Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Druge sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 97 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Izvolite. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali 87 narodnih poslanika, te da postoje Poslovnikom Narodne skupštine utvrđeni uslovi za početak rada sednice Narodne skupštine. Obaveštenje o pozvanima na sednicu. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da je predsednica Narodne skupštine gospođa Slavica Đukić-Dejanović, povodom zajedničkog načelnog pretresa o 1. i 2. tački dnevnog reda, pored predstavnika predlagača Milana Markovića, ministra za državnu upravu i lokalnu samoupravu, i Olivera Dulića, ministra životne sredine i prostornog planiranja, pozvala da sednici prisustvuju i Gradimir Nenadović, direktor Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo, Darko Radojčić, zamenik direktora Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo, Vladana Jović, pomoćnica ministra za državnu upravu i lokalnu samoupravu, Ranka Vujović, pomoćnica direktora Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo, Slavica Stišović, viša savetnica u Ministarstvu za državnu upravu i lokalnu samoupravu, i Željko Čurguz, viši savetnik u Republičkog sekretarijatu za zakonodavstvo. Prelazimo na 1. i 2. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O VLADI i PREDLOG ZAKONA O MINISTARSTVIMA (zajednički načelni pretres) Pre nego što dam reč prvom govorniku koji ima pravo na reč po redosledu narodnih poslanika i prijavama za reč u zajedničkom načelnom pretresu o predlozima zakona iz tačaka 1. i 2. dnevnog reda, podsećam na vreme koje je na raspolaganju poslaničkim grupama: PUPS – 15 minuta za predsednika poslaničkog kluba i ukupno vreme poslaničkog kluba; Poslanička grupa manjina je iskoristila vreme predsednika, a poslanička grupa ima jedan minut; ''Nova Srbija'' – 10 minuta i 48 sekundi je na raspolaganju poslaničkoj grupi, a predsednik poslaničke grupe je iskoristio vreme; vreme je iskoristio i predsednik LDP-a, a poslanička grupa ima na raspolaganju pet minuta; SPS-JS – predsednik poslaničke grupe ima na raspolaganju sedam minuta, a poslanička grupa ukupno vreme od 18 minuta; Poslanička grupa DSS – Vojislav Koštunica je iskoristila vreme za ovlašćenog predstavnika, a poslanička grupa ima na raspolaganju ukupno vreme od 24 minuta; ''Napred, Srbijo'' – predsednik poslaničke grupe na raspolaganju ima jedan minut, a poslanička grupa ukupno vreme od 25 minuta i 12 sekundi; Poslanička grupa ''Ujedinjeni regioni Srbije'' – ukupno vreme i za predsednika poslaničke grupe i za poslaničku grupu; Poslanička grupa SRS je iskoristila vreme ovlašćenog predstavnika, a poslanička grupa ima na raspolaganju ukupno vreme; Poslanička grupa ZES – predsednica poslaničke grupe ima na raspolaganju pet minuta, a poslanička grupa 83 minuta i 36 sekundi. Prvi prijavljeni govornik je narodni poslanik Đorđe Milićević, a posle njega je narodni poslanik Milan Lapčević. Izvolite.
Zahvaljujem, gospođo Čomić. Poštovano predsedništvo, poštovani ministre, predstavnici ministarstava, dame i gospodo narodni poslanici, najpre želim da kažem da će poslanička grupa SPS–JS u Danu za glasanje podržati Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi i Predlog zakona o ministarstvima, kao što je u uvodnom izlaganju ove sednice potpuno jasno i precizno rekao šef poslaničkog kuba SPS–JS gospodin Branko Ružić, jer smatramo da je ovo ogroman korak napred ka sistemskom prilazu pitanju kakva vlada treba Srbiji. Mislimo da je ovo kvalitativan pomak napred, u smislu da prvi put, čini mi se, nakon 2000. godine, ili možda čak i prvi put od uvođenja višestranačkog sistema u Srbiji imamo jedan sistemski prilaz u kontekstu – koji je to broj ministarstava potreban i koje oblasti ministarstva treba da pokrivaju. Želimo da verujemo da danas govorimo o predlogu koji neće odražavati samo postojeći politički trenutak, već će biti osnova da i neke buduće vlade Republike Srbije polaze od ovog modela, a ne da svaka vlada ima svoj pristup i određuje broj ministarstava u zavisnosti od političkog trenutka jer, naravno, to nije dobro. Teorijski, Vlada može da funkcioniše i sa šest, osam ili 30 ministarstava, tačno je da je sve promenljivo, ali moraju postojati pravila koja ministarstva moraju da postoje i naravno da nije dobro uvoditi nova, manja ministarstva samo da bi se zadovoljila nekakva politička opcija. Želim da kažem da mi nikada nismo bili kočničari rekonstrukcije Vlade Republike Srbije. Uvek smo izražavali spremnost da učestvujemo u rekonstrukciji Vlade Republike Srbije kao deo vladajuće koalicije danas u Srbiji, ali smo smatrali da, ako smo za to da se Vlada smanjuje, onda treba da imamo koncept, a ne da se plasiraju izjave o rekonstrukciji i nakon toga nema nekakvog konkretnog predloga šta se zapravo želi. O takvom predlogu danas govorimo. Takođe, rekli smo da kozmetičke promene nisu dobre, ali je uvek dobar korektan i otvoren razgovor o radu svakog ministra, radu svakog ministarstva pojedinačno i, kada je reč o koaliciji SPS–PUPS–JS, mi sa tim apsolutno nemamo nijedan problem. Smatramo da svaki ministar treba da shvati svoj posao kao životnu ulogu i naravno da, ukoliko neko ne radi dobro, treba da bude zamenjen. Svaka promena unutar Vlade jeste rekonstrukcija Vlade, a političke opcije, i stranke i koalicije koje su predložile ministre, i celokupna javnost i republički parlament treba da ocenjuju i vrednuju rad svakog ministra i ministarstva u celini. Što se tiče predstavnika Vlade koji su predloženi iz radova koalicije SPS–PUPS–JS, naravno da smo uvek spremni da položimo račune za ono za šta smo preuzeli odgovornost nakon maja 2008. godine. Rad onih koji su predstavnici koalicije SPS–PUPS–JS u ovom trenutku unutar Vlade Republike Srbije je, ubeđeni smo, prepoznatljiv kada je reč o uspešnom radu Vlade Republike Srbije. Oni su, ubeđeni smo, pokazali da mogu na stručan, kvalifikovan i sposoban način obavljati odgovorne funkcije, ali i ono što je od izuzetne važnosti – u opštem interesu građana Srbije. Ubeđeni smo da će predložene promene o kojima danas govorimo biti, rekao bih, novi impuls za rad Vlade Republike Srbije u narednih godinu dana i da će Vlada Republike Srbije završiti neke izuzetno važne poslove koje je započela. Naravno da ove promene neće uticati na nastavak uspešne realizacije proklamovanih ciljeva i načela oko kojih je okupljena parlamentarna većina i vladajuća koalicija u Srbiji i kada je reč o evropskim integracijama i kada je reč o odbrani nacionalnih i državnih interesa, naravno da je pitanje KiM pitanje svih pitanja i da je ova vlada pokazala jasnoću, odlučnost i principijelnost oko ovog pitanja i kada je reč o jačanju ekonomije i socijalnoj odgovornosti, koja ni u jednom trenutku nije dovođena u pitanje, i naravno, nastavku odlučne, uspešne i kontinuirane borbe protiv korupcije i kriminala. Nema dileme da će Srbija i novi, osveženi tim Vlade Republike Srbije nastaviti sa onim što je bio cilj ove godine, dobijanje pozitivnog mišljenja Evropske komisije o zahtevu za članstvo u EU i određivanju datuma početka pregovora, ali očekujemo i jedan novi paket ekonomskih mera u narednom vremenskom periodu koji će pomoći najugroženijim građanima Srbije. Nije pitanje u ovom trenutku da li se neko plaši izbora ili ne, nego da li postoje državni organi, da li državni organi funkcionišu, imaju li autoritet da donose važne odluke, jer u ovoj godini Srbiju očekuju izuzetno važne odluke. Zato želim još jednom potpuno jasno i precizno da naglasim da je politička stabilnost u ovom trenutku prioritet, da je politička stabilnost prioritet prioriteta i da je politička stabilnost osnov i preduslov za nastavak dalje uspešne realizacije proklamovanih ciljeva i načela Vlade Republike Srbije. Ako već govorimo o izborima, gledajući stranački, gledajući koaliciono, nama (kada kažem nama, mislim na koaliciju SPS, PUPS i JS) koaliciono i stranački izbori odgovaraju, ali u ovom trenutku Srbija ima druge prioritete i mi ćemo u svakom slučaju poštovati prioritete Srbije i prioritete građana Srbije. Još jednom želim, na samom kraju, da kažem da će poslanički klub SPS–JS u Danu za glasanje podržati oba predloga. Zahvaljujem.
Iskorišćeno je sedam minuta i 10 sekundi vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Milan Lapčević, a posle njega narodna poslanica Aleksandra Jerkov.
Poštovano predsedništvo, ministre, dame i gospodo narodni poslanici, već godinu i po dana traje ova farsa i zamajavanje građana oko rekonstrukcije Vlade. Verovatno ne postoji zemlja u Evropi gde se u zadnjoj godini vlada rekonstruiše, na ovako skandalozan način menja zakon o ministarstvima i traži još jedna godina strpljenja da se završe tobože poslovi zbog kojih je ona stvorena. Kao razloge za rekonstrukciju ministar Marković je juče naveo povećanje efikasnosti i funkcionalnosti Vlade. Da biste uopšte imali prava da tražite podršku za novu priču i strpljenje još godinu dana, treba prvo da podnesete račune šta ste radili prethodne tri godine i kakvi su vam rezultati. Da vidimo šta je ova vlada radila prethodne tri godine. U ekspozeu i obećanjima nam je rečeno da će Vlada obezbediti uslove za otvaranje 200.000 novih radnih mesta, da će stopa rasta srpske privrede i BDP biti na nivou 5-7%, da će berza ojačati, da će evro biti stabilan, da ćemo imati više milijardi direktnih stranih investicija, da će penzije biti 70% prosečneplate, da ćemo dobiti 1.000 evra besplatnih akcija, da će "Fijat Srbija" proizvoditi 200.000 automobila i izvoziti ih u Rusiju, da će Vlada biti socijalno odgovorna, da će se nastaviti borba za državnu celovitost, da će mladi imati bolje uslove za školovanje, da posao i život ne mogu da čekaju. Kakav je rezultat vaše jednosmerne politike i nepostojanja alternative posle tri godine vlade? Evro je sa 76 dinara skočio na 105. Indeks na berzi je pao nekoliko puta. Umesto privrednog rasta, imamo privredni pad i pad BDP od nekoliko procenata u odnosu na 2008. godinu. Strane direktne investicije za tri godine su ukupno manje nego 2007. godine. Prosečneplate su vredele 430 evra, a danas vrede 310. Prosečne penzije su pale za 40 evra. Od 1.000 evra besplatnih akcija dobili smo 17 evra. Uložili smo, kao država, stotine miliona evra u "Fijatovu" fabriku, koja umesto 4.700 radnika 2008. godine, koliko je tada upošljavala, sada upošljava 1.200, anovembra smo slavodobitno slušali kako je sa trake sišao dvadesethiljaditi automobil, a od tih 20.000 nijedan nije izvezen u Rusiju. Umesto socijalno odgovorne Vlade, imamo na stotine hiljada ljudi na kazanu i sve veći broj onih koji traže hranu po kontejnerima. Umesto 200.000 novih radnih mesta imamo 400.000 izgubljenih postojećih radnih mesta. Deficit nikad nije veći u istoriji i prelazi više od milijardu evra godišnje. Za tri godine zadužili ste zemlju za više od četiri milijarde evra. Srbija je nikad poniženija u svojoj istoriji, bez perspektive. Ljudi odsecaju delove tela i prodaju bubrege. Siromašni i pogranični krajevi se prazne jer se tamo ne može živeti. Mladi nikad masovnije napuštaju zemlju i odlaze u svet. Cene divljaju, privreda je na kolenima, mali preduzetnici su u dugovima i pod bankarskim hipotekama do guše, poreznici haraju i cede suvu drenovinu, građanima se popisuje imovina zbog nemogućnosti otplate kredita. Mediji prave rijalitije, na najprimitivniji način zabavljaju narod, da ne bi mislio na svoju muku. I sada ste se, posle fijaska ove vaše pogubne jednosmerne politike urušavanja države, setili da pravite rekonstrukciju Vlade da biste postigli ono što niste uradili prethodne tri godine. Predloženi novi zakon o ministarstvima, koji je više nego skandalozan, na najbolji način pokazuje da ste posle tri godine liberalno-kapitalističkog koncepta rešili da nas vratite ne u devedesete, već u feudalni sistem, tako što ste podelili plen po partijama. Smanjujete broj ministarstava, ukidate neka, rasturate i pridodajete drugima. Da nije žalosno, bilo bi smešno. Kažite mi kakve veze imaju telekomunikacije sa kulturom. Kakve veze ima energetika, proizvodnja električne energije, snabdevanje gasom i naftnim derivatima sa pravljenjem puteva, mostova, naplatomputarine? Kakve veze ima rudarstvo, površinski i podzemni kopovi, sa prostornim planiranjem? Naravno da nemaju nikakve veze i naravno da se sve radilo po partijskom ključu – ovo je plen jedne partije, pa ćemo pridodati to ministarstvima koja ostaju u toj partiji. Nikada se u istoriji srpske države nije desilo da se rudarstvo odvaja od energetike. Srbija ima tako koncipiran energetski sektor da preko 80% električne energije dobija iz termoelektrana, kopanjem uglja na površinskim kopovima i sagorevanjem istog za proizvodnju struje. Pitam vas – ko će sada biti nadležan za termoelektrane, koje su jedinstven sistem kopova i proizvodnje struje? Da li će to biti ministar ortoped ili ministar saobraćajac? Ili će možda o termoelektranama brinuti kolegijum obojice? Vi, odnosno vaš premijer i ministar koji je juče obrazlagao novi koncept ministarstava, to naziva boljom organizacijom, racionalnijom i efikasnijom, sve u dobrobit građana. Kakva crna efikasnija organizacija, kada ovo blage veze nema jedno s drugim? Pre mesec dana ste krenuli da se pljujete između sebe, te Mlađa kaže – Mirko je nesposoban, nema autoritet, ne odlučuje ništa, ministri DS su poltroni, ljubomorni su na ono što ja radim. Mirko mu uzvraća da je najveći problem u Vladi upravo G17 i Mlađan Dinkić, da su zbog njega svi problemi nastali u ovoj državi, da je zbog njega 400.000 ljudi izgubilo posao, da nemamo direktne investicije baš zbog Mlađana Dinkića i njegove zloupotrebe državnih sredstava. Ni mesec dana nije prošlo posle intervjua jednog uticajnog ambasadora koji reče da Srbiji nisu potrebni izbori, videsmo, gle čuda, metamorfozu i ponovno zbližavanje onih koji su se pljuvali pre mesec dana. Sada odjednom puj-pike, ne važi, sve što smo rekli polizaćemo i pod novom firmom, koja više nije G17 nego neki ''regioni'', ući ćemo u novu priču sa istim ljudima, sa istim programom, da pravimo autoritativniju, kredibilniju vladu, vladu koja će rešiti sve probleme u ovoj državi koje nije rešila za tri godine. Nije nego. Gospodo, jedini problem u ovoj državi, ili najveći problem koji ova država ima, jeste upravo vi. Vi ste najveći problem u ovoj državi. Dok vi ne odete, neće se stvoriti uslovi da se u ovoj zemlji živi normalno. Nema više vremena ni za kakve rekonstrukcije. Ovo je čista farsa i čista kozmetika. Na popravni može da ide onaj đak koji ima nekoliko negativnih ocena. Vi imate sve do jedne negativne ocene u onome što ste obećavali a niste uradili, a po rezultatima imate čiste nule. Za tako nešto se ponavlja. Za tako nešto nema mesta, niti imate moralno pravo da tražite popravni ispit. Smesta morate da podnesete svi ostavke, da bi Srbija otišla na vanredne parlamentarne izbore, da bi dobila nacionalno odgovornu vladu koja će probati da zemlju izvuče iz ove krize i propasti u koju ste je vi doveli. Hvala.
Iskorišćeno je 8 minuta i 25 sekundi vremena poslaničke grupe. Reč ima narodna poslanica Aleksandra Jerkov, a posle nje narodni poslanik Dragan Stevanović.
Zahvaljujem, gospođo predsedavajuća. Poštovano predsedništvo, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici i narodne poslanice, svako ko je juče slušao raspravu koja se vodila u ovoj skupštini mogao je doći do nekoliko zaključaka. Prvo, bilo je mnogo kritika. Te kritike bile su upućene na račun vladajuće koalicije, na rad Vlade. Neke od njih su bile osnovane, neke su bile neosnovane, sa nekima su se slagali mnogi koji sede u raznim strankama u našoj skupštini, u neke nisu verovali čak ni oni koji su ih izgovorili, međutim, nekoliko stvari je sasvim izvesno. Prvo je to da prostora za kritiku ima. Možda ovo zvuči čudno kada dolazi od nekoga ko je član vladajuće koalicije, međutim, treba to otvoreno reći. Prostora za kritiku ima, svi su svesni toga – građani su svesni toga, Vlada je svesna toga – i mislim da je to najpozitivnija činjenica u celoj ovoj situaciji, zbog toga što je Vlada spremna da one stvari koje može da ispravi ispravi i da je spremna da konstruktivnu kritiku prihvati, uvaži i da učini ono što može da situaciju, koja nije nimalo laka, poboljša i promeni. Niko se ne plaši toga da kaže, Liga socijaldemokrata Vojvodine svakako nije stranka koja je spremna da ćuti o tome. Međutim, isto tako treba reći i to da nije sve što se pripisuje kao kritika ovoj vladi rezultat lošeg rada ove vlade. Mnoge stvari su nasleđene iz prošlosti, deo kritika koje su upućene je zapravo posledica ekonomske krize, a deo zaista i leži u ovoj vladajućoj koaliciji, u ovoj vladi, i Vlada će ovim predlozima zakona koji se nalaze pred nama pokušati da ispravi one stvari koje može da ispravi. Druga stvar koja isto tako upada u oči svakome ko je pažljivo slušao jučerašnju raspravu i deo današnje diskusije je upravo ta da, iako se čulo mnogo kritika, zapravo nismo čuli nikakva konkretna rešenja i nismo čuli nikakvu alternativu. Čuli smo mnogo praznih fraza, čuli smo mnogo pretnji, čuli smo mnogo ispraznih tvrdnji, ali nikakve ozbiljne alternative nije bilo, nikakve bolje opcije nije bilo i nikakvih konkretnih rešenja za situaciju u kojoj se nalazimo nije bilo. Ovo Ligu socijaldemokrata Vojvodine ponovo učvršćuje u onom stavu koji je imala pre tri godine, kada je rešila da podrži vladajuću koaliciju i Vladu koju je pred ovom skupštinom kandidovao Mirko Cvetković. Mi smo, naravno, i tada bili svesni da ova vlada nije idealna. To i jeste razlog zbog kog ne učestvujemo u njoj, zbog kog je samo selektivno podržavamo. Toga smo svesni i danas. Ima mnogo stvari u Vladi koje treba promeniti. Neke od promena su predstavljene u ovim zakonima, neke nisu i na njih ćemo pokušati amandmanski da utičemo, ali isto kao i pre tri godine, i danas smo pred onom strašnom alternativom koja stoji pred građanima Srbije svesni da naših pet poslanika nema pravo da preispituje svoju podršku ovoj vladi, jer svi koji se danas nude kao alternativa su ili već pokazali šta umeju ili građani Srbije nikako ne mogu da zaborave šta oni umeju i nikako ne mogu da se oporave od onoga što su ovi koji su tada bili na vlasti, a koji se danas nude kao nešto novo, pokazali. Kada govorimo o konkretnim zakonima koji se nalaze pred nama, oni naravno imaju prostora za poboljšanje. Mi smo ponudili neka amandmanska rešenja. Naravno da se najveći deo naših amandmana odnosi upravo na AP Vojvodinu, s obzirom na to da naš osnovni interes jeste interes građana AP Vojvodine. Kad je u pitanju Ministarstvo finansija, mi smo zatražili da se u nadležnost ovog ministarstva konkretno stavi i definisanje imovinskopravnih odnosa između lokalnih samouprava Republike Srbije i AP Vojvodine. Zatražili smo da ovo ministarstvo u najkraćem mogućem roku da predloge za izvorne prihode i finansiranje AP Vojvodine. Nadamo se da očigledno smanjenje broja ministara koji dolaze iz Vojvodine u ovoj vladi neće značiti preokret politike Vlade prema Vojvodini. Evo, ovde prisutan ministar Dulić je jedini ministar iz Vojvodine koji je ostao u ovoj vladi. Pomalo je čudno prihvatiti činjenicu da od trećine građana Srbije koji žive u Vojvodini nema baš nijednog koji bi mogao da zadovolji kriterijume Mirka Cvetkovića i da vodi neki od resora u Vladi, ali to je, nadamo se, stvar koja neće uticati na politiku ove vlade prema Vojvodini. Isto tako, kada je u pitanju Ministarstvo za ljudska prava, mi smo zatražili, što je u skladu sa našim ranijim zahtevom u ovoj skupštini, da oformi komisiju za ispitivanje odgovornosti za kršenje ljudskih prava. Tražili smo da to bude deo nadležnosti Ministarstva za ljudska prava. Mislim da ova rekonstrukcija Vlade tek treba da bude početak ka onome što treba da budu željeni rezultati ove rekonstrukcije i očekujemo da ovo bude tek početak procesa koji će zapravo građanima Srbije pokazati da je ovo bilo u njihovom interesu. Jer, samo pripojiti jedno ministarstvo drugom na takav način da sada novi ministar preuzima sve zaposlene iz starog ministarstva, celokupnu aparaturu starog ministarstva, arhivu, načine rada, metode rada itd. ne predstavlja nikakvu uštedu za građane Republike Srbije, niti je ikakvo poboljšanje u efikasnosti rada Vlade. Očekujemo da u najskorijem periodu bude urađena nova sistematizacija, da se napravi stvarna ušteda i da Vlada pokaže da će tako rekonstruisana raditi mnogo efikasnije i mnogo bolje. Isto tako, kao veliki zadatak koji stoji pred novom, rekonstruisanom Vladom Republike Srbije vidimo i obavezu da utvrdi odgovornost za sve ono što se dešavalo u njenim redovima, a što jeste stvar koja je doprinela njenom ne tako efikasnom radu. Pre svega mislim na sporost u donošenju propisa, podzakonskih akata, kada su u pitanju evropske integracije. Mi smo na Odboru za evropske integracije imali prilike da vidimo da mnoga ministarstva ne usvajaju podzakonske akte koji se odnose na evropske integracije, za šta nema nijednog realnog razloga. Zbog toga očekujemo da zaista usvajanje ovih zakona bude tek početak ka onome što treba da usledi i da bude tek početak na osnovu kog će građani Republike Srbije videti da je ova rekonstrukcija bila u njihovom interesu i da ona zapravo jeste njihova potreba. Da ponovim, Liga socijaldemokrata Vojvodine će glasati za ove zakonske predloge. Pokušaćemo na njih da utičemo amandmanima, a nakon usvajanja ovih zakona, kada vladajuća koalicija reši probleme unutar sebe, da počne da rešava i probleme građana Republike Srbije, jer nikada odnosi unutar vladajuće koalicije ne smeju biti važniji od problema građana Republike Srbije. Tako nije bilo do sada i ne sme nikada ni postati tako. Hvala vam.
Iskorišćeno je 8 minuta i 10 sekundi vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Dragan Stevanović, a posle njega narodna poslanica Vesna Pešić.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi smo juče u svojoj diskusiji, kritikujući ovaj predlog i uopšte ponašanje Vlade, između ostalog postavili i pitanje zašto sa nama nije gospodin Cvetković. Naravno, danas ću postaviti jedno slično pitanje, možda u drugom pravcu (ili konstatovati, u stvari). Smatramo da gospodin Dulić apsolutno, pa čak i Milan Marković od juče, nisu politički relevantni da budu sagovornici poslanika o ovoj tački dnevnog reda. Razlozi za takvu konstataciju su mnogostruki. Naravno, u vremenu koje imam reći ću samo nekoliko, ali moram da se osvrnem na diskusiju moje koleginice od malopre, koja je rekla da je juče bilo puno fraza i kritizerstva. Samo na jednom mestu danas u Srbiji ima više fraza i kritizerstva, odnosno politikantstva, a to je ekspoze Mirka Cvetkovića iz 2008. godine. Naravno, gospodin Dulić nije adresa na koju treba da se postavljaju pitanja iz tog ekspozea, sačekaćemo izbor Vlade da se konačno gospodin Cvetković ovde pojavi, pa ćemo njega da pitamo, ali s obzirom da je juče ovde bio gospodin Marković, a danas gospodin Dulić, evo zašto smatramo da su oni potpun promašaj za ovu diskusiju. Pre svega, rekonstrukcija Vlade, o kojoj pričate već mesecima, nije stvar tehničkog ili formalnog karaktera. Ovo je nešto što u pozadini ima duboku političku problematiku i tačku na ovu priču je, koliko smo u javnosti upoznati, stavio Mirko Cvetković. I ja lično i moje kolege u SRS smatramo da je trebalo da nam on danas ovde objasni duboke političke razloge zbog kojih se pristupa rekonstrukciji Vlade, odnosno donošenju zakona o ministarstvima i izmenama i dopunama Zakona o Vladi. Juče čak, ko je pažljivo slušao i predstavnike većine, u njihovim diskusijama nije mogao da prepozna pitanja ili interesovanja formalno-tehničkog karaktera. Njih nije interesovalo to kojom metodologijom su spajana ministarstva, šta je zajedničko ili bi to moglo da bude za neke oblasti. Oni su govorili o isključivo političkim aspektima ovih promena, a odgovore na tako nešto niti smo čuli juče od ministra Markovića, niti ćemo, verujem, čuti danas od gospodina Dulića. Za SRS, gospodine Duliću, i vi i gospodin Marković ste juče imali pametnija posla. A da je pameti u ovoj državi, da je principa i doslednosti, i vi i gospodin Marković biste juče učestvovali u pregovorima. Kako sam čuo, juče su počeli neki pregovori. Mi smatramo da nije trebalo da ti pregovori budu u Briselu, nego u Beogradu ili Srbiji. I nisu postojale dve kompetentnije osobe da, u skladu sa Ustavom, zakonom i proklamovanom politikom iz izborne kampanje 2008. godine i vaše stranke i priče već tri godine da ne postoji cena koju niste spremni da platite da sačuvate KiM, da u duhu sve te tri-četiri kategorije "pregovore" sa predstavnicima jedne nacionalne manjine u Republici Srbiji o katastru i matičnim knjigama juče vodite vi i gospodin Milan Marković. Umesto da tamo budete vi, a ne predstavnici Ministarstva spoljnih poslova, jer su i u starom Zakonu o ministarstvima i ovom novom koji predlažete jasne obaveze i nadležnosti Ministarstva spoljnih poslova, a samim tim i njihovog političkog direktora, a to su spoljna politika i održavanje odnosa Republike Srbije sa drugim državama. Na šta smo mi to juče pristali i da li je to u skladu sa politikom koju pričate već tri godine, otkako ste 2008. godine okončali izbore? Vaša obaveza je juče bila da govorite o katastru sa predstavnicima albanske nacionalne manjine, a o problemima oko matičnih knjiga je bila dužnost i obaveza gospodina Markovića. To svakako nije bio posao Borka Stefanovića. I to je definitivno tačka na priču o pridržavanju Ustava, zakona i principa koje ste promovisali u predizbornoj kampanji. Ono što takođe jeste sporno, gospodine Duliću, jeste ono što je rekao gospodin Cvetković u medijima. I to je razlog zbog koga ne bi trebalo da vi tu sedite. On je rekao da su prekomponovanje ministarstava radile stranke, zamislite tu izjavu – kojima ta ministarstva pripadaju. Očigledno je u ovoj državi sve vlasništvo stranaka. Mogli ste, umesto vas ili Milana Markovića, juče ovde da pošaljete predsednike svih političkih stranaka koje čine skupštinsku većinu (hvala bogu, ima dosta mesta, a ako bi neko mesto i zafalilo, donela bi se neka stolica iz bifea), pa da svi predsednici političkih stranaka koji su delili ovaj kolač dođu i objasne nam koji su to principi, tehnika ili pravila koja su ih rukovodila kada su prekrajali ministarstva i nadležnosti iz jednog prenosili na neko drugo. Ali tehnika formiranja ovde nikoga ne interesuje. Nas sve interesuje politički motiv i pozadina svega ovoga. Nije ova vlada prekomponovana ili rekonstruisana kao izraz neke empirije, pa ste prepoznali šta su bili problemi tri godine u vašem funkcionisanju, pa će vam rekonstrukcija omogućiti da lakše uradite za godinu dana ono što niste uradili za tri godine. Ma nemojte. Kako da ne! Ova rekonstrukcija je rezultat bolesnih političkih odnosa u Vladi i na takvim principima će biti sazdana i nova vlada, i u takvoj atmosferi će funkcionisati, a rezultati takve vlade biće poražavajući, ako ne više, onda isto toliko koliko su poražavajući rezultati Vlade koja je na snazi u Srbiji već tri godine. Sad vas sve pozivam, i vas, gospodine Duliću, i sve poslanike skupštinske većine – pročitajte ekspoze iz 2008. godine, da vidite gde su fraze i floskule, da vidite gde su prazne priče i šuplja obećanja. Izanalizirajte stanje iz 2008. godine i tri godine posle toga. Vama je opet za sve kriva svetska ekonomska kriza. Nigde da čujemo šta je vaša odgovornost u celoj ovoj priči. I vaša kao ministra, a bogami i svih onih koji čine tu vašu vladu, i staru i novu. I sad će novu energiju i nešto novo da donesu stara lica i stara politika? To je prosto nemoguće. Zamislite sad, Mirko Cvetković će uneti razvojnu komponentu u Ministarstvo finansija! To je rekao u sredstvima javnog informisanja. Diana Dragutinović nije umela. E on će da unese razvojnu komponentu u Ministarstvo finansija. Sada će Mirko Cvetković da obezbedi adekvatan sistem i poresku politiku. To nije umela Diana Dragutinović, on će. Čitam iz člana 6. šta su obaveze Ministarstva finansija. Sad će se ovim nadležnostima baviti gospodin Mirko Cvetković, pa će on da sredi politiku javnih rashoda, a uspostavio je katastrofalnu politiku javnih rashoda jer je i u prethodnoj vladi vodio finansije, a i sada je bio odgovoran za izvršenje budžeta. Pa će onda on da sredi zarade u javnim službama. Pa će onda gospodin Mirko Cvetković da uvede red u sektor javnih nabavki. Do sada smo imali problema, nije bio adekvatan ministar, a sada će to Mirko Cvetković da sredi. Pa će on da unapredi kreditne odnose Srbije sa inostranstvom. Pa će Mirko Cvetković da sredi bankarski sistem u Srbiji. Zamislite, sad će Mirko Cvetković da natera banke da ne trguju hartijama od vrednosti koje objavljuje "njegov" Trezor i "njegova" NBS, nego će tu kreditnu sumu da ulažu u privredu i stavljaju na noge realni sektor koji je doveo u situaciju u kakvoj jeste. Pa će onda Mirko Cvetković bolje da se stara o zaštiti imovine Republike Srbije u inostranstvu. Idite samo u susednu Hrvatsku, posle gomile sporazuma koje ste potpisali sa onim Josipovićem ili ne znam ni ja s kim, koliko se stanje sa imovinom Srba u Hrvatskoj promenilo. Pa će onda Mirko Cvetković da obezbedi adekvatnu budžetsku kontrolu i reviziju, sprečavanje pranja novca, fiskalne monopole itd. Da ne idemo na Ministarstvo ekonomije i regionalnog razvoja. Na pet strana su njihove nadležnosti. I sad će promene i novu energije da unese čovek koji rame uz rame sedi s Dinkićem sve ove tri godine i koji je zajedno s njim, po ne znam ni ja kojim kriterijumima, delio sredstva iz Fonda za razvoj, odvlačio "Gorenje" ovde, dovlačio ne znam ni ja koga tamo i šta je sve radio. Sad će on da unese novost, sad će on da uradi za godinu dana ono što Dinkić nije umeo za tri godine i vi ga zbog toga izjurili iz Vlade. I sad nas vi ubeđujete da treba da slušamo vaša tehničkai formalna obrazloženja zašto se rekonstrukcija Vlade dešava. Vi se podsmevate građanima, podsmevate se poslanicima, izvrgavate ruglu institucije ove države. To je suštinski problem. Da smo u pravu, govori ovaj zakon o Vladi. Nije li stid predlagača da ovo, i juče je o tome bilo reči, unese u zakon o Vladi? Ne zbog vas, ministre, ili zbog ljudi iz Skupštine, već zbog građana i zbog javnosti, poslušajte šta piše u obrazloženju. Između ostalog – izmene Zakona o Vladi će obezbediti viši stepen jedinstvenog političkog delovanja. Pa, ni ova rekonstrukcija neće obezbediti najviši stepen jedinstva u Vladi. Vi ćete viši stepen da obezbedite, usklađeniji rad članova Vlade? Ovo je sramota. Poštovana gospodo iz Vlade, za SRS ti ljudi koji nisu spremni da se ovo što ste uneli u zakon za njih podrazumeva i obavezuje ih ne zaslužuju da budu ložači u Vladi, domari u Vladi, a ne da sede na najvišim i najodgovornijim funkcijama i služe javnom interesu i građanima Republike Srbije. Je l' se ovako gradi autoritet predsedniku Vlade, premijeru? Koga ovaj papir obavezuje? Nekog budućeg ministra iz G17, DS ili SPS? Je l' se ovako bolesne političke ambicije pojedinaca u Vladi zaustavljaju? Papirom? Juče smo čuli da je ovo sve stajalo u poslovniku po kom funkcioniše ta vlada. Pa koga je to obavezivalo? Zašto bi vas zakon danas obavezao? Niti bi vas obavezao, niti će moći, niti od ove priče ima vajde. Što se tiče SRS, poštovana gospodo iz Vlade, poštovane kolege koji ćete glasati za ovaj jad i čemer, za SRS potrebna je rekonstrukcija politike. Potrebna je politika i potrebni su ljudi koji će biti nacionalno svesni, politički, ekonomski i u svakom drugom smislu odgovorni. Vi to niti ste sposobni niti ste spremni da ponudite Srbiji, deset godina to potvrđujete i dokazujete, i ja i SRS se iskreno nadamo da su ovo izdisaji i da je ovo poslednja godina u kojoj ćete vi biti nadležni da o bilo čemu odlučujete. Hvala.
Trinaest minuta i 20 sekundi je iskorišćeno vremena poslaničke grupe. Reč ima narodna poslanica Vesna Pešić, posle nje narodni poslanik Srđan Milivojević.
Pošto su moji prethodnici Čedomir Jovanović i Ivan Andrić već dali jednu širu perspektivu iz koje smo posmatrali ovu rekonstrukciju Vlade, ja ću poslušati koleginicu iz LSV i pokušaću da krenem od toga šta bi moglo da bude rešenje, pošto smo dobili kritiku da je bilo mnogo kritika a nije bilo rešenja. Znači, ne bi trebalo trošiti preveliku energiju. Nikakvih očekivanja, ni kod građana ni kod nas ovde, nema od ove rekonstrukcije Vlade. Prema tome, ovo je preterano ''zalaufavanje''. Svima nama je jasno šta je sve ovo. Znači, ta vlada je i stvarana tako. Ta koalicija nije stvarana tako što bi se kombinovali programi stranaka pa onda dobio dobar dirigent da se ostvare ti programi, nego je stvarana po onom klasičnom partijskom feudalnom sistemu gde su se radili koalicioni sporazumi i podela kvota, znači koliko čega će ko dobiti. Kad je reč o kadrovskim pitanjima, naravno, stranke imaju neki svoj patološki način kako postavljaju svoje kadrove, da li ih postavljaju tajkuni, da li ih postavljaju po nekoj lojalnosti, da li po tome kome mogu da diriguju, da li onog ko sluša itd. Znači, nismo mogli dobiti dirigenta ove vlade, tako da svi znamo da je to bio jedan glomazan raštimovani orkestar koji uopšte nije funkcionisao. Vidite, bila su dva pristupa, koja smo mi slušali u javnosti, da se taj raštimovani orkestar koliko-toliko sredi u poslednjem momentu. Jedan pristup je bio tzv. personalni pristup, pa nas je potpredsednica DS uveravala kako Mirko Cvetković sedi danonoćno i analizira rad svakog ministra. Ja sam se, verujte, obradovala, zato što mislim da je to ključno. Čak i taj broj, na čemu su se iživljavali kad kažu – mnogo je 250 poslanika, daj 150; velika je Vlada, smanji Vladu. To kvantitativno je najlakše, pa su se mnogi proslavili na toj kritici. Međutim, zapanjila sam se da mi idemo tako radikalnim putem da ćemo analizirati kako koji ministar radi, da će se postaviti pitanje odgovornosti. Pa neka bude i 300 tih resora ako ćemo mi da postavimo pitanje kako je koji ministar radio. Međutim, naravno, te analize nema, niti se on time bavio. To je bila jedna čista laž. E, sad, kako je to izvedeno? Ako već to nije moglo, i nikada neće, ne znam kada će biti moguće da se ovde postavi pitanje odgovornosti pojedinih ministara, mi smo sad rešili da dirigenta zauvek nemamo (dirigent je predsednik Vlade, njega smatram dirigentom), da predsednik Vlade više nikad ne postoji, pa smo u zakon uneli da nema predsednika Vlade, odnosno da je on u stvari ministar, a onda smo doneli još jednu izmenu – da potpredsednici mogu da imaju ministarstva, a sad ćemo imati potpredsednicu Vlade bez ministarstva. Tražim kao rešenje da ministar finansija ne bude gospodin Cvetković, nije kasno da se to promeni, nego da zaista, koliko može, radi ovaj svoj zadatak koji treba da radi, a ne da pravimo ovu komediju, da je ovo jedina država koja nema predsednika Vlade iako smo parlamentarna demokratija, nego mu se daje najveće ministarstvo, sa najvećim obimom i najvećom odgovornošću u finansijskoj krizi. Molim da se ovo hitno popravi. Gospođice Jerkov, da bih zadovoljila vašu želju da dajem konstruktivne predloge, dajem konstruktivan predlog da se odmah odustane od ovakve kombinacije, jer time ukidamo predsednika Vlade, a potpuno je neadekvatna ova promena. Drugo, kada ste razmišljali o tome kako da se učini Vlada efikasnijom, šta ste vi radili? Uzeli ste čistu mehaniku i spojili ministarstva. To nije manji broj kada se spoje ministarstva. To nije ušteda. Nema nikakve uštede. Niko od ministara nije ovde ni prikazao šta su tu nekakve uštede, šta je tu racionalizacija. Nema uštede zato što su se mehanički spajala ministarstva i kolege su već prikazale kako su, na koji komičan način, da bi se zadovoljili interesi pojedinih partija, komično spajana ta ministarstva. Ja imam drugi predlog. Vidite, od početka je pravljena jedna zaista glomazna vlada. Ne mora svaka nadležnost da bude na nivou ministarstva. Ne moramo da rešavamo ako ima nekih problema vera ili ne znam čega, na primer dijaspore, zašto mora da postoji ministarstvo. Tako da predlažem da zaista, a to možete sada odmah da učinite, nije uopšte kasno, da ona ministarstva koja nisu klasična, koja u najvećem broju država uopšte nisu na nivou ministarstva, jednostavno ukinemo. Onda bismo izbegli da pravimo onu kasapnicu sa onim ministarstvima koja su tamo ostala, pa da ih spajamo. Da dajemo gospodinu Duliću rudarstvo? Pa, on se pokazao da nije dobro vodio ni ovo ministarstvo, a sada mu se dodaje još. Ta kasapnica bi se presekla. Znači, dajem predlog da se odmah ukinu sledeća ministarstva, koja nigde ne postoje.Da se ukine NIP (Nije ukinut. Izvinite, pripojen je, piše u zakonu da je pripojen). Da se ukine Ministarstvo vera (U Nemačkoj ima mnogo više vera nego ovde. Zašto je potrebno to ministarstvo? Ukinuti ga treba, a ne pripajati). Za dijasporu – ukinuti, ne pripajati. Ministarstvo sporta – nismo mi u stanju da imamo sport i omladinu kao posebno ministarstvo. Takođe bi trebalo ukinuti Ministarstvo za ljudska i manjinska prava. To je, u stvari, bilo nuđeno Mađarima, oni nisu hteli da prihvate to ministarstvo, sad nam je ostalo i ne znamo šta ćemo s njim. Predlažem da se naprave pojedine kancelarije (recimo za sport, gde će sport biti pri obrazovanju, gde je uvek i bio), da za određene stvari kao što su manjinska i ljudska prava bude kancelarija pri Ministarstvu pravde, a da se netipična ministarstva jednostavno ukinu i da više ne postoje, čime bismo, ako ništa drugo, napravili određene uštede. Izbrojala sam da bi trebalo ukinuti šest ministarstava, da više ne postoje, a određene nadležnosti pretvoriti u kancelarije. I, da se nikako ne ukida premijer, predsednička funkcija, i da se izabere ministar finansija.
Vreme je iskorišćeno, zahvaljujem. Pre nego što dam reč narodnom poslaniku Srđanu Milivojeviću, samo da, na osnovu člana 90. stav 2, obavestim narodne poslanike da ćemo danas radni dan okončati završetkom rasprave prema prijavama za reč, a nakon iscrpljene liste govornika i svih drugih koji po Poslovniku budu imali pravo na reč u zajedničkom načelnom pretresu o predlozima zakona iz tačaka 1. i 2. Kada završimo rad na ovom zajedničkom načelnom pretresu, to će biti i kraj našeg današnjeg radnog dana, a 24 sata nakon toga će, sutra, biti zakazana sednica na kojoj ćemo raspravljati u pojedinostima, o amandmanima na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi i Predlogu zakona o ministarstvima. Reč ima narodni poslanik Srđan Milivojević, posle njega narodni poslanik Željko Tomić.
Poštovana gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, u Srbiji očigledno nema nijednog lakšeg, jednostavnijeg, boljeg posla nego biti u opoziciji. Danas je u Srbiji, koja je zaista ophrvana velikom ekonomskom krizom i ozbiljnim problemima, najlakše biti u opoziciji, izneti salve kritika na račun Vlade, na račun vladajuće većine, bez ikakve odgovornosti, zaboravljajući pri tome jednu vrlo važnu i malu činjenicu, jednu prostu sitnicu, koja je i te kako važna za političke prilike i politički život u Srbiji. Kad pogledate ovu salu ovde i ove ljude koji sede u ovoj sali i kada pogledamo političke stranke koje egzistiraju u Narodnoj skupštini Republike Srbije, zapaža se jedna vrlo važna činjenica, koja ne sme ostatinezabeležena i neprimećena. Naime, nema političke stranke koja je ovoga trenutka u ovom parlamentu a da nije učestvovala u vršenju vlasti u ovoj zemlji, pod ovim ili onim imenom, u ovoj ili onoj koaliciji, ali u svakom slučaju, svi su imali prilike da se oprobaju u vršenju vlasti, da pokažu kakve su bile njihove vlade, kakav je bio učinak tih vlada u kojima su sedeli. Imali su prilike da sagledaju učinak i sopstveni i sopstvenih lidera, imali su prilike da taj učinak premere, ali ono što je najvažnije, to su imali prilike da urade i građani ove zemlje. Po nekim istorijskim činjenicama i pokazateljima, ako se uzmu u obzir i oni predstavnici srpskog naroda koji nisu baš bili birani u Parlamentu, vlada Mirka Marjanovića je po nekima čak i stota vlada u istoriji Republike Srbije, ako se uzme u obzir i vreme Prvog srpskog ustanka i vreme vladavine Miloša Obrenovića. Ako uzmemo, recimo, granični datum 28. oktobar 1850. godine, kada je zasedala Svetoandrejska skupština, imamo jednu interesantnu činjenicu, koju možemo pogledati kada analiziramo ove vlade, a to je da su samo četiri vlade u ovoj više nego stogodišnjoj istoriji Srbije sastavile više od tri ili četiri godine. Jedna od tih je bila prva vlada Mirka Marjanovića. Jednom od tih vlada predsedavao je Radivoje Milojković tri godine, od 17.jula 1869. do 10. avgusta 1872. godine, a Ilija Garašanin od 9. oktobra 1861. do 3. novembra 1867. godine. Na početku svog izlaganja, pre nego što vas malo podsetim na istoriju, želim da vas podsetim na blisku istoriju, na godinu 2008, kada su u Srbiji održavani parlamentarni izbori. Ono što je veoma važno, dame i gospodo narodni poslanici, a na šta želim da vas podsetim, na tim izborima smo birali između evropske Srbije, evropske budućnosti naše države i naših građana, i gubernije. I samo da vas podsetim na žilet – za samo par procenata je pobedila ideja evropske Srbije. Učinak ove vlade je takav da se danas to više ne postavlja kao pitanje. Danas više nismo na tom istorijskom raskršću koje preti da postane naš krst na kome smo raspeti između želja i očekivanja, između strahova i izazova koji nas čekaju. Nismo raspeti više ni između stvarnih mogućnosti i potreba. Ova vlada, ovako formirana, danas ima za svoje evropsko opredeljenje podršku i u nekim opozicionim strankama koje su nastale nakon naše pobede na parlamentarnim izborima, a takođe ima uporište u vladajućoj većini, koje se ogleda ovde u Parlamentu. Tačno je da možemo danas kritikovati Vladu zbog mnogih stvari. Samo ću da napravim kratku retrospektivu onoga što ste govorili u prethodne dve godine, kada je reč o Vladi i broju ministarstava. Nije bilo sednica Vlade, a institut postavljanja poslaničkih pitanja Vladi je uveo ovaj saziv. Ovo je prvi put da možete da joj postavite pitanje u danu koji je predviđen za postavljanje pitanja Vladi. Tada dođe Vlada, a onda, umesto da postavljate pitanja, vi iz opozicije ustanete i prebrojite koliko ovde ima stolica i kažete – čekajte, onaj ko jeprojektovao ovu salu, nije je projektovao za toliki broj ministarstava; zašto vi, gospodo iz vladajuće koalicije, ne smanjite broj ministarstava i broj ljudi koji učestvuju u radu Vlade? Onda smo vam mi odgovarali da to nije tema. Kad smo krenuli da radimo taj posao, da smanjimo Vladu, vi ste rekli – to nije dobro. A dve i po godine ste svakog poslednjeg četvrtka u mesecu, kada se postavljaju pitanja Vladi, postavljali pitanje o broju ministara. Kao što sam već kazao, volim da čitam istoriju, istorijske knjige. Kraljevska vlada je na dan 1. oktobra 1909. godine, za vreme otvaranja redovnog saziva za 1909. godinu, imala sledeća ministarstva: predsednik Ministarskog saveta, ministar bez portfelja – Stojan Novaković, ministar građevina – Nikola Pašić, ministar prosvete i crkvenih poslova, zastupnik ministra vojnog – Ljubomir Stojanović, ministar pravde – Stojan Ribarac, ministar inostranih dela – Milovan Milovanović, ministar finansija – Stojan Protić, ministar narodne privrede – Jaša Prodanović, ministar unutrašnjih dela - Ljubomir Jovanović. Kako je nastala ova vlada, to ću vam kazati iz jedne isto takve istorijske knjige: ''Mi, Petar, po milosti Božjoj i volji narodnoj, postavljamo novu Vladu. Za predsednika našeg Ministarskog saveta – našeg ministra inostranih dela Nikolu Pašića''. I tada je radio ringišpil, gde su se ljudi smenjivali. Nikad u svojoj istoriji Srbija nije imala sto hiljada ljudi koji mogu da rade ministarski posao, pa ni tada to nije bio slučaj. "Za našeg ministra prosvete i crkvenih poslova Andru Nikolića". Tu ću se zaustaviti u čitanju ovih imena ministara, ali ću vam kazati šta tada kaže tadašnja opozicija u ovom istom parlamentu, u jednom drugom, doduše, zdanju, tadašnjoj vladi. Kaže – kakve veze ima ministar prosvete i crkvenih poslova? Mogu li prosveta i crkveni poslovi da se spajaju? Mogu, kaže, samo utoliko ukoliko možete da se krstite kada vidite šta se sve dešava u srpskoj prosveti. Naravno, želeli smo da napravimo efikasnu vladu, sa manjim brojem ministarstava, hteli smo i da vam pokažemo šta se sve dešavalo u istoriji Srbije i kako su te vlade formirane, ali kada vam pročitamo kako su sve te vlade formirane i kako su sve te vlade radile, i kada vam pročitam da se u više od 150 godina dugoj istoriji parlamentarizma u ovoj zemlji, odnosno sto i nešto godina, nije desilo da jedna vlada sastavi pun mandat, sem u novijoj parlamentarnoj istoriji Srbije vlada Mirka Marjanovića, moram da vam kažemda smo namerni da očuvamo političku stabilnost Srbije i da imamo pun mandat ove vlade. Naravno, ima puno prostora za kritiku Vlade, puno prostora kada je reč o nerazumevanju nekih inicijativa koje podnose građani. Pošto ja predstavljam onu političku stranku koja uvek može da izađe među građane, citiraću vam reči jednog učesnika devetomartovskih zbivanja. Danas je 20 godina od Devetog marta i čestitam građanima Srbije koji su tada iskazali enormnu količinu hrabrosti i želje da promene ovu zemlju nabolje. Citiraću izjavu jednog učesnika devetomartovskih zbivanja koji kritikuje Vladu iako je podržava. On kaže – danas je prosto neshvatljivo da kad SPO traži da se donese zakon o restituciji, na to niko ne reaguje. Kada DS traži da se ukinu blanko ostavke, niko na to ne reaguje. Kada traže da se ukinu dvojne akcize na gorivo, ni na to niko ne reaguje. Međutim, kada to isto traži Evropa, vrlo brzo se reaguje. Onda taj isti čovek kaže – znate šta, ne glasa za vas kao poslanika niko u EU, nego u ovoj zemlji. Zato molim Vladu da više uvažava ovaj parlament i inicijative koje podnose narodni poslanici, jer je to dobro za razvoj parlamentarne demokratije u Srbiji, ali istovremeno poručujem opoziciji – mnogo smo vaših amandmana prihvatili kada ste želeli da popravite zakone, sve one amandmane koje ste podneli u želji da zakon učinite efikasnim, boljim i bržim za sprovođenje, ali vas nikada nećemo podržati u pukoj želji da se vratite na vlast da biste u Kolubari napravili veći bager sa većom utovarnom lopatom. Nikada nećemo da vas podržimo u nameri da preispitate presudu Miloradu Lukoviću Legiji. Nikada vas nećemo podržati u nameri da se ubice Zorana Đinđića sačekuju u kabinetu ministra unutrašnjih poslova kao narodni heroji. Nikada vas nećemo podržati u nameri da ratnim zločincima Skupština Srbije bude ''sigurna kuća'', jer to je posao koji ćemo uraditi do kraja za vreme svog mandata. Sviđalo se to vama ili ne, mi ćemo od Srbije napraviti uređenu pravnu državu, gde će vladati pravo i pravda, a ne politički interesi. Za koliko, to zavisi i od naše spremnosti da brzo i efikasno donosimo zakone, ali i od vaše spremnosti da prihvatite pruženu ruku kada idemo ka Evropi i ka budućnosti. Jer, svima koji kažu da Srbiji danas treba čvrsta ruka, ja poručujem – Srbiji je uvek, pa i danas, trebala čista ruka. Mi čistu ruku, i DS-a i ove vlade, uvek pružamo i građanima Srbije i ljudima koji su sada u opoziciji ako žele da s nama podele evropske vrednosti oko kojih smo okupljeni u ovoj vladi. Ja ću glasati za ovaj predlog zakona jer znam da će neko kroz sto godina takođe čitati istoriju parlamentarizma u Srbiji pa će kazati – vlada Mirka Cvetkovića je takođe bila vlada koja je ispunila pun mandat, ali i veći deo očekivanja građana ove zemlje koji su 2008. godine glasali da ova zemlja ide putem evropskih integracija. Onima koji su želeli da Srbija bude ruska gubernija, koji su želeli da se ovde svira ruska himna, koji su želeli da u ovoj zemlji umesto vladavine prava bude vladavina haosa, poručujem – oko tih ideja nećete uspeti da se izborite za prevremene parlamentarne izbore. Izvolite, kandidujte kvalitetne programe, izbori će biti u vremenu kada to kaže zakon i kada to kaže politička stabilnost i kada u ovom parlamentu ne bude političke volje da bude političke većine. Do tada, svi koji žele da se nametnu kvalitetom političkih ideja, neka ih prvo predstave građanima, onda ovom parlamentu, a ja im poručujem – mi smo vam pružili ruku, i dalje vam je pružamo, ali čistu ruku, a ne čvrstu ruku.
Iskorišćeno je 12 minuta i 35 sekundi vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Željko Tomić, a posle njega narodni poslanik Vlatko Ratković.
Poštovana predsedavajuća, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nažalost, ministar Dulić nije trenutno ovde. Juče smo imali priliku da gledamo i slušamo drugog ministra, gospodina Markovića. Želeo sam da im odam jednu vrstu priznanja, da se prosto divim njihovoj hrabrosti da dođu ovde, da sede pred nama poslanicima i gledaju u lice javnost Srbije braneći neodbranjivo, braneći nešto što vređa inteligenciju kako nas narodnih poslanika, tako i cele Srbije. Čuli smo ih kako oni misle, kako brane, ali nam ledeni osmeh ostaje na usnama posle svih njihovih opservacija. Ako išta znamo, mi ovde u Parlamentu i građani Republike Srbije, to je da znamo koji će zakon biti prvi oboren kada današnja skupštinska većina postane skupštinska manjina, a to će se veoma brzo dogoditi. Pašće ova vlada i ovaj zakon će biti prvi koji će se menjati. Jer, ne mogu da zamislim nijednu drugu vladu na svetu u kojoj će se ministar kulture baviti telekomunikacijama. Zaista ne mogu da zamislim gospodina Predraga Markovića kako prodaje "Telekom". Razumem njega kada izdaje knjige, ali ne bih mogao da razumem da izdaje neke državne i nacionalne interese. Ne mogu da razumem ministra infrastrukture, koji ne uspeva da sagradi ni 30 kilometara auto-puta godišnje, koji će se baviti energetikom. Žao mi je što gospodin Dulić nije ovde da vam kaže koliko je potrebno jednom prosečnom ministru da se uključi stoprocentno u sopstveni posao. Samo nekoliko meseci će još trajati ova vlada. Da li neko zaista može da veruje da će neko iz sveta kulture moći da se bavi telekomunikacijama punim kapacitetom ili da će neko ko je iz infrastrukture da se bavi energetikom na isti način? Ovaj zakon je kao ništa pre njega demistifikovao vaš odnos prema građanima Srbije. Svuda na svetu ministarstva služe građanima. Jedino kod vas, koji spajate nespojivo, koji spajate neuspeh sa nekompetentnošću, Vlada i ministarstva, a to pokazuje ovaj zakon, ne služe građanima, već služe samo opstanku vaše smešne koalicije, i to, nažalost, ne nekom strateškom opstanku, već opstanku, kao što sam rekao, od svega nekoliko meseci. Ako Vlada ne služi građanima već vama samima, zar niste onda pokazali da su građani ovde zbog vas, umesto da vi budete zbog građana? Ovom rekonstrukcijom i ovim zakonom o ministarstvima ste pokazali da je Srbija vaš talac. Da cela Srbija danas pati jer je u vašoj službi, da Srbija danas gladuje da biste vi produžili sopstveni mandat za nekoliko meseci i da biste iz svog mandata izašli još bogatiji nego što ste danas i mnogo bogatiji nego što ste u njega ušli. Kupujete vreme, da biste to isto vreme potrošili na novim obećanjima i praznim pričama. Čuli smo ih i danas. Ovo nije nikakav rasplet krize, ovo je ulazak u novu i još dublju krizu. Tu je glavni problem i svi su toga svesni. Zašto niste formirali samo tri ministarstva, pa da se koalicija oko SPS-a bavi jednim ministarstvom, ZES drugim, G17 plus trećim? I tu je sva priča završena. Vi ste ovu rekonstrukciju pravili zbog vas samih, a ne zbog građana Srbije. Zbog vaših razmirica, zbog vaših problema, zbog kojih građani Srbije pate, događa se ovo danas. Pravite nove račune i računice, ništa više od toga. A imaćete nove međusobne razmirice. Jako vam dobro poznajemo mentalni sklop, imaćete nove nesporazume i, ponavljam, vi rekonstrukciju vršite isključivo zbog sebe. Ovo nije vaš novi početak, ovo je početak vašeg kraja. Kada to vidim, mogu samo da vam kažem da ne znam da li da se divim vašoj ogromnoj drskosti ili da budem užasnut merom vašeg odsustva zdravog razuma. Ono što vi u svojoj bahatosti ne znate, jeste da su se i građani u zemljama Severne Afrike dizali za mnogo manje poniženje od ovog koji ste ovim zakonom priredili građanima Srbije. Ovo što vi danas radite je kozmetika, ali kozmetika mrtvaca. Ovo je odlazeća vlada, na izdisaju. Ako mislite da ćete lepi otići u istoriju, nije bitno da li ste lepi ili ružni, nego je bitno šta ostavljate za sobom, koliko ste života ostavili ovoj Srbiji. Možda ćete biti lepši, ali vi više ne postojite, odlazite na smetlište istorije, gde vam je i mesto. Hvala vam.
Iskorišćeno je šest minuta i 35 sekundi vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Vlatko Ratković, a posle njega narodni poslanik Milan Avramović.
Zahvaljujem, gospođo potpredsednice. Dame i gospodo narodni poslanici, uvažene koleginice i kolege, pred novim kabinetom predsednika vlade Mirka Cvetkovića nalaze se veliki, imperativni, važni zadaci i ono što nazivamo evropskim poslovima. Rekao bih da su svi poslovi koje smo započeli u našoj državi evropski poslovi. Naša kandidatura za prijem u članstvo u EU je ireverzibilan proces. Toga su svesni i građani Srbije, toga je svesna i opozicija. Preduslov za ovako važne projekte, a ulazak Srbije u EU je sigurno istorijski projekat, jeste institucionalna reforma našeg sistema. Ona podrazumeva ne samo rekonfiguraciju pravila koja važe u Parlamentu, ona podrazumeva i jačanje civilnog sektora i jačanje pozicije i uloge nezavisnih regulacionih tela. Mi smo kao parlamentarci pokrenuli i otvorili, a delom i završili jedan deo ovih poslova, naročito u odnosu na položaj nezavisnih regulacionih tela kao nezamenjivog faktora u demokratizaciji društva, u jačanju institucija i učešća građana uopšte u političkom i društvenom životu. Takođe smo otvorili i pitanje položaja narodnih poslanika, i u tom kontekstu ja posmatram i rekonfiguraciju, odnosno rekonstrukciju Vlade Republike Srbije kao nosioca izvršne vlasti u našem ustavno-pravnom i političkom sistemu. Dakle, pred novom vladom Mirka Cvetkovića, a upravo danas i ovih dana raspravljamo o normativnom osnovu za taj projekat, nalaze se važniposlovi. To su, pre svega, završetak velikih infrastrukturnih projekata. Činjenice koje demantuju ono što su govorili kolega Tomić i neko od prethodnika jesu da ćemo mi do kraja mandata ove vlade završiti značajan deo radova na infrastrukturnom projektu Koridor 10, na njegovom severnom kraku, od Novog Sada do Subotice. To je velika investicija, koja otvara mogućnost za direktne strane investicije, za nova radna mesta i poboljšanje položaja našeg stanovništva. Socijalni dijalog, veoma važna komponenta u radu Vlade, u radu sindikata i poslodavaca, što je dosadašnje Ministarstvo rada i socijalne politike otvorilo, a na čemu će raditi i buduće ministarstvo, jeste stvaranje konsenzusa i jasnih pravila u ponašanju poslodavaca i radnika koji imaju svoja udruženja koja se zovu sindikati. Pitanje ljudskih i manjinskih prava smo normativno zaokružili kroz donošenje, rekao bih, možda i najkvalitetnijih zakona u okruženju i u Evropi. Pred novom vladom jeste implementacija ovih zakonskih dokumenata, kao i smanjivanje i eliminacija bilo kakvih tenzija koje su se pojavile u poslednje vreme, naročito na prostoru Sandžaka. Ono što je važno reći, po meni, jeste i zakonodavna inicijativa nove vlade. Pred nama su veoma važni zakonski projekti koji su ne samo preduslov za sticanje kandidature, nego i za važne reforme u pogledu decentralizacije. Kada to kažem, mislim prvenstveno na zakon o javnoj svojini, koji mora biti donet ove godine, i koji je suštinski preduslov za decentralizaciju i regionalizaciju o kojoj toliko govorimo. Zaštita potrošača, zaštita konkurentnosti, kontrola državne pomoći, dakle intervencionizam države sveden na meru koja postoji u razvijenijim društvima Zapadne Evrope i EU je takođe nešto što se nalazi kao zadatak nove vlade Mirka Cvetkovića. Ubeđen sam da će ovakvom normativnim osnovom, o kojoj danas raspravljamo, dakle zakonom o ministarstvima i zakonom o izmenama i dopunama Zakona o Vladi, biti postavljena nova pravila za jedinstvo Vlade, za efikasniji način rada i pojedinih ministarstava i Vlade u celini, i da će, s druge strane, govoreći dugoročno, ovo biti poruka budućim vladama, budućim parlamentarnim većinama. Ubeđen sam da nijedna buduća parlamentarna većina neće moći praviti zakon o Vladi u kojoj će biti više od 17 ili 18 ministarstava. Dosadašnji kritičari modela Vlade koja ima 23 ili 24 ministarstva danas kritikuju sistem kakav mi usvajamo, a to je Vlada sa 17 ministarstava, dakle sa znatno manjim brojem ministarstava. Kritičari ne uviđaju da ne samo ukidamo i smanjujemo broj ministarstava, nego smanjujemo i broj posebnih organizacija koje postoje u okviru egzekutive, odnosno izvršne vlasti. Takve kritike bih sveo samo na to da je to u opisu poslova opozicije, ali bih, pre svega, rekao da je to čista demagogija i jeftin populizam. Ubeđen sam da će nova vlada Mirka Cvetkovića biti efikasan tim, koji će manje koštati budžet građana Srbije, koji će imati jednu novu sinergiju i da ćemo mi, kao parlamentarci, zajedno s tom vladom napraviti značajne korake u evropskim integracijama, menjanju sistema vrednosti u našem društvu i dubinskim promenama sistema. Dakle, bilo koja buduća vlada, a ubeđen sam da će to biti vlada čiju će okosnicu činiti naravno DS, imaće i ovaj reper, nećemo imati glomazne vlade, ali ćemo uvek sa ovakvom konfiguracijom imati pokrivene sve oblasti društvenog i državnog života. Mi, poslanici i članovi DS-a, podržavamo rekonstrukciju Vlade, podržavamo ova dva zakona i imaćemo prilike da raspravljamo i kada budemo govorili o personalnim rešenjima. Zahvaljujem.
Iskorišćeno vreme poslaničke grupe je šest minuta i 50 sekundi. Reč ima narodni poslanik Milan Avramović, a posle njega narodni poslanik Srđan Miković.
Dame i gospodo narodni poslanici, moja je volja i želja da ovog puta krenem s analizom zakona otpozadi. Počeću s razlozima za donošenje zakona po hitnom postupku, koji se ogleda u članu 167. Poslovnika, u kome se kaže da po hitnom postupku može da se donese zakon kojim se uređuju pitanja i odnosi nastali usled okolnosti koje nisu mogle da se predvide (pretpostavljam da niste mogli da kontrolišete Mlađana Dinkića), a nedonošenje zakona po hitnom postupku moglo bi da prouzrokuje štetne posledice po život izdravlje ljudi itd. Dakle, dame i gospodo narodni poslanici, vi sami priznajete da ste štetni po život građana Srbije, da ste tri godine funkcionisali na njihovu štetu i da zbog te vrste i količine štete danas imate zakon po hitnom postupku. Da ne bih dalje čitao ovaj član, podsetiću vas samo kolika je štetnost ove vlade, podsetiću vas i na odluke ove vlade kojima propisujete šta će ministar da jede, da obuče, da kaže i sa čime mora da se složi. Ako bi to bila neka demokratska parlamentarna praksa da jedan ministar obavlja tri funkcije, od kojih nijedna nije u njegovoj nadležnosti niti struci, da ortoped bude građevinar, da advokat bude industrijalac i poljoprivrednik, da svi drugi nameštenici Vlade budu vezani za opis posla koji nema s njihovim životnim iskustvom ili strukom nikakve dodirne tačke... Ovde ste predvideli članom 1. da predsednik Vlade može biti i ministar. Pitam vas, pošto ne znam ni koga da pitam, jer gospodin Dulić kao predstavnik Vlade, i da je tu, ne može da da taj odgovor – zašto u ovom predlogu zakona niste napisali da predsednik Srbije ne može biti premijer ili da predsednik Srbije ne može da se meša u rad Vlade? Podsetiću vas da je Boris Tadić jednom es-em-es porukom promenio mišljenje jednog ministra. Opis posla koji predsednik Srbije treba da obavlja nema veze sa Vladom. Predstavnici političkih stranaka su trulim kompromisom izabrani da budu ministri iako su imali daleko manji broj glasova na parlamentarnim izborima. Vas koji se pozivate na to da je Srbija izabrala evropski put podsetiću da je koalicija ZES na parlamentarnim izborima dobila 1.219.436 glasova, a da je SRS dobio 1.590.200 glasova. Dakle, evropski put nije evropski put Srbije, kako vi to tvrdite. To kaže prosta matematika. A truli kompromisi da se spoji nespojivo, kao i ova ministarstva, da se spoje devedesete i dvehiljadite, gde ste 10 godina na vlasti i jedni i drugi, a onda da optužujete koalicionog partnera da je on kriv za današnju situaciju je vama na čast, političkim saveznicima koji vodite ovu državu. Molim vas da se, kad god se pozovete na devedesete, podsetite s kim sedite u Vladi i s kime imate većinu u Parlamentu. SRS je bio na vlasti nepunih 20 meseci, nepune dve godine, i ne možete spočitati za takvo stanje ništa SRS-u,nego vašem koalicionom partneru. Ako on nije bio dobar, zašto ste danas sa njim u Vladi? Dakle, 10-11 godina vlasti DS-a nad Srbijom dovelo je do toga da u skupštinskojproceduri imamo zakone koji se koriste isključivo za bogaćenje pojedinaca, sa pravnim anomalijama za zloupotrebu, vrstu korupcije u kojoj će najveću štetu da pretrpe građani Srbije, a ne ministri. I da imate dva ministra sa relativno svežom krvlju u Vladi, u kojoj će Dušan Mihajlović, Dušan Petrović i ne znam ko još da vaskrsne i bude bolji od postojećih stručnjaka, ne možete nas ubediti da želite dobro Srbiji i da slušate glas građana zato što su to građani hteli tri godine posle vaše vlasti. Ovde je bilo svakakvih komentara. Jedan zapaženi komentar jeste da se ovo radi da bi se uspostavila ravnopravnost polova prilikom izbora članova Vlade, jer će u budućem sastavu biti tri žene, i to je osnovni problem u državi Srbiji. Jednom ministru, kome radnici štrajkuju već mesec dana, dali ste još i drugo ministarstvo, da mu i oni štrajkuju još mesec dana pred činjenicom da ljudi koji su tražili povišicu i bolje uslove za rad dobijaju pretnju da sačuvaju svoje radno mesto, da im sledi otkaz ako se ne pomire sa situacijom onakvom kakva jeste. I taj ministar kao nagradu dobija naučne radnike, da i oni štrajkuju u narednim mesecima, da bismo mogli zakon o Vladi da ispoštujemo u onoj meri u kojoj je to truli kompromis političkih stranaka tražio. Dalje, kaže se ovako: ''Od podnošenja predloga predsednika Vlade za razrešenje ministra do odluke Narodne skupštine ministar ne može vršiti svoja ovlašćenja, već njih preuzima član Vlade koga predsednik Vlade ovlasti''. Kada je bilo u praksi da se neko smeni, a da nastavlja svoju funkciju? Kada je to postojalo? Koja je to praksa i koji je to ministar uradio? Ili, sad da vas pitam – zašto ste izbacili Dinkića iz Vlade ako nije imao ovu zakonsku normu koju ima sada, da mora da poštuje odluke i da mora da raspravlja o tome gde će "Gorenje" da otvori fabriku, u Valjevu ili Negotinu, i da li će sa tim da se složi ili ne? Dokle mislite da vladate demokratijom na takav način da će sve biti onako kako vi kažete, a za to nemate podršku građana, jer sam vam pročitao rezultate parlamentarnih izbora? Onda dolazimo svi do jednog zaključka, a to je truli politički kompromis, da bi se sačuvala vlast pošto-poto. Ne brinete vi za građane. Jer, da ste se za građane brinuli, oni ne bi bili danas u ovoj situaciji u kojoj jesu. Čak ne samo ni građani, nego i poslanici, legitimni predstavnici građana koje su građani birali. Srpska radikalna stranka je glasovima svojih birača dobila određen broj političkih i poslaničkih funkcija u narodnom parlamentu. Kakav je danas broj tih poslanika i predstavnika građana u odnosu na glasove i ko je za to kriv? Za političku anomaliju, kako je rekao moj kolega Nemanja Šarović, koju je stvorila Evropska unija da vama preti, da na svaka dva meseca ima zadatak da održava mitinge da bi smirila kao narod, da biste vi mogli svoje ciljeve da ostvarite? I na kraju se desi ono što svi znamo – ista meta, isto rastojanje i isti ljudi. Vi, glasnogovornici parlamentarne većine, ne može se politička scena menjati tako što ćete skinuti sedam sekretarica, sedam automobila, sedam kabineta i prebaciti ih na neku drugu funkciju. U ovom predlogu zakona piše da će sistematizacija radnih mesta biti u roku od 30 dana i gledajte da po toj sistematizaciji stručni ljudi ostanu u Vladi i u nadzornim telima, organima, agencijama, kancelarijama, komisijama, a ne oni politički fanovi koje ste ubacili da biste održali svoje glasačko telo. Podsetiću vas da je formiranje Unije za ravnomerni regionalni razvoj Srbije prilično radnih mesta otvorilo i dalo mogućnost jednom političaru i političkoj partiji, s kojom vi ne smete da se obračunate iako vam je kamenčić u cipeli, da zaposli armiju ljudi i tako obezbedi sebi dovoljan broj glasova za prelazak cenzusa. Vi to vrlo dobro znate. I da imate sredstva da se toga rešite, da to rešenje pronađete, vi biste to uradili. Ne, vi ste krenuli u kupovinu poslanika, vi ste krenuli u onaj najgori tržišni biznis sa narodnom voljom, i tako to prezentovali narodu pod plaštom demokratije ili željom da dobijemo status kandidata za Evropsku uniju, jer ćemo time dobiti fondove koje do sada nismo imali na raspolaganju. To je priča koja traje 11 godina. Podsetiću vas šta ste pričali 2000. godine – da će ući ne znam ni ja koliko milijardi u zemlju, samo da se Slobodan Milošević skloni. Od toga nije bilo ništa. Danas imamo verziju da taj minus nadoknadimo prodajom javnih preduzeća. Koji je seljak srećan što je prodao njivu? Šta posle deca da obrađuju? Vi prodajete "Telekom" i mislite da je neko zbog toga srećan? Da biste pripremili izbore za narednu godinu, da biste obezbedili svoje biračko telo i da biste ostali na vlasti, a ne da biste evropski put prezentovali tako, jer vas niko u Evropi i ne želi. A najbolji dokaz za to vam jesu Interpolove poternice – koliko je uhapšeno ljudi po Interpolovoj poternici koju je raspisala Srbija, a koliko je njih stiglo u Srbiju iz te Evrope. To vam je najbolji parametar koliko vas poštuje Evropska unija. I nemojte priču o Evropskoj uniji više forsirati, jer ona više ''ne pije vodu'', narodski rečeno, jer EU ne želi DS u vlasti sa ovim stepenom korupcije i sa ovim načinom ponašanja. Ono što je takođe jako važno i što se mora pomenuti, ako hoćete ovoj zemlji da pomognete nacionalno, patriotski, držite biznis forum na Brezovici, u opštini Štrpce, a ne na Kopaoniku, uzmite ove pare koje ste predvideli za agencije i kancelarije i dajte narodu da se zaposli, obezbedite školstvo da manje košta, obezbedite prosvetarima da imaju redovna i normalna primanja, i onda izađite i kažite – mi smo socijalno odgovorna Vlada. Vi sada niste ni socijalni ni odgovorni, jer posle tri godine kažete – ovo je dobro za građane. Znači, tri godine ste svesno radili ono što nije dobro za građane, i to priznajete, i kažete – pod plaštom kandidature za Evropsku uniju. To je prosto neprihvatljivo i to se više ne može čak ni tolerisati, a ja ću vas podsetiti svaki put na broj glasova koji ste dobili kao podršku trulog kompromisa da budete na pozicijama na kojima jeste. I molim vas da shvatite struku ozbiljnije, da pustite stručne ljude da rade posao koji vi ne znate, da ortoped ne vodi građevinu, da advokat ne vodi industriju i poljoprivredu, da informisanje ne bude kopča sa kulturom, da putari nemaju ništa sa rudarstvom, da energetika bude u sferi u kojoj jeste, jer to je ono što je potpuno normalno. Za to vam ne treba pravilnik EU, kupon ili bilo koja druga vrsta ugovora ili odgovora na koji morate da odgovorite da bi vas negde neko prihvatio. Dame i gospodo narodni poslanici, potpuna je farsa i ovaj predlog zakona o Vladi, izmene i dopune koje ste nam predložili, i ova skupština, s tim da ministar koji treba da bude kao predstavnik nije tu, s tim da premijer nije tu, s tim da debatu nemamo s kim da vodimo, i jasno govori o vašim namerama da veštačkim disanjem produžite sebi funkcionisanje Vlade do kraja mandata, da pripremite teren kroz javna preduzeća za naredne izbore i onda kažete – to je Evropa i građani su tako hteli. Zahvaljujem.
Dvanaest minuta i 40 sekundi je iskorišćeno vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Srđan Miković, a posle njega narodni poslanik Zoran Nikolić.
Dame i gospodo, danas razmatramo dva predloga zakona – Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi i Predlog zakona o ministarstvima. Po mom mišljenju, to su dva dobra predloga zakona. Između ostalog, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi reguliše određene stvari koje su, kao takve, predviđene i u Ustavu Republike Srbije. Naime, u članu 133. stav 7. Ustava Republike Srbije definisano je da se položaj i ovlašćenja člana Vlade koji je podneo ostavku ili u odnosu na koga je podnet predlog za razrešenje, do prestanka mandata, uređuje zakonom, i upravo sada se ispunjava ustavna obaveza da se zakonom reguliše i taj deo. Ovim predlogom zakona obezbeđuje se viši stepen jedinstvenog političkog delovanja Vlade, usklađeniji rad članova Vlade i predstavljanje Vlade i njene politike i zauzetih stavova u javnosti, a određene stvari su bolje i jasnije definisane. Što je jako važno, predviđa se regulisanje situacije da se obezbedi kontinuirano delovanje i izvršavanje poslova iz nadležnosti Generalnog sekretarijata Vlade, kao centralne službe Vlade, u situaciji kada dolazi do kraja mandata Vlade. Znači, u svakom slučaju, nema onoga da se u slučaju kraja mandata Vlade ne zna ko vrši poslove generalnog sekretara i mislim da je to jako dobro. Sve ovo što je definisano u smislu obaveza članova Vlade, državnih sekretara, posebnih organizacija i službi Vlade, a u pogledu poštovanja određenih zajedničkih pravila, mislim da doprinosi jedinstvenom nastupu Vlade prema javnosti. U pogledu drugog zakona, Predloga zakona o ministarstvima, često su se tokom trajanja mandata ovog poslaničkog saziva i mandata sadašnje vlade čule kritike zašto imamo tako veliku vladu, odnosno zašto je toliko brojna, i često su stavljani predlozi da treba da bude manje ministara. Mislim da je dobro što se Predlogom zakona o ministarstvima smanjuje i broj ministara i ministarstava i broj posebnih organizacija, i to ne samo zbog uštede, već pre svega zbog efikasnosti, jedinstva i još boljeg rada. U svakom slučaju, mislim da cilj svih nas treba da bude da se obezbedi racionalno i funkcionalno obavljanje poslova organa državne uprave, da se obezbedi delotvoran i ekonomičan rad i ostvarivanje utvrđenih nadležnosti. Ovim preuređenjem organa državne uprave stvaraju se organizacione pretpostavke za efikasnije donošenje odluka i njihovo sprovođenje. Mislim da je ovaj predlog zakona dobar, a smatram da bi naročito oni koji su do sada upućivali kritike u pogledu brojnosti ministarstava trebalo da podrže ovaj predlog zakona. Konačno, pošto ova dva zakona razmatramo u načelu, mislim da je danas vreme i mesto da odredimo da li treba donositi, a svima nam je jasno da treba, zakon o izmenama i dopunama Zakona o Vladi i zakon o ministarstvima. U pogledu konkretnih rešenja i eventualnog amandmanskog intervenisanja na predložene tekstove zakona, prilika je sutra po podne ili u petak da o tome detaljnije diskutujemo, a u pogledu dobre namere skupštinske većine da prihvati dobre i korisne predloge za popravljanje svakog predloga zakona, mislim da sama praksa rada ovog skupštinskog saziva pokazuje da je svaki dobar predlog bio usvojen. Upravo u periodu koji je analiziran od strane Evropske organizacije za bezbednost i saradnju, u posmatranom periodu od godinu i po dana, čak je bio usvojen nešto veći broj amandmana predložen od strane opozicije u odnosu na broj amandmana predložen od strane skupštinske većine. U tom smislu stojimo na raspolaganju svima vama da sutra po podne i u petak diskutujemo o posebnim rešenjima i predloženim amandmanima, ali u svakom slučaju ja očekujem da ne samo skupštinska većina, nego i jedan deo opozicije podrži predloge zakona i pozivam vas da u Danu za glasanje, kako će to naša poslanička grupa Za evropsku Srbiju učiniti, i mnogi drugi poslanici podrže ova dva predloga zakona. Hvala.
Iskorišćeno je šest minuta i 25 sekundi vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Zoran Nikolić. Poslanička grupa ima na raspolaganju devet minuta i 30 sekundi. Posle njega reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Krenimo redom. Ova vlada, koja je još uvek aktuelna, formirana je 7. jula 2008. godine. U ruci imam ekspoze mandatara gospodina Cvetkovića i samo ću pročitati najbitnije delove, vrlo kratko, koji se tiču projekcije koju je tadašnja vlada i vladajuća koalicija imala. Dakle, ključni elementi programa Vlade Republike Srbije su opredeljenje za evropsku budućnost Srbije, neprihvatanje nezavisnosti AP KiM, neophodnost jačanja ekonomije, jačanje socijalne odgovornosti Vlade, pooštravanje borbe protiv kriminala i korupcije i poštovanje međunarodnog prava. Ekonomski ciljevi Vlade su bili sledeći:dinamičan rast privredne aktivnosti, rast zaposlenosti, povećanje standarda građana Srbije i ravnomerni regionalni razvoj. Kada pročitate ovaj ekspoze, odgovarajuća reč da bi se ovo okarakterisalo jeste skandal. Skandalozno je šta posle dve i po, skoro tri godine imamo kao realno, faktično stanje u našoj državi. Imamo kontinuirani pad privredne aktivnosti, zaduženja koja prete našoj državi i građanima da upadnemo u dužničko ropstvo ako već u njemu nismo, pod kontrolom MMF-a. Imamo pad realnih zarada. Iako je obećavano da će penzije porasti do nivoa 70% prosečne plate, da će plate biti daleko veće kada vi dođete na vlast, sada imamo realan pad i plata i standarda od 40% za vreme mandata ove vlade. Imamo umesto 200.000 zaposlenih, što je takođe rečeno u ovom ekspozeu, 400.000 otpuštenih. Da li je skandal adekvatna reč za ono što je ova vlada radila protekle tri godine? Neka izađe neko pa neka da drugačiju formulaciju. Imamo i sledeću situaciju, da Vlada već skoro godinu dana priča o nekakvoj rekonstrukciji kako bi bila efikasnija, kako bi pokrenula privredu, kako bi zaposlila… Ali šta se, zapravo, desilo? To je, u stvari, bio samo još jedan marketinški stub kako bi Vlada i dalje zamajavala građane. Ono što je problem i što mene zaista užasava i plaši je kada čujem neke kolege iz vladajuće koalicije da veruju u tu propagandu. E, to je zaista strašno. Onda je ta propaganda u potpunostiuspela, onda je ona nadvisila i domete koje su imale propagande u vreme Drugog svetskog rata, a znamo od koje zemlje i koje osobe. Neverovatno je da neko ovde brani ovu rekonstrukciju Vlade i dalje tvrdi kako će se na efikasniji način, na bolji način, nastaviti ovakva politika, koja je definitivno pogrešna, koja je Srbiju oborila na kolena, koja je svoje sopstvene građane unizila, koja je za dve i po godine proćerdala sve što smo stvarali u one dve Koštuničine vlade na međunarodnom planu, a to je da budemo i dostojanstvena država i da se na dostojanstven način, kao demokratska država, ali rekao bih i slobodna država, borimo za svoja prava koja nam po međunarodnom pravu pripadaju. Sve to je urušeno i na najgori način izvrgnuto ruglu. Zaista je neverovatno da se poslanici vladajuće koalicije usuđuju da brane ovakav koncept i ovakve rezultate. Dočekali smo predlog rekonstrukcije Vlade. Zašto sad? Zašto on nije bio prošle godine, kada je to pitanje pokrenuto? Sad ću vam objasniti. Zato što je bilo potrebno da prođu unutarstranački izbori, pa su stranke u vladajućoj koaliciji morale prvo da organizuju svoje unutarstranačke izbore, da se unutar stranke odmere međusobno, da se vidi ko ima uporište u svojoj sopstvenoj stranci, pa kada se to uradilo, ušlo se u ovu rekonstrukciju. Šta se dogodilo, šta se sada desilo i zašto su upravo ovi ministri sada smenjeni? Zato što nisu prošli na unutarstranačkim izborima. Smenjen je gospodin Škundrić, smenjen je gospodin Dragin, smenjeni su Slobodan Milosavljević, Čiplić, Šijaković – ljudi koji nemaju partijske funkcije. A ko ulazi u ovu vladu? Oni koji su dobili podršku na unutarstranačkim izborima. Ne ulaze na način kakav je, a što se tiče DS-a, on je bio skandalozan, i oni koji su postali stranački funkcioneri sada ulaze u tu vladu. Dakle, mi smo više od šest meseci bili taoci unutarstranačkih odmeravanja pojedinih političkih funkcionera, i tek kada su se oni odmerili i videli koliko je ko jak u stranci, onda je na dnevni red došla ta rekonstrukcija. Što je najkontradiktornije, i što je zaista paradoksalno, jeste da su zapravo smenjeni svi oni koji nemaju političke funkcije, osim jednog, a to je sam premijer, gospodin Mirko Cvetković. On je premijer bez ikakve političke funkcije, a u Vladu sada ubacuje ljude sa političkim funkcijama. Gospodin Mirko Cvetković je odlučio da smeni sve ministre koji nemaju nikakvu političku funkciju, osim, naravno, samog sebe. To je zaista, da kažem i u ovoj ravni, kada na ovakav način gledamo i posmatramo ovu stvar, dokaz koliko je ova vlada u konfuziji i koliko je prožeta unutrašnjim kontradiktornostima. Ovde se čak ustvrdilo da je ovo sada Vlada koja je postavila standard od 17 ministarstava i kako nijedna druga buduća vlada neće moći da ih ima više. Šta se dešava u ovom parlamentu? Šta se dešava sa javnošću? Zar je amnezija toliko prisutna u redovima poslanika? Pa, Vlada iz 2004. godine je imala 17 ministarstava, jednog predsednika i jednog potpredsednika, ukupno 19 članova. Imala je i 29 zamenika ministra, to su sada državni sekretari. A mi u ovoj sadašnjoj vladi, još uvek aktuelnoj, samo u pet ministarstava – u Ministarstvu ekonomije, Ministarstvu za prostorno planiranje i zaštitu životne sredine, Ministarstvu za infrastrukturu, Ministarstvu odbrane i Ministarstvu poljoprivrede imamo 25 državnih sekretara. Ukupan broj je 69 državnih sekretara. Gde su ti vaši argumenti? Hajde neka neko ustane posle ovoga i neka iznese argument da je ovo postavljanje novog standarda u demokratskom razvoju našeg društva. Ne, gospodo, vi demokratske standarde koje je postavio Vojislav Koštunica nikada nećete dosegnuti. A u moralnom, u političkom smislu, nikada vam neće poći za rukom to što je bilo dok je on bio premijer. Dakle, rekonstrukcija ove vlade je ismevanje građana, jer pogrešan put od samog početka ove vlade se ne može popraviti kozmetičkim prepravkama. Zato je zaista dobro da se neko u ovoj državi izvini pre svega građanima zbog ovakvog omalovažavanja. Pozivam Borisa Tadića da se izvini, jer se on izvinjava svima, ali sam takođe svestan činjenice da je u podeli posla on zadužen za izvinjavanje spolja, on pokriva spoljnu politiku. Zato, eto, pozivam premijera Cvetkovića da se izvini svojim građanima i kaže – mnome manipulišu i domaći i strani, i podnosim ostavku; muka je i meni od ovakve vlade, kao što je i građanima Srbije zaista muka od ovakvog licemerstva i ovakve izdaje nacionalnih, državnih i ekonomskih interesa države.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, a posle njega narodni poslanik Vladan Jeremić.
Gospođo Čomić, koliko SRS ima još vremena? (Predsedavajuća: Još 42 minuta.) Dobro, hvala. Ne bi bilo dobro danas da ponavljamo onu argumentaciju koju smo koristili i 2008. i 2007. i 2004. i 2001. godine, jer ne znam zašto bi se to danas bolje čulo, razumelo i slušalo nego ranije kada se to pričalo. Danas se nalazimo pred jednom zajedničkom temom. Bez obzira što formalno-pravno imamo dva predloga zakona, nalazimo se pred temom da Vlada treba da pretrpi neke promene. Mislim da je pravi izraz "promene", a ne ovi termini iz oblasti građevinarstva – adaptacija, rekonstrukcija, dogradnja itd. Sad mi je jasno zašto je prvog započeto sa zakonom o izmenama i dopunama Zakona o izgradnji i planiranju, jer sledeća faza posle tog zakona su ovi građevinski radovi sa Vladom. I to je glavna tema. Neću sad da ulazim u ta imena i ne mislim da ako je neko ortoped ne može da bude ministar građevine, jer nigde ne stoji zapisano da ministar mora da bude vodeći stručnjak u toj nekoj oblasti. Ministri se biraju i prema nekom političkom dogovoru i nekim političkim kriterijumima, i naravno da one stranke koje čine vlast i treba da idu sa najjačim svojim kadrovima, prema svojim kriterijumima. Šta sad ja mogu da prigovaram tu onim strankama koje vrše vlast? Mi se, u stvari, danas nalazimo na temi kako da se uredi ono što se naziva državna uprava i šešir nad državnom upravom, kao Vlada, da bi država mogla da ispuni svoje Ustavom i zakonom propisane funkcije. Pa ako je još moguće da to bude što jeftinije, onda je uspeh napravljen. Smatram da ova podela na tri različita dela unutar koalicione vlade poprilično opterećuje ovu arhitekturu državnih ministarstava i zato se dešavaju vrlo neprijatne stvari, da se spaja u okviru ministarstva nešto što je nespojivo. Kaže se tamo kao primer – u Nemačkoj je u ministarstvu unutrašnjih poslova bio i sport. Pa naravno, kada uzmeš pendrek, on brže trči. I kod nas, vidite, predložili ste da ministarstvo vera i dijaspora budu jedno ministarstvo. Evo, ako Siniša Pavić sluša, on može da napravi vrlo lepu humoresku. Znači, ostalo je samo onima iz inostranstva da se krste šta se dešava u Srbiji. (Vi, kako pravite ovu vladu, i zaslužujete malo ovaj humoristički ton.) Čuli smo da je glavna smetnja za ove građevinske poslove u Nemanjinoj Mlađan Dinkić, ali ja sam sa Mlađanom Dinkićem na ratnoj nozi već deset godina. Vodimo se tamo po sudovima zato što sam ga ovde kritikovao u Skupštini sa govornice. Ispričao sam sve o njemu, pa mi je sad više i muka da pričam o Mlađanu Dinkiću. Tek kad je on priznao da su došle one besplatne akcije od hiljadu evra zbog dragog mu predsednika, da bi on bio izabran, on je postao smetnja. Ali, ja sam 2006. i 2007. godine kritikovao taj koncept besplatnih nazoviakcija, pa sam dobio opomenu, pa sam izbačen iz Skupštine. Sad ispada da je tek kad je neko progovorio došao onaj fluid odozdo na gore, pa ste shvatili o čemu se radi. Ali, to je vaš problem. Međutim, ono što svakoga ko se bavi politikom zabrinjava jeste što se taj vaš unutrašnji problem oburvava kao bujica nad građanstvom, nad suverenom. E, to je problem. Problem je koliko građani kao nosioci suvereniteta mogu da kreiraju vlast po svojoj volji, prema svojim potrebama i prema svojim interesima. Moram da razočaram građane – ne možete da formirate, zato što se Srbija nalazi na putu jednosmerne ulice prema Briselu, a Brisel nema vladu, ali ide zabranjenim smerom i zato malo-malo dođe neki policajac, udari čvrgu, pa nas vrati opet na raskrsnicu. I tako se deset godina vraćamo na raskrsnicu. A u međuvremenu se postižu epohalni medijski rezultati. Ima na televiziji, ima na internetu, ima na bilbordima, ali nema u životu. Vi kažete "EU nema alternativu", mi živimo po evropskim standardima deset godina. Vama skače popularnosti zbog opredeljenosti za Evropu. Mi se danas nalazimo u sukobu između SRS, sa jedne strane, i svih drugih političkih stranaka koje su za Evropu. Evropa, Evropa, Evropa..., Evropa nema alternativu. Tamo je mnogo lepo, Brisel nema ni vladu... Ali vi znate da u EU ne postoje ni saobraćajni propisi zajednički. Englezi i dalje voze levom stranom, znate. I kod njih ona utičnica ima tri rupe. Odete u Englesku, donesete evro, oni se krste, ne znaju koja je to valuta. Ali ne, vi ste za Evropu. Dva miliona ne mora da radi u Srbiji, ali Evropa nema alternativu. Nema. I taman se pohvalite nečim, a ono krk – iz Evrope čvrga. I vi kažete – ništa. Otresete glavu i kažete – ništa, idemo dalje, teramo ponovo ka Evropi. Ako ste hteli stvarno da pokažete neku ozbiljnost kao vlast, uz sve ove karakteristike, tri dela različite veličine unutar jedne vlade itd., morali ste malo da pokažete i dozu inteligencije. Evo vidite, Mlađan Dinkić se odriče G17 da kod potencijalnih birača ne bi to izazvalo negativne asocijacije, a ja sada ću Vladu Republike Srbije da zovem G17, zato što imate 17 ministarstava i plus nešto imate. Vidite, prevario vas Mlađa ponovo. Opet vi bez Mlađe ne možete. Ali nije poenta da l' Mlađa, da l' Boris, da l' ovaj, da l' onaj. Ma, ja imam problema s vašim gazdom – u Briselu, u SAD, u Velikoj Britaniji, u NATO-u. Vi ste mačji kašalj. Samo još da ubedim građane da se živi po evropskim propisima ovde. Što reče jedan, vi ste izvođači radova. Vidite, cela vlada, ministarstva, sve je u građevinskim terminima: rekonstrukcija, adaptacija, verovatno će biti i asanacija, kako vidim. Svašta je kod vas moguće. Svašta je moguće od građevinskih radova. Naravno, sve će biti bolje, a nema odgovora na pitanje zašto nije moglo za ove tri godine da bude bolje. Vi ste tri godine ovde pričali kako je sve najbolje, sve divno, med i mleko. Beše onaj jedan što nema planinarsku dozvolu. Čim Velja kaže "mleko", on kaže – što pričaš, mleka ima, samo što se ne rasipa još po Moravi. Nije problem sa otkupnom cenom, sve je rešeno. E, kad je Tadić rekao da nešto imamo problema sa mlekom, on šest dana nije došao ovde u Skupštinu. Znate, kod vas se to začas promeni. Ne može bez Mlađe, a sad koji će nam đavo Mlađa. Dizaste demonstracije protiv SPS-a, sad SPS – ma kakvi, prva ljubav zaborava nema. Kad im pomenete Miloševića, oni ćute, ne smeju da se jave. Oni još dalje guraju prema Evropi i NATO-u. Šta kažu ovi iz Brisela? – Ko u Srbiji kaže da je za EU, mi ga poštujemo, podržavamo. – Pa, znaš, on je ovakav. – Ne interesuje nas. – Ima nas, kaže, mnogo koji smo za EU, neko smo od početka, neki od sada. Je l' ima neka razlika? Ovi iz Brisela, što nemaju vladu, kažu – nema razlike, samo radikali da ne dođu na vlast; morate da idete jednosmernom ulicom, u suprotnom smeru. I vi uporno u suprotnom smeru. I mislite da su to ovi naši policajci, pa za dvesta dinara – ajd', bato da prođem. Nema. Zadužili ste državu. Dajte mi jedan epohalni rezultat za deset godina. Jedan, zbog čega bi građani Republike Srbije mogli sa dva prsta da vam aplaudiraju. Ne šakama, nego samo sa dva prsta. Nema ga. Ali ste postigli maksimum u medijskim manipulacijama. Mandati pripadaju strankama. Dođe iz EU neka naznaka, odmah promeniše stav. Taj veliki gospodin, on je vlasnik mandata. Kad pre nekoliko dana pobeže mu jedan, a on kaže – a ko bi znao tog tamo mog u pokrajinskoj skupštini da nije bilo mene? Koji je to sistem vrednosti? Zar ne vidite da se ovo nasilje koje demonstrirate u politici preliva i postaje nasilje u porodici, na ulici, na radnom mestu? Kažite jedan epohalni rezultat. A skače vam popularnost, znajte. Mnogo ste popularni. Ovde gde je Ministarstvo ekonomije, bivša Narodna banka, svaki dan se održavaju dva performansa. Svi poznati akteri, i oni koji demonstriraju i oni koji čuvaju vrata. I oni policajci kažu – šta je, braćo, kasnite pola sata. Svakog dana dva performansa ovde. Nezadovoljni građani. Nađite mi jednog zadovoljnog u Srbiji. Dobro, Boris Tadić. Pustite vi Borisa Tadića. Sad će sa iskrivljenim očima da nam se vrati, pa će malo drugačije da gleda na ovu našu stvarnost. Objasnite mi sada jednu stvar. Zašto, recimo, niste spojili ministarstvo zdravlja, rada i socijalne politike? Na ovoj sednici imamo nekoliko tačaka dnevnog reda koje pokazuju da je vrlo teško u nekim situacijama, kada se radi o pravima građana, izvršiti podelu i videti gde počinje koje od do sada postojećih a sada podeljenih ministarstava. Neverovatne stvari. Izađe juče Marković i kaže – mi smo se smejali kad su pravili ministarstvo za kapitalne investicije, za infrastrukturu itd., pa smo to kritikovali, i došli smo na vlast pa smo i mi prihvatili da to postoji. Pa, kad čovek da veruje vama iz DS-a? Zato ja kod vas sve prihvatam s rezervom. Malo da se nasmešimo onako, pošto ste sad G17 plus. Znači, jedini koga treba ozbiljno da shvatite je neko iz inostranstva. Vi u njihovo ime sprovodite ovde. Kada vas saspemo nekom argumentacijom, vi kažete – EU nas je pohvalila, Venecijanska komisija je dala saglasnost, delegacija MMF-a je došla ovde da vas posmatra, prošli ste na posmatranju, ako se vi iz sindikata bunite, mi bismo vrlo rado učinili vama, ali tu je MMF, babaroga, ne smemo od njih. Čekajte, način na koji vi radite… Ispada da je bolji Miljenko Dereta. Kada se iznese neka ozbiljna argumentacija, on kaže – šta se bunite, građani Republike Srbije, da nije EU i neke pomoći koju ona šalje, vi ne biste imali ni za 'leba. Vidite koliko je on iskreniji od vas. A vi imate priču – epohalni uspeh, epohalno ovo, epohalno ono. Onaj ministar odbrane kaže – super, izvozimo naoružanje, a oni krk, sankcije odmah. Još se nije ni ohladila govornica, a oni rekoše – 380 tona nafte nema, izgubilo se. Kaže – u reformi Vojske smo postigli strahovito dobre rezultate. A gde nam je vojska? Imamo samo taj problem što imamo ministra, a nemamo vojsku. Neverovatne stvari se dešavaju kod nas, a vama raste popularnost. Molim vas, nemojte to da zaboravite. Sada vam je popularnost 129%. Građani ne mogu nijedan dan da zamisle bez ZES-a. Jedva čekaju Drugi dnevnik da vide otvaranje, prijem delegacija iz inostranstva, promenu kravata, osmehe, hvaljenje, tapšanje. Vi ste stožer stabilnosti. Bez vas nema stabilnosti Balkana i šire. Dođe pre neki dan onaj Turčin i priča nam o EU. Gde je njegova Turska, što njegovu Tursku nisu primili u EU? Sad Turčin nama drži predavanja o EU, a kancelarka kaže – multietnička EU promašen koncept! Posle dva meseca to reče i onaj Kameron, engleski premijer. Ja vam samo pričam šta oni pričaju. I mi idemo tamo. Pa, vi imate, bre, loš primer. Loš primer imate. Evo, kada dođe Putin za koji dan, vi njemu kažite – gospodine Putin, pomerite se vi ovamo, mi želimo s vama prijateljske odnose, ali mi idemo prema EU. Idemo prema EU, tamo je med i mleko, tamo je lepo, tamo je sve na lizing, sve se dobija, tamo nema krize. Nema krize u EU. EU vam je sad sponzor pregovora, EU vam kaže u Savetu bezbednosti šta će da bude, u Generalnoj skupštini je EU. Možete vi, građani, da se bunite, možete vi performans svaki dan da radite ispred Mlađinog ministarstva, ali EU je u temelju tog ministarstva. U temelju. Znači, naš problem je politika. Problem Republike Srbije je što su dominantne politike medijski eksponirane politike, proevropske i pronatovske, pogubne i štetne za svakog građanina Republike Srbije. Sada da pričam da li treba da imate dva ili tri ili 17 ministarstva? Imaćete onoliko koliko ste se dogovorili. Imaćete onaj broj na koji vam je dao saglasnost neko iz Brisela. Ali Brisel nema vladu, zapamtite. Brisel nema vladu, ej. Pa vi ste za njih pojam. Vi ste za njih pitanje političke odgovornosti. Vi u svim uslovima možete da formirate vladu, a oni godinu i po dana ne mogu da se sastanu da naprave vladu. Vidite, gospođo Čomić, ja moram da hvalim Vladu Republike Srbije. Ima nekoliko dobrih stvari. Prva stvar, hvala bogu, imamo Vladu, za razliku od nekih u Evropi koji nemaju vladu, i druga stvar, bili ste mnogo iskreniji nego drugi. Neki drugi donose zakon o izmenama i dopunama Zakona o ministarstvima. Vi ste dali Predlog zakona o ministarstvima i napisali – to je naše, da li vam se sviđa ili vam se ne sviđa, baš nas briga. Gazda iz EU je rekao da to tako može. Proći će. Zašto je vama važno da ovo prođe? Zato što vam dolaze ove pare sad. Sve ono što smo se zaduživali, glasali itd. sad treba da dođe. Ne date vi da neko sa stiroporom troši vaše pare samo zato što je rekao da je on sada za Evropu. Pa vi ste krvarili za Evropu, bre. Može Mlađa da vas gazi kol'ko hoće, ali neće iz Vlade zato što je evropska. To su evropski standardi, to su evropski krediti, to su evropske apanaže. Nemojte. A vi, građani Srbije, da što više glasate za ove iz ZES-a, da im skoči još više popularnost. A kad ćete da platite struju, to razmislite. Onda će da dođe druga ekipa, opet preformulisanog ZES-a, pa će da vam donesu bure, pa će da kažu – sad račune bacajte u bure. I tako Jovo nanovo. Znači, treba upamet. Zahvaljujući ZES-u, pogrešnom kretanju jednosmernom ulicom, vi demonstrirate nešto što se zove Sizif. Vi se mučite kao Sizif, ali od onog mitskog Sizifa se poprilično razlikujete. Znate zbog čega? Razlikujete se jer se onaj Sizif znojio, krvario, vraćao na startnu poziciju, a vama se pozicija poboljšala. Mnogo se poboljšala pozicija. Postali ste, ni krivi ni dužni, čak i eksperti. E, moji građani Srbije, kada biste vi znali koju uvredu mi trpimo ovde, kroz ova glavna vrata Narodne skupštine šta sve prolazi da bi održali neki sastanak, neko savetovanje. Pa to dolazi prepotentno, napumpano, zato što zastupa stavove EU. Ušminkano. Ma, juče očistilo nos, a već sada pametuje o Evropi, EU, evropskim standardima, evropskim zahtevima. Kad mu kažeš dobar dan, on ti odmah kaže – neću da ti odgovorim, nije po evropskim standardima. A vama skače popularnost. Neverovatno vam skače popularnost. Samo, najveću popularnost ćete imati u onim selima koja više nemaju nijednog građanina, jer ta sela gde nema nijednog građanina, to je rezultat EU ovde. A vi ste, što reče jedan vaš, najobičniji izvođači radova, koji za najobičniju dnevnicu ima da urade svaki posao. E, u tome se mi razlikujemo. Okanite se proevropskog i pronatovskog puta, da bismo se orijentisali u se i u svoje kljuse, da krenemo sa našim sistemom vrednosti, da raščistimo sa ovim nagomilanim kriminalom, a o tome ćemo da pričamo kada dođu predlozi ko će biti i gde koji ministar. Tačno ću da vam kažem zašto je ko predložen za ministra i koji tajkuni stoje iza njega, koje grupe i zašto će da se ispriča još nekoliko meseci ova priča. A zapamtite, kroz godinu dana negiraćete sve ovo što ste danas rekli. Sve ovo što ste danas rekli ima da negirate. Moje je da vam unapred kažem i moje je da obavestim građane Republike Srbije – što dalje od proevropskog puta, jer tamo nas vode u ambis iz koga nećemo moći lako da izađemo. Zahvaljujem i hvala što me niste opomenuli.
Iskorišćeno je 20 minuta i 35 sekundi vremena poslaničke grupe. Pravo na repliku ima narodna poslanica Nada Kolundžija.
Poštovana gospođo predsedavajuća, uvažene dame i gospodo narodni poslanici, ovaj skeč u suštini ne bi zasluživao nekakav ozbiljan komentar, ali ono što imam potrebu da kažem, pre svega zbog građana Srbije, jeste da su oni uvređeni onim što je u tom skeču rečeno, na njihov račun pre svega. Nas su ovde poslali građani Srbije svojim glasovima, na politici koja je bila vrlo jasna, dakle put Srbije ka punopravnom članstvu u EU. Podsmevati se građanima koji veruju da put ka Briselu jeste bolji od puta koji su zagovarali oni koji sada izvode ovaj duhovit na trenutke, moram reći i prilično smešan igrokaz, oni koji su umesto tog puta prema Briselu zagovarali put mržnje granica Karlovac – Karlobag – Virovitica, pozive na ratove, mržnju, netrpeljivost, izolaciju i sankcije. Dakle, ako građani odlučuju o tome, oni nedvosmisleno pokazuju kome daju svoju podršku. Oni koji su zastupali tu politiku koju i danas zastupaju u ovom parlamentu, što reče jedan ministar, statistička su greška u opažanju građana Srbije. Hvala.
Pravo na repliku ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Hvala, gospođo Čomić. Posle ovih milozvučnih reči gospođe Nade Kolundžije mogu samo da se pridružim gospođi Kolundžiji. Gospođo Kolundžija, nije u pitanju skeč i ništa nije tako smešno, ali vidite i sami, da biste mene demantovali, niste uspeli čak da navedete nijedan epohalni rezultat. Jedan – povećali smo broj zaposlenih, a obećali smo – ne možete; povećana lična primanja građana – ne možete, neka stabilnost – ne možete, socijalna politika – ne možete. Ali, da ne bih izazivao kod vas revolt i da vi kažete da ja praznu priču pričam, evo, mene je jedan gospodin sreo ispred Skupštine. Osmoro dece deli parče hleba. To je porodica Nastić, neka opština na teritoriji KiM. Hvala bogu, mogu da kažem Metohija. Tamo u Prištini je zabranjeno. Gospodine Nastiću, daću ovaj papir i ovaj novinski tekst gospođi Nadi Kolundžiji i ona će da demantuje sve moje reči tako što ćete vi imati tri kilograma hleba dnevno za vaših, čini mi se, 12 članova porodice. Hvala, gospođo Čomić.
Prvo na repliku ima narodna poslanica Nada Kolundžija. Narodni poslaniče, molim vas da zauzmete svoje mesto.
Poštovana gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, nikada nismo sporili da se u Srbiji živi teško i da ima ljudi koji ne uspevaju u ovim vremenima ekonomske krize i tranzicije da obezbede sebi normalan život. Istovremeno, niko ne može da optuži ovu vladu da ne pokazuje osetljivost za takve ljude. Nažalost, ima sudbina kada zbog svega što nam se dešavalo u mnogim godinama pre ove osmoro ljudi deli jedan kilogram hleba. Ali, želim samo da kažem da verujem da se ni ti ljudi ne bi menjali za politiku u kojoj je, sledeći vašu politiku, mnogo njih deli isto grobno mesto.
Molim vas da pravo na repliku koristite kao pravo na repliku. Dakle, ne da biste iznosili nove podatke zato što je iskorišćeno vreme ili se setili novog podatka, nego da replicirate na rečeno. Izvolite. Pravo na replikunarodni poslanik Zoran Krasić.
Gospođo Čomić, znate da ja najbolje znam Poslovnik.
Ne znam.
Kako ne znate? Znate koliko ste me puta kažnjavali. Gde smem da pomislim da kršim Poslovnik?
Ne smete.
Ne smem, naravno. Taman posla. Gospođo Čomić, vrlo kratka replika. Gospođo Kolundžija, rekli ste da oni koji dele neku našu politiku, SRS-a, žive u teškoj situaciji zbog toga što veruju nama, ali imam i slučaj ''verovali vama''. Ime ću da pomenem samo zbog situacije. Isteruju nekog seoskog lekara što živi u seoskom stanu u okviru seoske zdravstvene stanice u selu Vranić, doktorku Nadu Jovanović Vasiljević. Tražila je pomoć i Grada i DS da je zaštite od DS i došla je na sud radi iseljenja. Inače je izbeglica iz Republike Srpske. Obraćali su se i vama, ne vama lično, nego DS-u. Daću vam ponovo dokumentaciju. Uvek kada me budete prozvali, daću vam po pet kilograma dokumentacije ljudi koji mi pišu koliko je teška situacija u Srbiji, i nikad to nisam zloupotrebio. Ali sad, kad god krenete sa napadom na politiku SRS-a, uvek ću vam davati konkretne primere. I zapamtite, velika Srbija traži veliku vladu. Ja vas nisam napao.
Reč ima narodni poslanik Vladan Jeremić, a posle njega narodni poslanik Milorad Buha. Vreme na raspolaganju poslaničke grupe je 21 minut i 20 sekundi.
Dame i gospodo narodni poslanici, moram da priznam da sam bio ubeđen da su predlozi ova dva zakona o kojima raspravljamo zaista posledica loših rezultata u svim oblastima rada Vlade, ali kada sam juče čuo objašnjenje ministra Milana Markovića da su oni zapravo predloženi zarad još većeg stepena jedinstva, usklađenijih odnosa, poštovanja kodeksa ponašanja itd., shvatio sam da su se otprilike negde pobrkali lončići. Veoma dobro se sećam onoga što je Mirko Cvetković sada već predalekog 7. jula 2008. godine u svojstvu tada mandatara predstavio nama u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Evo sada, zarad javnosti, da se podsetimo nekih od tih stvari. Prvo, Srbija je kandidat za članstvo u EU krajem 2008. ili početkom 2009. godine. Što se nas srpskih radikala tiče, tu vam uopšte ne zameramo što ovo niste ostvarili. Naprotiv, poželećemo da se nikada i ne realizuje. Druga stvar, dinamičan rast privredne aktivnosti, rast zaposlenosti, povećanje standarda građana Srbije i ravnomerniji regionalni razvoj. To je sve trebalo da obezbedi, ispostavilo se preglomazna i neefikasna, Vlada. Onda, povećanje BDP od 7% godišnje, odnosno 30% u četvorogodišnjem mandatu Vlade. Ne smem ni da pomislim koliki će tek rast biti u skladu sa Strategijom razvoja do 2020. godine. Dvesta hiljada novih radnih mesta i smanjenje nezaposlenosti sa 18,1 na 11,9 odsto. Prvi deo ste ispunili, ali u tom smislu što je 200.000 ljudi zaista ostalo bez radnih mesta. Smanjenje inflacije na 4% do 2012. godine. Doduše, tu ima još vremena, ali plašim se da ovde ni Dejvid Koperfild ne bi pomogao. Izgradnja prosperitetne i konkurentne privrede, koja će se ravnopravno takmičiti na svetskom tržištu, a u nekim sektorima biti i lider. Eliminisanje nepotrebnih radnih mesta u državnoj upravi i lokalnoj samoupravi. Ovo je valjda bio lapsus. Velike investicije u sektorima automobilske industrije, elektronike, informacionih tehnologija i telekomunikacija. Potvrda ovog prvog je valjda posao sa italijanskim "Fijatom", koji u "Zastavi" proizvodi isti automobil kao i 2007. godine ali su ljudi ostali bez posla, a potvrda ovog drugog je činjenica da je upravo ovakvim predlogom zakona nestalo Ministarstvo za telekomunikacije i informaciono društvo. Dalje, unapređenje stanja u agraru. Valjda se tu mislilo na uvoz mleka, na šećer iz robnih rezervi, na otkupne cene kukuruza i pšenice, na cenu skladištenja u silosima itd. Završetak izgradnje auto-puta i modernizacija železnice na Koridoru 10, početak izgradnje auto-puta za južni Jadran, početak izgradnje gasovoda Južni tok. Ako neko zna bilo šta o završetku ovih kapitalnih projekata, stvarno bih voleo da mi javi. Usklađivanje penzija sa rastom zarada. Ovde se verovatno mislilo na ovih 1% ili 2% uvećanja u januaru i, evo, to se i ostvarilo. Penzioneri prosto plaču od sreće zbog viška od 300 dinara koje očigledno ne znaju kako i gde da potroše. Kao šlag na tortu došla je beskompromisna i neselektivna borba protiv svih oblika kriminala i korupcije, kao i uvođenje zakonske obaveze da funkcioneri javno saopšte podatke o imovini koju poseduju. Slažem se da će vlada Mirka Cvetkovića zaista biti ubeležena u istoriji. Najpre je bila najveća, samim tim i najskuplja, onda je ovakvim predlozima zakona postala najmanja i verovatno najmanje vredna, da ne kažem najjeftinija, ali svakako će ostati upamćena kao najgora. Da ne bude da samo kudimo, ima i onih koji je hvale. Jedan od njih je Volfram Mas, ambasador Nemačke, koji je nedavno rekao da je impresivno ono što je Vlada do sada uradila, doduše samo u pogledu ispunjavanja procedura iz Upitnika Evropske komisije. On je takođe istakao da je u Srbiji dosta urađeno u oblasti zakonodavstva, a diplomirali smo valjda na slučaju Purde, ali i dalje vidi slabe tačke u sprovođenju pojedinih zakona i da nešto od lošeg ostatka u prošlosti treba da se raščisti. I ovde se slažemo. Mislimo da je reč o svemu što nas je zadesilo od 5. oktobra 2000. godine naovamo. Takođe ne mogu da se ne setim da smo propustili čak i mogućnost da nam svetska ekonomska kriza bude šansa za ispunjenje Cvetkovićevih obećanja u već pominjanom ekspozeu, ali smo zato danas, zahvaljujući proevropskoj i socijalno odgovornoj Vladi, pored Euleksa na Kosmetu, Deklaracije o Srebrenici i Statuta Vojvodine, suočeni s ogromnim trgovinskim deficitom, fiskalnim deficitom, uvećanjem javnog duga za dodatne tri milijarde evra, rasprodatom državnom imovinom, prevelikom javnom potrošnjom, izostankom investicija itd. Sve ovo je, nažalost, rezultat načina na koji je i formirana Vlada i određivanja premijera u sistemu upravljanja gde za tu funkciju nije predviđena odgovornost niti donošenje važnih odluka. Ovo sada, smanjenje broja pojedinaca ili zamena u Vladi, jasno je kao dan da ne može da predstavlja suštinske, već samo marketinške promene unutar sistema i načina funkcionisanja vladajuće koalicije. A podsetiću samo da se najpre jedno dva meseca tvrdilo da su mediji izmislili priču o rekonstrukciji, pa je ipak ispalo da ima nešto od rekonstrukcije, a onda se, evo na nekih godinu dana pred izbore, to i desilo. I sad, dok ovi novi ministri uopšte uspeju da se upoznaju s onim što je njihova odgovornost, uslediće izborna kampanja, tako da je logično pitanje šta je to danas uopšte urađeno i kakve to predloge zakona imamo u skupštinskoj proceduri. Ovo bi sada valjda samo trebalo da posluži kao nekakvo zamazivanje očiju kod stvari koje, kao što konstatuju i predstavnici vladajuće većine, stoje izuzetno loše. Da se vratim konkretno na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi. Što je epohalno značajno jeste da će ubuduće članovi Vlade biti dužni da poštuju i izvršavaju obavezna uputstva i posebna zaduženja koja im da predsednik Vlade, shodno programu i politici Vlade (to valjda do sada nisu bili u obavezi), da u javnim izjavama i nastupima u javnosti izražavaju i zastupaju stavove, gle čuda – Vlade itd., a sve to iz razloga ovog višeg stepena jedinstvenog delovanja i usklađenijeg rada. Interesantno je da, recimo, kada je reč o finansijskim sredstvima za sprovođenje dva zakona, iako ćemo imati sada 17 ministarstava, dodatne rekombinacije, u obrazloženju stoji da za sprovođenje ovog zakona nije potrebno obezbediti dodatna sredstva u budžetu Republike Srbije. Izgleda da se termin rebalansa budžeta ovom prilikom potpuno zagubio. Počeo sam sa citatom mandatara, a završiću s izjavom premijera datom pre par dana na Kopaonik biznis forumu – prioritet Vlade u 2011. godini biće povećanje životnog standarda stanovništva, zaustavljanje rasta nezaposlenosti, ubrzan rast privredne aktivnosti, stabilnost cena i podrška razvoju realnog sektora. Problem je samo što je izjava data 3. marta, a ne 1. aprila. Da zaključim, ovo danas nisu predlozi zakona o ministarstvima i Vladi, ovo je pokušaj rekonstrukcije "Titanika". Zahvaljujem.
Iskorišćeno je 7 minuta i 50 sekundi vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Milorad Buha, a posle njega narodni poslanik Miroslav Markićević. Vreme na raspolaganju poslaničkoj grupi SRS je 14 minuta i 20 sekundi.
Dame i gospodo, uvaženi građani Srbije, pred nama su dva zakona i konstatovali smo da su to kozmetičke promene koje neće doneti dobro Republici Srbiji. Naglasiću samo jedan segment, na koji SRS ukazuje već godinama, a to je da ne postoji ministarstvo za izbeglice, koje je neophodno. Tražimo ga, međutim, aktuelna vlast to izbegava evo već 10-12 godina. Zašto je neophodno ovo ministarstvo? Zbog toga što je u ukupnom stanovništvu izbeglička struktura oko 12% i s obzirom na ogromne probleme, pre svega imovinske i socijalne, s kojima se suočavaju izbegla, ali i interno raseljena lica. Kada govorimo o ova dva zakonska predloga, bilo je neophodno da se ono nalazi tu, a ja ću na konkretnom primeru pokazati šta je morala učiniti aktuelna vlast, šta nije učinila i šta je osnovna primedba SRS. Evo osnovnog primera nerada, javašluka, neodgovornog ponašanja, možda i zle namere. Upravni odbor Banke za razvoj Saveta Evrope doneo je 2006. godine odluku da Republici Srbiji odobri kredit u iznosu od 10 miliona evra za izgradnju stanova za izbeglice. Između Banke za razvoj Saveta Evrope i Republike Srbije sačinjen je 2008. godine ugovor, koji je ratifikovan u Parlamentu Republike Srbije 13.5.2009. godine, i time su, faktički, bila u opticaju sredstva od 10 miliona evra za izgradnju 500 stanova za izbeglice. Prošlo je dve godine od ratifikacije, prošlo je pet godina od donošenja odluke o ustupanju sredstava. Kakva je sudbina ovih sredstava? Da li su ta sredstva povučena? Nisu. Zašto? Evo javašluka vlasti, neodgovornog ponašanja vlasti. Izbeglice, interno raseljena lica se nalaze u kolektivnim centrima. Evo koliko brinete o izbeglicama i interno raseljenim licima (u ovom slučaju su izbeglice). Ovo je konkretan primer šta radite. Postavio sam pitanje početkom ove godine kakva je sudbina tih sredstava, jer sam očekivao da će se krenuti, da će to biti jedna politička akcija aktuelne vlasti – evo ulažemo, pomažemo itd. Izostala je.Izostala je ta politička aktivnost, ali je izostalo i povlačenje tih sredstava, koja su možda jedan od najboljih kredita koji je Srbija zaključila u poslednjih desetak godina. Ministarstvo finansija mi odgovara sledeće – iz kreditnog fonda Banke povučena je avansna tranša u iznosu od dva miliona evra; izgradnja stanova nije otpočela; u toku je proces formalnog transfera vlasništva nad odabranim placem u Lazarevcu, što je preduslov započinjanja građevinskih radova itd. Pet godina ova država zna za ova sredstva i pet godina nema snage da povuče ta sredstva i izgradi 500 stanova za izbeglice koje se nalaze u ogromnim socijalnim problemima. Evo vidite kako radi ova vlast. Pitam onda gradske strukture u Novom Sadu i Beogradu, gde ima najveći broj izbeglica – šta ste učinili, jer uslov je bio da se odobre građevinske parcele za gradnju stanova? Pitam aktuelnu vlast – šta su gradonačelnici učinili da obezbede te parcele? Ništa. Evo, toliko brinete o izbeglicama. Kada su SRS i ostali deo opozicije ukazivali na ogromne probleme sa kojima se suočava srpski građanin u ekonomskom, privrednom i socijalnom smislu, vi ste rekli da su neopravdane kritike vlasti. Evo, pokušaću kroz konkretne primere, a vi iz vlasti recite da to ne stoji, da pokažem u kom socijalnom statusu se nalazi srpski građanin. Po podacima MMF-a, 400.000 ljudi je u periodu krize izgubilo posao – otprilike 250.000 u javnom sektoru, a 150.000 u sivoj zoni. Imamo najmanju platu u Evropi. Demantujte, recite – ekonomska je kriza, nismo mogli, možda smo u najgorim uslovima dočekali tu krizu jer smo očekivali da će nas mimoići, da će nas samo okrznuti, nismo bili spremni itd. Priznajte to i otvoreno recite ko je kriv. Ovde moramo naći krivca. Parlament i Vlada moraju odgovarati narodu i odgovaraće. Na sledećim izborima će narod izaći i doneće odluku kakvu treba da donese, ali moramo ga upoznati s aktuelnim stanjem, jer narod nema podatke koje mi imamo. Evo još nekoliko podataka. Kada govorimo o deficitu, deficit je od 2007. godine sa 13 milijardi dinara došao na sad negde oko 120 milijardi. Imamo deficit u Fondu PIO negde oko 150 milijardi dinara i pokrivamo ga iz budžeta, iz kredita banaka itd. Imamo deficit u Fondu zdravstvenog osiguranja 22 milijarde. Imamo gubitke u privredi. Zanimljivo je sada, kada govorimo o poslovanju privrede, da smo 2007. godine imali gubitak 300 miliona evra – 21 milijardu dinara, 2008. godine imali smo gubitak 43 milijarde, 2009. godine 95 milijarde i ove godine, po nekim podacima ekonomskih stručnjaka (još nemaju zbirno iskazane podatke), biće negde oko 120-125 milijardi, znači 1.250.000.000. Evo gledajte kako nam idu državni zapisi, ono što prodajemo da bismo namirili određena sredstva u budžetu, da bismo pokrili nelikvidnost u budžetu. Osam i po milijardi 2008. godine. Za 2011. godinu 534 milijarde, 63-64% budžetskih sredstava ćemo pozajmiti iz raznih izvora, nešto kroz kreditne linije, nešto prodajom državnih zapisa. Kumulativni gubici javnih preduzeća su došli na 4.200.000.000 evra. Zaduživanje lokalne samouprave – 2007. godine 27 milijardi, ove godine će nešto biti oko 70 milijardi dinara, odnosno gotovo 700 miliona evra. Kada spomenemo ovu svotu od 400.000 nezaposlenih, imamo najveću inflaciju u Evropi u prošloj godini, imamo najmanju platu, imamo najveće smanjenje vrednosti valute u poslednje tri i po godine aktuelne vlasti ove vlade, imamo najmanji procenat izdvajanja u nauku, imamo najmanje izdvajanje za poljoprivredu (procentualno iskazano, stopa prema budžetu), imamo blokirano 55.000 pravnih lica, u stečaju je preko 20.000 pravnih lica. Imamo najmanju stopu zaposlenosti u Evropi, koja je u toku 2008. godine bila nešto ispod 38%, a ove godine ćemo najverovatnije završiti na 35, možda i manje od toga itd. Sve ovo ukazuje da su podaci kojima raspolažemo mi, a raspolažete i vi, relevantni i ukazuju na ogromno otežavajuće stanje ove vlasti u kome ona deluje. Od vas SRS traži da štedite. Non-stop ukazujemo, prilikom svakog budžeta, prilikom svakog rebalansa budžeta govorimo – smanjite troškove, regulaciona tela, tela koja nam ovog trenutka ne znače mnogo. Smanjite broj radnika, udružite nekoliko agencija u jednu agenciju, udružite nekoliko državnih institucija u jednu, pa prebrodimo. Kad izađemo iz krize, biće daleko lakše. Ceo svet stenje, muči se, štedi. Kada smo ovde ukazivali Diani Dragutinović, eksministru finansija, na te pokazatelje i tražili od nje štednju, ona je iskreno rekla – deficit možemo rešiti samo na dva načina, jedan je zaduživanje, a drugi je prodaja državne imovine. Niti se možemo sada više zaduživati, jer smo došli na granicu koja je zakonom definisana, i drugo, nemamo više infrastrukturu, nemamo više javnih i drugih preduzeća da prodajemo kako bismo mogli namiriti deficit i tu ogromnu potrošnju države. Ceo svet smanjuje administraciju, jedino mi ne smanjujemo. Imate zakon iz 2009. godine koji vas je obavezao na smanjenje administracije. Šta ste učinili? Smanjili ste možda 10-15% od onoga što je zacrtano. Ne poštujete zakon – to je problem. Uostalom, reći ću vam još nekoliko konkretnih podataka. Predsednik Tadić u svojim izjavama kaže sledeće – mere štednje u državnim institucijama biće rigorozne. Nisu rigorozne, ne poštujete predsednika Tadića. Koga poštujete? Čije vi naredbe izvršavate? Ako predsednik države kaže da rigorozno moramo štedeti, to se odnosi na sve državne organe. Dalje – niko u vlasti u periodu krize ne sme primati veće plate. Ministar Dinkić idući dan kaže – povećanje plata će uslediti u januaru, shodno indeksima koje ćemo dogovoriti i u toku godine shodno povećavati. Gde je tu sinhronizacija vlasti? Vidite koliko ne cenite vi sami, a kako da ceni opozicija? Kako da ceni običan građanin kad vidi tako kontradiktorne izjave najznačajnijih državnih funkcionera, najznačajnijih lidera pojedinih političkih stranaka? Kako da vas cenimo? Kako mi iz opozicije da vas cenimo kada vam već godinama ukazujemo i jedino što tražimo od vas je da štedite, da budete ozbiljni i odgovorni. Nema discipline, uvedite disciplinu u državne institucije. Ukazujemo vam na ogromne probleme u javnom privrednom sektoru. Šta ste učinili? Godinama kreirate strategiju privatizacije tog sektora samo zato da biste ubrali pare, a ne da biste napravili kvalitetna i bonitetna preduzeća koja će biti u funkciji građana i u funkciji ove države. I sutra, ako se proceni, shodno određenim projekcijama i određenim strategijama, da treba prodati ta preduzeća, neka se i prodaju, ali ne ruinirana, ne obogaljena preduzeća, nego preduzeća koja imaju svoje mesto i poziciju za koju možemo dobiti adekvatna sredstva. Šta je stav SRS-a? Ovo je kozmetička promena. Iz Vlade ste izbacili dva možda najbolja stručnjaka, ljude koji su se krajnje odgovorno ponašali ovde. Dianu Dragutinović, ministra finansija. Morali ste reći gde su njene greške. Do poslednjeg je istrpela sve naše kritike, sve naše žaoke. Ništa nije mogla učiniti, jer je niko ništa i ne pita. Ona je otišla bez toga da ste rekli – kriva je za ovo itd. Gospodin Škundrić, ministar energetike i rudarstva, takođe. Dolazio je ovde i u Odbor za industriju, ispoštovao sve što je trebalo da se ispoštuje. Međutim, ta politička kombinatorika, ta politička pijaca ih je izbacila i bez vaše obaveze da ovde kažete – odlaze sa tih mesta zbog toga i toga. Ovo što sam nabrojao ovde o ekonomskim, privrednim, finansijskim i socijalnim aspektima problema sa kojima se suočava država, morala je da da pravu analizu kratkoročnih, srednjoročnih i dugoročnih mera sanacije, mere i program sanacije celokupnog društvenog sistema – privrednog, finansijskog itd. Ali, šta će vama to? Nijednu ozbiljnu strategiju nismo dobili, sem Ministarstva nauke i tehnološkog razvoja. Međutim, ministar je verovatno zato i otišao što ju je napravio. Nije trebalo ni to, jer smeta. Čim je nešto napravio, onda smeta. Evo vidite u kakvim uslovima vi radite i način na koji radite. Nije dobro. Građani Srbije moraju znati za ove podatke. Opozicija mora da kritikuje, jer je kritično stanje. Javašluk je u sistemu.
Narodni poslaniče, vreme koje vam je na raspolaganju je iskorišćeno. Hvala vam. Reč ima narodni poslanik Miroslav Markićević. Posle njega narodni poslanik Zoran Mašić.
Poštovani gospodine ministre, poštovani građani Srbije koji gledate ovaj prenos, što se tiče poslanika ''Nove Srbije'' i moje malenkosti, prvo što se postavlja u ovoj mojoj diskusiji, koja će, nažalost, biti kratka zbog vremena koje je poslanički klub ''Nove Srbije'' zaradio na prošlim izborima, jeste pitanje – koji je pravi razlog tzv. rekonstrukcije Vlade nekoliko meseci pred izbore? Pripremajući se za ovu sednicu, tražio sam u nekim knjigama, da ne kažem političkim i istorijskim čitankama, kada su vršene rekonstrukcije u nekim drugim zemljama. Na sedam-osam meseci pred redovan rok za izbore gotovo da nema nijedne zemlje na svetu, za koju smatramo da je demokratska, da je vršila tzv. rekonstrukciju vlade. Onda se postavlja pitanje šta je u stvari pravi razlog sadašnje rekonstrukcije Vlade, odnosno ponude koju je nama dao premijer, koji je u nedelju u "Utisku nedelje", a neko kaže "pritisku nedelje", bio stvarno zagonetan. Videli smo da je toliko zagonetan, a tu njegovu zagonetnost je danas potvrdio i gospodin Mlađan Dinkić, ili juče, kada je dao izjavu da će se on o ministrima iz G17, koji se sada već drugačije zovu, njegova poslanička grupa, pitati koliko se pita i predsednik Tadić. To je onaj pravi razlog zašto Vlada, po meni, nije mogla da funkcioniše i da ne bude kriva za ono za šta možda objektivno i nije kriva, za tu svetsku krizu. Dakle, da se Vlada pitala i da su odluke donošene u samoj Vladi, mogla je tu svetsku krizu da ublaži. Poznajući nekoliko ljudi iz Vlade, a možda ćete se iznenaditi što kao opozicionar to kažem, smatram da su (bar ono što znam, a već 10 godina sedim u ovom parlamentu pa znam dosta) pošteni ljudi. Nisu oni krivi kada se oni ne pitaju. Na drugom mestu se odlučuje. Da se sada iz Japana javi predsednik, biće prekinuta sednica momentalno i dobićemo neki novi predlog sa nekim novim ministrima. Nešto što je meni lično u ovim danima koji su prethodili ovoj sednici najviše zasmetalo, a mislim da je to na neki način lajtmotiv i simbol kako je ova vlada funkcionisala, jeste to da se kod jedne bivše ministarke a buduće predsednice Vlade pojavila reč "moral". Ona podnosi, tako je rekla nama i građanima Srbije, ostavku iz moralnih razloga, jer njen šef odlazi iz Vlade, te pošto je ona, otprilike kako je samu sebe definisala, jedna od najbližih saradnika, i ona odlazi iz Vlade. Sada vidimo da će, a ne znam iz kojih moralnih pobuda i kojih moralnih razloga, ona da bude i potpredsednik Vlade. Moram da kažem da mi je žao ako sam neki put, i nadam se da gospođa Diana Dragutinović gleda ovu sednicu,bio preoštar u kritikama budžeta i nekih njenih predloga i odluka. To sam govorio možda u nekom emotivnom zanosu, a možda i zato što sam predstavnik jedne opozicione stranke i, naravno, nedovoljno stručan, makar koliko ona. Nije nam se konkretno objasnilo zbog čega se Diana Dragutinović povlači iz Vlade, a ja bih rekao da je smenjena, ali nešto mi u sećanje dolazi, drage kolege poslanici, da ona, povodom štrajka prosvetara reče pre nekoliko dana ili sedmica da bi neke četiri milijarde para moglo da se namakne i da bi naši nastavnici, učitelji i profesori koji uče našu decu možda s tom sumom, koja nije velika ali bi makar spasila njihovo dostojanstvo, bili zadovoljni i prestali da štrajkuju. Šta hoću ovim da kažem? Hoću da kažem da i u sadašnjem budžetu i u sadašnjem poslovanju ove vlade ima dovoljno novca, samo on nije pravedno raspoređen. Kako se to zvalo pre 20 ili 30 godina, oni koji su stariji to znaju. Tvrdim da novca ima dovoljno, ali je problem što su sadašnji i budući članovi ove vlade većinom predstavnici, kako bi to rekli drugovi socijalisti, krupne buržoazije, krupnih kapitalista i krupnog kapitala. Inače, da nije tako, kako bi moglo da se desi da se, recimo, u 2009. godini, gospodine ministre Duliću, pošto ste vi ovde predstavnik Vlade, koja je proglašena za najrodniju godinu u istoriji Srbije, poveća broj ljudi iznad onog praga siromaštva i poveća broj gladnih? Znači, tu nešto nije u redu. Znači, i pored sveg truda gospodina Ljajića, on je sam priznao da broj siromašnih ljudi ispod donjeg praga siromaštva… Dakle, u 21. veku, gospodo, govorim o ljudima, i malopre kolege iz SRS pomenuše da ljudi nemaju hleba. Ja sam nedavno, nažalost, ili na sreću nekih ovde, bio svedok da naši zdravstveni radnici četiri ili pet godina nisu dobili radne mantile, da u bolnicama, pa i u Urgentnom centru u Beogradu, gde sam ja ležao, nekih osnovnih lekova nema. Ali zato, gospodo, ima 20 miliona evra, pokradenih od para građana Srbije i sirotinje. Ako vi mislite da će ovih sedam-osam meseci ili godinu dana do redovnih izbora, a dalje neće moći, čini mi se, od Đurđevdana 2011. godine, da taj koji je iz dubokoličnih razloga, a još dosta vas ima u Vladi, i koji su napustili i koji će ostati, koji su narodne pare, 20 miliona evra, potrošili, da tako blago kažem, da ne budem opomenut, a odgovore nisu dali ni šta su uradili s tim vakcinama kojima je istekao rok 31. oktobra, sa 20 miliona evra, gospodo ministri i bivši ministri koji sedite ovde, mnogo gladnih usta u Srbiji je moglo da se nahrani. Kol'ko god vi ovo zvali nekom golom opozicionom retorikom, ako se to radilo za vreme vlade koju sam ja podržavao i gde sam bio pripadnik, a čini mi se da se i onda radilo, moja je duša grešna i ja se duboko kajem, a najviše se kajem, po treći put ponavljam ovde, što sam glasao za Zakon o privatizaciji, a dobro znamo ko je tada bio direktor Agencije za privatizaciju. Tada su građani Srbije, radnička klasa kojoj ja pripadam i čime se ponosim i nikad se toga neću odreći, verovao sam, gospodine Dinkiću, i vama i Vlahoviću i Đeliću. Verovao sam da je to dobro, da je to dobro za radnike, i zato sam glasao. Zapalio sam sto sveća pokajnica po svim manastirima Srbije, gde god sam bio. To je bio trenutak kada su opljačkani građani Srbije. I ovo sada što se dešava u Srbiji, nažalost, moram da kažem, mirnim putem se ispraviti neće, jer vi nećete da pristanete na to. Vi nećete da pristanete na ono što je možda u ovom trenutku za vas i najbolje, da raspišete izbore. Šta čekate? Čekate Tunis, Egipat, Kairo, Tripoli? Čekate Zagreb, osam tisuća svako veče? Šta mislite koliko će građana ovde da izađe sledeći put i ko će imati pravo od opozicionih vođa, pa čak i nesumnjivi opozicioni narodni vođa koji se zove Tomislav Nikolić, da vam ne znam kol'ko meseci daje priliku da se na miran način razreši ovaj društveni konflikt? Kada bih hteo da budem duhovit i da pričam o ministrima, kad vi već ne pričate, koji su smenjeni, ne znam zašto ste smenili ministra Dragina. Ako je neko radio, on je. Istovarao je džakove – i K15 i đubrivo i mekinje i stočno brašno i brašno za ljudsku upotrebu – non-stop. Što ste njega smenili, stvarno ne razumem. Gospodina Čiplića ste smenili. Napravio je veliku nezgodu Srbiji. Zavadio je narod u Raškoj oblasti ili, kako neki kažu, u Sandžaku. On će morati da izađe i da kaže zašto, da li zbog toga što su vaša dva ministra koji čine Vladu izgubili izbore za Nacionalni bošnjački savet. Znači, stranački interes i opstanak Vlade po cenu državnog interesa. I sad treba narod tamo da se zavadi. Nadam se i bogu se molim, znam da su i Bošnjaci i Srbi mnogo pametan narod i da neće nasesti na ove gluposti koje ste vi napravili. Što se tiče gospodina Škundrića, za koga svi kažu da je bio vrlo korektan čovek, ja to isto mogu da kažem. Možda ste njega smenili zbog poskupljenja struje. Najavili ste za 1. april 13%, odnosno on je najavio. Možda je zbog toga smenjen. Na kraju, pošto nemam više mnogo vremena, još nekih 40-ak sekundi, gospodine Duliću, pade mi na pamet ovako – a kol'ko će ovaj, kada mu je pripojeno Ministarstvo rudarstva, tek sad računara da proda? Nemojte da se ljutite, ali pade mi na pamet. Možda vi niste krivi, možda ste se vi odbranili, ali moraćete svi zajedno da se odbranite od mnogo težih optužbi od ovih koje ovde izgovaraju opozicioni poslanici, vrlo brzo, od građana Srbije, izveli njih opozicione stranke ili ne. To nijedan dobronameran čovek ne želi svojoj zemlji, kao što ni ja ne želim. Molim vas da dobro razmislite, da spustite malo durbin i loptu i da za početak upalite svetlo u Srbiji i počnete dijalog s opozicijom. Hvala lepo.
Vreme koje je na raspolaganju poslaničkoj grupi ''Nova Srbija'' je iskorišćeno. Narodni poslanik Zoran Mašić ima reč, a posle njega narodna poslanica Jorgovanka Tabaković.
Gospodine ministre, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, svoju raspravu ću, pre svega, locirati na izmenu Zakona o ministarstvima. Pre svega ću govoriti o onome što ste učinili vezano za oblast poljoprivrede, tj. spajanje Ministarstva za poljoprivredu i Ministarstva za trgovinu. Kroz ovakvo postupanje je jasno vaše opredeljenje da i dalje poljoprivredu ne stavljate u prioritetnu privrednu granu u ovoj državi, iako se za to tu i tamo deklarativno izjašnjavate, od predsednika Vlade pa do pojedinih ministara ili nekih analitičara koji vas podržavaju. Međutim, u praktičnom smislu, ništa konkretno ne radite. Ovakav gest predsednika Vlade i vladajuće koalicije da se Ministarstvo poljoprivrede spoji sa Ministarstvom trgovine upravo govori da apsolutno nemate ozbiljne namere da se okrenete poljoprivredi kao značajnom privrednom resursu i da se u ovoj situaciji, kada je na svetskom tržištu hrana tražena roba i kada je cena hrane otišla i do 30%, a s druge strane, ova država ima resurse da značajno uveća proizvodnju hrane i da umesto tih milijardu i 100-200 hiljada dolara, koji su ostvareni kao spoljnotrgovinski suficit u 2010. godini, možda za godinu-dve dana udvostruči, pa i utrostruči taj prihod. Zagovarate da baštinite ostvarenja i tradiciju EU. Ovako postupanje nije u skladu sa gledanjem Evropske unije, jer zemlje EU upravo stavljaju poljoprivredu u vrh piramide, i što se tiče odnosa i što se tiče finansiranja. Ako se od ukupnog budžeta EU, koji iznosi negde oko 130 milijardi evra, oko 55 milijardi evra koristi u okviru zajedničke poljoprivredne politike, onda to upravo govori koliko sama EU vodi računa o poljoprivredi i koliko investira u nju. S druge strane, mi smo svedoci, a pre svega poljoprivredni proizvođači, da smo pre dva i po meseca imali ovde, u ovom zdanju, usvajanje budžeta i da su kroz taj budžet za poljoprivredu opet opredeljena mala sredstva, iako su se neki trudili da objasne i da kažu da su te 22 milijarde povećanje čak za neke dve milijarde dinara u odnosu na to što je bilo u 2010. godini. Međutim, da li svesno ili nesvesno, a mislim da je ipak svesno, prećutana je jedna činjenica, koja je otkrivena prošle nedelje na Odboru za poljoprivredu, da je 3.100.000.000 dinara ostao neizmiren dug iz prošle godine prema poljoprivrednim proizvođačima i subjektima koji dobijaju subvencije. Ako se to odbije od ove 22 milijarde, onda je to nekih 19 milijardi dinara čime će novi ministar raspolagati u smislu subvencioniranja poljoprivredne proizvodnje, a to je za nekih milijardu i po dinara manje nego što je bilo u 2010. godini. Iskreno se nadam da će uskoro biti rebalans budžeta i da će se kroz rebalans povećati ta sredstva, ali i to govori o vašem odnosu prema ovom važnom privrednom subjektu. Dalje, još da kažem da se ovo spajanje ne može objasniti time da su slična rešenja u drugim zemljama. U drugim zemljama je negde za poljoprivredu vezana, recimo, ekologija. Tako je u Slovačkoj, Španiji, Švedskoj, uz poljoprivredu i ekologija. Ili ruralni razvoj, što je i kod nas u krajnjem, kako je recimo to u Poljskoj. No, u svakom slučaju, ovakvo vezivanje faktički ni u jednoj zemlji EU ne postoji. Objašnjenje koje je dato, pre svega od predsednika Vlade u jednoj televizijskoj emisiji, da se spajaju trgovina i poljoprivreda zato što će sad tu biti Republičke robne rezerve, koje će sad da intervenišu kad imamo suficit nekih poljoprivrednih proizvoda na tržištu i da će se, s druge strane, kada postoji deficit tih poljoprivrednih proizvoda, ti proizvodi plasirati na tržište, to je objašnjenje za malu decu. Tu funkciju Republičke robne rezerve u svim onim proteklim godinama nisu na pravi način obavljale, nego, nažalost, mnogo toga trulog i prljavog ima u tim Republičkim robnim rezervama, za šta nema snage da se istraži. S druge strane, imamo Zakon o javnim skladištima, gde ova država i ova vlast imaju obavezu da obezbede mnogo veći broj javnih skladišta u kojima će se upravo skladištiti roba poljoprivrednih proizvođača i da oni skladištenjem te robe čekaju povoljniju cenu na našem ili stranom tržištu. U ovom predlogu obaveza novog ministarstva za poljoprivredu i trgovinu apsolutno se ne pominju javna skladišta, kao i da ne postoji zakon o tome, dok se temeljnije obrazlaže šta Republičke robne rezerve treba da rade. Podvlačim da bi Republičke robne rezerve trebalo da obavljaju određene funkcije u smislu tržišnog regulisanja poljoprivrednih proizvoda, ali one to nisu radile i, naprotiv, ni javnost, a ni mi poslanici mnogo toga ne znamo u pravom smislu kakvo je stanje u Republičkim robnim rezervama. Samo ću izneti jedan primer, da je krajem 2009. godine došla jedna informacija, a tražena je od Odbora za poljoprivredu, da je u tom periodu, znači pred kraj 2009. godine, bilo negde oko 370 različitih privrednih subjekata koji su dugovali Republičkim robnim rezervama, a ta dugovanja su se kretala negde između 10 i 15 milijardi dinara. To je tada bilo dve trećine agrarnog budžeta. Mislim da to ni danas nije bolje i zato apelujem, pre svega na medije, ali i na Poverenika za informacije od javnog značaja da se potrudi, sazna i obavesti javnost kolika su dugovanja Republičkim robnim rezervama i kolikog broja privrednih subjekata i koliko je to novaca, pa tek onda da se objašnjava šta će i kakvu funkciju Republičke robne rezerve sad u novom ministarstvu obavljati. Mislim da će se to teško od vas ostvariti, jer sam ja kao predsednik Odbora za poljoprivredu u dva-tri saziva Skupštine pokušavao da dobijem informacije upravo o stanju potraživanja i to je stalno zamagljivano ili stizalo pod ''strogo poverljivo'', a ne znam za koga može biti strogo poverljivo ko i koliko duguje ovoj državi. Tako da sa ovog mesta i koristeći ovu raspravu molim da se malo detaljnije istraži ovo stanje tamo i da se na pravi način definiše i buduća funkcija Republičkih robnih rezervi. Ono što još kratko, ceneći da treba još mojih kolega da govori, želim da kažem, jeste da stavim primedbu na spajanje Ministarstva za nauku i tehnološki razvoj i Ministarstva prosvete. Mislim da je to loše rešenje, pre svega za nauku u Srbiji i za naučnoistraživačke ustanove. Ministarstvo prosvete ima velikih problema, ima nedostatak novčanih sredstava. Ove godine je krenuo novi istraživački ciklus, gde je napokon sad već bivši ministar Đelić uspeo da obezbedi nešto preko pet milijardi dodatnih sredstava za naučnoistraživački rad. Kakva je sigurnost da će ta novoizdvojena sredstva u pravom smislu biti i usmerena za istraživački rad i da će u tom pravcu biti i iskorišćena? Da ne bude da se iskoriste tako da se izmire ili podmire nekakvi zahtevi koji se već mesecima unazad iznose prema Ministarstvu prosvete. Možda je bilo osnova da se neka druga ministarstva pripoje Ministarstvu prosvete, recimo, zašto ne, Ministarstvo za sport, a da nauka, kao jedna značajna oblast, ostane samostalna i da ima svoj budžet. Evo, za sada toliko.
Iskorišćeno je deset minuta i 15 sekundi vremena poslaničke grupe. Reč ima narodna poslanica Jorgovanka Tabaković. Posle nje narodni poslanik Dragan Šormaz, i on je poslednji prijavljeni govornik.
Juče smo ovde čuli, poštovani građani, da Vlada nije izgubila većinu, i to je očigledno tačno. Mada, ima jedna neobična situacija, da je deo te većine izgubio poverenje onog glavnog koji kreira politiku Vlade, ali je tačno da Vlada još uvek ima većinu, kao što je i tačno da svi mi znamo po koju cenu ta većina funkcioniše i kolika je cena, koju plaćamo svi zajedno, bila u ono vreme kada je ona sastavljena i kolika je ta cena danas, dok ovakva vlada traje. Svi su ovde označavali navodno shvatanje da je vreme nenadoknadiv resurs, ali meni se čini da vas demantuje upravo ovaj predlog o izmenama i dopunama Zakona o ministarstvima i Vladi. Tri predloga SNS-a –izmene Zakona o državnoj upravi, koje ste vi propustili, a reći ću i zašto, da podnesete, i izmene i dopune zakona o Vladi i ministarstvima – SNS je na propisan način Skupštini Srbije dostavila 16. decembra 2010. godine, pred usvajanje budžeta, želeći da, kao konstruktivna i opozicija koja radi svoj posao, zaista učini nešto da se u ovakvom vremenu i uštedi. Međutim, zbog načina na koji dva dana o ovome pričamo, moram da podsetim one koji su zaboravili – šta je posao opozicije, a šta je posao vlasti. Posao opozicije je da propituje, proverava, stavlja primedbe i da predlaže. Građani svakodnevno ocenjuju i nas, opoziciju, i vas, kao vlast. Vlast, normalno, procenjuju po tome kako oni žive, po rezultatima da li zakonito trošite pare, prema izveštajima koje dobijaju od DRI, pa i prema novinskim vestima, kada saznaju da su, zbog nedostatka dokaza, oslobođeni Janjušević i Kolesar u aferi korupcije i privatizacije. Da li i kako ispunjavate potrebu za redom i zakonom i da li se liberalistički primenjuje samo minimalno deljenje pravde, građani ocenjuju i čini mi se da nisu zadovoljni. Kako procenjuju nas, kao opoziciju? Prema kvalitetu kritike vlasti, jasnom ukazivanju na razloge zašto smo ovoliko zaduženi, zašto je ovoliko veliki broj nezaposlenih i prema našem javnom ukazivanju da je neopravdano zadovoljstvo nezadovoljstvo vlašću i želja da se izbori održe, a zbog neodgovornog ponašanja vlasti. Građani imaju prilike da čuju ko o štednji priča, a ko daje predloge koji zaista znače štednju. Ako treba, ponavljaću svaki put – nije posao opozicione stranke da uči vlast, ali jeste posao opozicione stranke da podnese izmene i dopune Zakona o državnoj upravi, koji nedostaje ovom vašem predlogu, gde smo predložili da se uvede funkcija zamenika ministra umesto sadašnje funkcije državnog sekretara, kao znatno bolje zakonsko rešenje koje je u skladu sa praksom ogromne većine savremenih država. Ovde smo čuli retke iskrene izjave da su politička lica u stvari državni sekretari i da njima sad treba jedan sledeći sloj pomoćnika ministara koji se stručno bave poslom, ali vi ovim predlogom zakona niste ograničili broj državnih sekretara koji mogu biti u ministarstvima zadržani, odnosno novoprimljeni, tj. otpušteni. Predlog koji smo mi dali, želeći da zaista iskreno i činjenično utičemo na sasecanje političkih privilegija i na državu koja štedi i pokazujemo joj konkretno kako to može da uradi, vi niste dozvolili da dođe na dnevni red, a niste ni pokušali da amandmanima popravite naše predloge. Iskopali ste rov – opozicija na jednoj strani, vlast na drugoj. Vlast koja misli samo na sebe, koja se prepakuje, koja se međusobno namiruje i koja nema nijednog trenutka nameru da uštedi ni jedan jedini dinar. Predlozi zakona o tome govore i, što je rekao narod – "ako laže koza, rog ne laže". Imate na skupštinskom sajtu, pa uporedite, gospodo građani, zakone o kojima razgovaramo. Ali zašto ste vi u stanju da pričate o ovom predlogu zakona koji ste dostavili kao o štednji, a da niste nijednog trenutka pokušali da usvojite naš predlog, kojim se ograničava ne samo broj agencija, nego i zloupotreba javnih ovlašćenja agencija koje same donose propise, same odlučuju o kršenju tih propisa u postupku sa građanima, mešajući u svojoj strukturi izvršnu i zakonodavnu vlast? Mislite da građani toga nisu svesni? Ili nas uveravate da ne koštaju te javne agencije koje se osnivaju za ad hok posao? Jednog trenutka neki posao treba, ali na državnoj kasi treba da postoji stotinu agencija. Pitajte građane da li bi oni stalno držali u kući zaposlenog krojača, frizera, baštovana, elektro-majstora, koga mogu da pozovu povremeno da im obavi posao kada to zatreba? Znate zašto oni to ne rade, zašto mi to ne radimo? Zato što mi sami plaćamo svoje troškove. U državi koja je spremna da se zaduži i da na račun teškog života građana misli samo o sopstvenom interesu, ličnom interesu ili interesu članova Vlade, ima takvu vladu koja izlazi s ovakvim predlozima. Predlozima u kojima i dalje ima ministre bez portfelja, bez ograničavanja političkih lica u okviru Vlade, gde čak nezakonito predlaže spajanje u liku predsednika Vlade i funkciju ministra. Draga moja gospodo, vi kao da ne znate šta piše u članu 125. Ustava – Vladu čine predsednik Vlade, jedan ili više potpredsednika i ministri. Pa taj predsednik Vlade, koji treba da koordinira rad svojih ministara, baš me zanima kako će da koordinira rad sa samim sobom i u odnosu na druge ministre. Znači, neustavne i nezakonite izmene predlažete u zakonskom tekstu koji ste dali. I nije samo ta nezakonitost i besmislica. Predlažete čak da član Vlade može da postupa samo u skladu sa stavom koji je stav Vlade. Ne treba pravničkog znanja da bi neko ovde pitao da li je stav Vlade pisani akt i bilo koja forma dokumenta, da bi na nju mogli ovako implicitno da pozivate svakog člana Vlade da se toga pridržava. Razumem da to nekim funkcionerima Skupštine nije jasno. Imala sam prilike da se uverim juče. U raspravi o zakonima koji se tiču produžavanja roka za statistički izveštaj u oblasti poljoprivrede i popis, gde moj kolega dr Mašić objašnjava deo onog što je predmet statističkog obuhvata, koji piše u obrazloženju zakona o kojem govorimo, neko sebi uzima za pravo da tumači kao izlazak iz teme. Diskreciono pravo u funkcionisanju Vlade ne postoji. Ministar je ministar, predsednik Vlade je predsednik Vlade, on koordinira rad između njih. Stav Vlade, onoga koji glasa za i koji glasa protiv, ne sme da bude tajna. I ono što ste postigli u ovoj državi, da niko nikog više ne poštuje, da nijedna mera, nijedan rok nije vredan poštovanja, da nijedna institucija nema ugleda, ne možete da rešite jednim zakonom, čak i kad je to moguće. Danas čujemo ko je i zašto lagao kada je obećavao 1.000 evra akcija, a znao je da to nije istina. Danas čujemo koliko je bilo skupo i nemoguće i na kojim osnovama funkcioniše ova vlada. Koliko je rokova odloženo na "Fijatu" pričamo od prošlih izbora, priželjkujući nove redovne, a nakon četiri godine mi smo na početku početka. Zašto toliko pričate o žurbi, a grozno ste spori? Zašto toliko pričate o zakonima i zakonitosti, a juče ste nam dostavili dopis u kojem predsednik Vlade kaže da neće predložiti ministre zato što on misli o dostojanstvu ovog doma na način da krši zakon? Vi ste na onaj neoliberalni način doveli do apsurda smisao svake reči, čiji je značaj izvrnut, gde se nered naziva redom, a kršenje zakona zakonitim ponašanjem. U raspravi o amandmanima po ovom zakonu ja ću vam tačku po tačku, stav po stav, dokazivati koliko ste vremena ovom narodu rasuli ne usvajajući predloge zakona SNS-a, koji zaista znače štednju, a nisu farsa od štednje koja je predložena u vašim zakonskim rešenjima. Hvala.
Iskorišćeno je 10 minuta i 45 sekundi vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Dragan Šormaz. Vreme na raspolaganju je četiri minuta i 15 sekundi.
Dame i gospodo narodni poslanici, zašto donosimo i ovih dana raspravljamo o ovim zakonima? Mislim da se odgovor na to pitanje nalazi u članu 26a Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi, gde se prvi put u istoriji naše države praktično zakonom naređuje članovima Vlade, tj. ministrima, da moraju u javnosti da zastupaju stavove Vlade. Znamo svi da se radi o ministru Mlađanu Dinkiću, koji je, po mom mišljenju, bio podjednako nesposoban ako ne i više od drugih u toj nesposobnoj vladi, koji je iznosio neke stavove koji zaista nemaju veze sa onim što su stavovi Vlade. On je iznosio neke, recimo, političke stavove, gde je rekao, pre svega misleći na kolege iz DS-a, kako "gospodin Tadić nije dao svoje najbolje ljude u Vladu, nego je dao poltrone i nesposobne, kako se Vlada vodi bez autoriteta", kao da je to nešto novo, kao da Somborac to u svojim karikaturama i stripovima ne crta već dve godine i kao da cela Srbija to već ne zna. Međutim, mislim da ni to čak nije bio razlog. Razlog je nešto što je potpuno nestalo iz medija, a bilo je samo u jednom danu, saopštenje predsedništva G17 plus, u kome se, ukratko rečeno, kaže da se odluke ove vlade ne donese u Vladi, nego u centrima moći van Vlade, koji pred biračima nemaju nikakvuodgovornost. Nikada od G17 plus nismo čuli koji su ti centri moći koji odlučuju van Vlade i zašto nisu do kraja rekli sve to što nas je dovelo u ovu situaciju. Jasno je zašto nisu – zato što imaju 2%, i u celoj situaciji je bilo da biraju ili da ostanu u Vladi na ovaj način, koji se sada dešava, ili da idu na nove parlamentarne izbore, vanredne, gde, naravno, ne bi prošli cenzus i ostali bi bez ovoga što imaju sada još godinu dana. Šta će ove izmene doneti novo Srbiji? Ništa. Da li će možda najveća stopa nezaposlenosti u Evropi biti promenjena? Neće. Da li će najveća inflacija biti promenjena? Neće. Najmanje plate, penzije, povećan stepen korupcije, neuspela reforma pravosuđa… Da li će se zaustaviti štrajk prosvete? Ništa od toga, to ćemo čuti u raspravi sledeće nedelje, neće se promeniti. Ništa od toga se neće promeniti, u to možemo biti sigurni, zato što je ova vlada ista. Tačno je da će imati manje resora, manje ministara, ali će sve biti podeljeno na isti način kao i do sada, po postojećem koalicionom sporazumu. Jedina žrtva svega toga je Ministarstvo energetike i rudarstva, gde se radi jedna neverovatna stvar – to veoma bitno ministarstvo se ovim zakonom praktično rastura, prestaje da postoji i prebacuje u resore druga dva ministra, tako da će sada ministar za zaštitu životne sredine i prostornog planiranja voditi računa o rudarstvu, a kao ministarstvo ima najgore rezultate što se tiče Akcionog plana za pridruživanje Srbije EU. Ali, bože moj, zato će nam verovatno rudnici i privredna društva iz oblasti rudarstva imati nove internet-prezentacije, sajtove, blogove i 25.000 evrića po sajtu nije loše. Može na takav način da se osavremeni rad rudarstva. Meni sve ovo liči na kozmetičku promenu. Kao da je ove predloge zakona pisao neki maneken, a ne ozbiljni ljudi. Ali, prošlo je vreme obmana građana Srbije i manekenske i kozmetičke promene u Srbiji više ne prolaze. Sve je isto i ništa se promeniti neće dok je ova vlada. Zbog toga bi najbolje bilo da prihvatite ponudu i da u toku ove godine održimo vanredne parlamentarne izbore. Zahvaljujem.
Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja načelnog pretresa pitam – da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika Narodne skupštine? (Ne.) Na osnovu člana 98. stav 4. Poslovnika, zaključujem zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi i Predlogu zakona o ministarstvima. Time završavamo današnji rad. Pošto nas odredbe Poslovnika Narodne skupštine obavezuju da između završetka načelne rasprave o bilo kom zakonu, bez obzira da li je deo zajedničke načelne rasprave ili posebne, mora da prođe 24 sata do početka rasprave u pojedinostima, odnosno amandmanima, nastavak sednice zakazujem za sutra, 10. mart, u 14.00 časova. Sutra u 14.00 časova otvaramo sednicu pretresom u pojedinostima, odnosno raspravom o amandmanima na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi. Hvala vam. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Druge sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2011. godini. Na osnovu službene evidencije, konstatujem da sednici prisustvuje 106 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Izvolite. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali 85 narodnih poslanika, te da postoje Poslovnikom Narodne skupštine utvrđeni uslovi za početak rada sednice Narodne skupštine. Podsećam vas, takođe, da utorkom i četvrtkom, nakon otvaranja sednice i utvrđivanja broja narodnih poslanika koji prisustvuju sednici, Narodna skupština pre prelaska na dalju raspravu radi na osnovu člana 286. Poslovnika Narodne skupštine. U stavu 1. se kaže da narodni poslanik ima pravo da traži obaveštenja i objašnjenja od predsednika Narodne skupštine, predsednika odbora Narodne skupštine, ministara i funkcionera u drugim republičkim organima i organizacijama o pitanjima iz okvira prava i dužnosti ovih funkcionera, iz nadležnosti organa na čijem se čelu nalaze, a koja su mu potrebna za ostvarivanje funkcije narodnog poslanika. Stav 2. kaže da izuzetno, predsednik, odnosno ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe, ovo svoje pravo iz stava 1. člana 286. može ostvariti i na sednici Narodne skupštine, usmeno, u jednom obraćanju, u trajanju do pet minuta, utorkom i četvrtkom, i to odmah nakon otvaranja sednice i utvrđivanja broja narodnih poslanika koji prisustvuju sednici, a pre prelaska na dalju raspravu. Pitam da li neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi reč na osnovu člana 286. Narodni poslanik Siniša Stamenković ima reč.