina i kartela zaštitara agencija je sve zakonom propisane radnje u postupku provela u 2014. ali konačno rješenje je izrečeno u kao što sam spomenuo već u 2015.te upravno kaznene mjere iznosile su 7,6 milijuna kuna. U 2014.godini utvrđena su i četiri zabranjena vertikalna sporazuma. Riječ je o sporazumima o minimalnim prodajnim cijenama u opskrbnom lancu dobavljač-trgovac. Riječ je o zabranjenim sporazumima koji su proizvođači odnosno dobavljači i trgovci kojima su proizvođači odnosno dobavljači i trgovci izravno ograničili mogućnost cjenovnog natjecanja maloprodajnim cijenama čime su izravno oštećeni interesi potrošača. Sudionici tih sporazuma bili su poduzetnici značajne tržišne snage primjerice Konzum, Dukat, Kutjevo, KTC i Calsberg Hrvatska kojima je agencija izrekla upravo kaznene mjere u iznosu od preko 5 milijuna kuna. Do saznanja o postojanju tih sporazuma agencija je došla prikupljajući podatke potrebne za sektorsko istraživanje hrvatskog tržišta koje redovno provodi, hrvatskog tržišta robe široke potrošnje. Podaci su prikupljeni od svih poduzetnika koji djeluju na tom tržištu, dakle ne samo od ovih koji su kažnjeni. U području utvrđivanja zlouporabe vladajućeg položaja djelovanjem agencije u postupku protiv Zagrebačkog komunalnog poduzeća Vodoopskrbe i odvodnje nakon godinu dana nezakonito uspostavljenog monopola ponovno su se za sve poduzetnike otvorila lokalna tržišta u gradnje telemetrijskih uređaja za očitanje potrošnje. Riječ je o područjima Grada Zagreba, Grada Samobora, Grada Svete Nedjelje i općine Stupnik. Tako je spriječena dugotrajnija šteta od zatvaranja tog tržišta od strane poduzetnika u vlasništvu lokalne samouprave koji se sam stavio u dvostruku ulogu. S jedne strane imao je ulogu svojevrsnog regulatora koji određuje uvjete pristupa tržištu svojim konkurentima i uvjete obavljanja djelatnosti u kojoj se i sam pojavljuje, istovremeno pojavljuje kao poduzetnik odnosno kao konkurent. Ovo je postupak ističem i zbog toga jer je u njemu primijenjen institut prihvaćanja mjera, uvjeta i rokova za ponovno uspostavljanje tržišnog natjecanja. Naime, u takvim slučajevima samo inicijativnim predlaganjem mjera za ponovno uspostavljanje tržišnog natjecanja poduzetnik protiv kojeg se vodi postupak izbjegava doduše utvrđivanje povrede Zakona o zaštiti tržišnog natjecanja i izricanja upravo kaznene mjere, ali se učinkovito tržišno natjecanje uspostavlja u vrlo kratkom vremenu i uz minimalni utrošak i onako ograničenih ljudskih i financijskih resursa agencije koja se može fokusirati na nove možda značajnije slučajeve. Stoga agencija sukladno svojoj misiji i obvezi preventivnog djelovanja a zbog njegove višestruke koristi ukazuje poduzetnicima uvijek na mogućnost primjene ovoga instituta kad je god to moguće, dakle moraju biti ispunjeni za to i vrlo strogi uvjeti, nije to moguće prihvatiti u svakom slučaju. A primjena tog instituta je naročito došla do izražaja u prošloj 2015.godini. U području kontrole koncentracija agencija je imala značajno povećane aktivnosti u ocjeni koncentracija naročito na području analize nostrifikacija koncentracija s inozemnim elementom i učinkom u najmanje tri države članice koje agencija zaprima od strane Europske komisije. Takvih je koncentracija u 2014.godini analizirano više od 360. U području koncentracija naročito bismo istaknuli koncentracije na hrvatskom tržištu, dakle Agrokor, Mercator i HT optima telekom. Ti predmeti po složenosti strukturnih mjera i mjerama praćenja poslovanja poduzetnika nakon provedbe koncentracije sa svrhom uklanjanja mogućih negativnih učinaka u sektoru maloprodaje robe široke potrošnje odnosno elektroničkih komunikacija ne sumnjivo predstavljaju dva najsloženija slučaja u 18 godišnjoj praksi agencije. U tim je slučajevima agencija kombinacijom veoma složenih i strogih mjera i uvjeta uspjela očuvati kompetitivnu strukturu tih tržišta. Pozitivni učinci u 2014.godini su postignuti kroz angažman agencije u provođenju vrlo zahtjevnih sektorskih istraživanja. Naime, izravna korist od tih istraživanja kao što sam već spomenuo jest pribavljanje saznanja i dokaza na temelju kojih je AZTN pokreće postupke protiv konkretnih poduzetnika kao što je to bilo u ranije spomenutim slučajevima otkrivanja zabranjenih sporazuma između dobavljača i trgovaca kojima se utvrđuju maloprodajne, minimalne maloprodajne cijene. Osim provedbe propisa o zaštiti konkurencije agencija je jednako važna spredaja aktivnog promicanja o promicanju prava i politike tržišnog natjecanja u cilju stvaranja i širenja kulture tržišnog natjecanja kod svih dionika poduzetnika, potrošača ali i tijela izvršne vlasti i naravno najšire javnosti. Tu zadaću agencija obavlja prije svega izvršavajući svoju zakonsku obvezu da daje stručna mišljenja o sukladnosti nacrta prijedloga zakona i drugih propisa kao i važećih zakona s propisima o zaštiti tržišnog natjecanja. U 2014.agencija je izdala 44 takva mišljenja na zakone i prijedloge zakona te procjene učinaka propisa na tržišno natjecanje. Također agencija je u tom području u 2014. godini detaljno analizirala i odgovorila na više od 100 podnesaka u kojima su poduzetnici konkretno opisivali moguća narušavanja tržišnog natjecanja primjerice u postupcima javne nabave ili dovodili u pitanje pojedine odredbe propisa. Budući da od ulaska Hrvatske u EU agencija ima pravo davati i mišljenja na nacrte europskih propisa. Tijekom 2014. smo sudjelovali u radu na usvajanju konačnog teksta direktive o naknadi šteta. Riječ je o direktivi kojom se omogućuje da svi oni koji su oštećeni od strane poduzetnika za koju je utvrđeno da su povrijedili propise o zaštiti tržišnog natjecanja zatraže naknadu štete pred nadležnim trgovačkim sudom. Upravo je agencija pripremila stajalište Hrvatske na odredbe te izuzetno značajne direktive te davala komentare i prijedloge te izradila prijevod te direktive. Ovo je ujedno prigoda da podsjetimo da Hrvatska tu direktivu mora uvrstiti u svoje nacionalno zakonodavstvo do 27.prosinca ove godine što će zahtijevati odgovarajuće izmjene pojedinih propisa ili usvajanje novih propisa kojima će se osigurati njena provedba. AZTN će u implementaciji direktive u hrvatski pravni sustav pružati stručnu pomoć Ministarstvu pravosuđa i Ministarstvu vanjskih i europskih poslova. Taj je projekt upravo započeo i vjerujemo da će biti dovršen do zadanog roka. Također agencija je aktivno sudjelovala i u proceduri izrade prijedloga uredbe Europskog parlamenta i vijeća o međubankovnim nagrada za platne transakcije i korištenja platnih kartica. Dio je to legislative kojom se međubankovne naknade u članicama Unije pa tako i u Hrvatskoj smanjuju, izjednačuju i maksimiziraju na razini od 0,2% za debitne, odnosno 0,3% za kreditne kartice. Ovo je veoma značajno ako znamo da je prema istraživanju toga tržišta koje je prije toga provela agencija utvrđeno da je Hrvatska imala međubankovne naknade među najvišima u EU. U 2014. godini posebno je došao do izražaja dio koji se odnosi na međunarodnu suradnju agencije u području zaštite tržišnog natjecanja koji se odvija u okviru obveza Hrvatske kao članice Europske unije. Naime agencija je stekla pravo sudjelovati u svim radnim tijelima europske mreže tijela za zaštitu tržišnog natjecanja tzv. ICN-a. ICN je tijelo u čijem radu ravnopravno sudjeluje Europska komisija i nacionalna tijela za zaštitu tržišnog natjecanja svih država članica. Zadaća je tog tijela jačanje konzistentnosti i konvergencija i jurisdikcije država članica u primjeni propisa o zaštiti konkurencije. Tako sam kao predsjednik Vijeća za zaštitu tržišnog natjecanja aktivno sudjelovao na redovnim sastancima opće uprave za tržišno natjecanje Europske komisije i direktora svih tijela, svih nacionalnih tijela za zaštitu tržišnog natjecanja država članica dok su članovi vijeća i eksperti stručne službe agencije sudjelovali u radu velikog broja specijaliziranih radnih skupina, podskupina i savjetodavnih odbora ICN-a. Transparentnost i javnost rada zadržano je kao temeljno načelo aktivnosti agencije u 2014. godini. Svim dostupnim komunikacijskim kanalima nastavljeno je i proaktivno promicanje prava i politike tržišnog natjecanja. U 2014. u praksi zaživio je … [[Govornik se ne razumije.]] model programa usklađenosti poslovanja poduzetnika s propisima o zaštiti tržišnog natjecanja objavljen na našim mrežnim stranicama kao poticaj i pomoć svim poduzetnicima pri kreiranju takvih vlastitih programa. Također nastavljanje prakse objave svih važnih dokumenata prije svega godišnjih izvješća programa i programa kao što je i program rada Agencije za razdoblje 2014.-2016., strateški plan agencije, proračun agencije i slično. Isto tako radi potpune transparentnosti rada, agencija svoje odluke objavljuje u Narodnim novinama i na svojim mrežnim stranicama te ih kroz priopćenja za medije nastoji približiti općoj javnosti. Kako bi rad agencije i materiju zaštite tržišnog natjecanja dodatno približili najširoj javnosti AZTN na svojim mrežnim stranicama objavljuje svoj mjesečni bilten AZTN newsletter u elektroničkom obliku, on se distribuira i zastupnicima Hrvatskoga sabora. Agencija je ujedno intenzivirala i aktivnosti vezano uz promicanje programa pokajnika koji u Hrvatskoj još uvijek nije dovoljno prepoznat i prihvaćen. Međutim, da se stvari i u ovom aspektu djelovanja agencije ipak kreću u dobrom pravcu govori i činjenica da su se agenciji nedavno, u ovoj godini obratili i prvi pokajnici. Zaključno kako je od kraja izvještajnog razdoblja koje pokriva ovo izvješće prošlo preko godinu dana smatram važnim naglasiti kako agencija u skladu sa financijskim i ljudskim resursima kojima raspolaže nastavlja aktivno djelovati na uklanjanju pravnih i činjeničnih zapreka koje poduzetnicima ograničavaju ili potpuno onemogućavaju pristup tržištu. Budući da se AZTN u potpunosti financira sredstvima iz državnog proračuna svoje aktivnosti prvenstveno usmjeravamo na ostvarivanje ključnih, strateških ciljeva koje smo u skladu sa raspoloživim resursima zacrtali programom rada agencije za razdoblje 2014.-2016. Također, s obzirom na činjenicu da agencija kao član europske mreže tijela za tržišno natjecanje ima obvezu djelovati sukladno uredbi 1/2003 o primjeni propisa o tržišnom natjecanju sadržanim u člancima 101 i 102. Ugovora o funkcioniranju Europske unije i Uredbi o kontroli i koncentracija br. 139 iz 2004. agencija svoje aktivnosti mora usklađivati sa potrebama Europske komisije. Stoga opseg poslova AZTN-a, osobito kada je riječ o nadzoru ponašanja velikog broja poduzetnika na svim tržištima za malu institucija kakva je agencija sa 50-ak ljudi pa makar … [[Govornik se ne razumije.]] vrhunskim ekspertima nije malen. Međutim, nadamo se da smo Izvješćem o radu agencije za 2014. godinu pokazali ovom Visokom domu i hrvatskoj javnosti da rad agencije na zaštiti i promicanju tržišnog natjecanja bitno unaprjeđen te da činimo sve što AZTN u okviru svojih ograničenih ljudskih i financijskih resursa realno može. Drugim riječima, nastavljamo sa sankcioniranjem svih naročito najtežih oblika kršenja propisa o zaštiti tržišnog natjecanja od strane poduzetnika a naročito onih koji nanose izravnu štetu potrošačima koristeći pri tome mogućnost nenajavljenih pretraga. Riječ je ovdje prije svega o kartelima koji cijene prema izračunu Europske komisije neopravdano podižu za 25 do 30% u odnosu na cijene na tržištu na kojem postoji učinkovito tržišno natjecanje. Naime, ono što uvijek moramo imati na umu jest činjenica je temeljna svrha i sama bit, samo srce propisa o zaštiti tržišnog natjecanja zaštita interesa potrošača na način da se kroz učinkovito tržišno natjecanje između poduzetnika potrošačima osigura mogućnost izbora proizvoda i usluga prema cijeni i kvaliteti. Hvala.
Hvala. Imamo jednu repliku na vaše izlaganje. Uvaženi zastupnik Ivan Vilibor Sinčić.
Hvala vam gospodine potpredsjedniče. Htio bih upitati predstavnika AZTN-a, dakle koje su to najčešće sankcije koje dajete, odnosno kakva je povratna informacija. Kada vi date sankciju izvrši li se ona ili ako se ne izvrši kakva je kazna za neizvršavanje? Hvala.
Upravno kazneno djelo o kojima govorimo a to su praktički novčane sankcije koje imaju takav naziv zbog svoje specifičnosti jer ih izriče ustvari tijelo koje nije sud. I tako je to u Europskoj uniji svugdje. One se izvršavaju. Dakle, u samoj odluci, u samom rješenju u kojem agencija utvrđuje povredu propisa o zaštiti tržišnog natjecanja ona ima, u izreci se kaže da se zabranjuje svako buduće takvo ponašanje. Dakle ako se, ako dođe do novog kršenja agencija će pokrenuti novi postupak. Što se tiče uplate upravno kaznenih mjera u državni, one idu direktno u državni proračun uglavnom tu je, tu poduzetnici te novčane iznose uplaćuju. Naime, oni imaju mogućnost da ih uplate ili odmah, čim dobiju rješenje, pa mogu pokrenuti upravni spor. Međutim ako izgube, ako ne uplate odmah a izgube upravni spor, tada će morati tu upravnu kaznenu mjeru uplatiti sa zateznim zajedno sa zateznim kamatama što im značajno otežava s obzirom i na trajanje postupaka pred Visokim upravnim sudom. Iako je Visoki upravni sud, moramo to priznati bitno ubrzao donošenje svojih presuda. Nadam se da sam odgovorio ali ako treba dopuniti ću. Hvala.
Hvala. Idemo sa raspravom. Prvi klub je SDP-a, uvaženi zastupnik Ivo Jelušić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege. Nastojat ću u svojoj raspravi dvije stvari prvo ne potrošiti cijelo vrijeme jer vidim da nije baš preveliki interes za raspravu. I drugo, ne ponavljati one podatke ili neke činjenice o kojima je govorio gospodin Cerovac i kao predsjednik u ime agencije. Ovo je u stvari 2014. godina o kojoj raspravljamo, o čijem o izvještaju za 2014. je prva ako mogu tako reći godina, cjelovita godina gdje je agencija radila ako mogu reći novim načinom rada ili sa nekim novim nadležnostima. Dakle, u 2013. smo ušli u EU, s time da je agencija dobila i novu pozivnicu i neke nove zadatke i ovlasti. Neke smo mi našim zakonima prebacili u Ministarstvo financija, tako da je u stvari 2014. godina u kojem agencija radi u okviru istih ovlasti, u okviru istih zadataka u koje radi i dan danas. Dakle, to je prva godina na kojoj tako radi. Podsjećam da smo sve aktivnosti vezano za zaštitu tržišnog natjecanja u potporama prebacili u Ministarstvo financija, ali dakle agencija je dobila neke nove zaduženja pa govorio je gospodin Cerovac dakle u okviru ukupno dakle gdje god postoji tržno natjecanje u svim sektorima ne samo u gospodarstvu, pa i u bankarskom sektoru itd. Dakle, agencija je dobila nove zadaće, nove ovlasti, nove mogućnosti. Odmah u startu moram reći da po našoj ocjeni da je agencija radila dobro, kvalitetno i mi ćemo svakako podržati ovaj izvještaj. Kad pogledamo podatke samo u zadnjih par godina, jer uvijek ako hoćeš ocjenjivati nečiji rad treba komparirati da prethodnom i prethodnim godinama. Vidimo da je agencija zaista i kvantitativno napravila ogroman napredak na bolje. Dakle, negdje 2010., jedanaeste, dvanaeste broj riješenih predmeta se svodio negdje ja sad imam točne brojke ali ih neću ovdje citirati, negdje između 300 i 400. Dakle, tristotinjak da bi u 2013. već to išlo na 680 i sada na 600, skoro 40, 639 ali bez potpora koje su prešle u Ministarstvo financija. Dakle, kada bi usporedili 2014. sa 2013. vidjeli bi da je u stvari agencija riješila više predmeta u segmentu čistog zaštite tržnog natjecanja za negdje oko tridesetak posto. Prošli put kada smo raspravljali o radu agencije, o njenom radu za 2013. godinu ja sam postavljao pitanje. Dakle, uvijek imamo podatke koliko je riješenih predmeta, ali ne i koliko je neriješenih jer i to je neki podatak. Međutim, vidim da od tada je agencija to akceptirala i danas je gospodin Cerovac o tome govorio, da je u stvari agencija u biti i nema klasičnih neriješenih predmeta, da ih ona rješava promptno u okviru zakonskih, dakle mogućnosti, odnosno zakonskih ograničenja, a to je mislim 4 mjeseca. Prema tome, u tom smislu, dakle agencija je možemo reći vrlo ažurna a što se vidi po broju riješenih predmeta. Ono što je pogotovo bitno, a to vidimo da agencija također radi, dakle na tzv. ako mogu reći preventivnom djelovanju, dakle da cilj agencije nije da samo sankcionira one prekršioce i da joj to bude svrha rada. Dakle, uočavati prijestupnike i njih kažnjavati, nego prije svega da vidi svoj smisao rada u tome da nema ili da ima što manje kršenja tržišnog natjecanja i da djeluje preventivno. I zaista ja mislim da je to dobro, jer nama je u cilju i zato i je agencija da nema, da ne postoji kršenja tržišnog natjecanja, da bi se ono tražilo po svaku cijenu i sankcioniralo i da bi agencija samo bila tu zbog sankcija. Ono što je također bitno reći da je agencija, dakle dobila i nove ovlasti u nekim drugim, dakle segmentima ja sam spomenuo bankarstvo ali i u svim drugim. I mislim da bi tu trebalo tražiti daleko više područja i agencija sama u svom radu, dakle da izađe iz onog klasičnog tržnog natjecanja, dakle iz klasičnih sektora i da uđe u ova nova. Mislim da se tu možda još dovoljno nije ušlo ali tu prostora još uvijek ima. Jer pri tome imajući u vidu da je vrlo teško ne samo u ovom segmentu nego bilo kojem pronaći čisto kršenje jer ono je, postoji samo tamo gdje ima nekakav dokaz papirnati gdje je dokument itd. Međutim, ono gdje je teško uočiti, a ima sigurno kršenje tržnog natjecanja to je tamo gdje ne postoji nikakav pisani sporazum ili dogovor, a on de facto postoji na nekakvoj usmenoj formi postignut negdje na ručku ili u kafiću i de facto vidimo da djeluje nekakav sporazum, nekakvo dogovaranje, ali naravno njega nema nigdje napisano. Uostalom pogledajmo, evo ja sam ga malo prije spomenuo bankarski sektor. Mi imamo danas u svijetu povijesno najniže kamatne stope. Nismo primijetili da je u Hrvatskoj baš došlo do velikog sniženja kamatnih stopa onoliko koliko smo očekivali. I dan danas kamate, prosječne kamate na stambene kredite oko 5%, a kapital je pojeftinio u svijetu. Dakle, banke se mogu puno jeftinije zadužiti nego što je to bilo prije jer sam rekao nikad niže kamatne stope nisu bile. S druge strane ako se čak i te banke financiraju iz domaće akumulacije, iz domaće štednje opet pogledajte ako idete oročiti 50 000 eura kamata je ispod 1% kad oročavaš. Ali ako uzimaš 50 000 eura stambenog kredita kamata je oko 5%. Dakle, veliki je tu prostor za zaradu banaka oko 4% i to sve, dakle kao da se dogovaraju. Sve su im kamatne stope tu negdje, sliče, sve njihove ponude liče ko jaje jajetu. Dakle, definitivno je da tu postoje stanoviti dogovori, da to nije čista tržišna utakmica, ali siguran sam da nisu toliko ludi da bi to sjeli, zapisali, napravili sporazum pa objavili, pa da agencija ih može sankcionirati. Ali da, po mom mišljenju kršenja tržišne utakmice ima na ovaj način da se prečutno dogovaraju, a da to nema svoju formu onako kako bi bila jasno prepoznatljiva. Dakle, agencija je prije svega tu da štiti, dakle tržišnu utakmicu da osigura neometano djelovanje tržišta, da spriječi dakle da osigura ravnopravnu utakmicu na tržištu, da bude nekakav tržni sudac. S druge strane da štiti, dakle poduzetnika od poduzetnika da stvara iste uvjete rada. Ali u konačnici bi to barem ono što je nama bitno i što je nama najinteresantnije sve to treba biti u funkciji zaštite građana da građanima zbog toga bude povoljnije. A nema dogovaranja zašto? Da građani ne bi plaćali ceh tog njihovog dogovora, da bi njima usluga bila ili roba bila što jeftinija. Prema tome, samo u tom smislu dakle mi želimo i gledamo dakle rad agencije, koliko ona svojim djelovanjem utječe to da građanima bude sve te usluge i robe koje se nude kako da kažem povoljnije, dostupnije i da tržište u tom smislu djeluje da bude u funkciji građana, a ne u smislu dogovaranja poduzetnika. Jedna dobra stvar koju je sigurno napravila agencija u ovoj godini odnosno u godini u kojoj razmatramo 2014. godina to je riječ o osiguranju. Tu vidimo da je agencija svojim aktivnostima osigurala ako mogu tako reći dodatnu liberalizaciju tržišta kod osiguravajućih kuća i pad naprosto cijena osiguravateljskih usluga, negdje oko 590 milijuna manje su premije osiguratelja što je naravno direktno otišlo na korist ili ako mogu tako reći u džepove građana odnosno onih koji se osiguravaju bez obzira jesu li to građani ili su to trgovačka društva. Naravno da je teško kao što sam maloprije rekao uočiti određena netržišna ponašanja ili dogovaranja tamo gdje ona nisu napisana ali ne znam tu treba možda tražiti mogućnost da se vidi dakle kako agencija tu može imati veće instrumente da tu djeluje jer naravno da je vrlo loše kada postoji monopol nečiji ali jednako je tako loše ili još gore kada postoji oligopol kada se njih par dogovara pa opet na štetu građana. Sve u svemu možemo reći sa apsolutnom sigurnošću da je agencija odradila dobar posao, da je odradila vrlo kvalitetan posao, da je odradila više posla, a sa manje ljudi nego što je imala prethodne godine. To je također za pohvalu. To je odradila na izuzetno visokoj stručnoj razini jer vidimo da je broj predmeta onih koji su pali ako mogu tako reći na Upravnom sudu vrlo, vrlo mali i to ne samo te godine nego i prethodne. Dakle agencija to radi vrlo stručno i kvalitetno. Da ih previše ne hvalimo uvijek može biti još bolje i nadam se da će u svom daljnjem radu nastaviti sve ovo što je dobro nastaviti i dalje ali i tražiti prostor za poboljšanje i da će sve to biti na korist svih nas građana u čijem je to u konačnici i interesu. Hvala lijepo.
Hvala. Sljedeći je klub HNS-a i uvažena zastupnica Anka Mrak Taritaš.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, poštovane kolegice i kolege. Pred nama je Izvješće Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja za 2014. godinu. Kad imate izvješće ovakve jedne agencije onda tu postoji niz brojki. Naravno iako ja volim brojke i bi se uvijek referirala na njih no međutim ja bih iskoristila ipak ovu priliku da se referiram na tri teme djelatnosti koje ove agencija radi. Prvo, djelatnost koju ona radi i koju ona čini to je preventivno djelovanje, ali to je djelovanje u času kada se propisi donose. I to je značaj jedne agencije. Dakle, naši građani kad nas slušaju onda vide kroz ovo vrijeme da raspravljamo o nizu agencija i zasigurno se pitaju ono što se i mnogi među nama pitaju što je smisao postojanja ovakve jedne agencije, koju korist od postojanja agencije imam ja kao građanin Hrvatske i što ja tu dobivam? I zbog toga je važno naglasiti i naglasiti ću dakle tri teme. Prva tema je to preventivno djelovanje. Preventivno djelovanje je djelovanje agencije u fazi kad se propisi pripremaju. Ako dobro djelujete u fazi kad se propisi pripremaju bez obzira da li je to na lokalnoj razini i pritom mislim državnoj ili je u sklopu EU onda je tu važno i značajno da djelujete jer je to prva preventiva koju vi možete učiniti da zaštitite lokalno tržište. I stoga upozoravam na jedan europski propis, a riječ je o naknadama za platne transakcije korištenjem kartica. Bez obzira da li su one debitne ili kreditne utjecanjem na jedan takav propis iz ovog se izvješća vidi ušteda koja može biti u proračunima svih onih koji kartice koriste, a naravno da je to velika količina nas. Drugo, djelovanje agencije je djelovanje u odnosu na tržište reguliranja tržišta. I tu vidite utjecaj na horizontalne sporazume, utjecaj na vertikalne sporazume. Utjecaji na horizontalne sporazume su vrlo interesantni, usluge privatne i tjelesne zaštite, tržište najma nautičkih vezova i pružanje ortodontskih usluga. Iz ovog izvješća koje je za 2014. je agencija već rekla da je odmah početkom 2015. kazne u iznosu od 7,6 milijuna kuna izrekla i bit će zanimljivo vidjeti u Izvješću 2015. koliko je tih kazni stvarno naplaćeno. Jer kad usporedite kazne koje jesu i ono što agencija iz državnog proračuna koristi za svoje djelovanje dakle ona je negdje na 12 milijuna kuna, a već je početkom 2015. 7 milijuna kuna kazni izrekla. Jednako tako ono što je posebno značajno za naglasiti i to svi imaju vjerojatno u svojim sredinama a to je zlouporaba vladajućeg položaja. Ta zlouporaba vladajućeg položaja je krasan primjer u Gradu Zagrebu dakle Vodoopskrba i odvodnja d.o.o. koja je to koristila. Djelovanjem agencije je to prestalo. I jednako tako se to isti čas vidjelo u mogućnosti ugradnje vodomjera i mogućnosti očitavanja i na području Grada Zagreba. Jer kad vi vidite Vodoopskrba i odvodnja isti čas to čitate kao neko tijelo koje pruža uslugu no međutim ono se stvarno tu postavljalo, koristilo taj svoj vladajući položaj. I treća tema je tema ovih upravno kaznenih mjera. Kad vi vidite upravno kaznene mjere onda one malo grubo i zvuče no međutim tu je jednako tako i iz njih se treba iščitati ono preventivno. Kad kaznite jednog da se zapravo tu u cijelom klasteru tih koji se dešava to ne ponavlja. Jednako tako ono što je zgodno iz ovog izvješća vidjeti i ono što će biti interesantno vidjeti kad dođe izvješće za 2015.a to su ove nenajavljene pretrage. Dakle mi svi djelujemo na način da je ovo tržište relativno malo, da isti čas se zna kad je djelovanje u jednom djelu, no međutim ono što je i rekao ravnatelj a to je tema forenzike koja je osigurana u 2014. Tu se spominje i jedna konferencija koja je bila u 2015.koja je bila na tu temu i bit će vrlo zanimljivo vidjeti dalje način tih nenajavljenih pretraga. Ono što klub HNS-a će podržati ovo izvješće, ali ono što još jedanput želim naglasiti i ono što je izuzetno važno. Kada imate agenciju koja svojim radom, svojim djelovanjem zaista direktno utječe na naš svakodnevni život koji se može iščitati i iz uštede koja je u kućnom budžetu onda bi izuzetno bilo dobro da rad te agencije bude i više u javnosti prezentiran. Stoga bih ja voljela da ono što je u uvodu ovog izvješća rečeno, kaže izvješće je napravljeno da se prikaže političkoj, i gospodarskoj i stručnoj javnosti ono što bi zaista trebalo učiniti i napraviti napor dalje a to je da rad agencije i sve ono što je agencija napravila a mi to iščitavamo dakle iz proračuna svojih kućnih budžeta da javnost više zna, jer kad bi javnost više znala onda bi i mi svi zajedno imali i razumijevanja i znali zašto su ovakve agencije potrebne. Ovo je jedno od agencija iz koje se točno iščitava njena uloga i značaj za svakog građana ove države. Stoga će klub HNS-a ovo izvješće podržati. Hvala lijepo.
Hvala. Slijedeći za raspravu je Klub zastupnika MOST-a uvaženi zastupnik Miro Bulj.
Hvala lijepa gospodine predsjedavajući. Gospodine ravnatelju evo na temelju navedenog izvješća vidljivo je povećanje posla koje agencija provodi kao i vaš predani rad na kvaliteti odrađenog posla poglavito u suradnji sa Europskom komisijom te izuzev primjene hrvatskih pozitivnih propisa i sustavna primjena prava stečevine u EU. Nažalost unatoč postignućima, uštedama i racionalnijem trošenju proračunskih sredstava bolje nego prethodnih godina najsporniji element samog izvješća je proračun agencije iz koje je vidljivo da su proračunska sredstava troše namjenski no ne i u potpunosti racionalno. Agencijom upravlja Vijeće, ono broji 48 zaposlenika raspoređenih u dva ureda i dva sektora dok se sektori još dijele na 8 odjela i 1 odsjek. Nastavno rečeno smatramo da trošak zaposlenika koji je uvelike prelazio državni prosjek proizlazi iz prevelikog broja rukovodećih, rukovodećeg osoblja unutar same agencije. Podsjećamo da stavka rashoda zaposlenih njih 48 iznosi nešto više od 9 milijuna kuna od čega je 7 milijuna kuna, 7 milijuna i 800 tisuća izdvojen za bruto plaće zaposlenika što je po prilici prosječni mjesečna bruto plaća od 13 588 kuna i da … nadilazi državni prosjek. Još jednom je potrebno naglasiti da zakupnina za sami prostor košta znači 111 887 kuna mjesečno. Sigurno može biti puno manja i tako značajno manje opterećivati proračun ove regulatorne agencije koja se isključivo financira iz sredstava državnoga proračuna. Te naglašavam da agencija ističe kako skrbi o racionalnom trošenju sredstava za putne naloge koji su nužni zbog suradnje unutar istovrsnih tijela EU, a podredno propušta uočiti nelogičnosti ovih izrazito velikih stavki. Smatramo da je pozitivno što se velika važnost pridaje edukaciji kako zaposlenika tako samih članova vijeća pa se na 127 stranici izvješća navodi da u skladu sa financijskim mogućnostima agencija posebnu vrijednost daje kontinuiranom dodatnom obrazovanju i stručnom usavršavanju svojih radnika. Treba spomenuti jedinstveni i obavezni oblik internog usavršavanja Intereduca putem kojeg članovi Vijeća za zaštitu tržišnog natjecanja i djelatnici stručne službe agencije međusobno razumijevaju znanje o najnovijim propisima, trendovima, postupanjima i konkretnim odlukama u području zaštite tržišnog natjecanja. Tijekom 2014.godine kroz 9 mjeseci, 9 je predavanja obrađeno i prezentirano je kroz konkretne predmete koje je vodila Europska komisija i koji su imali sudski epilog. U 2014.godini predstavnici agencije sudjelovali su i na seminarima i konferencijama iz područja zaštite tržišnog natjecanja u Hrvatskoj i inozemstvu. Ovdje se posebno ističe u seminari OECD-a, Regionalnog centra za tržišno natjecanje u Budimpešti koji tradicionalno pruža financijsku potporu ovakvom sustavu obrazovanja sudionika zemalja koje nisu članice OECD-a. Stoga zaključno želimo napomenuti da je ova agencija o kojoj ovise daljnja uspostava i održavanje kvalitetnog modela slobode tržišnog natjecanja slijedom navedenoga od izuzetne je važnosti sama edukacija zaposlenika kako u Hrvatskoj tako i u inozemstvu je potrebno da dođu kvalitetne preraspodjele sredstva koje se iz proračuna dodjeljuju agenciji i to na način da se revidiraju gore uočene nepravilnosti te eventualni višak preraspodjele na edukaciji i međunarodnoj suradnji. Kad govorimo o onome izvješću i cilj ove agencije znači zaštita tržišnoga natjecanja prije svega u stvaranju koristi za potrošače, jednake uvjete za poduzetnike zaštiti se od monopola što u Hrvatskoj ne djeluje baš da nemamo monopoliste. Dosada je, ne kažem da agencija nije imala nekakve pomake i u 2014.godini, vidimo da je povećan značajno broj rješenja u predmetu u odnosu na 2013. godinu, 31% je povećanje, znači ima nekakvih i pozitivnih efekata. Međutim, ova agencija može biti puno racionalnija po pitanju financijskih stvari i puno operativnija. Jer preskup je ovaj prostor, očito ja ne znam kakav je to prostor da se mjesečno ovoliko izdvaja. Ja mislim da će trebati samo uštede i unutar tih ušteda ova agencija smanjenju broja zaposlenih u agenciji da bi se mogla isti posao uz edukaciju napraviti kao što je i do sada rađeno. Hvala lijepa.
Završnu riječ, gospodin Mladen Cerovac, predsjednik Vijeća za zaštitu tržišnog natjecanja.
Hvala gospodine predsjedniče. Samo nekoliko riječi, neću vas dugo zadržavati, imali ste dug dan. Riječ je o troškovima za zaposlene. Ja ću vam reći, moja plaća ako vas zanima bez dodatka onih 0,5% za svaku godinu rada a imam ih 40 godina iznosi 14 tisuća kuna. Ovi prosjeci o kojima se to govori, to su visoko stručni kadrovi, dakle mi nemamo tu srednje stručne spreme osim u našem … [[Govornik se ne razumije.]] i tamo rade ljudi sa višom školom, jednostavno te plaće su smanjenje i u skladu su sa uredbom o plaćama, odnosno sa Zakonom o plaćama u javnim službama. Što se tiče prostora mi plaćamo prostor zajedno sa, prostor u Zagrepčanki 12,5 eura po kvadratnom metru. S time da to je prostor Croatia Airlines. Mi smo pokušali pronaći način da ustvari država preuzme taj prostor međutim u ovom postupku restrukturiranja Croatia airlinesa nije se to do sada uspjelo napraviti. Pitanje je šta će biti. Taj prostor smo, nama je prostor idealan, odgovara nam. Iako pozivamo sve zastupnike, bilo bi dobro da najedanput netko i dođe u tu agenciju da vidi kako ta agencija izgleda iznutra, da vidi kakav je to prostor, da tu nema nikakvog luksuza, naprotiv. Mi sami radimo namještaj, dakle imamo čovjeka u agenciji koji srećom ima zlatne ruke pa povremeno pravi stolove koji su nam potrebni. Hoću reći, ovih 12,5 eura, dakle sa PDV-om, 10 eura je dakle zakupnina ulazi i pričuva koja iznosi nažalost u Zagrepčanki koja se neprekidno obnavlja iznosi gotovo 5 eura. Dakle niti, agencija tokom svih ovih godina koliko je tražila taj prostor selila se po Zagrepčanki gore, dole, sada konačno ima jedan cijeli kat, ima adekvatne prostorije koje su nam potrebne za održavanje glavnih i usmenih rasprava. Mi smo postepeno uložili u to nekih 500 tisuća kuna. Dakle nekakve selidbe bi bile neracionalne. Mi smo trenutno u pregovorima ponovno sa Croatia Airlinesom oko smanjenja te zakupnine, oni su već jedanput smanjivali i vidjeti ćemo šta će od toga biti. Tako da velim, pozivam gospodina Bulja da svakako dođe u agenciju i da vidi kako to izgleda. Biti će nam drago. Hvala lijepa.
Hvala. Zaključujem raspravu po ovoj točci dnevnog reda. Glasovati ćemo kada se steknu uvjeti. I sa ovim bi završili današnju sjednicu. I sutra nastavljamo sa 3. točkom dnevnog reda Godišnje izvješće Financijske agencije za 2014. godinu. Hvala.
Sljedeća točka je Godišnje izvješće o radu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja za 2014. godinu. Podnositelj izvješća je Agencija za zaštitu tržišnog natjecanja. Rasprava je zaključena. Sukladno prijedlogu Odbora za gospodarstvo dajem na glasovanje sljedeći zaključak: Prihvaća se Godišnje izvješće o radu Agencije za zaštitu tržišnog natjecanja za 2014. godinu. Molim glasujmo. Glasovanje je završeno. 134 glasa za, 1 suzdržan. Utvrđujem da je većinom glasova donesen zaključak kako ga je predložio Odbor za gospodarstvo. Poštovane kolegice i kolege, dobro jutro. Evo imamo u ime kluba uvažena zastupnica Dragica Zgrebec. Izvolite.