Dame i gospodo narodni poslanici, danas imamo spojenu raspravu o četiri zakona, i to je, nažalost, nešto što je postalo praksa. Sva četiri zakona su predložena po hitnom postupku. Hitan postupak morao biti i treba da bude izuzetak i u skladu sa Poslovnikom. On je moguć samo kada se uređuju pitanja i odnosi nastali usled okolnosti koje nisu mogle da se predvide. To je prvi uslov. Onda ima još nekoliko alternativno postavljenih uslova, ali to je pokazatelj, da jednostavno, mi u Vladi nemamo bilo koga ko može da predvidi, očigledno duže od nedelju dana unapred. Ugovor o kome se najviše juče ovde vodila diskusija je svakako Ugovor o snivanju Transportne zajednice. Mi smo čuli od strane ministra i predstavnika vladajuće koalicije čitav niz neistina koje se odnose na ovaj ugovor i ja ću se trudiću sada da tu govorim o suštini. Pre svega, ako već pričamo o Ugovoru o snivanju Transportne zajednice, kakav je to akt po svojoj suštini? To je međunarodni, međudržavni ugovor, jedna od strana je potpisnica Kosovo. Dakle, da se mi ne lažemo da li je to formalno priznanje, možda formalno priznanje nije, ali je to međudržavni ugovor kakav potpisujemo i sa drugim stranama potpisnicama. To je ono što je potpuno jasno. Ovo je definitivno još jedan korak ka zaokruživanju nezavisnosti Kosova. To je, kao što zante, protivustavno, protivzakonito, i za to ćete odgovarati, kad tad. U pokušaju da obrazloži zašto je bitno da se ovakav ugovor potpiše, ministar Mihajlović je rekla, kako je on potreban radi prevazilaženja, citiraću je – nefizičkih barijera. Rekli ste, gospođo Mihajlović, kako nam stoji dugo roba na granicama i da ćemo kao zemlje Zapadnog Balkana to pitanje sada rešiti. Problem je u tome što je među tim zemljama, kako vi kažete Zapadnog Balkana, odnosno državama, među njima i Kosovo, ne Kosovo i Metohija, nema tu reči o nekakvim privremenim institucijama, već Kosovo. Kosovo čiju državnost vi zaokružujete iz dana u dan. Drugo pitanje ako Kosovo ne priznajete kao nezavisnu državu - o kakvim granicama pričate? Ima li onda granice između centralne Srbije i Kosova i Metohije? Za nas iz SRS nema, ali ste vi iz SNS uveli granicu i carinu i policiju. Prema tome, mislim da je to potpuno jasno. Vi ste tvrdili da je ovo statusno neutralno. Ako je statusno neutralno, zašto onda smeta Kosovu i Metohiji da kao deo teritorije Republike Srbije primenjuje ovaj ugovor i da svoja prava crpe iz toga što će Srbija kao država kojoj pripadaju potpisati taj ugovor, a oni crpeti ta prava? A ne Kosovo mora stalno posebno, oni potpisuju za sebe, vi im dajete prerogative države, to je najbitnije. Pustite vi da li je statusno neutralno ili nije. Kakva ovlašćenja dobijaju sa ovim? Kakvi se odnosi formiraju, ovo su sve državni prerogativi. Ovo nije prerogativ lokalne samouprave. Ne potpisuje lokalna samouprava, ne potpisuje region Ugovor o Transpornoj zajednici, to čine države, a vi činite sve da od Kosova i Metohije, u što je moguće kraćem roku napravite državu. U članu 2. na 119 strani Skupštinskog materijala, jer vi, nažalost, gospođo Mihajlović ste juče pokušali iz neprijatne situacije da se izvučete tako što ste rekli: „Ne znam ja šta piše u vašem materijalu“. Ne, mi ne znamo šta piše i nezanima nas. Vi ste došli u Narodnu skupštinu i jedini validan materijal o kome se diskutuje i o kome se glasa je materijal kod narodnih poslanika. Ako imate neki drugi, vi ste morali da ga uzmete. Član 1. tačka c) kaže - nijedan od termina, reči ili definicija koji se koriste u ugovoru, uključujući anekse i protokole, ne predstavljaju priznanje Kosova od strane EU. Ovde se EU ograđuje. Pa, dalje kaže – niti predstavljaju priznanje od strane pojedinačnih država članica EU koje potpisuju ovaj ugovor, a koje nisu priznali Kosovo. Ovde se EU, zahvaljujući pet država koje nisu priznale nezavisnost Kosova, ograđuju od toga, ali ovako nešto ne postoji u ime Srbije. Srbija se od toga nije ogradila. Jednostavno nije, i to je ono što piše u ugovoru. Strana 198 - do kraja prvog prelaznog perioda Kosovo će sprovesti sve pomorske zakone. Donose zakone u Skupštini republike Kosovo i nastaviće to da rade. Sledeća tačka kaže: „Državljani Kosova i brodske kompanije osnovane na Kosovu…“ Da li je ovo statusno neutralno? Da li i to ne liči na prerogative državne vlasti? Nekoliko puta se na ovoj strani pominje Kosovo i daju im se apsolutno sva prava kakva će imati i Srbija. Ja vas pitam mogu li postojati državljani Kosova ako nema države Kosovo? Ima li državljanstva bez države? Ima li države bez teritorije? Ja mislim da nema i u pravnoj teoriji definitivno nema. Ne znam koju ste vi školu završili, mislim da pravnik niste i znam da ste profesor na ovom čuvenom privatnom univerzitetu koji je toliko popularan da je morao i naziv da menja, da ga ne bi više povezivali u javnosti sa diplomcima i doktorantima koji su, između ostalog, i deo Vlade u kojoj vi sedite. Takav je nivo da su morali i ime da promene da bi pokušali da zamaskiraju tragove. Pravno gledano, ovo je nešto što je potpuno jasno. Vi ste zatim pokušali juče da iznesete nekoliko neistina, ne pokušali nego ste ih izneli, opet obrazlažući ovaj zakon i rekli ste kako je državni BDP kakav je bio i da je javni dug Srbije bio nikad veći nego 2014. godine, kada je Aleksandar Vučić preuzeo vlast i kako je sad on izuzetno smanjen. To jednostavno nije tačno. Pre svega, SNS i Aleksandar Vučić su vlast preuzeli 2012. godine. E sad, što se u tom trenutku Aleksandar Vučić uplašio odgovornosti i što je smatrao da je Ivica Dačić kvalitetnije rešenje za predsednika Vlade, to je njegov problem, ali je u toj Vladi, jel tako, gospodo socijalisti, sedeo pretežni deo, većinu su imali ministri iz SNS, kao što ste i poslaničku većinu imali u Skupštini, ali niste imali dovoljno kvalitetnog kadra, očigledno, da preuzmete i neke druge ingerencije. Istine radi, evo ovde zvaničnih podataka Ministarstva finansija, uprave za javni dug, ovo je nešto do čega svaki građanin Srbije može da dođe i nemate vi jedini pravo na istinu i ovo je dokaz da ste juče izneli neistinu u Skupštini, čak i u tom delu o kojem ste pričali. Aleksandar Vučić je preuzeo funkciju predsednika Vlade 27. aprila 2014. godine. Javni dug je tada bio 62,7% učešća javnog duga u BDP. Kada je javni dug Srbije dostigao svoj najveći nivo u procentu? U decembru 2015. godine, kada je bio 76% BDP i to nakon godinu i po dana mandata Vlade Aleksandra Vučića. Danas, kada je otišao Vučić, makar formalno, pa je predsednik Vlade Ana Brnabić, u septembru 2017. godine je učešće javnog duga u BDP palo na 64,7% i to su takođe zvanični podaci Ministarstva finansija i Uprave za javni dug, ali je i dan danas veći javni dug nego što je bio onda kada je Aleksandar Vučić preuzeo vlast. Kada je SNS 2012. godine preuzela vlast, tada je javni dug bio 56,2%. Danas je taj javni dug 64,9% po poslednjim podacima za oktobar 2017. godine. Javni dug Srbije iznosi 2.962 milijarde dinara i porastao je enormno za nekih desetak milijardi evra od kako ste vi preuzeli vlast. To su podaci zvanični državnih organa Republike Srbije i to je pokazatelj da vi svesno i namerno, jer su vam dostupni ovi podaci, obmanjujete građane Srbije, pokušavajući da se predstavite u boljem svetlu nego što jeste, kao što ste juče pričali o bivšem režimu, pa kažete – ništa se nije radilo 2012, 2013. i 2014. godine. To nas je zateklo 2015. godine, a taj bivši režim ste vi i taj bivši režim su takođe i vaši današnji koalicioni partneri. Prema tome, kada pričate o bivšem režimu, gospođo Mihajlović, vi ste kao saradnik i Labusa i Mlađana Dinkića upravo taj režim koji je najviše zla naneo Srbiji. Da kažem nekoliko reči i o ovom Zakonu o potvrđivanju Ugovora oko vodosnabdevanja. Imamo jedno zaduženje od skoro 300 miliona evra. Imamo drugo zaduženje od 17 miliona evra i praktično na svakoj sednici Narodne skupštine Republike Srbije se mi zadužujemo. Vi tvrdite i juče ste tvrdili da je nezaposlenost pala sa 27,6% na nekih 11%. Praktično 16% nezaposlenih ste vi zaposlili. Tvrdite da u javnim preduzećima nema zapošljavanja, da u državnoj upravi nema zapošljavanja, znači li to da su se ovi ljudi zaposlili u privatnom sektoru, u privredi? Ako imamo 16%, ne 0,6%, ne 1,6%, novozaposlenih, pa gde je nagli skok BDP, a zaposleni su nemaju gde drugo nego u privredi? To pokazuje da je ovo obmana. Još su komunisti koji su prethodnica vaših koalicionih partneri rekli – statistika naša dika, što poželiš ona slika i time se bavite i vi. Nema pada nezaposlenosti suštinskog. Možete vi skidati ljude sa biroa na ovaj ili onaj način, ali je ovo još jedna obmana. Ako imate porast priliva u budžetu, ako Srbiji odlično ide, ako se otvaraju fabrike, zašto se zadužujete? Uradite to iz priliva, uradite to iz sopstvenih sredstava. Uradite to iz onoga što ste zaradili umesto da naredne generacije zadužujete.
Pravo na repliku, narodni poslanik Aleksandar Martinović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, juče i danas čujemo najstrašnije optužbe na račun gospođe Zorane Mihajlović, Vlade Republike Srbije i Aleksandra Vučića o tome kako navodno mi iz SNS priznajemo nezavisnost Kosova i Metohije i evo ja ću sada zbog građana Srbije, ne zbog narodnih poslanika, pošto oni imaju svoj stav od koga ne žele da odstupe iz dnevno političkih razloga, da kažem kako stoje stvari. Dakle, u engleskoj verziji ovog ugovora na samom početku, ono što kolege iz SRS su rekle da nije tačno, stoji zvezdica. Dakle, na prvo pominjanje reči Kosovo u engleskoj verziji ovog ugovora stoji zvezdica, a na kraju te stranice fusnota u kojoj jasno stoji da se pod terminom Kosovo ne prejudicira status Kosova kao nezavisne države, odnosno da se Kosovo tretira, što je jako bitno za Republiku Srbiju, kao sastavni deo Republike Srbije, u skladu sa Rezolucijom 1244. U članu 3. Predloga zakona, koji je sastavni deo onoga o čemu ćemo mi danas glasati, Republika Srbija je dala, odnosno podnela depozitaru ovog ugovora deklaraciju sledeće sadržine, u kojoj se kaže da je teritorija Kosova i Metohije u sastavu Republike Srbije i da se na osnovu Rezolucije Saveta bezbednosti UN 1244 nalazi pod međunarodnom upravom. Potpisivanje i izražavanje pristanka na obavezivanje Republike Srbije na ugovor o osnivanju transportne zajednice se ne može tumačiti kao priznavanje nezavisnosti Kosova, pa onda zvzdica, a ispod toga fusnota da se primenjuje Rezolucija 1244. Ono što je jako bitno…
Privodite kraju.
Evo, završavam. Sastavni deo ovog ugovora, koji ćemo mi danas da ratifikujemo i izglasamo, jeste izjava, ono što je jako bitno, izjava same EU kao jednog od potpisnika ovog ugovora, da Kosovo i Metohiju ne tretira kao nezavisnu državu. Nemojte od naših prijatelja u svetu da stvarate neprijatelje. Pet država članica EU nije priznalo nezavisnost Kosova i Metohije i pet država članica EU, zahvaljujući njima, EU se obavezala da Kosovo i Metohiju, kada je u pitanju ovaj ugovor ne tretira kao nezavisno.
Zahvaljujem, kolega Martinoviću. Po Poslovniku, narodni poslovnik Nemanja Šarović.
Gospodine Arsiću, vi ste i danas, kao i juče, izgleda odlučili da nećete poštovati Poslovnik o radu Narodne skupštine. Ne znam da li vam je to poznato, ali vreme izlaganja za repliku nije neograničeno. Ono je u skladu sa Poslovnikom dva minuta, dva minuta. Na stranu što je sporno i pravo na repliku, ali ajde da to ne sporimo. Vi ste dozvolili skoro tri minuta da Aleksandar Martinović kao šef poslaničke grupe SNS zloupotrebljava pravo za koje se javio po Poslovniku. Svakoga iz opozicije, pogotovo mene, prekidate odmah, znači bez upozorenja, na dva minuta i 00 sekundi isključujete mi mikrofon. Ako ćete da budete rigidni, budite rigidni prema ovima iz vlasti, prema ovima koji sad dobacuju, jer bolje je dobacivati, nego se javiti za reč, pa reći nešto pametno. Tako oni misle. Dakle, gospodine Arsiću, juče ste dozvolili da Maja Gojković govori šest minuta, iako je imala na raspolaganju dva, danas ste dozvolili da Aleksandar Martinović govori tri minuta, iako na raspolaganju ima dva. Član 104. je član o kome pričam, da ne biste rekli posle da ne znate o čemu se radi, iako biste morali znati kao predsedavajući, vi odlučujete o pravu na korišćenje ne po osnovu slobodne volje, odlučujete na osnovu činjenica. Dužni ste da radite u skladu sa Poslovnikom, ali kako kaže član 104. – replika ne može da traje duže od dva minuta. Dva minuta je na raspolaganju. Hvala.
Kolega Šaroviću, kada je u pitanju ta minutaža vezano za replike, nikad nisam gledao da li je vlast ili je opozicija. Možda je vama smešno, jer se vi politikom izgleda bavite zato što je vama nešto smešno. Meni nije. I uvek sam puštao poslanike, bez obzira da li podržavaju Vladu ili ne podržavaju, da kažu ono što misle u toku replike. (Nemanja Šarović: Replika.) Nemate pravo na repliku. Nemate pravo na repliku, i kao po običaju, uvek ne govorite istinu. (Nemanja Šarović: Po Poslovniku.) Reč ima ministar Zorana Mihajlović. Ne može da bude povreda Poslovnika … (Nemanja Šarović: Po Poslovniku.) Pa, ne možete… Reč ima ministar Zorana Mihajlović. Izvolite.
Ovako, radi istine, koja je samo jedna i uvek jedna i nema više istina i nema nikakvog ovde ličnog mišljenja ili raznih tvrdnji, nego onoga što piše u ugovoru o Transportnoj zajednici zemalja jugoistočne Evrope, na svim mestima gde se Kosovo pominje kao ugovorna strana, država, znači, u preambuli, na početku Protokola za Kosovo, u Aneksu 5. i kod potpisnika postoji i zvezdica i fusnota, onako kako je to uređeno Rezolucijom. U samom Treaty, odnosno u samom ugovoru ne mora na svakoj strani to da stoji, budući da već stoji i u samoj preambuli. Potpuno je jasno iz svega, i politike koju vodi Vlada Republike Srbije i predsednik Republike Srbije da niti smo, niti ćemo priznati ni u jednom trenutku nezavisnost Kosova i Metohije. Ne koristimo pitanje nezavisnosti Kosova i Metohije u dnevnopolitičke ili bilo kakve političke svrhe i u tome se razlikuje SNS, ova Vlada, predsednik Srbije u odnosu na mnoge druge, pa i poslaničku grupu koja ovo na ovaj način pokušava da predstavi. Ovaj ugovor je veoma važan i za građane i za privredu. Srbija jeste na dobrom putu. Ono što jeste bilo u privredi i ekonomiji Srbije pre četiri godina, pet godina, danas više nije tako. Danas smo poznati i priznati u svetu. Danas možemo zaista da stojimo sa svima, i sa Narodnom Republikom Kinom i sa Rusijom i sa EU i sa SAD i poštovani smo i predstavljamo faktor stabilnosti celog regiona. Zato je ovaj ugovor važan, jer za privrednike, za investicije, za nova radna mesta, važan je ambijent i Vlada i stabilnost koju Vlada pravi. Hvala.
Zahvaljujem. (Nemanja Šarović: Po Poslovniku.) Izvolite.
Gospodine Arsiću, ja sam se još maločas javio po Poslovniku. Dužni ste bili odmah da mi date reč. Poslovnik kaže da narodni poslanik ima pravo da usmeno ukaže na povredu u postupanju predsednika Narodne skupštine i da to ima pravo da učini odmah po završetku izlaganja prethodnog govornika. Vi ste povredili, gospodine Arsiću, dostojanstvo Narodne skupštine, uvredili ste mene u svom obrazloženju i povredili ste na taj način i Poslovnik o radu Narodne skupštine. Nemate vi pravo da iznosite uvrede. Ako kažete nekome da je njegov običaj da laže, da je njegov običaj da iznosi neistine, to je uvreda, gospodine Arsiću. Možda za vas lično nije, ali za prosečnog, normalnog građanina Srbije jeste. I vi, kada primenjujete Poslovnik, vi ne možete polaziti od sebe. Ako za vas lično to nije uvreda, u redu, vi dozvolite da to vama drugi govore, ali ne možete se na taj način odnositi prema drugim narodnim poslanicima, jednostavno, nemate pravo. Ne možete reći ni to – nema povrede Poslovnika porede mene. Pa, šta ste vi? Šta ste vi? Jeste li vi nepogrešivi, jeste li vi neko božanstvo? Da li vam ta stolica na kojoj sedite daje neke posebne moći? Ne, ne daje. I vi ste čovek od krvi i mesa, i vi možete da povredite Poslovnik i uvredivši me, povredili ste ga. Napravili ste grešku. I, umesto da priznate, vi srljate dalje u grešku. Prema tome, jedanput priznajte kada niste u pravu. Sledeća stvar. Tražim i repliku na izlaganje gospođe Mihajlović, jer je takođe rekla, povodom mog izlaganja, da iznosim neistine i da ono što sam izneo nije tačno. I to je primer za šta se dobija replika, a vi ste maločas rekli kako nikada ne gledate na vreme i kako svim poslanicima dajete pravo da kroz repliku kažu šta imaju. Evo vam prilike, gospodine Arsiću, da to pokažete i na delu.
Evo, istine radi, kolega Šaroviću, pravo na reklamiranje Poslovnika je dva minuta, a vi ste govorili dva minuta i 15 sekundi i nisam vas opomenuo. (Nemanja Šarović: Jedanaest sekundi.) Evo, neka bude 11, ali vas nisam opomenuo. Ne možete vi da kažete meni i da me optužujete za nešto što ne radim i zabranjujete mi da kažem da to nije istina. Znači, niste ni vi baš bezgrešni. Možda ja i pogrešim neki put nešto, ali ono što je razlika između mene i vas … (Nemanja Šarović: E, ogromna je.) Jeste, ogromna je, u pravu ste. Ja i ako napravim grešku, duboko sam ubeđen da sam u pravu, za razliku od vas. (Nemanja Šarović: Replika ministarki Mihajlović.) Nemate pravo na repliku. Reč ima narodni poslanik Milija Miletić. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, uvažena potpredsednice Vlade, ja bih kao narodni poslanik i čovek koji dolazi iz najlepše opštine u Srbiji, a to je opština Svrljig, koja se nalazi pored najlepšeg grada u Srbiji, a to je grad Niš, a izabran sam kao poslanik USS, sa liste SNS, sa nosiocem liste našeg predsednika gospodina Aleksandra Vučića. Kao i do sada, ja sam uvek, kao narodni poslanik, podržavao sve ove predloge zakona. Znam i vidim, vidi se i u mojoj opštini i na jugoistoku Srbije da se veoma, veoma radi i na infrastrukturi, na zapošljavanju ljudi, na zadrugarstvu, na svemu onome što nije rađeno do 2012. godine. Ja ću danas podržati sve ove predloge zakona gde se daje mogućnost da se dobiju sredstva uz pozajmicu, uz veoma kvalitetne kamate, i na taj način nastaviće se raditi na infrastrukturi u Srbiji, železnice, puteve i sve ono što vredi i što je potrebno. Znam da će deo pruge od 35 km biti urađen normalno uz podršku ovog zajma i znam da će to dati podršku da naša Srbija i naša privreda krene mnogo brže i mnogo bolje u narednom periodu i zbog toga ću podržati ovaj predlog zakona. Sa druge strane, predlog i pomoć da se dobiju sredstva za rešavanje vodosnadbevanja opština srednje veličine, gradova, to je za nas veoma bitno, jer znam da je veliki problem loša kanalizaciona mreža, loša vodovodna mreža i što je najgore postojanje azbestnih cevi. Zato ću svim srcem podržati i ovaj predlog, da se ova sredstva obezbede i da se pomogne ljudima kojima je to potrebno. Kao što malopre rekao, dolazim iz Svrljiga, što je za mene, a sigurno i za veliki broj ljudi, jedna od najlepših opština u Srbiji i kod nas će se u narednoj godini raditi na rešavanju problema vodosnadbevanja, rešavanje azbestnih cevi i promena azbestnih cevi, jer ćemo to zajedno raditi sa Vladom Republike Srbije, sa Kancelarijom za ulaganja, jer ćemo i ovde dati podršku sredstvima koja će se obezbediti za izgradnju svih delova naše zemlje Srbije, a evo na ovaj način, kroz ovaj program, će obezbediti sredstva i za opštinu kao što je moja opština, kao što je Knjaževac, kao što je Soko Banja, Bela Palanka, sve opštine na istoku i jugoistoku Srbije. U svim tim opštinama se radi. Za sredstva, koja se sada ovde uzimaju, se daje mogućnost da se uzmu povoljne kamate. Ta sredstva će biti uložena i uložena su kroz program Kancelarije direktora Marka Blagojevića. Urađena je kod nas kompletna rekonstrukcija škole. Preko 600 hiljada evra je urađeno, a dogovoreno je da ćemo sada nastaviti sa izgradnjom i sportske odnosno fiskulturne hale koja je započeta još davne devedeset i neke godine. Mi ćemo sportsku halu sada završiti iz ovih sredstava. Zbog toga podržavam i vas ministarka, podržavam i našu Vladu i podržavam i našeg predsednika Srbije, jer se vidi iz svega priloženog da se u Srbiji radi, da se gradi i da se ulaže. Ovde govorim za jugoistok Srbije, jer tamo se stvarno veoma, veoma mnogo više radi nego što je rađeno do 2012. godine. Svi živimo ovde u Srbiji i vidimo da mnogo stvari ide na bolje. Zbog toga sve ove pozajmice, ovi krediti koji se uzimaju, jeste da je to zaduživanje sutra, određena sredstva, za naše potomke, ali to su obavezne stvari koje moramo uraditi, jer da bismo nešto ostavili za tu decu mi moramo to izgraditi. Mi imamo veliki broj kredita koji su rađeni i govorio sam o tome kako je to rađeno nenamenski, kako je to rađeno loše, kako je nešto uzimano, a ništa nije rađeno, već je od toga neko imao koristi, ovajdio se neki prethodni, prethodni, koji je bio na nekim mestima kao što ste danas vi, kao što je to predsednik Vučić i kao što je Vlada Republike Srbije koju vodi gospođa Ana Brnabić. Mislim da sve ove predloge, koje ste sada predložili, trebamo svi podržati, jer je ovo jedini način da odradimo i da pomognemo našoj zemlji, da obezbedimo za našu decu bolju budućnost, jer ulaganjem u infrastrukturu, ulaganjem u rekonstrukcije škola, izgradnja bolnica, kliničkih centara, to je sve ono što nama treba. Ovih dana sam govorio, završen je put prema Staroj planini. Očekuje se da će se nastaviti put, iz takvih sredstava, od Pirota do Bele Palanke prema Staroj planini, gde ćemo imati šansu za razvoj turizma, za razvoj poljoprivrede, jer sa dobrim putevima dolaziće i veliki broj ljudi. Imamo mogućnost da se na takav način obezbede sredstva i za obnavljanje, pojačavanje kapaciteta niškog aerodroma, jer smo svedoci da je niški aerodrom jedan od najboljih aerodroma u Srbiji, gde dolazi veliki broj ljudi iz celog sveta. Još jednom, ja ću vas svim srcem podržati, uvažena potpredsednice Vlade, podržaću ovaj set zakona i kao poslanik USS glasaću za sve ovo, jer znam da je ovo ulaganje u budućnost za našu Srbiju i za našu decu. Hvala još jednom.
Reč ima ministar dr Zorana Mihajlović. Izvolite.
Poštovani poslaniče, hvala što ste govorili i o onim putevima koji nisu samo glavni putevi i koridori, koji nisu samo autoputevi, jer je važno da građani Srbiji, a verujem da u stvari to građani i građanke Srbije vide u Srbiji da se puno radi, ulaže u regionalne puteve, lokalne puteve, seoske puteve. Prošle godine, odnosno 2017. godine je uloženo samo u održavanje regionalnih puteva sedam milijardi dinara. Mi smo se dodatno zadužili kod međunarodnih finansijskih institucija i rehabilitujemo hiljadu kilometara puteva. Mislim da nikada nije dovoljno izgraditi dovoljan broj kilometara puteva, ali je jednako važno pore autoputeva imati i sve druge puteve. Kada ste pomenuli komunalnu infrastrukturu, radi se i kroz Kancelariju za javna ulaganja, ali se isto tako radi kroz ovakve projekte, odnosno ovakve ugovore o kojima danas raspravljamo. Recimo, u Kikindi imamo prisustvo arsena i to je razlog zašto ovo radimo. U Paraćinu imamo nestašicu vode. U Vrbasu imamo neadekvatnu vodu. U Knjaževcu imamo velike gubitke, 70% su gubici u Knjaževcu, u njihovom vodovodu. Neophodno je da to sačuvamo i da zaista imamo kvalitetnu komunalnu infrastrukturu da bi ljudi mogli normalno da žive, kao sav normalan svet. Hvala vam što ste to spomenuli. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Miroslav Aleksić. Nije tu. Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić. Izvolite.
Gospodine Arsiću, koliko je vremena ostalo?
Trinaest minuta i 18 sekundi.
Hvala puno. Ono o čemu se razmišlja kada je u pitanju ovaj predloženi dnevni red, pogotovo kada je u pitanju hitni postupak, je u pravcu koja to tačka zaslužuje da se ovako hitno raspravlja na vanredno zakazanoj sednici. Pošto tu postoje četiri tačke dnevnog reda, svako bi pomislio da je najhitnije da se raspravlja o kreditnim linijama ako je datum dospeća u pitanju, ako je u pitanju realizacija kredita ili bilo koji razlog kako bi se realizovao ovaj kredit ili uslovljenost za promenu kreditnih uslova. Razmišljao sam o tome da li je to možda ovaj kredit oko rekonstrukcije vodovodne mreže u lokalnoj samoupravi. Nemoguće je da je tolika hitnost iz razloga što, daleko od toga da nije potrebno izvršiti rekonstrukciju, pogotovo u onim opštinama, ali nekako ministarka kaže da bi se oslobodilo od arsena. Od arsena se oslobađa tako što na izvorištu vode, u fabrici vode to radite, a ne kroz vodovodnu mrežu, ali imajući u vidu da su to zastareli sistemi, mreža zastarela, azbestne cevi, u svakom slučaju je opravdano da se u ovim opštinama to uradi, pogotovo u dve opštine na prostoru AP Vojvodine, među kojima su Kikinda i Vrbas. Inače, kvalitet vode je tu katastrofalan, mada ne bi bilo loše da razmišljate što pre da pustite ovu fabriku vode u Zrenjaninu gde je još katastrofalnije stanje. Nekako logika stvari govori da je nemoguće očekivati da se tako domaćinski razmišlja od predlagača, od osobe koja nemilice, zloupotrebljavajući karticu od Vlade Srbije, kupuje sebi donji veš, kupuje sebi bižuteriju. Nemoguć je takav domaćinski odnos prema ovim kreditima. Šta da radite? To je moj lični utisak. Razmišljao sam da nije možda ova „Ekspor-import“ banka, kineska, promenila neke uslove, da nisu neki dodatni uslovi i vidim u materijalu da nisu, kreće se sa projektom modernizacije pruge deonice Beograd centar – Pazova. Van logike je da osoba koja je na čelu ministarstva i koja stoji iza ovoga predloga, koja je pre nekoliko dana napravila međudržavni incident tako što je otišla na gradilište za vreme velikog praznika, velike svetkovine, i optužila Kinu kao izvođača, odnosno kinesku stranu kao izvođača da ne ispunjava svoje ugovorene obaveze. To je automatski isključilo bilo kakvu mogućnost opravdanosti, hitnosti razmatranja ovih tačaka. Ima ovde jedna tačka koja u svakom slučaju podrazumeva određene izmene, a to je tačka gde se nekim rednim brojevima 82.000, ili već kako je to čitao gospodin Arsić, gde ta izmena podrazumeva da Evropska investiciona banka je apsolutni gospodar kada su u pitanju javne nabavke. Evropska investiciona banka daje kredit, daje pomoć, čak je tu i Koridor 10 i sve, ali pod svojom kontrolom apsolutno drži javne nabavke i isključuje mogućnost žalbe po pitanju javnih nabavki i to je nešto što se od ranije se znalo. Mi smo srpski radikali ukazivali na nepovoljnost tih kredita, međutim, šta da radimo? Nepovoljan je i ovaj kredit koji se dobija za rekonstrukciju lokalne samouprave. Tu je zajmoprimac Republika Srbija, a lokalna samouprava dobija 70% koje treba da vrati, a 30% kao donacija od Republike Srbije, ali Republika Srbija vraća kompletan dug prema zajmodavcu i to je činjenica, to piše u materijalu. To što vi mislite da će se 70% vratiti od strane lokalne samouprave - pogledajte samo kakva vam je finansijska situacija, konkretno u ovim opštinama Knjaževac, Paraćin, Kikinda i Vrbas. Katastrofalna kao i u većini lokalnih samouprava. Vi ste bukvalno doveli do kolapsa budžete lokalnih samouprava. To je direktno vaš uticaj centralni vlasti. Ono što je ovde veoma interesantno i zanimljivo, to je ova prva tačka, a to je osnivanje transportne zajednice. Znate, ima ona priča o gutanju žaba. Kada trebate da progutate žabu, ranije su neki koji su moral tražili u crkvama govorili da je najbolje progutati najveću žabu. Ali, ovde smo sad u situaciji potpuno drugačije suprotne teze - polako krenuti sa gutanjem žaba tako što vam podmetnu najmanju žabu, da je lako progutate. Najmanja žaba posle ovakve šokantne odluke i presude Haškog tribunala, kada se nacija bukvalno našla u šoku, je da se krene sa laganim puzajućim priznavanjem Kosova. Kako se to radi? Radi se tako što nametnete neki ugovor, neki sporazum, koji neće u prvi plan tako jasno isticati Kosovo kao samostalnu nezavisnu državu. Ona jeste po EU, većini zemalja EU, ali kako će to da nateraju Srbiju? Najjednostavnije, tako što ćete Srbiji objašnjavati da će se u fusnoti, u jednoj zvezdici ili, kako je to Ivica Dačić govorio, pahuljica, nalazi objašnjenje da to u stvari nije primoravanje Srbije, a jeste privikavanje Srbije i građana Srbije da prihvate ne samo terminološki Kosovo, nego potpuno priznavanje Kosova kao nezavisne države. Ovo me podseća na 2004. godinu, kada je čuveni Pedi Eštaun naterao Vladu Republike Srpske da prvi put u parlamentu Republike Srpske raspravljaju o genocidu koji se desio u Srebrenici. Tada je to bilo obrazlagano tako što je to jedini put i način da se i Republika Srpska uključi u zajednicu porodice zemalja EU. Čak je Pedi Eštaun rekao da nema sreće i nade u tami. Tadašnji predsednik Čavić, Dragan Čavić mislim da se zove i dan danas, je obrazlagao građanima Republike Srpske da je itekako bitno i značajno da se raspravlja o tome, a to neće imati nikakvu težinu jer znaju svi kakva je istina o Srebrenici i videli ste kako se ta žaba pretvorila u nešto što je zastalo u grlu svima nama u Srbiji. Ne radi se ovo da bi sutradan KiM bila prioritet u priznavanju od strane Srbije pod pritiskom EU, nego da se vremenom pripremi javnost, da se kaže ne vredi više, vidite da je to velika sila, vidite da je to veliki pritisak. Amerikanci idu logikom stvari. Oni su priznali Kosovo. Nateraće i Srbiju da prizna. Neće doduše sve građane Srbije. Neće nas srpske radikale nikada na to naterati, ali imaju svoje ljude u Vladi Srbije. Oni su spremni da urade sve da bi zadovoljili interes Amerikanaca. Zašto? Pa zato što ih oni finansiraju, zato što ih oni dovode. Zašto sam govorio da ne podsećam na Republiku Srpsku? Zato što i osoba koja obrazlaže ovaj predlog ima korene u Republici Srpskoj, u istoj Vladi Republike Srpske. Kada je video Milorad Dodik sa kim ima posla odmah je tražio da se oslobodi. Došla je kod Miroljuba Labusa. Uvozila sirijsku naftu. Ali kakve to veze ima? Svako će reći – kakve to veze ima sa Kosovom? Ima, zato što je svaki detalj bitan, veoma, veoma bitan. Sve se radi sa namerom da se Srbija dovede pred svršen čin. Vi nama ovde objašnjavate da ovo nema nikakve veze sa nezavisnošću KiM, a ovde ima upravni odbor, ima savet ministara. To podrazumeva da svaka država, svaka članica daje svog predsednika u savet ministara. Šta vam je kontra-argument na pitanje – da li je ovo na neki način priznavanje KiM? Kažete – Srbija ima priznanje tako što će sedište ove organizacije biti u Beogradu. Možda bih vam ja lično poverovao, možda bi se mi srpski radikali jednog trenutka upustili u ozbiljnu raspravu sa vama, ali kada smo videli da ovaj šljam iz DOS-a podržava ovu ideju, jasno nam je bilo da ovo ne valja za Srbiju. Ovo nimalo ne valja. Da ste najboljih namera, čim oni podržavaju, to znači da ne valja za Srbiju. Zašto? Zato što vas Amerikanci i jedne i druge teraju na to. Isti vam je gazda, isti nalogodavac, isti vam je cilj. Možete vi ovo da tumačite kao oštru diskusiju i napad na ličnost. Nema ovo veze sa ličnosti, osim u onom delu gde je resorni ministar od prvog trenutka, od prvog imenovanja u Vladi Srbije pokazivao jasno svoje namere. NJene namere su bile da sve ono što američki ambasador naredi, da se to uradi. Ono što govori Vučić, pa baš je boli briga za Vučića. Baš je boli briga za predsednika Vlade. Baš je boli briga za predsednika države. Koristi u svakom slučaju te floskule da naglasi koliko je odana Aleksandru Vučiću, koliko je odana Vladi Srbije. Ne možete da tražite vernog slugu koji je služio više gospodara. Od Miroljuba Labusa, Mlađana Dinkića do Aleksandra Vučića. Bez obzira šta mi mislimo o vašoj politici, moramo da potvrdimo da je velika razlika. Ne mogu Amerikanci baš da slome Aleksandra Vučića tako da preko noći prizna KiM,bar mi srpski radikali mislimo do dana današnjeg, ali mogu preko ovakvih saradnika da doprinesu da se preko ovakvih predloga, pogotovo po hitnom postupku, lagano uvodi javnost Srbije, a na kraju krajeva, pre svega, parlament Srbije da polako počinje sa korišćenjem terminologije Kosovo da prihvata to. Ono što je veoma važno da se napomene, kada se raspravlja o ovom najbitnijem pitanju, najbitnijoj tački dnevnog reda, od političkog značaja, mora se reći da nemamo mi nikakve probleme sa susednim državama. Nama je strateški da pomažemo, da razvijamo infrastrukturu prema bratskoj Crnoj Gori. Crna Gora je srpska bez obzira šta neko misli ili govori. Proći će vreme. Nemamo mi problema ni sa Makedonijom. Imamo problema kada dolazi do promene vlasti, kada je vlast poslušnik američke politike. Kakve su potrebe da mi toliko forsiramo saradnju sa Albanijom? Nemamo mi toliku veliku robnu razmenu. Nije to interes Srbije, osim dobrih političkih odnosa, ali dobri politički odnosi ne podrazumevaju da preko ovakve vrste saradnje mi na neki način priznajemo Kosovo. Imamo dobru saradnju sa BiH, odnosno našom Republikom Srpskom. Vi kažete - sve će se obavljati na mostu koji spaja LJuboviju i Bratunac, „Bratoljub“, kako ste ga nazvali, baš je onako interesantan taj naziv. Nemate još ni pristupni put, nemate još pristup tome mostu. Zašto? Zato što ste radili, jer je to vaš stil rada, uvukli ste čak i Aleksandra Vučića u to, ne dozvoljavaju ovi iz BiH. Kako možete da pričate o železnici, a bazirate na nečemu što se odnosi na drumski saobraćaj?Nemamo mi problema sa Republikom Srpskom, nemamo nikakvih. Imamo specijalne odnose sa Republikom Srpskom, to je nešto što je evidentno. Kada je u pitanju javni dug, odnosno BDP, tu i te kako manipulišete.
Privodite kraju kolega Mirčiću. Zahvaljujem. Radoslav Milojičić, povreda Poslovnika.
Hvala gospodine Arsiću. Reklamiram član 107. (Aleksandar Martinović: Kako može, ušao je sad u salu i diže Poslovnik?) Ne razumem nervozu u redovima naprednjaka. Dobio sam reč, hvala vam na tome i reklamiram član 107. gde je govornik na sednici Narodne skupštine dužan da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine i reklamiram član 108. da se o redu na sednici stara predsedavajući, u ovoj situaciji vi. Gospodine Arsiću, za razliku od predsednice Narodne skupštine i ponekih potpredsednika, po našoj oceni vi korektnije, dosta korektnije vodite sednicu. Ali, mislim da ste ovog puta preterali i morali ste da opomenete uz potpuno razumevanje vaših odnosa iz radikala, od preko 20 godina, ja to poštujem, ali niste smeli da dozvolite prethodnom govorniku da za bilo koga govori da je šljam, pogotovo za one ljude za koje je on rekao i upotrebio neke gore uvrede i gore izraze. Tako da vas molim da sledeći put prekinete govornika i oduzmete vreme koje je govorio, od njegove grupe, ako vremena ima ili mu izreknete opomenu. Ako svi tako budemo delili ovde epitete jedni drugima, ne znamo na šta će ova sednica ličiti. Tako da vas molim da slušate šta govornici govore za ovim mikrofonom, jer da je neko to uradio iz DS, dobio bi opomenu, možda bio isključen. Zaista nije primereno da nekoga ovde nazivamo da je šljam. Ja razumem da vi imate blagonaklone odnose ka radikalima, bili ste u istoj stranci 20 godina, mi se protiv te ideologije borimo 27 godina i borićemo se protiv te ideologije i dalje, ali zaista vas molim da vodite sednicu na način koji je primeren Narodnoj skupštini.
Kolega, prvo moram da vam kažem da se prema svim poslanicima ponašam isto. Nema to nikakve veze, jer evo imali smo problema i sa kolegom Šarovićem maločas, tako da nemam tih nekih posebnih afiniteta. Jeste da je kolega Mirčić izgovorio jednu rečenicu, ali na nešto što ne postoji. (Zoran Krasić: Kako ne postoji?) Pa, ne postoji. Nađite mi u Poslovniku poslaničku grupu DOS i evo, ja prihvatam da sam kriv. Povreda Poslovnika, Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja sam se prvo javio za repliku na izlaganje kolege Mirčića, međutim, moram da reagujem po Poslovniku na izlaganje gospodina Milojičića, koji je rekao da se on 20 godina bori protiv neke mračne ideologije. Reći ću nešto što nije novo, to je već izašlo u javnost i građani Srbije za ovo znaju, ali, evo, gospodine Milojičiću da i vi znate i da vas podsetim.
Samo bez ličnog obraćanja, molim vas.
Da, evo, gospodine Veroljube Arsiću, da prenesete gospodinu Milojičiću koji se 20 godina bori protiv mračne ideologije rata. Dakle, tadašnji predsednik DS, gospodin Zoran Đinđić je na Vidovdan 1994. godine uputio pismo, kaže – general pukovnik Ratko Mladić, načelnik Generalštaba Vojske Republike Srpske, „Poštovani gospodine generale, u ime svih članova DS, i u moje lično ime, svim vojnicima, podoficirima, oficirima i vama lično čestitam Dan Vojske Republike Srpske. Vojska Republike Srpske, nastala u ratu za slobodu je primer kako jedna mala, ali narodna vojska može uspešno sačuvati državu i zaštiti narod, bez obzira na mirovne pregovore, čiji uspeh svi želimo, nama je potrebna snažna vojska, kako bi druga strana odustala od namere da nastavi rat. Nadam se da će srpski narod, kao i Vojska Republike Srpske već sledeći Vidovdan dočekati u miru. S poštovanjem, dr Zoran Đinđić. Sada mi objasnite gospodine Milojičiću, a evo vas saopštenje od pre dva dana, te iste DS, kaže – presuda Ratku Mladiću je dugo očekivano zadovoljenje pravde i preduslov pomirenja. Srbija i ceo region i danas se suočavaju i žive posledice ratnih zločina devedesetih, a presuda Mladiću je važna, jer skida ljagu sa Srbije i njenih građana. Moje pitanje za DS, vi koji držite stalno lekcije o tome kako ste vi uvek imali jednu ideologiju, jednu ideju – jel stojite iza reči koje je rekao Zoran Đinđić 1994. godine, kada je trajao rat za slobodu srpskog naroda u BiH ili iza ovog sramnog saopštenja od pre dva dana, kada kažete, kao i Haški tribunal da je Ratko Mladić ratni zločinac?
Povreda Poslovnika. Reč ima narodni poslanik Radoslav Milojičić.
Hvala gospodine Arsiću. Ovo je bila replika od Martinovića, ali nemam problem sa tim, nadam se da ćete biti parlamentarni i da ćete meni dozvoliti da odgovorim na isti način. Da, DS se 27 godina zalagala za poštovanje prava, vladavinu institucija, za mir i u svetu i u regionu. Nismo izazivali ratove, kao što je to radila stranka gospodina Martinovića. Zbog nas ljudi nisu gubili živote, kao što je to radila stranka gospodina Martinovića, zajedno sa SPS i jedino što je gospodin Martinović u životu rekao, a da je istinito to je da je SNS mafijaška i izdajnička organizacija. Ja mu potpuno verujem da je ovo rekao sa potpunim uverenjem. Mogao je da pita i gospodina Zorana Živkovića, koji je tada bio zamenik predsednika DS, vidi ga da sedi ovde. Hvala.
Pravo na repliku. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović.
Evo, sada me je gospodin Milojičić potpuno odvukao od ove replike na izlaganje gospodina Mirčića, ali biće nadam se prilike da i gospodinu Mirčiću odgovorim na neke njegove konstatacije. Gospodine Milojičiću, zbog vas i zbog vaše stranke su ljudi gubili glave, ne u Republici Srpskoj, ovde u Beogradu. Ovde u Beogradu je ubijen, u vreme vaše vlasti Momir Gavrilović. Ovde u vreme vaše vlasti, ubijen je policijski general Buha. Ovde u vreme vaše vlasti, ubijen je visoki činovnik MUP Batočanin. U vreme vaše vlasti ubijen je predsednik Vlade Republike Srbije Zoran Đinđić. Taj isti koji je 1994. godine čestitao Dan vojske Republike Srpske. Jel ste upoznati gospodine Milojičiću? Evo pomozite mu vi gospodine Mirčiću, imate duže pamćenje. (Milorad Mirčić: Mauzer!) Jel ste imali paravojne formacije u BiH koje je vodi LJubiša Savić, zvani Mauzer? Koji je direktno polagao račune centrali DS u Beogradu. Jel se sećate gospodine Milojičiću, mislim da se ne sećate, ali ja se sećam tzv. Sokobanjske deklaracije iz 1992. godine, kada ste rekli, ne vi lično, niste tada imali pojma o čemu se radi, ali DS je rekla da je cilj DS da se ujedine sve srpske zemlje Republika Srpska Krajina, Republika Srpska Crna Gora, Srbija i da to bude savez srpskih država. To je bila zvanička politika DS 1992. godine, a godinu dana kasnije, tadašnji predsednik DS je otišao na Pale i zajedno sa Radovanom Karadžićem i generalom Mladićem su čekali zajedno, Zoran Đinđić, Ratko Mladić, Radovan Karadžić, Biljana Plavšić, Momčilo Krajišnik na Palama, avione NATO pakta, jer je NATO pakt najavio 1993. godine udare na položaj Vojske Republike Srpske.
Privodite kraju.
Evo, završavam gospodine Arsiću. … da bi pre dva dana osvanulo sramno saopštenje DS koja kaže – skidamo ljagu sa lica srpskog naroda zato što je osuđen ratni zločinac Ratko Mladić. Sram vas bilo, sve vas zajedno.
Zahvaljujem. Po Poslovniku narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 103. Naravno gospodine Mirčiću, ja jesam svedok i tog vremena, povređeno je dostojanstvo Narodne skupštine, zloupotrebljena je povreda Poslovnika. Kao neko ko je bio politički aktivan u tom periodu, svakako da se sećam Mauzera, sećam se i koalicionih vlada u kome je stranka bivšeg režima imala dva predstavnika, gospodina Perišića, gospodina Grubača, itd. Ta vlada je bila Vlada Slobodana Miloševića. To su bile te zloglasne 90-te, a u Republičkoj vladi imali su gospodina Radulovića – C market. Kao neko ko je bio na Jahorini, svojevremeno, o tome nikada nisam pričao, tamo sam susreo celo rukovodstvo stranke bivšeg režima, tadašnje stranke koja je nešto vredela. Ideja predsednika te stranke, gde nema ni jednog osnivača ovde, čak ni Dragoljub Mićunović nije osnivač on je napuštao stranku, nemaju ni jednog iz 90-te godine. Kao neko ko je bio saradnik DS, mogu da potvrdim da je celo rukovodstvo boravilo na Jahorini na Palama, i svakako Mićović koji je u upravi za veterinu to može da posvedoči, da su bili, da je gospodin Perišić bio i te kako naklonjen Republici Srpskoj, da su se rado susretali. Tu politiku koja je vodila DS, tadašnja DS, ja pozdravljam. Danas, ja nemam ništa protiv DS, ja imam protiv onog što je ona postala i od DS ostalo je samo ime. Ona se još samo tako zove. Hvala.
Povreda Poslovnika narodni poslanik Neđo Jovanović.
Zahvaljujem se predsedavajući. Reklamiram član 27. Poslovnika, a u svakom slučaju radi se i o povredi dostojanstva Skupštine, a i povredi ugleda i kredibiliteta velikog broja građana Republike Srbije, naročito od onih koji su juče pledirali na to da postoji odgovornost za izgovorenu reč. Podsetiću ovde, drage kolege, da smo juče čuli da odgovornost za izgovorenu reč podrazumeva da se nešto može kontrolisati dok se ne izgovori, kada se izgovori gubi se kontrola. Da li je onaj koji je izgovorio nešto što je besomučno, da od ljudi koji ovde sede, koji su članovi SPS, odgovaraju za nečiju smrt, za nečiju pogibiju, za gubitak života. Da li je odgovornost, za izgovorenu reč, onaj koji je to učinio uopšte shvatio? Gospodine Arsiću, kao predsedavajući bili ste dužni da sprečite ovakvu vrstu uvreda, jer takvu uvreda ovi ljudi ne zaslužuju. Jedna partija koja traje onoliko koliko traje, kao što je SPS, ni u kom slučaju ne može odgovarati za bilo šta. Ako postoji neka ili nečija odgovornost, ona može biti individualna, a o tome možemo da pričamo. Kada govorimo o individualnoj odgovornosti, onda treba da govorimo o odgovornosti od 2000. godine, pa do 2012. godine ko, za šta i na koji način treba da odgovara krivično-pravno pre svega. Zato vas molim da u buduće sankcionišete, najmanje opomenom, sve one koji na ovaj način vređaju nas poslanike i sve građane Republike Srbije. Ne tražim da se glasa zbog ove povrede. Hvala.
Ako ne tražite, nisam ni dužan da odgovorim. Po Poslovniku, Vjerica Radeta.
Dame i gospodo, ja se javljam na osnovu člana 32. Gospodine Arsiću, zaista je dobro što ste u ovom momentu malo fleksibilniji prema primeni Poslovnika, jer ako postoji neko meto koje treba da govori na način na koji danas deo poslanika govori, onda je to Narodna skupština. Mi zaista moramo da žigošemo sve one koji su juče izašli sa saopštenjima, gde su podržali sramnu antisrpsku presudu izrečenu u Haškom tribunalu, srpskom generalu Ratku Mladiću. Sramota je da postoje političke partije i njihovi predstavnici koji dele to mišljenje. Uverena sam da će ih narod na narednim izborima kazniti i da nikada više neće biti u Narodnoj skupštini, jer ne postoji toliko ljudi u Srbiji koji misle da je haška presuda srpskom generalu, nešto što je dobro. Naprotiv, vidi se da se cela Srbija uzburkala, da cela Srbija misli da je ovo sramna presuda i da je konačno svima jasno da je to čudo u tribunalu zapravo antisrpska tvorevina formirana samo da bi se tamo sudilo Srbima. Ova naša današnja rasprava govori u prilog stavu SRS, da država najhitnije mora da formira naučni institut gde bi se naučnici, patriote bavili analizom presuda Haškog tribunala, jer je veoma važno da bar mi u svojoj državi napravimo tu analizu i da ostane za istoriju, da bi se takvim naučnim delima poništila ova formalna odluka Haškog tribunala, ne samo generalu Mladiću, nego i svim ostalim nevino osuđenim Srbima. Dobro je da naš predsednik Vojislav Šešelj radi na tome, ona je već objavio osam naučnih dela gde je analizirao presude Haškog tribunala, ali sam jedan čovek to ne može. Zato treba da apelujete svi narodni poslanici prema vlasti da se osnuje ovakav jedan institut i da svi zajedno žigošemo sve političke partije, na čelu sa DS i njihovim sramnim jučerašnjim saopštenjem, koji su solidarni sa antisrpskim Haškim tribunalom. Hvala.
Povreda Poslovnika, Radoslav Milojičić.
Hvala gospodine Arsiću. Drago mi je što je prethodni govornik rekao da ste malo fleksibilniji, pošto su ovo izuzetno važne teme. Ovo su izuzetno važne teme i mi možemo ovde da govorimo o svemu, ali moramo da budemo svesni činjenice šta je istina. Istina je da su zbog crveno-crne koalicije 90-tih ljudi ostajali bez posla, da su nam uvedene sankcije, da su se dešavali ratovi, da su vadili pištolje na studente. Istina je da smo bili odsečeni od sveta. Istina je da je država bila država šverca. Istina je da smo tj. tadašnja crveno-crna koalicija građanima ostala dužna 11 penzija, 14 plata. Istina su Dafina i Jezda. To je istina kojom se danas ponosi Aleksandar Martinović, koji je, gle čuda, promenio ime, ali on i njegova stranka su ostali isti, ostali su ona stranka koja se divi ratnim zločincima. Demokratska stranka osuđuje sve ljude koji su činili zločine, bez obzira na njihovo versko, političko i nacionalno opredeljenje. Demokratska stranka se i tada 90-tih zalagala za mir u regionu, da se sukobi reše za zelenim stolom, a drugi su automatskim puškama i pištoljima, kao SPS i kao sada SNS, a tada radikali išli i potpirivali te sukobe. Zbog toga smo bili odsečeni od celog sveta. Zbog toga su bombardovali Srbiju sa razlogom ili ne. Vi ste doveli do toga da ljudi ratuju međusobno SPS i SRS, današnja SNS. To su činjenice, da su mladi ljudi pobegli glavom bez obzira iz ove zemlje, da su nam bombardovali zemlju, to su činjenice i od toga ne možete da pobegnete. Dok su ljudi gubili živote, vaši lideri su uzimali stanove na grbači naroda, to su činjenice.
Povreda Poslovnika, narodni poslanik Aleksandar Martinović ima reč.
Član 27, gospodine Arsiću. Kad smo kod stanova, niko nema više stanova od Dragana Šutanovca, predsednika Demokratske stranke. I vi ste poslednji koji treba da pričate o bilo čijim stanovima. Što se tiče tog famoznog potezanja pištolja na studente, to je bilo, to je činjenica i to svi znaju. Ali, tad niko nije poginuo. LJudi su počeli da ginu na ulicama Beograda kad ste vi preuzeli vlast. Dakle, posle 2000. godine počeli su da ginu policijski generali, policijski funkcioneri, a tako ste obezbedili bezbednost građana Srbije da vam je 2003. godine poginuo, na vaše oči, i predsednik Vlade, na žalost svih građana Srbije. Što se tiče tih 90-ih godina, to vam je već rekao Marijan Rističević – Demokratska stranka je imala ministre u saveznim vladama, u republičkim vladama, sve do 2000. godine. I podržavali ste politiku koja je vođena tokom tih 90-ih godina. Što se tiče šverca, što se tiče kriminalnih radnji, evo, pomenuli ste gospodina Zorana Živkovića, ja mislim da se on u šverc najbolje razume. Sve o švercu tokom 90-ih godina, za vreme sankcija, za vreme embarga, on će sve to detaljno da vam objasni. Što se tiče automatskih pušaka, Demokratska stranka je sa svojim SS odredima automatskim puškama upadala ovde u Narodnu skupštinu, upadali ste u Narodnu banku Srbije, upadali ste u Saveznu upravu carina. I uzgred, da vas pitam, i vas i Šutanovca i sve ostale – gde je preko 60 umetničkih slika iz Narodne skupštine koje ste ukrali, odneli svojim kućama ili prodali 5. oktobra 2000. godine? Dakle, gde su umetničke slike koje su krasile ovaj dom decenijama, a koje su volšebno nestale 5. oktobra 2000. godine? To ste radili vi iz Demokratske stranke. Ali, to vreme automatskih pušaka, krađe umetničkih slika je prošlo. To zapamtite.
Po Poslovniku, reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Srpska radikalna stranka je ponosna na učešće naših dobrovoljaca u poslednjim otadžbinskim ratovima i čak ni Kenin Haški tribunal nije uspeo da dokaže ni jednu jedinu krivicu, ni jednog jedinog dobrovoljca Srpske radikalne stranke koji je bio umešan u neki ratni zločin. Što se tiče nošenja pištolja, znate, kod Srba su muškarčine uvek nosile pištolje, a muške kukavice poput Zorana Đinđića su zvale da se bombarduje Srbija, pozivale zapadne sile, svoje prijatelje, da bombarduju Srbiju. I vi, njegovi sledbenici, ste ga ubili. Zato nećete da se ispita ubistvo Zorana Đinđića, da se ispita politička pozadina, zato što ste umešani vi, koji ste navodno njegovi naslednici. Što se tiče kriminala, da li postoji veći kriminal na zemaljskoj kugli od onoga što se dešavalo od 2000. godine, od kriminalnih privatizacija? Samo gledajte gde su sad iznikli hoteli, supermarketi, megamarketi, itd - na lokacijama gde ste ostavljali hiljade ljudi bez posla. Pet hiljada ljudi iz „Zmaja“ ste ostavili bez posla, da bi vaš ministar kupio „Zmaj“ i danas ga prodao, odnosno u međuvremenu, za one silne megamarkete. Vi mislite zato što sadašnja vlast neće da tera vaše funkcionere krivično, da će to da vam zastari? Ne, neće. Doći će neko ko će sasvim sigurno sve vas izvesti na optuženičku klupu, sve koji ste učestvovali u kriminalnim privatizacijama, u najvećim aferama 21. veka, ne samo u Srbiji nego u celoj Evropi, sasvim sigurno. Ne postoje veći lopovi i veći kriminalci od onih koji su bili i jesu vaši funkcioneri. I to je javna tajna. Čak i oni koji su se prišljamčili sadašnjoj vlasti su bili deo toga. Možda zbog njih ove ostale ne gone, ali, doći ćete na red svi, budite sigurni...
Privodite kraju, koleginice.
Takav kriminal je najveći neprijateljski čin prema državi Srbiji i prema građanima Srbije - ono što ste vi, gospodo, radili od 2000. godine.
Prvi je prijavljen kolega Mirčić, ali Šarović insistira da govori pre vas. Da li se slažete? U redu. Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić.
Pozivam se na povredu člana 103. odnosno 107, koji kaže da se moramo sa uvažavanjem obraćati jedni drugima. Mi smo svi svedoci da veliki teret srama i postiđenosti nose svi oni koji su potkazivali, cinkarili i slali ljude na Goli otok. NJihovi potomci, sada je to treća generacija, imaju taj veliki teret. A mi smo svedoci da u ovom parlamentu ni poštovanja, a kamoli malo stida i srama ne pokazuju sledbenici one politike koja je Vojislava Šešelja direktno isporučila u Hag, otela Slobodana Miloševića i isporučila u Hag. Kakve razlike ima između Jove Kapičića, koji je nedužne ljude slao na Goli otok da bi se dodvorio Josipu Brozu i Zorana Đinđića, koji je kidnapovao Slobodana Miloševića, isporučio Vojislava Šešelja i mnoge srpske glave u Hag? Kakva je razlika između Haga i Golog otoka? Nikakva razlika. I umesto bar malo srama, bar malo da se stide, oni počeli da se ponose sa činjenicom koja ne služi na čast nikom u Srbiji, a kamoli ljudima koji treba ozbiljno da se bave politikom. Nije bilo dovoljno Zoranu Đinđiću što je poslao Vojislava Šešelja i zamolio Karlu Del Ponte da ga nikada ne vraća, nego našao, tražio lažne svedoke, vrbovao Jovu Glamočanina, Acu Stefanovića, da lažno svedoče protiv Vojislava Šešelja. Taj zločin se nikada ne zaboravlja. Znate, ima nešto što ostaje zabeleženo, nešto od čega čovek treba i da se ponosi, kao što je Vojislav Šešelj, i nešto čega treba da se stide, ako nije živ, onda njegovi sledbenici, kao što je Zorana Đinđića politička partija.
Reč ima Nemanja Šarović, povreda Poslovnika. Izvolite.
Gospodine Milojičiću, diskusija koju ste vi malo čas izneli nije nešto što je retkost. To je nešto što vi…
Molim vas, samo bez ličnog obraćanja.
… što vi, predstavnici vaše politike, često iznosite kada se nađete u ćorsokaku. A to je posledica toga što ste vi politički sterilni, što niste u stanju bilo šta dobro da donesete građanima Srbije. I kad nemate šta drugo da kažete, kad nemate šta pametno da kažete, vi se onda okrenete i kažete kako je neko iz Srpske radikalne stranke i Socijalističke partije Srbije kriv za ratove 90-ih. Srpska radikalna stranka je u Vladi bila od marta 1998. do oktobra 2000. godine, tačno dve i po godine. Znatno kraće nego što ste vi, gospodine Milojičiću, bili u vlasti sa SPS-om. I to vam tada nije smetalo, ni da igrate košarku, ni da potpišete istorijsku deklaraciju pomirenja. To vam nije smetalo. Vi nas napadate zato što smo okupljali dobrovoljce i zato što smo branili srpski narod. Zar bi bolje bilo da smo opet doživeli Jasenovac, da smo opet doživeli jame po Hercegovini, da je i ono naroda što je ostalo pobijeno, da su i oni koji su pobegli, nažalost, da su i oni pobijeni? Da li biste tada bili zadovoljni, jer bi to bila zapadna demokratija kakvu vi propovedate? Zločin protiv mira je najteži zločin. Izvršili su ga oni koji su izvršili nasilnu secesiju u SFRJ i to su krivci za rat, a to nije uradio ni Slobodan Milošević, ni Vojislav Šešelj. Urađeno je po nalogu onih koje vi hvalite, onih kojima se vi dodvoravate, onih koji su vas postavili na vlast. Ako pričate o tome da se Aleksandar Vučić prvi put napio od sreće kada je ubijen Đinđić, zašto vam to nije smetalo 2008. godine?
Privodite kraju, kolega Šaroviću.
Jesam li pomenuo nešto što nisam smeo?
Ne, ne, privodite kraju.
Evo, privodim kraju. Prema tome, gospodine Milojičiću, treba da bude sramota onoga ko svoj narod nije branio, onoga ko služi neprijatelju, a ne krivite junake koji su svoj narod branili, zato što nisu uspeli u meri u kojoj su hteli.
Zahvaljujem. Dva minuta i 39 sekundi. Povreda Poslovnika, Neđo Jovanović. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Sada se ne javljam po povredi Poslovnika, već koristim pravo na repliku po članu 104. Poslovnika.
Onda ćete morati da sačekate kolegu Rističevića. Reč ima Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, članovi 103, 107, 108. i 109. Ja cenim, gospodine Arsiću, što niste primenili te mere da se razjasne neke stvari. Dužan sam da govorim istinu, pošto nisam bio u ovim velikim strankama. Što se tiče tog nesretnog pištolja ispred Narodne skupštine, mi smo vojvodu gađali određenim predmetima, a on jeste izvukao taj pištolj. Da li je trebalo ili nije, da li akcija izvela reakciju, ne znam. Ali, znam da 1993. godine bila koalicija pre izbora, kolega Mirčiću, jel tako, koalicija koja je trebala da spreči izbor Tomića za predsednika Narodne skupštine. Demokratska stranka nije bila gadljiva na koaliciju sa SRS, niti sa DSS, odnosno Vojislavom Koštunicom. Takođe, istine radi, moram reći da je neko govorio – ako drugi određuje šta je naš nacionalni interes, onda to i nije naš nacionalni interes. Taj isti čovek, sa kojim, naravno, „hajnekena“ nema veze, rekao je – ako naš međunarodni ugled zavisi od toga da mi žrtvujemo svoje nacionalne interese, onda nam takav međunarodni ugled i ne treba. Taj isti čovek je izgubio glavu, po meni, zato što je rekao da nezavisnost Kosova nije tabu tema, ali će on postaviti pitanje Republike Srpske. Verujem da Zoran Đinđić ceni onih 40 hiljada ljudi, Srba, koji su izginuli u građanskom i verskom ratu u BiH i pri tome su stvorili Republiku Srpsku, on ih je cenio verujući da oni nisu umrli od trovanja hranom, a među njima je i devet mojih rođaka, koje nikad nisam pominjao, koji su ostavili kosti braneći svoj narod i zalažući svoje kosti za Republiku Srpsku. S tim u vezi, ja sam u obavezi da se setim svega toga i moram da kažem da, za razliku od „hajnekene“, ja ne mislim da je dobro što sam rušio Miloševića, ja ne mislim da je uranijum bio vitamin. Hvala.
Replika, narodni poslanik Neđo Jovanović.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Mi u SPS nemamo problem kada neko ima potrebu za autoprojekcijom, još više razumemo kada je neko fasciniran, ima fascinaciju prema SPS, ali ne možemo da prihvatimo laži, ne možemo da prihvatimo ono što je radio neko drugi, a inputira se nama. Mi se dobro sećamo te 2000-te godine i tog famoznog 5. oktobra kada su data nebrojena obećanja, a građani Srbije najbolje znaju šta je od tih obećanja učinjeno, odnosno šta je od tih obećanja građanima dato, u odnosu na ono što im je kroz hvalospeve da će posle 5. oktobra imati, a u suštini nemaju ništa. Mi se i te kako dobro sećamo batinanja direktora RTS ispred zgrade RTS, besomučnog, maltene do likvidacije. Sećamo se i te kako dobro brojnih spiskova članova SPS koji su možda bili spiskovi za likvidaciju. Sećamo se i te kako dobro paljevine ovog parlamenta i paljevine glasačkih listića, ne znamo zašto. Sećamo se i te kako dobro kada su pojedini lideri opozicije priznali da nije došlo do pobede u prvom izbornom krugu, da Milošević nije izgubio u prvom izbornom krugu, da je morao drugi izborni krug da se, po zakonu, sprovede, nije, iz političkih razloga. Svega se dobro sećamo, ali se, nažalost, ne sećaju oni koji danas inputiraju nama i svim koalicionim partnerima sa kojima smo bili i radili pošteno u interesu građana. Zamolio bih građane da sve ovo što sam rekao preispitaju u svojim glavama kada budu izašli na izbore i kada budu odlučili kome da povere svoj glas. Hvala vam. Zamolio bih da sa replikama prestanemo, kako bi se vratili dnevnom redu i ovu sednicu Skupštine uspešno završili.
Zahvaljujem, kolega. Reč ima narodni poslanik Đorđe Vukadinović. Izvolite.
Zahvaljujem. Kako bih rekao, osećam se malo kao partibrejker sada kada treba da pričam o temi, da se vratim na temu, posle ovih zanimljivih replika. Bez obzira što bi sada trebalo da pohvalim blagost predsedavajućeg koji je dozvolio, rekao bih sa ciljem, ovu seriju povrede Poslovnika, mislim da se nekad preteruje ovde, koliko da se nekad ne da reč opoziciji, tako se nekada, ne znam, iz nekog razloga, možda se vuče vreme, da li treba da se skupe ljudi za glasanje ili šta, sada se puštala replika kroz Poslovnik svakome. Dakle, to jeste dobro kada bi uvek bila praksa, ali ja se sećam, gospodine predsedavajući, još 20 sekundi, kada sam jedan jedini put tražio od vas povredu Poslovnika, nisam je dobio za mnogo osnovaniju i opravdaniju stvar. Više od tada nikada nisam tražio povredu Poslovnika, niti ću tražiti. Kako god. Dakle, gospođo Mihajlović, mi smo zaboravili oko čega smo se okupili ovde. Važni zakoni i važni ugovori, nastavljamo tamo gde smo stali. Vi ste odgovorili meni, ja nisam imao prilike da odgovorim vama, sada nemam toliko vremena, ali ću zato biti konkretniji. Za razliku od nekih drugih zakona, ministara koji nam se nisu dopadali, protiv kojih smo glasali, koje smo čak mi iz opozicije i oštro kritikovali, ali su došli sa dobrim predlozima zakona ili pristojnim predlozima zakona i protiv njih nije bilo lako, meni neće biti nimalo teško protiv ovih ovde, iz različitih razloga. Kao što smo rekli juče oko ove Transportne zajednice, načelno, nije loše da postoji, nije loše da se Srbija integriše u saobraćajnu evropsku infrastrukturu, ali ova dilema oko Kosova interesantna je, to je jedino pitanje na koje juče zapravo niste odgovorili, to je jedno od dva pitanja, na sve drugo ste odgovorili. Nisam bio možda oštar kao neke moje kolege koje su tvrdile da se ovim ugovorom sada faktički priznaje republika Kosovo. Ne, tu zaista ima i ograda, ima i interpretativnih izjava, ima fusnota, zvezdica, pahuljica, nazovimo to kako hoćemo, ali meni to pomalo liči na neku vrstu klin čorbe. Znate kako se pravi klin čorba, sve se ubaci što inače u to ulazi, onda se ubaci klin, a onda taj klin se izvadi i ostane čorba. Tako je otprilike nezavisno Kosovo. Kada se sklopi u jednom trenutku niz ovakvih ugovora i sporazuma, sa sve tim našim interpretativnim izjavama i ogradama, na kraju kada one otpadnu, kada se zanemare te zvezdice i pahuljice, onda ostane spominjanje Kosova kao ravnopravne države, odnosno učesnika i potpisnika svih ovih sporazuma. Nije to mana niti problem samo ovog konkretnog sporazuma, ali to zaista malo liči na ono kuvanje žabe, koje mislim da je moj kolega Mirčić pominjao, da se malo i naša javnost navikava na to da se Kosovo ovakvim sporazumima pojavljuje kao supotpisnik. Ali, to je jedan par rukava. Kao što sam rekao, postoje i drugi problematičniji sporazumi i ugovori koje ova zemlja potpisuje i koji, nažalost, čine mnogo gore stvari po pitanju teritorijalnog integriteta Srbije, pri tome pre svega mislim na briselske sporazume, kako na onaj iz 2013, tako i onaj iz 2015. godine. Moja poenta je sledeća, dakle, to je ono o čemu sam govorio, nije mi nikakav problem da kritički govorim i o kineskom kreditu, kako se to popularno kaže, ne zato što bilo šta zameram Kinezima, naprotiv, njihov cilj i zadatak je da sklope što bolji aranžman za svoju državu. Samo apelujem na naše vlasti, vi ćete, naravno, izglasati i ova Skupština će izglasati ovaj zakon i potvrditi ove sporazume, uključujući i ove kredite, ali bez obzira da li je kredit iz „mrske“ EU ili od Nemačke ili od drage i prijateljske Kine, ili obrnuto, nekom je možda draga i bliska Nemačka, a mrska Kina, dakle, šta god da je u pitanju, molim vas da imamo i vas i neku drugu većinu koja će doći, nadam se, jednog dana posle vas, da malo više vodimo računa i da pokušamo da vodimo računa o nacionalnom interesu. Dakle, ako procenimo da i druga strana, a očigledno ima, bilo to Nemačka, bilo to EU, bila to Kina ili Rusija, ima neki interes, hajde da vidimo, da nađemo zajedničku meru interesa. Meni smeta i vi na to niste dovoljno uverljivo odgovorili – zašto mi u krajnjoj liniji uzimamo veliki kredit, to je 300 miliona dolara, Kinezi daju nama kredit da mi gradimo, odnosno ne mi, nego da mi angažujemo Kinu, kineske firme da oni grade prugu do Mađarske za izvoz, brzi plasman svoje robe, kineske robe, to je taj čuveni put svile. Interes postoji, ali zašto nismo pokušali, mi smo mali, oni su veliki, to se isto kaže i kada je reč o EU ili Nemačkoj, ili sada Kini. Ako postoji zajednički interes zašto se nisu tražila druga rešenja. Voleo bih da sam čuo, recimo gospodina Mrkonjića ili nekog drugog, znam da je on bio u tom resoru, ili nekog drugog ko se u to razume – zašto se nije išlo na konzorcijum? Zašto ne idemo na zajedničku investiciju? Zašto se ne napravi zajedničko preduzeće kao što je Severni tok, su Nemci, Rusi, Italijani itd. ili Južni tok napravili zajedničko preduzeće pa da ono gradi zajednički koridor, odnosno tu prugu, modernizuje, a ne ovako. To je nepovoljno i protiv toga moramo reagovati, a zato ako vas neko pomazi po glavi, stavi desno do sebe na nekoj večeri ili ručku nas, odnosno predsednika ili premijera, da onda prihvatimo i ono što je zapravo u suštini nepovoljno po zemlju. Dakle, konzorcijum, zajedničko ulaganje, nešto drugo ili treće. Treba nam pruga, ne trebaju nam vozila od 30 kilometara, ali nemojmo i završavam time, da uzimamo kredit. Oni nam daju kredit da mi angažujemo njih, da oni za svoje potrebe grade nešto a od toga neće srpska roba ići tom prugom brzom, niti će 200 kilometara se putovati između, nemojmo se zaluđivati, Nove Pazove i Inđije i Novoga Sada. Zna se šta će ići, koji će vozovi ići 200 kilometara. Dakle, potrebna nam je pruga, potrebna je modernizacija železnice. Zašto ne pokušavamo da idemo na povoljnije aranžmane koji će biti više u nacionalnom i državnom interesu, a dobra volja sa svima, posebno sa velikima se podrazumeva, to treba razvijati, a ne snishodljivo i ne po svaku cenu. Hvala.
Zahvaljujem. Čisto da ne biste bili partibrejker, kako vi to kažete, Narodna skupština jeste mesto gde se iznose politički stavovi, ali čak i po tim političkim stavovima koji često izađu iz okvira rasprave i tačke dnevnog reda, neću nikada da dozvolim da se ljudi, ko god bili ovde, nazivaju bilo koga ubicama, lopovima, izdajnicima, da im se napadaju članovi porodice ili da se fizički napadaju poslanici. Oni koji to rade, imaju očigledan nedostatak političkog programa, ideje ili argumentacije i pokušavaju da Narodnu skupštinu predstave kao diktaturu, što ona nije. Samo moraju da promene manire, način izražavanja i da utvrde svoje političke ideje i ciljeve. Nemam ništa protiv da svakog dana imamo po 15 minuta, 20 minuta neke različite stavove po nekim određenim pitanjima. Reč ima ministar, dr Zorana Mihajlović. Izvolite.
Vezano za kredit koji se uzima, odnosno, nadam se, koji će parlament i poslanici i poslanice ratifikovati, sa Narodnom Republikom Kinom, tačnije sa „Eksim bankom“, a za prvu deonicu pruge Beograd – Centar – Stara Pazova, koji potpuno se slažem sa vama, nije mali, ali pre nego što se uopšte krene u razmišljanje o nekim projektima i u strateške okvire stavljaju, znači u strategije razvoja transporta Srbije i samog regiona, onda se pre toga rade određene analize i predstudije izvodljivosti, studije izvodljivosti, gleda se koje su to prednosti i koliko je to značajno za našu zemlju. Ovde uopšte nije pitanje da li je neki partner drag ili nije drag i nema, kako ste vi rekli, dragih a nema ni mrskih kredita, ni ovih ni onih, nego ovde postoji samo jedan interes Vlade Republike Srbije a to je interes Srbije, odnosno za građane i građanke Srbije. Dakle, nema ljubavi u poslu. To je za neko drugo mesto, nego se jako vodi računa o ekonomiji, o tome šta želimo da postignemo i šta želimo da imamo u transportnoj politici odnosno u transportu Srbije, ne za godinu, dve ili tri, nego za 20 godina i više. Ne znam odakle vam informacija da se ta pruga pravi za kinesku robu. Dakle, ja to čak i ne razumem i ne znam kako možete to da kažete, kada ona prolazi kroz Srbiju i vlasništvo nad infrastrukturom je vlasništvo države Srbije. Biće raznih operatera, ali to je dobro da bude a vlasništvo infrastrukture je vlasništvo Srbije. Danas, u ovom trenutku, dakle na relaciji Beograd – Subotica, mi imamo, recimo, osam pari teretnih vozova, tri para putničkih vozova, 80 lokalnih vozova. Godišnje, samo na tom delu Beograd – Subotica, 2,4 miliona putnika, četiri miliona tona robe. Naravno da to nije dovoljno i da hoćemo više. To znači, ne možete mi reći da je to kineska roba. Šta su to Kinezi? Nisu. Prema tome, to je Koridor 10. Nema važnijeg Koridora u ovoj zemlji od Koridora 10. Ne možemo mi da budemo ostrvo. Dakle, Hemigvej je još rekao, čovek nije ostrvo. Nije ni Srbija ostrvo, Srbija mora da se povezuje sa svima. Činjenica da Srbija ima najbolji položaj u ovom delu Evrope govori o tome da Srbija treba da zaradi od svog tranzitnog položaja i zato radimo infrastrukturu i zato se radi energetika i zato se radi transport. Dalje, da ponovim još jedanput, vlasništvo, dakle, država infrastruktura železnica jeste vlasnik infrastrukture železnice koje budemo radili, kao što je i sada vlasnik. To neće biti privatnik vlasnika. Druga vrlo važna stvar, juče sam to pomenula, danas mislim da je važno da još jedanput kažem. Dakle, 49% ovog ugovora i svega što radimo, radiće domaće kompanije, sve što bude moglo da se proizvede u našoj zemlji biće domaće komponente. Postoje nažalost neke stvari koje ne možemo da proizvedemo, moraćemo to da uvozimo u skladu sa evropskim standardima, dakle, ne u skladu sa bilo kojim standardima. Na početku ste se zapitali, da li smo zaboravili gde smo stali. Nismo nikad zaboravili gde smo stali i stvarno ne znam kako se prave klin čorbe i ne mogu da razumem da mi danas razgovaramo o tome – znate, ako bismo sklonili zvezdicu ili ako je zovemo pahuljica, o onda bi u stvari bilo ovo. Znate, ako biste meni oduzeli 20 godina, ja bih imala 27. Pa, ne možemo tako da pričamo, ovo je međunarodni ugovor, veoma je važan za našu zemlju, imaćemo sistemsko unapređenje naše transportne politike. Gradićemo koridore koje planiramo. Vrlo jasno stoji u Rezoluciji, svuda šta znači Kosovo sa zvezdicom, tako je stavljeno u preambuli, u aneksima, sve što je bilo moguće da se stavi je stavljeno. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Đorđe Vukadinović. Izvolite.
Samo kratko, da ne bude nesporazuma. Podržavam potrebu, naravno da se gradi, rekao sam ako ikada ima smisla neki kredit da se digne, onda upravo treba za infrastrukturu. Dakle, to je jedino opravdanje, uslovno rečeno kada taj kredit ima smisla. Naravno, da nema ljubavi, ja sam vama skretao pažnju da u poslu nema ljubavi. Samo se plašim i zato sam rekao da apelujem na ovu ili na neku buduću vladu koja bude pregovarala, da vodi računa o državnim interesima, a ne o tome da budu počastvovani ili pomaženi ili pohvaljeni od svog stranog partnera. Mislim da naše vlasti, ne govorim samo sada o ovoj aktuelnoj Vladi nego inače, često smo bili skloni da bi ih proglasili za regionalnog lidera ili faktora mira i stabilnosti ili šta ja znam, da li da čine neke krupne ili nepotrebne koncesije. Dakle, nije sporno da je nama potrebna obnova železničke mreže, samo sam pitao, a vi ste izbegli odgovor na to pitanje, nisam slučajno pominjao i inženjera Mrkonjića ili nekog drugog koji se ovde u sali u to razume, da li je postojao neki drugi aranžman, neka druga mogućnost, zato sam pominjao Severni tok, Južni tok, zna se kako se to radi. Dakle, da se napravi neko preduzeće koje će zajednički učestvovati u toj gradnji. Poslednja stvar, vi ste pomenuli drugi put, 49% koji će graditi naše firme. Super, ali ja to nisam video u ovom predlogu. Dakle, ja ne znam, operišemo na osnovu onoga što smo dobili. Ovde nisam našao taj podatak, a raduje me ako je to tako, znači, 49% ili preko 49% radova izvoditi naše firme izvođači. To bi bilo dobro, ali bih voleo da to vidim i pismeno i da to bude nešto na osnovu čega se poslanici opredeljuju. Završavam time, da ne bude da nas neko pohvali, pomazi po glavi, a mi onda srećni što smo proglašeni za nešto regionalno pa prihvatamo aranžmane koji nam suštinski ne odgovaraju. Hvala.
Reč ima Aleksandar Martinović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, nije mi jasno zašto oni koji su bili na vlasti sve te svoje genijalne ideje o izgradnji autoputeva, železničkih pruga, uzimanju kredita i tako dalje, nisu sproveli u delo onda kada su vršili vlast u Republici Srbiji. Vi ste gospodine Vukadinoviću izabrani sa liste stranke koja je niz godina vladala ovom državom. Pa, zašto sve te ideje o severnom i južnom toku, zašto sve te železnice, zašto sve te autoputeve niste vi izgradili? Želim da vas podsetim da ste vi, ako se ne varam, u Narodnoj skupštini od nedavno poslanik Vuka Jeremića. Nama držite lekcije o tome kako, navodno, hoćemo na mala vrata da priznamo nezavisnost Kosova i Metohije a poslanik ste čoveka koji je bio ministar inostranih poslova i koji je predstavljao kao najgenijalnije diplomatsko dostignuće to što će da pita Međunarodni sud pravde da li je proglašenje nezavisnosti tzv. Kosova u skladu sa međunarodnim pravom ili ne, pa je stigao odgovor od tog istog Međunarodnog suda pravde od koga nas i danas boli glava. Služite se Kosovom i Metohijom na najbizarniji mogući način ne bi li na silu predstavili SNS kao nekoga ko, navodno, želi da izda Kosovo i Metohiju. Juče vaš kolega Slaviša Ristić drvlje i kamenje na Aleksandra Vučića. - izdajnik, prodao je Kosovo i Metohiju, a Slaviša Ristić i dan danas, hvala Bogu, nemam ništa protiv toga, državni službenik Poreske uprave u opštini Zubin potok prima platu iz budžeta Republike Srbije i kaže - nema Srbije na Kosovu i Metohiji. I još jednu stvar da vam kažem, gospodine Vukadinoviću, i vama i svima ostalima koji znate u kakvoj situaciji se država nalazi kada je u pitanju Kosovo i Metohija. Srbija nije ono što je bila zapadna Nemačka posle Drugog svetskog rata. Zapadna Nemačka je imala mnogo …
Privodite kraju, kolega Martinoviću.
Završavam. … mnogo moćnije, mnogo snažnije prijatelje u svetu nego što ih danas ima Srbija. Zapadna Nemačka je imala tzv. Halštajnovu doktrinu. Ko prizna istočnu Nemačku, zapadna Nemačka sa njom prekida diplomatske odnose. Ali, gospodine Vukadinoviću, da li Republika Srbija u 2017. godini ima onu političku, ekonomsku i vojnu snagu i onako moćne saveznike kao što je imala Savezna Republika Nemačka posle Drugog svetskog rata?
Zahvaljujem, kolega Martinoviću.
Nismo u istoj poziciji. Moramo da se borimo kroz sile svetske, da se provlačimo kako znamo i umemo.P
Nemate pravo, gospodine Vukadinoviću. Vi ste imali jednu repliku, Martinović je imao jednu. Ministar je odustala da odgovori. Nastavljamo dalje. Reč ima narodni poslanik Dragan Vesović.
Hvala, gospodine predsedavajući. Gospođo ministarka, kolege poslanici, pre nego što počnem da diskutujem o drugom, trećem i četvrtom Predlogu zakona, jer ću o prvom Predlogu zakona govoriti moj kolega iz poslaničke grupe Srpskog pokreta Dveri, samo bih u jednoj rečenici potvrdio moje potpuno slaganje sa onim što je cenjeni predsedavajući malopre rekao o demokratiji, o svemu tome i ja se, zaista, zalažem za sve ono što ste rekli i svaku vašu, što kažu, mogu da potpišem. Nažalost, nije to ponekad tako, verujte. Juče sam osam puta tražio povredu Poslovnika, nisam je dobio ni jedan put. No, to nema veze, hajde da ja pričam o zakonima. Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu za kredit sa Eksim bankom, taj tzv. kineski kredit Eksport-Import banke, kako se to sve zove, sve je to u redu, sve je to lepo, piše u obrazloženju ministarka, ali neke stvari i ne pišu u tom obrazloženju, pa sam ja morao da se bavim nekim dodatnim radovima. Ono što piše da mi uzimamo oko 300 miliona dolara od Kine, a da, pazite sad ovaj podatak je vrlo značajan, da smo do sada od te banke uzeli već 1,6 milijardi dolara. U jednom drugom zajmu ćemo naći da smo od Evropske investicione banke već uzeli 3,1 milijardu dolara, iako nekih pet miliona duga srpskog zaduženja, izvinjavam se pet milijardi, govorim o 1,6 milijardi. Dakle, nije sporno da svi ovi projekti jesu neophodni državi Srbiji i nema niko ko je dobronameran želju da kaže da nam ne treba pruga ili da nam ne treba obnavljanje vodovoda, kanalizacije, izrada cisterni ili da nam ne trebaju svi oni projekti koji se obavljaju prepravljanjem onih davno uzetih kredite, a o tome ću posle da pričam. Jedini što je naš problem ovde jeste da li je to urađeno na najbolji mogući način po državu? Da li je u tim pregovorima država ispregovarala najbolje što je mogla, ili je nekim stanjima i stvarima bila debelo uslovljavana? Mi kažemo da je kredit po povlašćenim uslovima i kažemo da je potpisan ugovor pre šest meseci, a onda ga donosimo hitno. Složićemo se, šest meseci hitno, a juče ste rekli da je od 26. avgusta u proceduri u Skupštini. Šta smo čekali od 26. avgusta do danas? To su odgovori koje nećemo dobiti, pitanja na koja nema odgovora. Dakle, 300 miliona za 20 godina kredita, pet godina grejs perioda, 15 godina otplata, raspoloživost kredita, kaže, pet godina, a može i da se produži i onda dolazimo do jedne stvari koja je rečena da je 2% kamata. Da li znate, gospođo ministarka, kolika je kamata na taj kredit? Kamata na taj kredit, ali to nigde ne piše i to niko u ovoj Skupštini nije rekao, jeste 63 miliona dolara. U prvih pet godina kada imamo grejs period, najmanja tolika, u prvih pet godina sa grejs periodom 15 miliona 449 hiljada 680,96 dolara, a u narednih 15, 47.494,698,30 dolara. Dakle, na kredit koji smo digli od 300 miliona, mi vraćamo plus 63, a u ovih 63 sam obračunao i troškove obrade od 0,25%, što je cirka 750 hiljada dolara za obradu kredita. LJudi, da li je to, a da na sve to dodam još jednu stvar, poseban problem, kursni i valutni rizik, jer mi smo kredit uzeli u dolarima, a u ovom momentu odnos eura i dolara, a mi idemo ka EU, to je dobar odnos. U ovom momentu dinar je ojačao i u odnosu na euru i u odnosu na dolar. Ko je taj ko će da garantuje da će taj kursni i valutni rizik u narednih 20 godina biti isti kakav je u ovom trenutku, ko to može da garantuje? Da nam se ne desi ono što se desilo sa jadnim građanima koji su se zadužili za svoje kredite u švajcarskim francima, jer je tada bio dobar kursni i valutni rizik, pa dan danas su platili više nego što su uzeli i što je ostalo da duguju. Toliko o tome. Drugi ugovor sa KfW bankom, tu su manje cifre. Tu je 17 miliona. Opet nam niste rekli kolika je kamata. Da, rekli ste 1,1%, ali ja ću vam reći da je preko 17 miliona evra to kamata od milion i 524 hiljade 494,55 eura, najmanje, jer imamo i one varijante kada podignemo deo tranše, pa ne podignemo ostale, pa može da bude, pa ne mora da bude. Nije sporno da nam trebaju vodovod i kanalizacija i u Kikindi i u Vrbasu i u Knjaževcu i u Paraćinu. Nije sporno da će država da se zaduži i da će država da bespovratno da tim srednjim opštinama i gradovima 30%. Da li ste se pitali, da li će ti gradovi i te opštine moći te novce da vrate? Ja ću da vam kažem, juče smo govorili o ugovorima sa KfW bankom. Odbornik sam u Skupštini grada Kraljeva pet godina. Da li znate da je grad raskinuo zadnji deo tranše ugovora sa KfW bankom u vezi toplane? Da li znate da je četiri godine subvencije davao grad Kraljevo iz budžeta, da bi se redovna davanja za dugovanja koja su išla po tim ugovorima, a koja je uzela toplana i vodovod, servisirala? Dakle, i o tome moramo da mislimo. Ako gradovi ne vrate, s obzirom da je zajmoprimac država, država će vratiti, odnosno opet ćemo vratiti svi mi puneći budžet. Na kraju par reči o četvrtom zakonu. Šta mi je tu palo u oko? Tu je ono gde smo podigli od Evropske investicione banke 3,1 milijardu evra u proteklom periodu. Gospodo, mi ovde obnavljamo kreditne linije za kredite iz 2006, 2008, 2009. godine i samo ovaj za obnovu sudova je iz 2016. godine.
Privodite kraju, kolega Vesoviću, šest minuta i 12 sekundi.
Poslanička grupa cela, gospodine Arsiću, vreme poslaničke grupe.
U redu, nastavite.
Onda ću ovih 10 sekundi sigurno dobiti. Imao je diskusiju sa mnom ministar Lončar. Mi smo sada uzeli novac kroz C, 50 miliona evra, na prošloj Sednici skupštine. Ovaj prvi ugovor iz 2006. godine, Klinički centri A je 80 miliona evra, Klinički centri B iz 2008. godine 70 miliona evra. Mi te pare nismo potrošili, ugovore obnavljamo, a dižemo novih 50 miliona. Ja sada postavljam pitanje, nikog ja tu posebno ne krivim - ko je kriv što pare nismo digli? Ko je kriv što sredstva nismo utrošili? Ko će za to da odgovara, jer bar, proučavajući kredit o kome sam diskutovao sa gospodinom Lončarom, Klinički centri C 50 miliona, tamo jasno piše kako funkcioniše, kako se dižu tranše i koje su kamate na kojim mestima, gde je odgovornost ikoga u ovoj državi kada nam se desi tako nešto neplanirano? To su one slutnje koje ja lično imam i kojima govorim. Voleo bih da dobijem objašnjenje. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Zorana Mihailović. Izvolite.
Samo da zamolim, pošto jačina decibela je tako visoka da se ja pitam šta je sledeće. Ja sve razumem i svaka reč isto rečena na jedan mirniji način u odnosu na ono što ste vi rekli. Ali, shvatila sam šta ste hteli da kažete po ćemo da probamo da objasnimo. Razumem, takođe vašu bojazan, jer vi ipak niste ekonomista, doktor ste stomatologije, te tako, ne možete, verovatno, da razlučite neke stvari oko kredita i zato sam ja tu. Kada ste počeli da govorite o kreditu, tzv. Kineskom, kako kažete, pa ste onda krenuli da govorite o Evropskoj investicionoj banci da idemo nekim redom. Za svaki ovaj kredit, za svaki ovaj Nacrt zakona ispred vas stoje svi uslovi kredita. Pre nego što se krene na pregovaranje o Ugovoru o finansiranju postoji komercijalni ugovor. Kada se potpiše komercijalni ugovor, on je osnova da možemo dalje uopšte da krenemo u pregovore za Ugovor o finansiranju. Preferencijalni krediti sa Narodnom Republikom Kinom, su krediti pod najpovoljnijim uslovima. Ne znamo odakle ideja da kažete da u privih pet godina, koji je grejs period, znači u tih privih pet godina ne plaća se nikakva kamata, vi građanima govorite i objašnjavate da se plaća, ne znam koliko za kredit. Dakle, to je prvo netačno. Grejs period znači da pet godina nema nikakvog plaćanja. Kamatna stopa jeste 2%, razumem da hoćete da pokažete kako umete da izračunate procente, to je u redu, ali znači to ništa nije skriveno. Samo da građani znaju da je Srbija jedina zemlja od 16 zemalja Jugoistočne Evrope koja ima najveći procenat projekata koje radi sa Narodom Republikom Kinom, što je za nas zaista važno. Svi projekti koje radimo se finansiraju po najboljim mogućim uslovima dogovorenim, pre svega, sa predsednikom Narodne Republike Kine. Mislim da je to značajno za nas. Značajno je za nas jer su uslovi dobri, značajno je, jer kroz komercijalne ugovore dogovaramo učešće naših domaćih kompanija, značajno je i u političkom odnosu, jer ne možemo pričati o ekonomiji izdvojeno od politike, to uvek ide zajedno. Dalje, ste govorili o Evropskoj investicionoj banci i o nekom zaduživanju. Evropska investiciona banka je jedina banka, između ostalog u odnosu na sve druge međunarodne finansijske institucije, koja ne naplaćuje nikakve takse na nepovučena sredstva. Dakle, naplaćuje i Evropska banka za obnovu i razvoj i Svetska banka, ali Evropska investiciona banka to ne radi. Ovo što se nalaz ispred vas, dakle, Nacrt zakona koji je ispred vas, upravo upućuje sve one koji imaju bilo kakav problem na tenderu na našu republičku komisiju za zaštitu prava ponuđača. Dakle, neko je pre ovoga govorio o tome kako se sve to radi samo po pravilima Evropske investicione banke. Ne, na protiv. Radi se u skladu sa našim Zakonom o javnim nabavkama i u skladu, ovo što treba da usvojimo i nadam se da hoćemo, upućuje upravo na republičku komisiju. Ova Vlada, pre svega gleda interes svoje zemlje, znači Srbije. Sve drugo se nalazi na drugom mestu. Ono što ne odgovara građanima i građankama Srbije ne usvaja se i ne dolazi u ovaj parlament kod vas poslanika. I to bi bilo za sada sve. Hvala.
Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč pre zaključivanja zajedničkog jedinstvenog pretresa pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? Reč ima narodni poslanik Ivan Kostić. Izvolite.
Predsedavajući, narodni poslanici, građani Srbije i gospođo Mihailović, opet niste izdržali da sednicu vodite na način kako ste vodili u proteklih pola sata i sat vremena. I zašto niste, gospodinu Vesoviću dali pravo na repliku? A, juče takođe po Poslovnika dva puta niste davali poslanicima Dveri da pričaju.
Da li hoćete vi da govorite o tački dnevnog reda ili ćete da pričate o mojim postupcima?
Naravno da ću da govorim.
Onda započnite.
Samo da vam kažem kakvi su vam aršini.
Ja kažem da vi kvarite celu današnju raspravu.
Da li mogu da nastavim? (Dragan Vesović: Bio sam prvak iz matematike.)
Pa, ćete zato što je neko bio prvak iz matematike, a neko iz hemije da krenemo u seriju replika? Izvolite gospodine Kostiću.
Što se tiče Ugovora o Transportnoj zajednici, ja bih prvo postavio pitanje ministarki - na koga se odnosi naziv ugovora? Znači, Ugovor o Transportnoj zajednici se ne odnosi ni na jednu državu, ni na jedan region, nego samo piše Ugovor o Transportnoj zajednici. Zašto je to tako? Zašto se ne kaže da je Ugovor o Transportnoj zajednici Zapadnog Balkana? Možda mi možemo da pomislimo da je Ugovor o Transportnoj zajednici Evroazijske unije srpskih zemalja u regionu, jednostavno se stvara prostor za nešto što tek treba da se desi. Prvi put da čujemo da ovakav međunarodni ugovor u nazivu nema na koga se odnosu. Što se tiče uvoda, pre članova piše nastavljajući obavljani posao u okviru Memoranduma o razumevanju o razvoju osnovne regionalne transportne mreže Jugoistočne Evrope, potpisanog u Luksemburgu 11. juna 2004. godine, i primajući k znanju, velikim slovima, da ovaj Memorandum o razumevanju više neće biti relevantan. Znači, velikim slovima u uvodu se kaže – ugovor koji je potpisan 2004. godine, više nije relevantan. Gospođo ministarka, nemojte se smejati. Imajte malo razumevanja. Vaša dobacivanja su uvek pretenciozna. Malo saslušajte i druge ljude. Mnoge stvari su se promenile od 2008. godine, od kako su separatisti na KiM proglasili nezavisnost. Ovde u fusnoti je stavljena jedna pravna neistina koja kaže – naziv bez prediciranja stavova o statusu i u skladu sa Rezolucijom Saveta bezbednosti UN 1244, što nije tačno. U nastavku ste dobro rekli, ali zamajavate javnost i zamajavate narodne poslanike i mišljenje Međunarodnog suda pravde o Kosovskoj deklaraciji o nezavisnosti, Međunarodni sud pravde. Ovaj ugovor nije u skladu sa Rezolucijom 1244. Da je u skladu sa Rezolucijom, mi ne bi imali potrebe danas da ovaj ugovor i Memorandum iz 2004. godine stavljamo u novu formu, a mnogi poslanici su govorili zbog čega je to, a to je zbog novog subjekta u ovom ugovoru, a to je država Kosovo, takozvana država Kosovo. Svi ugovori do 2008. godine, koji su se odnosili na teritoriju AP KiM, u ime te teritorije potpisivao je UNMIK, a sada prvi put potpisuju predstavnici vlade Kosovo. Gospođo ministarka, 2007. godine, Ugovor o Cefti je potpisao UNMIK umesto sadašnjih lažnih institucija na KiM. Znači za građane Srbije ovaj ugovor je i pravi se i potpisuje se da bi se KiM na mala vrata uveo u Međunarodnu zajednicu, u međunarodne institucije i ja neću ovde da kažem i tu ima i deklaracija na kraju pred obrazloženje da i vi obećavate da to neće biti, kako mnogi sumnjaju da se Kosovo ne priznaje kao nezavisna teritorija, ali svi narodni poslanici, ako ovaj parlament i ovaj saziv potraje, videće u narednih godinu dana šta će se desiti, u kom smeru ide ovaj put Srbije. Da li je ovo nastavak od 2000. godine, gde se svaki korakom KiM stavlja u formu nezavisne države? Mi ćemo biti svi prisutni, uskoro, da vidimo kako će predsednik države, posle ovih unutrašnjih dijaloga odlučiti da reši to pitanje, a treba svi da znaju, počevši od vas, a počevši od narodnih poslanika u ovom sazivu da ćemo svi snositi odgovornost po iznošenju svoga stava po tom pitanju. Niko neće moći da se opravda jer je i tema ovoga ugovora i tema na kojoj se spotiče i Vlada i država Srbija tema Kosova i Metohije i mi ne možemo da izuzmemo tu činjenicu, a kako kaže najveći srpski pesnik: „O Kosovo, grdno sudilište, nasred tebe Sodom zapušio“, svaki poslanik će snositi odgovornost po pitanju stava svog, po pitanju Kosova i Metohije vrlo brzo, kao što su snosile odgovornosti prethodne Vlade, a neki premijeri su izgubili glavu zbog stava o Kosovu i Metohiji. Srpski pokret Dveri, gospođo ministarka, smatra da ovaj ugovor nije u srpskom interesu, počevši od ubacivanja subjekta Kosovo i Metohija, počevši od lažnog objašnjenja da je sve u skladu sa Rezolucijom, počevši od toga da pokret Dveri smatra da je Kosovo i Metohija privremeno okupirana teritorija i da se s njom ovakvi ugovori ne mogu potpisivati. Takođe, ovaj ugovor je u interesu samo države Albanije. Ja ću vam konkretno reći, evo, u aneksu ugovora postoji mapa. Inače, ono što je interesantno jeste da od ove četiri mape po pitanju vodnih tokova, po pitanju železničkih puteva, ni jedna mapa nije izmenjena. Samo je izmenjena mapa koja se tiče drumskog saobraćaja. Na ovoj mapi su ucrtana tri nova puta. Neka pažljivo slušaju i narodni poslanici i građani Srbije. Ucrtan je novi put koji se planira, a to je put od Kosova i Metohije prema Crnoj Gori, dve trase. Jedna trasa ide od Prištine i izlazi na Rožaje, a druga trasa ide od Peći prema Plavu. To svako može da vidi ko ispred sebe ima ovaj ugovor. Takođe, ucrtana je i treća trasa, nova, ja pričam o novim trasama, a to je trasa Podgorica-Drač-Tirana i naravno trasa o kojoj Vlada non-stop priča i vi zajedno sa njima, trasa Tirana-Priština-Niš i sad ja postavljam pitanje kada ovo vidim – u čijem interesu mogu biti ovakvi planovi? U ovom ugovoru, pošto ste spočitavali gospodinu Vesoviću da se ne razume u ekonomiju, u ovom ugovoru nema ni jedna ekonomska stavka. Mi moramo da pričamo o ovom ugovoru iz političke perspektive, jer mi ne znamo koji su planovi i koji je petogodišnji plan, koji su prioriteti vezani za ove projekte? To nigde ne piše, ali po ovome što možemo da vidimo jesu prioriteti ti da se prave novi putevi da se Kosovo i Albanija povezuje sa Srbijom i Crnom Gorom. U čijem interesu? Znači, možemo slobodno reći da je ovo samo u interesu Velike Albanije, stvaranje nekog novog prostora, nove teritorije na prostorima Balkana ili možda da je u interesu NATO, jer njima trebaju ovi koridori da spoje Crnu Goru, Podgoricu sa Tiranom i Dračem, luka Drač, a takođe da spoje Albaniju preko Kosova i Metohije sa Nišom. Znači, to je ono što se jedino zaključuje i što je novo vezano za ovaj ugovor i za ove mape. Vi recite ako to nije tako. Sada ja postavljam pitanje zašto vi kao ministar za saobraćaj niste do sada, pre potpisivanja ovih ugovora? Pitanje je da li će ovo uopšte biti prihvaćeno i da li će tzv. vlada Kosova i Metohije prihvatiti ovo sa ovim fusnotama i sa ovim deklaracijama. Zašto ovde nema ni jedan put u interesu građana Srbije? Nema. Evo, nemate ni jedan put prema Republici Srpskoj novi. Jeste li možda nekad putovali do Sarajeva preko Zvornika, Vlasenice u tom pravcu? Koliko se putuje? Jeste li možda nekada putovali preko Bjeljine i Doboja do Banjaluke, gospođo ministarka, pa da vidite koliko se putuje. Znači, ni jedna nova trasa koja je u interesu srpskih integracija ovde nije upisana. Možete vi klimati glavom koliko hoćete, kad se ovde ne vidi ništa. Znači, ovde nema ni jedna trasa koja povezuje Srbiju i Republiku Srpsku, a svi govorimo o povezivanju, integracijama, specijalnim vezama. Nažalost, ljudi koji vode ovaj projekat, koji predstavljaju Vladu Republike Srbije nisu uspeli da svojim autoritetom na ove mape stave neke nove koridore. Što se tiče puta prema Crnoj Gori, takođe sve ostaje isto. Pa, evo, pogledajte, ovde ima jedna trasa novog puta koji prelazi preko Golije. Ja ne znam ko je ovde i na koji način je stavio da ova trasa prolazi preko Peštera, a da ne prolazi blizu Zlatibora, kroz Čajetinu i da povezuje region u kome živi više stanovnika nego na prostorima opštine Sjenica-Novi Pazar? Sada ja postavljam vama pitanje na osnovu čega ovde je ucrtana ta trasa kada, koliko ja znam, Vlada Republike Srbije još nije donela odluku da će trasa autoputa prema Crnoj Gori ići preko Golije? Zvanično nije, a ovde je ucrtano. Znači, vi već prejudicirate da autoput prema Crnoj Gori treba da pokrije tzv. oblast Sandžaka, koja u suštini nikad nije postojala. To je naziv za vojnu teritoriju. Ne prolazi preko Zlatibora, ne prelazi preko Prijepolja, preko Nove Varoši. Znači, već potencirate da put treba da ide tuda? To su razlozi zašto Srpski pokret Dveri ne može da glasa po ovoj tački, jer ovaj projekat i ovaj ugovor nije u interesima srpskog naroda. Takođe, što se tiče budžeta, srpski građani treba da izdvajaju određena finansijska sredstva za neki projekat koji nije u njihovom interesu, a po stavkama za budžet o transportnoj zajednici vidimo da EU finansira ovaj budžet i ovu transportnu zajednicu za 80%. Pa što bi oni to finansirali ako to nije u njihovom interesu? Znači, jednostavno, njima je u interesu da isfinansiraju projekte u kojima treba da učestvuje Vlada Republike Srbije, da se prave projekti koji su u cilju i interesu samo građana Kosova i Metohije, građana Albanije i NATO pakta. Recite da to nije tako. Znači, svi putevi su vezani i u interesu su sa privrednim interesima i nacionalnim interesima Kosova i Metohije i Albanije. Znači nijedan put ovde nema novi za građane Srbije. Takođe, što se tiče železničkih puteva, još 2005. godine, pa 2009. godine su se izdvajala sredstva za projektnu dokumentaciju i studiju izvodljivosti za prugu Beograd – Budimpešta. ništa od toga nije urađeno. Znate li, gospođo ministarka, koliko voz ide od Beograda do Crne Gore? Četrnaest sati. O tome se priča već sedam, osam godina, a vi ste na vlasti pet godina i niste uspeli, nego je stanje samo još gore. Svake godine železnička pruga i voz do Podgorice i Bara ide sve duže i duže. Znači, ovaj ugovor nije u interesu ni građana Srbije, ni građana srpske narodnosti u Republici Srpskoj, ni građana srpske narodnosti u Crnoj Gori. Već smo rekli u čijem je interesu. Ne znam zašto bi građani Srbije izdvajali pare za nešto što tek treba da bude, što ne znamo šta će biti, a što je u interesu nekih drugih naroda sa prostora Balkana? U tom smislu smatramo da je ovaj Ugovor o transportnoj zajednici neprihvatljiv. Naveli smo da nema ništa novo. Ima samo novi putevi koji su vezani za Albaniju i to vi želite da ovde progurate kroz Narodnu skupštinu. Meni je teško što će za to glasati predstavnici vladajuće koalicije, a možda se nisu dobro upoznali šta predstavlja ovaj ugovor. Takođe, što se tiče Ugovora o zajmu između KfW banke i Program vodosnabdevanje i kanalizacije u opštinama srednje veličine u Srbiji, ja ću lično glasati za taj predlog zato što se tiče opštine iz koje ja dolazim, opštine Vrbas. U opštini Vrbas treba da se reši pitanje kanalizacije. Nažalost, to nije urađeno u proteklom periodu. Pitanje vodosnabdevanja, pitanje velikog bačkog kanala, znamo kakva je situacija, da je to najzagađeniji tok u Evropi, koje nijedna Vlada nije uspela da reši u proteklih 30 godina. Narod se truje od te vode. Jedna stvar koja je ovde interesantna – da li postoji i jedna ozbiljna država na svetu koja dozvoljava stranim inženjerima, ako su inženjeri, da ulaze u bezbednosno interesantne objekte i da sagledavaju stanje stvari u opštini Vrbas, a pretpostavljam da je tako bilo i u ovim drugim opštinama? Da li mislite da bi mogli naši inženjeri da uđu? Samo se vi smejte. Između dva svetska rata, komercijalisti „Simensa“, koji su dolazili ovde po nalogu Vlade i po nalogu Milana Stojadinovića, na kraju se ispostavilo da su svi radili za nemačke tajne službe. O tome imate podatke i o tome govore istoričari. Vi danas dozvoljavate da nemački inženjeri, možda i nemački novinari, ulaze u visoko bezbednosne objekte Republike Srbije, da sagledavaju situaciju i da možda prave neke planove koji će nekad njima trebati. Jedino sa te strane smatram da mora da postoji zakonsko rešenje da u ove stvari i u ovakve projekte na licu mesta ne smeju da budu uključeni strani državljani, a kakva nam je situacija u bezbednosnim službama posle 2000. godine, ne treba da se čudi što se i ovo dešava. Tako da smo šuplji na sve strane. Nadam se da će uskoro doći svest kod pripadnika VBA i kod pripadnika BIA, da napokon sve strane agente i ljude koji rade u stranom interesu, a kojih je puno i Ministarstvo unutrašnjih poslova i Ministarstvo odbrane, na kraju da se očiste i da napokon ove službe kontrolišu srpski državni organi. Hvala.
Reč ima ministar dr Zorana Mihajlović. Izvolite.
Šta sve ispričaste. Dakle, to što ste vi ispričali, nisu poluistine, nego ne znam kako se to zove, polulaži ili poluneistine, kako da se izrazim, a da vas ne uvredim, naravno, ne želim da vas uvredim. Da krenemo od ličnog. To da li se ja smejem, ja planiram ceo život da se smejem. Izvinjavam se na tome ako to vama smeta. Nadam se da nećete da me gađate nekim mišem zbog toga, ali ja ću nastaviti uvek da se smejem. Valjda je bolje da se smejem, nego da plačem. Sad, na ono što se zove - tačke dnevnog reda. Rekli ste, kaže – zašto piše, kaže, Ugovor o osnivanju Transportne zajednice, i nigde nema jugoistočne Evrope? Ovako, piše lepo – Evropska unija, u daljem tekstu Unija ili Evropska unija, mali razmak, pa slovo I, pa sledeći red, kako se uglavnom inače prave međunarodni ugovori, velikim slovima, strane potpisnice iz jugoistočne Evrope, malim slovima, pa se nabrajaju zemlje, sve gore navedene strane, dakle, imate jugoistočne Evrope, da sad ja ne bih čitala to, ako ste se upoznali sa Ugovorom, videli ste to. Druga stvar, počeli ste ovde da govorite o tome da ni jedna jedina ruta u Ugovoru o Transportnoj zajednici nije u interesu građana Srbije. Znači, Dveri kažu sledeće, PG Dveri kažu – nijedna transportna ruta koja se nalazi u ovom ugovoru, u ovim kartama ovde, nije u interesu građana Srbije. Znači, dragi građani Srbije, Dveri kažu ovako – Fruškogorski koridor nije u interesu građana Srbije, Moravski koridor nije u interesu građana Srbije, Koridor 10, pa nije ni on u interesu građana Srbije, ni severa, ni centra, ni juga. Dakle, Koridor 11, povezivanje sa Crnom Gorom, pa nije ni to u interesu Srbije, pa, što bismo se povezali sa Crnom Gorom, pa što bismo se povezali sa Mađarskom, Bugarskom, Makedonijom, pa što bismo se povezali sa Bosnom i Hercegovinom. To kažu Dveri. Znači, u ovom Ugovoru o Transportnoj zajednici stoje apsolutno svi koridori, postoji osnovna mreža najosnovnijih koridora, ispod toga je ona mreža po kojoj se rade projekti, to je tzv. sveobuhvatna mreža, gde svi koridori koje je država Srbija predložila se nalaze upravo u ovom ugovoru. Još jedna stvar, u odnosu na sve druge države, dakle, vi kažete da je ovaj Ugovor u interesu Albanije, uopšte nije tačno. Dakle, svi koridori jedino od zemalja zapadnog Balkana prelaze preko Srbije. Svaka druga država oko nas nema sve te koridore. Dakle, mi ih imamo. To je ogromna razlika i ogromna prednost. Zato je ovaj ugovor važan za nas. Kada govorimo o povezivanju, vi kažete opet u interesu Albanije. Pa, čekajte, povezujemo se Niš-Dimitrovgrad, radimo elektrifikaciju, modernizaciju, radimo obilaznicu oko Niša, 250.000.000 evra to košta. To je jedna od ruta, od čega, između ostalog, od Fonda zapadni Balkan Srbija dobija bespovratno, kao donaciju, dobija 70.000.000 evra. Ne razumem kakve to sad veze ima, po vama, za neku drugu državu? Ovo je dobro za Srbiju. Dakle, kada govorite takve stvari, ili dobro pogledajte kartu. Ako imate problem sa tim, mi smo tu da to objasnimo. Pominjete prugu Beograd-Bar. Prvi put nakon 40 godina ova Vlada je rekonstruisala i modernizovala 77 kilometara ove pruge. Nije sve što je potrebno rekonstruisano, što prolazi kroz Srbiju, ali je urađeno 77 kilometara za prethodne dve godine. Uradićemo i ostatak i vratićemo na projektovanu brzinu. Ali, 40 godina to niko nije pipnuo. Drugo, ako kažete da ste iz Vrbasa, onda možda da probate da idete Beograd-Vrbas vozom, novi je voz, modernizovana pruga, 110 kilometara na sat. Sigurna sam da to može da bude lepo. Dakle, nemojte da govorite da se ovde radi… Ono što je važno da građani čuju i zbog čega sam se, pre svega, javila, a to je činjenica da obmanjujete javnost pričom o tome da ovaj ugovor nije u interesu građana Srbije, da je ovaj ugovor u interesu Albanije ili bilo kog drugog. I činjenica je da obmanjujete građane Srbije kada kažete da nijedna ruta koja je ovde stavljena nije u interesu građana Srbije. To je osnovna stvar. Prvo, nije tačno. Karte vrlo jasno pokazuju, biće svuda prikazane, nisu tajna, mogu da se vide. Hvala.
Kolega Kostiću, prvo gospodin Martinović ima pravo na repliku koju ste vi izazvali.
Dame i gospodo narodni poslanici, kao što je rekla i gospođa Mihajlović, ovde je izrečeno mnogo toga. Ja za dve minute teško da ću moći sve ove laži i besmislice da opovrgnem, ali potrudiću se da to uradim u najvećem delu. Što se tiče Kosova i Metohije, da ponovimo još jedanput, u članu 2. a na stranici 119. Ugovora o Transportnoj zajednici, lepo stoji, i to je veliki uspeh Republike Srbije, pod tačkom c) – nijedan od termina, reči ili definicija koje se koriste u ovom ugovoru, uključujući anekse i protokole istog, ne predstavljaju priznanje Kosova od strane EU kao nezavisne države, niti predstavljaju priznanje pojedinačnih država članica Kosova u tom svojstvu kada takav korak nije preduzet od strane istih. Da kažem nešto, čisto ljudski. Vi ćete se, vi koji pričate o Kosovu i Metohiji, o tome kako ga mi iz SNS izdajemo, a vi ga tobože branite, vi ćete se, gospodine Kostiću, kad se završi ova sednica, vratiti u svoj Vrbas, gospodin Veljović, Veljković će se vratiti u svoje Kraljevo, a Boško Obradović u Čačak. Ali, moje kolege poslanici, Dragan Veljković će da se vrati u Štrpce. Moja koleginica Stanija Kompirović će da se vrati u Kosovsku Mitrovicu. Doktor Milovan Krivokapić će da se vrati u Kosovsku Mitrovicu. Šta vi mislite, da su oni spremni da izdaju zemlju na kojoj žive, da su spremni da izdaju svoje porodice, grobove svojih predaka, a da ćete vi da ih odbranite? Nemojte, molim vas. To je vrhunac političkog licemerja. Država Srbija je prisutna na Kosovu i Metohiji, hteli vi to da priznate ili ne, između ostalog, i zahvaljujući ovim hrabrim ljudima koji ovde sede, koji žive na Kosovu i Metohiji, koji pokazuju da je Kosovo i Metohija srpsko činjenicom da su poslanici u Narodnoj skupštini Republike Srbije.
Privodite kraju.
Samo još nekoliko rečenica, gospodine Arsiću. Molim vas, bili ste tolerantni danas i kad su izgovarane ružne reči na račun gospođe Mihajlović, pa mi dopustite da završim. Za takozvani Srpski pokret Dveri, kaže, Crna Gora je srpska zemlja, Republika Srpska je srpska zemlja, a onda kada Vlada Republike Srbije hoće da poveže Srbiju i Crnu Goru, kaže – evo, vi pravite tamo neke puteve prema Crnoj Gori, kakve veze mi imamo sa Crnom Gorom? Vlada Republike Srbije napravi most, pre svega, zahvaljujući Vladi Republike Srbije most „Bratoljub“ koji povezuje dve strane reke Drine – Srbiju i Republiku Srpsku, i u tome je značajnu ulogu imala gospođa Mihajlović i njeno ministarstvo. Kolega Mirčić je, nisam uspeo da mu repliciram, rekao – nisu urađene pristupne saobraćajnice. Pa, Milorad Dodik je izjavio da za to što nisu izgrađene pristupne saobraćajnice sa one obale Drine koja pripada BiH su odgovorne vlasti BiH, a ne Vlada Republike Srbije i ne ministarstvo koje vodi gospođa Zorana Mihajlović.
Sad zaista privedite kraju.
Još samo, molim vas, gospodine Arsiću, jednu rečenicu. Što se tiče Albanije, gospodin Ivan Kostić, to da znaju građani Srbije, 30. novembra, taj koji kaže da ne treba da se povezujemo sa Albanijom, 30. novembra putuje u Albaniju kao predsednik Odbora za dijasporu u Skadar. Pa, jel nije u interesu Srbije da povežemo Srbiju i srpski narod koji živi u severnoj Albaniji, između ostalog, u Skadru, Draču, sa svojom matičnom državom?
Dva minuta vremena od poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Ivan Kostić, pravo na repliku.
Gospodinu Martinoviću neću ni da odgovaram. Nema smisla da odgovaram, nema šta. Što se tiče puta u Albaniju, idemo na poziv Srpskog nacionalnog veća iz Podgorice i idemo da obiđemo Srbe u Albaniji koje oni ne priznaju, jer im tamo ova država nije omogućila da imaju svoju školu, ni svoj medij. To je politika Aleksandra Vučića prema Srbima u Albaniji u zadnjih pet godina. Onaj srpski kulturni centar, što je obećao pre tri godine, još nije otvorio sada predsednik države. Takav je odnos vaš prema Srbima u Albaniji, a ja često idem tamo kod njih i znam kako žive, a pitanje je kada ste vi zadnji put išli. Sada će ići vaš narodni poslanik, pa će moći da vas predstavlja tamo. Što se tiče KiM, čvrsto verujem da mnogi narodni poslanici, pretpostavljam, skoro svi, nisu za to da u ugovoru stoji ovakav naziv Kosovo i Metohija i smatraju da će Srbija ikada priznati Kosovo i Metohiju. Treba da budu svesni da možda ni oni ne znaju šta je u glavi njihovog predsednika i šta on smera. To je druga stvar. Što se tiče gospođe Mihajlović, pogrešno je protumačila, nadam se da nije namerno, zlonamerno, ja sam rekao da u naslovu ne piše koja je teritorija i na koje države se odnosi, već piše samo ugovor o Transportu, a ne u uvodu i u članovima, jer ni oni sami ne znaju gde će da nas stave. Znači, neće da nas prime u EU, prave neki novi prostor za države zapadnog Balkana. Što se tiče koridora, nije istina da sam rekao da nisu u interesu građana Srbije. Rekao sam da nema ni jedan novi koridor. Koridori prema Bugarskoj, koridori prema Grčkoj već postoje. Znači, novi koridori, a što se tiče pruge Beograd-Vrbas, često idem njom, putuje se dva i po sata. Što se tiče Vrbasa, 40 na sat ide. Prvi bih bio srećan da se ta pruga sredi i da idemo 120 na sat. To je malo pojašnjenje. Hteo da vam čestitam vaše kumstvo u Sabornoj crkvi u Beogradu i nadam se da to neće biti samo jedan novi marketinški potez, nego da ćete se malo usaglasiti sa vrhom crkve po pitanju nekih etičkih i nacionalnih tema, kao što je tema KiM. Hala vam.
Na osnovu čega vi sada imate pravo na repliku? (Dragan Vesović: Pomenuo je Srpski pokret Dveri.) Može, ali kada izađe jedan od vas dvojice. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, tačno je ono što je rekao gospodin Kostić. On će da putuje u Skadar 30. novembra, ali ne o svom trošku, nego o trošku države Srbije kao predsednik Odbora za dijasporu. Imaju sedam poslanika, dragi građani Srbije, a imaju predsednika Odbora za dijasporu i Srbe u regionu i onda kaže – vlast teroriše opoziciju u Srbiji i ne daje im njihova prava. Mislim da barem deset poslanika SNS može da bude predsednik Odbora za dijasporu i Srbe u regionu, ali smo vama ustupili to mesto da bismo poštovali prava manjine u ovom parlamentu. Dakle, putovaćete vi, gospodine Kostiću, u Skadar, ali o trošku države Srbije, ne o svom trošku. To je važno da se naglasi. Što se tiče odnosa prema Albaniji, dragi građani Srbije, poslanici SNS su u poslednje tri godine najmanje četiri puta, koliko sam uspeo da izbrojim za ovo kratko vreme, boravili u Tirani i upravo zahvaljujući naporima poslanika SNS, zahvaljujući politici Vlade Republike Srbije, zahvaljujući politici predsednika Republike Aleksandra Vučića, Srbi u Albaniji su po prvi put posle 70 godina, još od vremena Envera Hodže, priznati kao etnička zajednica u Republici Albaniji, ali to nije zahvaljujući politici pokreta Dveri, nego zahvaljujući politici SNS. Što se tiče stranih plaćenika, sada ću da vam kažem nešto, vaš predsednika Boško Obradović, evo ga tekst u „Iskri“, inače LJotićevsko glasilo, štampano u Minhenu, pošto su LJotićevci svi pobegli u Nemačku kod svojih nemačkih gospodara, kaže – demokratska laž i svetlo istine, a onda kaže „Nova Iskra“ u Čačku, na dan Svetog Ilije 2001. godine. Zašto ovo govorim? Gospodine Kostiću, vi to možda ne znate, ja sam se nekada time bavio kada sam bio mlađi, taj isti Milan Stojadinović, o kome ste govorili, je ustanovio, zahvaljujući policiji, da se Dimitrije LJotić, vaš ideološki otac, finansirao preko tzv. tehničke pomoći, organizacije iza koje je stajala nacistička Nemačka. Ako neko nema prava da priča o stranim plaćenicima, to ste vi. Vi ste bili strani plaćenici, a ostali ste to i dan danas.
Za repliku su se javili i Dragan Vesović i Ivan Kostić. (Ivan Kostić: Spomenuo me je.) Jeste vas spomenuo, ali vi ste ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe. Nemam ništa protiv da vašu ulogu preuzme kolega Vesović, ali ne možete po istom osnovu dva puta da dobijete repliku. Gospodine Vesoviću, izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Mnogo je osnova, ali nadam se da će moje pravo na repliku trajati barem malo duže kao što je kod kolege Martinovića bilo. Prvo bih gospođi ministarki rekao da oni koji me dugo poznaju znaju da sam grlat, ali nisam agresivan. Proverite. Ja ovako pričam u kući. Tačno je da to ponekad liči da se svađam i da vičem, ali to nije, to je moj način komunikacije. Siguran sam da je kolega Martinović znao da ja nisam Veljković, Veljović, nego da sam Vesović, isto onako kao što ja znam da je on Martinović i tu nemam problem. (Aleksandar Martinović: Izvinjavam se.) Prihvaćeno. Zaista nemam problema. Nije lepo da mi budemo tzv. Srpski pokret Dveri, jer nikada iz mojih usta niste čuli da ste tzv. SNS. Još je manje lepo da dve stranke koje vežu identična ili slična patriotska osećanja jedna drugoj pričaju o KiM. Niti možemo da budemo svi sa KiM, niti možemo da budemo iz Kraljeva, Beograda ili sa bilo kog mesta. Svi smo jedno i zovemo se Srbi. Ružno je, a sigurno u meni nikada nećete imati oponenta za te delove priče kada ovakvim pričama dajemo povoda nekim trećima da se naslađuju. Nema potrebe da o tome pričamo. Što se putovanja tiče, kao predsednik Odbora za dijasporu, lep je manir uvek vlasti bio da onima koji su u manjem broju daju rukovođenje nekim skupštinskim odborom. Na moju žalost, to nije ispoštovano u većem broju slučajeva, a vaša politička procena je da je to tako ispravno. Kada bude putovao gospodin Kostić, neće putovati sam, sigurno će ići ili vrlo verovatno i potpredsednik odbora koji je iz SNS. Ako ko putuje, nećemo o tome, nemojmo oko stvari za koje nema mesta sporu da se spore oni koji o njima isto misle. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović, pravo na repliku.
Izvinjavam se kolegi Vesoviću. Zaista, kolega Vesoviću, nisam imao nameru da vas uvredim, pogrešno sam izgovorio vaše prezime. Vi ste korektan čovek i zaista mi je žao što sam vam prezime pogrešno naveo. Ono što nije pogrešno to je ideologija pokreta kome vi pripadate. (Ivan Kostić: Opet isto.) Da, opet isto. Vaš predsednik Boško Obradović kaže za demokratiju, kaže – to je ideologija gomile, površnosti, sujete, vladavina govornika, frazeraša i frazopoklonika. Znate, to je govorio Hitler, to je govorio Musolini. Mi u Srbiji u Drugom svetskom ratu smo imali dva dominantna antifašistička pokreta – partizanski i ravnogorski. Nažalost, imali smo jednu malu, doduše beznačajnu, grupicu ljudi koji su pripadali tzv. narodnom pokretu „Zbor“, u narodu omraženi kao ljotićevci, četnici su ih zvali krdžalije. Vi ste njihovi ideološki sledbenici. Ma koliko vi sad to pokušavate da zabašurite, da to gurnete pod tepih, da se predstavite da ste nešto drugo, vi ste ideološki sledbenici onih koji… Neki dan me je Boško Obradović udario mišem. Ja sam rekao, sam u sebi – ma, ovo je još i dobro. Znate šta su radili vaši ideološki očevi, osnivači ove ideologije? Na primer, Marisav Petrović, on je vodio đake u Kragujevcu 21. oktobra 1941. godine na streljanje, da bi pokazao koliko je veran nemačkom okupatoru. Vi nastavljate tu ideologiju. Ja da vam kažem, bez ikakvih uvijanja i bez ikakvih rukavica. Nastavljate fašističku ideologiju jedne male grupe ljudi koja u srpskom narodu nije predstavljala ništa, ali je, nažalost, zbog zlih prilika u Drugom svetskom ratu, uspela nekako da preuzme vlast u onome što se, ili deo vlasti u onome što se zvalo „Nedićeva Srbija“. A što se tiče putovanja u Albaniju, ne putuje, koliko ja znam, gospodin Miodrag Linta, nego putuje moj uvaženi kolega Aleksandar Marković. Ali, da bi građani Srbije znali, ne idete vi tamo zato što mnogo volite Srbe u Albaniji, nego zato što ste, vama se obraćam gospodine Kostiću, predsednik Odbora za dijasporu i Srbe u regionu i ne idete vi u Albaniju o svom trošku, nego o trošku države Srbije. Prema tome, očigledno je da taj vaš patriotizam ima nekako svoj novčani izraz.
Pravo na repliku ima narodni poslanik Ivan Kostić.
Da odgovorimo gospodinu Martinoviću, zbog građana Srbije. Što se tiče ideologije, Srpski pokret Dveri je prvi, mogu slobodno reći, posle 2000. godine prva organizacija, da li nevladina i politička u to vreme, koja je pisala u svome časopisu o zlu fašizma na teritoriji Srbije, o zlu fašizma na teritoriji Evrope i da fašizam i tekovine koje su donete sa strane sada podržava vaša poslanička grupa i vaša stranka, a to su vaši prijatelji sa zapada. Znači, fašizam je nastao u Nemačkoj i Italiji i to su te ideologije. Lično ne prihvatam podelu na levicu i desnicu, ja prihvatam samo podelu kako su rekli ruski mislioci krajem 19. veka – na slovjenofil evropejce. Mi smo slovjenofili, a da li ste vi evropejci, da li su vaši članovi evropejci, u to čisto sumnjam. Znači, ta podela na levicu i desnicu u srpskom narodu nikada nije postojala i nije autentično naša. Što se tiče putovanja, mogu slobodno da kažem, a o tome mogu da posvedoče ljudi koji su nekoliko puta išli sa nama, da sam lično, nažalost je tako, sam sebi platio put, kao predsednik Odbora za dijasporu i Srbe u regionu, dva puta. Naša delegacija kad ode, najponizniji smo od svih delegacija kada se negde pojavimo. O tome pitajte ljude koji voze kola, o tome pitajte narodne poslanike koji idu i kolike su dnevnice, kakvi su dočeci i kako se ponašaju drugi ljudi prema našim delegacijama. Tako da povedite malo računa kada neko ide da predstavlja Republiku Srbiju, da predstavlja u svetlu kako zaslužuje, a ne da idemo kao zadnji bednici. Hvala vam.
Pravo na repliku, narodni poslanik Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, zbog građana Srbije, da bismo mi ovde potpuno raščistili ko je ko, ja sam, gospodine Kostiću, Srbin, volim ovu državu i borim se da ona ide napred, kao i sve moje kolege iz Poslaničke grupe Srpske napredne stranke. To da imate veze sa Dimitrijem LJotićem i „Zborom“, to kaže vaš predsednik Boško Obradović, u časopisu „Nova iskra“. Kaže, citiram gospodina Obradovića, inače velikana srpske političke misli: „Zato ne treba propustiti ni jednu priliku da se posvedoči ovo novo stanje političke svesti u srpskom narodu i da se dopuni političkim načelima i smernicama „Zbora“ i Dimitrija LJotića“. To kaže gospodin Boško Obradović. Dakle, vi jeste nastavljači „Zbora“ i Dimitrija LJotića. A da je to tako, govore tri stvari: vaše prijateljstvo sa Ivanom Pernarom, koji otvoreno odaje počast navodno streljanim ustašama u Blajburgu, kaže, navodno, zato što u Blajburgu nijedan ustaša nije streljan, vaše prijateljstvo sa profašističkom političkom partijom iz Bugarske Ataka, koja traži da se četiri srpska okruga pripoje tzv. sanstefanskoj Bugarskoj i na kraju krajeva, vaše prijateljstvo i vaša čestitka vašeg predsednika ovoj profašističkoj i pronacističkoj političkoj grupaciji u Nemačkoj koja se zove Alternativa za Nemačku. Kad vi kažete da imate prijatelje u svetu, vaš prijatelj nije Putin. Vi nemate prijatelja u Kini. Vaši prijatelji su ustaše, vaši prijatelji su velikobugarski fašisti i vaši prijatelji su nemački neonacisti. Možda su to vaši prijatelji, ali to nisu prijatelji Srbije i to nisu prijatelji srpskog naroda. Srbija pod vođstvom Aleksandra Vučića i Srpske napredne stranke hoće da za prijatelje ima i Rusiju i Evropsku uniju… (Predsedavajući: Privedite kraju, gospodine Martinoviću.) …i Sjedinjene Američke Države, gledamo da sačuvamo naše nacionalne i državne interese, ali sa fašistima, bilo gde u svetu, nećemo da imamo nikakve veze.
Zahvaljujem. (Ivan Kostić: Replika.) Mislim da ste dovoljno jedni drugima rekli. Sad nastavljamo dalje sa radom. Reč ima narodni poslanik Đorđe Vukadinović. Izvolite.
Opet moram da budem neko ko prekida žurku, ali moram da iskoristim dva-tri minuta. Nisam dobio repliku, iako me je gospodin Martinović poimence prozvao, niste mi dali, ali, svejedno. Dakle, mi smo protiv ovih zakona i ugovora, iz razloga koje sam naveo. Što se tiče Kosova i Metohije, samo mala ispravka. Ja sam, i to može čak i gospođa ministarka da posvedoči, nisam ovde paušalno davao etikete, govorio sam i pohvalio da ima truda, da je vidljiv trud da se donekle sačuva i to interpretativnim odredbama, fus notama, itd. Samo sam pomenuo, da nisam slučajno pričao o klin čorbi, da se može lako dogoditi da se te fusnote ili pahuljice istope, pa da onda ostane praktično međunarodni sporazum sa kosovskom državom ili tzv. kosovskom državom. Moram da ispravim, nije mnogo važno, ali prosto zbog javnosti, da nisam član niti stranke, niti kluba Vuka Jeremića, tako da je to još jedna stvar, trebao bi se izvinuti kolega Martinović, ali jesam podržao njegovu predsedničku kandidaturu i mislim i sada kao i juče da je on bio zapravo najbolji kandidat za predsednika Srbije. Nisam u njegovoj stranci. Imao sam milion primedbi na njegovu kampanju. I kažem, nisam član njegovog poslaničkog kluba, ali mislim da nije bio loš ministar spoljnih poslova. Ovo je čuveni primer koji se često poteže sa žalbom, odnosno međunarodnom krivičnom sudu. Mislim da je prosto prošlo kako je prošlo. Teško je da Srbi mogu, kao što vidimo, na bilo kom sudu dobiti i postići neku veću pravdu. Mislim da je licemerno optuživati bilo koga da je loše postavio pitanje, jer su zato izgubili. Za informaciju kolegama i javnosti, na tom procesu smo izgubili za jedan glas, doslovno za jedan glas, i to tako što je predsednik suda ili predsedavajući suda, uzgred budi rečeno, iz Kine, povukao sa mesta i onda nije mogao da učestvuje u glasanju, iz zdravstvenih razloga. Tako smo izgubili taj spor. Nikada nismo bili bliže, ako smem da kažem, pobedi nego tada prilikom te žalbe koju je tadašnje Ministarstvo spoljnih poslova podnelo. Što se tiče Kosova, Slaviše Ristića, takođe greška, on već mesecima ne prima platu jer je prešao na rad u Skupštini, od države Srbije. Naravno da ima kolega i ovde i sa ove strane i sa te vaše strane koji su sa KiM. Naravno da primaju. I zdravstvo i školstvo dobijaju plate iz budžeta Srbije i to je takođe lepo. Budimo pošteni i budite iskreni pa priznajte da je to posledica nekog minulog rada i minule borbe nekih vlada i nekih predsednika vlada ili premijera koji su pravili greške sigurno, ali i činili neke dobre stvari i treba svima priznati. Neko je izgubio glavu, neki su izgubili vlast upravo zbog toga što su branili i pokušavaju da brane KiM i državu Srbiju na KiM. Odakle još malo tih prerogativa koje država Srbija ima još od Slobodana Miloševića, to moram da kažem, preko Zorana Đinđića, Vojislava Koštunice, pa čak i Borisa Tadića? Plašim se, da su neki koji su sada na vlasti, a koji su se kleli kako će vratiti Kosovo u ustavno pravni sistem Srbije, na vlast došli baš zato što su obećali da se neće na taj način boriti protiv Kosova i Metohije, i nisu replike, niti poslovnici prilika da raspravljamo o Kosovu i Metohiji u ovoj Skupštini, nego da zakažemo posebnu sednicu da razgovaramo o tome, kažemo ko šta ima, a ne da se ovde u replikama takmičimo ko je veći Srbin. Ja to, inače, nikad nisam činio i uvek sam pokušavao da poštujem demokratske procedure i ne krade i trošim vreme poslanika u Skupštini.
Pravo na repliku narodni poslanik Aleksandar Martinović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo, ja se izvinjavam gospodinu Vukadinoviću što sam rekao da je poslanik Vuka Jeremića. Ali, dozvolite, ja sam sada u jednoj misaonoj dilemi, kaže gospodin Vukadinović – ja sam podržao kandidaturu Vuka Jeremića, bio sam prisutan i kada je Vuk Jeremić formirao partiju, ali ja nisam član političke partije Vuka Jeremića, niti sam ja poslanik Vuka Jeremića. Da li je tako, jesam li vas dobro razumeo gospodine Vukadinoviću? Ima jedna komedija Branislava Nušića koja se zove „Opštinsko dete“. Meni vi delujete, nemojte da se uvredite, kao opštinsko dete, vi niste ničiji. Bili na listi DSS, kaže – ja nemam veze sa DSS-om, 2012. godine bio na listi kao predstavnik Vlaške nacionalne manjine – kaže ja nisam Vlah, ja sam Srbin. Jesam podržao kandidaturu Vuka Jeremića, ali nemam veze sa Vukom Jeremićem. A, čiji ste vi, gospodine Vukadinoviću? Kažite mi, koju politiku, koje stranke, koje ličnosti vi podržavate u Narodnoj skupštini Republike Srbije? Čiji ste vi? Koštuničini niste, Tadićev niste, od Vuka Jeremića, niste. Čiji ste? Predstavljate sami sebe. Kada već podržavate, ili ste već podržavali kandidaturu Vuka Jeremića, koji nije baš sjajno prošao na tim izborima, jeste da je pobedio Aleksandra Vučića sa 5% glasova, ali moglo je i bolje, ipak je to jedna velika politička ličnost, čudi me da nije mogao da osvoji malo više glasova. (Đorđe Vukadinović: Nije me slušao.) Nije vas slušao. Moguće. Budući da ste podržali kandidaturu Vuka Jeremića, nemojte da zaboravite gospodine Vukadinoviću, vi koji nam držite lekcije o Kosovu i Metohiji, ne samo da je za vreme Vuka Jeremića zatraženo mišljenje od Međunarodnog suda pravde, na način da je to bilo štetno po državne interese Republike Srbije, jer vi ste znali, nemojte sada da se pravite nevešti, kao malo nam je falilo da prođe naše mišljenje. Znali, ste vi veoma dobro, ne vi lično, znao je Vuk Jeremić kao ministar spoljnih poslova, sastav veća Međunarodnog suda pravde koje će da donosi odluku i koje će da postupa u predmetu Republike Srbije i znali ste vi unapred kakva će odluka da bude, ali ste kupovali vreme, i pokušali ste da prevarite građane Srbije, kako navodno, tražite zaštitu od Međunarodnog suda pravde, a u stvari ste unapred znali kakav će ishod da bude. To je jedna stvar. Druga stvar, vi koji branite Kosovo i Metohiju, za vreme Vuka Jeremića medijaciju nad Kosovom i Metohijom je preuzeo Euleks, a ne UNMIK. Dakle, vi ste ti, vi ste nastavljač te politike koja je degradirala misiju UN na Kosovu i Metohiji i to prebacila vama, na tako mrsku, EU.
Pravo na repliku Đorđe Vukadinović.
Zahvaljujem, gospodine Arsiću. Prvo, da raščistimo ono što je manje važno. Predstavljam sebe i svoje stavove uz koje se u nekoj razumnoj evoluciji koji se nisu menjali svih ovih godina. Stavove koji su, uzgred budi rečeno, bili bliski većini vas koji sedite ovde u ovoj Skupštini, ne svima naravno, ali velikoj većini, a verujem i velikoj većini građana Srbije. To je što se tiče koga predstavljam. Dakle, sebe, i to neko me ceni, neko ne, i o tome će odlučivati opet neo drugi, a na kraju krajeva, sami građani. Što se tiče Vuka Jeremića, kažem, nije mi iz oka ispao, smatram i ponavljam, nije bio loš ministar, mogao je biti i bolji, nije bio loš ministar spoljnih poslova, kamo sreće da smo imali više takvih i boljih od njega. Što se tiče onog najvažnijeg, dakle, niko se ovde, ja poslednji sam, neko ko će se boriti i pozivati neodgovorno, arlaukati i pozivati na ratne trube i ostalo. Ali, kao što znate, ja ovde propagiram toleranciju i dijalog u parlamentu i gotovo nikoga nikada nisam vređao, čak nisam nijednom pomenuo vašeg predsednika niti stranku, tako da niste imali pravo, prvi put čak na repliku, a dobili ste preko veze. Ali, nije važno, nije loše da po nešto raščistimo ovako. Dakle, ja sam rekao, i to je druga bitna stvar koju sam rekao u ovom parlamentu u proteklih godinu i po dana i po čemu je zapamćeno, jednom kad sam rekao šta sam imao vašem predsedniku u lice kada je bio tu, i on meni naravno svašta. Ali, druga stvar je kada sam rekao, da se mi svi sastavimo i vlast i opozicija, jer da bismo jednu poštenu, kvalitetnu, dobru vladu sastavili. I, to zaista mislim, i to misle i građani Srbije, ako i to možemo. Zato, dajte da tražimo zaista tačke sabiranja, ne radi principijelnosti, ne radi lažne opozicije, ne da bismo glumili opoziciju. Ja znam da vama odgovara najviše jedna vrsta opozicije, ili konstruktivna, koja zapravo radi, priča ono što vi želite, samo na drugi način, ili pak neka bukačka, neodgovorna, da možete u nju upirati prstom. Ja nažalost, ili sreću, nisam ni jedna od te opozicije, ali jesam uvek neko sa kime se može ozbiljno i odgovorno razgovarati o svemu, pa i o Kosovu i Metohiji, pa i o kineskom kreditu i o EU. Dakle, ne zato što sam apriori protiv, nego da vidimo da li može bolje. Ponavljam, i završavam time, mnogi su ovde na vlasti upravo zato što su obećali, ili namignuli ili negde stavili do znanja što će uraditi nešto što prethodnici nisu hteli, ili nisu smeli, da urade. Uz sve greške koje su ti prethodnici napravili, kažem od Slobodana Miloševića preko Zorana Đinđića, Vojislava Koštunice, pa čak i Borisa Tadića, kojeg smo zajednički kritikovali, i verovali smo, s razlogom. Nažalost, neki su uradili neke stvari koje sam Boris Tadić i koje ta prethodna Vlada i taj Vuk Jeremić nisu hteli, ili smeli, pa sada izgleda, njegova borba za Kosovo i Metohiju…. Nadam se da ćete i vi, uz sve greške koje pravite, pre ili posle početi da malo ozbiljnije pričate o tome i da pričate i sa opozicijom, ali ne sa ovom opzicojom koja je vaš glas iz stomaka, već zaista sa opozicijom koja želi dobro ovoj državi, a ne slažemo se sa ….
Zahvaljujem. Pravo na repliku Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, budući da gospodin Vukadinović kaže ovde predstavlja sam sebe, ja se više neću javljati za reč, ja sam predstavnik jedne političke partije i toga se ne stidim, predstavnik poslaničke grupe SNS i nekako ne priliči da polemišem sa čovekom koji predstavlja samoga sebe u Skupštini. Uz svo dužno poštovanje prema njegovoj ličnosti, ali zbog građana Srbije, da bismo znali tačno o čemu se radi, prema depešama Vikiliksa, Vuk Jeremić je traži od Amerikanaca da se odloži proglašenje tzv. republike Kosovo, dok Boris Tadić ne pobedi na izborima za predsednika Republike i dok ne položi zakletvu, vi me ispravite ako grešim. Boris Tadić je položio zakletvu kao predsednik Republike, ako se ne varam na Sretenje 15. februara 2008. godine, 17. februara su privremene institucije samouprave u Prištini proglasile tzv. nezavisnost republike Kosovo. Dakle, to je bilo u vreme Vuka Jeremića i vaš Vuk Jeremić je to tražio od svojih prijatelja Amerikanaca da urade. Još jednu stvar, ne znam da li se slažete, budući da podržavate Vuka Jeremića, sa stavom njegovog pravnog savetnika advokata Vladimira Gajića, koji je rekao da podržava presudu protiv Ratka Mladića zato što je citiram: „Ratko Mladić komunistički general koji je bacio ljagu na srpski narod“.
Završili smo sa replikama. Reč ima narodni poslanik Đorđe Komlenski. Izvolite.
Dame i gospodo, drugarice i drugovi, uvažena gospođo ministre, sa svojim saradnicima Pokret socijalista, Narodna ujedinjena seljačka stranka će u danu za glasanje glasati za ova četiri zakona, jer Srbija mora vrlo intenzivno da radi, da se izgrađuje, ne bi li što pre nadoknadila ono što su zlikovci koji su do 2012. godine uništavali sve čega su se dočepali, gotovo upropastili. Sve to treba nadoknaditi. Ova rasprava u ovom parlamentu danas je pokazala da u stvari, ni u parlamentu ne postoji podela, posebna na levičare, na desničare, na rusofile, evropejce, na mršave i debele, već podela na one koji žele da rade isključivo i samo u interesu Republike Srbije i one koji gledaju isključivo sopstveni interes, razmišljajući o nekim budućim izborima, omalovažavajući svaki potez koji ova Vlada čini sa izuzetnim naporom, vrlo promišljeno, vrlo odmereno, da ne bi napravila bilo kakvu grešku i propust, kakve su činjene u prethodnom periodu. Bilo bi divno da mi ne moramo da uzimamo zajmove već da možemo iz budžeta sopstvenog sve ovo da finansiramo, ali je sasvim logična odluka o kojoj smo već više puta govorili ovde, i kada je bio ministar finansija prisutan, da mi iz budžeta vraćamo zelenaške kredite koji su zaključivani u neka druga vremena, da ih jednostavno vraćamo i povoljnijim kreditima, a ovako povoljne uslove za izgradnju vodovoda i kanalizaciju u Knjaževcu, Paraćinu, Vrbasu i Kikindi, jednostavno znaće najbolje da ocene građani tih gradova kada to bude završeno. Znaće da cene i poštuju svi građani Republike Srbije kada se intenzivno krene ka rekonstrukciji pruge, makar i početnom delu između Beograda i Stare Pazove, jer svaka sitnica koju mi ovog trenutka učinimo korisnom, jeste od nemerljivog značaja za Republiku Srbiju. Ono što posebno želim da podvučem jeste da ni jedan od ovih sporazuma, niti bilo šta što je ova Vlada Republike Srbije učinila, ničim ne ugrožava status AP Kosovo i Metohije, kao sastavnog dela Republike Srbije. To građani Srbije treba da znaju i mislim da znaju i sve ove priče, da mi sada treba da sačekamo da uspostavimo puni kapacitet vlasti na teritoriji AP Kosovo i Metohija, da bismo prema toj Pokrajini nešto gradili i radili, je stvarno besmislena, jedan potpuni nonses. Srbi koji žive na KiM, niti žele, niti ima razloga, niti treba da čekaju neka buduća vremena koja će zasigurno doći, jer povlačenje priznanja koja slede, a dolaze zato što Vlada vodi vrlo aktivnu politiku, jasno nama ukazuju da će KiM ostati sastavni deo Republike Srbije, da će to biti AP u potpuno istom statusu, onom kakav je predviđen u ovom Ustavu, u istom rangu kakav status ima i AP Vojvodina. Prećutkuje se da je, u stvari, jedna od najvećih gluposti, u stvari to nije glupost, nije čak ni neznanje, nego zla namera Vuka Jeremića, dovela u pitanje, ne samo brzinu kojom će se ispuniti uslovi za ponovo vraćanje potpuni kapacitet teritorije koja je trenutno po Rezoluciji 1244, pod malo drugačijom jurisdikcijom, nego je uopšte dovela u pitanje i da li će do toga doći. Da su ostali na vlasti jedan dan duže od 2012. godine, mi danas ne bismo razgovarali na ovaj način na koji razgovaramo o izvesno blisko budućem vremenu, kada je u pitanju status AP Kosovo i Metohija, onakvom kakav ona i zaslužuje, kao sastavni deo Republike Srbije. Nemojte da vas čude ni razno-razni komentari ovde, zluradi, a građani Srbije znaju da je Klinički centar u Nišu projektovan još davne 2008-2009. godine, i priče o tome da se sad prosecaju i otvaraju posebna vrata, da bi mogla da se unesu oprema, mašine koje su neophodne za rad tog Kliničkog centra. Znate, njima je nepojmljivo da neko radi, nažalost, bolje bi bilo da je to bilo dobro isprojektovano, kada je projektovano 2009. godine, da radi nešto što je korisno, da bi se mašine unele. Oni su svo vreme vladavine jedino otvarali vrata, razvaljivali vrata, da bi mašine iznosili iz fabrika, da bi iznosili opremu iz naših kliničkih centara, da bi uništavali sve čega se dotaknu, i nije čudo ako je ZŽ sa ZŽ-om zaključivao zelenaške ugovore sa 10% mesečne kamate, što danas Srbija umesto da iz budžeta finansira sve ove projekte o kojima mi treba da odlučimo i da ih podržimo, mora ipak još uvek da uzima kredite. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandra Tomić. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministri, kolege poslanici, pa evo danas da završimo ovu raspravu o najvažnija četiri sporazuma koja smo imali prilike juče i danas da razmatramo. Ono što treba reći da su oni, pre svega, u interesu građana i budućnosti Srbije. Potpuno je neshvatljivo danas, što smo imali prilike da čujemo u raspravi, da pojedine političke stranke nazvali sebe pokreti ili političke stranke, govore o tome da treba deliti Srbiju i da se ne treba uopšte infrastrukturno saobraćajno povezivati. Razvoj jedne države i ekonomija ne može bez razvoja infrastrukture i saobraćaja. Sve zemlje EU, u formatu 16 plus jedan, Kinu gledaju kao strateškog partnera u pogledu infrastrukture i projekata koje ona izvodi. Ne postoji država u svetu koja ima na najsavremeniji način mogućnost da, u što kraćem roku, na najkvalitetniji način izradi brze pruge i da jednostavno dostigne određene standarde. Utrkuju se mnoge evropske zemlje, kao što je Francuska, ali Kina je danas najprosperitetnija država u tom pogledu. Velika je čast imati investitora u državi i imati određenu mogućnost da radite sa njima na takvim projektima. Zato što je to jednostavno karta za budućnost i naše dece i države Srbije. Stoga je potpuno neshvatljivo gledište pojedinaca koji su danas imali prilike da nam govore o tome da ne treba pruga da ide, ne znam, kroz Rašku, ne treba da ide na određenu stranu. Treba da ide na sve strane. Ali, ono što je za sada zacrtano je zacrtano nacionalnim planovima i programima. Na kraju krajeva, Železnice Srbije su te sve svoje planove, zajedno sa Ministarstvom saobraćaja i građevine, stavili na sajt i postoji jedna karta Srbije u kome stoje svi projekti, na potpuno transparentan način, koji su započeti, koji su predviđeni i koji su ugovoreni. To mogu svi građani Srbije da vide, znači koliko je ova Vlada, koliko je ministarstvo radilo na ovim projektima i na kraju krajeva dolazi tek ratifikacija sporazuma kada dođete do toga da je to uokvireno na jedan finansijski način i potpisan od strane dve države. Znači, to je jedan vrlo težak, mukotrpan rad i zahteva veliki napor svih institucija, državnih organa i uopšte predstavnika, političkih predstavnika države. Stoga, zaista, na današnji dan, kada budemo glasali za ove sporazume, treba da razmišljamo o tome da mi otvaramo svoju ekonomiju, razvoj svoga društva za narednih 20 i 30 godina. S druge strane, ono što je potreba da dalje razvijamo, odnosno da rekonstruišemo, to je vodovodna i kanalizaciona mreža u Republici Srbiji i očito se to pokazuje od strane KfW, inače državne nemačke banke, koja je na osnovu sporazuma dve vlade potpisana 2014. godine, jako mnogo uradila po tom pitanju da zaista svega 70% budu krediti, a 30% donacije u onom ekspertskom smislu, da pomognu Srbiji da ono što nije rađeno skoro od osamdesetih godina, na potpuno jedan reformski način se sada uradi. Moram vam reći da smo mi do sada imali projekte završene u osam gradova, kada pričam o 2012. godini, a da su novih 15 opština, do dana današnjeg, ušli u ovakve programe. Ono što je evidentno, da kamatne stope, koje su od 2012. za ove projekte odobravane, svake godine, po svakom programu su sve više i više padale. Iznosile su 6,17% 2012. godine, da bi sada 2017. godine iznosile 1,1%. To mnogo znači zameniti azbestne cevi u jednom Paraćinu, smanjiti količinu arsena u kikindskom vodovodu, znači jednostavno obezbeđujete zdravlje ljudi koji žive u tim gradovima. Naravno da treba obezbediti Knjaževac i druge gradove koji su u ovom programu, za koje govorimo da se 70% pitke vode odliva iz same mreže. Time postižemo jedan potpuno efikasan način funkcionisanja komunalnih službi, ali bogami i radimo ono što je, na kraju krajeva, Fiskalni savet u svojim izveštajima rekao, da treba investirati sve više u programe koji podižu nivo kvaliteta života kada je u pitanju zaštita životne sredine. Ono o čemu danas mislim da smo malo pričali, to su ugovori koji se odnose uopšte na Transportnu zajednicu. Više je negde skrenuta rasprava u delu da li je Kosovo tu jedna kao entitet posebna celina, da li Srbija nije razmišljala o tome na koji način pristupa uopšte učešću i potpisivanju od strane međunarodnih organizacija, a mislim da je to jedna floskula koja pokušava od nekih stranaka da se non-stop ponavlja kao mantra. Srbija ima nedvosmislen stav o tome i on je od 2012. godine isti. Postoji način na koji se potpisuju međunarodni sporazumi. Vlada uvek donosi instrukcije za potpisivanje toga. Na osnovu instrukcija Ministarstva spoljnih poslova uvek postoji ta fusnota. Da li ona nekome smete ili ne smeta, ona je obavezna jer pokazuje celovitost integriteta i teritorijalnog jedinstva, kada govorimo o Republici Srbiji. Znači da Kosovo ne postoji uopšte kao poseban deo teritorije Republike Srbije i o tome nema uopšte bilo kakve dileme. Svako ko pokušava da u svojim raspravama to inicira kao jedan deo eventualno nekog priznavanja od strane Republike Srbije u smislu Kosova, pokazuje samo jednu zluradost i napade na Vladu Srbije u jednom procesu gde želi da rešava probleme koji se tiču ljudi koji žive na Kosovu i Metohiji. Ono što treba reći, to je da Srbija više ne želi da gubi građane, ne želi a gubi jednostavno na politici, kada pričamo o Kosovu i Metohiji. Želimo da pobeđujemo u tome, želimo da naši ljudi mirno i spokojno žive tamo, da jednostavno zajednica srpskih opština zaživi i da mi znamo da deca koja žive tamo mirno spavaju. U interesu svega toga, kod svakog sporazuma ta fusnota će pokazivati jedan principijelan politički stav o tome i kako gledamo na Briselski sporazum i kako se ponašamo u međunarodnim organizacijama. Zbog toga uopšte, da završim, današnja četiri sporazuma su važna za Srbiju. Ona su oličenje vođenje spoljne i unutrašnje politike i predsednika države Aleksandra Vučića i predsednice Vlade Republike Srbije Ane Brnabić, ali i svih narodnih poslanika koji jednostavno čine ovu skupštinsku većinu. Mislim da ćemo u Danu za glasanje, a to je danas, imati prilike da se pozitivno izjasnimo o svemu ovome. Hvala.
Zahvaljujem. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih, zaključujem zajednički jedinstveni pretres o predlozima zakona iz tačaka od 1. do 4. tačke dnevnog reda. Saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, određujem 24. novembar 2017. godine, sa početkom u 14.00 časova, kao Dan za glasanje o tačkama dnevnog reda Četvrte sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2017. godini. [[Posle pauze]] Poštovani narodni poslanici, pre nego što pređemo na odlučivanje potrebno je da utvrdimo kvorum. Podsećam vas da je članom 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine predviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine u Danu za glasanje postoji ako je na sednici prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 129 narodnih poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da prema tome postoje uslovi za rad i odlučivanje. Pre nego što pređemo na odlučivanje o predlozima zakona, podsećam vas da, na osnovu člana 105. stav 3. tačaka 4. i 6. Ustava Republike Srbije, Narodna Skupština odlučuje o zakonima kojima se uređuje javno zaduživanje, zaključivanje i potvrđivanje međunarodnih ugovora, većinom glasova svih narodnih poslanika. Imajući to u vidu, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o osnivanju Transportne zajednice, u načelu. Zaključujem glasanje i saopštavam: za- 129, protiv – jedan, uzdržan – jedan. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova svih narodnih poslanika, prihvatila Predlog zakona, u načelu. Podsećam vas da je sastavni deo Predloga zakona postao amandman na član 4. koji je podneo narodni poslanik dr Aleksandar Martinović, kojim je predviđeno da ovaj zakon stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku Republike Srbije“. Prema članu 196. stav 4. Ustava Republike Srbije, zakoni i drugi akti stupaju na snagu najranije osmog dana od dana objavljivanja i mogu da stupe na snagu ranije samo ako za to postoje naročito opravdani razlozi utvrđeni prilikom njihovog donošenja. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Zaključujem glasanje i saopštavam: za- 130, protiv – dva, uzdržanih – nema. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi za stupanje zakona na snagu u roku kraćem od osam dana od dana njegovog objavljivanja. Pošto smo se izjasnili o ranijem stupanju na snagu zakona, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o osnivanju Transportne zajednice, u celini. Zaključujem glasanje i saopštavam: za- 130, protiv – dva, uzdržan – jedan. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova svih narodnih poslanika, usvojila Predlog zakona, u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu za kredit za povlašćenog kupca za Projekat modernizacije i rekonstrukcije mađarsko-srpske železničke veze na teritoriji Republike Srbije, za deonicu Beograd centar–Stara Pazova između Vlade Republike Srbije, koju predstavlja Ministarstvo finansija, kao zajmoprimca, i kineske Export-Import banke, kao zajmodavca, sa ispravkom, u celini. Molim kolege poslanike da se izjasne. Zaključujem glasanje i saopštavam: za- 130, protiv – jedan, uzdržana – dva. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova svih narodnih poslanika, usvojila Predlog zakona. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o zajmu između KfW, Frankfurt na Majni, i Republike Srbije koju predstavlja ministar finansija za Program vodosnabdevanja i kanalizacije u opštinama srednje veličine u Srbiji, u celini. Zaključujem glasanje i saopštavam: za- 130, protiv – niko, uzdržana – dva. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova svih narodnih poslanika, usvojila Predlog zakona, u celini. Molim kolege poslanike da se izjasne. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o izmenama i dopunama finansijskih ugovora 23.761, 24.745, 25.002, 25.198, 25.497, 25.610, 25.872, 81.657 i 82.640 između Republike Srbije i Evropske investicione banke, u celini. Zaključujem glasanje i saopštavam: za- 130, protiv – tri, uzdržanih – nema. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova svih narodnih poslanika, usvojila Predlog zakona. Povodom ukazivanja narodnih poslanika na povrede Poslovnika Narodne skupštine, podsećam vas na odredbu člana 103. stav 6. Poslovnika, prema kojoj ako i posle objašnjenja predsednika Narodne skupštine, odnosno predsedavajućeg, narodni poslanik smatra da je povreda učinjena, može zahtevati, bez prava na obrazlaganje, da se Narodna skupština, bez pretresa, o tome izjasni u Danu za glasanje. Saglasno navedenim odredbama Poslovnika, prelazimo na odlučivanje. Narodni poslanik Marko Đurišić, na sednici 23. novembra 2017. godine, u 10 časova i 41 minut, ukazao je na povredu člana 86. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – dva, protiv – tri, uzdržanih – nema. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Nemanja Šarović, na sednici 23. novembra 2017. godine, u 10 časova i 46 minuta, ukazao je na povredu člana 27. Poslovnika Narodne skupštine. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – jedan, protiv – jedan, uzdržanih – nema. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik mr Aleksandra Jerkov, na sednici 23. novembra 2017. godine, u 10 časova i 51 minut, ukazala je na povredu člana 88. st. 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine. Molim da Narodna skupština odluči da li su povređeni navedeni članovi Poslovnika. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – dva, protiv – jedan, uzdržanih – nema. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Nemanja Šarović, na sednici 23. novembra 2017. godine, u 13 časova i 17 minuta, ukazao je na povrede čl. 27. i 107. Poslovnika Narodne skupštine. Molim da Narodna skupština odluči da li su povređeni navedeni članovi Poslovnika. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – niko, protiv – jedan, uzdržanih – nema. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila nisu povređeni navedeni članovi Poslovnika. Narodni poslanik Vjerica Radeta, na sednici 23. novembra 2017. godine, u 13 časova i 25 minuta, ukazala je na povredu člana 116. Poslovnika Narodne skupštine. Molim vas da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – jedan, protiv – niko, uzdržanih – nema. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje svih tačaka dnevnog reda ove sednice i odlučivanje o njima, saglasno članu 102. Poslovnika Narodne skupštine, zaključujem Četvrtu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2017. godini. (Sednica je završena 14.15 časova.)