Pa ispred Kluba IDS-a zatražio bih 10-minutnu stanku.
Pa zbog čega?
Pa zbog ovih „recentnih“ događaja vezanih uz prilike u „3. MAJU“ odnosno u Hrvatskim škverovima. U ponedjeljak gospodine potpredsjedniče svoje kartele u Rijeci nije cvikalo 1172 radnika, a 1518 trećemajaca je od ničeg pokušavalo nešto napraviti. Danas su radnici na ulicama, a pitanje je da li će već sutradan biti na Zavodu za zapošljavanje, utoliko vas ja doista molim da mi date tih 10 minuta vremena da iznesem ono što smatram u ovom trenutku da je prvorazredna nacionalna tema. Ne rastava gospodina Keruma, to će možda biti sutradan kada dođe u pitanje njegovih 1500 zaposlenika, diljem Republike Hrvatske, nego u ovom trenutku mislim da je prvorazredna nacionalna tema sudbina koju vezujem uz poslovanje gotovo 3000 radnika, 1500 kooperanata, u „3. Maju“.
Hvala lijepo. Iz tih razloga vam ne mogu odobriti stanku, to je zapravo prijedlog za dopunu dnevnog reda. Ne mogu vam odrediti stanku, zbog toga idemo dalje.
Nećemo ići dalje, zato jer…
Idemo dalje. Idemo dalje na Prijedlog zakona o pravosudnoj akademiji. Predlagatelj zakona je Vlada Republike Hrvatske, prvo čitanje. Raspravu su proveli Odbor za pravosuđe i Odbor za zakonodavstvo, izvješća ste primili na sjednici. Ministar pravosuđa Ivan Šimonović. Izvolite dodatno obrazložiti prijedlog. Izvolite sjesti gospodine Kajin. Molim, nema stanke, izvolite ministre. Nema stanke, rekao sam vam, gotovo.
Poštovani gospodine predsjedavajući, poštovane zastupnice i zastupnici. Danas sam ovdje pred vama da zatražim podršku za Zakon o pravosudnoj akademiji. Nisam rekao da tražim podršku bez razloga. Naime, radi se o iznimno dalekosežnom zakonu, Zakonu koji na neki način uvodi tihu revoluciju u Hrvatsko pravosuđe po svojim dometima to je Zakon koji bi trebao u svojim konzekvencama obilježiti sljedeća desetljeća našega pravosuđa. Što su te velike novine koje donosi ovaj Zakon? Ja bih rekao dvije su ključne. Jedna je objektivne i transparentne kriterije za ulazak u profesiju sudaca odnosno državnih odvjetnika i drugo njihovu sustavniju i kvalitetniju izobrazbu. Dok će pitanje kvalitetnije izobrazbe trajati neko vrijeme, kasnije ću govoriti nešto o rokovima, pitanje objektivnih i transparentnih kriterija izbora za sudaca riješit će se odmah nadam se kada bude krajem ovog mjeseca ili početkom sljedećeg mjeseca u drugom čitanju usvojen jedan paket zakona koji uključuje ovaj Zakon koji je danas pred vama, Zakon o sudovima, Zakon o državnom odvjetništvu, Zakon o državnom sudbenom vijeću odnosno odgovarajuće izmjene i dopune. Što se same pravosudne akademije tiče ne radi se o novoj instituciji, Pravosudna akademija već sada djeluje u okviru Ministarstva pravosuđa kao Zavod, međutim, ovo je veliki iskorak jer Pravosudna akademija postaje neovisna institucija, ona se izdvaja iz Ministarstva pravosuđa. Glavna tijela koja će upravljati Pravosudnom akademijom su upravni odbor, programsko vijeće i ravnatelj sa dvoje zamjenika. Većinu i u upravnom odboru i programskom vijeću čine predstavnici koje biraju suci odnosno državni odvjetnici sami. Državni odvjetnici i suci su oni koji upravljaju u stručnom i upravnom pogledu pravosudnom akademijom. Pravosudna akademija ima i svoj neovisni budžet u iznosu od 30 milijuna 596 tisuća 323 kune, to je veliki iznos u ova vremena krize i recesije ali taj iznos potreban je za kvalitetno obavljanje poslova akademije. Akademija se kao ustrojbena cjelina sastoji od tri odjela. Jedan od njih je odjel koji omogućava dodatno obrazovanje vježbenicima, odnosno savjetnicima, ja bih spomenuo da zapravo već sada po ovim zadnjim promjenama Zakona o vježbenicima, vježbenici imaju daleko šire obrazovanje nego što su ih imali prije imaju obvezan broj sati koje trebaju odslušati, kroz ovu transformaciju vjerojatno će se njihov opseg obvezne nastave dodatno povećati. Drugi odjel, vjerojatno najvažnija novina jest Državna škola za pravosudne dužnosnike. U budućnosti svatko tko će željeti postati sudac odnosno državni odvjetnik trebat će završiti nakon što položi pravosudni još i tu školu. Naprosto trend i u Hrvatskoj i međunarodno obrazovanja općenito, pa i pravnog obrazovanja je takav da se postavljaju sve viši i viši obrazovni zahtjevi za pojedine profesije, povijesno bilo je vremena kada se moglo biti sudac i bez pravnog fakulteta, pa se onda tražio pravni fakultet, pa se onda tražio pravni fakultete i pravosudni, sada će tome biti dodata još i državna škola za pravosudne dužnosnike. To nije neka naročita Hrvatska novina i specifika, već 94. godine Vijeće ministara Vijeća Europe zaključilo je da treba proširiti i produžiti obrazovanje za suce odnosno državne odvjetnike i različite države članice tom su zahtjevu svojom dinamikom i reagirale, prema tome, mi imamo već više država koje imaju odgovarajuće institucije. I napokon treća ustrojbena jedinica odnosi se na cjeloživotno obrazovanje. Pravosudna akademija već i sada djeluje na cjeloživotnom obrazovanju sudaca odnosno državnih odvjetnika, i samo u ovoj godini različite vidove obrazovanja prošlo je preko 3000 kandidata. Sa uvođenjem ove Pravosudne akademije kao ambiciozne i samostalne institucije toga će biti još i više. Naravno najveća novina je Državna škola za pravosudne dužnosnike. Kako se u tu školu ulazi? U tu školu ulazi se na kompetitivnom principu i u nju mogu ući samo najbolji kandidati po objektivnim kriterijima. Kako utvrditi najbolje kandidate po objektivnim kriterijima? MI smo već sada uveli, jednim ranijim Zakonom koji je bio pred vama, pravosudni ispit, koji više nije prošla ili pao nego pravosudni ispit koji se boduje. Kandidat na anonimiziranom pismenom ispitu gdje onaj koji ocjenjuje ne zna čiji pismeni rad ocjenjuje osvaja određeni broj bodova, nakon toga izvlači kartice, odgovara na pitanja sve to skupa se boduje. Prema tome, kandidat na pravosudnom ispitu skuplja prema postignutim rezultatima određeni broj bodova. Kandidati koji imaju visoki broj bodova, i koji su zainteresirani za upis u Pravosudnu akademiju, nakon toga pristupaju psihološkom testiranju. Psihološko testiranje je isto novost traži se da kao i za cijeli niz drugih profesija, gdje je naročito važno da se radi o stabilnim ličnostima i u pravosudne profesije ulaze osobe koje su prošle, također naravno anonimizirano psihološko t3estiranje. Nakon toga slijedi strukturirani intervju. Tko provodi strukturirani intervju? Upisno povjerenstvo koje za one koji su zainteresirani za profesiju sudaca sačinjavaju 3 predstavnika koja odredi Državno sudbeno vijeće, a za državno odvjetničku profesiju one koje odredi Državno odvjetničko vijeće. Rezultat, dakle pravosudnog ispita plus tog strukturiranog intervjua je broj bodova koji je osvojio pojedini kandidat prema osvojenom broju bodova zainteresirani kandidati popunjavaju za tu godinu raspoloživa mjesta u pravosudnoj akademiji. Pravosudna akademija traje 2 godine. Te 2 godine nisu pretežno teorijska nastava nego praktična nastava koja se izvršava u okviru državnih odvjetništava, u okviru sudova, ali i u okviru drugih institucija. Bilo je pitanja kad smo radili na ovom prijedlogu zakona koji su dolazili iz naših kolega iz Državnog odvjetništva, odnosno iz sudstva, zašto još to dodatno 2-godišnje obrazovanje? Naprosto stoga što je postojala do sada ogromna razlika kod pojedinih ljudi koji su se pripremali za pravosudne dužnosti dok su neki imali kvalitetne mentore i nikakva Pravosudna akademija im nije bila potrebna jer su bili na dobrim sudovima i imali dobre mentore. Neki drugi imali su manje sreće i nisu imali organizirane programe dodatnog širenja obrazovanja, radili su samo rutinske poslove kao pomoćna radna snaga i na koncu bi dočekali svoje imenovanje za suce, odnosno zamjenike državnih odvjetnika, nedovoljno profesionalno pripremljeni. Što je također velika razlika? Velika je razlika da dosada oni koji su željeli ući u profesiju sudaca, odnosno državnih odvjetnika bili su u dosta neodređenom savjetničkom statusu neodređeno vrijeme i njihov način izbora nije bio objektiviziran. Dakle, ti nisi znao da ćeš kroz određeno vrijeme nakon što si položio pravosudni ispit, nakon što si bio savjetnik na sudu, odnosno na državnom odvjetništvu, doista dosegnuti svoj profesionalni cilj i postati sudac. Imali smo savjetnika koji su čekali 5, 7, 10 godina da postanu suci. Ovdje se zna, najbolji kandidati završavaju Pravosudnu akademiju i odmah nakon toga slijedi njihovo imenovanje. To ima dalekosežne implikacije jer i ljudima slabijeg imovinskog stanja jamči sigurnost da ako odgovore svojim profesionalnim obvezama kroz vrijeme školovanja u Pravosudnoj akademiji da po njezinom završetku dolaze i biti će raspoređeni na dužnosti sudaca, odnosno državnih odvjetnika. U vrijeme pohađanja Pravosudne akademije oni već imaju status viših savjetnika na sudovima, odnosno savjetnika u državnim odvjetništvima. Tijekom Pravosudne akademije mentori ocjenjuju njihov rad i napokon pristupaju završnom ispitu. Njihova konačna ocjena je zbroj ocjena koje su osvojili na pravosudnom ispitu, zbroj ocjena njihovih mentora i na koncu rezultata njihovog završnog ispita. Dakle, ukupni taj zbroj na kraju odražava njih i njihovu kvalitetu kao kandidate. Kao rezultat Pravosudne akademije svake godine imamo listu kandidata. Od najvećeg broja postignutih bodova prema nižima i imamo listu slobodnih mjesta na našim sudovima, odnosno državnim odvjetništvima. Oni koji se nalaze više na listi kandidata imaju prednost prilikom izbora raspoloživih mjesta u sustavu. Naravno ova je promjena vrlo dalekosežna i trebat ćemo imati jedno prijelazno razdoblje. Dakle, državna škola treba početi sa svojim radom 01.10.2010. godine. Prve dakle kandidate koji će završiti Pravosudnu akademiju možemo očekivati do kraja 2012., odnosno početkom 2013. Do 01. siječnja 2013. godine za ulazak u sudačku odnosno državno odvjetničku profesiju neće biti potrebna završena Pravosudna akademija. Međutim, već i sada promjenom u drugim zakonima zajamčit ćemo da premda neće imati ono obrazovanje koje će imati ovi kandidati koji završe Pravosudnu akademiju, već i ranije uvodimo objektivne i transparentne kriterije izbora, dakle i oni koji do 2013. idu bit će, koji su sada savjetnici ili netko drugi sa položenim pravosudnim ispitom, biti će selekcionirani za sudački, odnosno državno odvjetnički poziv kroz kompetitivne pismene testove koji će se također pisati anonimizirano pri čemu će ocjenjivači ocjenjivati testove, a da ne znaju čiji test ocjenjuju. I napokon jedno pitanje koje je mučilo one kandidate koji su položili tzv. stari pravosudni ispit, oni koji su položili pravosudni ispit koji je bio samo prošao ili pao i nisu imali priliku osvajati bodove. Da li su ti ljudi onda isključeni iz mogućnosti ulaska u Državnu školu za pravosudne dužnosnike? Nisu, oni će samo morati pisati test praktičnih znanja i oni će također onda moći konkurirati za mjesta u Pravosudnoj akademiji. Još jedanput bih htio naglasiti prije nego što završim da je ovo vrlo veliki zahvat. Da je ovo zahvat koji mijenja arhitekturu našeg pravosuđa za dugo vremensko razdoblje, da je iznimno važno da se u Saboru postigne konsenzus oko ovog pitanja jer će konzekvence primjene ovog sustava prelaziti mandat jedne pa i više Vlada. I isto tako bih htio naglasiti da smo otvoreni na sve sugestije oko unapređivanja ovog teksta zakona, on je, njegov sadašnji nacrt, izrađen je u suradnji i sa predsjednikom Vrhovnog suda Hrvatinom i državnim odvjetnikom Bajićem no nakon prvog čitanja dodatno će biti organizirana javna rasprava koja će uključiti širi krug i sudaca i državnih odvjetnika. Hvala vam lijepo.
Hvala. Odbor za zakonodavstvo, Odbor za pravosuđe. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HDZ-a, gospođa zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, državni tajniče sa suradnicima. U sklopu pregovaračkoga poglavlja 23. - Pravosuđe i temeljna prava, prema ocjenama i preporukama Europske komisije, te prema preuzetim obvezama Republike Hrvatske, Republika Hrvatska se obvezala uvesti objektivne i transparentne kriterije za ulazak u pravosudnu profesiju, te redefiniranje načina izbora i uloge Državnog sudbenog vijeća i Državno odvjetničkog vijeća. U odnosu na Državno sudbeno vijeće i na Državno odvjetničko vijeće i njegovo oslobađanje od njegovog utjecaja zakonodavne vlasti, raspravljali smo u okviru rasprave o nacrtu ustavnih promjena, a čini mi se da ćemo raspravljati i rasprave o tome biti još također u raspravi o ustavnim promjenama. U pitanju imenovanja sudaca i državnih odvjetnika, kao uvod u pravosudnu karijeru je obveza kandidata na završavanje državne škole za pravosudne dužnosnike, a koja bi se sukladno pregovaračkom stajalištu za poglavlje 23. trebala početi s radom tijekom 2010. godine. Da bi se to ostvarilo, potrebno je osigurati zakonodavni okvir. Državnu školu zakonski smo već uveli kao uvjet za imenovanje sudaca Prijedlogom zakona o izmjenama i dopunama Zakona o sudovima koji je u ovom Saboru prošao prvo čitanje. I kao što smo čuli od ministra, trebao bi se naći u paketu sa konačnim prijedlogom, dakle u Zakonu o izmjenama i dopunama Zakonom o sudovima, Zakonom o Državnom sudbenom vijeću, Zakonom o Državnom odvjetništvu i konačnim prijedlogom ovoga zakona. Drugi korak u formiranju zakonodavnog okvira je zakon, prijedlog kojega je danas pred nama u prvom čitanju, dakle Prijedlog Zakona o Pravosudnoj akademiji u okviru koje će djelovati i Državna škola za pravosudne dužnosnike. Klub Hrvatske demokratske zajednice podržava donošenje ovoga zakona, kao evoluciju u daljnjem postizavanju zacrtanih ciljeva pravosudnih reformi koji su započeli 2005. godine i Strateške studije za izradu jedinstvenih, objektivnih i transparentnih kriterija za ulazak u sudačku i državno odvjetničku profesiju i osnivanje Državne škole za pravosudne dužnosnike koju je Vlada Republike Hrvatske donijela u prosincu prošle godine, jer njime ispunjavamo pregovaračko mjerilo, ali prije svega iz razloga iz kojeg provodimo pravosudne reforme, a to je postizanje nepristranog, učinkovitog profesionaliziranog pravosuđa, koje je temelj vladavine prava svake demokratske države. Samo dobro educiran sudac, sudac sa čvrstim legitimitetom transparentnog i objektiviziranog izbora, može biti neovisan u političkom smislu, može biti autoritet u sudnici i izvan sudnice, može biti neovisan od utjecaja političkih, medijskih ili utjecaja krupnog kapitala. Vlada Republike Hrvatske ovim se zakonskim prijedlogom odlučila prihvatiti preporuke neovisnih eksperata Europske unije, te sudačku školu ustrojiti u okvire postojeće Pravosudne akademije, koja sustavno jačanjem kadrovskog i financijskog kapaciteta, poboljšava kvalitetu i kvantitetu svoje djelatnosti na stalnom stručnom usavršavanju već imenovanih sudaca i državnih odvjetnika, kao odnedavno, kao što smo čuli od ministra i provođenje vježbeničkog programa. Ovim se zakonom ukratko predlaže Pravosudnu akademiju izdvojiti iz Ministarstva pravosuđa i osnovati je kao neovisnu instituciju koja će provoditi stručno obrazovanje vježbenika, početnu izobrazbu i osposobljavanje kandidata za samostalno, odgovorno, neovisno i nepristrano obnašanje pravosudne dužnosti i kontinuirano usavršavanje već imenovanih pravosudnih dužnosnika. Osnivač Pravosudne akademije, bila bi po ovom zakonu Vlada Republike Hrvatske, a prava i dužnosti osnivača obavljat će Ministarstvo pravosuđa. Dakle i kao poseban odjelu u okviru akademije ustrojila bi se Državna škola za pravosudne dužnosnike. U okviru upravljačkom sustavu i programskom, Pravosudne akademije predviđa se upravno vijeće, ravnatelj i programsko vijeće. Dakle, u upravnom vijeću predlaže se da ga čine po položaju predsjednik Vrhovnoga suda, predsjednik, glavni državni odvjetnik, predsjednik Državnog sudbenog vijeća, predsjednik Državno-odvjetničkog vijeća i četiri izabrana člana na četiri godine, od kojih bi jedan bio sudac Vrhovnog suda, jedan državni odvjetnik, zamjenik glavnog državnog odvjetnika i dva predstavnika sveučilišnih nastavnika pravnih znanosti. Držim da je ovaj sastav upravnog vijeća dobar, jer predstavlja, jer je u njemu sam vrh pravosuđa ojačan pravnom znanošću. Otvaram dvojbu evo ovdje danas i dajem na razmišljanje, da li u ovom tijelu zadržati kao što je do sada bilo i predstavnika Parlamentarnog odbora za pravosuđe. Naime, do sada je predstavnik Parlamentarnog odbora za pravosuđe bio član savjetodavnog Vijeća akademije, kao i savjeta za praćenje provedbe Strategije reforme pravosuđa? Da li ovo drugo tijelo još postoji? Ne znam, ali mogu reći da je moje iskustvo kao ministrice, držala sam tada važnim da Parlament bude upoznat i na neki način nadzire provedbu važnih strateških dokumenata i odluka koje je donio, a da pri tome ima i uvid u potrebu eventualnog širenja zakonodavnog okvira. No, to ne držim neophodnim, ali ukazujem na to da se razmisli. Programsko vijeće također je sastavljeno od sudaca i državnih odvjetnika i sveučilišnih nastavnika i to je dobar spoj iskusnih praktičara i predstavnika znanosti. Dakle, pozdravljamo dobru namjeru i podupiremo donošenje predloženog zakona uz nekoliko napomena i dvojbi koje sugeriramo evo kao što nas je ministar pozvao na poboljšanje ovoga zakonskoga teksta. Dakle, prvo u članku 2. držim da je stavak 2. i 3. nepotreban. Naime, nepotrebno je isticati posebnu suradnju s Pravnim fakultetima, jer će se ona dogoditi kroz upravno i programsko vijeće, a ukoliko bi to ostalo onda bi trebalo posebno naznačiti i precizirati u okviru toga i suradnju sa sudovima i državnim odvjetništvima, možda na isti način. U članku 4. odredbi da akademija ima svoj proračun kao ustanova, valjalo bi navesti izvore financiranja ili to spojiti sa člankom 43. Posebno mi se značajno čini urediti djelatnost akademije. Ako je ovaj zakon osnivački akt akademije tada taj zakon treba definirati djelatnosti a ne prepuštati da se one mogu utvrđivati statutom koliko se široko to hoće pa predlažem da se odredi točna djelatnost zakonom i da se u nju doda da može se baviti izdavačkom djelatnošću ili organizirati druge edukacijske aktivnosti, dakle ono što je naznačeno na kraju u članku 43. U članku 12. stavak 2. i 3., dakle to su detalji o načinu rada unutar akademije i držim da bi ih se moglo prepustiti statutarnom uređenju i pritom spojiti članak 11. i 13. Članak 14. i 21. koji govore o naknadama troškova treba spojiti u jedan članak ili ih terminološki uskladiti jer se radi o istim troškovima u slučaju programskog vijeća i upravnoga vijeća. Ono što također držim važnim a to je u članku 15. i 20. da je nelogično da upravno vijeće potvrđuje godišnji program rada akademije kao više tijelo a programsko vijeće kao niže tijelo da potpuno samostalno donosi opći program usavršavanja. Ako sam ja dobro razumjela distinkciju između ova dva programa za mene bi bilo logičnije da upravno vijeće potvrđuje opći program usavršavanja a da godišnji program samostalno donosi programsko vijeće ili da oba programa potvrđuje upravno vijeće. Dalje, upozoravam na odredbu članka 25. koji kaže da se natječaj raspisuje na temelju plana potrebnih sudaca za jednu godinu. Ovo bi trebalo o ovome razmisliti iz razloga što obrazovanje u državnoj školi traje dvije godine pa prvi kandidati izlaze nakon dvogodišnje edukacije i možda bi plan potreba sudaca trebalo bazirati na dvije godine a također jasnije odrediti da li se natječaj raspisuje za ulaz u državnu školu za točno određeno sudačko mjesto ili za zbir potrebnih sudaca na području jedne ili više županija. Dakle, to bi trebalo preciznije i jasnije definirati. Posebno ukazujem na koliziju članaka 26. i 28. Dakle, članak 26. kaže da se na taj natječaj može prijaviti svaka osoba koja je hrvatski državljanin i ima položeni pravosudni ispit. Međutim, to jednostavno nije točno jer članak 28. kaže da se na taj natječaj može prijaviti osoba koja je ostvarila 70 bodova na pravosudnom ispitu ili na dodatnom ispitu onih kandidata koji su polagali pravosudni ispit po tzv. starim kriterijima. Dakle, uvjet za natječaj je hrvatsko državljanstvo, pravosudni ispit i 70 bodova na tom pravosudnom ispitu, pa tu su direktnoj koliziji ta dva članka. Nadalje, stipulacija u članku 28. trebalo bi ju pojasniti i bolje formulirati. I još nešto, rabiti termine ispit jer se rabe termini ispit ili razgovor. Ovo ne može biti razgovor, to je dakle ispit koji uvjete, pitanja, opseg toga ispita donosi programsko vijeće i potvrđuje upravno vijeće. Dakle, radi se o klasičnom ispitu, ne treba naglašavati da je on pisani jer je on jedini, nema pisanog i usmenog. Prema tome, treba reći ispit. I treba još nešto naglasiti, da se psihološki test koji jest eliminacijski test a i ispit koji jest eliminacijski ispit mora polagati sukladno Pravilniku o sadržaju i metodama koje utvrđuje upravno vijeće. Dakle, to treba naglasiti kod odredbe o polaganju o psihološkom tekstu i o polaganju ovoga ispita. Također, u članku 42. trebalo bi utvrditi okvirne kriterije po kojima se odlučuje o odabiru kandidata za program stalnog usavršavanja dužnosnika. Naime, ovim zakonom ako hoćemo postići transparentnost onda bi trebalo pokušati barem još donekle objektivizirati te kriterije. Evo, i samo još nešto. Ostaje pitanje da li bi ovim zakonom bilo potrebno riješiti i makar minimalne uvjete za ravnatelja Pravosudne akademije jer sukladno Zakonu o ustanovama određuje se da se uvjeti utvrđuju zakonom odnosno osnivačkim aktom a što bi bio ovaj zakon. I na kraju jer vidim da vrijeme izlazi prijedlog zakona koji je danas ovdje pred nama dobra je osnova za realizaciju strateške Vladine odluke i preuzetih obveza u pristupanju Europskoj uniji. Ostaje donekle upitno gdje se u izboru pravosudnih dužnosnika izgubilo Državno sudbeno vijeće i Državno odvjetničko vijeće, odnosno u ovom zakonu ne postoje odredbe o načinu postupanja povjerenstva nakon završenog ocjenjivanja, dakle da ih upućuje Državnom sudbenom vijeću ili Državnom odvjetničkom vijeću radi daljnjeg postupka imenovanja. U protivnom, ako ovako ostaje onda ostaje da izbor za suce zapravo vrši krnje Državno sudbeno vijeće ili Državno odvjetničko vijeće odnosno njegova tri člana koja su izabrana po nepoznatim kriterijima i zato bi to trebalo razriješiti između ovoga zakona i Zakona o Državnom sudbenom vijeću. I na kraju ostaje dvojba da li je ovaj predloženi način, da li smo u cijelosti postigli uvođenje željene objektivnosti i transparentnosti jer nismo barem okvirne kriterije eliminacijskih ispita i psiholoških testova uveli. Ovo ostavljam kao jednu dvojbu. I također ostaje pitanje što sa svim dosadašnjim kandidatima koji su položili pravosudni ispit, imaju opće uvjete ali o tome je nešto ministar govorio o vremenskoj granici jer smo mi Zakonom o sudovima uveli obveznu državnu školu za sve suce u ovoj zemlji osim za suce Vrhovnoga suda o čemu sam dvojila i u raspravi o Zakonu o sudovima pa će onda samo suci Vrhovnog suda moći biti ugledni pravnici što god to značilo bez državne škole. Hvala lijepa.
Hvala. Klub zastupnika SDP-a gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Hvala. Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine ministre, državni tajniče sa suradnicom, kolegice i kolege. Klub SDP-a podupire donošenje Zakona o Pravosudnoj akademiji potpuno uvjereni da jedino edukacija i to edukacija općenito, a na vlastito onima koji odlučuju o našim sudbinama, o našim najvrjednijim dobrima, o časti, o imovini, o slobodi itekako zahtijevaju najvišu moguću i stalnu edukaciju kao jedina brana i jedina prava brana svakom nasrtaju na vlastito od politike prema ovoj trećoj grani vlasti. Ovo je prigoda, dakle i najbolji način da konačno kao političari bez ikakvih ovdje stranačkih boja zauzmemo jedinstveni stav naprama trećoj grani vlasti prema pravosuđu, jer smo mi odgovorni da se ta profesija uzvisi a ne unizi. Istina je i to, da treba biti kritičan i prema pravosudnoj samoj vlasti jer za nevolju koju joj s vremena na vrijeme nanese ova ili ona politika ipak za poniženje snosi svaka struka i svaki pojedinac sam odgovornost. Biti sudac ne znači biti i državni službenik koji ima svoje točno određeno vrijeme. Biti sudac jeste način života. Kako doći do neovisnog i efikasnog pravosuđa? Vidimo da ono godinama ako ne i desetljećima opterećuje Hrvatsku, opterećuje njezino približavanje i konačni ulazak u Europsku uniju. Kako doći do takvih sudaca koji će biti svećenici pravde? Prije svega, politika treba dignuti konačno šapu od samog pravosuđa. Način na koji je to i nedavno se radilo mislim da je s time konačno gotovo i to pozdravljamo, da su se izdavali nalozi i to javno pravosudnoj vlasti. Pa čak i u nekim nemoćima državne politike da stane na kraj najokorjelijem i najopasnijem kriminalu. To je tada javnost i zahtijevala. Ali i u tim trenucima ne mogu se izdavati nalozi pravosudnoj vlasti ma kako javnost htjela odmah da dođe do počinitelja. Za to postoje odgovorne osobe. Kako napraviti dakle kvalitativni pomak? Prisjetimo se samo da unazad 10 i više godina suci su odbijali svaku pomisao i pravosudni dužnosnici da budu dodatno educirani. Mi smo položili pravosudni, pa imamo već i iskustvo. Zašto bi se educirali? Dakle, takva jedna zabluda, pa i jedan početni otpor davno je svladan. I počeci dakle, sa izobrazbom sudaca i drugih pravosudnih dužnosnika doživjeli su upravo to da pogotovo i mlađi suci, pa čak i oni iskusniji vrlo rado pohađaju i znanstvene skupove gdje razmjenjuju iskustva, mišljenje koje itekako dovodi do jedne jedinstvene pravne prakse i koje je jamac onda pravne sigurnosti građana. Dakle, ovo je upravo najbolji način, edukacija da dođemo do takve vrste suca i općenito pravosudnog dužnosnika. Da ono staro rimsko načelo iura novit curia, da sud zna pravo ne bude samo pretpostavka nego zaista stvarnost. Jer i kao što nas te stare izreke uče da nema veće nevolje za stranku, nego kad ima neukog suca. Jer kod takve situacije onaj koji je kriv i koji neosnovano nešto potražuje taj se nada, taj vjeruje da može čak i uspjeti. A oni koji su nevini, koji opravdano traže pred civilnim sudom neku tražbinu, ispunjenje neke tražbine ili zahtjev neke druge vrste kada su u pravu on je u bojazni da će se možda ipak njegova, da se njegova stvar neće dobro završiti, odnosno da neće doživjeti adekvatni sudski epilog. I ovom prigodom želim reći da mi smo ovdje odgovorni kakve zakone donosimo. I dalje vrvi, vrve zakoni kontradiktornostima. Ja ću samo sada napomenuti jedan ogledni primjer jer to degradira pravosudnu struku. Je li moguće dakle evo u Zakonu o obiteljskim odnosima, u Obiteljskom zakonu da imate neoborivu pretpostavku da je majka uvijek ona koja je dijete rodila. A kod obaranja tamo, odnosno tih presumpcija dajete mogućnost ženi kojom je dijete, čija je jajna stanica oduzeta protupravno da može osporavati majčinstvo ženi koja je to dijete rodila. Dakle, evo ovo je jedan primjer. Mi se nismo, sudska praksa se još nije našla sa takvim problemom. Ali vrlo je izvjesno da se može naći. Prema tome, kada ukazuje oporba na neke nelogičnosti bez obzira kakav je stav zauzet upravo moramo o tome voditi računa. A onda kod različitih interpretacija dolazi do velike pravne nesigurnosti. Dakle, mi smo odgovorni kakav alat dajemo sudačkoj struci, odnosno pravosuđu općenito. Odmah želim reći da ocjena sredstava potrebnih za provođenje ovog zakona u početku će sigurno biti dostatna. Kao što je ministar rekao da u ovom vremenu recesije i nije bilo lako izdvojiti ovaj iznos, ali ovo nisu bačena sredstva. Svaka edukacija manje znači za državni proračun, izdvajanje za sve ona ponavljanja postupka jer sudski postupak koliko god se mi, ga mi pojeftinjavali na način da se smanjuju troškovi ili pristojbe on je uvijek preskup za stranku i skopčan je s velikim gubitkom vremena. Prema tome, ovo je jedan od najboljih načina kako doći do nezavisnog suca. Sjetimo se onih prvih početaka koju povijest je imala ova Pravosudna akademija koja se sada stavlja u biti i na jedne nove temelje, ali ono ima kao što se to ovdje u obrazloženju i navodi svoje začetke iz preporuke Vijeća Europe i Vijeća ministara država članicama upravo da osposobe, odnosno ustanove tijelo koje će se baviti izobrazbom pravosudnih dužnosnika. I što se onda događalo devedesetih godina? To ne smijemo nikada raditi. Da upravo zbog ove preporuke odlukom je bio osnovao Centar za izobrazbu sudaca i drugih pravosudnih dužnosnika. Sama odluka je bila i nikakvih sredstava i nitko za to više čuo nije. Dakle, 2001., 2002. godine osigurali smo dakle na temelju te odluke prije svega prostor, nije bilo ni prostora u kojima i sada djeluje akademija. Ti počeci, dakle i to su bili počeci vrlo skromni sa malim sredstvima, sa nedostatnim brojem ljudi. Nakon dvije godine, tri on je pompozno taj centar dobio naziv akademija i on je pretenciozan u odnosu na ono što on uistinu jeste iako je već prošlo dosta godina. Dakle upravo s ovim prijedlogom zakona očekujemo da upravo takva akademija i opravda taj naziv i u tom smislu. Čini mi se, govoreći evo i u ime kluba, da sastav kako upravnog vijeća je dobar i garantira upravo sprečavanje bilo kakvog načina, a i na neki način i samo i međusobne unutarnje kontrole, što je uvijek dobro za ovakva tijela. I nadležnost i upravnog vijeća, ali kasnije kad vidimo i sama djelatnost akademije, koja ne samo da provodi stručno usavršavanje vježbenika i savjetnika, nego ona organizira i provodi kontinuirano stručno usavršavanje pravosudnih dužnosnika. Mi smo svjedoci da počesto na pojedine seminare ne mogu doći svi oni suci, svi oni pravosudni dužnosnici koji bi to htjeli. Naravno mora se uvijek i u svako doba osigurati i nesmetano vođenje sudskih predmeta koji su svakodnevno na redu pred našim sudovima, ali evo na jedan način i ovo je prigoda da govorimo i o tome da ni tu nisu bila dostatna sredstva, jer je odaziv i želja upravo za takvom jednom edukacijom puno veća nego što to materijalne mogućnosti dozvoljavaju. Postoji samo možda jedan problem, odnosno i jedna bojazan da se u najboljoj želji i svim ovim transparentnim uvjetima koji ovdje sada, koji su bili prezentirani od strane ministra, ne želim uopće ponavljati, jer se tu nema što dodati i zaista jamče transparentni ulazak, odnosno kasnije i napredovanje, promociju unutar sudačke, odnosno općenito pravosudne struke. Međutim svaka struka ukoliko je zatvorena na neki način prelazi u samu kazuistiku, nema onog svježeg jednog novog vjetra, novog načina razmišljanja koji je potreban na kraju krajeva uvijek kada se mijenjaju i to u većoj mjeri sistemski sustavni zakoni. Da se to ne bi dogodilo treba ovdje, iako te izričite norme ne opravdavaju takvu bojazan, ali kasnije kada se spominju samo sudski savjetnici, samo odvjetnički, državnoodvjetnički vježbenici, samo sudski vježbenici, kad vidimo malo i praksu Državnoodvjetničkog vijeća, pa čak i Državnog sudbenog vijeća, onda vidimo tko je jednom ušao on jednostavno prije ili kasnije napreduje, a otvara ili zatvara, zatvara se prostor za one koji nisu u startu bili okrenuti pravosudnoj dužnosnici, ali recimo imaju veliko iskustvo u gospodarstvu, jer to je nešto što se tiče samog sankcioniranja i procesuiranja i gospodarskog kriminaliteta i financijske struke deficitarno je pravosuđe što se tiče toga. Prema tome, to su dragocjena iskustva koja pojedini pravnici stječu u trgovačkim društvima. Nekada se davno gledalo sa omalovažavanjem prema pravnicima koji dolaze iz privrede, kako se onda govorilo. Danas je to veliko znanje kojim suci, koji se svakodnevno susreću, pa kako i u civilu, a još je važnije i u kaznenim stvarima nedostatnu imaju izobrazbu. Zato su takve osobe dragocjene pravosuđu i treba osigurati, bez obzira čak i na dob, treba osigurati protočnost i mogućnost da i takve osobe bez obzira tko će snositi te troškove, neka i sami snose troškove, ali da im bude omogućeno da budu uvedeni u ovaj sustav izobrazbe kojoj je onda jedino preduvjet najprije ulaska, a kasnije i napredovanja unutar same struke. To se možda do drugog čitanja treba eksplicitno i naglasiti možda u pojedinoj normi, tako da to, tako da i sam ovaj prijedlog zakona bude poziv i takvim osobama koje su deficitarne u pravosudnoj struci, a koje itekako imaju posljedice same stranke. I to ne samo na trgovačkim, to je još možda manje na trgovačkim sudovima, ali svakako evo ponavljam u građanskim i kaznenopravnim stvarima. Hvala lijepa.
Hvala. Klub zastupnika HNS-a, gospođa zastupnica Vesna Pusić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Gospodine ministre, gospodine državni tajniče sa suradnicom. Moram reći da bi bilo posebno stalo i važno da imam priliku u ime kluba HNS-a govoriti o ovom zakonu, jer je naše mišljenje da od svih Vladinih strategija, akcijskih planova, razno raznih drugih ideja o kojima smo ovdje raspravljali tijekom godina, što se reforme pravosuđa tiče po našem mišljenju ovaj mali i neugledni zakon apsolutno najvažnija stvar. Vidim da nije izazvao neku posebnu veselost niti kod saborskih zastupnika koji su u relativno malom broju tu prisutni, ali što se reforme pravosuđa tiče mi smatramo da će, ako se bude provodio uz neke nadopune kao što ovdje piše, odnosno ako stvarno bude provodio, a ne bude kao mnogi naši zakoni napisan a nikad pravo implementiran, biti će možda najznačajniji doprinos reformiranju pravosuđa, jer se obraća jednoj temi koja se dugo zaobilazila, a to je tema kvalitete suđenja, odnosno da kažem vrlo specifično kvalitete sudaca. I pristup ključnoj dilemi da li se suci biraju temeljem općeg dojma, individualnog stava, određenog broja ljudi koji čine Državno sudbeno vijeće ili i njihove neposredne nadređene u sudovima ili se biraju temeljem nekih objektivnih i svima dostupnih kriterija i svima dostupne rang liste koja je sačinjena na temelju tih kriterija. Kao što svi znate u zadnjem izvješću Europske Komisije, što nije na najvažnije jer po mom mišljenju u ovom slučaju je zaista najvažnije standardi koji se mi sami za sebe kao građani ove zemlje osiguravamo u pravosuđu, ali i u izvješću komisije o napredovanju Hrvatske prema Europskoj uniji dva puta se spominje upravo ova tema. Spominju se i mnoge druge vezane na poglavlje pravosuđa i temeljna prava, ali spominje se i ova tema, dakle Pravosudne akademije, odnosno objektivnih kriterija za selekciju sudaca i državnih odvjetnika. Tu moramo biti potpuno svjesni da ako se ovaj Zakon još malo dotjera i počne primjenjivati, da je on novi temelj, nedvosmisleno novi temelj za selekciju sudaca i državnih odvjetnika. Kako onih koji ulaze prvi puta u profesiju, tako i onih koji napreduju u profesiji. Dakle, jedino što gdje se ne može ni na koji način utjecati su oni koji su dosegli već vrhunac u profesiji s njima ćemo se morati pomiriti i čekati na mirovinu. Za sve ostale uvode se novi kriteriji gdje više neće biti bitno genetsko podrijetlo, tko je čiji sin ili kćer, može biti što god hoće biti će bitno kakve ocjene je dobio na testiranju i na temelju tih ocjena će se moći ulaziti u profesiju i napredovati u profesiji. Nekoliko općih pitanja i onda nekoliko posebnih pitanja ili sugestija vezanih na pojedine članke. MI u Klubu HNS-a nismo uspjeli otkriti nigdje jasnu odredbu ili jasni stavak koji bi govorio o javnom internetskom objavljivanju rang lista sudaca koji ulaze u profesiju, dakle onih koji su završili Pravosudnu akademiju, kao niti javno Internet objavljivanje rezultata testiranja za one suce koji idu u okviru projekta cjeloživotnog obrazovanja koji idu na Akademiju da bi mogli napredovati u struci. Drugo, nismo nigdje vidjeli gdje je određeno da Državno sudbeno vijeće i Državno odvjetničko vijeće ima obvezu poštivati rang liste. Dakle da su rang liste obvezne za donošenje tih odluka jer ako nije tako onda je zapravo sve svejedno. Treće, smatramo da je dobro da kriteriji za ove isključne ispite, za ove ispite kao i psihološke testove nisu propisani u ovom Zakonu jer je cijela ideja da politika to propisuje. To je nešto što treba ostaviti apsolutno treba definirati koja struka, onda ta struka to propisuje i bilo bi stvarno neprimjereno da politika propisuje kriterije psihološka testiranja ili za uspjeh na psihološkom testiranju ili nota bene za testiranje znanja iz pravosuđa. Nekoliko praktičnih sugestija. U potpoglavlju 5. članak 24. dakle stručno usavršavanje u Državnoj školi, govori se o svrsi škole, dakle o svrsi pohađanja te škole. Mi u Klubu HNS-a smatramo da bi tu trebalo naznačiti i to sugeriramo za drugo čitanje kao jednu od svrha i utvrđivanje objektivnih kriterija za selekciju i napredovanje sudaca i državnih odvjetnika, dakle da bi u članku 24. gdje se govori o razlozima i svrsi te škole bilo dobro navesti eksplicitno izrijekom utvrđivanje objektivnih kriterija za selekciju i napredovanje sudaca i državnih odvjetnika. Dalje, u članku 31. govori se o tome da lista prvenstva sastavlja se na temelju zbroja bodova koje su kandidati ostvarili na Pravosudnom ispitu i na razgovoru, i tu je detaljno obrađeno koji maksimum broj bodova se može dobiti iz pojedinih segmenata ispita, međutim, nigdje se ne govori o objavljivanju rang liste koja je napravljena temeljem tog testiranja i ocjenjivanja a to je zapravo jedini stvarni garant da se poštuju rezultati testiranja a ne bilo koji drugi kriteriji. Prema tome, i ako kandidati sami i svatko tko hoće, uđe na internetsku stranicu i vidi tu rang listu onda je to najbolja garancija da tu neće biti nekih preskakanja ili korištenja drugih kriterija osim onih koji su u ovom postupku ustanovljeni. Dakle smatramo da bi možda negdje trebalo, možda je to članak 31. možda negdje drugdje, reći izrijekom da se rang lista ili lista prvenstva ustanovljena temeljem objektivnih ocjena se objavljuje na internetskim stranicama bilo kojim, dakle samo je važno da bude dostupna i opće provjeriva. Treća neposredna primjedba vezana na članak 36. ista stvar vezana na ljude koji se kvalificiraju za Državno odvjetništvo, zadnji stavak ovdje „odluke Državnog sudbenog vijeća i Državnog odvjetničkog vijeća su konačne kada ima pritužbi“, na ocjenu koju je čovjek dobio ili rang koji je postigao. Tu također nije jasno da li će se ta lista izraditi, pa se čovjek može žaliti zato što je 73. na listi, ili će samo osoba koja je testirana dobiti te rezultate pa se temeljem toga žali Državnom odvjetničkom vijeću. Dakle, ovdje bi trebalo također upravo zbog mogućnosti žalbe uvesti odredbu koja govori o izradi liste i objavljivanju liste da ta lista bude na Internetu, da bude svima javna, dostupna, zato da vidimo na temelju čega se ljudi žale da tu također se ne ostavi prostor za subjektivne i arbitrarne odluke. Treća primjedba, ili četvrta pardon, odnosi se na članak 42., a govori o stručnom usavršavanju dakle napredovanju. I tu u članku 42. gdje se o tome govori nije jasno da li se za napredovanje temeljem ovog Zakona također dobivaju bodovi i i da li se na temelju tih bodova objavljuje bilo neka rang lista bilo naprosto lista ljudi sa pridruženim bodovima koje su dobili na testiranju različitih vrsta o kojem se u ovom zakonu govori, dakle testiranju znanja i psihološkom testu gdje se onda za svakog čovjeka koji ide u postupak napredovanja zna točno ili rang, dakle koji je od onih koji su ušli u proces obrazovanja dodatnog, ili barem da se bez sastavljanja rang liste priključe svakoj osobi bodovi koje je dobio ili dobila na ovom dodatnom obrazovanju i koji onda predstavljaju temelj za daljnje napredovanje. Peto, zadnji članak 50. kaže: "Ovaj zakon stupa na snagu 01. siječnja 2010." Mi bi iz HNS-a molili da se objasni što to znači. Dakle, da li ljudi počinju ići u tu školu 01. siječnja 2010.? Da li se počinju ti kriteriji primjenjivati 2010.? Da li se počinje razmišljati o selekciji ljudi koji bi eventualno mogli ići u tu školu? Da li se počinje uspostavljati škola 2010.? To je izrazito važno zato, jer kao što znate, 2010. bi trebala biti ako imamo sposobnosti i snage, zadnja godina naših pregovora. Ako ima jedna stvar koja je ključna da se riješi za vrijeme naših pregovora o pristupanju Europskoj uniji onda je to ovo. Dakle, uvođenje objektivnih kriterija za selekciju i napredovanje sudaca u pravosuđu. To je nešto s čim moramo početi prije nego što zaključimo naše tehničke pregovore i zato je izrazito važno da se zna točno što znači da stupa na snagu početkom 2010. da bi znali s čim možemo računati sljedeće godine. U svakom slučaju ovaj zakon je dobra stvar, važan zakon, klub HNS-a će ga podržati. Jedino molimo, a na to ćemo i paziti i upozoravati, jer mi se čini da postoji određena tendencija da se jedna dobra ideja različitim beznačajnostima i različitim dodatnim ili amandmanima ili nejasno riješenim pitanjima da se razvodni do beznačajnosti i to je po našem mišljenju naša zadnja šansa da napravimo nešto suvislo u reformi pravosuđa i ako i to nedorečenostima razvodnimo do jedne razine gdje neće biti primjenjivo ili gdje će biti topla voda i neće zapravo učiniti ništa onda smo si odrezali jednu vrlo važnu granu na kojoj sjedimo na više načina nego što je jedan. Dakle, kvaliteta sudaca, kvaliteta usluge građanima, a onda i Europska unija. Hvala vam lijepo.
Hvala. Klub SDSS-a, gospodin zastupnik Mile Horvat. Izvolite.
Zahvaljujem se gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre sa suradnicima. I klub SDSS-a smatra ovaj zakon jednim od temeljnih zakona za buduću reformu pravosuđa kojoj moramo ozbiljno i trajno pristupiti i mislim da smo ovoj reformi trebali pristupiti i davno prije, no dobro. Mi, mislim da ne griješim ako ćemo reći na koji način smo shvatili ovaj zakon. Dakle, mislimo da je predlagatelj ovim zakonskim tekstom nastojao institucionalizirati jednu potrebu koja se ukazala prateći pojave i rezultate rada unutar sistema pravosuđa i državnog odvjetništva, a svakako i potrebu kvalitetnijeg odgovora na izazove procesa prilagođavanja domaćeg pravosuđa sistemu budućeg europskog pravosuđa. Neosporno je, sasvim normalno, da je znanje danas dinamična kategorija i da je svakako treba dograđivati, a to posebno je izraženo u današnje vrijeme u pravnoj struci. Danas se nalazimo pred velikim poslom normativnog usuglašavanja sa pravnom stečevinom Europske unije i to uglavnom sa novim standardima, sa pravilima postupka pa čak i sa drugim pravnim školama. Ali i da nije ovog posla koji moramo uraditi realno bi postojala potreba za usavršavanjem djelatnika pravne struke zbog naše realnosti u kojoj se nalazimo i u kojoj sistem pravosuđa danas funkcionira. Dakle, zbog pojava kao što su enormno dugi postupci na što upozoravaju izvještaji Europske unije, zbog presuda domicilnog pravosuđa iz sfere osnovnih ljudskih prava koje se pobijaju pred institucijama međunarodnog sudovanja, zbog u najmanju ruku nekih čudnih presuda, kao npr. kada oštećeni tuži državu za štetu na imovini nastaloj uslijed terorističkih akata ili gubitka najmilijih, a oni tad bivaju odbijeni čak osuđeni bivaju odbijeni sa tim svojim tužbenim zahtjevom i čak osuđeni naknadu troškova postupka pa im se ovršno plijeni imovina i to otprilike zadnje ono što imaju da bi nadoknadili ovakve parnične postupke. Ili na kraju zbog presuda oduzimanju stanarskih prava koje se, a to praksa govori, u ponovljenim postupcima i pobijaju. Prema tome to je jedan ambijent koji i da ne postoji ova potreba usuglašavanja sa pravnom stečevinom bi tražila da se reforma pravosuđa napravi u određenom pravcu, a mislimo da je ovo put kojim bi se to moglo dobro završiti. Mi ćemo prethodno, prije nego što uđem, prije nego što se osvrnem na analizu kriterija koji su dati ovdje, za funkcioniranje akademije i državne škole, rekao bih samo nešto, moguće kao nekakvu primjedbu. Dakle, u ovom uvodnom dijelu nismo vidjeli iznesen niti jedan konkretan primjer kako je ova problematika riješena u zemljama Europske unije, niti po kakvim kriterijima se vrši edukacija pravosudnih kadrova u zemljama Europske unije, a niti po kakvim kriterijima se vrši odabir kadrova za edukaciju ovakvoga tipa što mislim da bi bilo dobro da smo u uvodnom dijelu mogli da vidimo. Jednostavno da to kompariramo i da vidimo da li su ovi naši kriteriji koje ovdje pripremamo kompatibilni sa tim nekakvim europskim iskustvima. Mislim da ovdje je trebalo da se bar u nekoliko teza iznese iskustvo, ne u obliku izvještaja, nego jednostavno nekakva pozitivna iskustva dosadašnjeg rada već postojeće naše akademije. Jednostavno da bi mi koji smo htjeli nešto da kažemo o ovoj temi imali kompletniji pregled svega ovoga o čemu danas pričamo. Dakle, kao što je moja prethodnica rekla, kriteriji za rad buduće akademije i državne škole su u nekakvom pravničkom smislu, condicio cine qua non cijelog projekta, po našem viđenju. I mislimo da je to temelj cijelog ovog projekta kao reforme pravosuđa. Zašto je to tako? Ja ću se pokušati referirati na tri grupe kriterija koje smo ovdje nekako izdvojili kao najbitnije. Prvo, osnovni preduvjet je za pohađati državnu školu je položen pravosudni ispit, što je sasvim logična stvar. Po onom iskustvu koje mi imamo, nažalost, da bi se uopće moglo pristupiti da bi jedan mladi pravnik mogao pristupiti polaganju pravosudnog ispita, on mora položiti vježbenički staž. Ja se bojim da je za mlade diplomirane pravnike pravi bingo dobiti priliku i imati šansu da odstažiraju, znači da polože vježbenički staž, da li u pravosuđu. A još je veći bingo dobiti to u privatnoj praksi, dakle odvjetništvu. I to je nešto što o nečemu treba posebno razgovarati, jer je to ustvari osnov da bi se kasnije uopće ušlo u sferu pravosuđa i da bi sebe netko tko se školovao sada po sistemu Bolonje, tri plus jedan, plus jedan, vidio sebe u nekoj pravosudnoj struci. Ja sam razgovarao sa nekolicinom mladih ljudi koji su vrlo rezignirani, koji su imali dobre rezultate na fakultetu u završnim ocjenama, ali jednostavno iz niza razloga ne mogu doći u svojoj sredini do prilike da odstažiraju taj vježbenički staž. Kada se govori o ovom stažu tu se postavlja jedno pitanje. Dakle, ako govorimo da taj vježbenički staž traje dvije godine, da sama Bolonja traje 5 godina, to je 7 godina i ovaj koncept koji ste vi sada predvidjeli školovanja još dvije godine, praktično mi idemo ka to me da taj diplomirani pravnik studira, sebe izobrazuje cijelih 9 godina. Da bi onda nakon 9 godina u nekim tridesetim godinama, on bio kompletan kadar koji treba društvu i pravosuđu da vrati ono što je u njega uloženo. Dakle, to je činjenica koja se izvodi kao zaključak nekakav, matematika. Dakle, cijelih 9 godina mi ćemo obrazovati za poziv suda ćemo obrazovati mlade ljude. Pitanje je da li je tako dugačko obrazovanju uopće potrebno, bez obzira na ovo sve što smo do sada govorili u smislu potrebe kvalificirane izobrazbe reforme itd. Drugi kriterij jeste državna škola. Ovdje smo rekli da je osnovni cenzus je prag od 70 bodova. Moguće je razgovarati o tome da li je to previsok prag. Mi znamo da tražimo najsavršenije kadrove, ljude sa vrlo visokim ocjenama. Ali da li ovi koji imaju 69 bodova ne ulaze u tu kategoriju i nemaju pravo da pohađaju akademiju ili državnu školu. Isto tako psihološki test, postavlja se pitanje smisla da nakon 9 godina ovako visokog obrazovanja, da li je potrebno ljude podvrgavati nekakvim psihološkim ispitivanjima i tretiranjima itd. iako je to na neki način za nas prihvatljivo. Međutim, ono što nije prihvatljivo je ovaj treći kriterij, a to je na kraju taj obavljeni razgovor, koji ponavljam, nakon 9 godina dugotrajnog školovanja, sada na kraju taj čovjek koji je prošao sve te faze da izvrši razgovor pred nekakvim povjerenstvom, čiji se sastav ovdje vi definirali i nije sada to tema. Nego jednostavno dolazi u pitanje objektivnost toga razgovara može trasirati narednu profesionalnu karijeru takvog jednog čovjeka? Odnosno druga stvar, da li mi možemo nakon toliko godina školovanja dozvoliti da jedan razgovor dovede do toga da netko bude eliminiran i da nekakvi subjektivni odnos člana povjerenstva prema tom kandidatu ili nekakvo svoje predubjeđenje ili nekakvo preduvjerenje eliminira i kaže ne, to je granica koju niste preskočili i dakle ovaj vaš kompletan ispit nije onda završen i vi ispadate dalje, dakle eliminirani ste od daljnje profesionalne karijere. Zato mislim da uza sve ovo što ste rekli mislim da za nas nije prihvatljiva činjenica da ovakav jedan razgovor upravo zbog sumnje u objektivnost takvog jednog razgovora prema određenim grupama, je bitan element za donošenje konačne ocjene o školovanju u državnoj školi. I treći kriterij koji je ustvari za nas najvažniji jeste, smatramo da je bitno da se u sadržaju članka 31. unese odredba koja se poziva na dosljednu primjenu članka 22. Ustavnog zakona o pravima nacionalnih manjina, kojom se prednost pri popunjavanju mjesta na listama prvenstva za pohađanje državne škole, dakle pod istim uvjetima, ne pod privilegiranim uvjetima, nego pod istim uvjetima imaju pripadnici nacionalnih manjina. To mislim da je vrlo bitno i ja vas molim da to unesete u odredbu toga članka. Ona može samo poboljšati kvalitetu toga članka, ne može škoditi. A osim toga mislim da će to biti predmet ocjene pri mjerilima usuglašavanja pravosuđa sa stečevinama Europske unije. Evo, ako je to jedna sugestija koja će biti prihvaćena, onda bi otprilike ovakav jedan koncept Zakona o Pravosudnoj akademiji za nas bio prihvatljiv, ukoliko ne, a ja ne sumnjam da vi to nećete uraditi, dakle ja čak i neću reći u nekakvom negativnom kontekstu ako vi to ne uradite, da onda ovakav koncept za nas nije prihvatljiv. Prema tome, molimo da ove sugestije odvažete, vidite da li sam ja bio u pravu ili sam u nečem bio u krivu. I u drugo čitanja, a očekivati je da će ovaj zakon biti u drugom čitanju, da se ovo sve skupa ovaj tekst doradi i onda bi on za klub SDSS-a ovakav kakav jeste bio prihvatljiv. I još samo na kraju, stupanje odredbe na snagu, mislimo da je stupanje na snagu kao što je definirano s ovim datumom preuranjeno, da ima još nekih stvari praktično prilagodbi u životu trebalo urediti i onda tek omogućiti da ovakav zakonski tekst stupi na snagu nešto u kasnijem roku. Hvala vam.
Hvala. Pojedinačna rasprava. Gospodin zastupnik Josip Salapić. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre, državni tajniče, kolegice i kolege. Pred nama je Prijedlog zakona o Pravosudnoj akademiji. Prije svega, ovaj zakon treba promatrati u kontekstu završetka pregovora Poglavlja 23 sa Europskom unijom u kontekstu preporuka Vijeća Europe sukladno usklađivanjima koje su zemlje Europske unije učinile u svom zakonodavstvu kada je u pitanju obrazovanje sudaca i državno odvjetničkih dužnosnika a isto tako i u kontekstu preporuke misije neovisnih stručnjaka što je potrebno da Republika Hrvatska učini u svom sudačkom, državno-odvjetničkom i ostalom pravosudnom kadru. Prije svega, ovaj zakon treba promatrati kroz dvije vrlo važne dimenzije. Riječ je primarno o nastojanju da se osnuje samostalno i neovisno tijelo koje ima za osnovnu zadaću permanentno i cijeloživotno obrazovati i usavršavati pravosudne dužnosnike, a u drugom dijelu osnivanjem državne škole u sklopu Pravosudne akademije definitivno se ... [[Govornik se ne razumije.]] jedan novi institucionalni okvir koji do sada nije postojao i koji će prvenstveno pri prvom zapošljavanju sudaca i državno odvjetničkih dužnosnika učiniti veliki korak. A to je naša težnja i nas ovdje u ovom sazivu Hrvatskoga sabora a kao što je gospodin ministar rekao ovo je prvi korak, vrlo važan korak koji će nadići i ovaj sastav, koji će nadići još dvije, tri nove vlade. Prije svega, to je naš veliki korak za budućnost hrvatskoga pravosuđa. Želimo osigurati obrazovano zadaćama, zadacima i tegobama koje su pred hrvatskim pravosuđem ali i pred europskim pravosuđem sposoban kadar koji će se znati nositi sa vremenom i problemima u kojima živimo. Svjedoci smo i danas trenutaka u kojima se očekuje permanentno i učinkovito djelovanje hrvatskoga pravosuđa. Prije svega evidentno je nažalost da do sada u nekim slučajevima je zabilježena neučinkovitost sudstva, zabilježena su pa mogu reći nesposobnost u rješavanu određenih slučajeva jer što smo postigli ako smo uložili silni novac u neki pravosudni postupak, u neku operativnu akciju ako je ona pala zbog nekih materijalnih i procesnih pretpostavki na sudu. Naša zadaća je sukladno i našem ulasku u Europsku uniju da sudački, državno-odvjetnički i pravosudni kadar bude spreman da potpuno neovisno, nepristrano u skladu je sa našom pravničkom profesijom odradi svoj posao. A to je i krajnji cilj ove Pravosudne akademije koja će i svojim izdvajanjem iz Ministarstva pravosuđa i sredstvima koja će Vlada Republike Hrvatske osigurati a to je 30 milijuna i 500 u 2010. i 30 milijuna 700 tisuća kuna u 2011. godini. To su svakako opravdana sredstva koja imaju viši cilj a to je transparentno obavljanje sudačke i pravosudne dužnosti. Pravosudna akademija će s ovim prijedlogom zakona ne samo imati posebnu odgovornost nego će imati primarnu zadaću kako će se prezentirati u budućnosti i u hrvatskoj javnosti povjerenje u hrvatsko pravosuđe. Dakle, na Pravosudnoj akademiji, na njenim upravnim tijelima, na svima koji sudjeluju u ovom cijeloživotnom obrazovanju budućih sudačkih kadrova je da se štiti ugled i državnog odvjetništva i sudaca u profesiji koji će radeći u budućnosti i ovim danima koji su pred nama. To je jedan vrlo važan zadatak a i u skladu je sa onim osnovnim i temeljnim pretpostavkama jedan od nužnih uvjeta da se vrati možda danas je malo podijeljeno povjerenje građanstva ali i naših birača koji su nas ovdje izabrali u Hrvatski sabor da zaista se štiti i Ustav Republike Hrvatske a i pozitivno pravni propisi. Nomotehnički gledano u ovom zakonu postoje male nedorečenosti, prije svega u polaganju završnoga ispita i u sastavu povjerenstva koje će se dakle imenovati kada kandidat bude polagao završni ispit. Nije naznačeno da li će to biti učinjeno pravilnikom ili nekim drugim odlukama, mislim da je to važno u ovom drugom čitanju kao što su kolege u raspravama kluba zastupnika rekle ovo nomotehničke neke nedorečenosti uskladiti. I na kraju, da ne ponavljam ono što je već rečeno, u potpunosti podržavam Prijedlog zakona o Pravosudnoj akademiji. Smatram da je to prvi važan korak koji će imati u budućnosti dalekosežne rezultate i koji će u potpunosti i sukladno i predloženim promjenama Ustava Republike Hrvatske i postupkom završetka pregovora s Europskom unijom učiniti veliki korak za neovisno, objektivno i transparentno hrvatsko pravosuđe. Hvala lijepo.
Hvala. U 10,49 sati isteklo je vrijeme za prijavu rasprave u trajanju od 10 minuta. Gospodin zastupnik Ivo Grbić. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani ministre, državni tajniče, poštovane kolegice i kolege zastupnici. Uvažavajući preporuku Vijeća Europe da su države članice dužne osigurati odgovarajuću obuku kandidata za pravosudne dužnosti prije njihovog imenovanja kako bi se podigla na viši nivo razina profesionalnosti i njihove odgovornosti Vlada Republike Hrvatske svojim zaključkom od 19. prosinca 2008. godine usvojila je stratešku studiju za izradu jedinstvenih, objektivnih i transparentnih kriterija za ulazak u sudačku i državno-odvjetničku profesiju i osnivanje Državne škole za pravosudne dužnosnike. Navedenom studijom propisuje se obveza utvrđivanja jedinstvenih, objektivnih i transparentnih kriterija za ulazak u sudačku i državničku odvjetničku profesiju koji će osigurati veću profesionalnost i znatno unaprijediti i osposobiti kandidate za obnašanje sudačke odnosno državno-odvjetničke dužnosti kao i stjecanje stručnih znanja i vještina potrebnih za obnašanje ovih funkcija i napredovanje čime se prvenstveno osigurava načelo neovisnosti pravosudnih dužnosnika. Predloženim zakonom Pravosudna akademija koja je do sada bila ustrojena kao zavod Ministarstva pravosuđa izdvaja se iz Ministarstva pravosuđa i određuje kao neovisna institucija sa svojstvom pravne osobe koja se upisuje u sudski registar ustanova a čiji je osnivač Republika Hrvatska dok bi prava i dužnosti osnivač obavljao preko Ministarstva pravosuđa. Nadalje, predlaže se da Pravosudna akademija u okviru svoje djelatnosti organizirano i kontinuirano provodi stručno usavršavanje pravosudnih dužnosnika, sudaca, državnih odvjetnika i zamjenika državnih odvjetnika kao trajno upotpunjavanje i unapređivanje znanja i vještina za obnašanje sudačke i državno-odvjetničke dužnosti, isto tako i stručno usavršavanje vježbenika i savjetnika u pravosudnim tijelima a što ukazuje na potrebu da su okviru Pravosudne akademije ustroji Državna škola za pravosudne dužnosnike u koji će se organizirati i provoditi početno usavršavanje kandidata za pravosudne dužnosnike. Inače, sukladno prijedlogu Pravosudna akademija ima upravno vijeće, ravnatelja i programsko vijeće. Upravno vijeće upravlja akademijom i ima 9 članova, ravnatelj rukovodi Pravosudnom akademijom, zastupa i predstavlja akademiju te provodi odluku Upravnog vijeća. Programsko vijeće je stručno tijelo od 9 članova koje donosi programe iz stručnog usavršavanja kandidata za suce i zamjenike državnih odvjetnika koji pohađaju državnu školu za pravosudne dužnosnike kao također i programe za kontinuirano upotpunjavanje i unapređivanje znanja i vještina za obnašanje pravosudnih dužnosti i stručno usavršavanje savjetnika, vježbenika, te programe izobrazbe mentora i predavača u državnoj školi. Predloženim zakonom u glavi V. detaljno se razrađuje stručno usavršavanje u Državnoj školi za pravosudne dužnosnike kao posebnoj ustrojstvenoj jedinici u sastavu Pravosudne akademije, te postupak odabira kandidata za upis u školu počevši od samog raspisivanja natječaja za prijem kandidata, pisanog ispita, psihološkog testa, razgovora, utvrđivanja i objavljivanja liste prvenstva kandidata za prijam u školu do završnog ispita, provjere praktičkih znanja i sposobnosti stečenih u školi i utvrđivanje završne ocjene polaznika škole i imenovanja na dužnosti suca ili zamjenika državnog odvjetnika. Radi iznijetog, a imajući u vidu da se u naš pravosudni sustav uvode značajne promjene u postupak imenovanja sudaca, odnosno zamjenika državnih odvjetnika koje se temelje na objektivnim i transparentnim kriterijima radi osiguranja veće profesionalnosti u obnašanju sudačke, odnosno državno-odvjetničke dužnosti kao i omogućavanja stjecanja što kvalitetnijeg stručnog znanja podržavam Prijedlog zakona o Pravosudnoj akademiji. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Damir Sesvečan. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, ministre, državni tajniče, kolegice i kolege. Dakle, pred nama se u prvom čitanju nalazi Prijedlog zakona o pravosudnoj akademiji kojim se osniva Pravosudna akademija kao ustanova u kojoj će se kao što se to u članku 2. ovog zakona, odnosno prijedloga zakona navodi provoditi početna izobrazba i osposobljavanje kandidata za samostalno, odgovorno, neovisno i nepristrano obnašanje pravosudne dužnosti, stručno obrazovanje vježbenika i sudskih savjetnika, te kontinuirano usavršavanje pravosudnih dužnosnika. Kao i sve zemlje članice Hrvatska je sukladno preporuci Vijeća Europe od 13. listopada '94. godine dužna kandidatima prije njihovog imenovanja osigurati odgovarajuću edukaciju za obnašanje određene pravosudne dužnosti. Strateškom studijom koju je Vlada Republike Hrvatske prihvatila u prosincu prošle godine uz obvezu utvrđivanja jedinstvenih i objektivnih kriterija za ulazak u sudačku i državno-odvjetničku profesiju. Predviđeno je i osnivanje, dakle Državne škole za pravosudne dužnosnike. Također, ovim zakonom se predlaže izdvajanje sadašnje Pravosudne akademije iz Ministarstva pravosuđa, te njeno osnivanje kao neovisne institucije, a unutar Pravosudne akademije kao posebna ustrojstvena jedinica ustrojit će se Državna škola za pravosudne dužnosnike u kojoj će se organizirati i provoditi početno usavršavanje i osposobljavanje kandidata za pravosudne dužnosnike. Ovim zakonom se propisuje, dakle da je osnivač akademije Republika Hrvatska, a prava i dužnosti osnivača obavlja Ministarstvo pravosuđa. Uređuje se njezino ustrojstvo, tijela upravljanja koja bi bila kao što je već i rečeno upravno vijeće, ravnatelj i programsko vijeće. Mislim da je ovakva upravljačka struktura dobro definirana. Također je precizno i jasno uređen sastav, način izbora, način odlučivanja, te nadležnost pojedinih tijela što je uz kvalitetne kadrove temelj za uspješno vođenje akademije. Također, od izuzetne je važnosti kako je uređeno stručno usavršavanje u Državnoj školi za pravosudne dužnosnike, jer ona treba omogućiti kandidatima stjecanje znanja i vještina za samostalno, odgovorno, profesionalno, neovisno i nepristrano obnašanje pravosudne dužnosti. Naravno, isto tako radi transparentnosti cijelog postupka prijema u državnu školu važno je precizno razraditi objektivne kriterije i postupak odabira kandidata kako bi upravo oni najbolji i najkvalitetniji nakon uspješno položenih završnih ispita bili imenovani na pravosudne dužnosti, tj. dužnosti sudaca ili zamjenika državnih odvjetnika. Ovaj prijedlog zakona tu nudi određena rješenja, ali naravno kroz raspravu do drugog čitanja ima se mogućnosti učiniti i dodatna poboljšanja, a u dosadašnjoj raspravi imali smo eto i niz sugestija i prijedloga za koja sam uvjeren da će ih predlagatelj uvažiti. Za osnivanje Pravosudne akademije naravno trebat će u proračunu Republike Hrvatske kako se to i predviđa osigurati značajna sredstva. Za sljedeću godinu je to nešto više od 30 milijuna kuna koji će iznos biti potreban i u 2011. godini. Dakle, s obzirom da se ovdje radi o zakonu koji će svakako doprinijeti većoj profesionalnosti obnašanju sudačke, odnosno državno-odvjetničke dužnosti svakako ću ga podržati. Hvala.
Hvala. Gospodin zastupnik Emil Tomljanović. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče, uvaženi gospodine ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Pa svakako ja ću uvodno i načelno kazati da ovaj zakon apsolutno treba poduprijeti jer on se uistinu u smislu svojih rješidbi nalazi na tragu najbolje europske prakse ili najbolje prakse zemalja Europske unije kada se radi o razrješenju ovih problema koji sam zakonski prijedlog želi razriješiti, a u prvom redu se radi dakle o stručnom usavršavanju pravosudnih dužnosnika bez obzira radi li se o tome da li su ti pravosudni dužnosti funkcioniraju, odnosno funkcioniraju, odnosno rade svoj posao u okviru sudstva, tog segmenta, pravosuđa ili pak državnog odvjetništva. Što se tiče konkretnih odredaba zakona ili o pravosudnoj akademiji svakako treba kazati i to da to nije novi pojam ili novi institut u našem sustavu. Već smo Pravosudnu akademiju imamo, imali i do sada, međutim ona se ovim prijedlogom zakona ustrojava na jedan novi način, usudio bih se kazati uistinu bolji način što je osnovni preduvjet da bi ona u svoj svojoj punini mogla na pravi način i funkcionirati. Naime, ona se osniva temeljem ovoga zakona, temeljem ovoga propisa kao samostalna ustanova. Ona se upisuje u sudski registar, stiče svojstvo pravne osobnosti. Dakle, ne kao što je to bilo rješenje do sada. Ona je egzistirala u sklopu Ministarstva pravosuđa kao zavod. Samim tim, dakle stječu se i daljnje pretpostavke s obzirom da se registrira kao ustanova, da ona u tom smislu funkcionira kroz svoja tijela koja se isto tako temeljem zakona osnivaju, a tu su u prvom redu i ravnatelj, i upravno vijeće i programsko vijeće i puno smo o tome čuli u današnjim raspravama. I ja uistinu podupirem ta zakonska rješenja. A kazat ću još nešto i drugo, a to je da je način imenovanja, sastav i nadležnosti svih tih tijela u sklopu Pravosudne akademije kako je predviđena ovim zakonom zapravo jedna garancija ili jedna dodatna garancija da će Pravosudna akademija moći odgovoriti na postavljenoj joj zadaće i zapravo na onu svrhu zbog čega se ona uopće i ustrojava. A kad govorimo o tim problemima, dakle koja je to osnovna djelatnost, koja je to zadaća, što mi svi skupa želimo, što to podupiremo da se upravo kroz ovaj institut, dakle iz te Pravosudne akademije definitivno i na najkvalitetniji način zaživi kod nas u pravosudnom sustavu. Pa to su ta tri osnovna cilja i ja ću ih ponoviti. Imamo ih čak na nekoliko mjesta razrađeno samo u prijedlogu zakona, a prvi je od njih da je akademija provodi početnu izobrazbu, ponavljam početnu izobrazbu i osposobljavanje kandidata za samostalno, odgovorno, neovisno i nepristrano obnašanje pravosudne dužnosti. Drugi ili drugi cilj ili druga djelatnost ili ono s čime će se Pravosudna akademija u svom egzistiranju dakle baviti je stručno obrazovanje sudskih vježbenika i sudskih savjetnika, dakle kolega koji su već u sustavu i rade svoje poslove u statusu sudskih vježbenika ili sudskih savjetnika. Ali ne samo to ili ne manje važno ta treća komponenta u smislu djelatnosti, element djelatnosti Pravosudne akademije koju apsolutno treba i ovom prilikom dodatno apostrofirati, a to je stalno usavršavanje pravosudnih dužnosnika. Dakle kontinuirano kroz cjelokupni radni vijek, upravo će dakle Pravosudna akademija biti ta institucija koja će omogućavati to stalno, permanentno, stručno usavršavanje pravosudnih dužnosnika. S druge pak strane ključni dio zakona po meni, a već su to neki kolege i spomenule nalazi se u onom dijelu zakona kada govorimo o državnoj školi za pravosudne dužnosnike. To je uistinu jedna, uistinu kvalitetna novina i to je zapravo, ta državna škola će biti u sklopu Pravosudne akademije koja se kao takva i ustrojava u sklopu Pravosudne akademije. Ona je institucija dakle škola koja će kroz provođenje programa stručne edukacije po svim ovim elementima ili biti zapravo ključno mjesto gdje će se usavršavati svi dakle pravosudni dužnosnici ili oni koji će tek postati pravosudni dužnosnici u punom smislu te riječi, dakle obnašati odgovorne funkcije bilo u sudstvu, dakle bili suci ili državni odvjetnici. Zaključno. Ovaj zakon apsolutno treba poduprijeti, on predstavlja uistinu jednu, kvalitetan pomak, kvalitetnu novinu i zapravo je jedna od ključnih karika jer često puta govorimo o reformi pravosuđa, bili smo svjedoci, sudjelovali smo u donošenju čitavog niza zakona koji svrstavamo pod pojam reforma pravosuđa, ovo je ključno mjesto. Po mom mišljenju ili jedno od ključnih mjesta jer svi su ti zakoni nesumnjivo bitni, sva njihova rješenja idu ka poboljšanju, odnosno dovode da se ti pozitivni procesi u reformi pravosuđa dešavaju. Ovo je jedno ključno mjesto, jer uistinu, i s tim ću zaključiti, nema neovisnog suđenja, nema neovisnog pravosuđa, nema neovisnosti ni u kom smislu u sustavu funkcioniranja pravosuđa ako nemamo dobro educirane, kvalitetne, moralne, uistinu stručne ljude koji će zapravo provoditi sve to skupa i to je jedina, jedino ono uporište da će i svi ostali elementi samostalnosti često puta, taj izraz spominjemo i s pravom ga spominjemo, i neovisnosti u punom smislu te riječi i profunkcionirati. I zato moja puna potpora ovom zakonu, uz ono što smo već imali prilike čuti. Zakon je u prvom čitanju u nomotehničkom smislu možda u nekim pravnim izričajima zakon do drugog čitanja nesumnjivo će biti i u tom segmentu i još i bolji. Hvala lijepo.
Hvala. Gospodin zastupnik Gvozden Flego. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre. Ne samo da ste se izložili riziku da postignete konsenzus oko ovog zakona, nego dobivate i pohvale i ja isto mislim da ovaj prijedlog zaslužuje pohvale. Mene raduje da se i zakonom propisuje stručno usavršavanje, pogotovo ovako odgovornih državnih dužnosnika i čini mi se da ga treba u svakom slučaju podržati. Ja ću se koncentrirati samo na jedan aspekt, dakle institucionalno organizacioni, pa vas molim da razmislite i o toj mogućnosti za drugo čitanje. S jedne strane riječ je o nečemu što se zove akademija i o nečemu što dakle već po svom nazivu aludira na visoko obrazovanje. Riječ je o jednom da tako velimo postdiplomskom specijaliziranom, ali i specijalističkom studiju. Riječ je o jednoj vrlo, o jednom vrlo uskom segmentu u kojem ljudi koji se kandidiraju za određene dužnosničke pozicije trebaju obaviti i određena, dakle apsolvirati određena znanja, a jednako tako i možda steći odgovarajuće umijeće. Dakle riječ je o visokom specijalističkom obrazovanju. Riječ je o onome što ste naveli, gospodine ministre, pod točkom 3. life long learning, cjeloživotno učenje, ne bih rekao obrazovanje, rekao bih cjeloživotno učenje tako da ako se hoćemo dobro razumjeti, ja bih pledirao za to da se precizno izražavamo. I molim vas dakle da se ne shvati i možda da se zakonom propiše da jednom apsolvirana pravna, odnosno sudačka kako ćemo je god nazvati, Pravosudna akademija ne znači da onaj koji je apsolvirao više nikada ne treba ništa učiti, nego da i ta ustanova sobom donosi, osim ove ključne, ključnog posla nosi i obavezu cjeloživotnog učenja, dakle organiziravanja dodatnih tečajeva koji mogu trajati nekada dva tjedna, nekada dva mjeseca, nekad, dakle prema potrebi. Dakle volio bih i da se to unese u zakon. Potom, kako je riječ o cjeloživotnom učenju ja bih volio da ta ustanova ima obvezu da ima program koji će biti akreditiran, odnosno koji će dobiti dopusnicu. Ta dopusnica može biti dvostrana i od Ministarstva pravosuđa i od ministarstva koje je zaduženo za obrazovanje, tj. da kvalifikacija koja se dobiva apsolviranjem akademije ne bude samo unutarnje administrativno, nego da ta kvalifikacija istovremeno bude i javna, tj. ima javnu priznatost. Meni je simpatično da će akademija biti neovisna pravna osoba. Meni bi bilo još simpatičnije kada bi ona kao virtualna institucija, jer velika većina predavača zapravo neće biti stalno zaposlena na akademiji. Velika većina predavača će dolaziti sa sveučilišta ili sveučilišta, različitih sveučilišta. Gospodine ministre, ne bi li u tom slučaju bilo optimalno da se radi o jednom akademskom programu oslonjenom na cjeloživotno učenje za specifične potrebe pravosuđa? Ne bi li tim potezom dobili još jednu dimenziju još jednu kvalitetu u tom školovanju pa vas naprosto ovim svojim prijedlogom molim da razmislite. MI smo imali vrlo sličnu situaciju sa Vojnom akademijom i riješili smo je kao nešto što je oslonjeno na Sveučilište, ova Akademija ne mora kao zasebna pravna osoba, ne može ali i ne mora biti afilirana sastavnica Sveučilišta ali može biti neovisna visoka škola sa odgovarajućim kapacitetima, dakle sa nečim što će davati kvalifikaciju koje će imati javno priznanje koje će se naprosto zvati poslijediplomski, specijalistički studij a o tome se i radi. Moj mali prilog ili prijedlog pa vas molim da o tome razmislite do drugog čitanja. Hvala vam lijepo.
Hvala. Gospodin zastupnik Ranko Ostojić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani kolegice i kolege zastupnici, poštovani gospodine ministre, predstavnici Vlade. Pridružujući se ostalim kolegicama i kolegama koje su podržavale očito dobre namjere da se kroz Pravosudnu akademiju poboljša stanje samoga pravosuđa, želio bih samo kroz nekoliko rečenica ukazati neke praktične stvari. Naime, također se slažem s onima koji inzistiraju da je cjeloživotno obrazovanja, odnosno situacija koju mi imamo a to je da se dnevno mijenja i pravna stečevina, zahtjevi itd., traži ne samo od onih koji će u budućnosti biti suci, ne samo od onih koji će biti pravosudni dužnosnici i ono što se ovim zakonom regulira za ubuduće već nam nedostaje onaj dio priče, evidentan problem sa sadašnjim, znači ljudima koji su vodili, koji su kreirali i sudjelovali u ovome dijelu sudske procese. Za njih situacija u kojoj apsolutno, tadašnji kriteriji na čemu inzistira Europska unija nisu postojali, u čemu se zapravo događalo da smo evidentno u puno slučajeva zapravo dobili ljude koji imaju častan naziv suca ali nisu sposobni zapravo takvu stvar raditi. Ono što je zaista neophodno a to je da, ja ću nazvati to nekom vrstom licence, popravimo to stanje, uvedemo tu obavezu da na isti način, kroz redovitu evaluaciju zapravo osiguramo da netko nakon završetka ovakve vrste obrazovanja, nakon što je osposobljen da bude pravi nazvat ću to tako pravi sudac bude sposoban to održavati ubuduće. To je jedno. I drugo, oko praktične stvari ponukalo me kada je gospodin ministar govorio o situaciji budućih naraštaja koji samo činjenicom da završavaju pravosudnu akademiju stiču karijernu mogućnost odnosno osiguranje da će postati suci, moje je pitanje da li je napravljena zaista analiza u tom dijelu jer nisam siguran koliko prirodni odljev s jedne strane i obaveza s druge strane, koja bi se na taj način zakonom i upisom na Pravosudnu akademiju završetkom toga, da li imamo osiguranje svih onih mjesta za sve one koji će unutra ulaziti. To naravno znači da ova Pravosudna akademija postaje značajni filter oko prijema na sve pravosudne funkcije i da njen značaj nije samo u pitanju dopusnice programa i svega onoga što će se odvijati već je to na neki način ulaz da onaj tko je ušao tamo tko to uspješno završi ima osigurano radno mjesto. Kamo sreće, da Hrvatska na žalost nije pokazala da je do sada sposobna izračunati što je ono što ih čeka odnosno koja su mjesta koja će nam biti potrebna, s druge strane želio bih na taj dio upozoriti. Još jedanput pozdravljam svaki napor oko ovoga da se poboljša kvaliteta i edukacija ali jednako tako nemojmo zaboraviti one koji su u ovome trenutku na ovim mjestima, siguran sam da i njima bez uvrede, zapravo potrebno redovito evaluiranje i situacija u kojoj se ne treba bojati pisanih testova ili pisanih evaluacija i da nam je to ono što nam je potrebno. Ja se zahvaljujem.
Hvala. Replika gospodin zastupnik Dragan KOvačević:
Gospodine potpredsjedniče, poštovani ministre sa suradnicima. Naime, replicirao bih kolegi upravo u ovom dijelu gdje je govorio o tome jednom kontinuiranom, permanentnom obrazovanju svih onih koji sudjeluju u pravosudnim poslovima, dakle sudačkim i državno odvjetničkim. Naime, mi smo imali situacije tamo s kraja 90. početkom 2000. primjere suđenja upravo u onim slučajevima koji su bili vezani za, ajde možemo reći „tajkune“ odnosno ljude koji su sudjelovali u privatizacijskim poslovima itd., gdje se pokazalo da i kroz ona vještačenja i kroz sam sudski postupak kao da cijeli ti timovi nisu bili dorasli svim onim mogućnostima koje je otvorila, ja bih rekao i tržišna ekonomija. Dakle, kao što nismo u onom jednim trenutku imali dovoljno menadžera kvalitetnih koji su imali iskustva poslovanja u jednom novom sustavu, u jednom novom uređenju tržišnoj ekonomiji, tako isto kada su te stvari došle na sud ili kada su trebale biti procesuirane onda je nedostajalo toga praktičnoga znanja. I zato je svakako za pozdraviti ovaj Zakon, dakle kroz koji bi netko je kazao da bi trebalo biti znanstvenika nastavnika i da bi se trebalo više oslanjati na taj dio, međutim, mislim da tu trebaju itekako praktičari dakle ljudi koji su prošli te procese i koji bi trebali pomoći svima onima koji rade u praksi da ih upravo upoznaju sa svim tim specifičnostima i svim tim mogućnostima, svim tim problemima koji se javljaju posebno u procesuiranju određenih tijela. Inače svakako pozdravljam da se uvede ovaj kriterij objektivnosti kod izbora određenih državno odvjetničkih i sudačkih dužnosti dakle i da bude sustav bodovanja i da sve bude transparentno jer mi prije svega, u ovom segmentu ovoga stupa vlasti moramo imati upravo onaj kriterij izvrsnosti, što mislim da Akademija može itekako doprinijeti. Hvala lijepa.
Odgovor na repliku gospodin zastupnik Ranko Ostojić.
Pa rijetke su prilike kada se ovako relativno jednostavno slažemo oko odredbi i namjera kod donošenja određenog Zakona. Ovdje sam htio ukazati da problem … odnosno svih onih situacija koje je kolega spomenuo u samim procesima koji su vođeni je problem koji neće biti riješen Pravosudnom akademijom biti će riješen kroz osiguranje sredstava za plaćanje stručnjaka vještaka to je ono što nam državno odvjetništvo i svi ostali stalno ukazuju a to je posao stručne osobe koji to mogu rješavati, tako da ja ne bih miješao kruške i jabuke, mislim da je u ovom trenutku puno važnija educiranosti sudaca da znaju koga će zatražiti a ona treba imati dovoljno sredstava za platiti te ljude koji su sposobni nositi se s onima koji su uzimali ozbiljne novce. Evo zahvaljujem.
Gospodin zastupnik MIljenko Dorić izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, gospodine ministre sa suradnicima, kolegice i kolege. Gospođa Pusić je ispred kluba HNS-a iznijela stav nas koji smo ovih dana razmatrali zajedno ovaj prijedlog zakona i dala ocjenu svih nas, no ja sam kao čovjek iz visokog školstva smatrao za potrebnim da i ja kažem nekoliko riječi, prije svega jasno pohvale. Svi smo zadovoljni ovim prijedlogom. Potreba za ovakvom akademijom uistinu postoji u Hrvatskoj. Ono što jedino možda treba žaliti i treba reći našim građanima je da smo uvijek negdje pri kraju repa. Naime, što mislim time reći. Pogledajmo samo kada je preporuka Vijeća Europe dana da se krene u ovom pravcu. Bilo je to davno '94. godine, prije punih 15 godina. Znamo što se događalo u pravosuđu u ovih 15 godina, no evo svaka čast ministru i suradnicima da ste sad krenuli u to. Kaže narod: "Bolje ikad nego nikad." Mislim da su jako dobro koncipirana naime vaša razmišljanja vezana uz rad 3 odjela, to je po meni puni pogodak. Da treba nastojati biti objektivan, da treba nastojati isključivo temeljem kriterija kvalitete, kakvoće, omogućiti ljudima da napreduju u struci, to je nedvojbeno i to treba ne samo primijeniti u pravosuđu već i u svakoj drugoj struci i zato ja to apsolutno podržavam. I ovaj prijedlog zakona sigurno je zaokret, veliki zaokret da se od stranačkih, rodovskih i kojekakvih drugih utjecaja na pravosuđe krene u sasvim drugom pravcu. Jasno do sada je akademija bila kao zavod pri Ministarstvu pravosuđa. Njeno odvajanje je sigurno jedan važan korak da to bude jedna neovisna, nezavisna ustanova. Razmišljanja kolege Flega vezano uz pozicioniranje same akademije "Pro futura" u sustavu visokog obrazovanja u Hrvatskoj mislim da valja razmisliti o njegovim prijedlozima, da ja sad ne ponavljam to. Iako ja smatram da i ovaj prijedlog apsolutno drži vodu i nikakvih ja prigovora tu nemam. Mislim da Upravno vijeće, Programsko vijeće i predavači kako ste zamislili svakako treba krenuti i u funkciji vremena vidjeti ako eventualno nešto treba popraviti i još nekog uključiti da se jasno ima jedan moderan, suvremeni pristup svim aktualnim problemima unutar struke koju želimo ovdje unaprijediti. Sad što meni možda malo smeta? Smeta mi recimo prijam na ovu akademiju. Pravosudni ispit donosi jako puno bodova, oni koji su polagali pravosudni prije donošenja Zakona o vježbenicima i tako, oni polažu usmeni, nakon toga ide psihološki test, nakon toga razgovor. Razgovor po meni donosi puno bodova i predstavlja jedan moment koji uvijek možemo, u koji možemo sumnjati. To je uvijek tako bilo. Ja sam kao nastavnik prije 23 godine potpuno pobjegao od usmenih ispita, primjenjujem već toliko godina isključivo pismene ispite sa 120 do 150 pitanja "multichoice questions" i nikada nisam otada imao nikakav prigovor. Bilo je pokušaja intervencije, moram priznati. I što bih učinio? Kolega liječnik intervenira: "Znaš sutra mi je taj i taj moj rođak na ispitu." Ja bi ga pozvao: "Dođi pola sata molim te prije ispita pa ćemo se dogovoriti." Došao bi čovjek očekujući tko zna što. Ja bi mu pokazao: "Vidi ovdje u ormaru su testovi koje smo pripremili, od ovih 10 testova izvoli izabrati za svog rođaka test koji želiš da on rješava." Uzme on test, "u 14 sati dođite kolega da zajedno ispravimo test, pa ćete vidjeti kako je vaš dragi rođak to riješio." Nikada nakon toga se ti pojedinci pojavili više ne budu. Taj se test kasnije deponira u arhivu, godinama čuva, uvijek bilo kakav prigovor vi možete ući u arhivu, izvadit test, vidjeti koliko je taj i taj riješio. Prema tome ja sam za to da uvijek budu što više pismenih ispita, to je nekakav standard, i pokušajmo u funkciji vremena pobjeći od bilo kakvih usmenih razgovora. Posebno ovdje se ide i na ocjenu znanja kao i isto to se odnosi i na završni ispit. Pazite, u završnom ispitu prijedlog je vaš da sam završni ispit se donosi za završnu ocjenu, ponovit ću, završni ispit za završnu ocjenu donosi maksimum 50% bodova. Po nekakvim svjetskim kriterijima ako je netko riješio više od 70% apsolutno prolazna dobra ocjena. On znači neće dobiti 50% bodova nego će dobiti 35 bodova. To znači da će mentor ili pravosudni ispit koji je davno položio biti itekako odlučujući što smatram da nije dobro. Osim toga kad se radi o mladim kandidatima, o mladim ljudima, ovdje nigdje, a to se pojavljuje i na drugim mjestima, u drugim strukama, ne pojavljuje se ono što je taj mladi čovjek sam postigao tijekom studija. To znači prosjek njegovih ocjena. Ja smatram da je to strašno važno. Vjerujte, smatram. U pravosudnom ispitu ne znam kako se to valorizra? Ne znam koliko pravosudni ispit pokriva područja … [[Govornik se ne razumije.]] , ali ja uvijek smatram da 4, 5 godina intenzivnog rada jednog običnog studenta valja valorizirati. Ne sve svesti na pravosudni ispit koji se ovdje provlači sve do završnog ispita. Ma molim vas lijepo ako je akademija zamišljena da ljudima donosi nova znanja, a mi u biti završnu ocjenu donosimo na temelju 3 čimbenika od kojih je završni ispit, dakle to novo stečeno znanje, vrlo, vrlo slabo valorizirano, vjerujte. Maksimum 50%, tvrdim neka riješi 70%, ponavljam dobije samo 35 bodova na završnoj ocjeni, a ovi drugi će elementi, mentor njegov i davno položeni pravosudni ispit odlučiti da li će ili ne napredovati. To nije dobro. Ja mislim da bi čak pravosudni ispit pa i mentor trebali biti ovdje potpuno ispušteni. Ako je akademija, jel tako, ima za cilj novostvorena znanja onda isključivo uz pismeni ispit, završni pismeni ispit treba biti mjerodavan za to koliko je netko savladao, kako netko treba napredovati ili ne znam. Najtanji dio ovoga zakona po meni je svakako onaj dio koji se odnosi na cjeloživotno obrazovanje, ono kontinuirano obrazovanje. Zašto? Zato jer ovdje se kaže da će akademija raspisati natječaj, odnosno akademija svake godine donosi program usavršavanja, šalje ga sudovima i odvjetništvu. Zatim oni dojavljuju svoje želje koga žele poslati u toj godini na usavršavanje i konačno akademija odlučuje koga će primiti na usavršavanje, ali se ne govori u biti o kontinuitetu. Ovdje bih ja volio vidjeti da stoji svake 4 godine, svakih 6 godina, svaki sudac mora se pojaviti na akademiji, na stručnom usavršavanju, steći toliko i toliko bodova da bi dobio prolaznu ocjenu ili mora ponavljati ispit da bi mogao nastaviti obnašati jasno tu sudačku ulogu koju ima u ovom trenutku. Prema tome, to je najtanji dio, apsolutni dio ovog zakona i smatram da bi do drugog čitanja tu mogli znatno popraviti stvar i tada apsolutno dobivate zeleno signalno svjetlo. Hvala lijepo.
Hvala. Završni osvrt, ministar pravosuđa Ivan Šimonović. Izvolite.
Hvala gospodine predsjedavajući. Cijenjene zastupnice i zastupnici. Vrlo sam zahvalan na podršci koju ste dali ovom nacrtu zakona i na korisnim sugestijama. Ono što bih vas još samo zamolio, pogotovo ove koji su iznosili svoja razmišljanja, to je da nakon što proučimo stenograme, ako imamo kakvih dodatnih pitanja, pojedinim diskutantima obratili bismo se prije nego što taj zakon uđe u drugo čitanje. Što se isto tako tiče priprema za drugo čitanje, o ovom zakonu će biti organizirana jedna šira javna rasprava u kojoj bismo voljeli da kao što je dobio konsenzus u Saboru da jednako tako dobije i u struci i to ne samo profesionalnih vrhova struke, nego i njezine široke baze, obzirom na to koliko je korjenita ova promjena. Isto tako sugerirao bih da se ovaj zakon u drugom čitanju pojavi u kontekstu drugih relevantnih zakona. Dakle, istodobno da uđe u drugo čitanje Zakon o sudovima, Zakon o Državnom odvjetništvu, Zakon o Državnom sudbenom vijeću, jer ima puno odredbi koje se mogu razumjeti i u ovom zakonu, a i u tim drugim zakonima tek kroz njihovo sistematsko tumačenje uzimajući u obzir ova širi zakonski paket. Puno vam hvala.
Hvala. Zaključujem raspravu. . Sad idemo na glasovanje o do sada raspravljenim zakonima i izvješćima. Prvo, Prijedlog zakona o Pravosudnoj akademiji, prvo čitanje, predlagatelj zakona je Vlada. Dajem na glasovanje slijedeći zaključak: "Prihvaća se Prijedlog zakona o Pravosudnoj akademiji. Sve primjedbe, prijedlozi i mišljenja izneseni u raspravi uputit će se predlagatelju radi pripreme konačnog prijedloga zakona.". Molim, uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Utvrđujem da je jednoglasno sa 98 glasova za donesen predloženi zaključak.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Evo dozvolite mi u nekoliko rečenica da predstavim Konačni prijedlog Zakona o platnom prometu. Da se nešto malo vratimo i u prošlost i da zapravo kažemo da zbog iznimnog značenja koji Platni promet ima u gospodarskom i financijskom sustavu kao okosnica tijeka gospodarstva Platni promet u Republici Hrvatskoj zapravo rano postao predmet zakonske regulative, tamo još 1993. godine. Mi iz Ministarstva financija kažemo, to je bio prvi korak transformacije Platnog prometa kada je postignut Zakonom o platnom prometu u zemlji, čiji je zapravo bio zametak pretvaranja Platnog prometa Republike Hrvatske u suvremeni sustav platnog prometa. Drugi korak ove transformacije je bio 2001. godine, kada je donešen važeći Zakon o platnom prometu, koji je zapravo prenio obavljanje poslova Platnog prometa iz bivšeg Zavoda za platni promet u banke, čime su stvoreni preduvjeti za razvoj platnog prometa u skladu sa suvremenim standardima platnog prometa u svijetu. I konačno ja bih rekao ovaj treći korak koji je sigurno jedna stepenica, a možemo reći i nekoliko prema gore, ove ukupne transformacije. S jedne strane cilj ovog Konačnog prijedloga Zakona je usklađivanje s Direktivom Europske unije, odnosno Europske zajednice 64 iz 2007. godine, ali naravno uređivanje zakonodavnog okvira platnog prometa koji će omogućiti nekoliko važnih stvari, a ja bih ih sada i pobrojao. Broj 1. to je uspostava modernih i sveobuhvatnih pravila primjenjivih na sve platne usluge, jednostavno učinkovito i sigurno izvršenje prekograničnih plaćanja na istoj razini kao izvršenje domaćih plaćanja, poticanje konkurentnosti na tržištu uvođenjem novih sudionika radi povećanja efikasnosti i snižavanja troškova, stvaranje nužnih preduvjeta da i korisnici platnih usluga u Republici Hrvatskoj, kada Republika Hrvatska postane punopravna članica Europske unije i monetarne unije, može koristiti jedinstvenu platnu eurozonu, skraćenica na engleskom SEPA "Single Euro payments Area" u kojoj će pravne i fizičke osobe zadavati i primati i davati plaće u eurima pod istim osnovnim uvjetima, s istim pravima i obvezama neovisno o mjestu na kojem se nalaze i neovisno o tome radi li se o prekograničnim ili domaćim plaćanjima. Budući da se radi o vrlo složenoj transformaciji sustava, mi predlažemo stupanje na snagu ovog zakona s 1. siječnja 2011. godine, zbog dužeg procesa upoznavanja s novim pravilima, ali naravno i prilagodbe novom sustavu. Isto tako vrlo je važno reći da je ovim Konačnim prijedlogom zakona da smo zadržali niz dobrih rješenja iz postojećeg platnog sustava. I posebice treba pobrojati i zapravo zadržavanje odredbi po kojima transakcijske račune, tekuće i žiro-račune i dalje vode kreditne institucije, zadržavamo vodeće brojeve banaka i izvršavanje transakcije između kreditnih institucija, ostajemo pri kraćim rokovima izvršenja za nacionalne platne transakcije u našoj valuti, te naravno zadržavamo hrvatski sustav velikih plaćanja i nacionalni klinički sustav. Iz opsežnog teksta i niz novina koje se nalaze pred vama, posebno bih izdvojio slijedeće novine koje zakon uvodi u naš platni sustav u cilju poboljšanja, odnosno u cilju sveobuhvatnog poboljšanja. Ovim se zakonom objedinjuje kunski i devizni platni promet, te se taksativno definiraju platne usluge i njihovi pružatelji. Poseban se naglasak stavlja na zaštitu prava potrošača koji su korisnici platnih usluga. Složit će se da i u čitavom nizu drugih zakona iz područja financijskog sustava zapravo dobar dio naglaska upravo bio na zaštitu prava potrošača. Naravno, omogućujemo i podnošenje pritužbi Hrvatskoj narodnoj banci kao i izvansudsko rješavanje sporova podnošenjem prijedloga za mirenje. Isto tako uvodi se nova kategorija pružatelja usluga platnog prometa, odnosno institucija za Platni promet. To su pravne osobe koje su od Hrvatske narodne banke dobile odobrenje za pružanje jedne ili više platnih usluga, te imaju temeljni kapital u razredima od 150, 400 tisuća do milijun kuna, naravno ovisno o vrstama platnih usluga koje mogu pružati. U području upravljanja platnim sustavima, uređuje se pitanje upravitelja platnih sustavima, te licenciranje i nadzor nad platnim sustavima preneseno u nadležnost Hrvatske narodne banke. I konačno dozvolite mi, a sukladno raspravi koja je vođena i na matičnom odboru, a možda i na nekim drugim, napomenuo bih kako postoji i niz pitanja koja su uređena važećim Zakonom o platnom prometu u zemlji, a više nisu predmet ovog konačnog prijedloga zakona. Između ostalog ovo se odnosi na pitanje prisilne naplate po ovršnim rješenjima i blokadama računa, te vođenju i sadržaju jedinstvenog registra računa. Naravno, to ne znači da ova pitanja neće biti riješena nekim drugim zakonskim prijedlozima, nego dapače. Sukladno puno harmonizaciji s europskom pravnom stečevinom, Ministarstvo financija i Vlada Republike Hrvatske u završnim pripremama posebnog propisa kojeg će urediti i ova područja, a to je Zakon o prisilnoj naplati. Hvala vam lijepo.
Hvala. Odbor za zakonodavstvo, europske integracije, financije i državni proračun? Predsjednik Odbora, gospodin Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa. Gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče sa suradnikom, cijenjeni kolege i kolege. Odbor za financije i državni proračun Hrvatskoga sabora raspravio je na 41. sjednici održanoj 14. listopada 2009. godine Prijedlog zakona o platnom prometu, s konačnim prijedlogom zakona i to kao matično radno tijelo. U uvodnom izlaganju predstavnik Vlade Republike Hrvatske istaknuo je da se ovim zakonskim prijedlogom usklađuje zakonodavstvo Republike Hrvatske sa zakonodavstvom Europske unije te da se Republika Hrvatska obvezala donijeti ovaj zakon radi usklađivanja pregovaračkog poglavlja 4 – Sloboda kretanja kapitala s pravnom stečevinom Europske unije. Kao glavni razlog izrade ovog zakona iznijeto je prenošenje u domaće zakonodavstvo odredbe Direktive 2007/64 EZ o uslugama platnog prometa na unutarnje tržište kojom se mijenja i dopunjuju dosadašnje direktive a ukida Direktiva 97/5 EZ-a. Isto tako, naglašeno je da ovim zakonom se definira platne usluge i pružatelja platnih usluga, detaljno propisuje opseg informiranja koji je pružatelj platnih usluga dužan dati korisniku te ostala prava i obveze u vezi pružanja i korištenja platnih usluga. U platni sustav uvodi se nova kategorija pružatelja platnih usluga i to institucije za platni promet. Također, oaj zakon objedinjuje domaći platni promet i platni promet s inozemstvom te propisuje rokove izvršenja između pružatelja platnih usluga kod nacionalnih, prekograničnih, međunarodnih platnih transakcija. U raspravi na odboru iznijeto je mišljenje da se radi o vrlo složenom zakonu koji će donijeti velike promjene u cjelokupnoj financijskoj i bankovnoj industriji u Hrvatskoj te da je od velike važnosti da se podzakonski akti kvalitetno naprave jer će se na taj način izbjeći barem dio potencijalnih problema. Nužno je da svi podzakonski akti budu pripremljeni na vrijeme i doneseni što je moguće ranije nakon stupanja zakona na snagu. Nakon provedene rasprave Odbora za financije i državni proračun Hrvatskoga sabora odlučio je jednoglasno predložiti Hrvatskom saboru donošenje Zakona o platnom prometu. Hvala lijepa.
Hvala. Otvaram raspravu. Klub zastupnika HNS-a gospodin zastupnik Zlatko Koračević. Izvolite. Nema ga. Gubi pravo na riječ. Gospođa zastupnica Nevenka Majdenić Klub zastupnika HDZ-a. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, poštovani predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Klub zastupnika Hrvatske demokratske zajednice predlaže da se Zakon o platnom prometu prihvati po hitnom postupku jer kvalitetno uređuje zakonodavni okvir platnog prometa u Republici Hrvatskoj. Razlog za ovakav naš prijedlog jest činjenica da su nam deblokirani pregovori s Europskom unijom, deblokirana pojedina poglavlja od strane Republike Slovenije a s druge strane Republika Hrvatska je preuzela obvezu usklađivanja svojeg zakonodavstva s pravnom stečevinom Europske unije a ovaj zakon je izvršenje te obveze u poglavlju 4 – Sloboda kretanja kapitala pregovaračkog procesa. Direktivom 2007/64 Europskog parlamenta po prvi put su utvrđena jedinstvena pravila platnog prometa za cijelo područje Europske unije a zemlje članice su dužne uskladiti svoje nacionalno gospodarstvo s njezinim odredbama do 1. studenog 2009. godine. Mi kao vrlo ozbiljna buduća članica Europske unije također moramo izvršiti sve relevantne zakonske izmjene i prilagodbe kako bi uspješno završili pregovaračke poslove i zatvorili sva otvorena poglavlja. Postojeći Zakon o platnom prometu zemlje iz 2001. godine regulirao je samo platni promet u zemlji a drugim Zakonom o deviznom poslovanju platni promet s inozemstvom. Kako bi izmjene i dopune postojećih zakona bile vrlo opsežne, komplicirane i netransparentne išlo se na prijedlog potpuno novog zakona kojim bi se na jedinstveni način regulirao platni promet u zemlji ali i s inozemstvom odnosno u skoroj budućnosti među ravnopravnim članicama Europske unije. Istovremeno bi se ukinule određene odredbe važećeg Zakona o deviznom poslovanju. Već u 1. članku ovog zakona koji regulira što je predmet zakona naglašava se obveza informiranja korisnika platnih usluga o uvjetima za pružanje usluga i pruženim platnim uslugama te prava i obveze u vezi s pružanjem i davanjem platnih usluga. Informiranju korisnika platnih usluga posvećena je posebna pozornost što potvrđuje i činjenica da je čitava Glava II. zakona namijenjena regulativi obveze informiranja korisnika platnih usluga. Dakle, cijeli set odredbi ide u smjeru zaštite potrošača. S obzirom da su u prijedlog zakona ugrađene odredbe već navedene direktive Europske unije u zakon su dodani novi pojmovi, njihove definicije i značenje tako da u provedbi zakona ne bi bilo dvojbi i nedoumica o njihovom suštinskom značenju. To definiranje pojma bilo je neophodno jer u našoj dosadašnjoj praksi nije bila korištena terminologija koja se koristi u pravnoj regulativi Europske unije. Ovim se zakonom u naš platni sustav uvode nove kategorije pružatelja platnih usluga kojima je sjedište u Republici Hrvatskoj ali i one kojima je sjedište u zemlji članici Europske unije. Time su stvoreni formalni preduvjeti da se naš platni sustav danom stupanja Hrvatske u Europsku uniju implementira u platni sustav Europske unije. Člankom 5. zakona decidirano su nabrojani pružatelji platnih usluga koji smiju obavljati platne usluge te propisane granice pružanja platnih usluga za pojedine kategorije pružatelja usluga. Prijedlogom zakona prvi puta se regulira poslovanje kartičarskih kompanija i mobilnih operatera u sferi plaćanja putem mobilnih uređaja u Republici Hrvatskoj što smatramo pozitivnim korakom. Institucije za platni promet u smislu ovog zakona račune odnosno sredstva koja prima od svojih korisnika usluga mogu isključivo koristiti za obavljanje platnih transakcija a ona nikako nisu depozit ili druga povratna sredstva. U Klubu zastupnika Hrvatske demokratske zajednice posebno smo zadovoljni time što su zakonom točno regulirana prava ali i obveze kako pružatelja platnih usluga tako i korisnika platnih usluga. Tu su sve stvari jasno nedvojbeno postavljene. Utvrđene su odgovornosti za neizvršenje preuzetih obveza svakog sudionika u platnom prometu, rokovi u kojima se određeni poslovi moraju izvršiti kao i naknade štete koja je nastala zbog neizvršenja ili neurednog, nepravovremenog i netočnog izvršenja platne transakcije. Isto tako, zakonom je propisana zaštita podataka korisnika platnih usluga kao i način rješavanja pritužbi i sporova koji mogu nastati između sudionika u platnom prometu. Smatramo da je pored toga što su zakonom zaista precizno regulirani uvjeti osnivanja i rad institucija za platni promet posebna pažnja posvećena u Zakonu o nadzoru nad radom tih institucija koji obavlja Hrvatska narodna banka. Vidljivo je nastojanje da se tu ništa ne prepusti slučaju, dakle utvrđen je način obavljanja nadzora, vrsta i postupak nadzor, nadzorne mjere kao i posljedice neizvršenja preuzetih obveza. Institucija za platni promet dužna je izvještavati Hrvatsku narodnu banku o izvršenju naređenih mjera nadzora jer ako se ne kontrolira izvršenje mjere onda zaista ni njihovo donošenje nema pravog učinka. Isto tako smatramo da je dobro što Hrvatska narodna banka vodi registar institucija za platni promet koji se mora po zakonu redovito ažurirati i koji je javan i dostupan na internetskim stranicama. U posljednjoj glavi ovog zakona utvrđene su sankcije, odnosno novčane kazne za prekršitelje zakonskih odredbi, a s obzirom na njihovu visinu mislimo da se sudionici platnog prometa neće baš olako oglušiti u njegove odredbe. Na kraju smatramo da je izuzetno važno da zakon ide po hitnom postupku jer će biti potrebno donijeti više pravilnika, podzakonskih akata, a za to je potrebno vrijeme. Osim toga, na taj način mogu se izbjeći i eventualni potencijalni problemi prilikom implementacije i upotrebe i značenjem nove terminologije i to kroz pravodobno i sveobuhvatno informiranje i educiranje svih sudionika platnog prometa. Zbog svega navedenog kao što sam i u uvodu već rekla mi u klubu Hrvatske demokratske zajednice predlažemo da se ovaj zakon prihvati po hitnom postupku. Hvala lijepa.
Hvala. Klub zastupnika SDP-a, gospodin zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici, kolege iz Ministarstva financija. Na početku ću reći da će Klub zastupnika SDP-a podržati ovaj zakon i smatramo da svako unapređenje na ovom području je korisno i da trebamo uskladiti stvari koje nas čekaju ulaskom u Europsku uniju. Kao što je poznato ovo je već takva treća hajmo reći promjena sustava platnog prometa. Prvo smo imali promjenu iz sustava, znači prije devedesete kada smo promijenili SDK u ZAP. Nakon toga smo sa ZAP-a išli na kreditne institucije da one mogu vršiti platni promet FINA-u i ovo je daljnja liberalizacija sustava. Kao što je već rečeno čeka nas još uskoro i još jedna reforma kada uđemo u platni sustav Europske unije. Ono što je bitno reći bez obzira što naravno podržavamo ovaj zakon, ali u Hrvatskoj je problem koji se najčešće javlja da uz kvalitetne zakone, uz institucije koje bi trebale raditi svoj posao imamo mnoge nepravilnosti, mnoge stvari koje nisu dobre. Evo danas je najsvježiji primjer gdje se desilo, ja bih rekao jedno prelijevanje novca iz firme, pranje novca u velikoj državnoj još uvijek pod državnom kontrolom ove tvrtke Podravci. Preko 65 milijuna kako se osnovano sumnja kuna je preko jedne druge tvrtke preliveno na Maltu i za taj novac su htjeli određena gospoda koji su danas i osumnjičenici kupiti dionice te iste tvrtke. Znači, imamo dobre zakone ali neke stvari nam prolaze koje nam možda ne bi trebale prolaziti. Smatramo da bi sumnjive transakcije koje se dešavaju pogotovo kada se radi o prelijevanju novca na strane račune što je u Podravci bio slučaj. 65 milijuna kuna su određeni ljudi iz Podravke pokušali transferirati preko Malte da bi kupili tu istu tvrtku. Na žalost nije spriječeno, a čak izgleda da nije ni provedena istraga da li je to prije nego što je pritisak javnosti i prije nego što je ta afera probila se preko sredstava javnog informiranja nisu bili provjereni navodi o čemu se tu upravo radi. Znači, moramo koristiti zakone da bi spriječili na žalost one stvari koje se ne bi smjele dešavati. Ono šta treba napomenuti kod ovog zakona da ima mnogo stvari u Hrvatskoj koje nisu specifične, koje su specifične samo za Hrvatsku. Znači govorimo o blokadi računa. Mi imamo poduzeća koja su dugi niz mjeseci, godinama u blokadi jer su ih neki sa svojim računima blokirali preko ovih institucija koje vrše platni promet, ali one najnormalnije funkcioniraju. One obavljaju svoja plaćanja putem kompenzacija funkcioniraju na način koji nije nigdje normalan u svijetu. A koliki je problem nelikvidnosti i solventnosti danas u Hrvatskoj dovoljno govori podatak da je u kolovozu ovog mjeseca zabilježena rekordna nelikvidnost u Hrvatskoj od 2000. godine. Radi se otprilike oko 23, 24 milijarde kuna koje naravno nepodmirenih obveza koje opterećuju hrvatsko gospodarstvo. Radi se, da kažem koja je širina tog problema. Radi se o 23000 insolventnih pravnih osoba i još 34000 obrtnika. Radi se otprilike o 65000 zaposlenih u tim tvrtkama i obrtima koji nisu u sigurnosti da će primiti plaću. Radi se kao što sam rekao o 23 milijarde kuna. Na žalost, veliki udio nesolventnosti i nelikvidnosti u tom cijelom sustavu otpada na državu. Otprilike negdje desetak milijardi kuna kada se govori o državi i tvrtkama koje su pod njenom kontrolom. Ne bih tu isključio čak i tvrtke koje su nedavno privatizirane kao što je i INA, jer ipak država još uvijek ima veliki udio u INA-i i veliku mogućnost kontrole. Ne bih isključio ni Podravku gdje država preko svojih fondova i drugih institucija ima još uvijek najveći dio dionica. Znači, to su tvrtke koje država još uvijek kontrolira i koje na žalost sudjeluju velikim dijelom u nelikvidnosti. Na kraju naravno da treba riješiti još neka pitanja i šteta je što se zakon donosi tako, ja bih rekao u hitnom postupku, a da nismo riješili neka pitanja koja su sigurno ključna. Znači, prvo sam rekao pitanje blokade. Koliko dugo može biti netko u blokadi dok se ne pokrene stečaj itd. Isplata plaća. Svjedoci smo toga da se plaće najčešće isplaćuju a da se doprinosi i određena davanja državi ne isplaćuju, pa tako i država ima potraživanja otprilike oko 9 milijardi kuna za poreze i doprinose u ovoj nesolventnosti i nelikvidnosti. Znači, zašto se dopušta da se radnici na taj način potkradaju, odnosno da tvrtke ne uplaćuju kada isplaćuju plaće i doprinose preko banaka ne uplaćuju doprinose u mirovinske sustave, nego se dopusti samo da se plati dio obaveze prema radniku. Te tvrtke trebaju se disciplinirati i dovesti ih u red. Treba napraviti također i vidjeti koji su to prioriteti isplata, odnosno redoslijed plaćanja. Koje su obaveze prioritetne ako je tvrtka u takvoj situaciji da je već neko vrijeme blokirana. I naravno moramo definirati one situacije kada se neće provesti nalog za plaćanje. Rekao sam da smo tu trebali reagirati u ovom evidentnom kriminalu koji je danas i procesuiran, radi se o "Podravci", da smo trebali reagirati preko institucije ove države da se to već ranije ne dozvoli. Da nije moguće da država, odnosno da tvrtka, državna tvrtka "Podravka" pod upravom i pod najvećim utjecajem Vlade Republike Hrvatske na ovaj način dozvoli manipulaciju i da na ovaj način dozvoli krađu 65 milijuna kuna iz svoje imovine, odnosno novca sa svoga računa. Bez obzira na koji način on išao preko jedne tvrtke, druge tvrtke, treće tvrtke, ali to nije dozvoljivo, odnosno to treba spriječiti ubuduće boljom kontrolom i primjenom zakona koji su na snazi. I zato kažem SDP će podržati ovaj zakon i glasat će za da se on primijeni, ali tražimo da se ove neke stvari na osnovu toga zakona ubuduće bolje primjenjuju i da se na kraju krajeva onemogućuju kriminal koji se dešava, a svjedoci smo ga gotovo svakodnevno. Hvala lijepo.
Hvala. Pojedinačna rasprava. Gospođa zastupnica Nadica Jelaš. Izvolite.
Poštovani potpredsjedniče Hrvatskog sabora, predstavnici Vlade, kolegice i kolege. Evo kao što smo uvodno čuli ovaj zakonski prijedlog s konačnim prijedlogom zakona koji danas raspravljamo objedinjuje kako domaći platni promet, tako i inozemni platni promet, a istovremeno predstavlja i harmonizaciju u ovom dijelu sa europskom stečevinom. Da se podsjetimo prvi Zakon o platnom prometu u zemlji donesen je 1993. godine i on je predstavljao zakonsku podlogu za transformaciju platnog prometa Republike Hrvatske. Do travnja 2002. godine platni promet se obavljao u Zavodu za platni promet, da bi od travnja 2002. platni promet migrirao u poslovne banke, a financijska agencija kao pravni slijednik Zavoda za platni promet postala je zapravo samo … [[Govornica se ne razumije.]] partner za obavljanje platnog prometa za banke. Gubitkom platnog prometa FINA, bolje reći država kao njezin vlasnik, nije uspjela iznaći nove poslove kojima bi kompenzirala izostanak prihoda od platnog prometa, zbog čega FINA posljednjih godina bilježi velike financijske gubitke, a pred njezinim je zaposlenicima, a riječ je o zaista velikom broju zaposlenika, dakle riječ je o preko 4 i pol tisuće radnika, dakle pred njima stoji vrlo neizvjesna budućnost. E sad kad govorimo o neizvjesnoj budućnosti zaposlenika FINA-e vjerojatno bi se popravljanje dakle određeno popravljanje statusa FINA-e moglo otvoriti odredbom upravom ovog Zakona o platnom prometu koje predviđa uvođenje u platni sustav nove kategorije pružatelja usluga platnog prometa, tzv. institucija za platni promet. Dakle riječ je o trgovačkim društvima sa sjedištem u Republici Hrvatskoj koje će dobiti odobrenje od Hrvatske narodne banke za pružanje jedne ili više usluga platnog prometa i u zavisnosti od količine i vrste tih usluga koje će institucije za platni promet obavljati određena je i visina njihovog temeljnog kapitala koji se kreće od 150 tisuća do 1 milijun kuna. Ovdje je važno reći to da će se računi za plaćanje koje će voditi institucije za platni promet koristiti isključivo za platne transakcije, dakle oni neće imati karakter depozitnih računa. Kad to spominjem onda ne mogu ne podsjetiti da je osnovna zamjerka platnom prometu koji se obavljao u Zavodu za platni promet bila upravo ta da je tadašnja organizacija platnog prometa razdvajala račune od depozita. Računi sudionika platnog prometa vodili su se u ZAP-u, a sredstva na tim računima u depozitu banaka što se kvalificiralo neprirodnim, uz obrazloženje da je to, dakle takva organizacija otežavala bankama upravljanje njihovom likvidnošću i onemogućavalo praćenje novčanih tokova i likvidnosti samih njihovih deponenata. Nadalje, bankama je bilo uskraćeno obavljanje poslova platnog prometa što je, tako se tada smatralo, bio isključivo bankarski posao. Evo po ovom zakonskom prijedlogu koji se nalazi pred nama vidimo da su transakcijski računi odvojeni od depozitnih i da uz banke platni promet mogu obavljati i institucije za platni promet, dakle druge pravne osobe. Riječ je dakle o rješenju koje mi u Hrvatskoj dugo poznajemo, s tim da sada eto priznajemo da je to dobro rješenje zato što Europa kaže da je to dobro rješenje. Zakon o platnom prometu izuzetno je važan zakon jer je platni promet izuzetno važna funkcija za svaku zemlju i njezino gospodarstvo, i zato se slikovito često kaže da je platni promet zapravo financijski krvotok svake zemlje. A novac je roba i za njega važe zakoni, kao i za svaku drugu robu na tržištu, što ga je manje to je on vredniji, dakle to mu je veća vrijednost i zato je izuzetno važno da imamo efikasan platni promet koji će s manjom količinom novca obaviti više plaćanja. Platni promet kakvog znamo prije druge transformacije, dakle kakav se obavljao do kraja 2000. godine karakteriziralo je više od 500 tisuća transakcija dnevno obrađenih u realnom vremenu, iznimno visok stupanj zadovoljstva i klijenata i izrazito pozitivne ocjene domaćih i inozemnih institucija. Ja bih se usudila reći platni promet kakvoga poznajemo iz tih vremena bio je svojevrstan hrvatski brand. Ovo je vrlo komplicirana materija i zato nije dobro što se zakon donosi po hitnom postupku, bez obzira što se njegova primjena prolongira do 1. siječnja 2011. godine. Ovo tim više što on predstavlja daljnju liberalizaciju obavljanju platnog prometa u smislu uključivanja u nacionalni platni promet pružatelja platnih usluga iz država članica Europske unije. A mi u Hrvatskoj imamo loša iskustva s dosadašnjim fazama liberalizacije platnog prometa. Naime u Hrvatskoj liberalizacija prečesto završava kao anarhija. Kako je u dosadašnjoj transformaciji platnog prometa nekako usput izgubljena, o tome je već govorio kolega Maras, ili bolje reći potpuno je minorizirana obveza kontrole uplate zakonskih davanja, dakle poreza i doprinosa vezanih uz plaću. Pa sada imamo situaciju da poslodavci masovno isplaćuju plaće bez uplate tih zakonskih davanja. Naravno žrtve su uvijek radnici koji zbog neplaćenih doprinosa ili nemaju osigurano zdravstveno osiguranje ili pak kao posljedicu trpe male mirovine. Svoj doprinos takvoj praksi na žalost obilato daje i Porezna uprava, ja bih rekla i ministar financija koji vođen prvenstveno principom političkog klijentizma ili prolongira ili čak i oslobađa od plaćanja zakonskih obveza pojedine tvrtke pa tako imamo desetke tvrtki koje godinama ne plaćaju obveze i nagomilale su ih u desecima milijuna kuna. Na taj način zapravo su se odgađale neke radikalne mjere koje su se trebale pokrenuti, na primjer pokretanje stečajnog postupka, produžavala se agonija tih tvrtki do potpunog financijskog iscrpljivanja a zaraza neplaćanja zakonskih obveza proširila se sa takvih tvrtki na žalost na cjelokupno hrvatsko gospodarstvo. Dalje tu je problem blokade žiro-računa i vođenja redoslijeda naplate zatim problem prikupljanja i objedinjavanja podataka o insolventnosti koji su po meni vrlo važni za analizu ekonomskih i financijskih tokova u zemlji. U ovom zakonskom prijedlogu o tim stvarima nema ni riječi. Istina prema važećoj uputi ministra financija banke su dužne dostavljati podatke o insolventnosti upravo Financijskoj agenciji koja ih onda objedinjava i distribuira, međutim ti podaci nisu cjeloviti i ne odražavaju ukupne razmjere insolventnosti koje zapravo izuzetno veliki problem u Hrvatskoj. FINA osigurava sama podatke o neplaćenim porezima i doprinosima, dok podataka o nepodmirenim međusobnim obvezama između poslovnih partnera uopće nema, jer poslovni partneri niti ne dostavljaju bankama takve naloge ako za izvršenje na računima nemaju pokrića iz razloga da si ne bi blokirali račun i time doveli u pitanje isplatu plaća ili neku drugu obvezu koja im je prioritetnija. Dakle, država uopće nema uvida u razmjere nepodmirenih naloga za plaćanje međusobnih obveza pa ne može niti poduzeti mjere za rješavanje problema eskalirajuće nelikvidnosti koja doslovno blokira Hrvatsko gospodarstvo. Možemo reći u Hrvatskoj nemamo sustav plaćanja nego sustav neplaćanja. Dakle, ovaj zakonski prijedlog je zapravo prepisana direktiva, ili ljepše rečeno potpuna harmonizacija s Europskom stečevinom i ovaj Zakonski prijedlog koji je prikladan pravno uređenim državama on na žalost ne uvažava u dovoljnoj mjeri Hrvatsku zbilju koja dramatično odstupa od europske prakse i zato će njegovu implementaciju Hrvatska narodna banka morati dobro pratiti i donositi potrebite izmjene i dopune. Hvala lijepa.
Hvala. Jedan ispravak, gospođa zastupnica Nevenka Majdenić.
Gospodine potpredsjedniče, u nizu zaista netočnih podataka, ja ću ispraviti, ono što je rekla zastupnici Jelaš da se masovno ne plaćaju doprinosi i porezi na plaće, to gospođo zastupnice zaista nije točno. Ne možete reći tako da se masovno ne plaćaju, to zaista nije točno, vi za takvu jednu izjavu morate imati dokaze a na ovaj način indirektno pozivate poduzetnike da ne plaćaju poreze i doprinose. Osim toga, što se tiče prisilne naplate vi ste bili na odboru kada je predstavnik Vlade rekao da je u proceduri donošenje novog Zakona o prisilnoj naplati, a ja imam ovdje zamolbu, odnosno mišljenje financijskih tvrtki koje kažu pozitivno ocjenjujemo promjenu u zakonodavnoj regulativi u kojem se odvajaju poslovi prisilne naplate, kojom se odvajaju poslovi prisilne naplate za plaćanje, od poslova platnog prometa, jer poslovi prisilne naplate ne predstavljaju primarnu djelatnost pružatelja usluga platnog prometa. Prema tome, financijske institucije sasvim drugačije govore od ovoga što ste vi danas govorili.
Gospodin zastupnik Goran Marić. Izvolite.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče sa suradnicima, cijenjeni kolegice i kolege. Nesumnjivo je da je platni promet jedan od najvažnijih elemenata i financijskog i gospodarskog sustava u cjelini. I ta važnost platnog prometa je konstanta s time da njegova važnost se posebno naglašava u ovom današnjem trenutku, u ovim današnjim vremenima ekonomske krize upravljanja, vremenima krize nadzora, vremenima krize poslovnog morala, vremenima krize usudio bih se čak kazati ekonomske znanosti, napose krize ekonomske prakse a i nedostatka jedne poslovne kulture. Posebice važno ako se zna sama definicija platnog prometa koja podrazumijeva plaćanja sva između pravnih i fizičkih osoba u svrhu podmirenja novčanih dugovanja ili naplate novčanih tražbina. Zato tijek novca je jedno od važnijih elemenata u borbi protiv kriminala i korupcije ali ono je i najefikasnije sredstvo u toj borbi, jer mnogočemu se može sakriti trag ali novcu nikada. Zato je iznimno važan i zakonski okvir, visoko kvalitetan zakonski okvir kojim se reguliraju pravila ponašanja na području platnog prometa a posebice kada je u pitanju jedinstvena pravila ponašanja na širem gospodarskom području u ovom slučaju Europske unije. Naglasio bih da je do sada bila zakonska regulativa prilično kvalitetna, počevši od nekadašnjeg SDK koji je vršio usluge domaćeg platnog prometa, kasnije ZAP-a sada FINA-e i kada je to prošireno na banke. Dakle imamo jedan konstantan dobar zakonski okvir koji se još i poboljšava. Zato podržavam ovaj Prijedlog zakona o platnom prometu jer se njime primjenjuju odredbe direktive Europske zajednice, uslugama platnog prometa a kojima se prvi put u Europskoj uniji reguliraju usluge platnog prometa i prvi put donose jedinstvena pravila ponašanja za cijelo europsko gospodarsko područje. Dobro je i što je predviđeno stupanje na snagu 1. siječnja 2011. godine jer ima dovoljno vremena za donijeti podzakonske akte ali i za otkloniti eventualne uočene nedostatke. Ovim Prijedlogom zakona o platnom prometu dana iznimna važnost i Hrvatskoj narodnoj banci i to je dobro posebice kada je u pitanju sustav nadzora, međutim, morao bih spomenuti da se na nekoliko mjesta kao zakonska odredba predviđa da Hrvatska narodna banka može nešto donijeti ili propisati, pa se time kao u članku 7. primjerice Izvješće o platnim uslugama daje diskrecijsko pravo Hrvatskoj narodnoj banci da može propisati obveznike, sadržaj i način i rokovi izvršavanja o platnim uslugama, mislim da bi bilo prihvatljivije rješenje da kaže se da Hrvatska narodna banka propisuje, ne da može propisivati onda bi to imalo snagu obveze a ne snagu diskrecijskog prava, ali neću podnositi amandmane nego samo evo jedan kao apel ubuduće da se nešto tako uzima u obzir. Isto tako napomenuo bih članak 9. iako je prijedlog zakonskog rješenja objektivan i nakana mu je jasna da ako pružatelj platnih usluga naplaćuje usluge iz stavka 2. ovog članka te naknade moraju biti primjerene u skladu sa stvarnim troškovima pružatelja platnih usluga. Kažem intencija je dobra, ali s obzirom na spoznaju da su poslovne banke ponajprije u Hrvatskoj najdomišljatije u naplati svojih usluga u cijeloj Europskoj uniji onda se evo izražavam jednu bojazan da će i tu biti domišljate pa da će možda pokušati iskoristiti poziciju naplatiti koju kunu i više od onoga što to su stvarni troškovi. Kažem nemoguće je to sad zakonski regulirati drukčije, ali samo upozoravam na domišljatost različitih naknada vrsta kad je u pitanju naplata poslovnih banaka za njihove usluge. Imao sam priliku pročitati predloženi amandman kreditnih unija da se u institucije platnog prometa uvrste i kreditne unije u članku 5. stavak 1., točka 1. pa sam si malo dao truda razmisliti i o tomu i moram kazati da taj prijedlog amandmana nije prihvatljiv i to iz nekoliko razloga. Zakonom o kreditnim unijama je predviđeno da kreditne unije ne obavljaju platni promet, pa samim Zakonom o kreditnim unijama se već onemogućava takva vrsta pružanja usluga. Isto tako dovoljno je naglasiti da je kreditna unija unija članova. Ona služi otprilike kao kasa uzajamne pomoći, zato one ne podliježu odredbama Narodne banke koje se odnose na kreditne institucije temeljem Zakona o kreditnim institucijama, nemaju obveze održavanja pričuve, nemaju obveze održavanja likvidnosti, nemaju obveze rezervacije, nemaju obveza održavanja adekvatnosti kapitala i zato ovo sa eventualnim prihvaćanjem ovakvog amandmana dobili bismo jedan hibrid koji drži depozite, platni promet, a što zapravo ostale institucije platnog prometa im je strogo zabranjeno i ne mogu tako raditi. I na kraju bih samo naglasio da sve ove probleme koji se iznose u svezi nelikvidnosti u hrvatskom gospodarstvu, čuli smo od Državnog tajnika dr. Marića da je u pripremi izrada prijedloga Zakona o prisilnoj naplati, pa evo osim podržavanja ovog prijedloga Zakona o platnom prometu podržavam i prijedlog izrade ovog zakona i sa nestrpljenjem očekujem da ga što prije izradite i da što prije stupi na snagu. Hvala lijepa.
Hvala. Gospodin zastupnik Davor Bernardić. Izvolite.
Uvaženi potpredsjedniče Sabora, kolegice i kolege. Pa evo na početku ja moram reći da je problem platnog prometa kao srce financijskog sustava, znači krvotoka financijskog sustava, problem s kojim se kroz povijest, a i sve više u novije vrijeme, Europska unija sa svojim regulativama, direktivama, zakonima pokušava na neki način obračunati, odnosno sniziti troškove poslovanja, transakcijske troškove koji nastaju pri platnom prometu. Ja moram izreći jedan podatak da su transakcijski troškovi na razini bruto društvenog proizvoda Europske unije, a vezani uz usluge platnog prometa uz sve troškove koji se proizvode, usporedivi u postocima. To je ogroman trošak za Europsku uniju i zbog toga sve direktive u tom smjeru u financijskom sektoru idu s time da se na neki način ti troškovi poslovanja učine što manjima, odnosno da se poslovanje u platnom prometu učini što fleksibilnijim. I stoga je i ovaj prijedlog zakona na neki način ono kako bi to trebalo izgledati u teoriji i priprema Hrvatske za Europsku uniju sa preko 160 članaka, sa jednom kompleksnom, u jednoj kompleksnoj materiji, a sve na tragu toga da bude poticano jednostavno i učinkovito izvršenje plaćanja kao i na kraju da jednog dana kada uđemo u euro zonu da budemo spremni. No međutim taj zakon je teorija u Hrvatskoj, a praksa će pokazati nešto sasvim drugo. Nama će naime donošenjem ovog zakona u prvo vrijeme neće biti manji troškovi poslovanja nego dapače, vjerojatno će se troškovi, znači zbog prilagodbe sa ovim zakonima, preliti na krajnje korisnike i troškovi poslovanja će biti veći, samih institucija koje obavljaju platni promet. Zakon je kompleksan, on u sebi sadrži puno pravilnika koje treba što prije donijeti i po onome na način koji se donose općenito i svi zakoni u prilagodbi s Europskom unijom svjesni smo da će taj zakon vjerojatno kroz neko dogledno vrijeme morati doživjeti neke izmjene. Znači, to bi ja čak usudio se reći da je to i praksa postala ovog Doma, znači da se zakoni nedugo nakon što se donesu moraju podleći određenim izmjenama. Ono što se ja bojim, a da će se dogoditi pogotovo u prvom dijelu primjene ovog zakona je da će se troškovi poslovanja preliti na građane, preliti na krajnjeg korisnika u ovako teškoj gospodarskoj situaciji, preliti na pravne osobe, na subjekte koji obavljaju svoja plaćanja svojih potraživanja i obaveza i na neki način to će još dodatno u ovom kratkom periodu imati dodatni efekt znači za hrvatsko gospodarstvo u troškovnom smislu. Platni promet je na neki način i prilika da se spomene i sve češća nelikvidnost i sve veća nelikvidnost u hrvatskom financijskom sektoru koja je postala, nažalost, rekordna. Ja ću samo iznijeti jedan podatak. U odnosu na prošlu godinu sve nepodmirene obaveze su za 50% veće. To je ogroman broj. To je, mi s jedne strane se želimo uspoređivati s Europskom unijom, prihvatiti zakone i standarde, a s druge strane ne provoditi odluke u praksi koje Europska unija provodi. Tako je Europska unija rokove plaćanja među svojim članicama smanjila na 30 dana sa direktivom, dok su ti rokovi plaćanja kod nas idu i do godine dana. Glavni generatori nelikvidnosti su uz državu i neodgovorni pojedinci, neodgovorne tvrtke koje se tako ponašaju a čiji je broj zadnju godinu porastao i to je porastao za, znači broj npr. neinsolventnih pravnih osoba je porastao za 31%. Znači, ukupne nepodmirene obaveze su porasle za 50%. Ono što je bitno još reći u tim insolventnim, znači kod insolventnih pravnih osoba, kod insolventnih tvrtki je porastao za 50%. Znači iz godine u godinu sve više ljudi radi u insolventnim tvrtkama. To ugrožava radna mjesta i zato je u prošloj godini 48 tisuća ljudi ostalo bez posla. I u sljedećoj će godini ostati, ukoliko se nešto bitno ne promjeni. A način na koji se radi, pogotovo na koji se generira nelikvidnost, definitivno ne ide u tom smjeru. Dodat ću tome obrtnike. Kod pravnih obveza nepodmirene su obveze 18,6 milijardi kuna. Kod obrtnika te nepodmirene obveze su ukupno 4,66 milijardi kuna. Ako tome dodamo još i 9,2 milijarde kuna koje jednostavno firme nisu uplatile kroz doprinose u državi dolazimo do brojke od preko 30 milijardi kuna koje su blokirane u blokadi. Pretvoreno s projekcijom na bruto društveni proizvod, mi imamo situaciju da je 10% našeg bruto društvenog proizvoda blokirano, zamrznuto. S njim ne možemo ništa i to je jedan od razloga zašto smo imali u prošloj godini imali pad od minus 7% i zašto su u ovoj godini najoptimističnije prognoze nam daju da ćemo ostvariti gospodarski rast na bazi nule, odnosno da će Hrvatska u sljedećoj godini stagnirati. 10% našeg bruto društvenog proizvoda je zbog nelikvidnosti blokirano. I zbog je nužnost zakonodavaca svih nadležnih tijela Vlade da uredi ovo područje. I to je nešto na što stalno upozoravamo, no međutim to stalno izostaje. Ovaj zakon, Zakon o platnom prometu kao zakon kojim se usklađuje platni promet sa pravnom stečevinom Europske unije je onako kako bi to trebalo izgledati u teoriji. On će u kratkom vremenu povećati troškove poslovanja. No međutim, u hrvatskoj praksi je nešto sasvim drugo. Mi uzimamo zakone iz Europske unije, prepisujemo ih implementiramo ih u svoje zakonodavstvo, no isto tako dobru praksu one smjernice koje Europska unija provodi, rokove plaćanja, generatore gospodarskog rasta ne provodimo. U teoriji prepisujemo zakone u praksi ne provodimo što Europska unija donosi. Ni Europska unija ni SAD zemlje koje su na neki način i ucrtale i najbrže trasirale put izlaska iz recesije. I zato ćemo se u sljedećoj godini suočiti sa još ozbiljnijim problemima, nego s kojima smo se suočavali u ovoj. I zato će rast sljedeće godine biti na razni nule, a nelikvidnost koja je galopirajuća, ja moram reći i još jednom ću ponoviti, je zamrznula, blokirala 10% našeg društvenog proizvoda. Mi ne možemo narasta ako nam je 10% društvenog proizvoda blokirano. Hvala lijepo.
Hvala. Završni osvrt državni tajnik Zdravko Marić. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, dame i gospodo zastupnici. Evo dozvolite mi samo da se zahvalim svima koji su sudjelovali u raspravi. Moram priznati, drago mi je čuti i od klubova i zastupnika da podržavaju ovaj Zakon o platnom prometu. Ono što smo rekli i što sam ja isto u uvodnoj riječi rekao, dakle jedna svojevrsna nadogradnja i sigurno najmanje jedna, odnosno dvije stepenice gore u funkcioniranju cijelog sustava. U tijeku rasprave dotaknuli ste se i pojedinih pitanja koja se zapravo ne reguliraju i nisu regulirana ovim zakonom, a nije niti predviđeno, nego ipak se s njima trebaju baviti zakoni poput stečajnog, Opće poreznog zakona i inih. Međutim, vrijedne komentare koje ste spomenuli, mi ćemo uzeti u obzir. Isto tako i ono što je uvaženi zastupnik Marić rekao vezano za ovaj prijedlog kreditnih unija, postoji zakon koji to regulira. Na ovom zakonu svi smo se složili koji je dosta kompleksan, radilo je puno ljudi, službi i Vlade i Hrvatske narodne banke i ostalih stručnjaka, da je stvorilo još dodatni posao, još dodatni posao koji pred njih stoji u smislu podzakonskih akata. Međutim, ono isto tako što ste dobro prepoznali da pred samom praksom i provedbom ovog zakona stoji veliki posao. Zato i jesmo stavili stupanje na snagu sa 1. siječnja 2011. godine. Evo, hvala lijepo još jedanput.
hvala. Zaključujem raspravu. Drugo, Konači prijedlog zakona o platnom prometu, hitni postupak, P.Z.E. br. 443, predlagatelj je Vlada. Dajem na glasovanje Konačni prijedlog zakona o platnom prometu. Molim, uključimo se. Molim glasovati. Rezultat? Utvrđujem da je sa 96 glasova za i 1 suzdržanim donesen predloženi zakon.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Poštovane dame i gospodo zastupnice i zastupnici. Evo dopustite mi da kažem nekoliko riječi vezano za dodjelu ove koncesije, odnosno vezano za odluku koju ćete vi donijeti u ovom Parlamentu. Ono što želim na početku posebno istaći, znači koncesija je zatražena na zahtjev Hrvatske elektroprivrede i ono što je najbitnije od svega, znači to je prva koncesija koja se dodjeljuje u RH. Ono što želim još posebno dodati, znači zašto vi donosite odluku o dodjeli ove koncesije. Razlog je u tome što je njen kapacitet odnosno snaga je 42,29 megawata i prema Zakonu o vodama takve odluke donosi ovaj uvaženi Dom. Želim reći isto tako da je HEP podnio zahtjev resornom ministarstvu 24. lipnja 2008. godine. Taj zahtjev na početku nije bio potpun. Mi smo kao resorno ministarstvo tražili dodatnu dokumentaciju. Nakon što je ta dokumentacija dobivena, ovdje želim posebno istaći da smo tražili da zemljište pod akumulacijom ima status javnog vodnog dobra. Tako da nitko kasnije ne može doći u njegov posjed. Nakon što smo dobili tu svu potrebnu dokumentaciju Vlada je donijela zaključak o pokretanju postupka dodjele ove koncesije i ova koncesija se nalazi danas ovdje pred vama. Ono što je još ovdje bitno napomenuti to je da sva dokumentacija koja je bila potrebita za dodjelu ove koncesije, znači da je ona sada napravljena sukladno našim propisima i možemo kazati da su ispunjeni svi zakonski uvjeti za dodjelu ove koncesije. Zahvaljujem.
Hvala lijepa gospodine državni tajniče. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Ne. Otvaram raspravu. Pozivam klubove koji su se prijavili na raspravu da krenemo redom. Prvi je klub SDP-a. U ime Kluba zastupnika SDP-a uvažena zastupnica Mirela Holy. Izvolite.
Hvala. Poštovani potpredsjedniče. Na samom početku rasprave o Prijedlogu odluke o dodjeli koncesije za korištenje vodne snage radi proizvodnje električne energije Društvu Hrvatska elektroprivreda d.d. Zagreb u Hidroelektrani Lešće na rijeci Dobri želim reći da Klub zastupnika i zastupnica SDP-a neće glasati za ovu odluku. Zašto nećemo podržati ovu odluku? Zbog toga što je i ova odluka samo nastavak apsurdne farse vezane uz cjelokupnu realizaciju projekta Hidroelektrane Lešće. Sramotno je da Hrvatski sabor na ovakav način pegla šlamperaj kako HEP-a tako i nadležnih ministarstava i Vlade Republike Hrvatske pa tako umjesto da prvo donosimo odluku o dodjeli koncesije pa tek onda krećemo u realizaciju projekta odnosno gradnju hidroelektrane mi radimo sve obrnutim redoslijedom. Klub SDP-a ne može i neće podržati ovakvo izigravanje i lažiranje procedure jer se ovim iznimno lošim presedanom zastupnike i zastupnice, i parlament u cjelini pretvara u puke marionete, lutke na koncu koje dižu ruke po migu režisera nesposobne i aljkave izvršne vlasti. Što to znači? To znači da mi koji smo zakonodavna vlast ove zemlje nismo u stanju ili ne želimo poštivati zakone koje sami donosimo a to znači da svim građanima i građankama poručujemo "Zakoni vrijede za neke ali ne za sve.". To znači da su neki u Hrvatskoj iznad zakona i ne moraju ih poštovati, ne moraju jer je tu uvijek Sabor koji će zakonima, odlukama ili drugim dokumentima amenovati, legalizirati odnosno ozakoniti nečije nepoštivanje zakonskih procedura. Ova odluka je kao što sam već spomenula samo nastavak iznimno loše prakse i postupanja nadležnih institucija u slučaju realizacije projekta Hidroelektrane Lešće. Podsjećam realizacijom projekta Hidroelektrane Lešće potopljeno je 13 kilometara prirodno i krajobrazno iznimno vrijednog kanjona rijeke Dobre a to je uzrokovala nestajanja brojnih rijetkih i zaštićenih vrsta životinja s tog područja a postavlja se pitanje nije li tom ugrozom u ozbiljno pitanje doveden opstanak vrsta poput ribe mladice i svjetlice, dugonogog šišmiša, endemskog račića i mnogih drugih špiljskih vrsta općenito u Hrvatskoj. Dobro je bilo stanište endema čovječje ribice i ogulinske špiljske spužvice jedine podzemne slatkovodne spužve na svijetu. Dobro je bilo i jedno do posljednjih mrjestilišta ribe mladice u Europi. Zašto bilo? Zato što je realizacijom Hidroelektrane Lešće došlo do ekstremnih promjena temperature vode i razine vodostaja što je ugrozilo živi svijet u rijeci. No, usprkos mnogobrojnim upozorenjima udruga za zaštitu okoliša zainteresirane i stručne javnosti Ministarstvo zaštite i okoliša odlučilo je odobriti realizaciju ovog projekta na temelju davno zastarjele i danas nevažeće studije utjecaja na okoliš iz 1986. godine. Zašto danas nevažeća? Zato što su 1986. godine kada je studija izrađena uvjeti i standardi zaštite prirode i okoliša bili puno niži, zato što je Republika Hrvatska u međuvremenu ratificirala cijeli niz iznimno važnih i značajnih konvencija, između ostalog i Bernsku konvenciju, Konvenciju Vijeća Europe o zaštiti europskih divljih vrsta i staništa. Republika Hrvatska je ratificirala ovu konvenciju 2000. godine te je stoga obveza provoditi mjere zaštite staništa biljaka i životinja koje su zaštićene ovim dokumentom a to davanjem zelenog svjetla za realizaciju projekta Hidroelektrane Lešće na temelju zastarjele studije utjecaja na okoliš iz 1986. godine nije učinjeno. Osim ovih očitih nelogičnosti u redoslijedu procedure realizacije projekta a koji u ozbiljnu sumnju dovode i samu zakonsku utemeljenost ovog projekta treba naglasiti da je Hidroelektrana Lešće vrlo upitne ekonomske isplativosti a s obzirom na to da je ukupna proizvodnja struje iz te hidroelektrane manja od 1% ukupnih potreba za strujom u Republici Hrvatskoj a nanesena šteta okolišu i prirodi je nenadoknadiva i dugoročna. Klub SDP-a želi naglasiti da je HEP provedbom mjera energetske učinkovitosti mogao godišnje uštedjeti znatno više struje no što se u godinu dana proizvede u Hidroelektrani Lešće pa opravdano postavljamo pitanje kome je bilo u interesu izraditi ovu hidroelektranu kojom je nepovratno devastiran iznimno vrijedan krajobraz kanjona rijeke Dobre, ugrožene mnoge rijetke biljne i životinjske vrste i to uz sramotno zeleno svjetlo Ministarstva za zaštitu okoliša koje bi trebalo štititi okoliš i prirodne resurse Hrvatske. I da sumiram na kraju, osim što je izgradnjom Hidroelektrane Lešće prekršena Bernska konvencija, osim što je realizacijom ovog projekta nepovratno uništen krajobraz, okoliš i priroda kanjona Dobre, osim što je za realizaciju ovog projekta HEP prema nekim informacijama potrošio 65 milijuna eura iako je znatno manjim ulaganjima u energetsku učinkovitost mogao uštedjeti veću količinu struje od one koja će se proizvoditi u Hidroelektrani Lešće, iako je HEP mogao bolje i održivije investirati u male hidroelektrane koje ulaze u kvotu obnovljivih izvora energije za razliku od Hidroelektrane Lešće i iako se lokalno stanovništvo nije slagalo s gradnjom elektrane jer je izgradnja hidroelektrane onemogućila daljnji razvoj rafting turizma u tom kraju, usprkos svemu tome Hrvatska je dobila Hidroelektranu Lešće a sada će dobiti ovu sramotnu odluku o dodjeli koncesije za korištenje vodne snage radi proizvodnje električne energije Društvu Hrvatska elektroprivreda d.d. Zagreba u Hidroelektrani Lešće na rijeci Dobri čijim će izglasavanjem Hrvatski sabor barem vladajući dio Sabora potvrditi da nije ništa drugo no puka marioneta u rukama nažalost tragično nesposobne i aljkave izvršne vlasti. Zbog svega prethodno rečenog klub SDP-a neće glasati za ovu odluku.
Hvala lijepa. Slijedeći na redu je Klub zastupnika HNS-a i poštovani zastupnik Zlatko Koračević. Nije tu. Prelazimo na slijedeći klub zastupnika. Klub zastupnika HDZ-a gospodin Antun Mance. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, poštovani državni tajniče, kolegice i kolege. Ovaj Prijedlog odluke o dodjeli koncesije za korištenje vodne snage radi proizvodnje električne energije društvu Hrvatska elektroprivreda d.d. Zagreb u hidroelektrani Lešće na rijeci Dobri započeo bih malo drugačije nego moja prethodnica, jer smo ovih dana slušali raspravu o strategiji i potrebama naše države gdje nama nedostaje 50% energenata i energije. Prema tome, ima malo drugačiji pristup, dakle vezano za ovu temu. Sukladno članku 145. stavka 2. točke 1. Zakona o vodama, "Narodne novine" br. 107/95 i 150/05 Vlada Republike Hrvatske podnosi Prijedlog odluke o dodjeli koncesiji za korištenje vodne snage radi proizvodnje električne energije društvu Hrvatska elektroprivreda d.d. Zagreb u hidroelektrani Lešće na rijeci Dobri. Društvo Hrvatska elektroprivreda podnijela je 24. lipnja 2008. Ministarstvu regionalnog razvoja, šumarstva i vodnog gospodarstva kao nadležnom tijelu zahtjev za dodjelu koncesije za korištenje vodne snage radi proizvodnje električne energije u hidroelektrani Lešće na rijeci Dobri snage četrdeset i dva dvadeset i devet megavata. Zakon o vodama propisuje da je za zahvaćanje voda za korištenje vodne snage i radi proizvodnje električne energije potrebna koncesija. Vlada je dostavila Saboru, dakle 31.7. ovaj materijal. Odluku o dodjeli koncesije za postrojenje za proizvodnju električne energije snage 20 megavata i više donosi Hrvatski sabor. Vlada je pokrenula postupak za dodjelu koncesije vodne snage. Mišljenja su dala i Ministarstvo zaštite okoliša, gospodarstva, rada i poduzetništva, Ministarstvo financija, Državno odvjetništvo, Vlada, odnosno Ured za zakonodavstvo. Hrvatske vode obavile su stručne poslove vezane uz mogućnost dodjele predmetne koncesije, izradile su vodopravne uvjete za dodjelu koncesije koji će postati sastavni dio budućeg ugovora o koncesiji. Predlažem da Hrvatski sabor donese pozitivnu odluku o dodjeli koncesije, a ministarstvo nadležno za vodno gospodarstvo u ime Republike Hrvatske i korisnik koncesije u ovom slučaju HEP zaključe ugovor o koncesiji. Hidroelektrana Lešće izgrađena je na rijeci Dobri nedaleko od toplica Lešće, a dijelovi njezinih građevina prostiru se na području općine Bosiljevo, Generalski Stol i grada Ogulina. To je prva hidrocentrala koja je izgrađena u samostalnoj Hrvatskoj. Hidroelektrana je izgrađena na Gojačkoj Dobri na dijelu strmog toka od Gojačke do sela Gorinci koji je među ljubiteljima raftinga bio na velikoj cijeni. Međutim, hidroelektrana Gojak izgrađena je 1959. godine, dakle davnih godina. Primjedbe ekoloških grupa što smo i sada čuli prigovori vezani su bili i za rafting, a upravo je taj rafting ovisio o količini vode koja se ispušta iz hidroelektrane Gojak. Idejni projekat izgrađen je 1985. godine, a hidrološka istraživanja obavio je Geološki zavod u Zagrebu. Tehnički podaci koji su bitni za spomenuti treba naglasiti sljedeće, da će hidroelektrana Lešće imati instaliranu snagu od 42,29 megavata a predviđeno uporabno vrijeme iznosi 2500 sati na godinu. Akumulacijsko jezero imat će duljinu od 12 km i površinu od 146 ha. Izgradnja je počela 2006. godine. Mišljenje da je to bilo složeno i komplicirano gradilište proizlazi zbog toga i iz pojma što su hidrocentrale koje su rađene prije 20 godina kao što je hidrocentrala Đala i hidrocentrala Čakovec. Dakle, 20 godina ranije i zbog toga je nastao takav dojam. Na kraju treba reći da smo zadovoljni da je izgrađena prva hidrocentrala u samostalnoj Hrvatskoj, a primjedba da se radi o hidrocentrali male proizvodnje bio je slogan protivnika iz redova "zelenih" i da je dobra, predobra za tako malo struje. Ta tvrdnja ne stoji, jer je Lešće po instaliranoj snazi nešto slabije od hidroelektrane Gojak, a podjednako sa hidroelektranom Đale. Predviđeno je da se uključi u rad kada je struja najpotrebnija i najskuplja. No, jezero može služiti za razvoj turizma, ribolova, kupanje. U posljednje vrijeme iznose se tvrdnje da veliki hidrotehnički zahvati i značajne promjene u prostoru uvelike utječu na mikroklimu i na osjetljivu biljnu i životinjsku ravnotežu. Tu se uvijek i postavlja pitanje održivog razvoja i energije naravno bez koje nema razvoja, koja nam je potrebna za daljnji razvitak. Ipak je energija dobivena iz hidropotencijala naših rijeka ekološki najprihvatljivija za okoliš i najmanje štetna. Za razvitak ipak treba ponešto i žrtvovati. A kako smo i slušali proteklih dana raspravu o potrebama, dakle sa ovog područja što se tiče hidroenergije, dakle naš program je koji je iznesen do 2020. godine. Dakle, 300 megavata. Mislimo da su hidro potencijali naše države dakle dosta mali i među tih 300 megavata spada i ova sada izgrađena hidrocentrala. Prema tome, ako promatramo i jučer sam bio na jednoj prezentaciji gdje se proizvodi tzv. zelena energija i ovo što je kolegica spomenula te mini centrale. Dakle, koje proizvode od ne znam 200 do 1 megavata smatramo ipak ako gledamo sa te razine gledanja da nam je ova hidrocentrala itekako dobro došla u ovo vrijeme i zato predlažem, dakle u ime kluba HDZ-a podršku. Hvala.
Hvala lijepa gospodine zastupniče. Za ispravak netočnoga navoda javila se poštovana zastupnica Mirela Holy. Izvolite.
Pa ispravljam netočni navod da je svaki obli u stvari vodene hidro energije čisti oblik energije. Tu bih podsjetila da samo su stvari male hidroelektrane one koje ulaze u kvotu obnovljivih izvora energije. Zbog čega? Zbog toga što velike hidro elektrane u koje se ubraja i ova hidro elektrana o čijoj odluci danas u stvari raspravljamo je velika hidroelektrana i njenom gradnjom je nepovratno devastiran vrlo veliki prostor, odnosno krajobraz i zbog toga se energija koja se dobiva iz te hidroelektrane ne može smatrati u principu čistom energijom.
Hvala lijepa. I posljednji prijavljeni Klub zastupnika je, klub HSS-a, poštovana zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, zastupnice i zastupnici, gospodine državni tajniče. Pa moram reći da evo svaka zemlja teži svojoj energetskoj neovisnosti jer bez toga nema stvarnog suvereniteta države. Stoga je logično da pomno planiramo kako ćemo taj cilj i postići. Čini se da u slučaju hidroelektrane Lešće sam zahvat u prostoru i okolišu ipak nije bio dovoljno dobro razmatran sa aspekta dobiti i štete, pa nam sada kada je hidroelektrana već napravljena ne preostaje ništa drugo nego podržati ovu odluku o dodjeli koncesije za korištenje vodne snage, proizvodnje električne energije društvu Hrvatska elektroprivreda d.d. Zagreb u hidroelektrani Lešće na rijeci Dobri. No, mislim da iz ovog primjera moramo svi izvući pouku i stoga Klub zastupnika HSS-a predlaže da se izmijeni zakonska regulativa i da u buduće odluka o dodjeli koncesije bude preduvjet da bi se energetski objekt uopće mogao i graditi. Naime, u novoj Strategiji energetskog razvitka Republike Hrvatske koju je Hrvatski sabor usvojio prošli tjedan hidroenergija se smatra obnovljivim izvorom energije. Zahvaljujući svom prirodnom potencijalu Republika Hrvatska postavlja cilj da se udio proizvodnje električne energije iz obnovljivih izvora energije, uključujući velike hidroelektrane, za koje moram reći da ih mi u HSS-u ipak ne smatramo obnovljivim izvorima energije, u ukupnoj potrošnji električne energije u razdoblju do 2020. godine održava na razini 35%. Procjenjuje se da će vršno opterećenje u hrvatskom elektroenergetskom sustavu u 2020. godini iznositi oko 4600 megawata tako da bi prema navedenom scenariju i hidroelektrana Lešće sudjelovala sa 1% potreba, pa ta činjenica govori sama za sebe o opravdanosti gradnje navedenog objekta. Prema tome, hidroelektrana Lešće nije toliko značajna za ukupnu energetsku sliku Hrvatske, ali ipak po mišljenju energetičara važno je za ukupno vođenje sustava, jer u vršnim situacijama kada dođe do naglih promjena u sustavu opskrbe može brzo i učinkovito mijenjati snagu te proizvoditi električnu energiju u varijabilnom dijelu dnevne potrošnje. Nadalje hidroelektrana Lešće predstavlja drugu energetsku stepenicu u iskorištavanju vodnog potencijala rijeke Dobre, nakon hidroelektrane Gojak i akumulacije Bukovik. Što se tiče gospodarskog trenutka u kojem se nalazimo treba istaknuti da su u planiranju projekta, izgradnji i opremanju objekta sudjelovale prema našim saznanjima isključivo hrvatske firme, sa iskustvom u projektiranju i izgradnji hidroenergetskih postrojenja, a vrijednost investicije iznosila je 443 milijuna kuna. Također sa financijskog aspekta cijeli je projekt za dio Karlovačke županije donio i neke pozitivne momente, jer su obnovljene lokalne prometnice, vodovodne i niskonaponske mreže što je važno za ostanak lokalnog stanovništva na ruralnom području, naravno uz obećanje poribljavanja akumulacije od strane HEP-a, pri čemu mi iz HSS-a apeliramo da se konzultiraju stručnjaci biolozi. Predviđa se da će HEP godišnje plaćati 600 do 700 tisuća kuna lokalnim zajednicama elektroprivrednu rentu koju ć iste, nadamo se, znati dodatno oplemeniti i utrošiti u projekte za dobrobit lokalnog stanovništva. Naposljetku državni će proračun početkom godine biti bogatiji za jednokratnu naknadu za koncesiju u iznosu 4,6 milijuna kuna što u danom trenutku opće recesije nije za zanemariti. No moramo istaknuti to da je ovaj projekt neusklađen sa smjernicama lokalnog programa razvoja turizma u Karlovačkoj županiji, koji je dijelom prepoznao i kanjon rijeke Dobre kao izvanredni turistički potencijal, pa možemo reći da su s pravom i nevladine udruge i lokalno stanovništvo upozoravali da je važno odvagnuti da li ovaj projekt donosi više štete ili koristi. Još je 1986. godine izrađena studija o utjecaju na okoliš i od tada traju i prijepori vezano uz gradnju hidroelektrane Lešće. Naše donošenje odluka kroz tih 20 godina, uključujući i konačnu odluku o dodjeli koncesije, o kojoj i danas mi ovdje u Hrvatskom saboru raspravljamo, uz sve prigovore, a velik dio prigovora je bio opravdan, u konačnosti je izvršen u skladu sa propisima. To nas međutim navodi na niz novih pitanja. Zašto se postupak dodjele koncesije za korištenje vodne snage provodi na samom završetku procesa, u trenutku kad je hidroelektrana sagrađena, i u trenutku kada odrađuje probni rad? Što bi se dogodilo ukoliko bi Hrvatski sabor uskratio potporu za ovu predmetnu odluku o dodjeli koncesije? Bi li tada investicija od 443 milijuna kuna bila još jedna u nizu uludo utrošenih, a … [[Govornica se ne razumije.]] potrebnih kuna? Koje je sve propise potrebno promijeniti kako bi se takvo što u budućnosti izbjeglo? Da li su pokrenuti postupci za izmjenu tih propisa u nadležnim ministarstvima? Ovdje ponovo treba spomenuti energetsku strategiju u kojoj se, citiram, očekuje da će novoizgrađeni kapaciteti u velikim hidroelektranama do 2020. godine iznositi i oko 300 megawata uključujući i hidroelektranu Lešće, kraj citata. Na temelju toga mi u HSS-u želimo naglasiti da ne bi voljeli da se ponovi u nekom novom slučaju primjer hidroelektrane Lešće, tj. da se objekt izgradi pa da tek onda raspravljamo o dodjeli koncesije. Ako stavimo na jednu stranu vage sve pozitivno u ovom projektu, a na drugu stranu sve negativno, čini se da bi vaga ipak prevagnula na drugu stranu. Područje rijeke Dobro prepoznato je naime kao izuzetno vrijedno i sa stanovišta zaštite prirode, a prema više kriterija predstavljalo je ekološki i krajnje značajno područje, stanište ugroženih vrsta na europskoj i državnoj razini, stanište endemičnih svojti za Republiku Hrvatsku, te područje koje bitno pridonosi genetskoj povezanosti populacija bioloških vrsta. O turističkom potencijalu kraja za razvoj turizma, eko turizma i eko poljoprivrede, a zbog prirodnih vrijednosti tog područja govore godišnji prihodi ode turizma u značajne prirodne lokalitete poput Plitvica, Risnjaka, Velebita, Gorskog kotara ili rijeke Krke. Moramo istaknuti da je ovim zahvatom u prostoru nestao veliki broj ugroženih vrsta sa područja rijeke Dobre, ali je nestalo i njihovo stanište. Stoga mi u HSS-u želimo još jednom upozoriti da pojedine vrste u Republici Hrvatskoj preostaju svega u nekoliko rijeka, što je važno znati kod planiranja preostalih 247,7 megawata hidroenergetskih kapaciteta do 2020. godine uključujući i manje elektrane. Svjetlica, mladica, vidra, dugonogi šišmiš, riđi šišmiš, veliki šišmiš, južni potkovnjak, rakušac, ogulinska spiljska spužvica, zagonetni špiljski voden … [[Govornica se ne razumije.]] tek su neke od vrsta koje su izgubile stanište zbog 40 megawata tzv. obnovljivih izvora energije. Nadamo se da će se ubuduće energetski objekti graditi sa više pažnje posvećene prostoru i okolišu, sa više sluha za upozorenja lokalnog stanovništva i nevladinih udruga i naravno sa više koristi za našu lijepu državu. Obzirom da je hidroelektrana već izgrađena, zasigurno ne preostaje ništa drugo nego podržati odluku o dodjeli koncesije za korištenje vodne snage za proizvodnju električne energije HEP-u, ali evo apeliramo ovdje i na resorno ministarstvo i na sve one koji su zaduženi za izgradnju energetskih objekata da doista ozbiljno razmotre ovu inicijativu i da se promijeni zakonska regulativa jer je potpuno suludo raditi cijeli postupak naopačke. Dakle mi se zalažemo za to da oni koji grade energetske objekte prvo moraju zatražiti koncesiju, a tek onda krenuti u proces gradnje. Hvala lijepo.
Zahvaljujem. Sada prelazimo na pojedinačnu raspravu. Prvi prijavljeni je uvaženi zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Poštovani kolegice i kolege, gospodine potpredsjedniče. Gospodine državni tajniče vi ste ovdje u ime Vlade, ministar Pankretić nije došao pa pitam vas, što bi se desilo da Hrvatski sabor ne usvoji ovu odluku, da li bi Hidroelektrana „Lešće“ smjela započeti s radom i proizvodnjom električne energije ili bi ju trebalo demontirati i okoliš vratiti u prvobitno stanje, jer koliko ja znam bez koncesije nitko ništa ne smije početi raditi. A Hidroelektrana je gotova, završena, a nema koncesiju. Da li privatni investitor koji bi gradio hidroelektranu male snage, može dobiti građevinsku dozvolu i izgraditi hidroelektranu, vjetroelektranu bez koncesije. Tko je odgovoran za ovaj sramotan šlamperaj koji se desio da državna tvrtka koja investira više od 400 milijuna u hidroelektranu koja nema koncesiju. Gospodine državni tajniče osjećate li se vi odgovorni za ovaj šlamperaj koji se desio? Zakonski. Tko je odgovoran da je Zakonom o vodama i njegovim izmjenama i Zakonom o koncesiji koji je također novi zakon, se moglo desiti da objekat bude gotov a da pitanje dodjele koncesije se rješava nakon završetka izgradnje, to ne razumijem, ja sam mislio da vi želite, izvršna vlast, vi Vlada odluku o dodjeli koncesije prije početka izgradnje, ne nakon, čitajući zakone očito je moguće u Hrvatskoj izgraditi nuklearnu elektranu bez koncesije. Drugo, u Prijedlogu odluke izložili ste da iznos godišnje koncesije iznosi 1% od prosječne ostvarene proizvodnje struje, otkud baš 1%. U Zakonu o vodama propisano je da kada se koncesije utvrđuju, to je članak ako se ne varam 147. kriterije, rok za dodjelu koncesije i sve ostalo ide po članku 155. A onda u članku 155. Zakona piše da to sve utvrđuje Vlada. Dakle, nigdje niste obrazložili u obrazloženju Odluke zašto baš 1%, zašto ne 0,5 ili 0,95. Drugo pitanje, kod jednokratne naknade koja će biti i to je ono što kolegica Petir nije rekla, da će proračun u ovoj godini do kraja godine biti bogatiji za 4 milijuna 600 piše dinamika plaćanja naknada za koncesiju odredit će se ugovorom o koncesiji. A ugovor sa HEP-om će potpisati ministar regionalnog razvoja. Dinamika plaćanja naknada će se utvrditi ugovorom, zar ova jednokratna naknada ne ide odmah po potpisivanju ugovora. Piše množina, naknada za koncesiju, ta naknada bi trebala biti plaćena odmah, a plaćanja godišnje koncesije može biti određene dinamike i predmet ugovaranja, ništa drugo. Ali interesantno je još nešto, kada je ova koncesija je prihod državnog proračuna, dakle ide ministru Šukeru, i tu je 1%, hidroelektrane ili svi objekti za proizvodnju električne energije plaćaju još jednu naknadu, naknada za prostore koje koriste objekti za proizvodnju električne energije, ta naknada pak je prihod lokalne samouprave, ali ona ne iznosi 1%. Vidite kako naša Vlada, brižna prema lokalnoj samoupravi pa je Vlada svojom odlukom odredila da ta naknada koja je prihod lokalne zajednice iznosi recimo za hidroelektranu „Čakovec“ iznosi 0,3 lipe po kilovat satu električne energije. 0,3 lipe, po kilovat satu električne energije i prije godinu dana kada sam napravio računicu u odnosu na prosječnu cijenu električne energije to je bilo 0,6% od cijene po kilovat satu. Sada postavljam pitanje gospodine državni tajniče zašto za državu uzimate 1% koncesije, a istovremeno niste Vladi i gospođi Kosor predložili novu odluku o naknadi za prostore koje koriste objekti za proizvodnju električne energije i tamo tu naknadu povećali recimo na 1%. Očito da dva resora međusobno ne surađujete u Vladi, ili pak je to politička odluka da će država sebi uzimati 1% koncesije na istu osnovicu, ali ova naknada koja je prihod lokalne samouprave može ostati 0,3 lipe po kilovat satu. Zato vam se dešava da hidroelektrana „Čakovec“ ili „Dubrava“ sa tim ogromnim prostranstvom jezera, odvodnih i dovodnih kanala HEP plaća godišnje oko milijun i 300 svim općinama na čijem se teritoriju nalazi. A kada pak je hidroelektrana „Lešće“ u pitanju ona ne samo da je prva nego jedina elektrana izgrađena u 20 godina, ali ako mi možete odgovoriti, vjerujem da znate jer ste dobro informirani. 23. veljače 2006. portal Poslovni. Hr donosi vijesti: „INGRA je jučer od Hrvatske elektroprivrede dobila i službeno obavijest da je konzorcij INGRA i Međimurje graditeljstvo pobijedili na natječaju za posao izgradnje HE „Lešće“ vrijednosti 425 milijuna 900 tisuća kuna s rokom završetka 24 mjeseca“. 9 mjeseci kasnije, drugi portal Indeks donosi izjavu glasnogovornika HEP-a gospodina Radovana Milišića, nakon 9 mjeseci priprema 14. studenog započet će glavni radovi na Hidroelektrani „Lešće“ vrijednosti investicija je 443 milijuna kuna, a rok završetka 35 mjeseci, ljeto 2009. Koliko je "Lešće" koštalo? 425,9 milijuna ili 443? Razlika je samo u 17 milijuna. Tko je bio nositelj konzorcija radova koji su izgradili i koji je bio ugovoreni rok gradnje? S obzirom na ove različite informacije u javnosti i činjenice da odluku o koncesiji donašamo onda kada je to već sve gotovo završavam svoju raspravu s pitanjem, što ćete učiniti da izbjegnete blamaže oko toga i ubuduće da Sabor ne donosi odluku o koncesiji kad je već gotov nego u istom trenutku kada se i konačna odluka o pripremi izgradnje započinje? Inače smatram da je ovo odgovornost izvršne vlasti koja piše jedan zakon, Zakon o vodama, piše drugi zakon, Zakon o koncesijama, piše treći zakon, Zakon o hrvatskoj elektroprivredi. Stavite ih na hrpu i vidjet ćete da vam pol toga ne štima.
Hvala. Jedan ispravak, gospodin zastupnik Daniel Srb.
Hvala lijepo. Poštovani gospodine potpredsjedniče, uvaženi kolega Lesar iznio je zapravo da je ovaj propust koji je učinjen sa neizdavanjem koncesije za ovu elektranu prije početka njezine izgradnje zapravo propust Ministarstva šumarstva, vodoprivrede i regionalnog razvoja. No međutim ne radi se o tome. Ovdje se radi o propustu zapravo Ministarstva prostornog planiranja, graditeljstva i zaštite okoliša jer oni ne smiju izdati dozvolu za izgradnju bilo kakvog objekta dok ovakav dokument nije ishođen i predan prilikom podnošenja zahtjeva za izdavanjem građevinske dozvole. Hvala lijepo.
Gospodin zastupnik Dragutin Bodakoš. Izvolite.
Hvala lijepo. Uvaženi potpredsjedniče Hrvatskog sabora, državni tajniče, kolegice i kolege zastupnici. Pa, nedavno smo upravo govorili o samoj strategiji energetskog razvoja Republike Hrvatske. Tražili smo normalno što više i energije, a posebno iz obnovljivih izvora, sigurno je, rekli smo da je i korištenje vodenog dobra za električnu energiju svakako jedna dobra stvar. E, sada postavlja se pitanje koliko je ovakova jedna hidroelektrana obnovljiva ili neobnovljivi izvor, odnosno što znači izgradnja ovakove jedne hidroelektrane? Mislim da je dobro, sigurno svi zaključujemo da radimo, da stvaramo energetske izvore električne energije koje ćemo koristiti, međutim kad slušamo sve ovo danas i kad smo ovo raspravljali i na odborima postavlja se jedan veliki i dolazimo do jednog velikog ali, a to je što sve to nije prethodno dobro rađeno. Ovo sada, završetak da imamo takav objekat sigurno je dobro, međutim zašto voda, okoliš prirode, to je naše bogatstvo koje trebamo čuvati, zato i nije dobro da prethodno nismo razgovarali, raspravljali i došli do određenih saznanja kako da se krene u ovakav jedan poduhvat. Primjera narušavanja okoliša i prirode imamo mnogo. Imali smo i prije imamo i danas i najlošije kada to narušavanje okoliša je u korist stjecanja određenog kapitala. Mislim da toga ima napretek danas, pa evo i kad svaki puta kad idem prema Požegi, odnosno Velikoj, kada vidim onaj dio Papuka, na ulazu u prirodni park, koji je izglođan formalno zbog rada kamenoloma, postavljam si pitanje tko je dao te dozvole za te koncesije? Zbog čega se to radi i kakav i još kad se vidi da su često puta ta sredstva od uništavanja okoliša služila za nečasne radnje određenih ljudi koji su njima upravljali, postavlja se pitanje koji ljudi to sve dozvoljavaju? Koje institucije daju takve koncesije? Pa upravo vidite i ovo današnje davanje koncesije za hidroelektranu "Lešće" na rijeci Dobri, jednom u budućnosti vjerojatno će isto biti zabilježeno da je upravo ovaj sastav Sabora dao takovu suglasnost za dodjelu te koncesije. Međutim, tada neće pisati da je ta koncesija odobrena već za jednu gotovu stvar, a gotova stvar je ova hidroelektrana i sigurno ta gotova stvar nije toliko važna i značajna da ne možemo reći da tako ne smijemo raditi. Mi sigurno nismo i ne razmišljamo samo kao isključivo zaštitari prirode, međutim ipak ranije se treba i razgovarati i govoriti o svemu ovome što je danas bilo govora, govora što se sve i zbog čega se sa ovakvim koncesijama uništava, a da prethodno nismo osigurali da taj okoliš ostane u jednom normalnom stanju. Zbog upravo zaštite tog okoliša, prvenstveno, uvjeti trebaju biti sve stroži u ovakvim izgradnjama, a prvenstveno da se dadu koncesije i da taj koncesionar koji će to koristiti, odnosno onaj koji će graditi kaže na koji način i što će sve učiniti da se zaštiti taj okoliš. Zašto ljudi žele da im ovaj okoliš bude čist? Zato što imamo mogućnosti da živimo tada bolje, ali isto tako da i budućim naraštajima ostavimo jedan kvalitetni prostor za življenje. Hrvatska koja je među prvih 5 zemalja u Europi po zalihama pitke vode mislim da to treba i dalje ostati. Da ti vodotokovi koji su bogati florom i faunom trebamo također očuvati ako i dalje želimo i stvarati novu turističku ponudu i stvarati jedan kvalitetniji prihod. Ptice, ribe, ovdje je uvažena zastupnica Petir je sigurno jako kvalitetno sve opisala koje sa ovakim napadom na okoliš se uništavaju koje sve ribe i ptice itd. u ovom prostoru, sigurno da ovakav zahvat čovjeka u prirodi one gube jedan normalni način življenja i života. Dobro je da se govori o tome da trebaju postojati i ugovori o naknadama šteta, barem minimalni protok barem da se života dozvoli biološkog života i da budu minimalne štete i da minimalno ti utjecaji na rijeci nizvodno od takove jedne hidroelektrane budu i dalje normalni. Međutim, ne možemo da ne tražimo isto tako, da koncesija, odnosno početak radova treba biti u tom dijelu prvenstven, a da sve ono ostalo što dolazi i sam završetak, da više ne bude upitan. Zato mislim da ne možemo prihvaćati statu quo. Najprije završiti posao, a onda tražiti dozvole. To nije sigurno dozvoljivo i po zakonu, a isto tako ni po moralu ovoga Sabora. Hvala lijepo.
Hvala. Replika, gospođa zastupnica Mirela Holy.
Poštovani kolega, ja mislim da je ključno pitanje kada govorimo o ovoj odluci, ustvari do kada ćemo mi kao vlas neka u Hrvatskoj, bez obzira na to da li se radi o nama kao o zakonodavnoj vlasti ili izvršnoj vlasti, dopuštati u principu da se u Hrvatskoj siluju procedure i zakoni. Vrlo ste dobro upozorili ustvari na jedan totalni kaos koji vlada u procedurama koje se tiču ustvari eksploatacije i kamena, a ja bih tu spomenula još veći kao koji se događa prilikom eksploatacije šljunka. Pa mi imamo situacije gdje se dozvole izdaju naknadno, nakon što su kamenolomi sagrađeni i šljunčare već vade šljunak, ili pak imamo situacije u kojima uopće ne postoje nikakve dozvole ni koncesije. Ono što se događa je sljedeće, državne institucije ne rade svoj posao. Niti inspekcijske službe reagiraju u smislu da zatvaraju takve kamenolome, da zatvaraju takve šljunčare, a bojim se da je Park prirode "Papuk" jedan od znakovitih primjera takve zlouporabe ustvari procedura i silovanje zakona u Republici Hrvatskoj.
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Dragutin Bodakoš.
Hvala lijepo uvaženi potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Kolegice Mirela, normalno da evo i ovaj način o kojem danas govorimo kada koncesiju trebamo dati za jednu gotovu stvar, da ukazuje upravo i da nas podsjeća na sve ono što se dešavalo i što se nažalost i dalje dešava. Ono što je najtragičnije, često puta se ne zna ni tko te dozvole daje, ni za koga se daju i tko ih u krajnosti koristi. Narušavanje ovoga biološkoga koncepta Republike Hrvatske, odnosno zaštita okoliša od takovih uzurpatora, sigurno proteže ne samo na uništavanje toga okoliša, nego isto tako i na jedan lošiji život ljudi koji žive. Posebno, evo recimo oko tih kamenoloma gdje je stanovnici ne znam u Velikoj ili mjestima oko takvog kamenoloma, normalno da imaju i zdravstvene poteškoće i prema tome to se sve odvija u jednom zatvorenom krugu, dok onaj tko uzima taj kapital, koji ga koristi i od kojega na kraju država ima izgleda najmanje koristi, ne smetano obavlja sve svoje radnje.
Hvala. Završni osvrt, državni tajnik Zdravko Krmek. Izvolite državni tajniče.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Evo dopustite mi da se na početku svima vama koji ste uzeli učešće u današnjoj raspravi zahvalim. Ali evo isto tako želim dati nekakve konkretne odgovore na pitanja koja ste vi danas ovdje postavili. Prije svega želim reći pitanje gradnje elektrane "Lešće". Kao što smo doznali u samom uvodu ona je započela negdje 1995. Apsolutno je jasno da smo mi kao resorno ministarstvo, kada smo dobili ovaj zahtjev, da smo imali kompletnu dokumentaciju na uvid. Ono što želim reći to ste i vi danas ovdje doznali, znači da je projekt počet građen ranije. To je apsolutno jasno i to je istina. No, međutim želim reći isto tako da je ovo prva elektrana koja se gradi i prva koncesija koja se daje, nadam se ne i jedina, nadam se ne i posljednja. Ono što je ovdje još bitno reći, znači da je stvar investitora, odnosno Hrvatske elektroprivrede stvar njihove poslove odluke kada će ući u gradnju. Ono što ja mogu reći to je da sva dokumentacija koja je dostavljena bez obzira kada je napravljena, ona je napravljena temeljem naših zakonskih akata. I ono što još jednom želim ponoviti, a što ovdje danas nije dovoljno apostrofirano, a to je da će svo područje koje se nalazi unutar akumulacije zemljišne čestice i sve ostalo će biti javno vodno dobro. Znači to do sada nije bilo. Sada će biti. I to je jedan od velikih dobitaka u ovom postupku, jel u budućnosti nitko neće moći kupiti tu akumulaciju. Ono što još želim dodati to je što se tiče ovih naknada. Jednokratna naknada se mora platiti prije potpisivanja ugovora. Nakon što vi donesete odluku o dodjeli ove koncesije, resorno ministarstvo će napraviti koncesijski ugovor, gdje će krajnjem korisniku, odnosno HEP-u dodijeliti ovu koncesiju uz uvjete koji će biti tamo određeni. Još je također radi razumijevanja bitno dodati da će osim ove jednokratne naknade biti plaćanja od strane krajnjeg korisnika i godišnja koncesijska naknada tako da mogu kazati, evo ja sam to otprilike sada i napravio jedan izračun, jednu računicu da će od ove koncesije državni budžet dobiti za vrijeme trajanja koncesije 25,9 milijuna kuna. Mislim da to nije malo i da će apsolutno sa gospodarskog aspekta i ove dvije koncesijske naknade napuniti naš državni budžet. Postavljana su još pitanja koja nažalost nisu u nadležnosti ovog ministarstva, to su posebno pitanja koliko je to koštalo. Na koncu konca to zna onaj tko je to platio i investitor, znači on zna koliko je to koštalo. Prema tome, da li je to koštalo 425 milijuna kuna ili je to 445 milijuna kuna mislim da to treba pitati njih. Na kraju, što se tiče ovih koncesija za kamenolome to je u nadležnosti Ministarstva gospodarstva. No međutim, ono što želim reći da resorno ministarstvo i Vlada apsolutno radi na tome da se ono korištenje materijala posebno iz kamenoloma ili iz recimo rijeka da smo u zadnje vrijeme imali i dobre rezultate, mogu to tako kazati, da smo uspjeli zapravo uhvatiti na djelu one koji to rade. I mogu kazati da je evo i MUP zaplijenio određene kamione, bagere itd. Jer, radi se o onom dijelu korištenja za koji ne postoje niti koncesije niti bilo što drugo. Znači, radi se o nelegalnim aktivnostima. Na kraju evo želim reći da ćemo mi kao resorno ministarstvo pokrenuti postupak da se za sve buduće aktivnosti koje će se događati ako eventualno budemo gradili još jednu elektranu ili bilo koji drugi objekat, da će obveza biti da se ranije dobije koncesija za korištenje vode. Pa ukoliko bude bilo potrebno normalno ona će doći ovdje i kod vas u vaš parlament. Hvala lijepa.
Hvala lijepa. Zaključujem raspravu. Prekidam sjednicu. Nastavak je u 15 sati sa raspravom o Izvješću o radu Državnog odvjetništva za 2008. godinu. Prijedlog odluke o dodjeli koncesije za korištenje vodne snage radi proizvodnje električne energije Društva Hrvatska elektroprivreda d.d. Zagreb u Hidroelektrani Lešće na rijeci Dobri, predlagatelj je Vlada. Dajem na glasovanje Prijedlog odluke o dodjeli koncesije za korištenje vodne snage radi proizvodnje električne energije Društva Hrvatska elektroprivreda d.d. Zagreb u Hidroelektrani Lešće na rijeci Dobri. Molim, uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Sa 82 glasa za, 4 suzdržana i 12 protiv donijeta predložena odluka.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospođe i gospodo zastupnici Hrvatskog sabora. Sukladno Ustavnoj obvezi pred vama je Godišnje izvješće o radu državnih odvjetništava za 2008. godinu. Sačinjeno je metodološki još u svibnju ove godine sukladno članku 4. stavak 2. Zakona o državnom odvjetništvu i sadrži podatke o stanju i kretanju kriminaliteta, te izvješće o radu svih državnih odvjetništava na području kaznenog, građanskog i upravnog prava, pravnu problematiku pojedinih područja, pregled i organizaciju stanja kadrova, te prijedlog za unapređenje rada. Naime, to piše u odredbi članka 4. stavak 2. Zakona o državnom odvjetništvu što mora sadržavati ovo izvješće. Radi lakšeg praćenja pojedinih dijelova izvješća početno dajemo u izvješću nekoliko osnovnih podataka o državnom odvjetništvu i radu državnih odvjetništava. Poslove državnog odvjetništva obavljalo je 61 Općinsko državnog odvjetništvo, 20 županijskih, USKOK i Državno odvjetništvo Republike Hrvatske. U svim tim državnim odvjetništvima uključujući i USKOK radilo je 570 državnih odvjetnika i zamjenika od kojih 370 na kaznenim predmetima i 200 na građanskim predmetima koji zamjenici i državni odvjetnici su potpuno sukladno Zakonu o državnom odvjetništvu samostalni u radu i odlučivanju, odnosno donošenju odluka. Sadržajno i ovo izvješće slično izvješćima iz ranijih godina, pa je moguća komparacija podataka, odnosno statističkih pokazatelja posebno u onim tabelarnim prikazima o stanju i kretanju kriminaliteta i radu državnog odvjetništva u progonu počinitelja kaznenih djela i na poslovima zaštite imovine Republike Hrvatske. Prije iznošenja osnovnih brojčanih pokazatelja mogu reći kako je 2008. godine nije bilo velikih promjena u odnosu na prethodne tri godine, a prijavni kriminal je bio u nešto manjem padu dok državno odvjetništvo kao cjelina zadržalo je dosegnuti stupanj ažurnosti. U samom izvješću dani su detaljni podaci i parametri kako za praćenje stanja i kretanje kriminaliteta, tako i o poduzetim radnjama radi zaštite imovine Republike Hrvatske, pa sad uvodno dajem samo nekoliko bitnih pokazatelja, bitnih za stanje i kretanje kriminaliteta, odnosno rad državnog odvjetništva u protekloj godini. Osme godine je primljeno ukupno 85000 novih prijava protiv poznatih i nepoznatih počinitelja ili 4% manje nego godinu dana ranije. Osnovna značajka kretanja prijavom kriminaliteta je nastavak onog trenda pada broja prijava protiv poznatih počinitelja za 2%, odnosno protiv nepoznatih za 5% ili prosjek 4% u minusu. Što se tiče teritorijalne rasprostranjenosti i kriminaliteta dat je prikaz po županijama iz kojih proizlazi kao i ranijih godina konstantno da je područje Istre, odnosno Pule najzastupljenije što tumačimo kao i ranijih godina isključivo turističkim kriminalitetom. Radili smo i dodatnu analizu da vidimo je li to onako kako tvrdimo i ranijih godina u izvješću i doista se pokazalo da posebno rubna državna odvjetništva na granici imaju značajan broj kaznenih prijava zbog prijelaza granice, odnosno najlakših oblika zlouporabe opojnih droga. S tim u svezi bez obzira što na određeni način nije oportuno kazati da stopa kriminaliteta u Hrvatskoj nije zabrinjavajuća vodeći računa o činjenici da je na 100000 stanovnika zaprimljeno 1933 kaznene prijave što je u odnosu na susjedne zemlje znatno povoljniji odnos, ovo pogotovo ako ove podatke usporedimo sa statistikom kriminala i kaznenog pravosuđa EUROSTAT 2007. i osme gdje je Republika Hrvatska izuzetno nisko rangirana u odnosu na broj kaznenih djela na 100000 stanovnika. Naravno, ovdje moram naglasiti da kad govorimo o ovim statističkim pokazateljima moramo kazati da se to može i mora odnositi samo na tzv. klasični kriminalitet, gdje je tzv. brojka kriminaliteta bar odrediva, a ne i na gospodarski ili koruptivni kriminalitet do kojeg broja možemo samo doći sustavnim istraživanjem svih tijela otkrivanja, ali i ne samo njih. Struktura kriminaliteta prijavljenih poznatih i nepoznatih osoba nije bitno izmijenjena. 55,4% su kaznena djela protiv slobode, prava čovjeka i građanina. 6,9 su kaznena djela zlouporabe opojnih droga itd. itd. Prosječno vrijeme rada na kaznenim predmetima je kao i ranijih godina ispod 3 mjeseca. Naravno, u dijelu bitnih velikih, krupnih predmeta to vrijeme je zato duže zbog prikupljanja dodatnih podataka, odnosno provođenje istražnih radnji. Međutim, u tim predmetima vodi se posebni nadzor nad njima, ali Državno odvjetništvo osim pisanja požurnica i traženja od čelnika tijela da učinkovitije postupaju u tim predmetima. Nema zakonskih ovlasti da postupa na drugi način. Prijave starije od 6 mjeseci pojedinačno se prate i državna odvjetništva u tim prijavama 2 puta godišnje izvještavaju državna odvjetništva Republike Hrvatske. Toliko o predmetima koji bi se mogli nazvati da stoje u ladicama Državnog odvjetništva. Protiv poznatih počinitelja kaznenih djela doneseno je 50758 meritornih odluka. Neposrednim optuženjem riješeno je otprilike skoro polovina toga 49,2%, odbačeno je 39,8% prijava što je izuzetno visok broj odbačaja kaznenih prijava. Ali pritom morate voditi računa kao što se vidi i iz statističkih pokazatelja i pregleda u tabelarnim prikazima većina se odnosi primjenom instituta neznatne društvene opasnosti i to značajan broj na kazneno djelo zlouporabe opojnih droga, iz stavka 1., dakle o onim blažim oblicima uživanja opojnih droga. Broj odbačaja je visok jer Državnom odvjetništvu ne podnosi prijave samo policija, čije su prijave u pravilu bolje sastavljene i potkrijepljene i gdje je postotak tih odbačaja znatno manji nego generalno, nego i građani, pravne osobe gdje se nakon izvršenih provjera dobar dio tih prijava odbacuje. Tijekom osme godine sankcije i mjere izrečene prema 23 tisuće 898 osoba, dakle toliko je doneseno presuda, postotak osuđujućih presuda protiv odraslih osoba je 86,2%, kao uspješnost je dobra i kreće se u okviru uspješnosti tužiteljstava u okviru Europske unije. Uspješnost je istina nešto manja negoli prošle godine, ali to tumačimo zahvaljujući činjenici što sudovi raspravljaju u zadnje vrijeme u starijim predmetima u kojima je dokazivanje zbog proteka vremena bitno teže. Iako se sudovi kao i dosadašnjih godina pri izboru sankcija u najvećem broju slučajeva odlučuju za uvjetnu osudu, u osmoj godini politika kažnjavanja bila je strožija nego inače i 18,8% je bilo zatvorskih kazni, što je dosad relativno visoki postotak i nije mjerilo i kriterij uspješnosti rada, moram priznati, jer ova, visoki postotak bezuvjetnih zatvorskih kazni zavisi i od činjenice što su baš odlukama Hrvatskog sabora postrožene sankcije u odnosu na određena kaznena djela i to je rezultat i toga. U odnosu na mlađe počinitelje pažnja je usmjerena na njihov preodgoj i usmjeravanje i podaci o povratu maloljetnika i mlađih punoljetnika koje imate u tabelarnim prikazima našeg godišnjeg izvješća, pokazuju da se u velikoj mjeri većini tih predmeta ostvaruju ciljevi vođenja postupka. Kad već govorimo o sudski odlukama, Državno odvjetništvo nastoji kroz zahtijevanja izdavanja kaznenih naloga rasteretiti sudove. U prošloj godini tako je zahtijevano 4 tisuće 197 kaznenih naloga, koji u svojoj naravi mijenjaju sudske presude i time olakšavaju, odnosno doprinose ubrzanju sudskih postupaka i donošenju većih odluka. Ako pođete od činjenice koju sam uvodno rekao da je 24 tisuće osoba presuđeno u prošloj godini, a da smo mi kroz kaznene naloge najmanje 3 tisuće takvih odluka donijeli, onda više od 10%, dakle 15% otprilike je sudskih odluka doneseno kroz kaznene naloge. Struktura kriminaliteta nije promijenjena u odnosu na ranije godine, međutim ostaje konstatacija iz ranijih godina kako je uspješnost u progonu za teška kaznena djela gospodarskog kriminaliteta osjetno manja negoli za ostala kaznena djela. Razlog je izuzetna složenost dokazivanja ovih kaznenih djela i Državno odvjetništvo svakodnevno trpi kritike za rad na ovom području, pa dijelom i zbog neprilagođenog zakonodavnog okvira za gospodarska kaznena djela, a dijelom i zbog ostalih razloga o kojima ćete vi sigurno više govoriti nego mi. S tim u svezi svakako bih želio ukazati na percepciju mjesta i uloge Državnog odvjetništva u javnosti, pa i u stručnoj javnosti koja je bitno različita od stvarnog položaja i uloge Državnog odvjetništva kako je ona određena Ustavom i zakonom. Svakodnevno kad su u pitanju moguće nezakonitosti ili čak nepravilnosti traži se od Državnog odvjetništva Republike Hrvatske i USKOK-a da istraži slučaj i ocijeni da li se radi ili ne radi o nezakonitom ili zakonitom postupanju. Državno odvjetništvo je prema percepciji javnosti dužno istražiti nezakonitosti i nepravilnosti u zdravstvu, bankarskom sustavu, obrazovanju, sportu, političkim organizacijama, trgovačkim društvima itd. Ukratko rečeno Državno odvjetništvo se u percepciji javnosti pretvara u tijelo općeg nadzora svih segmenata društvenog, političkog i gospodarskog uređenja. Gospođe i gospodo zastupnici, tko bi to trebao istražiti u Državnom odvjetništvu? 3 stotine zamjenika koji rade u kaznenim odjelima ili od toga 20 zamjenika ravnatelja USKOK-a? Naglašavam 20 zamjenika ravnatelja USKOK-a. O tome bi oni trebali obavljati izvide, otkrivati i istraživati kaznena djela, prikupljati činjenice itd. Državno odvjetništvo je tijelo kaznenog progona, državni odvjetnik izuzetno rijetko i to kad zakažu svi drugi mehanizmi, kao što je to proteklih dana često se spominjalo u javnosti, samo istražuje i provodi izvide. Ovi poslovi se u pravilu, su u nadležnosti drugih tijela, kriminalističke policije, porezne uprave, državnog ureda revizije, inspekcije i ostalih nadzornih tijela, koji su opremljeni i obučeni baš za te poslove. Međutim u javnosti za sve što je odgovorno je Državno odvjetništvo. Zapitajmo se da li je to, zbog čega je stvorena takova slika. Da li zbog relativno dobre uspješnosti Državnog odvjetništva, a nerijetko se ističe kako je neuspješno ili zbog toga što je Državno odvjetništvo veoma često samo poduzimalo radnje koje je trebala su poduzeti druga tijela. Rasprava o ovome bi pokazala pravo stanje stvari. Želim istaknuti kako se u javnosti stvara kriva slika o mjestu i ulozi Državnog odvjetništva u kaznenom postupku. Državni odvjetnik je prema toj slici ne samo odgovaran za progon počinitelja kaznenih djela, njega se proziva kako nije podnosio kaznenu prijavu, iako se državnom odvjetniku isključivo podnosi kaznena prijava, pa je on nema kome podnijeti. On je neuspješan ako ne pokrene postupak, a veoma često se govori o neuspješnom progonu, ako nakon podnesenog optužnog akta nije donesena zadovoljavajuća presuda. U cijelom kaznenom postupku državni odvjetnik je karika u lancu, on je tijelo kaznenog progona, on nema nadležnosti ni kapacitete za vođenje kriminalističke obrade ili financijske istrage i otkrivanja kaznenih djela i počinitelja. Državni odvjetnik ne otkriva počinitelje kaznenih djela, to nije njegova nadležnost. Državni odvjetnik nakon zaprimljenih prijava i obavijesti te saznanja usmjerava rad policije i drugih državnih tijela, odgovoran je za odluku povodom prijave. Smatram da je opravdano kazati kako državni odvjetnik nije uspješan u postupku ako je veliki broj negativnih sudskih odluka, ali nije niti može biti odgovoran za otkrivanje počinitelja kaznenih djela i za tijek trajanja postupka izvan Državnog odvjetništva. Nije mi namjera da ovim i ovakvim navodima branim rad i rezultate državnih odvjetništava, nego samo da ukažem na jasno definiran ustavno-pravni i zakonski položaj Državnog odvjetništva, da ukažem na potrebu poštivanja i jačanja načela zakonitosti i stvarne uloge Državnog odvjetništva u progonu i procesuiranju počinitelja kaznenih djela koja se progone po službenoj dužnosti. Svakako i na odgovornost kojoj je Državno odvjetništvo svakodnevno izloženo, ali samo unutar Ustavnih i zakonskih okvira i stvarnih kapaciteta kojima raspolaže. Pri tome moram istaknuti ono što je naravno svima vama dobro poznato, da je kaznenopravna prinuda posljednja mjera redoslijeda odgovornosti za kršenje Ustava i zakona, počevši od moralne, političke, materijalne i na kraju kaznene odgovornosti. Nešto o radu USKOK-a. U tisuću, odnosno u 2008. godini USKOK je nastavio sa pojačanim djelovanjem, broj predmeta je porastao na tisuću 385, iz godine u godinu raste. Zamjenici koji rade na tim predmetima USKOK-a, a njih je 20, naravno da ne mogu i ne trebaju raditi na svim onim predmetima, jer dobar dio ovih predmeta USKOK-a nisu takove naravi i kvalitete da bi se njima morali baviti zamjenici ravnatelja USKOK-a. Zbog toga odgovarajućim odlukama sukladno Zakonu o Državnom odvjetništvu dio tih manje važnih, bagatelnih predmeta ili beznačajnijih, kako hoćete, prebačeno je na rad u redovna odvjetništva kako ne bi opterećivali svojim brojem rad samog USKOK-a. Za rad USKOK-a posebno je značajna suradnja i zajednički rad sa nadležnim tijelima drugih zemalja. Rezultat takve suradnje kao i posebno policijske suradnje jače nego je to kod redovnih državnih odvjetništava u predkaznenim postupcima, protiv pripadnika većeg broja organiziranih skupina provodili su se dugotrajni izvidi koji su završili uspješno pogotovo u predmetima organiziranog kriminala vezanog za drogu. Možemo reći kako policija u suradnji sa uredom i drugim policijama uspješno razotkriva skupine koji se bave ilegalno prodajom narkotika i prebacivanjem osoba preko granice što je od posebne pozornosti u izvješćima oko Europske unije. Bez posebnih izvidnih mjera i međunarodne suradnje ovakvo otkrivanje ne bi bilo moguće. Što se tiče korupcijskih kaznenih djela govorimo o 2008. godini, bilo je 218 novih prijava za korupcijska kaznena djela, dat je pregled detaljni o pojedinoj vrsti tih kaznenih djela itd., međutim, mišljenja sam i to smo naglasili u našem izvješću, iako je broj primljenih prijava relativno na istom nivou kao i ranijih godina nešto manje istina, mišljenja sam kako je tu došlo do bitnih kvalitetnih pomaka u odnosu na kvalitetu i vrstu kaznenih predmeta. Na temelju podataka ureda o strukturi optuženih osoba za primanje mita, sve češće se procesuiraju osobe iz redova viših državnih i pravosudnih dužnosnika, zdravstvenih i sveučilišnih djelatnika među kojima se nalaze i tri potpredsjednika Hrvatskog fonda za privatizaciju, sudac visokog trgovačkog suda, općinski državni odvjetnik, 9 sveučilišnih profesora, 8 liječnika, županijski državni odvjetnik itd. Ako se tome doda podatak da su između ostalih za zlouporabu položaja i druga koruptivna djela optužena i dva predsjednika općinskih sudova, jedan predsjednik Županijskog suda, županijska državna odvjetnica, 4 odvjetnika tada ne možemo kazati da se USKOK-u samo procesuira tzv. Ulična korupcija već i korupcija na srednjim i višim nivoima. Otkrivanje koruptivnih kaznenih djela izuzetno je težak i složen postupak jer se u pravilu radi o poslovima koji se obavljaju u četiri oka i ako uz pomoć odgovarajućih mjera iz članka 180. Zakona o kaznenom postupku odmah ne dođemo do rezultata kasnije veoma teško i gotovo nemoguće je dokazivanje jer osim verbalnih iskaza koji se veoma rijetko daju drugih dokaza nema. Neki javnosti dobro poznati slučajevi nazvani različitim imenima kroz operativne akcije započeti su upravo nakon prijava građana državnom odvjetništvu a zatim korištenjem posebnih izvidnih mjera. U pojedinim postupcima ured je započeo proveo nekoliko kaznenih postupaka za korupcijska kaznena djela koji su izazvali veliku pozornost javnosti. Smatram potrebnim kazati kako ih mi u Državnom odvjetništvu držimo uspješnim a takve ocjene dobivamo u razgovoru sa stranim kolegama s kojima surađujemo a i od strane nadležnih tijela Europske komisije. Kriminalitet mlađih punoljetnih osoba unazad 5 godina je u padu dok kriminalitet maloljetnih osoba varira i nakon porasta u tijeku 6 i 7 godine, u 8 godini je opet u neznatnom padu tako da je već nekoliko godina kako se to vidi stabilan iz prikaza otprilike na istom nivou nema zabrinjavajućeg porasta a pogotovo nije zabrinjavajuće struktura tog kriminaliteta. Tijekom 2008. godine primljene su 1043 prijave protiv pravnih osoba, i sada već možemo kazati da je Zakon o odgovornosti pravnih osoba zaživio u praksi a znate da ste ga u Hrvatskom saboru donijeli prije nekoliko godina i svake godine odgovornost pravnih osoba je u porastu. Građansko-upravni odjeli Državnih odvjetništava u 2008. godini zaprimili su 116 tisuća novih predmeta tako ako priključimo onom broju 80 i nešto tisuća kaznenih državna odvjetništva u svom radu godišnje imaju oko 200 novih radnih predmeta. Porast građanskih predmeta je 15% ali isključivo jedino zbog pojačanog angažmana državnog odvjetništva zbog uknjižbe državnog vlasništva. Međutim, s druge strane nastavlja se trend smanjivanja broja parničnih predmeta u 8. godini primljeno je 20% manje predmeta negoli godinu dana ranije ili ukupno 6178. Promatrajući ukupan broj sporova još uvijek najviše je u tom broju uključeno radnih sporova, što je vezano za radne sporove odnosno za otpuštanje ili prijem radnika, ukupna vrijednost parničnih predmeta ili sporova koje smo imali u radu uz zastupanje temeljem zakona bila je oko 12 milijardi kuna, pola milijardi kuna više negoli godinu dana prije. Međutim, to ne treba zabrinjavati jer je onih pola milijarde upravo na strani aktivno uloge države, dakle tužitelj je država za 600 milijuna kuna više negoli godinu dana prije. Prioriteti državnog odvjetništva, ali ne samo državnog odvjetništva u građanskim stvarima su uknjižbe, obzirom na činjenicu da kao što vam je poznato odredbama Zakona o vlasništvu, i drugim stvarnima pravima odnosno Zakona o zemljišnim knjigama suspendirano je načelo povjerenja u zemljišne knjige do 1. siječnja 2010. tako da nastojimo uknjižiti svu imovinu Republike Hrvatske do tog datuma. Do 30. lipnja 2009. godine bilo je uknjiženo 96,05% svih evidentiranih katastarskih čestica i mi ćemo do kraja godine zasigurno najveći dio svih evidentiranih katastarskih čestima uknjižiti. U svezi ostalih poslova državnih odvjetništava mogu posebno naglasiti da izvješćujemo o reformama pravosuđa posebno onih koji se odnose na rad Državnog odvjetništva, promjene Zakona koji su nam u tom pravcu bitni, stvaranje zakonodavnih okvira za efikasniji rad pravosuđa u cjelini pa time i Državnog odvjetništva. Zaključno želim istaći još sljedeće. Dostignuti stupanj ažurnosti omogućava državnim odvjetništvima i njihovim zamjenicima znatno kvalitetniji rad. Praćenjem rada i nadzorom nad radom postigli smo zadovoljavajuću ažurnost u radu kaznenih odjela, ukupan broj neriješenih prijava je sve manji i manji i manji od trećine mjesečnog priliva novih prijava. Posebna pažnja usmjerena je na praćenje rada USKOK-a u složenim predmetima, i USKOK ima potpunu podršku cijelog državnnog odvjetništva na radu u konkretnim predmetima. Da bi ostvarili dobar nadzor nad radom nužno je stvaranje baze podataka o radu na posebnim predmetima te informatičko povezivanje državnih odvjetništava koje je u tijeku zahvaljujući intervencijama financijskim u tom pravcu i jačanju proračuna državnog odvjetništva i USKOK-a. Kroz odbačaj kaznenih prijava u svim onim slučajevima kada je to zakonom utemeljeno spriječava se nepotrebno vođenje postupka alternativni način rješavanje građanskih i kaznenih predmeta moraju biti prioritet u radu i jednog i drugog odjela jer na taj način smanjujemo pritisak na sudove i brže se rješavaju oni manje važni predmeti koji na taj način ne opterećuju sudove. Pregledi pojedinih državnih odvjetništava su konstantni svako dvije godine i time otvaramo mogućnost da ti predmeti se riješe izvan nadzora itd. Iskustva u primjeni novog Zakona o kaznenom postupku koji je stupio na snagu 01. srpnja ove godine za USKOK-e predmete jako su pozitivna i nekoliko predmeta koje radimo po novom Zakonu o kaznenom postupku pokazali su da je izmjena zakona, odnosno donošenje novog zakona u tom pravcu već zasada opravdalo razloge donošenja. Nažalost Državno odvjetništvo na pojedinim područjima ima velikih poteškoća u prijemu i zapošljavanju dužnosnika i službenika, ali isto tako i u odnosu na edukaciju kojoj poklanjamo veliku pažnju ažurnost građansko-upravnih odjela na radu u parničnim upravnim predmetima u velikom djelu zavisi od ažurnosti postupanja pojedinih državnih tijela i sudova. To stalno naglašavamo, bez pretenzija da se u tom pravcu pravdamo, nego želimo da se svi skupa ostvarimo što bolji rezultat. Podaci o postupcima za najteža kaznena djela gospodarskog kriminaliteta pokazuju da je za istraživanje složenih slučajeva gospodarskog kriminala, korupcije i organiziranog kriminala zahtjevan zajednički rad policije i pojedinih agencija, Ministarstva financija kao i drugih nadzornih tijela pod nadzorom državnog odvjetništva. Bez zajedničkog rada svih navedenih državnih tijela, Državno odvjetništvo ne može biti uspješno u progonu ovog kriminala. Koordinirani rad na detekciji otkrivanja ovog kriminala, pribavljanje kvalitetnih činjenica i dokaza preduvjet su za uspješnost Državnog odvjetništva itd. I na kraju dužnost je državnog odvjetnika da poduzima kazneni progon, ali samo u slučaju ako na osnovu dokaza i činjenica koje mu stoje na raspolaganju, odnosno koje je dobio od drugih tijela, proizlazi osnovna sumnja da je ta osoba i počinila kazneno djelo za koje se okrivljuje. Pri tome je državni odvjetnik vezan načelom zakonitosti jer u postupak može i mora ići samo onda kada za to postoji osnovana sumnja. Ovako tumačenje načela zakonitosti je "condicio cine qua non" u radu državnih odvjetnika pa i pod cijenu da se na taj način dođe u raskorak sa dijelom javnosti. Nažalost u javnosti se sve češće ističu afere kojim se u istom danu otkrivaju i optužuju i presuđuju. Možda je to prihvatljivo, ali vjerujte mi sa takvim podacima o kojima se raspolaže dnevno u medijima državni odvjetnik ne može i ne smije ići pred sud jer bi time doveo u pitanje načelo zakonitosti koje je osnovno u njegovom radu. Na kraju kao odgovorna osoba na čelu Državnog odvjetništva i zasigurno najviše zainteresirana za njegov uspjeh moram kazati da sam do sada najviše energije i znanja uložio ne u rješavanje konkretnih predmeta, jer kao što znate državni odvjetnici i zamjenici su samostalni u svom radu i odlučivanju, nego u onom gdje sam i mogao i morao napraviti najviše, a to je osposobljavanje, izgradnja i organizacija sustava državnog odvjetništva. Kratko rečeno trudio sam se osposobiti Državno odvjetništvo, a mišljenja sam kako iznesene rezultate i za 2008. godinu to potvrđuju. Bitno je podizanje učinkovitosti sustava, a time i stvaranje ili poticanje senzibiliteta javnosti za ulogu i obveze Državnog odvjetništva na planu borbe protiv korupcije i organiziranog kriminala, ratnih zločina i zaštite imovine Republike Hrvatske. Naglašavam da Državno odvjetništvo nije tijelo koje bi drugim institucijama imalo namjeru nametati pravne standarde ili radnu stegu nego tijelo koje treba progoniti one koje druge institucije potkopavaju kriminalom i prije svega zlouporabom. U narednom razdoblju zasigurno mogu obećati veću učinkovitost imajući u vidu dosadašnju reformu u Državnom odvjetništvu, ali isto tako i brojnim novim zakonodavnim okvirima prije svega novom Zakonu o kaznenom postupku koji je omogućio Državnom odvjetništvu provođenje istrage. Mislim pritom i na druge institucije koje sudjeluju u otkrivanju i procesuiranju počinitelja kaznenih djela koje se također značajno prilagođavaju europskim standardima. Jer bez kvalitetnog razvoja i djelovanja svih nadležnih institucija ne mogu se očekivati kvalitetni rezultati. Uostalom ovih dana ste i pročitali izvješće Europske komisije o napretku u kojem je uloga Državnog odvjetništva istaknuta, ali i izjavu glavnog haškog tužitelja o suradnji u progonu počinitelja kaznenih djela ratnih zločina. I još na kraju osjećam potrebnim kratko se osvrnuti na ocjene u djelu javnosti, a povodom ovog izvješća ili prije ovog izvješća, prema kojima kao glavni državni odvjetnik nisam dobro ili na vrijeme donosio odluke. Želim jasno istaći kako sam uvijek bio i jesam spreman preuzeti odgovornost za sve ono što nije bilo dobro u radu Državnog odvjetništva jer velika većina državnih odvjetnika i zamjenika kao i službenika i namještenika časno i pošteno obavlja svoj inače izuzetno težak i odgovoran posao. Pri tome naglašavam da sam spreman preuzeti odgovornost u radu Državnog odvjetništva, ali ne i izvan njega, za koji rad i rezultate rada niti imam ovlasti niti mogućnosti utjecati. Hvala.
Hvala. Žele li izvjestitelji odbora uzeti riječ? Odbor za pravosuđe? Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost, predsjednik odbora gospodin Ranko Ostojić. Izvolite.
Poštovanje gospodine potpredsjedniče Sabora, štovane kolegice i kolege zastupnici, štovani glavni državni odvjetniče. Odbor za unutarnju politiku i nacionalnu sigurnost u svojstvu zainteresiranog radnog tijela raspravio je cjeloviti prikaz o radu državnih odvjetništava RH, USKOK-a županijskih, općinskih i državnih odvjetništava i tu je posebno napomenuto da je za 4% manje prijava nego u 2007. godini. Također kao što je već i ranije istaknuto od broja podnesenih prijava posebno ukazano na 37,8% odbačaja. Posebna pažnja u raspravi koju smo imali na odboru je bila vezana za uknjižbu državne imovine i moram napomenuti da je odbor stao iza toga da se podrži produžavanje rokova posebno u ovome dijelu koji se odnosi na državnu imovinu iz razloga šta dio državne imovine nije evidentiran, a 96,7% nekretnina je u ovom trenutku završeno sa uknjižbom. Kako 01.01.2010. godine stupa na snagu povjerenje prema Zakonu o vlasništvu i drugim stvarnim pravima to bi moglo dovesti do toga da zapravo možda naizgled mali postotak, a zapravo ogromna imovina koja je u vlasništvu Republike Hrvatske nije evidentirana bude i na ovaj način izgubljena. Za predmete iz nadležnosti USKOK-a istaknuto je da su u slučajevima koje je radio USKOK opravdane se pokazale izmjene Zakona o kaznenom postupku, također u načelnoj raspravi moram reći da osim ovog načina produžavanja roka u povjerenju u zemljišne knjige za odbor je posebno bilo važno, a to je da se posebna pažnja posveti što boljoj suradnji i koordinaciji između različitih tijela državne uprave. I to prije svega onih dijelova koje možemo nazvati represivnih, a to je i Državni inspektorat, Državni ured za reviziju kao i druga tijela da bi sami morali podnositi kaznene prijave umjesto da obavještavaju o eventualnom počinjenju kaznenog djela samo Državnom odvjetništvu. Također je napomenuto da radi uspješnije borbe protiv organiziranog kriminala upravo bi to bio jedan odgovor i da bi se udarilo na kriminal tamo gdje ga najviše boli. Posebno ističući onaj segment koji se odnosi na poreznu upravu. Također iznesen je prijedlog da bi bilo jako dobro da u proceduri prema Zakonu o policiji izvješće MUP-a bude zajedno sa izvješćem Državnog odvjetništva tako da bi mogli zajednički objediniti i raspravit oko kompletnoga stanja sigurnosti i odbor je na kraju većinom glasova predložio da se prihvati Izvješće o radu Državnog odvjetništva za 2008. godinu. Zahvaljujem.
Hvala. Odbor za obitelj, mladež i šport? Odbor za ljudska prava i prava nacionalnih manjina? Otvaram raspravu. U ime zastupnika Kluba SDP-a gospodin zastupnik Nenad Stazić.
Poštovani potpredsjedniče Sabora, državni odvjetniče, kolegice i kolege. Ovo izvješće državnog odvjetnika pokazuje jednu zavidnu efikasnost u radu državnih odvjetništva kada je u pitanju progon općeg kriminaliteta. Onda kada su u pitanju kriminalci po profesiji ili kriminalci amateri ili početnici. A eto Klub zastupnika SDP-a ipak neće prihvatiti ovo izvješće. Evo i zašto. Kažem da Klub zastupnika SDP-a neće prihvatiti ovo izvješće. Evo i zašto. Ne vidimo efikasnost u radu Državnog odvjetništva kada je u pitanju progon kaznenih djela u kojem su počinitelji ili gdje postoji opravdana ili utemeljena sumnja da su počinitelji u krugu politike. Tamo gdje otkrivanje kaznenih djela dolazi do vrha vlasti. Državni odvjetnik s pravom kaže da Državno odvjetništvo nije nadležno za otkrivanje kaznenih djela. To je točno. Ali državni odvjetnik mora reagirati kada do njega dopre glas o počinjenju kaznenih djela i mora tražiti asistenciju policije u otkrivanju tih kaznenih djela. Ima nekoliko primjera o kojima ću ovdje nešto malo više reći gdje se pokazuje da državni odvjetnik nije tako postupio. Kao prvi primjer uzet ću ne onaj najgori možda, nego onaj najpoznatiji. To je afera nabavke kamiona od strane MORH-a 2004. godine. 5 godina je prošlo od događaja za koje sada Državno odvjetništvo smatra da predstavlja težak oblik kaznenog djela zloupotrebe položaja i ovlasti. Što se dogodilo u tih 5 godina? Da li je državni odvjetnik možda nije znao da postoji osnovana sumnja na počinjenje kaznenog djela? Tu ispriku nam ne može pružiti jer ga je predsjednik Republike kao vrhovni zapovjednik Oružanih snaga, očito dobro informirana osoba već po svojoj funkciji u nekoliko navrata tijekom proteklih pet godina upozoravao da bi ovu stvar trebalo ispitati. Nije učinjeno ništa. Sada kada je zatraženo skidanje imuniteta za zastupnika Rončevića zbog podizanja optužnice, zbog početka kaznenoga progona, sada možemo vidjeti da li su se pojavili neki novi elementi u tih 4 godine. Da li Državno odvjetništvo nešto zna? Da li je nešto saznalo jučer, prekjučer, prije godinu dana, što nije moglo znati prije 4 godine? Govorit ću o ovom predmetu jer sam s njim dobro upoznat, s obzirom da sam vodio saborsko Istražno povjerenstvo. Svi ti dokazi postojali su i prije 4 godine. Postojao je pozivni natječaj, postojale su pristigle ponude, postojale su istaknute cijene, postojalo je mišljenje stručnog dijela povjerenstva da svi zadovoljavaju tehničke zahtjeve, tehničke uvjete, postojao je dokument o poništenju natječaja, postojala je pisana odluka ministra Rončevića da se ide u pregovaranje isključivo sa tvrtkom "Eurokamion", postojao je ugovor o nabavi, postojalo je avansno plaćanje. Sve iz 2004. godine. Pa ipak Državno odvjetništvo ne poduzima ništa. Kada Državno odvjetništvo kreće u akciju? Onda kada ministar Rončević prestaje biti ministar. Po isteku mandata jedne Vlade, on je prestao biti ministar obrane, ali je nakon izbora imenovan ministrom unutarnjih poslova. I Državno odvjetništvo naravno ne poduzima ništa dok je Rončević ministar. Tek kada se Rončevića smjeni, ne zbog afere "Kamioni", nego zbog toga što se pokazalo da je potpuno nesposoban ministar unutarnjih poslova, što smo nota bene tvrdili 6 mjeseci prije njegove smjene, tek tada Državno odvjetništvo policiji šalje zahtjeva da napravi izvidne radnje. Što taj izvid policije pokazuje? Pokazuje da postoje osnove sumnje. Pokazuje da treba ići u kazneni progon i u kazneni progon se očito ide. 4 godine prekasno. Zašto prekasno? Pa zbog toga što sumnjam da će nakon 4 godine biti moguće utvrditi trag nestaloga novca. Kome je tih 10 milijuna kuna iz "Eruokamiona" otišlo? E, a da se krenulo s postupanjem odmah, mogle su se primijeniti posebne mjere i tada bi se trag novca utvrdio. I ova bi afera bila obrađena bolje, kvalitetnije. Ali ne samo što bi ona bila obrađena bolje i kvalitetnije nego bismo mi svi skupa i cijelo naše društvo bili sigurni da imamo državno odvjetništvo koje ne strahuje pred politikom i koje se pred politikom ne povlači. Takvo državno odvjetništvo koje ne čeka da neki ministar prestane biti ministar pa da mu se onda ide dokazivati da li je učinio neko kazneno djelo. Sve istrage koje državno odvjetništvo pokreće u krupnim najvećim aferama koje potresaju Hrvatsku staju pred vratima Banskih dvora. Tu se one zaustavljaju. Primjera rekao sam ima više. Brodosplit je afera u kojoj je nestalo i više novca, gotovo 5 milijuna dolara. Opet državni odvjetnik ne može reći da nije za nju znao, pa u najmanju ruku ga je naš kolega Marin Jurjević bar 20 puta upozorio da je afera Brodosplit ozbiljna afera i da bi ju u najmanju ruku trebalo ispitati. I tu imamo istaknutog člana Vlade gospodina Vukelića kao predsjednika Nadzornog odbora. I tu sve istrage dolaze do člana Vlade. I tu se ne propituje umiješanost politike u aferu. Ovih dana saznajemo i to čak priznaje i ministar Karamarko da je prvooptuženi Maček bio spreman svjedočiti kao pokajnik u toj aferi ali onda mu je netko rekao pa jesi li ti lud, što ćeš ti biti pokajnik kad će to i tako sve skupa završiti pod tepihom. Pa je prvooptuženi odustao od svoga pokajništva. A to što se prvooptuženom reklo to se i ostvaruje. SDP ne želi imati državno odvjetništvo, ne želi da Hrvatska ima državno odvjetništvo u kojem se ovako krupne afere zaustavljaju pred vratima Vlade a da svi tragovi vode preko praga tih vrata. SDP nije paranoičan kada tvrdi da korupcija, da kriminal postoji u vrhovima vlasti. Na to upozorava i Europska unija i ona jasno kaže raščistite korupciju u vrhovima vlasti, nemojte nas zaluđivati s time da nam šaljete izvještaje kako ste uhapsili ili dokazali korupciju dvojici liječnika i jednome policajcu na cesti. Europska unija nam jasno poručuje imate problem, imate korumpiranu vlast i ne možete se priključiti Europskoj uniji, neće ući u europsko društvo dok taj problem ne riješite. SDP želi da Hrvatska ima takvo državno odvjetništvo koje neće u progon ići samo onda kad baš mora, kad baš nema drugog izlaza, kad svi dokazi već izađu po novinama, kad Europska unija jasno kaže vi to morate riješiti. SDP hoće da Hrvatska ima državno odvjetništvo koje će u taj progon ići odgovorno, hrabro i bez političkog kalkuliranja. Imali smo aferu u HFP-u. Pa tamo je nekoliko ministara bilo sad ne samo u nadzoru nego u Upravnom odboru. Donosilo je odluke. Pa zar se može donijeti neka odluka o privatizaciji a da to članovi upravnog odbora ne znaju? Tko normalan može u to vjerovati? Ali i tu se istraga završava pred ministarskim vratima. Konačno, imamo aferu Podravka. Svi upućeni govore da se u Podravci kila mrkve ne može kupiti a da to Polančec ne odobri ili ne zna. I ovdje sve se zaustavlja pred vratima Polančecova kabineta. Znate, 99. godine državni odvjetnik bio je Rohatinski i uoči izbora svi smo na televiziji mogli gledati. ... [[Upadica se ne čuje.]] Bio je Ortinski, oprostite. I svi smo mogli gledati kako se uoči izbora članovi, pripadnici te zločinačke organizacije iz pritvora, već su bili u pritvoru, privode pred istražnog suca svijeni u leđima, s rukama sputanim na leđima, gotovo da ih se donosi do istražnog suca. Cijela javnost je to shvatila kao spektakl, kao pokazivanje odlučnosti posljednjih dana tadašnje HDZ-ove vlasti da se obračuna s kriminalom. Danas kad mi trebamo raspravljati i kad raspravljamo Izvješće državnog odvjetništva događaju se hapšenja u Podravci. SDP ne želi ovakav igrokaz. Želimo da Državno odvjetništvo radi ozbiljno, da radi odgovorno, da radi bez političkog pritiska i da se istrage ne zaustavljaju tamo gdje bi trebale najrevnije početi. Hvala lijepa.
Hvala. Dva ispravka. Prvi je gospodin zastupnik Krunoslav Markovinović.
Moram ispraviti uvaženog kolegu Stazića da Državno odvjetništvo pokreće postupak tek kad netko prestaje biti ministar. Da je to tako onda evo prije 6 godine recimo prestao je biti ministar Lučin je prestao biti ministar, gospodin Linić potpredsjednik Vlade iako su na potpuno istovjetan način kao Rončević kamione nabavili 210 Mercedesovih vatrogasnih vozila. Poništen natječaj, nakon poništenog natječaja na tajnoj sjednici Vlade donesena je odluka da se kupuje 210 skupih vozila. Dakle, obrazac jednak. S obzirom da su prije 6 godina prestali biti evo ministri, potpredsjednici Vlade to je živi dokaz da ipak to nije baš tako da Državno odvjetništvo jedva čeka da se netko makne pa da onda krene na njega. Uostalom, nikad nije kasno.
Drugi ispravak, gospodin zastupnik Dragan Kovačević.
Hvala lijepa gospodine potpredsjedniče. Ispravio bih netočan navod gospodina Stazića koji je kazao da je Europska unija kazala da Hrvatska ima korumpiranu vlast. Naime, ta izjava je, ne samo da je apsolutno netočna. Ona je zlonamjerna i ona je u dnevno-političke svrhe. To ako se u sklopu pregovora upozorava da treba pojačati efikasnost državnih tijela, pravosuđa itd. to je jedno. Ali ovo ocjenu da je cijela hrvatska vlast iskorumpirana to je apsolutno zlonamjerno i obična politička demagogija u dnevno-političke svrhe.
Glavni državni odvjetnik Mladen Bajić.
Gospodine potpredsjedniče, ne želim komentirati vrijednosne sudove. To mi ne pada na pamet, pogotovo ocjenu kluba SDP-a u pogledu izvješća. Ali moram kazati da dio navoda uvaženog zastupnika Stazića nije točan ili bolje rečeno nije istinit. Točno je da državni odvjetnik postupa i kada do njega dopre glas. Na žalost državni odvjetnik nije bio na tržnici u Zaprešiću da čuje da predsjednik Mesić spominje da u MORH-u postoje određene nepravilnosti. To je istina da nisam bio tamo. Prvi glas koji je dopro do državnog odvjetnika je 7. prosinac 2007. kada u "Jutarnjem listu" izlazi članak u kojem kaže: "Predsjednik Mesić zahtijeva istragu u aferi kamioni." Isti taj dan državni odvjetnik formira spis. 7.12.2007. traži od Državne revizije rezultate postupanja i od onda se vodi istraga od 7.12.2007., od 7.12. S druge strane, tijekom istrage došli smo do podataka da su neka druga tijela, zato ja u uvodnom dijelu svog izvješća govorim da državni odvjetnik nije tijelo općeg nadzora. 27. siječnja 2005. postoji informacija jedne službe koja se šalje predsjedniku Mesiću, između ostalog ali samo njemu, ne državnom odvjetniku u kojem piše i govori se o aferi kamioni. Ona nikad nije stigla do državnog odvjetnika niti do policije tako da odmah znate. Prema tome, kategorički otklanjam tu mogućnost da se spekulira pogotovo da ja to radim. Nitko u Državnom odvjetništvu to ne radi. To nije istina jednostavno. Biti je državni odvjetnik prikupiti dokaze da bi se s njima izašlo pred sud je veoma težak i odgovoran posao. Zbog toga sam i naglašavao načelo zakonitosti. Lako je prozvati u javnosti bilo koga, pa čak i ako mi to neće prihvatiti mediji napisati članak. Ali trebate izaći pred sud i dokazati to što kažete da je to točno. Dokaze je veoma teško prikupljati. "Brodosplit", "Brodosplit" je još manje točno što ste kazali uvaženi zastupniče Staziću, državni odvjetnik je nakon saznanja od austrijskih kolega i Ureda za sprječavanje pranja novca sam krenuo u postupak bez da je ikad dobio kaznenu prijavu. Istraga, sudska istraga se već dvije godine vodi pred nadležnim sudom u Splitu. Zato i kad će završit ta istraga ja osobno mislim do kraja godine sigurno. Ali vodi se pred sudom. Dakle, prije dvije godine je krenuo u taj postupak i to nakon što je od austrijskih kolega saznao za postojanje osnovane sumnje. O sadržaju predmeta naravno ljudi da neću govoriti, odnosno gospodo zastupnici ispričavam se, isključivo zato jer kad govorimo o Godišnjem izvješću Državnog odvjetništva onda govorimo o brojčanim pokazateljima koji su bit našeg rada. Operacija "Maestro" ista stvar. Četiri dopredsjednika Hrvatskog fonda za privatizaciju su izvedena pred sud. Operacija "Maestro" takva kakva je mislim da je bila uspješna i siguran sam da će do kraja biti još bolji rezultati nego što su sad bili obzirom da smo uložili odgovarajuće žalbe u tom predmetu, ali i još nešto se i dalje radi na tome. Međutim, ono što smo imali u predmetu mi smo procijenili, išli s tim pred sud. Kontrola našeg rada u tom predmetu je dostupna pogotovo ako se formira saborsko povjerenstvo da ispita kako smo tu radili. Morate znati sve činjenice da biste o tome mogli izvlačiti prave zaključke. I konačno, ovaj četvrti predmet, mislim smiješno je govoriti još o predmetu koji je tek započeo, koji je započeo nevezano za Godišnje izvješće Državnog odvjetništva. Jer ja vam slobodno kažem gospodo zastupnici, vodite računa da Izvješće o radu državnih odvjetništava i odgovornost glavnog državnog odvjetnika nisu jedno s drugim povezani. Tražite moje razrješenje i smjenu, ali vodite računa što piše u Izvješću Državnog odvjetništva i o radu državnih odvjetnika koji nisu zaslužili da ih se povezuje sa bilo kakvom politikom.
Ispravak navoda, gospođa zastupnica Milanka Opačić.
Gospodin Bajić je ovdje u nekoliko navrata izrekao tvrdnju da on može odgovarati samo za ono što radi Državno odvjetništvo, ali ne i za neke druge institucije i da niste tijelo kako ste rekli nekog općeg nadzora. Dakle, gospodine Bajiću vi ste izabrani u ovom Saboru i ako vas netko opstruira u vašem radu onda ste bili dužni doći pred ovaj Dom i reći tko vas to opstruira. Pa i danas u ovoj raspravi od vas očekujem da vrlo jasno kažete tko opstruira sve istrage i progon kriminala u ovoj zemlji.
Nije rekao. To nije, glavni državni odvjetnik nije rekao da njega netko opstruira, onda nemojte ispravljati nepostojeću tvrdnju. Klub HDZ-a, gospođa zastupnica Ana Lovrin. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodine glavni državni odvjetniče, kolegice i kolege. Ja ću u ime Kluba zastupnika Hrvatske demokratske zajednice vratiti se na temu i analizirat ću Izvješće o radu Državnog odvjetništva za 2008. godinu koja je danas pred nama, jer držim da vrednovati, propitivati i ocjenjivati rad Državnog odvjetništva treba daleko šire nego je to jedan pojedinačni slučaj koji je evo danas ovako dosta meni medijski i populistički zanimljiv. Dakle, Državno odvjetništvo Republike Hrvatske prema svom ustavnom položaju jest samostalno i neovisno pravosudno tijelo koje je ovlašteno i dužno postupati protiv počinitelja kaznenih djela i drugih kažnjivih djela te poduzimati pravne radnje radi zaštite imovine Republike Hrvatske i podnositi pravna sredstva za zaštitu Ustava i zakona. Kao što smo vidjeli iz Izvješća Državno odvjetništvo tu svoju ustavnu zadaću obnaša sukladno Zakonu o Državnom odvjetništvu, kroz 61 općinsko odvjetništvo, 20 županijskih odvjetništava, specijalizirani odjel USKOK-a, i državno odvjetništvo sa 69 državnih odvjetnika i 501 zamjenikom. U svom godišnjem Izvješću za 2008. godinu Državno odvjetništvo daje prikaz stanja kretanja strukture prijavljenih kaznenih djela te prikaz rada na kaznenim predmetima i građanskim kao i stanje predmeta građanske i upravne naravi. Izvješće se bazira na statistici državnog odvjetništva koja se u svemu ne poklapa sa općom statistikom međutim, metodologija statističkog praćenja državnog odvjetništva i izrada izvješća daje dobar sustavni prikaz rada državnih odvjetništava na području kaznenog, građanskog, upravnog postupanja i ono je kao i svake godine dobar izvor za daljnja stručna promišljanja kako i za daljnje jačanje efikasnosti samog državnog odvjetništva tako i za eventualnu legislativu u smislu promjena i dopuna. U Izvješću je prikazano kretanje i struktura kriminaliteta, analiza prijava u odnosu na poznate i nepoznate počinitelje, analiza teritorijalne rasprostranjenosti pojedinih vrsta kriminaliteta, analiza dobne strukture počinitelja itd. Naravno da osim opće recentne slike, dakle slike za izvještajno razdoblje 2008. godine je važna usporedba sa izvješćem za 2007. radi uvida u kretanje kriminaliteta i borbe protiv njega odnosno ide li se dobrim pravcem i idu li poduzete mjere kako legislativne tako i organizacijske dobre rezultate. Iz Izvješća je vidljivo da u kaznenom dijelu ima nešto manje prijava nego u prethodnoj godini. Za istražiti je dalje da li je to zaista smanjivanje kriminaliteta ili novi stav policije da ne prijavljuje bagatelna djela, jer u izvješću ovog Odvjetništva stoji doduše po meni u pogrešnom kontekstu da je policija dužna prijavljivati sva kaznena djela pa da onda prijavljuje i bagatelna, policija je dužna prijavljivati sva kaznena djela, međutim, sukladno članku 28. kaznenoga zakona nema kaznenoga djela, ono niti ne postoji ako su ostvarena njegova zakonska obilježja, ako je djelo beznačajno obzirom na postupanje počinitelja, njegovu krivnju, na … posljedicu po zaštićeno dobro i pravni sustav. I nadalje, da li je smanjeni broj prijava pogotovo za manja imovinsko-pravna kaznena djela rezultat toga da po prijavama građana često nije bilo nekakvog rezultata u konačnici, pa građani odustaju od prijava, ali to je za jednu daljnju analizu. Ono što vidimo da je dobro iz ovoga Izvješća a to je da stupanj ažurnosti državnog odvjetništva, u kaznenom djelu državnog odvjetništva se zadržava na onoj dobroj razini pa dapače nešto poboljšava da prosječno vrijeme od primitka prijave do donošenja odluke iznosi 2 i pol mjeseca. Naravno da ima predmeta koji se riješe u nekoliko dana, ima predmeta koje su složenije naravi, koje traže predistražne radnje, vještačenja, onda traju i duže, ali prosječno vrijeme ažurnosti od dva i pol mjeseca je dobro. Stoga je za pohvalu metoda državnog odvjetništva koja se provodi od 2004. godine, koja se analizira u državnom odvjetništvu, svaki predmet koji traje duže od 6 mjeseci dakle razlozi da li su objektivne naravi zbog nedostupnosti osumnjičenika itd., ili su subjektivne slabosti pojedinog odvjetništva ili državnoga odvjetnika u skladu s čime se poduzimaju mjere što je rezultiralo traženom ažurnošću. Stoga upućujemo da bi ovakve mjere valjalo unutar državnog odvjetništva primijeniti i u građanskom dijelu državnoga odvjetništva a moram napomenuti da bi ovakvim dobrim primjerom se mogli povesti i u drugom dijelu pravosuđa primjerice u sudovima u analizi svakog predmeta u kojem postupak obustavljen zbog zastare da se svaki puta analiziraju objektivni razlozi, subjektivni razlozi ili ne daj Bože namjera. Zanimljiva je također i analiza broja odbačaja po pojedinim vrstama kaznenih djela odnosno glavama kaznenog zakona pa tako vidimo da najmanje odbačaja ima u odnosu na kaznena djela opće sigurnosti i sigurnosti prometa 19%, i to logično jer su ona podnijeta uglavnom od strane policije potkrepljena dokazima i dokumentacijom. A najveći broj odbačaja odnosi se na kaznena djela protiv službene dužnosti 60%, jer uglavnom su to kaznena djela koja podnose građani uglavnom nezadovoljni rješidbama državnih službenika u odnosu na ostvarenje svojih prava, pa se često radi o prijavama koje osim sumnje nisu potkrepljene drugom dokumentacijom. I stoga, i po mišljenju Državnoga odvjetništva, a mi se tome možemo pridružiti, znači da bi brže i transparentnije postupanje upravnih tijela otklonile sumnje građana u nezakonito ili koruptivno postupanje pa time i na opće percepciju o korupciji u zemlji. Također je znakovit podatak koji se ponavlja o neujednačenoj kaznenoj politici sudova diljem zemlje pa u tom smislu zaista odvjetništvo treba i dalje raditi na tome da inicira postupke kako bi Vrhovni sud došao u mogućnost da provodi svoju Ustavnu ulogu ujednačavanja sudske prakse, pa da se ne bi moralo dogoditi da zakonodavac opet mora intervenirati na način da mora povećavati donje granice, zapriječene kazne, što u kaznenoj pravnoj politici nije dobro jer se smanjuje raspon za individualizaciju u odabiru vrste i duljine kazne koja je svakako potrebna ali u slučajevima sustavnog izricanja najnižih kazni onda zakonodavac mora procjenjivati što je korisnije odnosno manje štetno. Zanimljiva je nadalje konstatacija izvješća koja govori o primjeni Zakona o odgovornosti pravnih osoba za kaznena djela za koju se u Izvješću kaže da je sve više u primjeni međutim, nota bene taj je Zakon donijet još 2003. godine pa znači da u primjeni više od 5 godine, stoga ako se u Izvješću Državnog odvjetnika konstatira 2 ili 3 puta za redom u godišnjim izvješćima da pojedini državni odvjetnici u slučaju saznanja temeljem prijave protiv odgovorne osobe ne pokreću postupak protiv pravne osobe, poglavito u slučaju kaznenog djela kojima se, je pravnoj osobi pribavljena protupravna imovinska korist, svrha kažnjavanja ostvarit će se tek ukoliko se procesuira ta pravna osoba, kazni ta pravna osoba i onda joj se i oduzme tako stečena imovinska korist. A ovdje bih istaknula još jedno područje u kojem se također ponavljaju konstatacije iz godine u godinu, a to je da pojedini državni odvjetnici ne koriste sve zakonske mogućnosti izbora vrste i visine kaznenopravne sankcije, pa uglavnom zahtijevaju kod imovinskopravnih delikata kratkotrajne kazne zatvora, čime nepotrebno opterećuju zatvorski sustav umjesto primjene uvjetne osude i sporedne novčane kazne. Evo dakle, državni odvjetniče ono što ja očekujem u slijedećem izvješću da ne ponavljamo konstatacije, nego umjesto konstatacije da bi trebalo u izvješću dobiti podatak o tome da li su poduzete kakve mjere u odnosu na ovu zamijećenu pojavu kod postupanja državnih odvjetnika, da li su dali rezultate i što bi trebalo poduzeti. Nadalje, u dijelu izvješća primjećujemo, koji govori o gospodarskom kriminalitetu, ono što je meni posebno značajno da je porast broja utaje, porast broja prijava za kazneno djelo porezne utaje i kaznena djela gospodarske prijevare, što znači da su državna, neka državna tijela ipak pojačala i počela raditi svoj posao, a to je da prijavljuju ova kaznena djela, a i u odnosu na kazneno djelo zloporabe ovlasti u gospodarskom poslovanju, kojim djelima se nanosi šteta i državnoj imovini i proračunu, pa je ovdje posebno to zanimljivo. A Državno odvjetništvo također kroz više godina ponavlja konstataciju da bi trebalo u tom smislu mijenjati kazneno zakonodavstvo u materijalnom i procesnom dijelu. Kako je u zadnji nekoliko godina bilo izmjena Kaznenoga zakona, pa evo postavljam pitanje, obzirom da u svakoj radnoj skupini za izmjenu zakona zastupljeno Državno odvjetništvo na vrlo visokoj razini, ili se radi o nesporazumu, jer ja ne vjerujem i to sigurno nije tako da ni ministarstvo, ni Vlada, ni Sabor ne čuje te prijedloge Državnog odvjetništva ili da ih ne želi čuti, jer je svakako svima nama u interesu da se ova kaznena djela efikasno i učinkovito procesuiraju i da se ove teške zloporabe i sankcioniraju. Ono što također primjećujemo iz godine u godinu, a to ukazuje na povećanje kvalitete rada Državnog odvjetništva jest da je broj osuđenja, dakle osuđujućih presuda iz godine u godinu raste. To dokazuje i pokazuje da je državno, svjesnost unutar Državnog odvjetništva ili državnih odvjetnika da nije dovoljno samo optužiti, podignuti optužnicu, već optužiti kvalitetno, dakle osnovano i uspjeti u konačnici na način da je uspjeh i dovršen posao, donesena osuđujuća presuda sa adekvatnom sankcijom. Ono što također vidimo iz ovoga izvješća jest da je Državno odvjetništvo počelo intenzivnije primjenjivati izvan sudske nagodbe u postupcima maloljetničke delinkvencije, kojima se sudovi rasterećuju, a postiže se svrha vođenja postupka, primjena načela oportuniteta po Zakonu o kaznenom postupku i primjena instituta beznačajnog kaznenog djela, čime sebi i sudovi i odvjetništvo i policija ostavljaju mjesta i kapaciteta za borbu sa značajnijim kaznenim djelima. Jednako tako i dobra organizacijska mjera unutar USKOK-a, da se USKOK bavi samo značajnijim korupcijskim kaznenim djelima i djelima organiziranog kriminala, a sva ona jednostavnija prepušta redovnim državnim odvjetništvima. I na kraju u odnosu na građanske predmete, samo da kažem da je znakovito da je broj parnica opao, a broj zemljišnoknjižnih predmeta se znatno povećao, što ukazuje na to da su konačno presuđeni svi oni pravni sporovi koje je Državno odvjetništvo vodilo iz potpisanih, nekadašnje Vlade, potpisanih kolektivnih ugovora koje nisu imali pokriće, pa su se ti postupci vodili godinama. Ja tu držim da je Državno odvjetništvo trebalo imati aktivniju ulogu u postupcima zaključivanja nagodbe. Ja razumijem da država nije imala taj novac osiguran proračunom, jer nije ni preuzela takvu obvezu, ali se moglo učiniti nagodbama nešto da se onda ne troše novci još i na odvjetnike i na zatezne kamate, itd. I na kraju, jer vrijeme mi je isteklo, što se tiče uknjižbe mene raduje ovaj podatak gospodina državnog odvjetništva da će do kraja godine uglavnom sve registrirane čestice biti i uknjižene. No još jedanputa pozivam Državno odvjetništvo da u tom smislu preuzme aktivniju ulogu, dakle da upozori na državna tijela koja prema zaključku Vlade nisu dostavile podatke o nekretninama radi uknjižbe, i da onda svi zajedno procijenimo je li potrebno produživati rok odgode povjerenja u zemljišne knjige sa 1.1.2010. godine, jer će to biti manja šteta za državu nego inzistirati na ovom roku. Na kraju, Hrvatska demokratska zajednica podržat će izvješće državnog odvjetnika zbog svih ovih pomaka i rezultata koje smo rekli sa daljnjim radom na ovim građanskopravnim predmetima.
Hvala. Klub zastupnika IDS-a, gospodin zastupnik Damir Kajin. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, cijenjeni državni odvjetniče, uvažena gospodo zastupnici. Državno odvjetništvo često zna, imam dojam, pogoditi želje političara na vlasti, kao da je nekim sonarom navođeno. Pogotovo kada je riječ jasno o vladajućima. Točno je, otvoren je nakon 4 godine ovaj slučaj kamioni o kojima je govorio gospodin Stazić, kada je bivši premijer bio jak, iako je o tome govorio predsjednik Mesić nitko nije krenuo u akciju, imam dojam tek po odlasku ili bivšeg premijera se zatvara taj slučaj. Danas se otvara slučaj "Brodosplita", "Podravke", gospodina Marinca, itd. Imam dojam da se Državno odvjetništvo često bavilo i marginalnim. Npr. uprava HEP-a se ne proziva zbog milijardu 400 milijuna kuna koliko je šteta toj tvrtci počinjena u ovoj godini, već zbog nekog Buljubašića i tamo nekog iznosa od 600 tisuća kuna. Ne dira se vodstvo HAC-a zbog milijunskih pretpostavljam provizija već zbog nekog Audija. Ne dira se nikog zbog kraha, gospođo, "Brodogradnje" ili ne znam "Brodosplita" već zbog nekog plaćenog računa i ako baš hoćete ne dira se nikoga zbog "Lenca" već zbog neke sitnice, šta ja znam, oko Vrhovnika. Ne dira se nikoga zbog "Zagrebačkih cesta" već zbog rent-a-cara, ne dira se nikoga rent-a-cara ili kako se to već zove temeljem kojeg jedan član podzemlja, pod navodnicima to neka on shvati, nakon čega je Grad Zagreb odustao od tužbe već zbog što ja znam neke sitnice, "Orion" grupe i sl. stvar. Znači za sitnicu se pojedinca tuže, a onda bit zapravo prešućujemo. I bojim se da je to na neki način jedno čeprkanje po površini, a ne zapravo bavljenje biti. Ili slučaj "ipsilon" u Istri. Državna odvjetnica se tereti zbog neke ogrlice od 2 tisuće kuna, ja kažem da je to apsurd. To nije vrijedno spomena, ali je vrijedno nešto drugo, a to ja neću sada govoriti. No tako je to. I to mislim da nije dobro i to učinkovito nedjelovanje mora na neki način prestati. Danas smo svjedoci, to svi vidimo, čitamo, vadimo si te podatke, hapšenja djela uprave "Podravke" na čelu sa gospodinom Marincem. Jednoga srčanog udara, hapšenje zbog ratnih zločina sedmorice aktivnih djelatnika "Pume" kod kojih je tobože pronađen čak i topnički dnevnik ili topnički dnevnici itd. Znači, ako ova uhićenja u "Podravci", "Puma", "Brodosplitu" itd. nisu predstava za raspravu o Državnom odvjetništvu onda se stvarno postavlja pitanje što se čeka da se privede i one bez kojih recimo orobljavanje jedne "Podravke" ili "Brodosplita" ne bi bilo moguće, a riječ je o akterima iz Vlade koji su možda na čelu hrvatske hobotnice. Svi mi znamo kako je taj novac recimo iz jedne Koprivnice "Podravke" najprije išao prema Splitu "SMS-u" tu bi prenoćio jedan dan, zatim bi išao na račune u Malti, sa Malte do Lihtenštajna i tu bi ostajao do onoga trenutka dok to nije trebalo biti preusmjereno možda za kupnju "Podravke". Ili slučaj "Brodogradnje" o kojoj se danas nije smjelo razgovarati koja je "nota bene" bankrotirala kao i oni koji misle da će hrvatsku brodogradnju spasiti stranci ili svjetski hohštapleri, ja isto mislim da su naivci. Pa da su stranci mogli spasiti svoj, mislim stranci Nijemci, Francuzi, Englezi, svoja brodogradilišta pa to bi učinili u svojoj zemlji, a ne bi spašavala naše. Prema tome ja mislim da i o tome treba progovarati i mislim da za ove ponude u prvom krugu isto tako treba netko odgovarati. Ja mislim da netko i danas obmanjuje javnost, Europu, institucije ove države, radni Sabor kao što je isto tako istina da ukupni gubici hrvatske brodogradnje ne dosižu 12 nego najmanje 17 milijardi kuna, ali je istina da od 2006. do danas je u brodogradnju upucano 12 milijardi kuna i postavlja se pitanje kako će ta priča o toj brodogradnji na kraju i završiti. Priča o Hrvatskoj radio televiziji koja je isto tako zrela, usuđujem se reći, za jednu ozbiljnu rekonstrukciju. Ona je javna, ona raspolaže sa proračunom od milijardu 500 milijuna kuna, od tv pretplate dobiva milijardu i 100 milijuna kuna i kao takva sigurno ne bi smjela biti stranačka već bi trebala biti javna. Znamo na koga su igrali do jučer, na koga igraju danas.
Pardon, kolega Kajin oprostite, ispričavam se, najdublje se ispričavam, smjerno i pokorno se ispričavam …
Ali dajte mi malo vremena samo.
Ali dajte držite se teme.
Pa dobro držim se teme, znate. Ali ja si postavljam pitanje ako netko u Katedrali duha nekoga nazove četničkom kurvom da li je to možda ponašanje zbog kojeg bi netko trebao snositi neke konzekvence.
Čekajte malo. Kolega Kajin budite ljubazni…
Pustimo sada televiziju, doći će ono izvješće za 2 dana pa ćemo onda ovdje o tome. Ok, ajde gospodine potpredsjedniče stalno mi upadate u riječ…
Pa ne upadam nego vam samo…
Da i vrijeme mi odlazi ja neću sad ajde nikoga napadati ali bojim se da ovo izvješće više skriva no što otkriva. Ono se pretvara u jednu hrpu statistike koju je teško dešifrirati. Evo, sve je pretvoreno u brojke ali se opet s druge strane sudbine ne mogu pretočiti u brojke. Da li je moguće drugačije predočiti rad državnog odvjetnika ja ne znam, ali mislim da nije nikada bilo tako da se iz ovog izvješća nije puno toga vidjelo. Ajde budimo sada korektni, počnimo od ovoga ratnog zločina. Od kuda? Ajde od onoga kojega su počinili partizani, jasno i to treba sankcionirati, nema ovdje milosti jer jama nije grobnica i svaka nedužna žrtva zaslužuje da bude oplakana, rehabilitirana i da bude kršćanski pokapana, ali ovdje se na str. 24 kaže: "Preliminarna istraživanja daju osnovu za sumnju kako je počinjenje tih zločina zapovjeđeno iz tadašnjeg vojnog i političkog vrha države, ali u pogledu neposrednih nalogodavaca počinitelja istraživanja još traju i u tijeku 2009. godine itd." Na strani 23. govori se isto tako o tom ratnom zločinu pa se kaže: "Po našim procjenama na predmetima ratnih zločina morat će se dalje intenzivno nastaviti jer još uvijek za dio počinjenih zločina počinitelji nisu otkriveni zbog čega od redarstvenih vlasti tražimo još veći angažman na otkrivanju počinitelja." U 2008. godini za ova djela prijavljeno je 60 osoba. Za kazneno djelo ratnog zločina protiv civilnog pučanstva prijavljeno je 59 osoba, za kazneno djelo ratnog zločina protiv ratnih zarobljenika 4 osobe itd. Gospodo da li recimo ovaj materijal tretira, ja ću reći, rušenja kuća po "Oluji"? Vjerojatno će reći netko da, ili rušenja kuća na prostorima na kojima se nisu vodile ratne operacije. Npr. u okolici jednoga Bjelovara srušeno je gospodine državni odvjetniče najmanje 600 kuća. Tko ih je minirao? Minirali su ih dečki u našim uniformama, to znamo. Zašto se o tome šuti? Zašto se te kuće vis-a-vis onoga nesretnog članka 180. Zakona o obveznim odnosima ne obnavljaju? Svi znamo zašto je to tako, ali vidimo da se ovdje vodi politika umjesto da se sprovodi zakon. Mi moramo staviti sve zločine, pogotovo ove ratne, u najviši stupanj nekog prioriteta da normaliziramo odnose među nacijama u Hrvatskoj i među državama tog nesretnog Balkana. Mi samo na taj način, nije to smiješno gospodo iz HDZ-a, nije to smiješno, mi samo na taj način možemo završiti tu ratnu dramu i samo na taj način možemo tražiti da oni sankcioniraju zločine koji su počinili prema hrvatskom narodu, prema državi Hrvatskoj, prema našim gradovima i zemlji u cjelini. Nema nam druge, moramo jasno isto tako početi raditi, stvarati živjeti ili ćemo što ja znam, sami sebe iscrpljivati do iznemoglosti. Ja znam da će zbog ovog istupa i mene sutradan kada izađem iz ove sabornice mnogi napadati. Nema veze. Ali tisuće kuća što je znam je srušeno, van ratnih zona. Točno se zna tko je to činio i država preko toga prolazi. Jučer se uhapsilo 7 djelatnika Puma ili vojnika u Pumama ili oficira, ili časnika, svejedno. Pronađeni su neki Topnički dnevnici. Da li je to istina ne znam. Ako su djela zastarjela ja kažem, normalno ratni zločin ne zastarijeva, zločin protiv čovječnosti. Ja znam da se ta djela neće ponoviti, ali aktere u najmanju ruku treba učiniti poznatim javnosti, a kuće treba obnoviti i tu priču jednom završiti. Kaznena djela protiv gospodarskog kriminala. Tu nam je data jedna tablica na strani 35. znači kaznena djela opadaju, ali citiram sada ovdje na strani 36. "da to pokazuje veliki broj odbačaja za ovo djelo, jer se često u slučaju odugovlačenja, plaćanja podnose prijave u svrhu vršenja pritiska na dužnika da izvrši svoje obveze" itd., itd. Znači kako se stanje pogoršava, čak je sve manje kaznenih djela po tom pitanju. Da li se radi ili ne radi dovoljno, ja to sada ne znam. A drugostepene instance, imam dojam da se sve naprosto urušava. Ne znam, kada govorimo o tome. Što će netko uopće u ovom trenutku tužiti jednoga Peveca, treba ga spašavati apsolutno da sa sobom u ambis nekih tisuću kooperanata. Da li će netko tužiti hrvatske ministre, jer javna poduzeća potiču nelikvidnost do te mjere da se država urušava. Vidjet ćemo što će sutra biti sa ustavnom odredbom oko nezastarijevanja nekih ponašanja iz doba pretvorbe i privatizacije, iako po meni bi prije trebalo nego njih, tužiti one koji su taj "zločin" prema narodu osmislili. Nije bitno ono što se danas govori u medijima itd. s kim jedan Kerum spava ili tko s njim spava, ali da je djevojci kupovao imovinu sredstvima svoga poduzeća, to je druga priča. Kao što može biti malo ozbiljnija za ovu zemlju, ako tisuću 500 ljudi sutradan, a to je realno očekivati i u tom jednom gigantu ostane bez posla. Strana 45 citiram: "U strukturi optuženih osoba za primanje mita, nalaze tri potpredsjednika Hrvatskog fonda za privatizaciju, sudac Visokog trgovačkog suda RH, općinski državni odvjetnik, 9 sveučilišnih profesora, 8 liječnika i dr. Ako se tome doda podatak da su između ostalog za zlouporabu položaja, droga, koruptivna djela, optužena dva predsjednika općinskih sudova, jedan predsjednik županijskog, županijska državna odvjetnica, 4 odvjetnika, proizlazi kako se prijavljuje i procesuira ne samo tzv. ulična korupcija". Strana 61. Ovdje se govori o ukupnoj vrijednosti parničnih predmeta ili sporova koje smo imali u radu o zastupanju temelja zakona, bilo je oko 12,5 milijardi kuna, što je pola milijardi kuna više nego u 2007. godini. Ukupno je bilo i nešto više od 3,5 milijuna kuna, znači što je cca 650 milijuna kuna više nego 2007. itd., itd. Ja se bojim da ćemo po toj osnovi kao država, izgubiti u konačnici negdje oko 50% toga iznosa, znači negdje oko 4 do 5 milijardi kuna. Postavljam si pitanje, gdje će se 4 do 5 milijardi kuna novaca osigurati u proračunu? Jasno da zbog toga ne treba nitko prozivati državnog odvjetnika, apsolutno ne. Ali to je jedan ozbiljan problem s kojim će se jednoga dana netko u ovoj zemlji morati pozabaviti. A one koji stvaraju takve obveze koje kasnije na sudu opadaju, treba jasno i nedvosmisleno goniti. Ovdje se dalje kaže, da ukupna vrijednost predmeta spora ili visina potraživanja prema Republici Hrvatskoj kao optuženiku iznosila je 8,3 milijarde kuna, nešto manje nego 2007. godine, kada je vrijednost sporova u kojima smo bili tuženi iznosila 8,5 milijardi kuna. Ovo pokazuje da se razlog povećanja vrijednosti parničkih predmeta, nalazi u činjenici da Republika Hrvatska počinje aktivno i kroz parnične postupke ostvarivati, odnosno štiti svoj imovinske interese. Ja želim vjerovati da će to na kraju to tako i biti. Ali kao što drugi klubovi opozicije neće ove godine podržati izvješće o radu državnog odvjetnika za 2008. tako ga ne misli podržati niti klub IDS-a. I da samo kažem kako to npr. u konačnici izgleda. Npr. jučer sam negdje pročitao jedan podatak koje sada kamatne obveze mora ukoliko želi država Hrvatska do nekih kredita, podmirivati stranim kreditorima. One su počele premašivati 9,10,11%. Čak su iznad onoga što naše hrvatske banke jasno one to ne mogu, mogu davati domaćim pravnim osobama ili državi Hrvatskoj. A to je u velikoj mjeri posljedica i tih koruptivnih ponašanja o kojima govori i ovo izvješće o radu državnog odvjetništva. Eto, to su neki od razloga zašto Klub IDS-a neće podržati izvješće za 2008.
Hvala. Dva ispravka netočnih navoda. Prvo gospođa zastupnica Karmela Caparin.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče. Naime, kolega je govorio o nekakvih 600 kuća, navodno. Mislim, potpuno neistinito govorite i uopće ne znate o čemu govorite. Niste ni pročitali ovo izvješće. O kojim kućama govorite, tko ih je srušio? Mislite Hrvatski vojnici. Apsolutno nije točno. I netočno je pola toga što je govorio, jer uopće nije pročitao izvješće.
I gospodin zastupnik Boro Grubišić, ispravak netočnog navoda.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine uvaženi kolega Kajin. Zbog vaše jednostranosti u izlaganju ispravljam netočne navode. ... [[Upadica se ne razumije.]] Ove iste koje je sada kolegica Karmela rekla, da nisu procesuirani oni koji su rušili 600 u okolici Bjelovara, valjda su mislili na Bilogoru, što ja znam gdje vi to mislite. Niste naveli točnu lokaciju. Ali niste naveli isto tako da nisu procesuirani rušitelji Ćelija ili palitelji da kažem, da nisu procesuirani rušitelji Berka, Voćina, Slavonskog Broda, Četekovca, Balinaca. To uvijek zaboravljate. Zato vas ispravljam. .../Upadica se ne razumije.
Klub zastupnika HDSSB-a gospodin zastupnik Ivan Drmić. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, kolege i kolegice zastupnici. Svi smo dobili u svojim materijalima jedno ovako lijepo uvezano Izvješće Državnog odvjetništva o radu u 2008. godini. Ja vjerujem da ga je većina vas i pročitala. Možete vidjeti da je tu sama statistika a opće je poznato ako želite nešto prikriti ne želite ulaziti u dubinu stvari, jednostavno to je lagano sakrijete se iza brojki koje govore sve matematički a u jedno ne govore ništa ono što bi trebalo zanimati hrvatsku javnost. Ja vam tvrdim kada bi malo temeljitije zašli iza tih brojki, kada bi pogledali materiju stvari vidjeli bi, saznali bi tko je u protekloj godini dana u Hrvatskoj recimo ukrao nekakvu kokoš ili nekakve druge sitne prijestupe nekakvih anonimnih ljudi koji nisu imali iza sebe nikakvu političku zaštitu da bi izbjegli kazneni progon. To su slučajevi koji nabijaju ovu statistiku i koji daju privid da je državno odvjetništvo učinilo u protekloj godini jedan odličan posao. Gospodin državni odvjetnik maloprije dok je replicirao kolegi Staziću kaže molim vas nemojte mene i državno odvjetništvo vezati uz politiku. Ja sam na trenutak čak pomislio da griješim i da nije moje saznanje dobro da državnog odvjetnika imenuje Sabor. Onda sam se sjetio prije četiri godine i prije toga prije sedam godina da je ovaj Hrvatski sabor izabrao državnog odvjetnika, da mu je dao povjerenje a to nije ništa drugo nego ga je izabrala politika, prije sedam godina Ivica Račan i SDP s njim na čelu tadašnja koalicija a prije četiri godine Ivo Sanader sa HDZ-om i svojim koalicijskim partnerima. Znači, uopće je smiješno govoriti s njegove pozicije. Nemojte me miješati u politiku, ja nemam ništa s politikom. Vi ste gospodine Bajiću čovjek politike, vas je politika dovela na ovaj položaj i meni je to jedino obrazloženje zašto ste vi tijekom ovih sedam godina svoga rada na prvom mjestu slušali zov politike. Isto tako, moram vam priznati da ste jedan vješt medijski manipulator, da se uvijek skrijete ili iza policije ili iza suda, ako nije nešto došlo do vas niste podnijeli prijavu kriva je policija koja nije odradila predistražne radnje i dostavila vama. Ako slučajno dignete nekakvu nekvalitetnu tužbu pa padne na sudu onda je kriv sud jer tamo sjede kojekakvi suci koji jedva čekaju da bi nekakvu političku zaštićenu osobu oslobodili krivnje. Ja si ovako kao laik postavljam pitanje što će nama državno odvjetništvo ako je to tako. Vaš posao može raditi Hrvatska pošta i recimo onaj "City express" koji je privatna tvrtka da nosi te spise od Ministarstva unutrašnjih poslova i policije kad ih obrade odnesu na sud. Jer ne razumijem uopće koja je uloga državnog odvjetništva ako sav posao odradi policija a u konačnici hrvatski sud. Isto tako, jedna od stvari koja je nazovimo argument za ovo što sam ja govorio o vašem zovu politike i vaša profesionalna karijera. U vrijeme dok ste bili u Splitu vojni tužilac svi se sjećamo onih procesa koje smo kao država vodili protiv pobunjenika ili članova neprijateljske vojske i vi ste tada kao tužitelj podnosili tužbe i na hrvatskim sudovima osuđivali te pobunjene Srbe za ratne zločine na prostorima Republike Hrvatske. Danas je u Hrvatskoj drugačija klima, osluškuje se više zov Europske unije. Tu je često bila i vaša prijateljica Carla Del Ponte dolazila tako da vi danas sa svog novog posla te iste Srbe koje ste tada 93., 94. koje je već godine bilo, početkom devedesetih optuživali za ratne zločine, pozivate ponovo na hrvatski sud, međutim ovaj put u svojstvu svjedoka da terete hrvatske branitelje u raznim procesima gdje su hrvatski branitelji osuđeni za ratni zločin protiv srpskog stanovništva. Tada su oni bili naoružani pobunjenici i ratni zločinci, danas su nenaoružani civili i žrtve Hrvatske vojske i hrvatskih branitelja. Malo bih se osvrnuo na ove loše rezultate u sanaciji i poduzimanju nešto protiv kriminala u pretvorbi i privatizaciji. Spominjem to zato što je upravo aktualna izmjena hrvatskog Ustava gdje se demagoški želi u Ustav ugraditi jedan dio koji govori da nema zastare u kriminalu što se tiče pretvorbe i privatizacije. Ma molim vas lijepo, 17, 18, 19 godina je prošlo od tog kriminalnog čina koji se dogodio početkom devedesetih. Nismo imali dovoljno vremena 17, 18 godina da to riješimo i sada tako demagoški to ugrađujemo u Ustav kao, da smo imali 25 ili 30 godina sigurno bi netko odgovarao za ono što je učinio u to vrijeme. I tu nije bilo nikakvih rezultata iako se sjećamo da je djelom obavljena revizija i da su u mnogim poduzećima utvrđene u reviziji stvari koje su se ogriješile i rađene suprotno zakonu Republike Hrvatske i da su mnogi ljudi u to vrijeme stekli poduzeća koja nisu imali osnove ni materijalnih sredstava već na jedan kriminalan i protuzakonit način. Isto tako, to nisu ljudi koji nemaju danas nekakve financijske zalihe. Manje više su pomagali razne stranke pa je slijedom toga i normalno da ti ljudi imaju svojevrsnu političku zaštitu i to je vjerojatno najveći razlog zašto do dana današnjeg nisu bili interes niti policije niti državnog odvjetništva. Ja osobno vjerujem da će proći ova materija u hrvatski Ustav, da neće biti zastare a isto tako ne vjerujem da će se nešto promijeniti po pitanju rješavanja tog problema, eventualno kada ova naša generacija se povuče pa možda danas sutra za 5 ili 10, 15 godina dođe nekakva druga generacija koja će se pozabaviti više s tim stvarima. Osobno sumnjam i u rasplet događaja na taj način. Isto tako, spomenuo bih ovdje da je hrvatska politika uspjela na neki način vezati Ministarstvo unutrašnjih poslova gdje već stoji ministar unutrašnjih poslova ravnatelj policije koji su političke osobe premda i to ne bi tako trebalo biti uvezati sa državnim odvjetništvom gdje također kadrovira, postavlja osobe, djelom ima utjecaja i u sud. Znači, predmet ako se pravilno usmjeri na sudu, dođe pravom sucu u ruke može se mijesiti kao tijesto i ta presuda može biti ovakva ili onakva bez obzira na dokaze koji se u predmetu nalaze. To je bilo obilježje rada Državnog odvjetništva, isto tako MUP-a i dijela sudaca u 2008. godini u našoj državi. Isto tako, moram naglasiti da je dio posla Državnog odvjetništva i Ministarstva unutrašnjih poslova preuzeo na sebe jedan dio medija u Republici Hrvatskoj, novinara i medija koji nisu pod patronatom niti jedne političke opcije. Već ono što dobiju, što im se plasira nekakvim tajnim kanalima ne libe se objaviti i na taj način odrade pred istražne radnje za Državno odvjetništvo. Možemo nabrojati i različite slučajeve od "Brodosplit", "Pliva" u kojoj se čak i prestalo prodaja "Plive" o kojoj se prestalo pisati. "Podravka" koja je aktualna evo danas, čudno poklopilo se baš sa Izvješćem Državnog odvjetništva ovom Saboru da se u jutro hapse bivši menadžeri. Afera "kamioni" nakon pet godina, evo isto nekoliko dana prije ovog izvješća. "Konstruktor" o kojem se sve manje piše, pa i nogometni klub "Hajduk" iz grada odakle dolazi državni odvjetnik gdje je počinjena velika pljačka i to se kiseli u nečijoj ladici. Mogao bih nabrajati danima. To su sve predmeti kojih i sličnih nema u ovome izvješću. Činjenica je da je SDP imenovao gospodina Bajića i ovu garnituru u Državno odvjetništvo, ali je i činjenica da je i 2004. promjenom političke moći gospodin Bajić da tako kažem našao novog gazdu. Danas tog gazde više nema. Svi oni dogovori koje je imao sa Ivom Sanaderom ne mogu reći da ne vrijede, ali vrijede puno manje nego u vrijeme kada je on bio premijer. Nije bilo samozataškavanja u ovih proteklih sedam godina, odnosno četiri godine. Ja znam da je bilo i upiranja prstom od strane Ive Sanadera u pojedine ljude dajući na taj način mig na prvom mjestu Ministarstvu unutrašnjih poslova, a isto tako i Mladenu Bajiću koga je poželjno u ovoj državi procesuirati. Ako slučajno nije napravio ništa to ne bi trebao nikakvi problem biti, jer institucije vlasti su vrlo široke, državna sila, represivni aparat je vrlo jak. Jednostavno može se na vrlo lak način napakirati posebno uz potporu pojedinih državnih medija koji su također uvezani u ovu urotu može se dovesti do čega se želi. Evo ja bih nabrojao jedan primjer jer sam bio svjedok. U to vrijeme sam i ja bio član HDZ-a. To je suprug našeg kolegice Gordane Sobol Bojan Sobol u kojeg je Ivo Sanader upro prstom, brzo je pokrenut mehanizam i vrlo brzo je on završio na sudu da je mimo natječaja protuzakonito kupio 17 tepiha. Ovo što ja govorim u stvari mene i demantira da gospodin Bajić ne tereti nikog iz državnog vrha. Vidite da ima afera, da je on nekad i visoke dužnosnike hrvatske Vlade. Gospodina Sobola je teretio za tih 17 tepiha. Na žalost njegovu i onih koji su to zamislili gospodina Sobola je hrvatski sud unatoč političkim pritiscima oslobodio ove nakaradne optužnice koja je podignuta 2004. godine u prosincu prilikom dolaska Hrvatske demokratske zajednice na vlast. Sada bih spomenuo jedan drugi predmet u koji ja imam puno bolji uvid jer sam ga pratio od početka do kraja. To je slučaj gospodina Glavaša. Na žalost on nije imao sreće kao gospodin Sobol da njegov predmet dođe u ruke sucu koji je spreman othrvati se političkom pritisku. Ovaj sudac to nije bio u stanju. Danas nam je situacija kakva je. Branimir Glavaš je nepravedno, nevin osuđen na 10 godina zatvora. Ja sam pratio taj proces od početka čak od pred istražnih radnji, istražnih pa i cijeli proces sam preslušao u hodniku i u sudnici i znam kako je to uopće krenulo i što je Ministarstvo unutrašnjih poslova tada šef policijske uprave Faber i spomenuti gospodin koji danas podnosi ovo izvješće što su sve radili i činili ne bi li uspjeli podići optužnicu protiv Branimira Glavaša i to po nalogu Ive Sanadera. Samo tri svjedoka od nekoliko stotina saslušanih su teretila Branimira Glavaša. Prvi je gospodin Fehir koji je šest puta mijenjao iskaz i pouzdano znam da je išao na brifinge u Državno odvjetništvo. Oni su ga brifirali što nije u skladu sa zakonom što da govori i na koji način da prezentira tu njihovu znanstveno-fantastičnu priču koju su napisali u optužnici. Međutim, kako to nije klapalo sve kako su zamislili on je čak šest puta morao mijenjati iskaz pobijajući sam sebe svaki sljedeći iskaz. Drugi svjedok je Gordana Getoš Magdić koja je također nekoliko puta mijenjala, koja je dovedena u policiju u Osijek, a gospodin Bajić je također ne znam koja je zakonska osnova za to u nekoliko navrata primao njenog oca u Državnom odvjetništvu nudio mu da tereti kćer Branimira Glavaša, a on je obećavao da će Gordana odležati samo dvije godine, da će se on pobrinuti za to i da će nakon toga izaći van. Ona je bila jedna ženska osoba koja nije navikla na takve pritiske i nakon nekoliko dana bivala je ucijenjena i s djetetom pristala je na takav razvoj događaja, lažno teretiti Branimira Glavaša. Pozivala se na Bajića. To je sve bilo izrečeno u svjedočenjima tih ljudi na sudu. Međutim, gospodin Bajić čak mu i to nije bilo dovoljno nego je na kraju i Gordanu Getoš Magdić prevario. Ona je danas u hrvatskom zatvoru. Leži kaznu od osam godina zatvora. Ako je sve istina ono što je gospodin Bajić pričao da hrvatska policija odrađuje te istražne i pred istražne radnje odakle njemu pravo da prima oca i u nekoliko navrata i odvjetnika koji se sad zbog tih stvari nalazi i pred Sudom časti Odvjetničke komore, te da se s njim nagađa da li će njegova kćer u zatvor, da li je spremna lažno teretiti Branimira Glavaša i da nudi usluge hrvatskog pravosuđa bilo kojoj osobi za lažno terećenje druge. Treći svjedok je zaštićeni svjedok. Cijela država bruji da je to Ivica Zbožl iz Osijeka. Ja sam u početku bio skeptičan da je to on, jer znam da u vrijeme rata uopće nije bio tamo u blizini. Međutim, dva tjedna nakon presude Branimiru Glavašu Ivica Zbožl koji je osuđen bio za gospodarski kriminal na godinu dana biva pušten, odnosno pomilovan i oprošteni su mu svi grijesi. Tada sam shvatio da su svi oni ljudi koji su prepričavali da je Ivica Zbožl zaštićeni svjedok povjerovao sam da je i vjerujem da mu je plaća za to lažno svjedočenje koje je imao iako svi u odsjeku znaju da nije bio ni blizu mjesta događaja za vrijeme rata nagrađen neodlaskom u hrvatski zatvor. Evo, sad znate na kakav način je osuđen, optužen i osuđen Branimir Glavaš. I moram vas upozoriti i vas i hrvatsku javnost jer po ovom receptu to sutra mogu biti ja, ali istina može biti i bilo tko od vas. .../Upadica Šeks: Molim vas završite. Ako budemo i dalje žmirili dok se radi o tuđoj sudbini, na ovakve poteze državnog aparata, kada bude došao red na vas vjerujte mi da će se i drugi ponašati kao i vi i da neće podići svoj glas u vašu zaštitu. Zato još jednom molim da razmislite o ovom izvješću i predložio bih vam da ga kao i moj klub ne podržite, jer jednostavno to nije zaslužio. Hvala lijepo.
Hvala. Klub zastupnika SDSS-a, gospodin zastupnik. … [[Upadica se ne razumije.]] A pardon, dobro. Objašnjenje, glavni državni odvjetnik.
Moram reagirati na ovakvo stajalište zastupnika HSBB-a. Ja se slažem sa konstatacijom koju je uvodno kazao uvaženi zastupnik da je on laik. To se vidi iz njegovog izlaganja moram priznati, jer ovo što je sve rekao apsolutno nije točno. Dopuštam njegov vrijednosni sud da kaže da smo mi politička organizacija, stranka, itd. To je sve njegovo pravo da to kaže, ali ja moram kazati da to nije točno i da to nije istina. Na Državno odvjetništvo u cjelini, a na mene osobno nikad nijedan političar nije utjecao, nijedan i to odgovorno tvrdim. Što se tiče objeda o predmetima, nedopustivo je da bilo tko u ovoj državi, pa i u Hrvatskom saboru govori o nepravomoćnim presudama hrvatskog suda, jer Kazneni zakon Republike Hrvatske, kojeg ste vi ovdje usvojili, to zabranjuje. Svima to zabranjuje. Nedopustivo je analizirati nepravomoćnu presudu na ovakav način kako je to napravio uvaženi zastupnik. Ja to moram vas upozoriti jer sam na to dužan, dok sam državni odvjetnik. S druge strane, konstatacije koje se govore u odnosu na moj rad za vrijeme i dok sam bio zamjenik vojnom tužitelju u Splitu su u najmanju ruku smiješne, gospodine uvaženi zastupniče, jer vojni tužitelj nije mogao progoniti nikoga osim pripadnika Hrvatske vojske za ratni zločin, jer nije bilo u njegovoj nadležnosti. Za to imam dokaz. To je zakon koji je važio u to vrijeme. Prema tome, vaša objeda je smiješna u najmanju ruku, da ne govorim neutemeljena. Drugo. Kao zamjenik državnog odvjetnika i onda i sad radio sam isključivo po zakonu i na temelju činjenica, dokaza koji su bili raspoloživi u spisima. A još jedanput kažem manipulacija u medijima i prebacivanje odgovornosti niti na policiju i na sudove nikad nisam radio, nisam radio ni sad u Hrvatskom saboru, samo sam iznio činjenice o kojima mi u Državnom odvjetništvu imamo uvida i gdje govorim o nesavršenosti sustava u pojedinim dijelovima, uključujući i Državno odvjetništvo koje bi trebalo popraviti uz pomoć Hrvatskog sabora i promjenu zakonodavnih okvira, onakvu kako i vi raspravljate svaki dan u Hrvatskom saboru, a i u kom pravcu nam stižu i određene naznake itd., iz Europske Komisije, a ne o nikakvom utjecaju politike. Prema tome, kategorički odbijam takve insinuacije.
Ispravak netočnog navoda, gospodin zastupnik Ivan Drmić.
Vidim da vas je pogodio moj govor. Ali ja bih rekao, samo ću jedno ispraviti, znači utjecaj politike na vas. Ja ću vam navesti svoj osobni primjer što nisam rekao za govornicom. 2000. godine ja kao član HDZ-a bio sam direktor "Radio Đakova" do 2000. Nakon toga pokrenut je protiv mene jedan postupak, odnosno čak pokrenut bio i podignuta optužnica. Iza toga je stajao pokojni Željko Malević i nakon dolaska na vlast, iz HDZ-a smo nazvali vas, ja sam vam objasnio, vi ste rekli da je bio pritisak iz SDP-a da se to pokrene. Rekli ste da napišem žalbu Državnom odvjetništvu na vaše ime. Ja sam je napisao i u roku od 15 dana postupak je bio obustavljen.
Čekajte, čekajte, ne ide to tako. Ne ide to baš tako.
Za to sve ima pismeni trag.
E dat ćemo još jedno objašnjenje državnom odvjetniku. Riječ radi objašnjenja.
Mislim da je nedopustivo ovako izlaganje uvaženog zastupnika. To nije istina gospodine zastupniče. Jednostavno nije istina. Pokažite javno sve te pisane tragove, slobodno. Stojim iza toga. Nedopustivo je da ovakve objede iznosite u odnosu na bilo koga.
To oko dopustivosti ili nedopustivosti ostavite nama državni odvjetniče. Još jedan ispravak, gospodin zastupnik Ivan Drmić.
I ovaj put očekujete valjda da ja radim vaš posao. Imate tamo kod sebe u arhivi sve. Kopije imaju kod mene, kod vas je sve urudžbirano.
Dobro. Gospodin zastupnik Milorad Pupovac, predsjednik Kluba zastupnika SDSS-a. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora, gospodine državni odvjetniče, kolegice i kolege. Očito se po ovoj raspravi primičemo vrlo kritičnoj točci u kojoj raspravljajući o meritumu izvještaja ili pojedinih dijelova merituma izvještaja Državnog odvjetništva Republike Hrvatske u kojoj, dakle približavajući se pojedinim meritumima izvještaja Državnog odvjetništva Republike Hrvatske za prošlu godinu zapravo dolazimo do samih sebe, tj. do Hrvatskog sabora. A HRvatski sabor bi po definiciji morao spriječiti ne samo nefunkcioniranje državnih institucija ili njihovu zloupotrebu, nego bi morao spriječiti njihovu destrukciju. I morao bi učiniti sve da se daljnje devastiranje i destrukcija institucija u Hrvatskoj, koje su ionako na mnogim mjestima krhke počne činiti i to baš s ovoga mjesta. U tom smislu ću na neki način izmijeniti početnu nakanu koju sam imao kada sam se spremao za ovu raspravu u ime kluba Samostalne demokratske srpske stranke, jer bi doista vrlo brzo zapravo došli do nas sami. I došli bismo do toga da zapravo ne raspravljamo ni o Državnom odvjetništvu, ni o Ministarstvu unutarnjih poslova, niti o Ministarstvu pravosuđa. Nego o nama. Jer mi smo zakonodavno tijelo. I svatko od nas bi morao si postaviti pitanje, svaki klub i svaki zastupnik koji je prisegao na hrvatski Ustav do koje mjere je doprinio svojim političkim djelovanjem, svojim političkim postupanjem zakonitosti u Republici Hrvatskoj, a to prije svega znači podršci rada pravosudnih institucija. To mi se čini da je ključno pitanje. Ne to da li ima utjecaja i da li se nastoji utjecati na rad Državnog odvjetništva. Naravno da ima utjecaja. Bilo ga je mnogo, sad ga je vjerojatno nešto manje, nadajmo se, onog nedopuštenog. Postoji jedan koji je dopušten, a to su promjene političke klime i promjena političkih okolnosti i u strankama i u javnosti. Dakle onaj u kojem se prostor za nesmetan rad državnih institucija i pravosudnih institucija otvara. U kojem nije više moguće pokrivati nešto i skrivati nešto i onemogućavati profesionalnost kod ljudi koji su spremni rukovoditi se profesionalnošću, a takvih sasvim sigurno ima u hrvatskom pravosuđu i takvih sigurno ima u hrvatskoj policiji. Zapitajmo se koliko smo mi doprinijeli tome da ti profesionalni ljudi mogu obavljati svoj posao, a koliko smo zapravo direktno ili indirektno davali podrške onima koji to niti znaju niti žele raditi? U tom smislu ovaj izvještaj Državnog odvjetništva za prošlu 2008. godinu nije ni bolji ni gori od izvještaja za 2007. ili 2006., tehnički gledano on je isti. U nekom smislu malo poboljšan zato što ima određen broj zaključaka. Kad bi bio rađen po nekoj mjeri koju bih ja volio vidjeti unutar njega bi bila i neka vrsta analize o tome što treba činiti, npr. da postotak nepoznatih počinitelja za krivična djela je još uvijek 41%. 34 tisuća 760 slučajeva se odnosi na nepoznate počinitelje i počinitelji su nepoznati. Volio bih da u ovom izvještaju i zajedničkoj akciji policije i druge vrste istražnih organa nam se kaže što to uzrokuje tu činjenicu nepoznatih počinitelja. Nedovoljna suradnja sa institucijama pravosuđa i policije? Nedovoljna osposobljenost policajaca i državnih odvjetnika ili nešto treće? Ali to je apsolutno previsoka brojka, kolegice i kolege. Pa nismo mi pojedine zemlje EU u čijim pojedinim dijelovima postoji zavjet da se o tome ne govori. Ako jesmo onda to trebamo reći, ako postoje takve sredine u kojima se nedovoljno surađuje sa institucijama pravosuđa u kojim segmentima onda to treba reći. Onda je naša dužnost da to promijenimo, ali 41% nepoznatih počinitelja je apsolutno previsok postotak. Volio bih kažem znati, volio bih vidjeti analizu Državnog odvjetništva u godišnjim izvještajima zašto je to tako i što se čini da se to promijeni? Drugo, u prošloj godini se bilježi porast dijela protiv života i tijela. To se vidi iz ovog izvještaja, ali ono što se ne vidi jesu prijedlozi koje bi trebalo zajedno, sinergijskom zajedničkom akcijom policija i sudovi poduzimati zajedno sa drugim institucijama, recimo institucijama socijale, da se izvrši prevencija tog. Tada bih ja ovaj izvještaj smatrao boljim nego prošle godine, ali on nije lošiji nego prošle godine. I sad bih rekao nekoliko stvari o pojedinim područjima u samom izvještaju. Što se tiče diskriminacije, po rasnoj ili nekoj drugoj osnovi, članak 174. kaznenog zakona, samo 4 osobe. Protiv njih je Državno odvjetništvo vodilo postupak, a mi svi dobro znamo da u Hrvatskoj sasvim sigurno ima mnogo više osoba koje su u tome sudjelovale. Bilo zato što ljude nisu htjeli primiti na posao jer su druge nacionalnosti, bilo zato što su na javnim mjestima izvikivali poruke u kojima se prijetilo pripadnicima druge nacionalnosti ili zazivalo netoleranciju prema pripadnicima druge nacionalnosti. Postoji mehanizam službene dužnosti. I na nizu mjesta je taj mehanizam službene dužnosti trebao biti aktiviran od strane županijskih ili općinskih državnih odvjetništava, a nije bio. Ono što bih volio da se ovdje kaže to nije zato što ljudi još uvijek nemaju petlju da to urade. Jer da je kojim slučajem na koncertu Lepe Brene ili Halida Bešlića netko poslao sličnu poruku kao što stavlja na nekim drugim koncertima nema nikakve sumnje istu večer, gospodine državni odvjetniče, ali postoje neki koji su privilegirani u tom pogledu pa onda nema aktivnosti po službenoj dužnosti. Recite nam zašto je to tako? Drugo, kad su u pitanju suđenja za ratne zločine, jedva čekam dan da dobivamo pojedinačne slučajeve za koje ljudi kojih se to tiče će imati potpunu zadovoljštinu i osjećaj pravde, ali zasada još uvijek nismo u tom području. Nismo nažalost u tom području zato što tek izlazimo iz razdoblja kampanje i kampanjskog pristupa suđenjima za ratne zločine u kojima, kao što vi kažete, danas zbog proteka vremena i većeg stupnja profesionalnosti ljudi se dokazi teže prikupljaju u odnosu na vremena kada vrijeme nije proteklo, kada je profesionalnost bila minimalna i kada se kampanja vodila širokom rukom. Da smo kojim slučajem u tim vremenima od kojih u jednom dijelu vi niste bili državni odvjetnik, pažnju posvećivali organiziranom kriminalu pretvorbi i privatizaciji umjesto što smo posvećivali pažnju onome što danas moramo ispravljati sasvim sigurno, gospodine državni odvjetniče, vaši izvještaji o pogledu korupcije i organiziranog kriminala danas bi izgledali drukčiji, a naša slika o EU jednako tako drukčija. Ali mi to nismo radili, mi smo davali neku vrstu pokrića da se govori o stvarima koje su za ovu državu sigurno važne, ali nisu važne na tom mjestu, nisu važne kod onih ljudi kod kojih bi to trebali biti, nego slobodno mogu reći, kod onih koji su i sami bili žrtve ratnih okolnosti, a nismo se posvećivali onome od čega nam danas ovisi život i od čega nam ovisi sutrašnjica. I u tom smislu meni se čini, i to sam rekao na Odboru za ljudska prava, i znam iz iskustva da nažalost još uvijek u Državnom odvjetništvu nismo standardizirali suđenja za ratne zločine. U nekim slučajevima se sudi ne samo za lišavanje života, bilo ratnih zarobljenika, bilo civila, nego se sudi i za uništavanje imovine, za maltretiranje i vrijeđanje i za namjeru progona, a u nekima samo za lišavanje života i to pod teškim uvjetima dokazivanja, a uništene su tisuće kuća, otuđena imovina, uništene stotine naselja za to se ne sudi. Za to nema standarda. Ja ne kažem gospodine državni odvjetniče da je to vaša odgovornost. Smatram da je to i moja odgovornost i nas koji ovdje sjedimo, jer vam nismo stvorili pretpostavke da se to promjeni. Ali ono što bismo voljeli čuti jeste da se od vas kaže, nažalost te standarde još uvijek nismo stvorili. Navest ću vam primjer koji je vama dobro poznat, kada su u pitanju naknade za suđenja koja pojedini ljudi moraju sada plaćati zato što su se uvjerili da im sudovi mogu donijeti pravedne presude, odlučili da zbog gubitka života članova obitelji u Novskoj, u Sisku, u Karlovcu, navest ću samo neka mjesta, pokrenu sudske postupke, pa ih izgube zato što se zločin dogodio u ratu ali nije bio ratni zločin. I nema dokaza da su to počinili ovi ili oni pripadnici. Iako javni pogovor jasno kaže tko je to počinio. I sada umjesto da ti ljudi budu zaštićeni u osjećaju pravednosti i prava, oni danas moraju ostati bez svoje kuće ili ostajati bez svoje mirovine, zato što moraju plaćati izgubljene naknade za sudske troškove. Isto naravno vrijedi i za one kuće u Zadru, onih 80 koji se najavljuje da će biti uklonjene zato što predstavljaju opasnost za sigurnost građana. A mi znamo da je postojalo jedno razdoblje opasnosti za sigurnost ljudi koji su bili u njima. Ali o toj opasnosti danas ne vodimo računa. I očito da nemamo namjeru voditi računa. Na kraju, gospodine državni odvjetniče, ja sam duboko uvjeren i da je vaša sveta dužnost, sveta u smislu prisege na zakon koji smo i mi ovdje prisegli, da se štiti imovina Hrvatske, kao države. Brzom uknjižbom nad poljoprivrednim zemljištem na područjima iz kojih su mnogi ljudi izbjegli ili zbog kojih okolnosti ne mogu živjeti na otocima, sigurno nije najprječa stvar koju ova država ima. Meni se čini da je mnogo preče i za zaštitu proračuna ove država, a to razumijem kao financijsku imovinu ove države, da se vidi što se zapravo događa sa javnim poduzećima i njihovom financijskom imovinom. S obzirom na opravdane sumnje i upozorenja da se ta državna imovina, a proračun jeste državna imovina, nažalost ne štiti. Nažalost ne nalaze mehanizmi mjere kako da se zaštite. Mi bismo rado gospodine državni odvjetniče da nam kažete ne samo s obzirom na činjenice koje su napravljene, nego s obzirom na vašu i našu obavezu, što kanite napraviti da se ta imovina konačno počne zaštićivati. O drugim pitanjima ću govoriti drugom prilikom. Zahvaljujem na pažnji.
Hvala. Klub zastupnika HNS-a gospodin zastupnik Miljenko Dorić. Izvolite.
Uvaženi gospodine potpredsjedniče, glavni državni odvjetniče, kolegice i kolege. Iz razloga koje je upravo sada gospodin Pupovac iznio, a i iz onoga što stoji u izvješću našeg Odbora za ljudska prava, kao i u izvješću matičnog odbora, gdje stoji da je stanje znatno bolje od mišljenja građana, mi smo se odlučili danas odustati od klasičnog iznošenja stava kluba o ovom izvješću i odlučili smo ovdje iznijeti stav hrvatskih građana koji su se nama, a vjerojatno i mnogima od vas javljali proteklih nekoliko dana, vezanih uz ovo izvješće i da vam kažemo što to građani misle i da li je stanje uistinu znatno bolje no što ti građani misle. Idemo po redu. Naime, iznijet ću dva slučaja, dva opažanja, dva mišljenja i dva pitanja. Odustao sam od nekih pojedinosti, jer je gospodin Stazić već govorio o tome, pa ću ta pitanja ovdje izostaviti da se ovdje ne ponavljamo nepotrebno. Osoba A nam kaže. U mom poduzeću otkrila sam kaznena djela koje su činile osobe te i te. I što sam napravila? Otišla sam sa kopijama tih materijala u Državno odvjetništvo predala ih gospođi službenici koja ih je prelistala. Rekla je dobro. Sve je bilo kompletno, sve je vrlo jasno što ste htjeli poručiti da činimo. Kaže samo je velika šteta, kaže osobi A, da niste to pripremili u dvije kopije. Ovako me dovodite u situaciju da moram kopirati sve, jer jednu kopiju moramo slati, čini mi se da je rekla u policiju. Osoba A uzima taj spis, odlazi u prvu fotokopiraonicu, fotokopira taj materijal, vraća se i uredno predaje sada dvije kopije. Da li je to banalan slučaj ili bahat i bezobrazan slučaj? Odlučite sami. Druga osoba koja nam se javila bila je direktorica u komunalnom poduzeću ... i ona je na Općinskom vijeću upozorila na određene propuste i kaznena djela vezano uz izgradnju jedne sportske dvorane. Ona je nakon toga svoga izvješća, gdje je bila dužna kao direktoricu upozoriti, dakako dobila otkaz. Hrvatski način rješavanja takvih stvari. Nakon što je dobila otkaz, skupila je kompletnu dokumentaciju, sve dokaze, jer je raspolagala sa svim dokazima, odlazi u Državno odvjetništvo, predaje sav taj materijal, sve dokaze. Dakle, nije potreban Bog zna kakav istražni postupak, potrebno je samo provjeriti vjerodostojnost dokaza koje je donijela u Državno odvjetništvo. Od tada je prošlo ni manje, ni više nego dvije godine. Ništa se poduzelo nije. U izvješću koje imam pred sobom stoji. U kaznenim predmetima prosječno vrijeme od primitka prijave do donošenja odluke u Državnom odvjetništvu skraćeno je na 2,5 mjeseca. Što je najgore, dobivamo podatke koje cure iz jedne od ovih institucija, da je čak bio obustavljen postupak u vrijeme lokalnih izbora, da se ne bi jasno utjecalo na te izbore. To je apsolutno nedopustivo i pitanje je da li onda građani trebaju imati ili ne imati povjerenje u ono što radi DORH, na koncu i svi mi. Zatim, opažanje građana. Jedan gospodin s kojim sam ja osobno razgovarao u Rijeci prije dva dana kad smo razgovarali o radu Državnog odvjetništva rekao sam da ćemo imati ovo izvješće i da ga molim da iznese i on stav, da ću ja iznijeti što god on smatra potrebnim. On kaže gospodine Doriću evidentno je da se afere zatvaraju protekom vremena. Kaže mi građani više nemamo pojma što se dogodilo sa "Sunčanim Hvarom", "Liburnija Rivijera hotelima", sa "Maestrom". Vrijeme očito ima funkciju zaborava, prepuštanju nečega prošlosti itd. To je nedopustivo, to se događa i mi građani uistinu smo jako zbunjeni time. Slijedeća osoba s kojom smo kontaktirali kaže ovako, slobodno molim vas recite da čak i mi obični građani već shvaćamo da se određene aktivnosti DORH-a pojačavaju u jednogodišnjim ciklusima vezanih uz pripremu izvješća Europske komisije i eventualno vašom raspravom o izvješću o radu DORH-a. To građani već primjećuju. Kaže prošle godine je to bila akcija "Indeks", ove godine su to "kamioni", "Podravka" itd. Ma koga se to vara, kome se baca pijesak u oči. To je apsolutno neuvjerljivo. Da se to baš poklapa uvijek u istom tom razdoblju i tim ciklusima. Zatim, jedan je komentirao nedostatak političke volje, to se stalno ponavlja ovih dana. Kaže on ne, molim vas nemojte zaboga to reći, recite upravo moj stav. Građanin kaže: "Postoji izrazito snažna politička volja da se održi status quo, da se ništa ne mijenja, da se ništa ne dogodi, da se sve radi kao i do sada.", dakle izrazito snažna politička volja. Dalje, osoba nam kaže: "Ako mogu novinari otkriti što se događa u HEP-u, u INA-i, u Podravci, SMS-u, of shore kompanijama, Cipru, Malti, Lihtenštajnu zašto to ne mogu ljudi iz odvjetništva, iz policije, ljudi iz USKOK-a, to je pitanje zašto oni to ne mogu. Zašto novinari moraju raditi posao za koji očekujemo da radi netko drugi?". Odbor za ljudska prava raspravljao je o poteškoćama u svezi procesuiranja osumnjičenih za ratne zločine, gospodin Pupovac je govorio o jednom aspektu onoga što su oni raspravljali. Ja bih samo želio vas kolegice i kolege upozoriti na to da priprema optužnice, istražni postupak, raspisivanje međunarodnih tjeralica, zahtjevi za ekstradikciju, obrazloženje tih zahtjeva u biti se događaju u trokutu između DORH-a, MUP-a i Ministarstva pravosuđa. Pitanje za gospodina Bajića je koliko su se puta najodgovorniji ljudi koji se bave pitanjem ratnih zločina u DORH-u, MUP-u i Ministarstvu pravosuđa našli da koordiniraju svoje aktivnosti u razdoblju između 2001. i 2008. godine. Ja znam odgovor. Vjerojatno ga znate i vi jer imam dopis koji je kružio u tom trokutu u pokušaju da se nešto promijeni u tih osam godina. Ako nemate taj dopis ja ću vam ga poslati. Drugo pitanje, u nekim aferama osumnjičeni su za kaznena djela i ljudi iz DORH-a. Čini mi se da u Rijeci je to bilo nedavno. Pitanje građana je: "Što DORH čini da takvih slučajeva ne bude?". U DORH-u ih ne smije biti. Da li imate prostora i kadrovski da li možete ekipirati DORH ljudima koji neće jasno blamirati sustav i jasno u koji će građani imati povjerenja. Evo, dakle to je tjedni pregled onoga što smo u zadnjih nekoliko dana dobili. Takvih pojedinaca imamo svaki dan na telefonu ili na ulici nas zaustavljaju. Prema tome, pitam se da li uistinu je stanje bolje od onoga što građani misle ili je možda ipak točno ono što građani misle. Hvala lijepo.
Hvala. Klub zastupnika HSS-a gospođa zastupnica Marijana Petir. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče Hrvatskoga sabora, zastupnice i zastupnici, gospodine državni odvjetniče. Klub zastupnika Hrvatske seljačke stranke podržat će Izvješće koje je državni odvjetnik podnio Hrvatskom saboru s tim da svakako kroz to izvješće vidljiv je određeni napredak, no moramo reći da mi u klubu HSS-a očekujemo puno više od rada kompletnog Državnog odvjetništva. Ustavna uloga glavnog državnog odvjetnika je da samostalno i neovisno postupa protiv počinitelja kriminalnih djela i da postupa u svrhu zaštite Ustava i imovine Republike Hrvatske. Zbog toga javnost često ima uprte oči u državnog odvjetnika jer smatra da upravo o njemu ovisi hoćemo li živjeti u uređenoj, humanoj i pravnoj državi. Ja bih rekla da je to samo djelom točno jer mislim da o tome u kakvoj ćemo državi živjeti ovisi ipak o svima nama a ne samo o glavnom državnom odvjetniku. Naravno da su opravdana očekivanja javnosti da državni odvjetnik samostalno i neovisno istraži i pokrene procese protiv svih onih koji su nas materijalno oštetili i koji su nas moralno ponizili. Javnost i naši građani očekuju garanciju da se nasilje, kriminal i nepoštenje neće isplatiti. U zemljama Europske unije na koje se često pozivamo redovna je praksa progon najmoćnijih ljudi države ukoliko su umočeni u kriminal i korupciju. To naravno iziskuje hrabrost i odlučnost, i sigurno je funkcija državnog odvjetnika jedna od ključnih uloga u tom segmentu. Kod nas se uspjesi i neuspjesi institucija ocjenjuju kroz djelovanje jedne osobe a ne cijelog sustava i to vidimo kroz niz primjera. No, moramo reći da je iz statističkih podataka koji su prikazani u izvješću vidljivo da je postignut napredak u radu Državnog odvjetništva, da je u kaznenim predmetima prosječno vrijeme od primitka prijave do donošenja odluke u Državnom odvjetništvu skraćeno na ispod dva i pol mjeseca, kao i da je ukupan broj neriješenih prijava manji od jedne trećine tromjesečnog priliva novih prijava. Sigurno da u daljnjem radu treba zadržati trend poboljšanja ažurnosti pri čemu osobitu pozornost treba posvetiti onim predmetima u kojima prijave nisu riješene u dužem vremenu jer to je jedan od bitnih preduvjeta za ostvarivanje prava na donošenje sudske odluke u razumnom roku. Dakle, kao što sam rekla situacija nije idealna, sigurno može biti bolja i potkrijepit ću jednim konkretnim primjerom gdje mi u klubu HSS-a vidimo da uloga Državnog odvjetništva mora biti snažnija. Jer mi smatramo gospodine državni odvjetniče da i ono što mediji objave ono što izlazi u novinama se također treba smatrati prijavom i da po tom treba postupati. Slažem se, ja mislim da je kolega Stazić u ime kluba zastupnika rekao da očekuje da Državno odvjetništvo bude efikasnije u borbi protiv korupcije posebno protiv krupnih riba u vrhu politike, pa ću ja ovdje iznijeti jedan primjer. To je sad već opće poznat primjer u Sisačko-moslavačkoj županiji, svi o tom pišu, a pisali smo i mi zastupnici gospodine državni odvjetniče vama jer su nam se obratili i zaposlenici županije, obratili su nam se građani koji su nam dostavili račune i narudžbenice iz kojih je vidljivo da županica Sisačko-moslavačke županije u samo dva dana na reprezentaciju potroši 120000 kuna i da to pravda dolaskom jednog visokog dužnosnika. A vjerujte mi ja sam čovjeka upoznala, čak sam mu radila i kampanju i znam da ne može pojesti u dva dana za 120000 kuna. Prema javnom pogovoru i iskazima osoba iz stručnih službi i županije navedena sredstva nisu utrošena na ono za što su prikazana. Ona su naime utrošena kako piše u tim prijavama i navodima na jednu svadbu koja je u travnju održana u Sisku. Imajući u vidu da je tim opisanim postupanjem županica Marina Lovrić počinila kazneno djelo zlouporabe položaja i nenamjenski trošila sredstva županije u iznosu od oko 120000 kuna. Vama su gospodine državni odvjetniče prema mojim saznanjima dostavljeni dokumenti i ja bih voljela da u svom završnom obraćanju nas izvijestite da li ste i po tom slučaju nešto poduzeli. Naime, javna je tajna da se tim prenapuhanim računima nešto prikriva i smatramo da takav način rada treba istražiti nadležna državna tijela. A obzirom da je sve narudžbenice potpisala gospođa županica Lovrić jasno je o čemu se radi. Naime, na tim računima vidljivo je da je gospođa Lovrić kupila 1500 jaja na račun županije, da je kupovala mirišljavu sol za kupanje, fina i skupa vina, konjake od 180 kuna. Pa i stoga se ja pitam da li je možda taj novac doista bio potreban da od Sisačko-moslavačke županije napravimo slastičarnicu ili gostionicu jer se u isto vrijeme ukidaju sredstva za poticaje za poljoprivrednike, u isto vrijeme se ukidaju sredstva za obrtnike i male poduzetnike i u isto vrijeme zamislite nema sredstava za prijevoz učenika. Ali s druge strane ima se para, ima se s čim. Jer ne budu lijena županica je imenovala savjet i to ni manje ni više od 13 savjetnika veći od onog kojeg ima Predsjednik države. Taj savjet mjesečno porezne obveznike jedne od najsiromašnijih županija košta 100000 kuna, s tim da svaki savjetnik prima 5000 kuna neto. Ono što je zanimljivo kako novac i korupcija ne poznaju granice jest i sljedeće da je 11. kolovoza ove godine za posebnog savjetnika imenovala čovjeka koji je bio krajinski sudac, kojeg su članovi sadašnjeg partnera u vlasti županije HSP uporno u prošlosti prozivali zbog njegove uloge u Domovinskom ratu. U sadašnjosti ljubav cvjeta. Oni zajedno surađuju, a zajednička im je i mjesečna naknada od 5000 kuna za savjetovanje. Jest da javnost nema pojma o čemu oni to savjetuju županicu jer niti jedan taj savjet nije javno održan. U savjetu su se skrasili i odbjegli "penzići" kako ih ja od milja zovem. Oni su doduše vjerojatno kupljeni jer su i rekorderi u broju članstava u odborima županijske skupštine i upravnim vijećima ustanova i tvrtki u vlasništvu Sisačko-moslavačke županije. Jedan je član čak sedam odbora, zamislite to, a drugi najmanje četiri. Za pojedino članstvo oni dobivaju 500 kuna po sjednici pa je lako izračunati kako pripadnik HSU-a ukoliko svaki odbor i vijeće zasjeda samo jednom mjesečno dobiva za to 3 i pol tisuće kuna neto, a za članstvo u savjetu još 5000 kuna neto. No, što oni rade mi to ne znamo. Zbog toga bih ja voljela ja ovdje ne vidim da je gospodin Jovanović prisutan, ali on je izuzetno agilan predsjednik Nacionalnog antikorupcijskog vijeća. Zamolila bih i njega i vaš državni odvjetniče da doista razmotrite ovo o čemu javnost bruji za što i zaposlenici Sisačko-moslavačke županije mole pomoć i upozoravaju jer ovdje je riječ o primjeru političke korupcije i koruptivnog zapošljavanja u Sisačko-moslavačkoj županiji. Naime, u toj županiji se događa da ima 20 ljudi zaposleno na ugovor o djelu, pa su sada pročelnici dobili nalog da onih 20 koji oduvijek rade u županiji otpuste, da ih stave na popis i da im daju otkaz. Oni pročelnici koji su to odbili dobili su manju plaću i prijetnju otkazom. Također je zanimljivo i to da županija u ovoj krizi organizira niz manifestacija od kojih nema velikih rezultata, ali u organizaciji svih tih manifestacija na indirektan ili direktan način sudjeluje i županičin suprug, pa bih vas molila i da taj dio ispitate. A ono što je najnovije jako zanimljivo je ipak se pokazuje da se očigledno ljubav trži i kupuje je i odluka o donaciji koju je potpisala direktno županica bez natječaja i povjerenstva, odluka o donaciji za poticanje razvoja i unapređenja lovstva u lovištu broj 3/30 Zrinska Gora 1 u 2009. godini. Što znači predsjednik udruge je predsjednik HSP-a Sisačko-moslavačke županije Željko Kardaš koji je za to što je digao ruku za županicu iz SDP-a dobio mjesto predsjednika Skupštine, a sad isto tako i pristojnu naknadu od 105000 kuna. Ovo su samo detalji koje sam evo spomenula o načinu funkcioniranja jedne visoke političke dužnosnice i mislim da nitko ne smije biti izuzet od rada Državnog odvjetništva, USKOK-a i Ministarstva unutrašnjih poslova. I ja očekujem da evo ovo gospodine državni odvjetniče ako iz dosadašnjih predstavki i prijava, iz dosadašnjih članaka niste shvatili kao prijavu da shvatite ovo kao prijavu Kluba zastupnika HSS-a i ako su vam potrebni još neki materijali možete ih dobiti. Društveno zvanje, zvanje političara sigurno je jedno od otegotnih, to jest teških, mučnih i napornih zvanja. Pretpostavlja solidnu spremu na tom području i čvrstinu osobna značaja u privatnom, a onda i u javnom životu. Političar mora znati prednosti i zamke različitih političkih sustava kao i to da niti jedan nije savršen i u najlošijem sustavu dobar čovjek može činiti dobro, a isto tako u najboljem sustavu loš čovjek može činiti zlo. Ipak treba biti svjestan da uz grijehe pojedinaca i skupina postoje i oni tzv. grijesi struktura. Ne čini vrijeme ljude, sad su takva vremena, nego ljudi čine vremena. Premda svoje značenje ima i ona druga poslovica prilika čini lopova. Opakom pritisku okoline mogu se oduprijeti samo oni koji su jači u kreposti, a oni koji nisu gospodine državni odvjetniče postaju, kao i ovaj slučaj koji sam spomenula, predmetom vašeg djelovanja. Hvala lijepo.
Hvala. Povreda Poslovnika, gospodin zastupnik Ranko Ostojić.
Štovani gospodine potpredsjedniče, ja razumijem, povrijeđen članak 214., a to znači kad se govornik ne drži teme o kojoj se raspravlja. Mogu razumjeti frustriranost gospođe Marijane Petir uspješnošću rada županice Marine Lovrić, ali upravo iz tog razloga bih vas molio da izreknete opomenu da se ne bi dogodilo da ponavlja ove priče, a to znači da se ne drži teme. Ovo je tema izvješće o radu državnih odvjetništava.
Mir molim vas! Isti aršin za sve. Kada je u ime jednog kluba, prvog kluba gorio jedan zastupnik, onda je on spominjao različite slučajeve koji su tek negdje u nastanku od Maestro, Brodosplita, od političara koji daju zaštitu državnom odvjetniku ili državni odvjetnik koji drži njima štangu, do različitih mogućih slučajeva, tada to nije bila povreda Poslovnika i nije bilo držanje teme. Tema je vrlo široka. Prema tome i u okviru jedne vrlo široke teme se ovo ne može uzimati da je povreda Poslovnika. Dva ispravka netočnih navoda. Gospođa zastupnica Ingrid Antičević Marinović.
Netočno je što je gospođa zastupnica ustvrdila da bi Marina Lovrić počinila kazneno djelo, jer to po našem zakonu još uvijek vrijedi valjda ta odredba da takvu konstataciju i takvu tvrdnju može ustvrditi samo sud u zakonito provedenom postupku. Osim toga.
Dobro je, pa.
To je ovdje smiješno. I to govorite povodom ove teme. Gospođa ovdje se nabacivala nekim jajima, nekim jeftinim konjakom i to prilikom dakle ove jedne vrlo ozbiljne, ja bih rekla najozbiljnije teme, gdje se ovdje politička diskvalifikacija vrši preko ove teme koja bi treba biti apolitična par excellence, ako se misli doći do apsolutno neovisnog pravosuđa i sudbene vlasti u cjelini. A vi se ovdje jajima nabacujete.
Kolegice Ingrid, nitko se nije nabacivao jajima. Slušao sam ja pažljivo, ja nisam vidio ni jedno jaje da leti. Ni jedno jaje nije bilo u zraku. Nije bilo ni jedno jaje u zraku. I gospodin zastupnik Slavko Linić, ispravak netočnog navoda.
Ispravljam zastupnicu Petir u onom dijelu gdje je istaknula da o svim ovim 10-minutnim navodima bruji javnost. Netočno. O tome govori gospođa Marijana Petir, o tome govori medijima, o tome sugerira rješenje i državnom odvjetniku. Prema tome vaše pravo da se time bavite, ali nemojte govoriti da iza vas stoji javnost. To je netočan navod.
Povreda Poslovnika, gospođa zastupnica Marijana Petir.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Ja sam se za sva tri slučaja javila za povredu Poslovnika, no htjela bih evo reći da sam istaknula gospođo Ingrid prema javnom pogovoru i iskazima osoba iz stručnih službi županije je gospođa Lovrić počinila kazneno djelo. Ona je doista kupila tisuću 500 jaja, vaš predsjednik stranke ima sve njene račune, a i vama ću ih fotokopirati. I žao mi je gospodine Ostojić, ukoliko vi smatrate uspješnim ovakvo ponašanje SDP-ove županice.
I gospodin Ostojić ima riječ isto.
Ja ću ponovo iskoristi … [[Zbog glasne najave, govornik se ne razumije.]] 14. ne može zastupnica ne navesti koji članak je povrijeđen. Vi morate znati zatražiti da kaže koji je članak povrijeđen. To je sad upravo razlog zašto je maloprije trebalo dati opomenu.
Pogriješio sam. Kajem se što nisam zatražio od zastupnice Marijane Petir da odmah imenuje članak, kao što ste vi imenovali odmah članak od prvi puta kada ste rekli povredu Poslovnika. Toliko o jajima. Pojedinačna rasprava. Gospodin zastupnik Dragutin Lesar. Izvolite.
Gospodine predsjedniče, kolegice i kolege. Kako bi izgledala borba protiv gospodarskog kriminala, zloupotrebe ovlasti, položaja u Hrvatskoj kada bi mi u Saboru u izvješću državnih odvjetništava raspravljali bar jednom mjesečno? Mislim da bi za dvije do tri godine i taj problem skinuli s dnevnog reda, a da i poglavlje pravosuđe … [[Govornik se ne razumije.]] ne bi bio problem. Gospodine državni odvjetniče. Pokušavam se obratiti gospodinu Bajiću, pa ću pričekati da završe konferenciju.
Sluša on jednim uhom, samo vi nastavite. Sluša vas. Ja vidim da sluša vas.
Gospodine Bajiću, kada su u pitanju antikorupcijske afere ili predmeti i predmeti zloupotreba ovlasti i položaja, unatrag godinu dana analizirajući ono što je od vas išlo dalje prema pravosuđu ja sad vam slobodno predložim da i vi i kolega Cvitan, šef USKOK-a, barem godinu dana svaki mjesec polovicu svoje plaće dajete novinarima. Preporučam da uplaćujete na žiroračun Hrvatskog novinarskog društva. Zašto? Rekli ste, napisali i nekoliko puta ponovili Državno odvjetništvo nije tijelo istrage, nije, ne može samo, nije tijelo otkrivanja. Ja to znam. Za razliku od nekih meni je to jasno. Dakle imamo vas i USKOK, i onda osnovali smo i unutar policije nekakav policijski USKOK, uskočke sudove, obavještajne službe koje se bave također tim dijelom posla, u krim policiji postoji posebna uprava ili odjel za gospodarski kriminal, državna revizija, Državna komisija za kontrolu postupaka javne nabave, saborsko nacionalno antikorupcijsko vijeće gdje vi često gostujete. U Vladi je sada već drugo tijelo antikorupcijsko osnovano. Onda su tu mediji i građani. Od svega što sam nabrojio 80% predmeta, osim "Maestra" koje mediji prije vas nisu načeli, je najprije bilo u medijima tjedan, dva, tri, ali najčešće 4 mjeseca i onda je išlo od vas prema pravosuđu. U čemu je problem? Vidjevši zaključke na kraju vašeg izvješća očekivao sam, a danas ste rekli da trebate pomoć Hrvatskog sabora ako sam vas dobro razumio? Dakle, očekivao sam u tim zaključcima da nam ukažete da li moramo neki propis promijeniti, zakon? Da li je problem kadrova i zabrana zapošljavanja koje je Vlada uvela, nedostatak tehnike i sredstava, da nam kažete dakle što Sabor mora promijeniti da bi bilo bolje i lakše vama raditi? To je dakle moja prva zamjerka vašem izvješću što niste konkretizirali gdje je ovom lancu tijela koja jesu nadležna za otkrivanje počinitelja, gdje šteka? Tko je problem? Ako ste i vi kao i ja pažljivo slušao današnju raspravu ali i medijske napise u zadnjih 2, 3 mjeseca ispada da vas hvale. Samo ranije Carla del Ponte, a sad ovaj Bramertz ako se ne varam se zove. Samo oni su zadovoljni s vašim radom i nitko drugi. Jer čak i klubovi vladajućih koji su govorili rekli su izvješće je jako dobro ali. Ono u izvješću što sam posebno pažljivo čitao, gospodine Bajiću, kaznena djela protiv slobode i prava čovjeka i građanina. Vi ste u ovom statističkom pregledu dali detaljni prikaz kaznena djela protiv života i tijela, prava čovjeka i građanina, čovječnosti i mira, ratni zločini, zloupotreba droge, kaznena djela protiv imovine, okoliša, opće sigurnosti, javnog reda, gospodarskog kriminaliteta itd. I onda na stranici 21., 22. kaznena djela protiv slobode i prava čovjeka i građanina u kojem piše da je u prošloj godini bilo 5 tisuća 882 osobe prijavljene za kazneno djelo glave 11., ako se ne varam ili 12., od čega 5 tisuća 135 prijetnji i 193 predmeta prijava po članku 114. KZ-a. Vi ste u izvještaju rekli da je tih 193 prijave bilo povreda prava na rad. Članak 114. Kaznenog zakona govori o 14 kaznenih djela protiv radnika ili građanina, pa jeste to i pravo na rad, pa pravo sloboda izbora i zvanja, uskrata zakonu određenog radnog vremena odmora prava, socijalnog, mirovinskog, prava nezaposlenih, porod, materinstvo, njega djeteta i druga prava koja su utvrđena zakonom ili kolektivnim ugovorom. E sad ja pitam je li moguće, gospodine državni odvjetniče, da niste dobili nijednu prijavu da je neki poslodavac, bilo tko u Hrvatskoj, jednom jedinom radniku uskratio jedno jedino pravo iz kolektivnog ugovora? Nema nijedne prijave za uskratu prava iz Zakona o radu. Ne razumijem. Zar je radničko pravo, pravo nezaposlenih, pravo iz mirovinskog, socijalnog osiguranja, majčinstva, materinstva, pravo sloboda izbora područje ljudskih prava za vas koji zavređuje jednu jedinu rečenicu u godišnjem izvještaju? Bilo ih je 193. Ja sam pregledao vaše izvješće za 2004., bilo ih je 205. 2005. 215, '06. nisam mogao naći, bacio sam ga nažalost. 2007. 203, sada je pao na 193. Pada povjerenje ove grupacije jer očito nije bilo efekata. Ja sam prošlogodišnjoj raspravi rekao da zadnji put podržavam vaše izvješće ako ubuduće nećete prema kaznenim djelima iz članka 114. pristupiti opreznije, osjetljivije i detaljnije. Ja sam na to jako osjetljiv. Mene muči i korupcija i organizirani kriminal i ratni zločini, ali kaznena djela iz članka 114. su posebna domena mojeg interesa. Mislim da na to imam pravo. I da ja ne moram više pisati, davati zastupnička pitanja ministru pravosuđa, kao što sam to morao ranije da bi dobio podatke koji koliko poslodavaca, koliko kaznenih predmeta je u Hrvatskoj bilo procesuirano zbog članka 114.? Kolike i koje su završile osuđujućom presudom, a koje odbacujućom ili povlačenjem tužbe ili bilo čega? Područje radnih socijalnih prava građana ove države mora vam biti podjednako važno kao i korupcija i ratni zločin i ratno profiterstvo pa bih vas molio da ubuduće s dužnom pažnjom i taj dio izvješća proširujete uz ostalu statistiku koju imate. I završit ću sljedećim. U jednoj raspravi na internetu jedan moj posjetitelj mog bloga rekao je ovako: "U Hrvatskoj državni odvjetnik da bi imao poštovanje građana i vas u Saboru ne smije se libiti podići optužnicu, odnosno krenuti protiv člana Vlade, zastupnika i šefa države, a vjerovat ću mu onda kada će se voziti u blindiranom autu sa 6 čuvara jer na drugoj strani ima organizirani mafiju." I državni odvjetnik koji se ne boji mafije, ne šalje dobru poruku, a mi imamo u dobrom dijelu sve elemente organiziranog kriminala ne moramo koristiti izraz mafija koji je talijanski, možemo ga nazvati nekako drugačije. I završno, s obzirom da se radi o potpuno novom predmetu iz rujna, dakle negdje mjesec dana, ja ću vam dati ovo jer nisam siguran, mada piše da je došlo do vas ili odnosno da je slano vama, pardon, s obzirom na ozbiljnost pisma kojega sam dobio, a koje ukazuje na teška djela korupcije u INI d.d., ja ću vam to dati pa ako ste dobili možete mi vratiti ako nije došlo do vas, ja sam to dobio danas iz Nove Gradiške, neka vam posluži kao osnov za daljnje postupanje. Hvala.
Hvala. Gospođa zastupnica Milanka Opačić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče, gospodine državni odvjetniče. Ovdje smo maloprije čuli jedan poziv od kluba HSS-a koji su vas pozvali da neke stvari odradite i rekli su da ovo smatrate kao svojevrsnu prijavu protiv županice, a ja ću vam sada reći da vas ja u ime SDP-a tražim da što je moguće u kraćem roku, obavijestite i ovaj Sabor i hrvatsku javnost o tome da li su navodi koje je ovdje gospođa Marijana Petir iznijela točne ili nisu. Ukoliko to ne učinite, smatrat ću da sudjelujete u tome da se na ljude baca blato i da ih se neprestano prlja sa otvorenim aferama. Otvorene afere koje nisu zatvorene niti vašem tumačenjem, odnosno odgovorom da nema protuzakonitih radnji ili time da ima protuzakonitih radnji pa podignete optužnicu, je najgore što se može dogoditi državi, apsolutno najgore. Jer se neprestano širi jedna klima u kojoj su svi lopovi, svi su nepošteni i nažalost je previše afera. Smirite se gospodo, smirite se. Dakle, stvara se jedna klima u kojoj se ne zna što je istina što nije. I zato ja tražim od vas ne samo u ovom slučaju, nego i o nekim drugima da kažete neke stvari, a o tome ću u svojoj raspravi nešto više. Kada ste govorili ovdje u samom uvodnom izlaganju, onda ste rekli tu jednu rečenicu o tome kako vi možete odgovarati samo za ono što se događa u državnom odvjetništvu, da ne možete odgovarati za druge. Međutim, definitivno vi u svojim istragama ovisite o nekim drugima koji isto tako odrađuju jedan dio svog posla. I znate dok god ne budete bili spremni pred ovim Saborom reći, tko su institucije ljudi, pojedinci, grupe koji opstruiraju istragu i koji ne odrađuju svoj posao profesionalno, dotle ćete vi dobivati tako kaže narodski po leđima. Dotle ćemo mi vas pitati u ovom Domu, zašto neke stvari nisu odrađene i zbog čega neke afere već godinama stoje otvorene i nisu se zatvorile niti na način da ste rekli da nije bilo nepravilnosti i nezakonitosti, niti na način da ste podigli optužnicu. Brodosplit je ovdje već godinama tema u ovom Domu, u hrvatskoj javnosti puno se pisalo. Prije nekoliko dana izišla je u javnost jedna priča o tome, kako je gospodin Maček kao jedna od onako negdje osoba koja je bila najeksponiranija u toj cijeloj priči oko Brodosplita i nestanku vrlo velikog iznosa novca, kako je gospodin Maček rekao da je on trebao biti nekakav pouzdanik, zaštićeni svjedok kako bilo, međutim da ustvari to nitko nije prihvatio. Pa i neki dan su novinari pitali gospodina Kramarka koji je trenutno na poziciji ministra unutarnjih poslova, čini mi se da je tada bio šef SOA-e, pitali su ga što zna o tome. Gospodin se najprije ne sjeća, pa se onda sjeća. Ali kada se sjeti onda se ne sjeti da li to trebao biti zaštićeni svjedok ili je to trebao biti neki pouzdanik ili nešto treće. Pa po meni samo govori da gospodin Karamarko nije radio svoj posao kada je bio šef SOA-e, ali ne znam zašto je onda nagrađen sa mjestom ministra unutarnjih poslova. Jednako tako nisam vidjela ni da ste se vi iz Državnog odvjetništva očitovali o tome, je li ovo istina ili nije? Ako je istina, da je čovjek koji je sudjelovao u nekim maleverzacijama, htio reći neke stvari i htio vam pomoći da izvedete na čisto što se događalo u Brodosplitu, a vi to niste prihvatili, da je to nešto što morate objasniti Hrvatskom saboru, a onda i hrvatskoj javnosti. Što se to doista događalo? Možete li preuzeti odgovornost na sebe, nemam ja ništa protiv. Ali recite tko je taj tko nije htio prihvatiti gospodina Mačeka za nekakvog zaštićenog svjedoka ili ne znam kako se to sve kaže. S druge strane ovdje se govorilo dosta i o aferi "Kamioni". 2005. godine je ta priča, 2004., 2005. negdje krenula od strane predsjednika države. Tada je u svojoj predsjedničkoj kampanji Stipe Mesić u borbi za drugi mandat govorio o nekim elementima afere "Kamioni". Tada je gospodin Rončević vrlo podrugljivo govorio, kako je to tužni igrokaz jednog predsjedničkog kandidata. Dakle, punih pet godina je trebalo da taj igrokaz dobije optužnicu i da napokon sud i pravosuđe kažu što se doista događalo. Ali dosta pitanje, zašto se čekalo sve ove godine? Sada ste ovdje podignuli jedan papir i rekli ste da je 2007. godine postojao neki papir, pretpostavljam ipak neki krunski dokaz koji nije došao do Državnog odvjetništva. Ali ja vas ponovno gospodine Bajiću pitam. Tko je ta institucija, osoba ili bilo tko, koji je papir dao nekom drugom, a nije dao vama? Morate reći tko je odgovoran za to, inače vi snosite odgovornost. Inače ste vi najodgovornija osoba, jer vi ste bili ti koji ste trebali sve to procesuirati. Da nije bilo saborskog povjerenstva, da nije bilo ovdje SDP-a koji su preko saborskog povjerenstva došli do određenih podataka i do dokumenata i do dokaza, bojim se da se ništa ne bi dogodilo, kao što se ne događa sa nekim drugim aferama. Danas su uhapšeni neki članovi uprave "Podravke". Mene samo zanima, hoće li i taj slučaj završiti kao i "Maestro"? U Maestru koliko se sjećam bilo je nekih ljudi koji su godinu dana odležali u pritvoru, izišli su van, čak su neki tužili državu zbog toga što su bili u pritvoru, a da nije bilo nikakvih dokaza za njih. Hoće li se i ovdje dogoditi da su u zatvor spremljeni ljudi koji su možda ja ću reći bili drugi ..., ali koji su organizirali sve to, koji su to sve osmislili da oni ustvari opet neće odgovarati. I vrlo interesantno da sve istrage staju negdje pred vratima Banskih dvora, nema dalje. Je li moguće da su neki koji su bili u nadzornim odborima, koji su najodgovorniji za poslovanje tvrtki, ne mogu snositi nikakvu odgovornost za to što se događalo u tim tvrtkama? Zašto sjede u nekakvim nadzornim tijelima, kontrolnim tijelima ako nisu u stanju kontrolirati ono što se događalo. A onda se može pročitati u novinama da oni čak i stoje dobrim dijelom iza svega stoga. Morate imati snage da pređete i preko praga Banskih dvora. Pa ako vas bude vladajuća ekipa rušila, dođite ovdje u Sabor mi smo vas izabrali, pa ćemo vam dati potporu. Ne možemo se drugačije boriti protiv ovoga što nam razjeda državu godinama već. Godinama nam nekažnjeni kriminal i korupcija razaraju društveno tkivo. I onda se čudimo zbog toga što imamo ljude koji su izgubili svaku ljestvicu vrijednosti. Pa naravno. Pa danas više u Hrvatskoj nije poželjno biti pošten i raditi, biti vrijedan. Poželjno je biti lopov, poželjno je snaći se, poželjno je na neki sumnjiv način doći do ogromnog novca i na taj način vadite malo iz lijevog, malo iz desnog džepa i dajte ljudima i tako rješavate njihove probleme i onda ste naravno heroji. Za to se mora početi suditi. Ne ovako da čekamo po pet godina da se nešto rasplete i dođe do nekakve optužnice, nego puno, puno prije. I to je nešto što morate raditi. I na kraju bih htjela reći. Znate vi ste u svom izvješću 2008. godine imali jedan dio u kojem ste se hvalili sa suradnjom sa građanima. U ovom izvješću toga nema. Mene zanima da li ste taj dio iz izvješća maknuli samo zbog toga što ste i sami svjesni da vam je suradnja sa građanima jako loša. Borbe protiv korupcije i kriminala nema bez suradnje sa građanima a nažalost većina ljudi koja je došla ili u USKOK ili u Državno odvjetništvo, donijela određene podatke nažalost su završili ili na ulici sa otkazom u džepu ili su završili sa toljagom po glavi. To je isto tako ključni problem funkcioniranja i USKOK-a i DORH-a i morate vidjeti tko iz vaših redova dila informacije onima protiv kojih su građani donijeli određene dokaze. Zato danas imamo situaciju u kojoj nama ljudi dolaze nama političarima i kažu gledajte ja imam neke papire ali ih ne mogu odnijeti niti u Državno odvjetništvo niti u USKOK jer imam djecu, moram ih hraniti. Ako odem tamo dobit ću otkaz ili ću dobiti batinom po leđima. Dok ne riješite situaciju da ljudi koji dođu u Državno odvjetništvo, koji vam donesu određene dokumente i ostanu sakriveni, zaštićeni dotle više nećete moći dobivati informacije jer naprosto ljudi su u strahu, ljudi se boje i svi su pognuli glavu i puštaju da stvari idu kraj njih. Sami teško možete dobiti bitku protiv kriminala i korupcije. Dakle, bez potpore građana teško možete u svemu tome uspjeti. Hvala lijepo.
Hvala. Gospođa zastupnica Ingrid Antičević-Marinović. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, poštovani gospodine državni odvjetniče, kolegice i kolege. Gospođa Milanka Opačić završila je svoju raspravu ovim znakovitim riječima da su ljudi u strahu i da se boje, i to je istina i to odgovara vladajućima jer se onda stvara osjećaj apatije, stvara se osjećaj da ništa nije moguće promijeniti a to se i hoće, to se i želi. Mi moramo promijeniti mnoge stvari, prije svega one koje trebaju nam u politici biti zajedničke pa onda na drugom mjestu stvoriti rivalitet i konkurenciju naših politika. Ali oko ovih stvari mora biti jedna jednoznačnost. Ali što naš građanin da pomisli prvo, zato ovo želim uvodno kazati, koji ukazuje na nepravilnosti u svojoj tvrtci, u svom okruženju bilo da se radi o državnoj tvrtci, o upravi, na svom radnom mjestu koji ukazuje na sumnje u ozbiljan kriminal i kad se usudi o tim sumnjama javno progovoriti, prije svega javno progovoriti a ne samo podnijeti kaznenu prijavu za koju onda još ne zna javnost da je podnesena nego javno progovoriti stići će ga odmazda tih istih državnih tijela, poreska uprava, financijska policija i napad. Pa mi smo svjedoci i ovdje kad netko i od strane ministara, kad netko ukaže ili postavi nezgodno pitanje on ne dobiva odgovor na to pitanje nego dobiva upute e znaš ti si ono, tvoji su ovo, ovo su ono. Pa takva pitanja treba razriješiti bez ovog protupitanja ako je netko nešto učinio pa o kome se tu radi. Nego se počne eventualno prijetiti, dakle šuti i nećemo mi tebe dirati ni za što. Pa tko se tako ponaša molim vas lijepo? Pa to je glavna karakteristika mafije. Mafija se tako ponaša, ona te pusti na miru kad je pustiš na miru. I onda je to poruka i ostalim državnim tijelima kako da se ponašaju. Je li to atmosfera u kojoj se rađa i raste neovisno pravosuđe i Državno odvjetništvo kao dio neovisne vlasti. Politika je odgovorna kako Državno odvjetništvo radi, kako pravosuđe radi i svoj dio odgovornosti treba prije svega preuzeti. U zadnje vrijeme imali smo strašnu klimu što se tiče toga, još od 2004. godine kada je slavni onaj koji jezdi na malo vjetra i otišao, izdavao naloge i time se hvalio. Kakvu poruku je on poslao? Primjedba je na mjestu. Tu je bilo puno vjetra i bolje da ga je bilo. I imate ovako nekakve doskočice i poskočice kojima onda želite ušutkati kritičare vlasti. To je kriminalni naših ponašanja, tako se ponaša mafija kolegice i kolege. To su mafiozna ponašanja. ... [[Upadica se ne čuje.]] Eto, upravo tako. Dakle, šutim ali ako ti odgovorim ne odgovara se na predmet rasprave nego se odgovara diskvalifikacijama. To ne valja. To znači da nismo svi u istim kolima da bi se pripomoglo da se stvari razriješe. A zbog čega i zašto to svatko valjda ponaosob zna. Kad pogledamo, ja neću govoriti o konkretnim primjerima jer je kratko vrijeme pa želim ga iskoristiti upravo da pogledamo malo kakav je odnos u odnosu na prethodnu godinu bio na 2007. u odnosu na ovo izvještajno razdoblje. Nema sumnje da je ipak se dogodio porast prijavljenih u ukupnosti kaznenih djela bez obzira radi li se o maloljetnim, punoljetnim osobama, vrstu kriminaliteta, dakle da ljudi i dalje se ne daju ušutkati, da ipak koliko god je javnost kritična pogotovo u zadnje vrijeme naspram pravosudne vlasti da ipak je to zadnje utočište i da ne vjeruje uopće vlasti nego da se obraća pravosuđu. E sada, koji su to kapaciteti koji mogu zadovoljiti. Dakle, ja mislim da smo mi vrlo jedinstvena zemlja, vrlo rijetka zemlja u svijetu koja ima koncipirano Državno odvjetništvo, a to je nama još uvijek potrebno, koje se bavi ne samo kaznenim progonom nego mora i štititi državnu imovinu. Možete zamisliti da se imovina štiti preko privatnih osoba u koje država ima povjerenje. Onda bi za jedan podnesak dakle bilo potrošeno, to odgovaram kolegi Matušiću, negdje oko 3,5 milijuna kuna odabranima. Ali to je posebna tema. To je jedna vrlo zanimljiva tema o kojoj bi trebali razgovarati. Dakle, Državno odvjetništvo dužno je i štititi državnu imovinu. A da se ona ne bi krala i drpala kako god tko stigne mi bi imali puno manje problema i u ovim recesijskim vremenima. Kakvo je stanje sa eksploatacijom mineralnog, rudnog blaga gdje se na očigled svih krade. Evo vidimo to iz Državnog odvjetništva, iz ovog izvješća kako je tomu najveći slučaj upravo u Ličko-senjskoj i u Zadarskoj županiji. To je ogroman problem. Možete zamisliti kolege ovdje da za vaše vlasti je to bilo ukinuto kao kazneno djelo. Vrlo interesantno! Kazneno djelo je bilo ukinuto tzv. kaznenom mini reformom '97. godine. Nismo imali kazneno djelo protupravne eksploatacije, odnosno krađe rudnog blaga. I uobičajilo se da se to eksploatira kako god kome pada na pamet. Što se tiče šumskog područja i pomorskog dobra tu su također evo ovi prikazi da ne bi puno i oduzimala vrijeme ostalim govornicima ili da bi im sačuvala vrijeme za neke druge stvari govorim upravo o toj problematici zaštite državne imovine. Ovdje smo čuli da je, da će sljedeće godine biti konačno upisana sva državna imovina i to je zaista, jer je vi jednostavno ne možete ni štititi ako je nemate prije svega upisano. Taj popis je i započeo upravo za vrijeme koalicijske vlasti, jer do tada se nije uopće ni znalo čemu je odnosno što je vlasništvo Republike Hrvatske. U ovoj, u ukupnoj masi kriminaliteta i ove godine, odnosno i u ovom izvješću pokazuje se jedna katastrofalna činjenica da zlouporaba droge i to onog najlakšeg dijela posjedovanja droge obuhvaća gotovo 80% kaznenih djela zlouporabe droga. To vidite i kako iz prijavljenih osoba, tako isto kazni, optuženih i osuđenih. Svake godine sve to raste. Što to znači? Da smo apsolutno nemoćni i da su posve pogrešno postavljene stvari u suzbijanju najtežeg oblika organiziranog kriminaliteta, a to je upravo trgovina drogom, uzgajivači droge odnosno progon narko dilera i narko mafije. To su ugledni građani, to su donatori, to su mecene po kojekakvim humanitarnim večerama i večerima. I koga to štiti onda ova vlast? Zašto postavlja takav kazneni zakon kojim upravo žrtve su posebno opasni kriminalci. Državna policija, Državno odvjetništvo, sudovi iscrpljuju se u procesuiranju tih osoba jer su tako dobrim dijelom stvari postavljene. Zatvori su prepuni tih osoba koji su išle tamo na edukaciju i usavršavanje ne zbog tih ljudi da imamo neadekvatno zatvorsko osoblje. Dapače, ali jednostavno je nemoćno u takvim nenormalnim prilikama odnosno neprilikama u određenoj kvadraturi vršiti uopće opstati, a kamoli vršiti bilo kakvu smislenu edukaciju. Zašto ovo uopće govorim? Zato što nam onda ostaje u Kaznenom zakonu koji ima preko 350 članaka, a 750 inkriminacija sa lakšim i težim kaznenim oblicima. Koliko ostaje Državnom odvjetništvu, policiji i sudovima vremena na raspolaganju da se pobrine sa svim onima o čemu su prethodnici govorili i što čini svih nezadovoljnim, da se obračuna sa gospodarskim kriminalitetom sa najtežim oblicima. Vrlo, vrlo mali broj predmeta. Ja neću sada govoriti i o subjektivnim odgovornostima i o krivnji nego su posve pogrešno postavljene stvari, ali ne slučajno. I kako i tko se to sve može, dozvolite još jednu rečenicu što god, kao što je evo Zadar grad star 3000 godina i tamo gdje zagrebete evo zna kolega Rošin, malo niti 10 cm naići ćete na neku starinu. Tako i u ovoj našoj Hrvatskoj čim malo i što god zagrebete naići ćete na grozan kriminal.
Hvala. Dvije replike. Prvi je gospodin zastupnik Boro Grubišić. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Kolegice Ingrid, vi ste rekli da se strah i nevjerica ili kako rekoste apatija uvukao u građane Republike Hrvatske u slučaju da prijave kriminal, korupciju jasno zbog mogućnosti otkaza, zbog slanja inspekcijskih službi, zbog eventualnih i možebitnih napada na fizički integritet tih osoba. Vidite danas u 9 sati pozvan je na obavijesni razgovor vijećnik Brodsko-posavske županije Dubravko Kujundžić, a mi smatramo da je to način zaplašivanja koji je jasno i glasno hrvatskoj javnosti u svim, dakle svim medijima koji su prenosili i u prvom dnevniku javne televizije izjavio kako je bilo pokušaja vrbovanja i kupovine mandata. Umjesto da to naše Državno odvjetništvo, policija istražuje one koji su te mandate možebitno, dakle kupili ili koji su dobili novce za svoj prelazak iz stranke u pravu, odnosno u županijskoj skupštini dakle donoseći vlast HDZ-u oni istražuju čovjeka i privode ga na obavijesni razgovor. Čovjek koji prvi puta je bio u zgradi policije, nikada u životu nije bio u policiji i mislim da je to čin zaplašivanja kao još jedan instrument kojim se služe da bi ovakve stvari zapriječili.
I gospodin zastupnik Vlatko Podnar, replika.
Hvala lijepo. Evo kolegice Ingrid rekli ste da Državno odvjetništvo mora zaštićivati, odnosno radi zaštitu državne imovine. Isto tako i po Zakonu o povratu nacionalizirane imovine za vrijeme jugo-komunističke vladavine i zakona iz '96. godine Državno odvjetništvo zastupa Republiku Hrvatsku u povratu te nacionalizirane imovine. I da budemo načisto nitko nema protiv povrata te imovine, no međutim razlika je u vrijednosti između ondašnje oduzete imovine i sadašnje vrijednosti te imovine. I po tom istom zakonu piše da mora se naplatiti razlika između ondašnje i sadašnje vrijednosti te imovine. Znači, tko dobiva natrag imovinu mora izvršiti razliku uplate. Konkretno, kad se radi o šumama i šumskom zemljištu radi se o povratu oko 150000 hektara, a po šumarskim procjenama razlika te vrijednosti je oko 20000 kuna po hektaru i to vam je oko 3 milijarde kuna povrata. Znači, vratili smo nekome natrag ponovno imovinu koja je daleko danas vrednija u odnosu na oduzetu i sam državni proračun gubi oko 3 milijarde kuna na tim transakcijama. Jedan kolega je rekao oduzeto im je malo prase, a sad im smažemo svinjče od 120 kilograma, ali hranu nitko ne mora platiti. Jel?
Hvala. Gospodin zastupnik Jerko Rošin. Izvolite.
Dakle, pozdravljam ponovno gospodina predsjedavajućeg, kolege i kolegice gospodina državnog odvjetnika. Ja sam drugačije bio pripremio svoju raspravu na ovu temu, naravno ne kao profesionalac, nego kao građanin i predstavnik građana u Saboru. No međutim tijek rasprave me malo skrenuo sa toga na neki drugačiji put. Pa evo i zašto i na temelju čega ovo svoje govorenje ću temeljiti. Prvo, čini mi se da raspravljajući o izvješću državnog odvjetnika, odnosno Državnog odvjetništva u radu u protekloj godini više vremena se posvećuje Državnom odvjetništvu, odnosno državnom odvjetniku nego temi samog izvješća i onome što u izvješću piše. S obzirom da je državni odvjetnik u svom uvodnom izlaganju kazao da je izvješće napravljeno po određenim pravilima igre, po zakonu i da u tom smislu izvješće ne može biti drugačije od onakvog kakvo je, a statistički podaci koji su unutra uneseni su jednostavno pokazatelji onoga što se kroz to razdoblje jedne godine događalo. Komentari su izneseni nešto u zaključcima. Naravno mi smo tu da komentiramo i samo izvješće i ono o čemu izvješće govori. No međutim nešto što je izuzetno bitno u ovome trenutku pristupa, odnosno nastojanja da Hrvatska čim prije pristupi europskim integracijama, to je pitanje onoga kako Europa gleda na nas i u svemu tome skupa mogu i svjedočiti u raznim razgovorima koji su bili, najveće pohvale svemu skupa ipak dobiva Državno odvjetništvo za radu koji je. I sad ako je Državno odvjetništvo jedna od institucija Hrvatske i ako ima jedan svoj dignitet kojeg se vani prepoznaje i tako priznaje, neobično, ali mislim i štetno je da o tom nečemu što drugi prepoznaju kvalitetu mi ovdje jednostavno poništavamo misleći da u tome nema nikakve vrijednosti. Kolega Pupovac je kazao da se bitno ne razlikuje ovo izvješće od prošlog i može bit da to tako i je, nisam pravio prispodobu jednog i drugog izvješća, ali vidim ove neke brojke koje su pokazane manje-više, jednaki broj delikata, krivičnih djela, osuda i čak i strukture krivičnih djela se manje-više ponavljaju kao neka zakonitost koja traje i na koju ništa posebno ne utječe. Neobično mi je ako Europa priznaje određene rezultate i daje pohvale tome što smo čitali u našim novinama, ako vjerujemo šta u našim novinama piše, zašto je SDP tako protiv izvješća i protiv svega ovoga rezultata, nije mi sasvim jasno i apostrofiranje političkog utjecaja na Državno odvjetništvo, odnosno spregu između vlasti, konkretno i ono što smeta oporbi što je kolegica Ingrid Antičević kazala a odgovara vlasti da je upravo to tako Državno odvjetništvo pod nekim nadzorom ili vođeno od vlasti. Čudno je ako smo protiv toga, a čini mi se da smo se zaklinjali na trodiobu sudske vlasti, izvršne vlasti i zakonodavne vlasti, da se na tome inzistira i da bi u tom kontekstu netko upravo iz SDP-a, da ne imenujem, govori o tome kako bi možda državnog odvjetnika upravo trebao imenovati ministar pravosuđa, a ne birati Sabor, što je onda direktno implikacija da bi državni odvjetnik bio pod nadzorom vlasti, bez obzira koja vlast u tom trenutku bila. Kaznene prijave o kojima se govori, odnosno o nabacivanju za toliko tih kriminalnih akata, bilo medija, bilo ovakvim govorenjima poput u Saboru, možda zaista postoji opravdanost da takve stvari postoje, ali postoji jedan dokument koji bi bio potreban, pored odgovornosti radnog mjesta da netko potpiše i napiše kaznenu prijavu i da za tu kaznenu prijavu moralno i materijalno odgovara i da se tako uključi u traženje pravosudnog sustava što bolje. Jer insinuacije su jedno, saznanja su drugo, stepenica viša, ali sam zapamtio iz uvodnog izlaganja gospodina državnog odvjetnika da sve ono što mislite da znate da to trebate i dokazati da bi na sudu bilo relevantno. Dakle bez valjanih dokaza čini mi se da sve to skupa nije u redu. Još jednu stvar iz jedne opće percepcije. Nije istina što je kolegica Opačić kazala da postoji strah ljudi. Dapače rekao bih da postoji jedno veliko povjerenje, možda jedino u Državno odvjetništvo i USKOK-a kao tijelo koje je u stanju se nečim baviti, bez obzira rezultat koji se dosegne i da iz tog razloga Državno odvjetništvo i USKOK da su preopterećeni raznim prijavama od koje su mnoge anonimne, pa zato ne nose odgovornost onoga tko ih prijavljuje, da se to sve skupa ne može stići. Za mnoge stvari u hrvatskom društvu, u zakonodavstvu, u životu ja nalazim, za negativne stvari nalazim određeno ne opravdanje nego razumijevanje, bez obzira koliko ono stvarno se treba razumjeti i pravdati. Ali hrvatska država je još uvijek teen age država, to je država koja još nema ni 18 godina svoje punoljetnosti od datuma kad je ona priznata i jednostavno, sjećam se jednog razgovora prije, ne postoji dovoljan broj ljudi da bi svo ono smeće koje se sakupilo desetljećima kao fakti, ali i kako jedan mentalni stav svih nas skupa moglo na neki način obradit i eventualno i procesuirati. Naime, postoji jedan sofizam o zakonima, a zapravo iza toga se krije etika svih nas ponaosob i društva u cjelini, jedan sofizam o zakonima koji govori da zakoni zapravo ne trebaju, jer oni koji ga poštuju na njih se ne odnosi, a oni koji ga ne poštuju ionako su izvan zakona. Međutim upravo se zakoni i donose zato da bi se znalo šta to je, a šta to nije prihvatljivo u jednoj sredini. Puno toga što ima neko utemeljenje u raspravi o onome o čemu Državno odvjetništvo u svom izvješću govori vrijedno je rasprave, bez obzira kako tko pristupa sa svog stajališta, sa stajališta svog interesa ili sa stajališta grupa ljudi koje zastupa. Ali kad se pređe u jedno politikantsko licemjerje onda to počima gubiti ispraznu vrijednost i … [[Govornik se ne razumije.]] kao da se postižu isključivo politički poeni kroz tu stvar i onda se gubi ona glavna misao. Naravno mediji rado pišu o aferama, mediji rado potiču spoznaju o aferama, žele neke slučajeve raščistiti kad su već u spoznaji da ih znaju, kao pozitivna strana medija svakako je prihvatljiva i treba je podržati, ali na određeni način se i stvara jedan osjećaj potrebne krvi, da te krvi bude što više i da i prije nego što je sudski proces završio da znamo kako mislimo da bi trebalo završiti, pa ako ne završi tako onda mislimo da je nešto izopačeno. Ja bih, želeći pohvaliti jedanput suradnju sa Državnim odvjetništvom u pogledu članka 55. upravo onome što je kolegica Ingrid Antičević govorila, to je pitanje rudnog bogatstva koje se bespravno koristi pa tako i bespravne gradnje. Ja bih isto tako apostrofirao potrebu jednog dodatnog daljnjeg rada na problematici pomorskog dobra, Zakona o pomorskom dobru i poimanju pomorskog dobra kao opće svojine da se to razjasni jer u mnogim slučajevima to nije jednostavno riješeno pa koči mogući razvoj. Isto tako uknjižbe svih … [[Govornik se ne razumije.]] RH, odnos vlasništva države i općina jer su tu veliki sporovi je li pripada državi ili pripada općini i tretman, po meni, anonimnih prijava koje izazivaju dosta truda i angažmana ljudi, a zapravo iza toga često puta se kriju i sasvim zlonamjerne i zločeste pobude. Hvala lijepo.
Hvala. Gospodin zastupnik Gordan Maras. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, kolegice i kolege zastupnici, državni odvjetniče. Evo ja bih prvo pohvalio grafičko izdanje ovog izvješća. Zbilja knjiga lijepo izgleda, grafovi su lijepi, statistike su lijepe, boje su pomno birane, pitanje je samo što sa ovim izvješćem, što sa sadržajem kao oni koji će ga čitati, razmatrati dobivamo? Da li ono govori da Državno odvjetništvo radi dobro svoj posao? Da državni odvjetnik i njegov tim ljudi radi ono što svi mi želimo? Da živimo u uređenoj, pravnoj državi i da očekujemo da on neovisno i njegov tim ljudi, postupa protiv svih počinitelja kaznenih djela. Da li se danas u Hrvatskoj sva djela sankcioniraju i da li nažalost što sugerira i ovo izvješće koje je puno statistike o ja bih to tako rekao o djelima koja su pa čak i presude se vidi 72% presuda sa uvjetnim presudama, to su sitna djela. Nažalost krupnih riba u ovom izvješću nema. Kada govorimo o tome da u Hrvatskoj ponekad i netransparentno i nezakonito ponašanje prolazi nekažnjeno možemo analizirati reviziju pretvorbe i privatizacije. Da li ima iti jedno djelo koje je sankcionirano? Da li je pokrenut kazneni progon protiv bilo koga tko je na osnovu izvješća Državne revizije koje je utvrdilo da je veliki dio pretvorbe i privatizacije društvenih poduzeća u Hrvatskoj obavljen na nezakonit i netransparentan način, da li je ijedno djelo sankcionirano? Znači u Hrvatskoj se nezakonito djelovanje, netransparentno isplati. U nekim dijelovima nećete biti kažnjeni i to je ono o čemu želimo govoriti i reći da nismo zadovoljni u tom dijelu kako odvjetništvo odrađuje svoj posao. Ne želim govoriti o, svake godine o izvješćima Državne revizije, odnosno napomenut ću da svake godine Državna revizija daje mnogobrojne propuste u javnoj nabavi, u ministarstvima, da li imamo iti jedno djelo koje je sankcionirano po pitanju javne nabave? Netko će reći prekršaji su to, to nisu djela koja su značajna. Do prije godinu dana su prekršaji išli u zastaru ako ih niste pokrenuli u roku godine dana, ali ajde da vidimo da li je itko kažnjen u ministarstvima, u javnim poduzećima zbog toga što je prekršio Zakon o javnoj nabavi? Pa makar i simbolično, neka se ministar, pomoćnik, državni tajnik žali na zastaru, neka pokrene Državno odvjetništvo postupak i neka se onda ta osoba koja obavlja javni posao žali na zastaru pa neka ga onda Vlada smijeni zbog toga što se pozvao na ono na što se ne bi smio pozvati jer obavlja posao u javnom interesu, ali nema niti jednog djela koji je na taj način uopće pokrenut, a kamoli sankcioniran. Koliko pravovremeno i koliko efikasno radi Državno odvjetništvo već su moji kolege govorili. Nevjerojatno je da predsjednik države prije 4, 5 godina upozorava na jedno kazneno djelo koje se otvara tek ovih dana. Pa kako se onda osjećaju obični građani koji upozoravaju na raznorazne propuste? Kako se osjećaju oni ljudi kojih ima mnogo koji šalju dopise, upozoravaju na propuste, na kriminal, kada vide da ni predsjednik Republike čak ne uspijeva u 5 godina istjerati, što kaže naš narod, mak na konac? Predsjednik države je upozorio da ima nezakonitosti oko kamiona, nabave vojnih kamiona, 5 godina se to kiselilo i evo ga dok nije otišao meštar svih meštara tek onda se počelo nešto dešavati u državnom odvjetništvu. Da, da, meštar svih meštara je otišao i tek se sada stvari neke uspijevaju razotkriti jer očito je bila jedna čvrsta šapa tog meštra na tim predmetima, koja nije dozvoljavala da se stvari izvuku na čistac i na vidjelo dana. Oko "Brodosplita" 2007. pa zar mi moramo sada čitati po novinama poruke ljudi koji su osumnjičeni za kriminal koji šalju jedni drugima, ja bih rekao, ja ne bih rekao, ja ću reći ako me zaštite, zatvorite me da mi nitko ništa ne može. Zbog čega ako je to činjenica da čovjek želi progovoriti, zbog čega Državno odvjetništvo nije već odradilo posao nego mi moramo kroz medije čitati poruke koje on šalje ili odvjetništvu ili onima koji su isto umiješani u kriminal ali su negdje na slobodi. "Maestro" osim jednog čovjeka koji je korumpiran pao jer je zbilja uhvaćen u tome da prima novac za određene informacije, određene poslove, čovjek drugi, isto potpredsjednik fonda je godinu i nešto dana sjedio u zatvoru, čitamo u novinama zbog peke. Pala optužnica, nema optužnice. Godinu i nešto dana je potpredsjednik fonda sjedio u zatvoru zbog toga što je navodno bio osumnjičen da je dobio jednu peku. Sada, postavljam pitanje koliko je taj čovjek ukoliko je zbilja bio nedužan i ukoliko zbilja nije bilo razloga za optužnicu tom čovjeku je uništen život, karijera. On je za cijeli život obilježen. Ili sa druge strane postavljam pitanje, da li je netko tko je moćniji od njega bio, tko je bio sa njim u kontaktu možda isto stopirao stvar? Danas vidimo hapšenje ljudi oko "Podravke", pa nitko me ne može uvjeriti da ministar gospodarstva nije znao ništa o tome. Da je on osoba koja je eskulpirana od bilo kakve odgovornosti. Da HANFA koja je trebala kontrolirati pošto se steklo više od 10% dionica od Podravke u toj transakciji, da HANFA nije ništa znala o tome, da predsjednik uprave HANFA-e ništa nije znao o tome. To mi sve manje-više gospodo i to me zanima da li je Državno odvjetništvo ... razgovore i sa ministrom Polančecom i sa predsjednikom uprave HANFA-e koji je morao provjeriti transakciju stjecanja preko 10% dionica Podravke, da li su obavljeni razgovori i da li su ti ljudi koji su možda imali informacije ranije nisu odreagirali i na neki način nisu spriječili kriminal koji je ovdje očito bio na djelu. Što se tiče korupcijskih djela. Gledam u izvještaju i nažalost Europska unija i Europska komisija u svakom svom izvještaju govori o tome da Hrvatska postiže neki napredak itd., ali uvijek je taj veliki kamen korupcije koji stoji oko vrata i osjeća da se zbilja u Hrvatskoj što se velikih riba ništa ne dešava. I naravno izvještaj govori o tome u prilog, jer vidimo da je samo 2% tih svih korupcijskih djela bilo vezano uz zlouporabe obavljanje državne vlasti. Znači 2% od svih. Pa pretpostavljam da se tu odnosi na svu vlas, znači sva ministarstva, sve državne uprave itd. Pa onda zbilja u Hrvatskoj tih problema gotovo da i nema. 2% možda nije veliki omjer u odnosu na ono što državni aparat predstavlja. Ali ja mislim da ipak tu nema dovoljno volje ni ozbiljnosti da se to napravi. Da se nešto ozbiljnije to napravi. I na kraju, s obzirom da se evo, malo ću se našaliti, slučajno desilo da se prilikom usvajanja, odnosno rasprave o ovom izvješću o najvišem državnom tijelu u Hrvatskom saboru, ova dva dana desilo nekoliko uhićenja i da se stvara dojam, kao evo mi smo ozbiljni, mi ćemo raditi posao kako spada. Slučajno se to poklopilo sa ovim izvješćem u Saboru. ja bih zamolio potpredsjedniče, evo i predsjednika Sabora da 4,5 puta godišnje imamo ovakva izvješća, možda će onda agilnost Državnog odvjetništva biti puno veća. Hvala lijepo.
Hvala. Gospodin zastupnik Josip Leko. Izvolite.
Hvala lijepo gospodine potpredsjedniče Hrvatskog sabora. Poštovani državni odvjetniče, kolegice i kolege zastupnici. Idemo se vratiti na suštinu stvari. Naime, državni odvjetnik u zaključcima pod točkom 4. sasvim ispravno i jasno tvrdi, zadaća Državnog odvjetništva u kaznenim naglašavam predmetima, progon počinitelja kaznenih djela, kada je to na zakonu utemeljeno, te oduzimanje imovinske koristi stečene kaznenim djelima počinitelja. I drugi, odnosno peti i šesti zaključak koji neću pročitati, ali ću samo naglasiti, i zaštita vlasništva imovine Republike Hrvatske. Zašto sam to pročitao? Zato što je to jedina institucija i nema druge u državi za ovu društvenu obvezu. To je jednina institucija, dakle ekskluzivno pravo i obveza institucije da na progon počinitelja kaznenih djela. A zašto je to ekskluzivno? Zato što je to vrlo osjetljivo pitanje za cijelo društvo, za povjerenje za život, za razvitak. Zato je naša politička borba večeras analiziranje izvještaja državnog odvjetnika, nažalost postala politička borba, a ne briga za sigurnost građana, niti sigurnost poslovnog djelovanja u Republici Hrvatskoj. Ako bi prebacili tržište našeg interesa na sigurnost građana, na sigurnost poslovanja u Republici Hrvatskoj, onda bi se morali zapitati kako djeluje pravna država Hrvatska? A pravna država počinje sa djelovanjem Državnog odvjetništva. Mi političari i Hrvatski sabor zaduženi smo donijeti zakone i osigurati materijalna sredstva i inzistirati na klimi da državni odvjetnik može samo na temelju zakona, kako on to kaže ovdje, djelovati prema svima u Republici Hrvatskoj erga omnes. E sada dolazimo na težak teren. O tome bismo zaista trebali čuti i znati i od Državnog odvjetništva ali i iz podataka, da li je u okolnostima u kojima djeluje Hrvatska država moguće očekivati od Državnog odvjetništva da potpuno autonomno, bez osluškivanja politike poduzima radnje na koje je zakonom obvezan? Je li percepcija građana da takvo djelovanje državnog odvjetnika je provedeno i osigurano? Nažalost nije. Percepcija građana je bitno drugačija. Ne govorim da je zato Državno odvjetništvo krivo. Ali ni nama ne može izbjeći iz vida ovdje zastupnicima, kao što neće ni građanima, da je djelovanje državnog odvjetništva pod vladanjem bivšeg primjera bilo nešto drugačije nego što se sada odvija. Je li to slučajnost? Je li to slučajnost ili nije? Je li sasvim slučajan tajming da se sada procesuira Brodosplit? Nama mediji, dakle javnost, pa onda iz vladajućih struktura na izvjestan način sugeriraju da nije slučajnost da se obnavlja provjera postupka za prodaju brodova iz Brodosplita. To stvara jednu sliku na koju mi ne smijemo biti imuni. To je situacija koja zahtjeva da tražimo i od državnog odvjetnika da se očituje, je li to ima veze sa, a sada ću ja to tako reći, pa me ispravite, mislim da je dominacija izvršne vlasti nad Parlamentom sve jača i jača. I nije slučajno da Hrvatskom saboru prolazi baš sve što dolazi od Vlade Republike Hrvatske, a to je bilo i po ubrzanom postupku dok je bio premijer prethodni koji je napustio izvršnu vlast, Vladu, a da nikome čak nije položio nikakav račun ni za svoj mandat niti je obrazložio zašto je otišao. Kad to sve imamo u vidu onda moramo biti u interesu građana sumnjičavi i propitkivati državnog odvjetnika je li u situaciji da može ostvariti zakonom utvrđene zadaće Državnog odvjetništva kako bi na taj način osigurao sigurnost građana i sigurnost gospodarskih subjekata da privređuju bez straha od kaznenih radnji, kaznenih djela ili pritisaka i na taj način povećao sposobnost hrvatskog gospodarstva, hrvatske privrede, hrvatskog društva u cjelini za ulazak u Europsku uniju. Možemo li na taj način pristupiti ovom izvješću? Riječ je o 570 državnih odvjetnika i 85 obrađenih prijava u jednoj godini. To je zaista, jesam li ja dobro razumio? Ne. 85 tisuća sam ja zapisao iz izlaganja uvodnog. ... [[Upadica se ne čuje.]] 200 tisuća. Tim više, tim bolje, tim teže. Dakle, ne možemo govoriti o nekom beznačajnom kriminalitetu u Republici Hrvatskoj ako imamo 200 tisuća prijava. Pa se mi moramo ovdje zapitati šta se događa u društvu, jesmo li mi kao zakonodavci kreatori zakona ili barem glasači zakona, možda je to ispravnije reći, suodgovorni za to stanje. Ako se tome doda a to moramo vidjeti jer je to naša zadaća recimo da nitko nikada nije rekao da je Sunčani Hvar prodat a da nije bilo ni zakona, ni po Zakonu o privatizaciji a niti je bilo Zakona o javno privatnom partnerstvu. On je prodan na način da "kupac" ulaže u ono što kupi. Pa tko tako ne bi kupio za miloga Boga. Ali ne može ostati u društvu koje je organizirano da nema odgovora na to od institucija koje su zadužene. Dakle, ne treba se ljutiti državni odvjetnik, mi pokušavamo samo stvoriti uvjete a uvjeti su tako da kažemo, da tražimo da budemo potpuno neovisan o politici, izvršnoj vlasti. A ako nisu drugi osposobljeni da ovdje iziđe i kaže je gospodo zastupnici i zastupnice ja imam takvu situaciju pa ne mogu odgovoriti na zadaću koju ste mi postavili zakonom i drugim aktima. Mi se ne možemo ovdje zadovoljiti sa stvarnim stanjem pravne države i djelovanja pravne države. U tom smislu ne traži se nikakva odgovornost i ne treba tako ni shvatiti odbijanje prihvaćanja ovog izvješća od strane kluba SDP-a. On naprosto zahtijeva da se odgovori na vrlo važne ekstremne pojave kao što sam sad i ja spomenuo i mnoge moje kolege. Možda za to nije odgovoran državni odvjetnik ili Državno odvjetništvo ali mora se ukazati. Prvi u lancu stvaranja dobre pravne države, djelovanja prava jeste odvjetnik a ne politička tijela i izvršna vlast. Oni mogu stvoriti zakone ali ne mogu pokrenuti ispitivanje politike i političara bez obzira gdje rade, a o tome riječ. O tome je riječ, da li državni odvjetnik ima snagu i je li ometan da procesuira bez obzira kako se zvao i koju funkciju obavljao. Samo je o tome riječ. Ako nema snage onda nema potpunog djelovanja pravne države i na to treba odgovoriti. Hvala lijepo.
Hvala. Gospodin zastupnik Slavko Linić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, državni odvjetniče, kolegice i kolege. Osobno posebnu pažnju u Izvješću posvetio sam Odjeljku 252 - Sprječavanje korupcije. Prema tome, samo prve rečenice iz tog Izvješća gospodina Bajića govore da je raširena percepcija u visokoj korupciji u Republici Hrvatskoj ali po njegovom mišljenju ne samo percepcija nego nažalost i stvarna raširenost korupcije. To je razlog da Državno odvjetništvo mora posebnu pažnju pridati toj vrsti kriminala. Znači, za Državno odvjetništvo je i saznanje o percepciji ali i o raširenosti nešto što znači posebnu aktivnost. Jedna od tih aktivnosti je bilo spriječiti korupciju u vlastitim redovima jer je to najbolje jamstvo prema građanima i prema svima onima koji traže efikasnu borbu protiv korupcije. Iz onoga što stoji u Izvješću možemo zaista reći da je državni odvjetnik dobro organizirao nadzor i sve ostalo da se barem takvi slučajevi ne događaju u Državnom odvjetništvu. Tada idemo u završna razmatranja koja daju ocjenu o stanju u pojedinim područjima kriminaliteta i naravno pod h) je korupcija i ocjena korupcije. E to je ono što nas u Izvješću ne može zadovoljiti iz jednostavnog razloga jer iz tog Izvješća vidite da ona primarna korupcija a to je mito je kvalitetno obrađena, dano je puno pažnje, jednostavno ima i puno uspjeha ali ono daleko teže, daleko opasnije, ono što nanosi štetu i državnom proračunu i imovini Republike Hrvatske a to je u biti kriminal vezan za zloupotrebe ovlasti, zloupotrebe vlasti, posebno državne vlasti. I u tom dijelu evidentno je i iz samog izvješća da se ne može biti zadovoljan, da je premalo predmeta obrađeno, da u toj obradi predmeta Državno odvjetništvo iskazuje nemoć, ocjenjuje da efikasnost u tom dijelu mogu postići samo zajednički sa ostalim službama. I pokušavaju reći da u tom dijelu kompletna organizacija državne hijerarhije nije dovoljno efikasna i nažalost premalo je rezultata. Naravno, nije dovoljna samo ova ocjena. Ako se malo upustimo i u statistiku koja je prisutna u ovom izvješću onda ćemo zaista vidjeti da kad govorimo o tim najtežim vidovima korupcije a to je zloupotreba dužnosti. Imamo samo procesuirano pet osoba plus dva u tijeku i čini mi se svih pet je odbijeno barem tako po statistici neki način i stoji. Znači, ako se vratimo na početak koji govori raširena percepcija, koja govori o tome da je i stvarna korupcija premali broj slučajeva koje bi na neki način trebalo razriješiti probleme štete za Republiku Hrvatsku, štete na imovini koju u biti stvara zloupotreba vlasti. Moram reći da u Saboru itekako znamo se baviti revizijom. Nije čini mi se prošlo niti godinu dana da nismo dobili i okončane izvještaje o reviziji pretvorbe i privatizacije imenima, prezimenima, štetama, promašajima, ja bih rekao zloupotrebama. Sve je to pisalo u izviješću. Prema tome, ja bih rekao dijela državnih vlasti mi smo dobili kvalitetna pisana izvješća, dokumentirano. Ali procesuirano po tim izvješćima nije ništa. Svaku godinu imamo posebna revizijska izvješća o poslovanju i državnih i lokalnih tijela. Također, navedenim ja bih rekao zloupotrebama, prijestupima, čak i kaznenim djelima ali opet procesuiranja nema, opet procesuiranja nema. Ja bih rekao svima nama je danas manje više nakon posljednjih promašaja uprava u pojedinim trgovačkim društvima jasno da najveći problem su javne nabave. U javnim nabavama svako, ali svako izvješće Državne revizije posebno ukazuje promašaje, daje primjere, daje podatke o štetama koje su nastale. Procesuiranja nema. E sad se pitamo koji je to razlog? Gdje je problem u funkcioniranju tih državnih tijela? Što je državna revizija? Gdje je policija? Gdje su istražni organi? Gdje su masu regulatornih tijela koja bi trebali biti prisutni u zaustavljanju svega toga i naravno gdje je na kraju procesuiranje od strane državnog odvjetnika. E to je ono s čime mi ne možemo biti zadovoljni. Neprihvatljivo je da imamo izvješća, da imamo podatke, da samo Državno odvjetništvo je svjesno problema kriminala u dijelu korupcije, a da u biti taj teži vid korupcije koji se ipak da dokazati jer postoje izvješća, jer je to praćenje rada državnih tijela i tijela lokalne samouprave u tom dijelu na žalost nemamo statistiku koja nas može zadovoljiti. A s druge strane u tim konačnim ja bih rekao razmatranjima ovog izvješća nama se ne ukazuje gdje su problemi. Ne možemo biti zadovoljni samo sa činjenicom, da gospodo problem je u tome što državna tijela nisu dobro organizirana u sprječavanju takvih djela. To nas ne zadovoljava. Evidentno je da ako želimo efikasnije borbu protiv korupcije i poimanje tada u Hrvatskoj i od strane građana i Europe da se tijela koja su nadležna za to samostalno bore, da nema utjecaja na njih, da nema političkog pritiska na njih da bi se takav utisak stvorio jednostavno rezultati u ovom izvješću moraju biti drukčiji, statistike u ovom izvješću moraju biti drukčiji. Ja ću uzeti samo jedan primjer – brodogradnju. Europa je ukazala na problem u "Brodosplitu". Čak mi se čini u onim prvim trenucima državni odvjetnik je bez suradnje policije bio prisiljen potegnuti nekakve korake da bi se došlo do optužnog prijedloga ili pokretanja postupka, jer policija nije htjela surađivati. Zna se i koja. Ali što je nadalje bitno? Ljudi koji je u brodogradilištu upozoravao da se zaista radi o koruptivnim djelima, da se zaista novac prebacuje van su također došli pod kaznenu prijavu, jer su bili bivši članovi uprave i krivi su za gubitke u "Brodosplitu". Ali što je interesantno? Gubici u brodogradnji su i prije dvije tisućite i poslije dvije tisućite i do danas 2009. Ali zamislite, ni jedna uprava brodogradilišta nije pod kaznenom istragom osim onih u "Brodosplitu" koji su trebali vjerojatno svjedočiti. Što to znači državni odvjetniče? Kakvi su to pristupi progonu ljudi koji su evidentno, vjerojatno i krivi za negativne rezultate i trebaju odgovarati ali zašto samo u "Brodosplitu". Gdje su ostala brodogradilišta? Gdje je period prije tih? Gdje je period poslije tih? To je ono što svih nas zabrinjava što se to događa, da li se pogoduje onima koji se bave korupcijom pa se njihove svjedoke umanji njihova vrijednost itd. A u isto vrijeme kako objasniti radnicima za sve gubitke kad nitko nije kriv u tim brodogradilištima, ali baš nitko, ni uprave, ni Vlada. To su odgovori koje mi moramo vidjeti i u ovom izvješću ali ih ne vidimo. I to je razlog zašto ovo izvješće ja osobno neću prihvatiti.
Hvala. Gospodin zastupnik Marin Jurjević. Izvolite.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, državni odvjetniče, kolegice i kolege. Dosta mojih prethodnika spomenulo je aferu "Brodosplit" i evo ona se ovih dana ponovo aktualizira i svi oni koji su igrali na te maratonske duge staze zaborava izgleda da ipak neće biti u pravu. Evo čuju se i sa najviših mjesta u izvršnoj vlasti zahtjevi da se ponovo provedu istražne radnje tamo gdje se sumnja da one nisu bile izvedene na pravi način, a pošto sam ja prije dosta godina u ovome Saboru počeo govoriti o toj aferi i pitati tadašnjeg prvog ministra premijera Sanadera da mi odgovori na neka pitanja u vezi sumnji da se radi o kriminalnim i protuzakonitim radnjama, a zauzvrat dobivao često objede, napade, pa ja bih rekao neprimjerenim jezikom koji sam ja u Saboru i njemu rekao da je to jezik ulice, a ne jezik ove dvorane. Ali bila su takva vremena da kad saborski zastupnik pita za ono za što se moli građane da prijavljuju ako imaju neke indicije, onda dobije to šta dobije, pa između ostaloga i kaznenu prijavu za uznemiravanje javnosti, jer su u Hrvatskoj radnici, ronioci, biciklisti, domaćice, penzioneri, pioniri, ne znam tko bili jako uznemireni što sam ja pitao za škvere. Zamislite. Državno odvjetništvo je to odbacilo i moram priznati da je Državno odvjetništvo u tom trenutku pokazalo ipak na jedan implicitan način, indirektan način pokazalo kako ne funkcionira jedan dio sustava koji je veoma važan, a to je policija. Ja ovdje ponavljam po ne znam koji put radilo se o policijskoj upravi Splitsko-dalmatinske županije koja je trebala provoditi istragu, a po svemu onome kako bi ja to zaključio opstruirala je tu istragu, jer je tijekom istrage izašla u javnost sa tvrdnjom da nema nikakvih kaznenih, protuzakonitih i sličnih djela, iako je vrlo neobično, neprofesionalno i u sukobu sa zdravom pameću da istupite u javnost i to čak i preko glasnogovornika tvrdeći da nema ništa, a istraga traje i oni je provode koji to tvrde. Dakle, vidite prije nego što je završila istraga vi još tvrdite kakvi će biti rezultati istrage. Tada je Državno odvjetništvo čini mi se po prvi put u Hrvatskoj napravilo presedan i ono je dakle, ustvari napravilo radnje koje su dovele do optužnog prijedloga itd., i to je išlo u pravosudnu proceduru, prema sudu je li. Po meni je već to bila potvrda da nešto nije u redu sa policijom u našoj županiji i očekivali smo kad se promijenio ministar unutarnjih poslova da će neki ljudi snositi konsekvence i za nikad završenu istragu, a da ne govorim o ovim stvarima koje sam ja spomenuo. To se nije desilo. U međuvremenu naše spoznaje koje smo imali na ove i one načine se ovih dana potvrđuju i ministar Karamarko kaže da, gospodin Maček koji je bio jedan i jest jedan od, koji je u tim procesima, nije se, presuda nije nikakva donesena pa ne možemo govoriti, ali je osumnjičen dakle za radnje protuzakonite ili jedan od glavnih sumnjivaca da je učestvovao u tim protuzakonitim radnjama, da je nudio sada ispada, i to potvrđuje ministar da je nudio da bude ili suradnik ili zaštićeni svjedok, pokajnik, ali se ministar gle čuda, aktualni ministar ne može sjetiti. To je bilo prije tri godine kad je on bio na čelu SOA-e. Ne može se sjetiti što je od toga on nudio. On nema pravo da se ne sjeti. A valjda ta funkcija iziskuje da imate neke zabilješke, da radite svoj posao. Kako može kazati da se ne sjeća? Ili time se ponovo nešto muti, kuva, prikriva ili se radi o nečem još gorem. Dakle, pitanje koje konsekventno proizlazi iz ovoga je tko je to onemogućio, upozorio ili savjetovao gospodina Mačeka da ne bude niti suradnik, niti zaštićeni svjedok jer mu se neće ništa desiti. On je tražio dakle zauzvrat da ne ide u pritvor, koliko je objavljeno itd. Inače naša policija nije blokirala ni imovinu i tome slično. To se mora odgovoriti hrvatskoj javnosti. Ja znam da nas ne prisiljava hrvatska javnost toliko koliko smo brzi. Brzina je upitna stvar. Dakle ali koliko smo voljni da odgovorimo na ta pitanja zbog pritisaka koji na žalost dolaze izvana, jer pritisci iznutra se ignoriraju, pa dolazili od saborskih zastupnika ili ne znam koga. Dakle, Europska Komisija u prigovorima uvijek na prvo mjesto stavlja korupciju, nefunkcioniranje pravosuđa, a onda kao paradigmatični primjer navodi primjer splitskog škvera. Ne zato šta je to najveći novac koji je eventualno pokraden u Hrvatskoj, nego šta je to paradigmatična situacija, ogledni primjer, obrazac kako se to kod nas razvilo, u sprezi sa politikom. Gospodo mi političari se od toga ne možemo oprati, ali Boga mi nismo svi jednako krivi. Ovdje se nije htjela prihvatiti niti politička odgovornost, a negmoli neka teža odgovornost. U cijeloj ovoj priči dakle istina je da je i taj proces akceleriran zahvaljujući odvjetništvu i to ne treba umanjiti. Postoji ova druga strana o kojoj je govorio moj kolega Linić, miris da se pokušala uspostaviti ekvidistanca u odnosu na tobožnje zbiljske ili izmišljene ili prividne, nije bitno, političke opcije, iza kojih je tobože se stajalo u nekim upravama pa onda došlo i do procesa koji su prema bivšim upravama išli, zbog štete iz poslovanja i tome slično, ali se to primijenilo samo na splitski škver. Ja sam se javio prije svega ovdje zbog toga što sam bio onaj koji je postavljao ova pitanja. Uvjeravam vas dok budem u Saboru neću prestati inzistirati da se odgovori na to pitanje i od sadašnjeg ministra koji je svoj jučerašnji nastup od ministra unutarnjih poslova, po meni vrlo neprofesionalno objasnio što se desilo oko sada slučaja Maček da tako kažem. Mi to moramo znati. Mi to moramo znati jer ćemo onda dobiti odgovore i na pitanja tko je sve upleten u to. Nema tu nesjećanja, ako se ja sjećam svega, a onda onaj tko se profesionalno bavi time itekako mora, ne samo se sjećati, nego imati dokumentirano svaku minutu kad se razgovaralo o tome. Ako nama ne funkcionira policija, u jednoj županiji, inače da bude jasno uvijek se radi o grupi ljudi da se ne bi generaliziralo, onda mi nećemo riješiti niti moći riješiti puno od onoga što želimo jer u njihovim rukama su još veliki mehanizmi od kojih ovise rezultati svega onoga što su naši napori to da se iskorijeni korupcija i zbog toga mislim da su tamo nužni neki potezi.
Hvala. Gospodin zastupnik Frano Matušić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Pa ja ću u prvom dijelu svog izlaganja govoriti o dijelu izvješća Državnog odvjetništva koje se tiče ratnih zločina i to onih ratnih zločina koji su ovdje u ovom izvješću nažalost vrlo šturo dotaknuti i rekao bih jednim kratkim pasusom samo objašnjeni, a tiču se ratnih zločina počinjenih u tijeku 2. svjetskog rata. Na današnji dan hrvatski jug, Dubrovnik se prisjeća stravičnog zločina koje su počinile komunističke horde na otoku Daksi. Gotovo 50-ak hrvatskih intelektualaca, među njima fratara i svećenika hrvatske inteligencije iz Dubrovnika je pogubljeno u jednoj noći, dakle prije 64 godine. Pogubljeno samo zato što su bili hrvatski domoljubi. Taj zločin su napravile komunističke, partizanske vlasti koje nisu sasvim sigurno bile antifašisti kako danas neki od njihovih sljedbenika pokušavaju ih prikazati. Zašto nisu bili antifašisti? Zato jer su upravo ubili antifašiste, jer upravo iz tog dubrovačkog primjera se vidi da su partizanski komunisti, jedan dio njih naravno ne svi, ali jedan dobar dio njih, naročito onaj zapovjedni dio, da im nije bilo stalo zapravo do antifašizma već isključivo do toga da preuzmu vlast i da eliminiraju sve one koji bi bili protivnici diktature komunizma. Jer među ubijenima su bili i osobe koje su bile zatočene upravo od strane fašističke Italije, od tih snaga, su bili zatočeni u Kazamatu na Prevlaci. Tamo je bio jedan zatvor gdje su fašisti zatvarali antifašiste i među tim antifašistima je bilo 3 osoba koje su kasnije komunisti ubili na otoku Daksi. Dakle, ti antifašisti, istinski antifašisti koji su bili zatvoreni na Prevlaci su naravno nakon pada fašističke Italije krajem '43. godine bili oslobođeni i nastavili su se boriti za ideju Hrvatske, ali su ih partizanski komunisti pogubili bez suda i bez ikakve krivice na otočiću Daksi i danas se Dubrovnik i hrvatski jug prisjeća tog zločina. Danas i biskupska konferencija i hrvatski biskupi su na otočiću Daksa. Zašto to govorim? Zato što postoje dokumenti koji jasno i zorno prikazuju koji su krivci za taj zločin i mislim da bi bilo dobro, nadam se da će ova rečenica koja glasi: "Da će se počinitelji istraživanja u tijeku 2009. godine, da će istraga biti završena i da će se oni koji su počinili ove zločine i neposredni naredbodavci trebali bi biti poznati javnosti." Pa ja ću reći da iz jednog dokumenta kojeg je potpisao Ante Jurjević Baja je vrlo jasno o kakvoj zločinačkoj, komunističkoj organizaciji je riječ. Jer u tom dokumentu, na kraju tog dokumenta kad se govori tko je sve uhvaćen u Dubrovniku i što sve treba biti s njima stoji rečenica i to je dokument, povijesni dokument koji postoji u arhivima, "Bilo kako bilo, ubiti ih se mora." Je li Hrvatska država danas 60 i nešto godina nakon 2. svjetskog rata spremna na sankcioniranje tih komunističkih zločina? To je pitanje koje treba postaviti jasno i glasno. Danas se pokušava komunističke zločine na neki način relativizirati i opravdavati. Svaki zločin, posebice ratni zločin je zločin. I nema opravdanja, nema opravdanja. Ono što je napravila Europa mi još dan danas u Hrvatskoj nismo spremni napraviti. Vijeće Europe je u svojim dokumentima jasno naznačilo da su totalitarni, diktatorski, zločinački režimi fašizam, nacizam i komunizam. Europski parlament prije par mjeseci, točnije u travnju ove godine, također donosi deklaraciju i rezoluciju o danu sjećanja na sve žrtve totalitarnih zločinačkih režima fašizma, komunizma i nacizma. Mi danas u Hrvatskoj, očigledno prema napisima i prema izjavama nekih koji sudjeluju u političkom životu Hrvatske, nismo spremni osuditi sve zločine jednako. Nismo spremni pomiriti se sa činjenicama i nismo spremni odati pijetet žrtvama, pogotovo nevinim žrtvama. To je nešto što je nedopustivo ako želimo u Europu, a želimo. Svi želimo europske standarde onda i u Hrvatskoj ti europski standardi moraju biti jasni i sve političke snage koje se proklamiraju proeuropskim snagama moraju zastupati jednako te stavove. Osim ako nemamo figu u džepu i mislimo da će se komunizam vratiti kao što to neki priželjkuju. Na otočiću Daksi je ubijen i pater Perica, dakle jedan fratar, poznatiji hrvatskoj javnosti kao autor himne usuđujem se reći Rajska djevo kraljice Hrvata. I on je vjerojatno ubijen i zbog te himne i zbog toga što je napisao himnu Rajska djevo kraljice Hrvata. Isto tako par dana prije toga je na Orsuli su pobijeni mnogi intelektualci, Hrvati, domoljubi i to je doista zločin za svaku osudu, ali gospodine državni odvjetniče ja mislim da postoji dovoljno dokumenata koji ukazuju koje su snage točno izvršile naredbu i tko je naredbodavac tog zločina na Daksi. Da ne spominjem daljnje zločine na Bleiburgu i poslije Bleiburga itd. i brojne zločine po brojnim jamama i na brojnim stratištima u Hrvatskoj i u Bosni i Hercegovini i u Sloveniji gdje su stradavali Hrvati. Dakle, u križnom putu ne želim posebno sad govoriti o ovome već je bilo puno govora, ali danas sam ponukan i možda malo emotivno zvuči ovo što govorim upravo na današnji dan se dubrovački puk prisjeća toga stravičnog zločina koji nije doživio osudu u vrijeme komunizma koji je bio tabu tema u vrijeme komunizma o kojem se nije smjelo govoriti. I žalosno je dan danas ne znamo imena onih koji su direktni naredbodavci, a ljudi iz Dubrovnika su ih znali. Znali su se sklanjati od njih, znali su šaptom govoriti evo jednog od zločinaca s ... I to je zločin koji nikada nije osuđen u vrijeme komunističke diktature u Hrvatskoj, nikada. Niti je o njemu bilo moguće govoriti. Danas je moguće govoriti, danas ćemo glasno i jasno govoriti i o dokumentima i o ljudima. I ovaj primjer gdje su komunistički zločinci ubili antifašiste jasno govori da ti isti koji se žele sakriti pod krinkom antifašizma nisu bili antifašisti, nego su bili zločinci diktatori. To jasno govorim. Što se tiče drugih tema koje su vezne uz rad Državnog odvjetništva, ja se slažem sa kolegama iz SDP-a, da treba ispitati sve što se tiče brodogradnje. Potpuno se slažem. Sve navode, sve sumnje. Ali nemojmo kao što je malo prije kolegica Ingrid Antičević govorila, nemojmo nekoga osuđivati prije nego što mu se to stvarno dokaže na sudu. Jer možemo onda o mnogima pričati da su kriminalci da su lopovi, da su korumpirani itd. možemo. Ali ispitajmo onda osim Brodosplita, ispitajmo i Viktor Lenac, ispitajmo. Je li postojala i tu možda zloupotreba ovlasti po pitanju Viktora Lenca, kada su se davali brojni milijuni, stotine milijuna kuna se davalo iz državnog proračuna za Viktor Lenac. Je li tu došlo do zloupotrabe položaja? Danas je aktualni HAC recimo, nabavka vozila itd. od 2001. godine HAC nabavlja vozila na način na koji to radi današnja uprava, od 2001. godine. ARZ jednako u svojim ugovorima od 2001. godine je nabavljao automobile za upravu HAC-a, i ne samo za upravu HAC-a, ARZ, što se može provjeriti. Dakle, provjerimo sve navode, provjerimo sve sumnje, provjerimo sve dvojbe. Da kada državno odvjetništvo bude to mjesto gdje će se ti navodi, te sumnje, te dvojbe provjeravati i nitko nemati ništa protiv toga. Ali nemojmo govoriti o tome da je kriminalac, prije nego što se to stvarno pravomoćno i dokaže, kao to je prokušano u slučaju Kamioni itd. Pustimo neka sud radi svoj posao. Državno odvjetništvo radi svoj posao, pustimo sud da radi svoj posao i pričekajmo konačne odluke. Djeluje već političkih odluka o stavljanju i strpavanju nekih bivših ministra u zatvor, pa su oni oslobođeni. Danas nitko o njima ne govori ništa.
Dobro. Dva ispravka. Jedna replika. Prvo gospodin zastupnik Marin Jurjević.
Pošto je kolega Matušić nazvao Komunističku partiju iz perioda 2. svjetskog rata zločinačkom organizacijom. Ja pobijam njegov navod da je Franjo Tuđman bio član zločinačke organizacije, zato što je bio član Komunističke partije za vrijeme 2. svjetskog rata. I što je bio njezin visoki oficir, tadašnji i što je bio partizanski politički komesar. Inače se suditi može samo živima, o mrtvima će suditi povijest i Frano Matušić ako postane povjesničar.
Nije točno kolega Jurjević. Ja sam vrlo pažljivo slušao raspravu. Nije kolega Matušić nazvao Komunističku partiju Jugoslavije zločincem. On je govorio o zločinima točno određenom krugu koji se odnosi na zločine u Daksi. Dakle, nemojte generalizirati, što je netočno. Drugi ispravak gospodin zastupnik Slavko Linić.
Kolega Matušić je rekao da bi trebalo istražiti Viktor Lenac i još neki. Ispravljam Državno odvjetništvo je istražilo temeljem naloga našeg saborskog povjerenstva sve što se tiče Vitor Lenca i dalo odgovore. Drugo je što je gospodin gluh pa politički onda govori ono što on želi čuti. Isto je to pitanje hotela u Dubrovniku. To su radnje koje su završene. I Državno odvjetništvo je završilo te postupke. A to zna i evo. To su činjenice. A drugo je što ti uporno kao saborski zastupnik politički blatiš i pljuješ. To je pravo. Ne opterećujem se ja kao saborski zastupnik. Napadaš ti privrednike i napadaš zaposlene u tim firmama.
Gospodine Liniću ovo nije ispravak netočnog navoda.
Ja sam vrlo jasno rekao ispravljam navod u kojem je on rekao da treba istražiti. Ja mu velim da je obavljena istraga i da on to zna.
Onda to nije ispravak netočnog navoda, nego ispravak netočne teze. Ako je kolega Matušić rekao da treba nešto istražiti oko Viktora Lenca, onda vi kažete istraženo je.
Ne može se dva puta istražiti.
Ne može se. ... [[Upadica se ne razumije.]]
Pa dobro možete i deset puta. ... [[Govornik nije uključen.]]
Kolega Linić, molim vas. ... [[Govornici govore u isti glas, ne razumije se.]] Replika gospodin zastupnik Boro Grubišić.
Gospodine potpredsjedniče. Poštovani kolega Matušić. Kao rijetko kada jako se slažem s vašom raspravom u onom prvom dijelu kada ste govorili o zločinima iz mržnje, da kažem iz mržnje prema Hrvatima i prema hrvatskom narodu koji su izvršeni na otočiću ili otoku Daksi. Međutim pri tome moram spomenuti i malo bližu povijest. Naime, moram izreći gospodinu Mladenu Bajiću da je u Slavonskom Brodu prilikom Domovinskog, oslobodilačkog i obrambenog rata od bombardiranja iz tzv. Republike Srpske iz '92. godine u 6 mjeseci, poginulo 500 civila i 28 djece do 14 godina. Dakle, jedan cijeli razred. Nikada nisam čuo da je poznati ili nepoznati počinitelj na osnovu ovih podataka optužen ili tražen za ova zlodjela i za ove zločine koji su učinjeni civilima u Slavonskom Brodu a posebice za smrt 28 djece.
Gospodin zastupnik Frano Matušić odgovor na repliku.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Ja se slažem kolega s vama da je vrlo malo zapravo optuženih i za ove posljednje zločine u Domovinskom ratu u srpsko-crnogorskoj agresiji na Hrvatsku. Ja neću se služiti rječnikom pojedinaca koji danas pokušavaju govoriti o građanskom ratu. To je tema o kojoj bi Hrvatski sabor svakako trebao progovoriti ali riječ je o srpsko-crnogorskoj agresiji na Hrvatsku. To isto što je osjetio Osijek osjetio je i hrvatski jug i onda se postavlja pitanje kad hrvatski povjesničari govore da je tu riječ o građanskom ratu, koji je to građanski rat, s kojim to građanima je ratovao hrvatski jug, s čijim građanima. Dakle, nedvojbeno je da je bila riječ o agresiji i nedvojbeno je da je vrlo malo ljudi optuženo. Postoje podignute brojne optužnice, postoje brojni dokazi i živih svjedoka i onih koji su bili zatvarani u logorima i u Crnoj Gori i po Srbiji itd., i postoje brojne prijave. I ja se nadam da će one u konačnici rezultirati jer ratni zločin ne zastarijeva, da će u konačnici rezultirati i uhićenjem dotičnih osoba ali činjenica je da je do danas vrlo malo ljudi zapravo došlo pred sud i odgovaralo za zločin. Ja osobno mislim da svi oni koji su bili za onim potezačem na topovima ili na minobacačima i oko Vukovara i oko Osijeka, i svih drugih hrvatskih gradova i oko Dubrovnika, na tim područjima da su odgovorni, na njih se ne može primijeniti oprost jer su oni direktno bacali granate na ljude i tako poubijali i civile naravno i branitelje itd. Dakle, oni su direktno odgovorni i takvih je puno nažalost. Ja se bojim da nećemo svi vjerojatno odgovarati ali nadam se da će većina ipak, pogotovo oni koji su izdavali naredbe doći pred sud.
Gospođa zastupnica Nada Čavlović-Smiljanec. Izvolite.
Hvala lijepo. Gospodine potpredsjedniče, državni odvjetniče, kolegice i kolege zastupnici. Danas raspravljamo o radu jedne od najvažnijih institucija pravne države, o radu Državnog odvjetništva za 2008. godinu. Obveza Državnog odvjetništva je da sukladno zakonu progoni počinitelje kaznenih djela te da zastupa interese Republike Hrvatske. Taj odgovoran posao Državno odvjetništvo trebalo bi obavljati neovisno od Vlade, od Sabora, neovisno od politike. Postavlja se pitanje da li je to baš tako, da li je Državno odvjetništvo zaista neovisno. Ja tvrdim da nije. Kod podataka o korupcijskim kaznenim djelima vidimo da su kazneni podaci vrlo skromni a korupcija je jedan od najvećih problema hrvatskoga društva. Možemo slobodno reći da je korupcija rak rana našeg društva. Navodi se da je ured odnosno USKOK tijekom 2007. godine nakon dugog i složenog provođenja izvida započeo nekoliko kaznenih postupaka za korupcijska kaznena djela koja su izazvala i veliki interes javnosti. Vidimo iz izvješća da su postupci krajem 2008. godine bili još u tijeku. Neki su tijekom ove godine i dovršeni. Riječ je o ... [[Govornica se ne razumije.]] u Hrvatskom fondu za privatizaciji, o akciji "Indeks" i drugo. I opet su odgovarali niže rangirani državni službenici a oni koji su sjedili u nadzornim odborima a to su mahom ministri nisu odgovarali ni za što, pa se onda postavlja pitanje zbog čega oni uopće sjede u tim nadzornim odborima, šta to oni uopće nadziru ako ni za što ne odgovaraju. Odgovornosti za ministre nema. Postavlja se pitanje šta je sa onim oblicima korupcije na višim razinama u centrima moći, a poznato je gdje se nalaze ti centri moći i da li bi se uopće išta poduzimalo i događalo oko bivšeg ministra Berislava Rončevića u vezi afere "kamioni" da danas ovdje u Saboru ne raspravljao o Izvješću o radu odvjetništava za 2008. godinu, odnosno da nije otišao onaj koji ga je štitio a to je bivši premijer. Pa eto tako se državni odvjetnik može opravdati da su došle na red i krupne ribe, doduše sa zakašnjenjem od svega četiri godine. A predsjednik države pet godina govori kako je prilikom kupnje kamiona oštećen državni proračun za oko 10 milijuna kuna, međutim predsjednika države očito se nije slušalo. Formiralo se i saborsko povjerenstvo ali na sve moguće načine ta afera se ipak pokušavala zataškati. Cijelo vrijeme Državno odvjetništvo ne poduzima ništa. Sada odjednom postoje elementi kaznenog djela i čeka se podizanje optužnice. Postavlja se nadalje pitanje što je sa aferom "Brodosplit". Kolege danas ovdje iz SDP-a govorili su o tome. Čujemo ovih dana da se ta tema opet aktualizira a nestalo je oko 5 milijuna dolara. Imali smo ministra koji je također sjedio u nadzornom odboru tog poduzeća i koji uopće ni za što nije odgovarao. Zašto taj ministar nije bio upitan ili pozvan na razgovor kako je odradio svoju funkciju predsjednika nadzornog odbora tog poduzeća. Nabrojala sam samo neke afere od mnogih koje itekako interesiraju hrvatsku javnost i građani očekuju da će svaki počinitelj kaznenog djela ili bar veći broj počinitelja kaznenih djela biti procesuirani. Samo tako Državno odvjetništvo može dobiti povjerenje građana naše zemlje a to je suština funkcije Državnog odvjetništva. U nastavku bih željela nešto reći o kaznenim djelima iz sfere gospodarskog kriminaliteta. Vidimo iz izvješća da su uglavnom ta kaznena djela u odnosu na prethodna razdoblja u porastu a naročito se to događa kod kaznenih djela protiv sigurnosti platnog prometa i poslovanja koja su povećana za oko 20%. U pogledu rada na suzbijanju gospodarskog kriminaliteta znakoviti su podaci o prijavama i procesuiranju kaznenih djela zlouporabe ovlasti u gospodarskom poslovanju. To je kazneno djelo iznimno bitno jer se njime pričinjava velika šteta državnom proračunu i isto tako i državnoj imovini i to u velikim iznosima. I što je posebno zabrinjavajuće u usporedbi sa prethodnim razdobljima dolazi do velike negativne selekcije prijava zbog teškoća u dokazivanju tih kaznenih djela. Tako u izvješću navodi državni odvjetnik te dodaje da je nužna izmjena zakona radi prilagođavanja opisa ovih djela gospodarskim prilikama u našoj zemlji. Navodi kako su nužne izmjene Kaznenog zakona, naročito što se tiče kaznenog djela utaje poreza. Onda se postavlja pitanje zašto te izmjene Kaznenog zakona već nisu učinjene. Riječ je o kaznenim djelima gdje kako sam već rekla nanosi se velika šteta državnom proračunu i državnoj imovini. I zaključno, državni odvjetnik i Državno odvjetništvo trebalo bi institucija od najvećeg povjerenja građana Republike Hrvatske ali zbog brojnih neriješenih afera to svakako nije. Hvala lijepo.
Hvala. Gospodin zastupnik Ranko Ostojić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, štovane kolegice i kolege zastupnice i zastupnici, štovani glavni državni odvjetniče. Ja ću upravo sudjelujući u ovoj raspravi malo prijašnju diskusiju kolege Matušića iskoristiti kao ilustraciju zapravo u korištenju dvostrukih kriterija, odnosno načina kako s jedne strane pozivamo da sačekamo sud da on bude taj koji će pravomoćnom presudom utvrditi i reći da je netko kriv, a par minuta prije toga smo zapravo vrlo decidirano ovdje slušali tko je zločinac, tko je šta napravio, tko je koga ubio, da se znaju imena i dobili smo zapravo jednu ocjenu u kojoj ste vi zapravo ako ja to sad mogu primijeniti na ovaj današnji slučaj zapravo savršeno prikazali kako funkcionira, odnosno ne funkcionira onaj tko je tu trebao napraviti posao. Ovakvu kritiku nerada policije u Dubrovniku ja zaista nisam očekivao znači sa strane čovjeka koji sjedi na strani, znači HDZ-a odnosno vladajuće stranke. Jer slušajući upravo Izvješće glavnog državnog odvjetnika ja sam shvatio osnovnu poruku, a to je neka svatko radi svoj posao. Ja bih podsjetio na operaciju "Fenix" a da smo u prilici da možemo čuti gospodina ministra unutarnjih poslova vjerojatno bi mogli čuti i o toj operaciji za koju ja znam od 2000. godine da li se odvija, točno koliko slučajeva je riješeno, koliko je kaznenih prijava podneseno i uloga glavnog državnog odvjetnika je da progoni one za koje je podnesena kaznena prijava. Želim poentirati u ovoj prilici, ovoj raspravi neka svatko radi svoj posao. To je po meni vrlo bitna stvar. Očekivati od toga da gospodin Bajić kao glavni državni odvjetnik ili državni odvjetnici njih 600 koliko ih ima provjeravaju svaku sumnju kako mi to želimo reći, odnosno šta god nekome padne na pamet. Naš zakon je vrlo jednostavno definirao, a to je podnese se kaznena prijava, onda je njihov posao dalje da utvrde je li to po službenoj dužnosti kazneno djelo ili nije i da rade po tom postupku i privatno jednako tako i po službenoj dužnosti. Imate prigodu nastaviti te procese. Malo prije smo slušali kolegicu koja je ovdje sipala optužbe, a ja želim znati je li podnesena kaznena prijava ili nije. To se lijepo uredno potpiše, stavi se svoje ime i prezime ispod i onda kažeš imam ta i ta saznanja. Upravo kod nas i je problem po meni ono što i opterećuje Državno odvjetništvo, a to je da se kod nas može baratati anonimkama kako te god volja. Ti možeš protiv bilo koga napisati anonimnu kaznenu prijavu i doći do situacije da budeš provjeravan makar bio i saborski zastupnik, a da iza toga ne stoji ime i prezime. U nekim drugim državama nije tako. Neka svak stane iza onoga što smatra da je kazneno djelo, jer zapravo upravo ti događaji na ... [[Govornik se ne razumije.]] njih se može koristiti u političke svrhe zato što taj problem nije završen i uvijek ih se može izvlačiti, i uvijek se može tvrditi da postoje nekakvi imaginarni čak optuživati ljude jesu li bili antifašisti ili nisu zato što taj slučaj nije završen. I to je ono što je pogrešno u ovoj državi, a to je nek' se izvoli podnijeti kaznena prijava, nek' se progoni onoga tko je počinitelj, ne zastarijeva zločin. A ne ovako stalnim otvaranjem i postojanjem tih slučajeva možemo ih koristiti kad nas je god volja kad nam to odgovara, a opet ponavljam u drugim prilikama tražimo da se čeka sudski pravorijek. Ono što je također po meni vrlo bitno i što sam ja zapravo uspio shvatiti iz izvješća ne razlikujući se zapravo od ljudi iz kluba SDP-a u smislu da dojam u javnosti koji se stiče, a to je da se ne rješavaju određena najvažnija kaznena djela ono što dira osjećaje u javnosti građana, to je ono što muči itd. Tu mislim da nastaje osnovna stvar koju ne primjećujemo. To je ovih 2700 požurnica. To je nešto što je za mene zabrinjavajuće također u ovome izvješću. Jer zapravo se unutar toga sigurno krije zapravo najvažniji dio onih predmeta koji jesu od interesa čija imena znamo kao u krajnjem slučaju dnevno traže odgovor. Ono što je također po meni bitno mi danas ovdje ponovo nemamo, odnosno nećemo ga sigurno do kraja godine ni dobiti radi toga što su neki drugi puno pametniji pa umjesto da kao državni odvjetnik dođu ovdje i sjednu i podnose svoje izvješće o radu i da kažu sve što se događa iako im je zakonom propisano to ne rade. Zato mi nemamo izvješća ministra unutarnjih poslova koje je Zakonom o policiji definirano da najmanje jedan put godišnje mora podnositi izvješće o svome radu Hrvatskome saboru. Toga sigurno neće biti na dnevnom redu i to je ono što stvara problem gdje bi onda mogli vidjeti tko eventualni nije odradio nešto. Također, ja mislim da je pitanje alata u rukama državnog odvjetnika također nešto što je danas spomenuto koliko god to USKOK-u počinje funkcionirati i ono što je ovaj Hrvatski sabor dijelom, znači usvojio i počelo se raditi u USKOK-u. Vjerojatno će kasnije biti ta koordinacija puno bolja i Državno odvjetništvo bi trebalo napraviti daleko bolje zahvate. Mene interesira hoćemo li mi napokon omogućiti zaštitu ne državnom odvjetniku i njihovom postupanju, nego hoćemo li napokon uvesti ometanje pravde kao kazneno djelo, onda bi zapravo ova situacija sa opstruiranjem, sa situacijom da eventualno politika stavlja šapu, da se netko javlja, da telefonira, da intervenira ili da netko ne odradi posao mrtav hlad bila situacija koja bi bila apsolutno pravo ometanje pravde. Jer ja ne mogu slušati zapravo varijantu u kojoj glavni državni odvjetnik od kojega su naša najveća očekivanja da riješi sve najvažnije slučajeve u situaciji da kaže ja sam nemoćan, ja mogu poslati požurnicu. To se ne može dogoditi. To je ono što mislim da bi trebao biti jedan od osnovnih alata sa kojim bi trebali pomoći u zajedničkom interesu, a to je da napokon postigne se ona situacija, a to je da građani imaju povjerenja i u instituciju glavnog državnog odvjetnika, a ne da se ima ovakav osjećaj zapravo da politika rukovodi i daje plaće da se nešto napravi ili da se ne napravi. Ja ću završiti još na kraju možda sa ovim primjerom koji je stalno spominjan a to je "Brodosplit" koji je savršen, točan, a to je da je glavni državni odvjetnik morao posegnuti za situacijom radi neposlušne policije, radi njihovog odbijanja da podnesu kaznenu prijavu morao posegnuti za potezima, a to je da sam mora ulaziti u takav postupak. I u tim uvjetima to se tako ne može raditi. Neki su tamo i tu je zastupnik Jurjević bio u pravu nagrađeni za neposlušnost, otišli na bolja radna mjesta iz policije, dobili bolje pozicije i danas sigurno da uživaju blagodati onoga šta nisu zapravo napravili, odradili u toj aferi. To je ono što je također sporno. Ja ću završiti sa rečenicom, a to je oko karika u lancu, a to znači radio sam taj posao. Sto puta vam se može prigovoriti jeste li vi u to doba mogli učiniti tako, tako i tako. Ali ću vam reći jednu bitnu stvar, a to je da dok god svi sustavi, odnosno svi dijelovi represivnog sustava, mi imamo 80 agencija koje se mogu nazivati represivne, ne budu podnosile kaznene prijave stavi iza onoga, do tada ćemo bit u ovoj situaciji, a to je da je požurnica nešto s čime državni odvjetnik u ovakvim slučajevima mora sebe spašavati. Hvala.
Hvala. Tri replike. Prvi gospodin zastupnik Frane Matušić.
Zahvaljujem gospodine potpredsjedniče. Kolega bilo bi lijepo da ste vašim kolegama u klubu objasnili upravo ono što ste meni pokušavali objasniti o tome da netko prejudicira nečiju krivnju, jer upravo iz vaših klupa dolaze svakodnevne optužbe i govorite o kriminalu, dokazanom kriminalu, koji nigdje nije još dokazan. Koji još nigdje nije dokazan. Što se tiče komunističkih zločina opet, tu ste me krivo čuli. Dakle postoje kaznene prijave i protiv poznatih i nepoznatih počinitelja i za zločine i na Daksi, i na Orsuli, i na drugim brojnim mjestima. Dakle postoje kaznene prijave. Problem je u onome što je rekao vaš kolega, što su neki mrtvi, protiv njih se ne vode procesi. Možemo li mi danas reći da zato što nije proces vođen protiv Slobodana Miloševića on nije zločinac? Ne možemo kolega, jer je to evidentno i jasno. Kao što je jasno iz onih dokumenata koje sam citirao, kad netko napiše bilo kako bilo ubiti ih se mora, naravno da je riječ o zločincu, bez obzira što je netko mrtav. Možemo li reći za Staljina da nije bio zločinac? Ne možemo. To je neki dan i sud u Rusiji jasno kazao na pokušaju unuka ili nećaka, ne znam, od Staljina koji je pokušao osporiti da je Staljin zločinac, ruski sud je, zamislite čak i ruski sud u tom slučaju Staljina je rekao da je on bio zločinac, premda mu se nije sudilo za zločin. Nije mu se sudilo za zločin. Kod takvih jasnih primjera zločina gdje jasno tko je dao naredbe, uostalom u izvješću Državnog odvjetništva možete pročitati da je osnovana sumnja da je vojni i politički vrh bio naredbodavac komunističkih zločina. Pročitajte to u izvješću Državnog odvjetništva pa će vam biti sve jasno.
Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Ranko Ostojić.
Meni je prije svega jasno kao zastupniku u Hrvatskom saboru da sam dužan poštivati hrvatske zakone, i ono šta je najbitnije možda i poštujući vašu želju, a to je da bi progonili nekoga tko je mrtav, to na žalost nije moguće. Ja mogu razumjeti zapravo da i to iskorištavate, tu varijantu, a to je da zapravo počinjete otvarati priču i temu o nekome tko u krajnjem slučaju ne može dokazati ni svoju nevinost, niti može dokazati u krajnjem slučaju da nije kriv. Ta varijanta je savršena. Ono šta je osnov prava, a to je ne može progoniti nekoga tko je mrtav. I nemojte vi meni tumačiti tko je Slobo Milošević, jer vi znate da ja to dobro znam, upravo sa dubrovačkog ratišta gospodine Matušiću.
Slijedeća replika, gospodin zastupnik Marin Jurjević.
Pa evo referiram se upravo na ovaj dio priče o zločinima i ideologiziranju. Ja bih rekao recimo, evo kolega Ostojiću da je možda danas najveći zločin pokušati i racionalizirati i sukobiti ovaj narod i građane Hrvatske na osnovu nečega od prije 70 godina, a sa jasnim ciljem da se prikriju današnji zločini koji se zovu kriminal, korupcija, drpež, lopovluk, krađa radnih mjesta, svođenje na bijedu velikog dio našeg stanovništva itd. Možda i to će jednog dana biti zapisano kao najveći zločin ovog vremena. Može bit. Zavisit će od mnogo toga. A pošto su ponovo izrečene neke ovdje tvrdnje, evo gospodine predsjedavajući ja sam opet razumio, jer vjerojatno nisam dovoljno inteligentan, ali čini mi se da je ponovo optužen prvi predsjednik Republike Hrvatske gospodin Franjo Tuđman da je kao visoki oficir partizanske vojske, politički komesar i visoki funkcioner komunističke partije naređivao zločine. Ja sam to vidite izveo nekako implicitnom logikom na osnovu onoga, onih teza ili hipoteza koje je postavio kolega Matušić. I ne znam zašto to radi, šta mu je čovjek skrivio.
Kolega Jurjević, molim vas da sa ovim igrama i igrokazima ne vrijeđate čast, ugled i dostojanstvo prvog hrvatskog predsjednika dr. Tuđmana. Izvođenje ovakovih konstrukcija i dedukcija doista je nevjerojatno. Nemojte to raditi. Niti je na bilo koji način se ne može povezati prvog hrvatskog predsjednika odgovornost za zločine na Daksi. Na Daksi je napisana presuda jednoga vojnog suda, jedne vojne oblasti, izmišljena presuda sa izmišljenim sucima, 21 osoba je na toj presudi naznačeno da su krivi za neprijateljski rad, suradnju sa okupatorom i nakon toga strijeljani. Nije bilo ni suda, nije bilo ni presude, ali je bilo strijeljanja. Odgovor na repliku, gospodin zastupnik Ranko Ostojić.
Štovani gospodine Jurjević, ja ću na jednom primjeru zapravo probati vama replicirati, a to je i ponovo ukazati koliko je nezavršavanje određenih slučajeva, odnosno stalno korištenje istih u dnevnopolitičke svrhe upravo metoda sa kojom se skreće pažnja sa onih stvari koji zaista more ovu državu. U predizbornoj kampanji ne tako davno, sad na lokalnim izborima u 20 ponavljanja i repriziranja bio sam u situaciji da se prikazuje navodni zločin kojeg je napravio moj djeda u Dugopolju. Svi svjedoci koji su svjedočili u tom filmu su mlađi od mene. To je sistem kako se to radi. Ja ću ponoviti, zalažem se za svaki, kao legalista, kao čovjek koji poštuje zakon, da se svaki slučaj zatvori i riješi, neka ga se uredno odradi, a ne da imamo ovu situaciju zapravo da si osuđen ni kriv ni dužan, jer to onda izaziva apsolutnu frustraciju. Hvala.
I gospođa zastupnica Ingrid Antičević Marinović, replika.
Kolega Ostojiću, u svojoj ste raspravi istaknuli upravo nedostatak adekvatnog alata kako bi i određene prijave dobile svoj epilog. Naravno da bez alata nema zanata. Zar je moguće da mi u 21. stoljeću kad smo osuvremenili i Zakon o kaznenom postupku, kad smo u zadnje vrijeme izmijenili pet puta Kazneni zakon, da nema suvremenih gospodarskih inkriminacija. Pa čemu se onda čudimo? Ako i dođe do kakvog kaznenog postupka doživljava neadekvatan sudski epilog. Pa u kojoj je to zemlji još moguće da ne odgovaraju ili da se izmigolje pred sudom članovi upravnog i nadzornog odbora. Kod nas je to dovoljno i to je čak zakonom pokriveno počesto da oni kažu ja nisam znao. Pa molim vas da jedan skretničar kažem ja nisam znao da tu vlak prolazi. Pa on je time priznao svoju krivicu. Zašto se odupirete suvremenim kaznenim inkriminacijama? Vlada kada smo to imali 2003. godine, kada smo ponovno 2004. i '05. godine zanovili taj zakonski prijedlog, Vlada daje mišljenje još će se razmisliti o tome. Pa molim vas lijepo Calisto Tanzi osnivač "Parmalata" mljekarskog diva koji je usput budi rečeno i osnovao to poduzeće, utemeljio, prijetila mu je kazna od 30 godina. On je osuđen od strane talijanskog suda na 10 godina zatvora zato jer je izvršio knjigovodstvenu prevaru, ometanje revizije i manipuliranje cijenama dionice njegove tvrtke. Jer na njegovom računu bilo je manjka 14 milijardi dolara što je najveći europski stečaj. Dakle, svugdje u svijetu se odgovara upravo za manjak u poduzeću i za tvrtke i za neodgovaranje, odnosno prouzročenje štete vjerovnicima bili oni država, bili oni dobavljači ili radnici. Kod nas to još uvijek nije kazneno djelo i vi se tome opirete. Pa zbog čega?
Odgovor na repliku gospodin zastupnik Ranko Ostojić.
Štovana kolegice … [[Govornici govore u glas, ne razumije se.]] nema nikakvog razloga da se štovanoj kolegici … [[Govornica nije uključena.]] ako smijem gospodine potpredsjedniče?
Bilo bi nam drago da nastavite.
Nema nikakvog razloga da se opirem štovanoj zastupnici Ingrid Antičević-Marinović, ono što je puno važnije vi ste upravo dali i dijelom odgovor, a ja ću samo ponoviti. Svatko neka radi svoj posao bilo bi nam puno jednostavnije jer kad bi nam ovdje bila izvješća svih onih drugih osim glavnog državnog odvjetnika mislim da bi nam situacija bila puno bolja i od porezne uprave i Državne revizije sa njihovim kaznenim prijavama do svih onih agencija koje postoje onda bi itekako bilo lakše, zapravo pitati koliko ste realizirali ovih postupaka i procesuiranja po djelima za koje je nadležan glavni državni odvjetnik. Zahvaljujem.
Hvala. I još konačno šećer na, cijela šećerana na kraju, gospodin zastupnik Boro Grubišić.
Poštovani gospodine potpredsjedniče, gospodine državni odvjetniče. Evo danas, odnosno večeras u ove pomalo već kasne sate, dolazite sa jednim rekao bih dekorom koji se sastoji od ne znam ima li nepostojano e mače ili mačka, pa onda "Puma" od prije 2 dana, pa onda 66 marinaca itd. Je li to sve dekor koji je zapravo priređen za ovo vaše izlaganje Izvješća o radu državnih odvjetništava ili je koincidencija ja ne bih ulazio u to. Čut će se, da tako je. I Državno odvjetništvo Republike Hrvatske na čelu sa vama i ostale pravne instance u Republici Hrvatskoj pa i ovaj represivni aparat o kome je bilo riječi i u vašem izlaganju, o svima njima postoji percepcija javnosti da postoji namjerno ili nenamjerno zataškavanje ovih korupcijskih afera i kriminalnih djela, najveće pljačke koja zapravo evo već večeras vidimo u vijestima se potiče, kako je netko rekao ovdje, i iz vrha same vlasti. Također opstrukcije koje se događaju raznih vrsta u istrazi su također posljedica djelovanja, naloga ili interesa samog vrha vlasti, a prema percepciji javnosti pa i našoj percepciji i samog bivšeg premijera kojega sada nema u sabornici što mi je žao, a vjerujem da ga nema ni u Republici Hrvatskoj. Međutim to nije smetalo Državno odvjetništvo, na čelu s vama, da zajedno s tim čovjekom organizirate neviđenu političku hajku koja je rezultirala nepravomoćnom presudom bez obrazloženja te presude već 5 mjeseci u trajanju od 10 godina zatvora hrvatskom generalu Branimiru Glavašu. Danas su vas svi pomalo kudili ovdje pogotovo iz oporbenih redova kojima i sam pripadam, oporbi dakle, ali evo ja znam da ste vi vrlo uspješno obavili posao lociranja, identificiranja, uhićenja i transferiranja i generala Gotovine. Bilo bi zgodno, a za Europsku komisiju bio bi to izvanredno dobar pokazatelj pa i za onoga spomenutog Bramertza kada bi gospodin Bajić sada pokrenuo istragu protiv gospodina Sanadera jer je u procesu Glavaš navodio Državno odvjetništvo da onim lažnim svjedocima ili nepouzdanim o kojima je govorio gospodin Drmić da ne ponavljam ovdje, iznose dokaze protiv Branimira Glavaša. Usprkos činjenici da su ti dokazi na suđenju na Županijskom sudu u Zagrebu pobijeni od strane 240 svjedoka. Ovo upućuje na zaključak da ste vi gospodine Bajić ali i hrvatsko pravosuđe izmanipulirani autoritetom i funkcijom bivšega premijera gospodina Sanadera. HDSSB, Hrvatski demokratski savez Slavonije i Baranje traži, budući da još nije napisana pravomoćna presuda ponovno suđenje gdje bi se trebali pojaviti i vi i gospodin Sanader i jasno pred hrvatskim narodom i Europom priznati je li se manipuliralo sa sudskim procesom, a sve zbog razloga što je Branimir Glavaš zapravo razotkrio glavu hobotnice. Glavu kriminala i korupcije u Hrvatskoj. I još bi vas nešto priupitao ako imate informaciju koliko je novaca utrošeno u sudskom procesu protiv Branimira Glavaša? Ja imam podatak da je to preko 100 milijuna kuna. Slavoniji bi to jako dobro došlo u nekom drugom obliku, ali nažalost tih novaca nema. HDSSB će se žaliti Europskom sudu u Strasbourgu i upotrijebiti svu svoju političku snagu da raskrinka čovjeka koji je bio upoznat sa svim svojim aferama od Podravke, Brodosplita, HACA-a, HŽ-a, HEP-a, Sunčanog Hvara, Indeksa, Maestra, vojnih kamiona, itd. da ne nabrajam danas je to već preko glave svima nama. A pogotovo hrvatskim građanima i koji je zapravo poprilično odgovoran, koji je upropastio hrvatsko društvo i državu. I vjerojatno sada sa mjesta savjetnika u Kanadi misli da je nedodirljiv. Evo prilike da hrvatsko društvo i država, kao i vrh političke vlasti u Republici Hrvatskoj na ovom primjeru rehabilitira državu Hrvatsku kao sposobnog partnera u procesu europskog pridruživanja, europske integracije, a u svezi europskih traženja za suzbijanje korupcije i kriminala. HDSSB drži da politička vlas u Republici Hrvatskoj vođena vladom HDZ-a mora biti podvrgnuta demokratskoj proceduri prijevremenih izbora. Novoizabrana vlast imat će dužnost da stabilizira državu, ali da uvede i vladavinu prava napokon u Republici Hrvatskoj. Ono što je netko ovdje govorio da postoji jedan apatija među hrvatskim građanima, da postoji strah od onih, odnosno ako se uđe među zviždače pa se nešto i dojavi, da postoji mogućnost slanja inspekcije, da postoji zaprašivanje kao metoda kojom se zapravo sprječava dojava korupcijskih radnji ili kriminalnih radnji, to vidimo svakodnevno u našoj praksi. Naime, prije 10 dana održana je konferencija za tisak jedne zviždačice u Slavonskom Brodu koja je jasno i glasno izrekla i prijavila makinacije, kako se to kaže manipulacije i kriminalna djela na Carinskoj ispostavi u Slavonskom Brodu, a u svezi nekih poduzeća i društava koja posluju na području Brodsko-posavske županije i grada Slavonskog Broda. Ta ista osoba je u vrijeme, dakle dok još nije bila u Udruzi Zviždač, dakle od nove godine, iste te dokumente dostavljala svim pravnim instancama relevantnim za pokretanje određenih postupaka radnji, istražnih radnji kojim bi se utvrdilo je li to tako ili nije tako. Evo do dan danas nemamo vijesti o tom slučaju o tom opet jednoj aferi. Ali evo gospođa je dobila otkaz oko nove godine, tako da ne radi. Dakle, to je to što su neki spominjali. Postoje zaista radnje, sramotne radnje kojima se zapravo zaprečava i kada imenom i prezimenom čovjek prijavi ili osoba prijavi, sa potpisom, uzalud opet, što kažu, uzalud nam trud svirači ni onda nema dovoljno brze i djelotvorne reakcije Državnog odvjetništva. Još sam samo htio reći, gospodine Šeks oprostite, samo da kažem sami sadržaj ovog vašeg izvješća na stranici 55, govori se o građansko-upravnom odjelu. Pa vas samo ukratko pitam, dakle koliko je predmeta aktivirano i zagušilo Državno odvjetništvo taj građansko-upravni odjel nakon izmjena i dopuna Zakona o obveznim odnosima u svezi ratnih šteta. Mislim da je tu povećan broj slučajeva upravo u svezi toga. A koliko Republika Hrvatska ima od toga koristi i koliko će moći naplatiti ono što je isplatila pa traži povrat sredstava uz jasno zakonsku zateznu kamatu, ja vjerujem da taj uspjeh rada tih građansko-upravnih odjela, će biti ispod 50% od onoga što je zapravo na djelu i što je zapravo koliko taj iznos zapravo iznosi. I još nešto. Državno odvjetništvo građansko-upravni odjel je imalo ponudu čini mi se Sindikata policije u sveti tri tisuće tužbi policajaca ili čak i više za nagodbu, ali do te nagodbe nije došlo. Nego se išlo u spor gdje je svako vještačenje svako financijsko plaćeno 3 tisuće kuna. Policajci su dobili spor i država je isplatila 3 tisuće kuna po svakome policajcu njegovo vještačenje. Pa sada mi računajmo koliko je država Hrvatska i naši porezni obveznici izgubila novaca u tome procesu. Hvala vam lijepo. Imao sam još ali vrijeme mi je isteklo.
Hvala. Jedan ispravak gospodin zastupnik Frano Matušić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Pa ispravit ću dva netočna navoda. Prvi netočan navod da vrh vlasti potiče pljačku. To je netočno kolega Grubišić. Vrh vlasti ne potiče nikakvu pljačku I drugi netočan navod je da je navodno vaš kolega Branimir Glavaš razotkrio nekakvu hobotnicu kojoj je na čelu bivši premijer. Netočno. Da postoji bilo kakva hobotnica takve vrste i ništa on nije razotkrio, a nešto drugo sakrio.
Završni osvrt glavni državni odvjetnik Mladen Bajić. Izvolite.
Gospodine potpredsjedniče, gospodo uvaženi zastupnici. Ja ću nekoliko riječi ipak na kraju kazati. Doista danas nije bilo lako biti u Hrvatskom saboru glavni državni odvjetnik, moram priznati. Isto tako kazat ću da je bilo dosta konstruktivnih kritika, prijedloga itd. koje sam zapisao pa ćemo dogodine to sigurno ispraviti u našem izvješću bez obzira tko ga pisao. Ali opet pokušavam kazati nekoliko riječi. Nisam se ljutio kao što je kazao kolega Leko, možda sam eksplozivnije reagirao, nešto slično kao kolega Linić ali ne baš toliko. Ispričavam se što vas uspoređujem sa sobom, sebe sa vama, pardon. Smeta mi kada se iznose za saborskom govornicom očigledne neistine i to od ljudi koji znaj da nisu u pravu kada to kažu, jer su to čuli bezbroj puta da te stvari nisu točne unatoč toga i govore. Smeta me isto tako kada uvažena saborska zastupnica ispričavam se zaboravio sam ime iz zadnjeg reda, koja govori o tome što je Državno odvjetništvo poduzelo, odnosno gospodarska kaznena djela. Nemam pojma da smo poduzimali čitav niz godina u vezi tih gospodarskih kaznenih djela i čak smo radili poseban prijedlog zakona i o tome smo izvješćivali u našim izvješćima ranijim a domaći rad napisan unaprijed nije rezultat rasprave u ovom Saboru, moram priznati to mi smeta. Smeta mi isto tako činjenica kad se govori o pretvorbi i privatizaciji što ga nema u današnjem izvješću. Naravno da ga nema u ovom izvješću jer u tom izvješću ga nije trebalo ni biti ali ja vas moram podsjetiti da smo u odnosu na predmete privatizacije i pretvorbe optužili 339 osoba, da su sudovi donijeli 141 presudu, od toga 78 osuđujućih, 57 oslobađajućih to je istina. Bezuvjetnim zatvorskim kaznama osuđeno je 9 osoba. Isto tako, samoinicijativno nakon jednog od onih izvješća u Hrvatskom saboru kad se govorilo o pretvorbi i privatizaciji sami smo pokušali još jedanput gledati, analizirati izvješća Državne revizije i onda smo ponovo pored ovih prijava ili informacija koje smo imali ranije optužili nove 33 osobe, pokrenuli 39 istražnih postupaka itd. Istovremeno u građanskim stvarima povodom istih tih izvješća Državne revizije itd. podigli smo 243 tužbe temeljem odredbi Zakona o ništavosti određenih vrsta ugovora itd. Naravno da u pola sata izvješća ili u ovom izvješću kojeg pišemo prema pravilima Zakona o državnom odvjetništvu odnosno zakona koji je donio Hrvatski sabor koji točno kaže što mora sačinjavati naše izvješće. Ja ne kažem da neće i da ne može biti bolje. Može biti bolje. Naravno, sve može biti bolje pa i to. Ali nije sve tamo rečeno niti može biti rečeno ono što Državno odvjetništvo radi. Naravno, ako je Državno odvjetništvo ili glavni državni odvjetnik bolje rečeno da se ne skrivam iza nečijih leđa jer ne želim se skrivati i hodat ću i dalje uspravno ulicom bez obzira da li mi treba blindiran auto ili ne. Meni ne treba. I nije me strah. Neka me ubije prvi put sad kad izađem iz Sabora. Nebitno, mene nije strah. Koga je strah neka se skriva. To me na primjer smeta. Ako se moj rad može ocjenjivati je li koristim blindiran auto ili ne to nije baš najbolje rješenje niti analiza. Smeta mi činjenica koja se neopravdano govori oko poduzetih mjera i radnji oko ratnih zločina. Točno je da je u Hrvatskoj od devedesetih godina na ovamo se puno radilo na predmetima ratnih zločina ali ne dovoljno ili ne dovoljno u vrijeme kad je to bilo nužno da se osiguraju dokazi da bi se procesuiralo one iz Domovinskog rata koji su zločine doista počinili. I zbog toga smo sad sa povijesne distance u problemima da osiguramo te dokaze. Zbog toga smo poduzeli čitav niz radnji i mjera da osiguramo i počinitelje u drugim zemljama i isto tako linkove prema nekakvim arhivama koje se nalazi izvan Republike Hrvatske da bi došli do dokaza. Isto tako je činjenica i da za ovaj zločin koji ste spominjali vi na otočiću Daksi isto tako se provode istražne radnje, to nije uopće upitno, o tome smo i govorili o našem izvješću itd. Ali ne samo za taj nego i za neke druge zločine iz Domovinskog rata jer zločin doista ne smije nikakav imati ograničenje niti boju kako bi se ono kazalo. Naravno, slažem se i sa uvaženom zastupnicom Opačić koja kaže da se u poznatim predmetima medijski eksponiranima odluka mora donijeti odmah bez obzira kakva bila kako bi se zaustavile bilo objede na račun osobe koja je prijavljena ili u medijima poznata bilo zato da se odluka donese kako bi se utvrdila njena odgovornost ili bar podigla na nivo osnovane sumnje i išla prema sudu onako kako nam to zakon nalaže. Ali je činjenica gospodo da izvješće od svih tih 200 tisuća predmeta možete naći na našoj web stranici po pojedinim županijskim državnim odvjetništvima gdje govorimo o tim predmetima, gdje govorimo o odlukama koje tamo donosimo. Gospodin Lesar je u svom izvješću odnosno u svojoj diskusiji govorio o predmetima iz članka 114. što njega kao bivšeg sindikalnog dužnosnika posebno interesira. Nažalost nema ga tu. 118 odbačaja, 70 optužnica i 68 osuđujućih presuda. Naravno, to ima u izvješću mom ali u tom izvješću se to nalazi u onim tabelarnim prikazima. O svakom detalju niti možemo niti smijemo govoriti. Javna nabava. Javna nabava je doista problem svi smo svjesni toga. Mi u Državnom odvjetništvu, u USKOK-u posebno smo tražili da pojačamo našu ulogu i odgovornost i rezultate u sferi javne nabave. Čak smo u jednom trenutku prošle godine upravo u ovoj izvještavanoj godini tražili od onih koji kontroliraju javnu nabavu bilo prvostupanjsko tijelo bilo drugostupanjsko tijelo da nam daju bilo kakve podatke sa bilo kakvim sumnjama oko javne nabave. Dobili smo odgovore znate koje, nema nikakvih sumnji. E sad, naravno sad bi Državno odvjetništvo trebalo zavrnuti rukave i kontrolirati svaki od tih predmeta. Mislim, to je nemoguća misija ljudi, stvarno nemoguća misija. Ili, svaki drugi stanovnik Republike Hrvatske bi trebao biti državni odvjetnik pa što vi mislili o tome. To vam ja iskreno kažem. Ali mislim da to nije rješenje. Rješenje je da sve karike u sustavu rade i funkcioniraju. E sada, opravdano se postavilo pitanje zašto državni odvjetnik ne kaže tko to ne funkcionira, tko to ne valja itd. Ja sam u uvodnom dijelu svog izvješća na određeni način govorio sam o tome. Govorio sam o tome koja je pozicija Državnog odvjetništva, kakva je njegova uloga i koji instrumenti su mu dostupni da bi popravio stanje u pojedinim segmentima. Ne želim se skrivati, odmah da vam kažem. Ne želim se skrivati iza drugih tijela, to mi nikad nije palo na pamet a niti se želim skrivati iza neovisnosti svakog državnog odvjetnika unutar sustava Republike Hrvatske. Ali volio bih doista ovo o čemu je govorio uvaženi zastupnik Ostojić da sva tijela otkrivanja represije budu zajedno u Hrvatskom saboru, da ta njihova izvješća budu komparativna pa da se onda vidi tko što radi. Siguran sam gospodo draga, svatko od vas je bio kod privatnog odvjetnika bar jednom u životu. Kako ste došli kod njega? Sa hrpom dokumentacije u kojoj ste potkrijepili vaše argumente i pravo da protiv nekoga morate ići odnosno nekoga morate tužiti. Samo se sjetite toga, a mi smo državni odvjetnici, odvjetnici države koji moramo imati tijela koja će nas servisirati u svemu tome. To su standardi. HEP, nešto o HEP-u. Točno je prije dvije godine već čini mi se prošlo je oko operacije "Maestro". Ja moram priznati da je operacija "Maestro" bez obzira na različita mišljenja bila izvedena onako kako samo ime glasi a ... [[Govornik se ne razumije.]] ga ja nisam dao. Ali, provjerili smo sve i za sve one koji su mogli ići u postupak mi smo išli. Naglašavam, išli smo jer upravo forte ovih potpredsjednika fonda u načinu izvršenja djela je bio kako napraviti to a da nadzorni odbor ne zna odnosno da to ne zna čak ni predsjednik fonda. Mislim ja ne branim nikoga, ja vam samo govorim ono što smo mi utvrdili u spisima i to postoji u spisima. Ja ne govorim o drugim odgovornostima. To je vaša stvar, stvar politike, stvar saborske rasprave u bilo kojem segmentu ali ja govorim o kaznenoj odgovornosti, zato je Državno odvjetništvo nadležno. Slavonski Brod bombardiranje, istražne radnje, prikupljamo informacije iz susjedne zemlje kako bi došli do zapovjedne odgovornosti i eventualno došli do odgovorne osobe koja je naredila to bombardiranje itd. Naravno da kao i u toku popodnevne rasprave otklanjam sve objede u odnosu na predmet Glavaš. To ne trebam vam kazati. Državno odvjetništvo je u tom predmetu postupalo tek onda kad je dobilo dovoljno materijala da može ići u postupak i išlo je u postupak i dobilo je prvostupanjsku odluku. O presudi niti smijem ja niti bilo tko drugi govoriti dok ona ne postane pravomoćna. I želio bih još samo napomenuti kad govorimo o tome kad državni odvjetnik reagira. Neće i ne smije reagirati na sve. Ne može reagirati na svaki događaj u društvu pa onda procjenjivati i istražit ga je li tu postoje osnovane sumnje ili ne. Zakonodavac, odnosno vi kad ste donijeli zakon kazali ste kad postoje osnovi sumnje da je počinjeno kazneno djelo državni odvjetnik je dužan postupat po kaznenoj prijavi koju je prije toga podnijelo nadležno tijelo otkrivanja. Nakon toga u situaciji ako dokaže ili potvrdi ili dođe do onih argumenata da postoji osnovana sumnja ide u drugu fazu postupka, ide prema sudu itd. To vam dalje neću objašnjavati jer to znate jednako tako kao i ja. Gospodo zastupnici, Izvješće Državnog odvjetništva koje je pred vama pokušalo je u kratkim crtama dati odgovor na pitanja što je radilo tih 570 državnih odvjetnika u 120000 građanskih i 80000 kaznenih predmeta. Naravno da to sigurno nismo napravili onako kako je sva od vas očekivao jer vaši standardi i kriteriji su puno strožiji nego što su bili ranijih godina, to mi je potpuno jasno. Međutim, smatram bez obzira na sve što sam kazao uvodno da je dio vaših izlaganja doista bio u cilju da pomogne Državnom odvjetništvu da u narednom razdoblju postavi veće standarde i ... [[Govornik se ne razumije.]] kvalitete u svom radu. Ja vam moram kazati da ne znam kako ću sutra ići na posao nakon ovakve rasprave u Hrvatskom saboru, jer nisam baš siguran da sve skupa ovakva kritika koja je možda opravdana, ja je možda ne vidim i zbog toga se ispričavam, kako i na koji način Državno odvjetništvo može stabilno nastaviti dalje raditi svoj posao onako kako biste vi to željeli objektivno i pošteno. Ja sam mislio da smo to radili tako i do danas, ali vidim da dobar dio vas ne misli da je to tako. Zbog toga doista ako smatrate moju odgovornost za to ja doista bi bio sretan i zadovoljan da postavite i pitanje moje osobne odgovornosti i da li da uopće mogu nastaviti raditi ovaj posao do kraja svog mandata. Hvala.
Hvala. Jedan ispravak gospodin zastupnik Boro Grubišić.
Hvala gospodine potpredsjedniče. Gospodine glavni državni tajniče kao što je i pravi naziv ja sam malo zaboravio od prošli puta. Ovako vi ste spomenuli Državnu reviziju u jednom segmentu vašega zaključnog govora. Naime, i pitao bih vas ukoliko se ustanovi da postoji kriminalni čin, molim?
Ne možete pitanje postavljati glavnom državnom ...
Dobro. Evo samo, može sugestija onda.
Nema sugestija.
Dobro. Spomenuta je Državna revizija koja je dala ... [[Govornik se ne razumije.]] u aferi kamioni ... [[Govornik isključen, ne čuje se.]]
Dobro Boro to je.
... [[Govornik isključen, ne čuje se.]] pa nemojte gasiti. Dakle, ispravljam netočni navod u svezi Glavaša. Vi dobro znate da je ... [[Govornik isključen, ne čuje se.]] je osvanuo naslov od danas Glavaša nema. Dakle, upregnut je DORH da se to i ostvari. I nadalje, i ja sam znam bez istražnih radnji da je zapovjednik banjaločkog korpusa koji je odgovoran za 530 smrtnih civila u Slavonskom Brodu od toga jedan razred djece bio general Ignjatije Lisica. To ja znam već iz svog iskustva, odnosno iz svojih saznanja. Nije to problem znati tko je, tko je zapovijedao.
Hvala. Zaključujem raspravu. Prekidam sjednicu. Nastavak sutra u 9,30 sa raspravom Prijedlog odluke o pristupanju promjeni Ustava Republike Hrvatske s prijedlogom nacrta promjene Ustava Republike Hrvatske. Predlagatelji 52 zastupnika i zastupnica Hrvatskog sabora. Peto, Izvješće o radu državnih odvjetništava u 2008. godini, podnositelj je Državno odvjetništvo Republike Hrvatske. Sukladno prijedlogu saborskih radnih tijela i Vlade Republike Hrvatske dajem na glasovanje slijedeći zaključak: "Prihvaća se izvješće o radu državnih odvjetništava u 2008. godini.". Molim, uključimo se. Možemo glasovati. Rezultat? Utvrđujem da je sa 70 glasova za, 27 protiv donesen zaključak kojim se prihvaća spomenuto izvješće.