Za Ministarstvo za zaštitu životne sredine, rudarstvo i prostorno planiranje, imajući u vidu da je Zakon o zaštiti i održivom korišćenju ribljeg fonda u nadležnosti ovog ministarstva, a da je tim zakonom regulisano pravo na prodaju dozvola, postavljam pitanje koje glasi – Zašto dozvola za sportski ribolov ne važi za celu teritoriju Republike Srbije?
Narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, vodiću računa o onima koji u ovom parlamentu traže ono što nikada u njemu nije bilo i paziću da ovog puta ne napravim neku "grešku" koja će vas onda dovesti u poziciju da se izvinjavate u ime čitave Skupštine. Pitanje je za predsednika Vlade, gospodina Cvetkovića, i za ministra spoljnih poslova Vuka Jeremića. Ovde smo imali raspravu pred Odborom za spoljnu politiku, u kojoj je Vlada nastojala da nas uveri kako vodi izbalansiranu i uravnoteženu spoljnu politiku. Ne mislim da je to bila ispravna formulacija, jer mi ne vodimo izbalansiranu i uravnoteženu spoljnu politiku. Naša spoljna politika je neiskrena i to, pre svega, prema ciljevima koji su formalno utvrđeni ovde u parlamentu i koji se podvode pod taj koncept evropskih integracija i ispunjavanja onih obaveza koji stoje na putu suštinske modernizacije, transformacije i reforme u našoj zemlji. Govorio sam ovde pre nepune dve nedelje o ratu u Libiji, postavio vrlo jasno pitanja ministru spoljnih poslova. On na njih nije odgovorio, umesto toga je manipulisao mojim poslaničkim pitanjem, zloupotrebljavao ministarsku funkciju i naneo štetu i našem društvu, i mojoj stranci i meni lično. Pošto sam izbrisao termin koji sam ovde izgovorio iz svog rečnika, još jedanput ću reći da smatram da se nalazimo u Skupštini, da govorimo o politici, o političkom ambijentu i isključivo u političkom kontekstu. Ono što mislim da je naša obaveza jeste da ponovim pitanje i zatražim vrlo konkretne poteze našeg Ministarstva, kako bi politika bila onakva kakvu je ministar predstavio ovde u parlamentu. Naime, naša stranka je u kontaktu s građanima Libije, s narodom Libije, koji je žrtva svoje vlasti. Ova država ćuti pred činjenicom da njen višegodišnji spoljnopolitički partner u ovom trenutku ratuje sa svojim narodom i da je zapravo u sukobu s onim delom sveta ka kojem mi želimo da se krećemo. Delegacija naše zemlje predvođena predsednikom Republike je u Francuskoj. Francuska je u ratu s režimom Muamera Gadafija. Francuski predsednik je priznao narodnu vlast iz Bengazija. U istom trenutku mi smo taoci nemoći i nespremnosti naše spoljne politike da bude konkretna, kvalitetna, što je preduslov promena za koje se deklarativno zalaže vladajuća koalicija. Nema evropske i moderne Srbije, bez spremnosti da se dele vrednosti, obaveze i prava EU i njenih članica. Danas je jasno koliko smo bili u pravu, kada smo kritikovali pogrešnu koncepciju intervencije u Libiji. Nedostaje politika. Tu politiku mi treba da kandidujemo kao zemlja kojoj nije svejedno kako će se rat u Libiji završiti. Naša tragedija iz sukoba od pre deset godina nas na tako nešto dodatno obavezuje, ali i prijateljstvo libijskog naroda, a ne samo libijskog režima. Zbog toga očekujem od ministra spoljnih poslova i Vlade da nas obaveste – kada će ostvariti neophodnu ravnotežu tako što će makar u istoj meri biti posvećena interesima narodnih predstavnika u Bengeziju, kao što je posvećena interesima režima u Tripoliju? Očekujem od Vlade da pokrene humanitarnu aktivnost u našem društvu, kako bi se pomoglo postradalima u Libiji, na isti onaj način kako su oni pomagali postradalima u ovoj zemlji. Ne mislim ni na kakvo oružje, na bilo kakvuvrstu nasilja ili političke podrške. Mislim na humanitarnu pomoć, koja je neophodna, na lekove i na hranu, pre svega. Potrebno je malo više ravnoteže u medijima. U medijima se otvoreno favorizuje ona strana koja je, po našem mišljenju, u sukobu sa svojim građanima, a naše društvo o tome arbitrira bez elementarnih informacija i uvida u stvarnu sliku situacije i odnosa u samoj Libiji. Mislim da je to naša obaveza. Očekujem od Ministarstva da ovog puta mnogo korektnije postupi nego što je to bio slučaj onda, kad je znalo da sa onima, poput ove vlasti, koji prikriveno podržavaju Gadafija proizvelo političku aferu u našem društvu.
Dajem reč poslaniku Dejanu Pisareviću.
Uvažena gospođo predsednice, uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, koristeći svoje pravo da kao narodni poslanik postavim poslaničko pitanje ministru Milutinu Mrkonjiću. Pitanje je sledeće – da li će se nastaviti rekonstrukcija započetog regionalno puta L 214 koji spaja Veliku Planu sa Lapovom. Naime, o čemu se radi? Godine 2006. započeta je rekonstrukcija tog puta i ona je urađena do naseljenog mesta Lozovik. Prilikom rekonstrukcije urađena je savremena signalizacija, vertikalna i horizontalna, zatim urađen je dobar zastor asfaltni itd. Međutim, nastavak tog puta nije urađen i iz kog razloga nije urađen zaista ne znam. Da bi bliže shvatili koji je taj put, to je putni pravac koji se kreće od Beograda, preko Grocke, Velike Plane, Lapova i dalje. Samo kroz područje opštine Velika Plana to nije urađeno. Ne mogu, a da ne primetim, da ne budem malo kritičan u celoj priči, moram ovako da kažem javno, da ovde u ovoj sali ima nas trojica poslanika iz Velike Plane, nažalost ništa nije urađeno. Ovde sam da bih pomogao svom mestu da se nešto uradi. Isto tako, mogu da kažem da se u okruženju, u okolnim opštinama uveliko radi i to zahvaljujući ipak poslanicima koji su ovde. Daću primer Lapova. U Lapovu radi fabrika "Kronošpan" koja zapošljava ljude. Ne može niko da mi kaže da nije doprinos ovde, jer tamo je gospodin Zlatnić, predsednik SPO, a gospodin naš kolega verovatno ima doprinos, Mirko Čikiriz, tamo i tamo se zapošljava veliki broj radnika. Drugi primer, opština Rača, koja je, takođe, mnogo manja od bilo kog pomoravskog sela, tamo radi fabrika "Jura" i trenutno radi tamo preko 600 radnika. Ne može niko da mi kaže da to nije delo naše predsednice, da je omogućila da rade ljudi i mogu da vam kažem da su ljudi prezadovoljni, od Natalinaca, Viševca itd., tamo iz tog kraja i svi hvale taj poduhvat. Sledeći je primer opštine Svilajnac, tu je kolega Miša Marinković, koji je omogućio da nemačka fabrika "Reum" dođe u Svilajnac i da se zaposle radnici. Međutim, u opštini Velika Plana, koja ovde ima tri poslanika, a sva trojica smo iz tri različite partije, nije uradila ništa. Šta je problem? Problem je u lokalnoj vlasti. Tamo većinsku skupštinu, u lokalnoj vlasti, čine odbornici DSS i odbornici SRS. Odbornici DSS i odbornici JS su tamo u opoziciji. Mi kritikujemo, ali uzalud. Trenutno je lokalni parlament u problemu, došlo je do prebega određenih odbornika u druge grupe i ta skupštinska većina je totalno nestabilna. Na ovaj način želim da iznesem taj problem i želim jednostavno da i naša opština bude uspešna kao i druge opštine. Takođe, Podunavski region ovde ima pet poslanika. Sva petorica smo iz pet različitih partija. Znači, jednom rečju, jedno nejedinstvo, jedna nesloga je po sredi, da nijedna kapitalna investicija ne dođe u mesto gde živimo. Ljudi očekuju od mene, jer sam stalno tamo i na ulici i u selu, da nešto uradim i da se nešto pomogne. Na ovaj način, eto, želim da pokušam, ako je moguće i pozivam predsednika opštine Velika Plana i njegove saradnike, ako imaju sluha, da uz moju pomoć i pomoć još dvojice poslanika koji su ovde, da uspostavimo kontakt opštinske i republičke vlasti, da se nešto uradi. Jer, kroz opštinu Velika Plana prolazi auto-put u dužini oko 40 kilometara na koridoru 10 i tamo bukvalno ništa nije urađeno. Takođe, u Smederevu je isti problem. U tom smislu sam postavio ovo konkretno pitanje i, ukoliko ima sluha da se ovaj put uradi biće dobro, a biće dobro i ako želi predsednik opštine Velika Plana i njegovi saradnici da ih na neki način povežem, jer oni su očigledno u svađi sa Republičkom vladom, da nešto uradimo za dobrobit građana Velike Plane.
Zahvaljujem. Precenjujete moj uticaj na putnu privredu. Reč ima narodni poslanik Slobodan Samardžić.
Poštovani narodni poslanici, po članu 286. Poslovnika tražim objašnjenje i obaveštenje predsednice Skupštine, gospođe Slavice Đukić Dejanović. Reč je o jednoj obavezi koju je ova Skupština prihvatila, a nije je izvršila. Skupština treba da se opredeli, da se odluči da li želi da bude posmatrač u Parlamentarnoj skupštini Organizacije Sporazuma za kolektivnu bezbednost. Ta obaveza prihvaćena je na prošloj sednici ove parlamentarne skupštine, prošle jeseni, krajem oktobra. Naša delegacija je bila na tom sastanku i njen predsednik, poslanik Dušan Bajatović, preuzeo je tu obavezu. Naime, on je sam u svom istupu zahtevao i molio da se ispita takva jedna mogućnost, za šta je Savet ove organizacije raspoložen, ali ne postoji odluka ove skupštine. Prošlo je više meseci, koliko vidim nije se ništa dogodilo. Ova parlamentarna skupština ima svoje sledeće zasedanje u drugoj polovini maja. Još je vreme da se o ovome odluči i da se pošalje zahtev za dobijanje statusa posmatrača. Prvo pitanje je i zahtev za obaveštenje zašto se ovoliko čeka? Da li je u pitanju birokratska rutina ili je u pitanju opstrukcija ovakve jedne mogućnosti, jer smo se primakli samom kraju tog datuma kada treba da pošaljemo taj zahtev? Drugo pitanje je da li će se i kada će se to dogoditi u ovoj skupštini? Dakle, mi moramo kroz proceduru da prođemo. Sve i da hoćemo da odbijemo jednu takvu mogućnost, koju je gospodin Bajatović zahtevao, mi moramo da donesemo odluku, jer to je obaveza ove skupštine, a Parlamentarna skupština Organizacije za kolektivnu bezbednost to očekuje. Znači, moramo se ponašati fer prema sebi i prema drugima i kada preuzmemo neku obavezu moramo je izvršiti. Najzad, najveće moje pitanje, na koje ne mora direktno da se odgovori, na ova dva bih svakako molio da se odgovori, jeste zapravo pitanje naše strategije u kolektivnoj bezbednosti danas u svetu. Prisustvo u ovakvoj parlamentarnoj skupštini ovakve organizacije za kolektivnu bezbednost jeste za ovu državu veoma važno. Važno je strateški zbog same stvari, a važno je i zbog balansa u odnosu na naše članstvo u Partnerstvu za mir NATO-a i zbog balansa prema NATO-u. Naime, te se dve stvari ne mogu porediti, NATO je jedna militaristička organizacija koja seje smrt po svetu, a ova organizacija, koja se sada polako razvija, jeste jedna mirnodopska, koja ima za cilj da kroz komunikaciju, saradnju i raspravu održava i podržava mir u svetu i kolektivnu bezbednost. Budući da nam se sad ukazuje prilika da napravimo bar neki minimalni balans, mi zaista moramo da iskoristimo i da pokažemo da smo zapravo vojno neutralni, što naša zvanična politika i tvrdi. Znači, ne smemo ulaziti ni u kakve vojne saveze, broj jedan, ali možemo ulaziti u organizacije za mir, za bezbednost, za sve takve inicijative. Neophodno je da se to učini u što skorijem vremenu, zato i šaljem ovaj apel gospođi predsednici Skupštine, kako bi se Srbija opredelila. Mislim da pozitivan odgovor na ovu inicijativu Parlamentarne skupštine Organizacije za kolektivnu bezbednost se podrazumeva, ali u svakom slučaju mi o tome moramo odlučivati, i to što pre. Zbog toga molim blagovremeno odgovore na ova pitanja. Hvala.
Gospodine poslaniče, naravno da se staram o radu skupštinskih tela i da sam informisana o ideji o kojoj govorite, odnosno o pozivu da učestvujemo na skupu koji ste pomenuli u Ruskoj Federaciji. Kao što znate, i prošle godine naši poslanici su imali učešće u radu, odnosno bili su posmatrači. Odbor za bezbednost je tačku razmatrao na poslednjoj sednici dnevnog reda i uputio je, kako to u proceduri stoji i predviđeno je, Odboru za spoljne poslove. Prema tome, Odbor za spoljne poslove će razmatrati ovopitanje, ali ono što vam mogu reći, to je da će neko iz Odbora za bezbednost, u svakom slučaju, uzeti učešće u radu. Što se tiče strateških pitanja vezanih za bezbednost, nadam se da ne očekujete da kroz formu poslaničkog pitanja dajem odgovor. Narodni poslanik Velimir Ilić.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, postavio bih jedno pitanje koje se nadovezuje na ovaj vaš komentar koji ste sada dali, premijeru i pitao ga zašto dozvoljava, a isto pitanje važi i za predsednika države, da se konstantno krši Ustav? Mi ne možemo sada komentarisati i kršenje Ustava pokrivati raznoraznim odborima i raznoraznim odlukama koje ćemo doneti. Mi imamo Ustav Republike Srbije koji je izuzetno definisao određene stvari, jasno, tačno i precizno. Mi više puta kršimo Ustav, i to vrlo nekorektno, i to sve pokrijemo nekim odlukama koje će sutra neko doneti, jednostavno preduzeti neke mere odgovornosti kada za to dođe vreme. Drugo pitanje koje bih postavio ministru finansija – da li je u redu da na jučerašnjoj sednici, na kojoj su usvojeni, maltene prošli u raspravi u načelu, sedam finansijskih zakona, koji su izuzetno važni i ključni za ovu državu, ministar finansija ne bude prisutan da obrazloži te zakone, već da pošalje gospodina Đelića, koji nikakve posebne ingerencije nije imao da bi ta pitanja mogao da razreši i da određene odgovore? Drugo, sam tok sednice prepodnevne juče bio je vrlo nekorektan. To se pokazalo malim prisustvom broja poslanika u parlamentu i vladajuće koalicije, a i opozicije. Vi ste, gospođo Đukić Dejanović, juče imali delegaciju na početku sednice i mi smo mnogi poslanici bili na hodniku, štaviše, i pozdravili se s njima, videli ih itd. U međuvremenu, u sali gospođa Čomić je počela sednicu i odmah dala reč gospodinu Đeliću. Tako da sedam ključnih finansijskih zakona za ovu državu, koji znače život za privredu ove države, počela je sednica na brzinu, da mi nismo uspeli ni da se prijavimo. Ovde sam ušao na vreme i doneo prijavu, a Đelić je već počeo da govori i automatski nema više prijavljivanja. Zamislite, od sedam finansijskih zakona, veoma ozbiljnih, prijavilo se za diskusiju samo 10 narodnih poslanika u parlamentu Republike Srbije, jer ostali nisu stigli ni da se prijave, ni da predaju prijave. Naravno, mnogi su napustili i otišli. Bilo je sramota da se jedna takva rasprava vodi pred 10, 15, 20 poslanika, što je povremeno i bivalo, a posebno poslanika opozicije mislim da je u jednom momentu sedam-osam u sali. Nije lepo da zakoni koji su veoma važni za ovu državu tek tako prođu. Nas ovih dana očekuje zakon o restituciji, koji je izuzetno važan zakon. On će se pripremiti na brzinu i formalno će se doneti, ali tehnički neće biti primenjiv i to će biti kamen spoticanja ka EU. Videćete da će nam to biti veliki kamen spoticanja ka ulasku u EU. Prema tome, taj zakon će se doneti u ovom parlamentu i izglasati čisto formalno, a tehnički biće neprimenjiv i za njegovo sprovođenje neće biti obezbeđena finansijska sredstva, u to sam ubeđen. Prema tome, molim vas da preduzmete sve mere da zakoni koji dolaze u parlament ne moraju da se vraćaju po dva-tri puta, ne moraju da se vrše izmene i dopune svakog zakona, ne moraju da budu neozbiljni, već onaj zakon koji dođe ovde da bude ozbiljan zakon i kad se usvoji, da to pitanje bude trajno rešeno. Ovako, ponavljam, zakon o restituciji koji se priprema, nije za njega stvoren uslov da bude realizovan, da bude sproveden, ni finansijska sredstva. Taj zakon će, kao što i mnogi vaši saradnici i koalicioni partneri najavljuju, čisto formalno biti usvojen, da bi zadovoljio neke kriterijume EU, da dobijemo status kandidata, ali on će u praksi biti neprimenljiv, jer nije pripremljen, nije urađen i neće moći da se sprovede.
Bez tendencije da polemišem, ipak sam u obavezi da kažem da je juče ovlašćeni predstavnik Vlade bio potpredsednik Đelić, što je više nego legitimno. S druge strane, potpredsednica Čomić je striktno poštovala Poslovnik i vodila sednicu u skladu s Poslovnikom. Što se tiče vaše konstatacije da je mali broj poslanika prisutan povremeno u sali, tu najviše može svako od nas da učini na sebi da bude češće prisutan. Dajem reč Vjerici Radeti.
Dame i gospodo poslanici, SRS već desetak dana skreće pažnju na nepodnošljivo ponašanje bivše legitimno smenjene koalicije u opštini Bajina Bašta. Tamo je prošle srede brutalno pretučen Ivan Marković, član Opštinskog veća, inače član stranke G17 plus, samo zato što je podržao novoformiranu koaliciju, u kojoj su SRS, DSS i dva odbornika iz G17 plus. Kada je taj čovek pretučen, gospodin Ivan Marković, u jednom kafiću u Bajinoj Bašti, tamo je došao Radovan Kremić, član Nove Srbije, koji je bio zamenik predsednika opštine, doveo je dvojicu svojih batinaša i oni su gospodina Markovića na pravdi boga brutalno pretukli. On je odmah zatražio lekarsku pomoć, bio je u lokalnom domu zdravlja i odmah je obaveštena policija. Ono što je zabrinjavajuće jeste da je policija reagovala tek pre dva dana, i to verovatno pritisnuta ovim što SRS u javnosti pokušava da prida značaj tom zaista neverovatnom i nepodnošljivom događaju. Posle intervencije policije, samo je protiv tog napadača pokrenuta prekršajna prijava. Smatramo da je to nedopustivo i da je način na koji pokušavaju da sačuvaju vlast ili da dobiju novu vladajuću koalicionu većinu, predstavnici uglavnom režimskih stranaka, neprihvatljiv. U Bajinoj Bašti, pored toga što je brutalno pretučen Ivan Marković, rekoh iz stranke G17 plus, svakodnevno se vrše pritisci i na odborničku većinu, pre svega na odbornike SRS, ne bi li uspeli nekoga da privole da odustane od namere da i dalje podržava tu novoformiranu skupštinsku većinu. Najviše pritisaka se vrši na odbornika SRS Gordanu Cenić, koja je mlada žena, udovica, živi s maloletnom decom. Nju pozivaju i u noćnim satima, u kasnim večernjim satima, nude joj razna obećanja i otvoreno joj traže da napusti koaliciju i odborničku grupu SRS. I o tome je obaveštena lokalna policija u Bajinoj Bašti i niko ništa ne preduzima da zaštiti ovu ženu i, na kraju krajeva, da zaštiti legitimno izabranu koaliciju u Bajinoj Bašti. Nije ovo slučaj samo u Bajinoj Bašti, u Aleksincu, recimo, dr Radovan Živadinović, koji je bio odbornik SRS, prema našim saznanjima dobio je rešenje zamenika direktora Medicinskog centra u Aleksincu i to je bila cena da napusti odborničku grupu. Srećom, tamo ima veliki broj odbornika koji podržavaju koaliciju u kojoj je SRS i tu vlast nisu uspeli na taj način da sruše. Takođe, u Aleksincu se pozivaju odbornici, preti im se. Tu je opet posebno pogođena jedna mlada žena kojoj otvoreno prete da će joj polomiti i noge i ruke ako ne napusti SRS. Govorio je kolega Pisarević malopre o tome kako je došlo do promene vlasti u Velikoj Plani. Evo konkretnih podataka. Takođe smo o tome obaveštavali javnost. U Velikoj Plani je predsednik opštine Dejan Šulkić prodao JKP bez tendera austrijskoj firmi Veber Verner Por i SRS, koja je bila tada deo vladajuće koalicije, pokušala je da to spreči. Pošto je to JKP prodato pod vrlo sumnjivim okolnostima, desilo se to da je četvoro odbornika dobilo posao pod sumnjivim okolnostima i bez javnog konkursa. Dakle, naše pitanje je da li su ovo legitimni evropski principi preuzimanja vlasti? Samo da kažem kome postavljam pitanje, pitamo ministarstva policije, pravde i državne uprave i lokalne samouprave – da li će konačno početi da rade svoj posao u skladu sa našim ustavom i našim zakonima, a ne po preporukama Brisela i Vašingtona?
Reč ima narodni poslanik Mirko Čikiriz.
Dame i gospodo narodni poslanici, pre 12 godina, aprila, sa početkom NATO bombardovanja, režim je najavio, pored spoljne agresije, neosnovane i protivne međunarodnom pravu, i unutrašnju agresiju. Jedna od prvih žrtava unutrašnje agresije je bio novinar Slavko Ćuruvija. Srpsku javnost 12 godina opterećuje istraga o tome ko je organizovao i izvršio ubistvo Slavka Ćuruvije. Prema informacijama kojima raspolaže SPO, prikupljeni su svi dokazi protiv organizatora i počinilaca ubistva Slavka Ćuruvije 11. aprila 99. godine. Po našim informacijama, postoji osnovana sumnja da je ta operacija imala svoj naziv "Ćuran", da je to bila šifra za ubistvo Ćuruvije i da su tadašnjom operacijom rukovodili visoki funkcioneri beogradskog centra DB, da je jedan visoki funkcioner beogradskog centra DB "golfom" DB prevezao drugog visokog funkcionera i ubicu posle zločina, sa mesta zločina. Po našim informacijama, budući da je završena istraga i imamo informacije da se predmet nalazi kod specijalnog tužioca Miljka Radisavljevića, želim specijalnom tužiocu da postavim pitanje – da li je okončana istraga i, ako je okončana istraga, zašto se ne podiže optužnica, ako postoje dokazi kojima raspolaže SPO, a ako nema dokaza za podizanje optužnice, onda istragu treba proširiti ili, ako nema dokaza, istragu obustaviti? Po našim saznanjima, dokazi su sasvim verodostojni i u predmetu se nalaze ista lica koja su učestvovala i u organizaciji i pripremi nekih drugih političkih ubistava, pre svega Ivana Stambolića, u pokušaju ubistva Vuka Draškovića i ubistva visokih funkcionera Srpskog pokreta obnove na Ibarskoj magistrali. Zbog čega ovo pita Srpski pokret obnove? Naravno ne zbog toga što je Slavko Ćuruvija bio naš član, nikada nije bio naš član, već zbog toga što mislimo, kao hrišćani, da je život najveća hrišćanska vrednost i da onaj ko drugome oduzme život treba da bude pred sudom osuđen i za to kažnjen. S druge strane dolazimo na nivo ljudskih prava, ako težimo ka Evropskoj uniji, a ona počiva na ljudskim pravima, osnove formiranja Evropske unije su poštovanje ljudskih prava, onda je najteže pogaženo ljudsko pravo kada nekome oduzmete život. Ne mogu u današnjoj Srbiji, jedanaest godina posle petooktobarskih promena, ulicama grada Beograda da šetaju organizatori političkih ubistava, ubice i naslednici žrtava političkih ubistava i da se svi pravimo kao da ne znamo šta se desilo. Ako želimo u procesu izgradnje normalnog društva, a sigurno da želimo da ubice vidimo u zatvoru, moje pitanje je – zašto ovaj postupak koji u velikoj meri opterećuje srpsku javnost ne ide sa podizanjem optužnice?
Pošto se više niko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa ne javlja za reč, nastavljamo rad. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici Zoran Nikolić, Momo Čolaković, Đorđe Milićević i Zoran Kasalović. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam, povodom zajedničkog načelnog i jedinstvenog pretresa Predloga zakona iz tačaka 12, 16. i 17. dnevnog reda, pored predstavnika predlagača Milutina Mrkonjića, ministra za infrastrukturu i energetiku, pozvala da sednici prisustvuju i Dušan Mrakić, državni sekretar Ministarstva za infrastrukturu i energetiku, Dragan Jovanović, pomoćnik ministra za infrastrukturu i energetiku i Zoran Ćirović, pomoćnik ministra za finansije. Prelazimo na 12, 16. i 17. tačku dnevnog reda: – PREDLOZI ZAKONA O IZMENAMA ZAKONA O PREVOZU U DRUMSKOM SAOBRAĆAJU, POTVRĐIVANjU UGOVORA O GARANCIJI EPS ELEKTRONSKA BROJILA IZMEĐU REPUBLIKE SRBIJE I EIB I FINANSIJSKOG UGOVORA KORIDOR 10 AUTO-PUT FAZA 1 IZMEĐU REPUBLIKE SRBIJE I EIB (zajednički načelni i jedinstveni pretres) Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički načelni i jedinstveni pretres o predlozima zakona iz dnevnog reda pod tačkama 12, 16. i 17, a pre otvaranja pretresa podsećam vas da, shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova i raspodeljuje se na sledeći način: poslanička grupa Za evropsku Srbiju pripada jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; poslanička grupa SRS - jedan sat, osam minuta i 24 sekunde; Ujedinjeni regioni Srbije - 28 minuta i 48 sekundi; poslanička grupa "Napred Srbijo" - 25 minuta i 12 sekundi; poslanička grupa DSS - Vojislav Koštunica - 24 minuta; poslanička grupa SPS - JS - 18 minuta; poslanička grupa LDP - 15 minuta i 36 sekunde; poslanička grupa Nova Srbija - 10 minuta i 48 sekundi;poslanička grupa manjina - osam minuta i 24 sekunde i poslanička grupa PUPS - šest minuta. Saglasno članu 96. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, narodni poslanici koji nisu članovi nijedne poslaničke grupe imaju pravo da govore svako po jednom do pet minuta. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmahpodnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika, što je u skladu sa članom 96. stav 4. Poslovnika. Obaveštavam vas da su poslaničke grupe ovlastile da ih po ovim tačkama dnevnog reda predstavljaju: narodni poslanik Siniša Stamenković poslaničku grupu PUPS; narodni poslanik Miletić Mihajlović poslaničku grupu SPS - JS; narodni poslanik Miloš Radulović poslaničku grupu DSS – Vojislav Koštunica; narodni poslanik Mićo Rogović poslaničku grupu Napred Srbijo inarodni poslanik Nikola Savić poslaničku grupu SRS. Saglasno članu 157. stav 2. i članu 170.Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres o Predlogu zakona o izmenamai dopunama Zakona o prevozu u drumskom saobraćaju, Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora o garanciji EPS elektronska brojila između Republike Srbije i Evropske investicione banke i Predlogu zakona o potvrđivanju Finansijskog ugovora Koridor 10 auto-put faza 1 između Republike Srbije i Evropske investicione banke. Da li predstavnik predlagača Milutin Mrkonjić, ministar za infrastrukturu i energetiku, želi reč? (Da.)
Poštovano predsedništvo, gospođo predsednice, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, kao i obično, čast mi je da budem u parlamentu, u visokom domu i da referišem o zakonima koji su na dnevnom redu. Zakon o prevozu u drumskom saobraćaju donet je 1995. godine, a 2001, 2005. i 2006. godine pretrpeo je samo izmene i dopune koje nisu bitnije zadirale u koncepciju tog zakona. S obzirom da su od donošenja zakona bitno promenjeni uslovi i način obavljanja prevoza u drumskom saobraćaju na teritoriji Republike Srbije, bilo je neophodno izvršiti odgovarajuće izmene i dopune zakona kojim se uređuje prevoz u drumskom saobraćaju. Nova rešenja koja sadrži Predlog zakona otklanjaju poremećaje nastale na unutrašnjem saobraćajnom tržištu, pre svega u javnom prevozu i prevozu za sopstvene potrebe, što obuhvata prevoz putnika, lica i stvari, čime se precizira i popravlja položaj privrednih subjekata koji obavljaju delatnost prevoza u drumskom saobraćaju na teritoriji Republike Srbije, a takođe doprinosi sprečavanju pojava nelegalnog obavljanja prevoza. Na zahtev velikog broja auto-taksi prevoznika, njihovih udruženja i sindikata, u Predlogu zakona posebna pažnja je posvećena uslovima i načinu obavljanja auto-taksi prevoza, čime se na mnogo potpuniji način uređuje materija u toj vrsti vanlinijskog prevoza, čime se obezbeđuje da se u obavljanju delatnosti auto-taksi prevoza u narednom periodu bitno smanje ili potpuno eliminišu problemi i negativne pojave. Uvođenje potpunijih i preciznijih pojedinih zakonskih odredbi omogućava uvođenje reda na tržištu usluga i prevoza u drumskom saobraćaju. Uslovi i način obavljanja prevoza u drumskom saobraćaju potpunije se uređuju, a inspekcijski nadzor se poboljšava propisivanjem novih inspekcijskih ovlašćenja. Novim zakonskim rešenjima bolje se uređuje tržište usluga u prevozu u drumskom saobraćaju i ono postaje stabilnije i jedinstvenije. Iznosi novčanih kazni koje naplaćuje organ za prekršaj i novčanih kazni koje se naplaćuju na licu mesta od učinilaca prekršaja predstavljaju prihod u budžetu Republike Srbije. Potpunijim zakonskim uređenjem prevoza u drumskom saobraćaju prevoznici u toj vrsti prevoza dobijaju mogućnost za povećanje obima rada, kao i mogućnost za bolje i sigurnije obavljanje svoje delatnosti. Na taj način direktno se podstiču ukupni privredni tokovi kroz porast tražnje u celokupnoj privredi. Intenziviraće se inspekcijski nadzor nad primenom odredaba zakona i uspostaviti efikasna saradnja sa drugim nadležnim državnim organima. Izmene i dopune Zakona o prevozu u drumskom saobraćaju treba da uvedu red i omoguće efikasnije sprečavanje sive ekonomije na saobraćajnom tržištu. Razlozi za donošenje zakona o potvrđivanju ugovora o garanciji EPS elektronska brojila između Republike Srbije i Evropske investicione banke, zaključenog 29. novembra 2010. godine u Beogradu, u daljem tekstu ugovor o garanciji, sadržane su u odredbi člana 16. stav 4. Zakona o javnom dugu, kojim je propisano da se garancija Republike Srbije za izmirivanje duga daje u formi zakona. Takođe, razlozi za donošenje zakona o potvrđivanju ugovora o garanciji EPS elektronska brojila između Republike Srbije i Evropske investicione banke sadržani su u činjenici da Evropska investiciona banka odobrava kredit u iznosu od 440 miliona evra za projekat uvođenja sistema brojila za daljinsko očitavanje i uključivanje i isključivanje, pod uslovom da Republika Srbija garantuje za obavezu javnog preduzeća Elektroprivreda Srbija, kao zajmoprimca po ugovoru o finansiranju EPS elektronska brojila, između Evropske investicione banke i Javnog preduzeća "Elektroprivreda Srbije", zaključenog takođe 29. novembra 2010. godine. Članom 4. Odluke o osnivanju javnog preduzeća za proizvodnju, distribuciju i trgovinu električne energije predviđeno je da Javno preduzeće "Elektroprivreda Srbije", u daljem tekstu EPS, između ostalog obavlja delatnost proizvodnje i distribucije električne energije i upravlja distributivnim sistemima. Shodno navedenim delatnostima koje obavlja EPS, podnet je zahtev banci za odobrenje kredita u iznosu od 40 miliona evra za finansiranje i sprovođenje projekta. Ukupna vrednost projekta procenjena je na 83 miliona i 700 hiljada evra, od čega su sredstva u iznosu od 40 miliona evra već obezbeđena po osnovu ugovora o zajmu između Evropske banke za obnovu i razvoj i EPS-a od 2. septembra 2010. godine, dok će sredstva u iznosu od tri miliona i 700 hiljada evra biti obezbeđena iz sredstava EPS. Ne bih dalje čitao, sve što treba možete pitati. Treći zakon se odnosi na Koridor 10. Razlozi za potvrđivanje finansijskog ugovora Koridor 10 – Autoput E 85 faza 1 između Republike Srbije i Evropske investicione banke sadržane su u odredbi člana 5. stav 2. Zakona o javnog dugu, prema kojem Narodna skupština odlučuje o zaduživanju Republike Srbije. Evropska investiciona banka je finansijska institucija koja, odobravajući kredite, uz minimalne godišnje kamate, prvenstveno za razvoj nedovoljno razvijenih regiona, modernizaciju saobraćajne, telekomunikacione i energetske infrastrukture, konkurentnosti evropske industrije, razvoja malih i srednjih preduzeća i zaštitu okoline, omogućava lakšu integraciju u EU, balansirajući razvoj ekonomske i socijalne kohezije unutar iste. U skladu s napred pomenutom delatnošću banke, Republika Srbija je uputila zahtev banci u vezi sa odobravanjem kredita za finansiranje nastavka sprovođenja projekta izgradnje puta Koridora 10 – Autoputa E80 u iznosu od 195 miliona evra. Koridor 10 je definisan kao jedan od panevropskih koridora koji formiraju transevropsku putnu mrežu na evropskim konferencijama ministara o transportu, na evropskoj konferenciji koja je održana 1994. godine na Kritu i 1997. godine u Helsinkiju. Koridor 10, sa svojim osnovnim delovima koji čine putni pravac Beograd–Budimpešta i putni pravac Beograd-Niš, na koji se nastavljaju putni pravci Niš-Sofija i Niš-Preševo, sa ukupnom dužinom od 792 km, predstavlja jedan od najznačajnijih putnih pravaca na teritoriji Republike Srbije i kao jedan od najznačajnijih regionalnih putnih pravaca povezuje Republiku Hrvatsku, Republiku Austriju, Republiku Sloveniju i Republiku Mađarsku sa Republikom Bugarskom, Bivšom Jugoslovenskom Republikom Makedonijom, Republikom Grčkom i Republikom Turskom. Koridor 10 je definisan kao prioritetni putni pravac i u okviru strategije razvoja železničkog, drumskog, vodnog, vazdušnog i intermodalnog transporta u Republici Srbiji od 2008. do 2015. godine. Od strane banke je već odobren deo sredstava potrebnih za finansiranje izgradnje puta Koridora 10 u iznosu od 384 miliona evra, na osnovu finansijskog ugovora između Republike Srbije i Evropske investicione banke Autoput Koridor 10, zaključen 23. oktobra 2009. godine, kojim se finansira izgradnja autoputa E75 na putnom pravcu Grabovnica-Levosoje u dužini od 75 km. Projektom je predviđeno izvođenje radova na izgradnji nove deonice Autoputa E80 između Proseka i Čiflika, u dužini od 36 km na putnom pravcu Niš-Dimitrovgrad. Dalje ne bih čitao. Samo jedna rečenica, koju neću čitati, sa ovom trasom mi zaokružujemo cifru od milijardu i 195 miliona evra potrebnih sredstava za izgradnju Koridora 10, dakle, ono što je bilo ugovoreno i dogovoreno. Ove deonice o kojima sam ovde govorio, jedna od njih je već licitirana. Prema tome, molim Skupštinu da u današnjoj raspravi i kada bude to vreme usvoji predloge ova tri zakona. Hvala najlepše.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Da li izvestilac Odbora za saobraćaj i veze, narodni poslanik Velimir Ilić, želi reč? (Da.) Izvolite, gospodine Iliću.
Meni je izuzetno drago da je ovaj zakon došao na dnevni red jer bilo je puno problema da se neke stvari dovedu u red. To se prvenstveno odnosilo na taksiste, na mnoge korisnike u drumskom saobraćaju, prevoznike itd. Nova Srbija i mnoge druge stranke su pokušavale da ovaj zakon dovedu u red, poprave, i meni je drago da smo pomogli da se ovaj zakon još uobliči i da se prilagodi. Drago nam je da je od devet amandmana koje smo dali osam Vlada usvojila, što je naš doprinos da učinimo sve da jednostavno ovaj zakon poboljšamo da ne bi kasnije vršili izmene i dopune. Izuzetno mi je drago da će mnogi korisnici, a posebno taksisti, biti zadovoljni posle ovog zakona koji oni željno očekuju. Još jednom želim da se zahvalim ljudima koji su radili na amandmanima u Vladi i prihvatili naših osam amandmana, gde smo pokušali da zakon još dovedemo u red, popravimo, jer na osnovu nekog dugogodišnjeg iskustva i saradnje imali smo veoma konstruktivne predloge. Nadam se da će zakon biti usvojen bez problema i da će jednostavno rešiti mnoge probleme koji su se javljali u drumskom prevozu.
Da li izvestilac Odbora za finansije, narodni poslanik Milan Vučković, želi reč? (Ne.) Da li izvestilac Odbora za evropske integracije želi reč? (Ne.) Da li izvestilac Zakonodavnog odbora želi reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno ovlašćeni predstavnici, poslaničkih grupa žele reč? (Da.) Reč ima poslanik Siniša Stamenković.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedavajuća, gospodine ministre, gospodo saradnici, danas se pred nama nalazi jedan od zakona za koji smatramo da konačno treba da reši veoma veliki broj prisutnih problema u oblasti prevoza u drumskom saobraćaju na teritoriji Republike Srbije. Ovim zakonom zahtevaju se uređivanje pitanja i odnosa koji su predmet ne samo zakona, već i objavljivanja do sada velikog broja poslovnika, pravilnika, uredbi i direktiva koje konačno treba da prestanu da upravljaju ovim pitanjem, a da konačno počne da upravlja Zakon o drumskom saobraćaju. Nova rešenja koja sadrži Predlog zakona otklanjaju poremećaje nastale na unutrašnjem saobraćajnom tržištu, preciziraju i popravljaju položaj svih privrednih subjekata koji obavljaju delatnost prevoza u drumskom saobraćaju na teritoriji Republike Srbije i daju neka nova rešenja u prevozu robe, lica i stvari. Mišljenja smo kao poslanička grupa da je zahtev velikog broja prevoznika, kako u drumskom saobraćaju, tako i u auto-taksi saobraćaju, opravdan i zahteva da ovaj zakon što pre bude prihvaćen i implementiran u svakodnevnoj praksi naših građana, privrednika, radi prevoza robe, uslugai ljudi. Posebnu pažnju ću obratitina osnovne probleme taksi prevoza, koji se mogu svrstati u nekoliko najznačajnijih grupa, i to: prvo, neodgovarajuća je zakonska regulativa i prevelika je samovolja organa lokalne uprave u toj regulaciji. Mislim da i ova rešenja koja je zakon dao ne sprečavaju nelojalnu konkurenciju i cenu usluga. Nameravanim izmenama i dopunama Zakona o prevozu u drumskom saobraćaju, i to u delu koji se odnosi na auto-taksi prevoz, zajednička intencija svih poslanika bi trebalo da bude da se ova oblast bar približno zakonski uredi, imajući u vidu njen nesumnjiv značaj za čitavo naše društvo. Trenutna situacija u auto-taksi prevozu u Republici Srbiji je neprihvatljiva, a ovakvo stanje direktna je posledica nepostojanja odgovarajuće zakonske regulative. Naime, auto-taksi prevoz, što se tiče zakona kao forme propisa, regulisan je samo delom Zakona o prevozu u drumskom saobraćaju, i to sa svega četiri člana i ukupno osam odredaba, a u ostalom delu taksi prevoz je regulisan odredbama odluka lokalnih samouprava, kao podzakonskim aktima, što je dovelo do činjenice da se jedna privredna delatnost reguliše na nekoliko različitih načina i što stvara haos u svakodnevnoj primeni. Kada se pridoda i činjenica da je gotovo svaka odluka lokalnih samouprava bila predmet ocene Ustavnog suda Srbije, i da je gotovo svaka u većim ili manjim delovima bila oglašavana kao neustavna, lako se može doći do zaključka da u oblasti pravne regulative u taksi i uopšte u prevozu vlada jedan veći haos. Idealna situacija bi bila kada bi se doneo poseban zakon o taksi prevozu, bilo kao poseban zakon, bilo kao deo, nadamo se, budućeg zakona o prevozu u drumskom saobraćaju, ali dok se stvari ne reše na ovaj način, dužni smo da kroz izmene postojećeg Zakona o prevozu u drumskom saobraćaju bar na privremeni način rešimo neka od osnovnih pitanja, vezana za auto-taksi prevoz. Prema predloženim amandmanima postiglo bi se nekoliko stvari. Prevashodno, izmenom člana 6. neophodno je regulisati pojam lica koja mogu obavljati auto-taksi prevoz, te je u tom smislu naš predlog da to može obavljati i samo pravno lice ili preduzetnik, čija bi jedina delatnost bila auto-taksi prevoz. Osnovni razlog za ovu izmenu Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o prevozu u drumskom saobraćaju je usklađenost sa zakonima i drugim propisima kojima je regulisana bezbednost saobraćaja, kao i specifičnosti auto-taksi prevoza kao vrste javnog prevoza. Naime, ukoliko bi opstao predlog da taksi prevoz mogu obavljati, odnosno obavljaju lica kojima je taksi delatnost pretežna, kako je u zakonu rečeno, pa su malo taksisti a malo nisu, ali samo jedna od delatnosti, drastično bi se kršile odredbe pozitivnih propisa koji se tiču bezbednosti saobraćaja. Predmetnim propisima više nego jasno je regulisan broj časova koje jedan profesionalni vozač može da provede dnevno vršeći ovu delatnost. Štaviše, izuzetno strogo su propisani odmori koje ova lica moraju da koriste. Izuzetno teško bi bilo zamisliti da jedno lice u toku dana obavlja svoje ostale delatnosti, a tokom dana recimo osam časova rada vozi taksi, a onda krene da obavlja i svoje neke druge dopunske delatnosti. Navedeno postupanje ozbiljno bi ugrozilo bezbednost drumskog saobraćaja, lica i građana, te se najnovijim izmenama i dopunama iste moraju sprečiti. Naša poslanička grupa je u tom smislu podnela amandman sa zahtevom da se briše "pretežna", a da ostane jedino zanimanje kao taksi zanimanje. Pored toga, auto-taksi prevoz, kao specifičan vid prevoza predstavlja veliku potrebu građana Republike Srbije, posebno u velikim gradovima, te bi bilo neozbiljno da ovu delatnost obavljaju pravna lica, uz obavljanje i drugih privrednih ili samostalnih delatnosti. Takođe, po nama, neophodno bi bilo izmeniti član 9. predloženogzakona o izmenama i dopunama Zakona o prevozu u drumskom saobraćaju, budući da su prema sada važećem Zakonu o prevozu u drumskom saobraćaju, i to odredbama člana 36, velika ovlašćenja preneta na lokalne samouprave. Ponovo skrećemo pažnju da su lokalne samouprave sklone potpuno nakaradnom tumačenju odredaba zakona o izmenama i dopunama Zakona o prevozu u drumskom saobraćaju, a posebno onih odredaba kojima se reguliše auto-taksi prevoz. U prilog ove tvrdnje svakako ide činjenica da je Ustavni sud u vreme važenja Zakona o prevozu u drumskom saobraćaju doneo preko 20 odluka kojima je utvrđena povreda Ustava i zakona od strane lokalnih samouprava u oblasti auto-taksi prevoza, a posebno je indikativna činjenica da se trenutno vodi preko hiljadu postupaka ove vrste pred Ustavnim sudom Srbije, u kojima se proverava zakonitost i ustavnost gotovo svih podzakonskih akata donetih na teritoriji Republike Srbije kojima se uređuje ova delatnost. Propisivanje odredbe po kojoj bi se na nesumnjiv način skrenula pažnja lokalnim samoupravama da moraju da se pridržavaju Ustava i zakona, iz koga crpe ovlašćenja za donošenje podzakonskih akata, dala bi druge rezultate. Tako bi se, recimo, sprečilo da Zakon o prevozu u drumskom saobraćaju propiše uslove koje mora da ispunjava taksi vozilo, a onda da lokalna samouprava donese odluku kojom zahteva i automobile stare do osam godina ili sa euro-tri i euro-četiri motorima, koji se u zakonu uopšte i ne pominju. U ovom delu neophodno je još izmeniti član 35. predloženih izmena i dopuna, tako što bi se ubacio i deo koji se odnosi na oglašavanje. Svedoci smo da u Republici Srbiji preko 90% taksi prevoznika predstavljaju preduzetnici, dok ostali broj predstavljaju pravna lica koja obavljaju ovu vrstu prevoza. Takođe smo i svedoci masovnih oglašavanja taksi asocijacija koje putnicima nude popust na cenu usluge koja je utvrđena pozitivnim propisima. U konkretnom slučaju ne radi se o privrednim društvima koja nude popust za usluge koje pružaju njihovi zaposleni, već su u pitanju usluge koje pružaju preduzetnici, članovi taksi udruženja koja posluju kao privredna društva i kao drugi oblici pravnih lica. Pravno lice nudi popust na uslugu koju pruža preduzetnik kao pojedinac, što je apsolutno nedopustivo, a ovakvim normiranjem bi se u potpunosti sprečile takve pojave. Pojedinci smatraju da bi ovako predložena odredba, koja bi zabranila oglašavanje ispod minimalne utvrđena cene bila neustavna, međutim taj argument nikako nije validan. Ovim amandmanom direktno bi se štitila konferencija i sprečavao damping, a u brojnim zakonima imamo situaciju u kojoj se reguliše naknada za usluge, pa je tako zakonom o advokaturi zabranjena naplata honorara ispod 50% zvanično utvrđene cene. Zašto to ne važi u taksi uslugama? Istovremeno, napominjemo da ove izmene nisu u suprotnosti ni sa Zakonom o oglašavanju, kao leks specijalisom propisom u oblasti oglašavanja, pa je tako dozvoljeno baviti se oglašavanjem i u drugim propisima, a kao klasičan primer je Zakon o bezbednosti saobraćaja kojim je zabranjeno oglašavanje specijalnih uređaja kojim bi se otkrivali uređaji za merenje brzine kretanja vozila, odnosno uređaji za otkrivanje radara. Sa ovog mesta hteli bismo da napomenemo i apostrofiramo jako težak položaj auto-taksi prevoznika u Republici Srbiji jer do tog položaja dolazi zbog loše regulative uzrokovane opštim nezadovoljstvom taksi prevoznika i korisnika usluga, tj. građana, što krajnje štetne posledice ima i po celokupnu privredu Republike. U formi preduzetnika ovu delatnost obavlja preko 17 i po hiljada taksi vozača po registraciji, od čega je samo oko sedam i po hiljada njih registrovano u Beogradu. Imajući u vidu činjenicu da je taksi služba postala svojevrsni otpad za osobe koje ostanu bez posla, došlo je do predimenzioniranja ove službe koja ne može više da istrpi sve uslove tehnike kojom se raspolaže u ovoj službi. Ova činjenica ne ogleda se samo u nelojalnoj konkurenciji od strane osoba koje nisu registrovane za obavljanje ove delatnosti, već i od strane osoba koje su registrovane, ali ovaj posao ne obavljaju u skladu sa propisima. Usled toga bi ubuduće država morala da se pozabavi osnovnim pitanjem u ovoj oblasti i to statusom taksi vozača, kao i drugih vozača u drumskom saobraćaju, a kroz rešavanje poreskih problema, kroz rešavanje nelojalne konkurencije, sankcionisanjem subjekata nelojalne konkurencija, i ne samo taksista, već i drugih asocijacija, što bi svakako najbolje bilo postignuto donošenjem zakona o taksi prevozu kao posebnom zakonu. U danu za glasanje podržaćemo ovaj zakon pod jednim uslovom, da se opravdani i zaista racionalni i celishodni amandmani prihvate i budu sastavni deo ovog zakona. Hvala na pažnji.
Iskorišćeno je 10 minuta i 50 sekundi vremena ovlašćenog predstavnika. Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Gospođo Čomić, uzdržaću se od diskusije pošto ministar nije tu. Smatram da nema smisla da govorim u njegovom odsustvu pošto je tema o kojoj želim da govorim kredit koji se uzima za deonicu Koridora 10, stanje u kojem se nalazi Koridor, odgovornost ministra za čitav niz propusta koji prate njegov angažman i njegovo ministarstvo na projektu Koridor 10, štete koje trpimo itd. Uzdržaću se od diskusije jer mislim da nema smisla da to radimo u njegovom odsustvu.
Iskorišćeno je dva minuta vremena predsednika poslaničke grupe. Da li se još neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika javlja za reč? Reč ima narodni poslanik Miletić Mihajlović.
Poštovana predsedavajuća, predsedništvo, gospodo saradnici ministra i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SPS-JS prozboriću nekoliko rečenica povodom donošenja ovog zakona ali uglavnom u afirmativnom smislu. Naravno, uvek ima mesta za kritiku i zavisi s kog aspekta posmatramo sva ova pitanja, a i druga pitanja koja su u nadležnosti određenih resora. Imajući u vidu da živimo u jednom tranzicionom vremenu, u jednom veoma teškom vremenu, u vremenu finansijske krize i drugih nevolja koje nas pritiskaju, a u trci sa vremenom da mnoge stvari na vreme promenimo kako bi uhvatili korak s onim što je želja, da pristupimo EU, nije teško naći puno činjenica i razloga da se mnoge stvari kritikuju, pa i ove koje su danas na dnevnom redu, ali isto tako postoje drugi aspekti koji gledaju na ove stvari sasvim drugačije. Dakle, kada je reč o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o prevozu u drumskom saobraćaju, sigurno je važno poći od činjenice da je ovaj zakon donet 1995. godine, da je pretrpeo izmene 2001, 2005. i 2006. godine. Pored osnovnog zakona u legislativi, u toj oblasti, imamo brojna podzakonska akta koja su pokušavala nove okolnosti u ovoj oblasti da usaglase sa onim što je potreba i vremena i onoga što jeste praksa u životu u aktuelnom trenutku. To nije ni moglo više na adekvatan način da se učini. Svakako da je za pohvalu pojava u Narodnoj skupštini Predloga zakona o ovim izmenama i dopunama Zakona o prevozu u drumskom saobraćaju, koji će osavremeniti ovu regulativu i primeriti potrebama današnjeg trenutka, što opet ne znači da ovim zakonom i ovim izmenama i dopunama idealno rešavamo ova pitanja i da će svakako postojati potreba da pratimo određene teškoće u primeni ovog zakona i u skladu sa potrebama u ovim oblastima, takođe, u datom trenutku ili kroz donošenje podzakonskih akata, kroz donošenje novih uputstava kako bi se po vertikali to spustilo na ono što je i sagledavanje ovih problema u lokalnoj samoupravi. Takođe, u datom trenutku bi novim izmenama učinili napredak u regulisanju ove oblasti. Naravno, imali smo reakciju mnogih i udruženja i sindikata, mnogih delatnika u ovoj oblasti. Za pohvalu je da tu vršimo određene promene. Kada je reč o auto-taksi saobraćaju, i kada je reč o linijskom saobraćaju, i kada je reč o prevozu stvari i o prevozu za sopstvene potrebe i što je najvažnije ovim zakonom se čini pokušaj da se poboljšaju uslovi privređivanja, da se privređivanje uvede, da tako kažem, u jedan legalan tok, što sprečava nelojalnu konkurenciju. S druge strane, sprečava i sivu ekonomiju i stvara neke bolje pretpostavke za privređivanje koje u ovom trenutku nisu dobre zbog sveopšte krize i finansijske krize na jednom širem prostoru. U tom smislu, poslanička grupa SPS-JS podržava pojavu ovakvog jednog zakona i svakako će glasati za njega. Kada je reč o Predlogu zakona o potvrđivanju ugovora Koridor 10 – G85 faza I, između Republike Srbije i Evropske investicione banke, želim u ime naše poslaničke grupe SPS-JS da izrazim jedno potpuno opredeljenje u pravcu realizacije tog napora naše zemlje i svih odgovornih faktora da konačno imamo u dogledno vreme završavanje Koridora 10 koji predstavlja panevropski koridor u okviru sveopšte transevropske putne mreže koja je definisana u međunarodnim razmerama. Svako zaostajanje u realizaciji ovog krupnog zadatka predstavlja neprihvatljiv i nedozvoljiv hendikep u smislu da moramo držati korak s vremenom, da moramo učiniti sve da infrastruktura, kako putna, tako i železnička, a i sve druge budu na jednom dostojnom nivou. Svakako da je infrastruktura osnova i temelj za sveopšti razvoj jedne zemlje, jednog društva i boljitak, stvaranje boljitka u smislu boljih uslova za privređivanje svih naših građana. Čuli smo da Evropska investiciona banka, odobravajući kredite uz minimalne godišnje kamate, a za realizaciju ovakvih projekata, kao što su infrastrukturni ili za modernizaciju nekih drugih delatnosti, zapravo, podstiče lakšu integraciju u EU. Svakako da tu integraciju koju želimo u EU, ne možemo da je prihvatimo samo na rečima kao jednu fikciju, jednu floskulu koja zapravo sama za sebe ništa ne znači, ako u stvarnom životu ne učinimo neke promene, kvalitativne promene koje će učiniti da budemo i u nekom doglednom vremenu, koliko-toliko, približni onome što se dešava u jednom širem ambijentu u regionu, pa i u EU. Završavanje Koridora 10 u dužini od 792 kilometra je osnovna pretpostavka, rekao bih, to je imperativna potreba koju moramo da završimo, jer u protivnom ostaćemo slepo crevo i ćorsokak na balkanskom poluostrvu, a glavni putevi koji vode na Bliski istok i koji povezuju čitave regione nas će zaobići. To svakako nije dobra pretpostavka za ono što želimo u smislu daljeg napretka i držanja koraka s okolnom sredinom, s regionom i s drugim državama. Ovde je reč o kreditu koji se obezbeđuje za završavanje deonice auto-puta E80 od 36 km južno od Niša prema Dimitrovgradu. Ukupno vrednost tog auto-puta je 391.200.000 evra, to je zaista jedna ogromna cifra, ali je ona uslovljena i izdiktirana onim što su uslovi, konfiguracija i mnogobrojni zahtevi za izgradnju te deonice. Evropska investiciona banka ovim ugovorom obezbeđuje 195 miliona dinara. Ovim se obezbeđuje da imamo dva puta dve saobraćajne trake, sa dve zaustavne trake, širine 28,4 m i 26 m u onim uslovima gde su teži uslovi koji su diktirani konfiguracijom zemljišta. Na toj deonici imamo 31 most. Predviđene su i dve rampe, jedan parking, servisni centar, petlja kod Bele Palanke. To su ogromni zahvati u okviru ovog projekta i svakako zahtevaju tako veliki novac. Naravno, sigurno ćemo imati protivargumente u smislu zašto se dalje zadužujemo i zašto uzimamo jedan takav kredit. Stanovište naše poslaničke grupe SPS-JS na takve primedbe je sledeći, moramo da se zadužimo i da grabimo u napredak kroz razvoj infrastrukture, jer je to osnova čitavog društva i napretka koji se očekuje od naše zemlje, a koji pre svega očekuju naši građani. Čekanje neko i da taj isti posao radimo po sistemu kamen na kamen ili cigla po cigla jeste jedno dugovremensko oklevanje koje će nas pregaziti i koje će zapravo nas staviti apsolutno van stroja, van koraka i van onoga što rade okolne zemlje i, naravno, što radi zajednica u koju mi želimo sutra da uđemo. Znači, svaki napredak pretpostavlja jedan dodatni napor. Uzimanje kredita je jedna varijanta koja je inače u svetu poznata i gledano s aspekta globalnih interesa, ako to čini država, a i gledano s aspekta pojedinaca, individua, ljudi se uvek zadužuju sa željom da se zaokruži jedan posao, s jednim razumnim tempom zaduživanja, vraćanja, s određenim uslovima koji će u krajnjem rezultatu učiniti boljitak za sve nas u bržem vremenu zarad nastavka napretka u nekom sledećem trenutku, a za potrebe generacija koje dolaze. Ako na ovakav globalan i strateški način ne posmatramo stvari, onda naravno da nema ništa od boljitka ni za nas, ni za generacije koje dolaze posle nas. U istom svetlu bih progovorio samo nekoliko rečenica o sledećem zakonu koji se odnosi na napredak, unapređivanje tehnologije u elektroprivredi. Reč je o Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora o garanciji EPS, elektronska brojila, između Republike Srbije i Investicione banke. Ovaj projekat, koji vredi nešto preko 80 miliona evra, delom će biti finansiran kreditom koji Elektroprivreda uzima od Evropske investicione banke, a Republika Srbija treba da bude garant u onome što su obaveze ugovarača, odnosno Elektroprivrede Srbije, da isti ovaj kredit od 40 miliona evra vrati po ugovorenim stavkama. Ovde je reč o uvođenju sistema brojila za daljinsko očitavanje i uključivanje i isključivanje. Naravno da i u oblasti elektroprivrede ne možemo stati na onome dokle smo stigli danas. Tehnologija u svetu u svim sistemima i u svim oblastima strahovito napreduje. Dužni smo i moramo da tu tehnologiju unapređujemo, kako bi mogli i na tom tehnološkom planu da sarađujemo i komuniciramo sa okolnim svetom. U protivnom, ako imamo drugu logiku, jednog trenutka zadesiće nas jedna surova stvarnost, da mi živimo i radimo sa tehnologijom iz prošlog veka, a neko je otišao sto godina unapred. Prema tome, svakako da ovaj sistem brojila za daljinsko očitavanje i uključivanje je jedna od faza, a ona će se nastaviti u daljem vremenu, ali valja to započeti i svakako učiniti napredak i u ovoj oblasti. Modernizacija ove tehnologije u elektroprivredi je takođe hvatanje koraka sa tehnološkim razvojem savremenog sveta i obavljanje delatnosti u savremenim uslovima, što je takođe imperativ i potreba za sve nas. U ovom smislu izrekao sam neke konstatacije u jednom afirmativnom smislu, ali bih dodao još i nešto. Naravno, sve druge kritike koje dolaze po pitanju realizacije programa, odnosno projekata u okviru Koridora 10, recimo, najlakše je, u krajnjoj liniji, to svaliti na jednog čoveka, na jednog ministra ili na jedno ministarstvo, ali od toga, naravno, nema koristi. Mi kritike ovde i u Narodnoj skupštini i na drugim mestima treba da uputimo, ali u smislu jedne potpune mobilizacije svih subjekata koji realizuju jedan projekat. Mislim da ministar Mrkonjić ili samo Ministarstvo kada bi bilo u potpunosti u nadležnosti da ovaj posao realizuje, onda bi mnogo lakše i pre ispoštovalo neke rokove u odnosu na možda jedan složen način, kako se to danas realizuje. Naravno, ovde je reč i o drugom aspektu, o čemu ćemo mi možda govoriti za godinu dana, recimo otprilike kada dođu novi izbori, ne prejudiciram kada će biti izbori, to nije u našoj kompetenciji, mada imamo stav o tome, ali kada budemo govorili o novoj vladi, onda kroz zakon o Vladi, kroz zakon o ministarstvima treba dobro usaglasiti i utvrditi nadležnosti svih tih resora koji će biti u funkciji i koji će biti samim tim i operativniji i sposobniji, a i odgovorniji da iznesu određen zadatak, ako su kao subjekt nadležni u celosti za izvršenje određenih zadataka. Time završavam i ponavljam da će SPS-JS glasati za ove zakone. Zahvaljujem.
Dajem reč narodnom poslaniku Čedomiru Jovanoviću.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Mrkonjiću, drago mi je što ste se vratili, pošto mislim da ne bi bilo fer da vodimo raspravu u vašem odsustvu jer, naravno, nije tajna da smo vas i do sada kritikovali, ali mislim da nas elementarna pristojnost obavezuje na jedan otvoren razgovor. Pošto pitanje Koridora 10, Koridora 11, železnice, JAT-a, Prokopa, Luke Bar, svega onoga u čemu se vi i vaše ministarstvo pojavljujete kao akter, ukazuje na probleme koji su postojali i pre nego što ste vi bili ministar, nažalost, tokom vašeg mandata nisu rešeni, po našem mišljenju, samo su dodatno zakomplikovani, mislim da bi bilo važno da ovu priliku iskoristimo kako bi pojasnili situaciju u kojoj se nalazimo. Nisu sporne ove izmene i dopune Zakona o drumskom saobraćaju. Mislim da nema nikakvih problema oko kredita koje Elektroprivreda uzima kako bi unapredila svoje tehničke sposobnosti, ali ako govorimo i o elektroprivredi ili ovde o Koridoru 10, o kreditiranju jedne deonice puta, apsolutno govorimo o nečemu što je naša potreba, moramo postaviti pitanje efikasnosti i sposobnosti onih koji dobijaju podršku ovde u parlamentu za svoj posao. Očekujem od vas da ovde mi o tome porazgovaramo, a ne da se sve svede na nekoliko sekundi, minuta ili rečenica u medijima. Veoma je važno da znamo šta se dešava s Koridorom 10. To je veoma važno. Šta se dešava sa izvođačima radova koji su angažovani? Moramo da znamo šta se dešava s Koridorom 11, na toj deonici puta koja je svečano otvorena gotovo pre godinu dana, tokom 2010. godine, Ub-Lajkovac. Šta se dešava sa Prokopom? Kakvo je stanje s našim nacionalnim avioprevoznikom? Šta nam se dešava sa železnicom? Sve to zajedno treba da dobije jedan jasan odgovor. Potreban nam je plan. Neću da citiram ovde sve vaše izjave i rokove koje ste pominjali. Mislim da to nije potrebno, kada i vi i ja, i poslanici ovde i javnost koja nas prati, svi vrlo dobro znamo da planovi nisu ostvareni. Moramo da dobijemo odgovor na pitanje – zašto je to tako? Uprkos velikoj kritici vas lično, kao ministra, ne verujem da postoji ijedan pojedinac koji sam svojom ulogom može da bude ključna prepreka na tom putu ostvarenja tako važnih projekata. Šta se dešava s našim sistemom? Formirane su neke institucije, recimo Savet za infrastrukturu, predsednik države predsedava tim savetom. Doneti su neki planovi. Članovi tog saveta u međuvremenu pomeraju projektovane datume bez ikakvog pratećeg obrazloženja. Pomenuli ste milijardu i 200 miliona evra kredita, ili dolara, koji nam stoje na raspolaganju ovog trenutka za taj posao. To je ravno prihodu koji očekujemo i više od prihoda koji očekujemo kroz privatizaciju "Telekoma", jer će deo novaca koji smo postavili kao obavezni limit od milijardu i 400 otići grčkim partnerima. Nije svejedno za privredu ove zemlje, za ekonomiju, za stanje u društvu. Kada će biti povučena ta sredstva koja su nam odobrena i koja negde stoje. Ne znam kolika je kamata u ovom slučaju odobrena, a nerealizovana sredstva, ali se sigurno i ona plaća. Šta je ono što treba parlament da uradi? Gde je prostor za nas kao parlamentarnu stranku, kako bi se taj haos u kome mi živimo nekako raščistio. Činjenica da danas voz od Beograda do Niša putuje duže nego kada je napravljena pruga pre više od sto godina. Činjenica je da je nekada prestižna nacionalna aviokompanija danas u praktično bezizlaznom položaju. Činjenica je da je taj Prokop, projekat koji se vezuje za našu generaciju tako što smo rođeni uz Prokop koji se pravi i evo rodila su se naša deca i odrasla, Prokop se i dalje pravi. Koridor 10 – auto-put, Koridor 11 – auto-put ka Crnoj Gori. Da li možemo da dobijemo neki jasan plan na koji način će biti rešeni ti ozbiljni strukturni problemi? Kako će biti rađena ta deonica Koridora 10? Da li na isti način, kao što su rađene ove dosadašnje? Šta se dešava s projektnom dokumentacijom? Kada razgovarate s onima koji danas pomeraju rokove, a prethodno su ih definisali na samo njima poznat način, oni recimo kažu da CIP nije uradio svoj posao. Da su stotine inženjera stručnjaka angažovani u CIP, zapravo mi smo prokockali naše vreme. Da li je to tačno ili nije tačno? Prvo pitanje. Drugo pitanje, na koji način će, ako je tačno, tako nešto biti rešeno? Ako to nije uzrok nepostojanja projektne dokumentacije, šta je onda? Da li je to politički javašluk? Ako je politički javašluk, hajde tako nešto da kažemo. Nemojte da dolaze iz Brisela da nas tome uče. U ovom trenutku nemaju ni neki poseban interes za nešto tako. Zbog čega? Zbog toga što dobijaju, što im plaćamo kamatu na sredstva koja inače ne povlačimo, istovremeno prave koridore preko nekih drugih država, tradicionalni transport koji je išao preko Srbije je sve manjeg obima. Mi živimo u takvom svetu, to znamo i vi i ja, i zna svako ko se bavi politikom. Ako nismo u stanju da realizujemo svoje interese, a ne možemo da ih realizujemo ako ih prethodno ne definišemo, ne kažemo šta je cilj, kojim sredstvima će biti ostvareno, na koji način, niko drugi to neće učiniti umesto nas. Idealna je ovo prilika da 20 minuta iskoristimo kako bi se obračunali s vama lično. Mislim da tu priliku treba da ostavimo za neku drugu situaciju. Kad bude malo više politike. Ako govorimo o putevima, o Železnici, o nacionalnom aviosaobraćaju i kompaniji, onda mislim da treba, pre svega, postaviti ono fundamentalno pitanje, na koji način ova zemlja treba da se organizuje da bi bili uspešni u tim poslovima. Može da propadne jedno ministarstvo i jedna vlada, može da bude smenjen jedan ministar, ali je neprihvatljivo da zbog političke nesposobnosti, nemoći i neiskrenosti da se kaže istina, propadaju sistemi koji su stvarani i koje generacije naše dece neće imati priliku da stvore. Zato je veoma važno da nam kažete šta se dešava. Da li je država vratila dugove putarima? Da li jeste ili nije? Da li smo raščistili s načinom na koji su ti dugovi nastali? Mi se sećamo perioda od pre dve godine kad je pogodbom između kompanije kojoj je država najviše dugovala i Vlade taj dugo gotovo prepolovljen, nije tako, ali sa 300 na 170 miliona. Kako je moguće da država prvo potpiše ugovor u vrednosti od 300 miliona, a onda se ispostavi da to može da bude i 170 miliona. To je ono što je problem. Koje kompanije to rade? Verujte mi da više niko od nas to ne zna, da li su to Putevi Srbije, da li je koridor, da li je CIP, da li je neko privatno preduzeće, to više niko ne zna. Sad je promenjen nosilac radova na koridoru 11, Preduzeće za puteve, pa umesto Preduzeća za puteve, Putevi Užice su preuzeli na sebe taj deo posla, a sad Putevi Užice traže izmenu projekta. Kako? Ako traže izmenu projekta, da li je projekat bio loš? Ako je bio loš, hajde da vidimo ko je za to odgovoran i kako će se te greške anulirati u vremenu koje je pred nama. Da ovde razgovaramo o ukupno oko 250 miliona evra kredita koji uzimamo. Kakvo nam je stanje u EPS? Isto kao i u svakom drugom javnom preduzeću, a to vrlo dobro znamo, prosečna plata je 60 hiljada. Da li struja mora da poskupi? Struja treba svoju cenu da formira na tržištu. Ako cena nije tržišna, urušava se čitav privredni sistem ove zemlje. Pre nego što se ispostavi račun društvu, mislim da vlada koja je odgovorna za svoje javno preduzeće treba da postavi pitanje efikasnosti sistema kojim upravlja. Da li s njim upravlja na najefikasniji način ili mi treba da čekamo neke TV emisije da bi videli šta je moguće sve uraditi u jednom tako velikom sistemu, kao što je EPS. Dokle će nas to dovesti? Pa, propašće. Propašće taj sistem, kao što su propali neki koji su nas učinili neuništivim. Mi smo u 21. veku, govorimo o Železnici, svaki put vas kritikujemo kad ovde dolazite po 100 ili 120 miliona evra,da bi na nivou od godinu dana isplaćivali plate zaposlenima u Železnici i mi vas zbog toga kritikujemo, a 3000 km pruga, a većina pruga je napravljena u 19. veku. Hajde jednom da imamo realnu sliku. Iskoristite ovu i kad ćete vi opet doći u Skupštinu, a recite nam istinu. Nemojte da vam sad čitam kad ste rekli kad će biti Beška u maju, šta ste u januaru rekli za mart, to više nema nikakvog smisla. Kad ćemo dobiti put kroz Vojvodinu? Šta treba da se desi, da li mi treba da idemo da radimo? To je za nas zajednički problem. Isfrustrirana zemlja, društvo bez vizije, tumaramo od danas do sutra, spletkarimo o intrigama i uništavamo ono što je najbolje među nama. Da li smo imali dobru građevinsku industriju? Imali smo dobru građevinsku industriju. Da li je nosila privredni razvoj ove zemlje od 2000. do 2008, jeste nosila. Doneli smo katastrofalan zakon, svako zna da je katastrofalan. Sedamdeset hiljada ljudi je ostalo bez posla. Nema snage unutar vaše vladajuće koalicije da se promeni nešto što je neodrživo. Potpuno smo nekonkurentni. Da li hoće Turci da rade s nama? Hoće Turci da rade s nama. Da li hoće Kinezi? Hoće Kinezi. Kad razgovarate s tim istim Turcima i Kinezima, koji hoće ovde da rade, koji donose svoj novac, vi se zapravo suočavate sa partnerima kojima nije jasno što ste ih zvali, kad sve činite protiv njihovih interesa i njihove inicijative. Šta je problem s mostom kod Borče? Ministarstvo jedno je upoznato s projektom, a drugo nije upoznato s projektom. Ne zna se šta radi grad, a šta radi ministarstvo koje smo u međuvremenu ukinuli. A 195 miliona traži jasan plan, a da li Vlada zna ko će raditi tu deonicu. Da li ima ideju na koji način će se doći do efikasnog izvođenja radova? Da li postoji projekat? Ako ne postoji, kad će biti napravljen? Uzimamo i znamo rokove i znamo kad počinje otplata, za šest godina, znamo kako se povlače sredstva, po 10 miliona u 20 tranši, znamo kad možemo da pozovemo, najkasnije 15 dana pre isteka roka za tranše. Da li imamo projekat? Ko je pravio projekat? Šta nam garantuje da će onaj ko je pravio taj projekat biti sposoban da po tom projektu dovrši posao? Ili su pravili oni koji sad treba da se menjaju? Vama su uneli u vaše ministarstvo, koje je iovako preopterećeno, vama je potrebna filigranska efikasnost i preciznost. Nema šablona. Znamo koji su naši prioriteti i tako moramo da postavimo vladu. Vi ste ministar za infrastrukturu, a nisu kod vas telekomunikacije. Nije kod vas prostorno planiranje. Vi sve svoje vreme izgubite u dogovoru s onima koji su vam uzeli instrumente kojima treba da vodite svoje ministarstvo. Kakva je to efikasnost? Šanse nema da se bilo šta od toga uradi, ako je Vlada pomerila na 2013. godinu. To znači da će neka druga Vlada morati da nastavi da radi te poslove. Šta nas uči naša istorija? Da nova Vlada dođe i pola svog mandata potroši u podeli vlasti i obračunu s onima koji su prethodno vodili zemlju. Prvo je vaša vlada poništila tender i raskinula ugovor koji smo imali sa stranim kompanijama za izradu tog istog Koridora 10, deo kroz Vojvodinu. Šta buduću Vladu obavezuje da nastavi na tragu onoga što vi sada radite? Samo jedan jasan plan i dogovor koji je svima poznat. Kad se vozimo putem rupe su iste i za vas iz SPS i za nas iz LDP. Mi insistiramo na tom jasnom planu. To je taj preokret o kome pričam. Došli ste u Skupštinu, recite nam to. Šta vas je sprečilo da uradite te poslove? Odnosi u vašoj koaliciji? To nije argument, gospodine Mrkonjiću. To nije argument, ali to može da bude tema za razgovor. Da kažemo – ne prihvatamo to, za to se snosi politička odgovornost, ali smo spremni da na osnovu vašeg iskustva nešto promenimo. Hajde to da promenimo. Ko nam je predsednik Saveta? Predsednik države. Kakve veze on ima sa infrastrukturom? Da li to znači da je on svoj autoritet preneo na tu instituciju? Ako je preneo autoritet na tu instituciju, onda je on kompromitovan u tom poslu. Nema ništa od tog saveta, ništa ozbiljno. Nije nam valjda interes da kompromitujemo predsednika države? Možemo da ga kritikujemo i da tražimo da bude bolji do narednog mandata, a onda da se kandidujemo pa da tražimo podršku za sebe, a građanima ispostavimo račun za njegove greške. Ali, nemamo pravo da svoju poziciju gradimo tako što ćemo mi rušiti sve oko sebe. Dajte nam argumente. Traži se 195 miliona. Ko radi projekat? Kada će projekat biti završen? Ko će biti nosioci posla? Da li su uvažena iskustva na ovoj deonici, koja moraju biti uvažena, da bi ona bila drugačije završena od svih ovih prethodnih koje taljigamo otkad ste došli na čelo tog ministarstva, od pre dve i po-tri godine? Imamo ovde, ali bilo bi nepristojno da uopšte pomislimo da kažemo kako je to vaš interes. Mislim da ste vi više nego bilo ko drugi bili zainteresovani da se to završite pre roka. Je li tako? Niko s tom činjenicom ne bi imaoproblem. Ali, nismo to uradili. Probili smo sve planove. Zašto? Putari nam protestuju. Strovalili smo putnu privredu, uništili smo je. Drugi problem – uništili građevinsku industriju. To nije samo posledica svetske ekonomske krize, to je posledica i unutrašnje nesposobnosti da se napusti politika demagogije, populizma, kupovine glasova. Zna se koliko košta kilometar auto-puta. Niko ne putuje zemljom koja se nalazi na kraju sveta, a to polako postaje Srbija. Kad u kampanji u kojoj se svi nalazimo odete do opština koje se graniče sa Bosnom, Crnom Gorom ili sa Kosovom, onda vam narod tamo kaže – nema ovde sreće jer se ovde autobus okreće i vraća nazad. To polako postaje naša zemlja. Mi 11 godina pravimo puteve. One firme koje su u tome bile dobre smo uništili. Ljude koji su u tome bili sposobni smo potrošili. Naravno i novac nije nešto čime možemo da se ponosimo, nemamo ga uopšte, moramo da se zadužujemo. Ako moramo da se zadužujemo, kako ćemo to da vraćamo? Danas 250 miliona za EPS i za deo Koridora 10. To sutra treba neko da vrati. EPS treba da se dovede u red. Pre nego što počne struja da poskupljuje, da vidimo šta se dešava u Kolubari. Ne da to bude politikantstvo. Zbog toga imamo problem s Evropom. Kada govore o borbi protiv korupcije, oni ne misle na privođenje pojedinaca koji su radili kao portiri na kapiji, nego misle na sistemske mere kojima će se država i politika distancirati od onih poslova u kojima je neuspešna. Osim ukoliko nije cilj da se uzurpira moć, koja je nesporna, pa onda završi nešto za sebe. Mislim da je to tema o kojoj moramo da razgovaramo. Prihvatite taj dijalog. Ne bih da trošim preostalo vreme, prihvatite dijalog i odgovoriću vam u replici. To je, što se tiče mene, dovoljno za ovaj deo rasprave. Ali, samo istinu – što niste bili uspešni u svom poslu i šta je sistemska prepreka? Nije dovoljno samo nešto želeti. Šta na osnovu tih iskustava koje imate vi mislite da promenite, da bi ovo bilo drugačije od svega što ste do sada radili?
Gospodine ministre, pre nego što vam dam reč, imam zadovoljstvo da vas, dame i gospodo narodni poslanici, obavestim da je grupa srednjoškolaca, članova delegacije đačkog parlamenta zrenjaninske gimnazije, upravo na galeriji i da prisustvuje delu sednice. Dozvolite da pročitam njihova imena. Prisutni su: Srđan Balać, Katarina Bošković, Dalibor Vasić, Aleksandar Grgur, Predrag Grujić, Ivana Grunčić, Aleksandra Dronjak, Sanja Dukić, Nataša Dukuljev, Ognjen Dulović, Gordana Dunai, Aleksandar Đukanov, Katarina Đukić, Lena Ilić, Dejana Ilić, Nebojša Jankov, Nenad Kvrgić, Aleksandra Knežević, Aleksandar Kovačević, Andrea Kočiš, Đorđe Lazić, Karolina Lodi, Sara Lošonc, Maksimilijan Majer, Ognjen Mečkić, Zorana Milojević, Miloš Mirković, Dragan Paskaš, Jovana Pižurica, Ivana Podunavac, Milan Radaković, Miljana Radivojević, Vladeta Radić, Ivan Radovančev, Ervin Roža, Dejan Rudnički, Tamara Stajić, Tanja Milojević, Rako Tomović, Kristijan Tot, Maja Ubović, Nevena Cvetić, Jovana Češljarev, Nikola Čolić i Luna Šalamon. Pozdravimo ih aplauzom. Gospodine ministre, imate reč.
Pozdravljam naše mlade građane. Biću malo obazriviji, inače bih gospodinu Jovanoviću odgovarao malo žustrije, a to možemo i kasnije. Lepo pitanje ste mi postavili, posebno mi je zadovoljstvo. Jedino jedna ispravka, ova deca gore su mlada, ali većina poslanika ovde zna da se ni u mnogo gore vreme nisam krio iza autoriteta bilo čijeg, pa ni predsednika države, i sve što sam radio, radio sam samo profesionalno i onako kako sam smatrao da treba. Tako radim i danas. Dakle, gospodin Boris Tadić je predsednik države i nikada ne bih dozvolio da ono što ja radim njega dovede u pitanje. Naravno da ima problema o kojima sada ovde želim da govorim, ali ima i stvari koje nisu za ovaj sastav ovde. Vlada radi jedinstveno, radi onako kako radi. Ja sam ministar za infrastrukturu i energetiku trenutno. U Ministarstvu za energetiku i infrastrukturu ima samo jedan građevinski inženjer. Gospodine Jovanoviću, to sam ja. Ministarstvo nije koncipirano i kamo sreće da se u narednoj Vladi ono zove ministarstvo saobraćaja i transporta, kao u svim zemljama sveta. Građenje infrastrukturnih projekata posebno ide drugim putem ili ovako kao što smo to danas uradili - formiraju se posebna preduzeća, a uvek su i bila. Profesor Mićunović se toga seća, isto kao i ja, direkcija za izgradnju ove pruge, one pruge, Đerdapa itd. Zahvaljujući tome što je ova koalicija, i to je jedina politička rečenica koju ću reći, u svom startu u program ekonomskog razvoja kao prioritete stavila koridore, pre svega Koridor 10, putni i železnički, prihvatio sam da taj posao nosim. Apsolutnu odgovornost nosim samo ja i niko drugi iz Vlade Republike Srbije, gospodine Jovanoviću. Šta smo uradili do sada? Lično smatram, to ostavljam stručnjacima da procene i vama da me ponovo kritikujete, da je prava stvar ako iza takvog jednog velikog projekta stane cela država. To govori moje iskustvo od 40 godina. Neću spominjati obnovu zemlje, gde sam apsolutnu podršku imao od svih i zato je dala rezultate, ne zato što sam mnogopametan. Moj predlog je bio da se formira Savet. Formiran je ovakav kakav jeste. Savet je dobro radio, dobre ocene je donosio, a to ko je kakve izjave davao stvar je našeg političkog vaspitanja. Molim da od danas kada se govori o Koridoru 10 informacije osnovne tražite od mene. Ne komentarišem dalje ko je šta govorio. Dakle, formiranjem Saveta samo smo potvrdili opredeljenje da infrastruktura, koja je na svim lestvicama evropskih kriterijuma bila najgora, to svi znamo, jer je godinama pre toga loše rađeno, nije rađeno, u to neću da ulazim, nije valjala i mi smo se opredelili za to. Nikada u svojim istupima nisam koristio reč kriza. Jedini projekti za koje kao inženjer građevine smatram da su u oblasti infrastrukture pozitivni su projekti Koridor 10, putni i železnički, Koridor 11 do Čačka, pozitivni. Odmah da odgovorim gospodinu Jovanoviću, a gospodin Šami neka proveri – šta to znači neto devizni priliv od saobraćaja? U svetu je najjeftiniji, ali država mora da napravi objekte, prugu, da bi međunarodni vozovi mogli da prođu, pa se onda to u Evropi lako sabere, mogu da naprave put da kola prođu, aerodrom da avioni slete, da uzmemo pare i da odlete. Uslov je taj. Nažalost, naša infrastruktura, iz mog vremena, iz vašeg vremena, ovakva je kakva jeste, kakvu smo je zatekli pre četiri godine. Uopšte ne ulazim u to ko je kriv i ne bih to komentarisao. Dakle, ako znamo sve to, onda neto devizni priliv po osnovu Koridora 10, koji je sada negde oko 120 miliona, u narednih 10 godina uvećaće se za novih 120 miliona. Projekat je isplativ i uvek ističem činjenicu da je opozicija uvek bila na poziciji da glasa za sve zakone vezane za Koridor 10, da je to možda jedna od tačaka na kojoj treba da tražimo apsolutnost zajedništva. Mislim da ga već i imamo. Naravno, računajući na objektivnu teškoću u kojoj se država nalazi. Ne govorim uopšte o krizi – krize nema. Ni ja nisam verovao da će doći svetske pare i pare evropskih banaka. Kad su te pare došle, od tog momenta sam počeo da dajem rokove i da teram ljude da rade. Naravno, znam da je divlja privatizacija odnela danak kod naših preduzeća. Nije bitno ko je to uradio. Naravno, znao sam da naša preduzeća ne mogu da donesu milion kubika šljunka iz centralne Srbije na sever za godinu dana, kao i to da naša nafta ne valja, a naša je. NIS je naš, pa kad god naši građevinari kupe naftu napolju, onda dođe intervencija, mene Dačić zove, pa ja jurim itd. Ali, da ne pričam o tome. To su objektivne teškoće koje sam sagledavao. Nikakvih drugih teškoća nije bilo. Znači, gospodine Jovanoviću, završili smo sve glavne projekte. Ne bih ulazio u detalje, ali ti glavni projekti su izdeljeni po preduzećima koja su kod nas radila i uvek je osnovni parametar bio da moramo da zapošljavamo naša preduzeća. Tvrdim da su naši stručnjaci u oblasti projektovanja saobraćajne infrastrukture vrhunski i dalje, bez obzira na CIP. O CIP-u možemo i kasnije da govorimo. U CIP-u nisam bio 12 godina i to dobro znate. Ali, tamo su dobri stručnjaci. Dakle, glavni projekti su urađeni. Eksproprijacija je urađena delimično, ali se nadam da je već pri kraju tamo gde je trebala da bude, da ne čekaju svetske pare, jer eksproprijaciju i projekte ne plaćaju svetske banke, a eksproprijacija nas košta negde oko 130 miliona evra i projektovanje negde oko 50, za glavne projekte na Koridoru 10, koji su danas svi završeni. Izvinite ako negde neki most nije završen, ali toga će uvek biti, takav je proces promena i dozvolite mi da nekad mora da bude i tako, ali bar da me novinari ne proglašavaju za najvećeg lažova. Ali, da nije bilo tih mojih rokova, ni danas ne bi bilo ni kilometra urađeno. Znači, projekte i potrebnu eksproprijaciju smo završili i obezbedili milijardu i 195 miliona svetskih para, a i izdvojili smo 35 milijardi u dinarima iz našeg budžeta. Skupština Republike Srbije je uradila sve. Što se toga tiče, vi ne treba više ništa da uradite. Vi tražite rezultate i to je u redu. Gde smo danas? Da bismo postigli cilj da dobijemo pare svetskih banaka, prvo smo morali da pokažemo da kao zemlja u te projekte idemo i zato smo počeli tamo na deonicama koje su bile projektovane, a nisu bili glavni projekti urađeni ni za kilometar auto-puta. Idejni jesu i prostorni plan jeste, ali glavni projekti nisu bili urađeni i paralelno smo radili taj segment, pa smo na severu krenuli 20 km, na jugu 20 km, obilaznicu smo dovršavali, ono što je radila prethodna vlada i obilaznicu oko Novog Sada, koja je već bila načeta i završavamo most Beška. Time smo pokazali svim svetskim bankama, imate kontakte sa njima i pitajte ih, da smo zainteresovani. Onda su došle pare o kojima sada govorimo. Danas apsolutno, ovo što vi tražite, možemo da kažemo: plus-minus neki mesec. Moram da vas podsetim, od 750 km auto-puta na Koridoru 10, nemojte da me hvatate za reč, mi smo ušli u dogradnju. Dakle, nije svuda dupla traka, imamo negde jednu, pola, imamo negde ceo auto-put. Ušli smo u završetak 330 km auto-puta. Izvinite, to je jedan projekat koji ipak traži neko vreme. Pošto imate komunikaciju, proverite u Hrvatskoj kako je to rađeno. Naravno, mi smo dosta vremena, tu ste potpuno u pravu, izgubili u organizaciji, ne zbog toga što je koalicija ovakva kakva jeste. Pošto vidim da meni verujete, verovatno ima boljih stručnjaka od mene, ali taj posao sam znao da radim. Jednostavno smo tražili model kako to da izvedemo do kraja, a da nas ne košta mnogo, pa smo kazali – JP "Putevi Srbije" održava regionalne i magistralne puteve, a "Koridori Srbije" ili Koridor 10 će, kako je bilo u startu, da gradi. To je za sada najbolja, najefikasnija varijanta. Ponavljam, Ministarstvo nema te prerogative. Mi smo upotrebili samo deo budžetskih sredstava, koji je išao iz NIP, tu je bilo dosta zastoja, slažem se, preko NIP-a i preko mene, to je bilo negde oko šest milijardi, išlo je preko budžeta i to su naša domaća sredstva. Ostalo su sve krediti svetskih banaka. Mi smo zatekli negde oko 250 miliona kredita oko Beograda: most Gazela, obilaznica, kružni put itd. I ti krediti su danas aktivirani. Danas u putnoj privredi nema nijednog kredita Svetske banke ili evropskih banaka koji nije u funkciji. Kako radimo, to je posebna priča, ali su svi aktivirani, to je bio stav Vlade, da kažemo da imamo mogućnosti da radimo i da, što je bilo najteže, zapošljavamo naša preduzeća. Nemojte se ljutiti, ima tu dosta različitih mišljenja, dužan sam, kao ministar u republičkoj Vladi, da zapošljavam naše radnike. To ste već nekoliko puta čuli, to nije bila moja politička parola, nisam hteo ni da otpuštam radnike u Vladi. Jednostavno je moj zadatak da te ljude zaposlim. To je slučaj i sa ovim ljudima koji su juče bili kod mene. Oni se bune protiv divlje privatizacije, a ne protiv toga što nemaju posao, jer privatizacija nije bila dobra, menadžment, otvoreno kažem, ne valja, ali u tom preduzeću ima 5.200 naših radnika. Dakle, to su moji radnici, oni juče nisu bili kod mene, ali sam ja išao dole i primio ih. Prema tome, problema u toj organizaciji ima, rekao sam dva vezana za transport i za NIS. To nisu problemi, to govorim da bih opravdao, gospodine Jovanoviću, teškoće koje sam imao, ali koje smo savladali. Dakle, danas nije potrebna moja garancija. "Koridori Srbije", kao DOO sa 25 inženjera, nema ih više, koje vodi gospodin Mišić, koji ima svoj upravni odbor, u kome se nalazi pet stručnjaka, nisu političari, gde nije nijedan član SPS, što mi stalno zameraju moji drugovi sa leve strane, to preduzeće vodi Koridor 10, na njega su krediti i odgovara za realizaciju tog posla. Ministarstvo ima, kako to ona prva rečenica kaže, kontrolu nad tim poslom, a "Putevi Srbije", kao javno preduzeće, ima zadatak da održava regionalne i magistralne puteve. I ono ima svoj upravni odbor, gde takođe nema nijednog socijaliste. Ukupan budžet "Puteva Srbije" je negde oko 300 i nešto miliona evra. To nije mnogo, ali nije bitno, da ne govorim o tome. To je stanje danas. Još jedanput, danas radimo na 170 km auto-puta. Gde, gospodine Jovanoviću? Na severu 120 km, tu je "ipsilon krak". Jednu stvar moramo da se razumemo, da malo olakšam sebi dušu, a vidim da i gospodina Jovanovića to interesuje, "ipsilon krak" nije bio uopšte isprojektovan, tu ste u pravu, nije bio ni planiran, ali kada se uđe u jednu takvu investiciju i kad znate da je to početo pre 10-20 godina, vidim da sve znate i to me raduje, voleo bih da zajedno sa mnom jednom pođete tim putem. Građani su predložili da i taj "ipsilon krak" završimo kao pola auto-puta. Da ne bi posle ponovo tražili pare, kao što sad jurimo pare za obilaznicu oko Beograda od svetskih i evropskih banaka, jer to su teški putevi, mi smo rekli – u redu, idemo 23 km i taj "ipsilon krak", pa ćemo doprojektovati. To nije tajna, od toga ne treba praviti politički marketing. I Subotica će dobiti dva kraka, obilaznicu, izbacujemo teretni saobraćaj iz Subotice i građani Subotice će imati taj deo puta. To je jedino što je bilo nepoznato. To danas isto pravi probleme, jer tu treba izmeštati dalekovode itd, ali zakasnićemo malo, pa neće biti 1. jula, više rokove ne dajem, ali na severu ćemo završiti 120 km, od Horgoša do Novog Sada 88 km, tih 23 km vezano za "ipsilon krak" i 10 km ispred i iza mosta Beška, to je sa mostom Beška negde 9-10 km i 2,5 km obilaznice tamo gde naftovod prelazi, jer to nije bilo rešeno, sad ga rešavamo. Dakle, ukupno ćemo na severu zatvoriti tih 150 km i više, severni krak Koridora 10 od Batajnice, koja je juče takođe počela da se radi, do Horgoša, auto-put će biti gotov, s tim kod mosta Beška, juče sam bio na mostu, možda pomerimo mesec-dva dana, izvinite, stvarno nisam silovao rokove, jer ipak je most u pitanju, nekada su tu poginuli ljudi, biće gotov, s radnjama koje moraju da se obave posle toga, možda avgusta, ali mislim da 1. jula možemo da imamo ceo sever završen. U mandatu je Vlade, dakle biće završeno tih 150 kilometara. Ponavljam još jedanput, to je pola auto-puta. To će biti završeno u julu. Što se tiče juga, radi se na dva mesta, jedan se odnosi na granicu prema Dimitrovgradu, gde Alpina izvodi radove dužine negde oko 20 kilometara, finansiraju Evropska banka za obnovu i razvoj i Svetska banka, pola-pola, to mogu da vam dam tačno specifikaciju i napamet je znam. Poslovi idu po dinamici koja je zacrtana, deo poslova, polovina ono oko Dimitrovgrada, treba da bude gotova do kraja ove godine, ugovori svi postoje tamo u Direkciji, a ovaj drugi deo do maja iduće godine. Na jugu se radi jedna deonica od Neradovca do Levosoja, polovina deonice koju su dobili Grci, negde 10 kilometara, koja je počela da se radi i rok završetka je maj iduće godine. Dakle, to je ono što se radi, to je tih 170 kilometara. Podsećam da se i na deonici od Bubanj Potoka do Orlovače radi na tri velika objekta, to su tri mosta i u takvim projektima mora da bude i fazne izgradnje, tuneli i mostovi su najteži. Oni prvi počinju. Radi se i tunel Straževica, to se radi još iz prethodnog vremena i to treba da bude gotovo ove godine. Dakle, Dobanovci-Batajnica i taj deo oko Beograda treba da bude završen do kraja ove godine, a drugi deo do maja iduće godine. Sve je to još uvek u dvanaestoj godini. Što se tiče tendera Svetske banke za deonicu od Grabovnice do Grdelice, to je negde osam kilometara, 36-37 miliona evra, on je raspisan, 12. aprila ćemo imati izvođača, znači, molim vas, gospodin Jovanović je preko toga prešao, možda to i nije njegovo, ne mora ni da zna kada, zašto, gde se često ne složim i s medijima, a želim stvarno da ubrzam. Kada uđe u proceduru realizacije ugovora svetskih banaka i Evropske banke i svake banke, onda mora se poštuje njihova procedura. To znači, svaki potez koji vučemo šaljemo u banku, banka šalje odgovor, ali tamo nema moje intervencije, mada sam već negde počeo i tu da se mešam, nema moje intervencije, onda dolazi to 15 dana, mesec dana itd. Dakle, onog momenta kada je završen tender, kažem 20. april će biti dva tendera za Neraodovac, Vladičin Han, 26 kilometara i Grabovnica - Grdelica 8 kilometara, to su pare Svetske banke, 12. aprila se završava tender, znači treba očekivati u toku maja početak radova i na tim deonicama. Onda ostaje samo deo kroz Grdeličku klisuru, najteži deo, tu su i Predejane, znam šta je naredno pitanje, verovatno, to je najteža deonica, za nju ne mogu da garantujem, ali ako raspišemo tender, raspisaćemo ga sigurno do kraja avgusta ove godine, videćemo onda ćemo se boriti da i to završimo. Što se tiče deonice od Niša ka Pirotu, deonica od Proseka do Crvene Reke se sada priprema za tender. To su pare Evropske investicione banke i deonica od Pirota do Ćiflika je već raspisan tender i u toku aprila će početi radovi. Dakle, ostaje samo 26 kilometara oko Pirota. Da skratim priču, od tih 330 kilometara o kojima govorimo, 24 kilometara kroz Grdelicu, najteža deonica, i 26 kilometara oko Pirota, relativno teške deonice, te dve deonice, znači negde oko 50 kilometara, nisam siguran, ali očekujem da ćemo raspisati tendere do kraja avgusta. Dakle, nemam lično razloga, to ste potpuno u pravu, da budem zadovoljan, ali u uslovima u kojima smo radili i s obzirom da smo taj posao najzad pokrenuli, zadovoljan sam. Ove godine, hajde i to da kažem, vezano za koridore biće završeno tih 150 kilometara na severu potpuno i ovo što sam rekao oko ovih deonica koje su počele sa radom, samo što tu treba uvek voditi računa, tuneli, ima tu građevinskih, pa retko ko je davao, gospodine Jovanoviću, rokove, retko ko, tu se slažem s vama. Ne znam šta bi bilo, i lično, kada mene pitate, sada neću da kažem,lično bih bio zadovoljan da u pola mandata iduće Vlade mi to završimo. Sada kakvo je stanje mi to možemo da uradimo, verujte, uz sve ove bolesti za koje apsolutno odgovornost snosim sam. Niko u Vladi nije kriv, bez obzira na konsultacije, mogao sam da dam ostavku i da se sklonim prvi put kada sam video da nisam sam, naravno. Ali, nema velikih priča o korupciji, jer poštujemo sve normative, sve, koje sam često lomio u svojoj karijeri, da se razumemo. Tako veliki projekti, hajde ova rečenica verovatno će ići u medije, traže improvizaciju onoga koji vodi i rizike. Sada sam rekao – spreman sam da rizikujem da se posao završi. Naravno, i da odem u zatvor ako treba. Zato mi je vaša podrška potrebna baš u ovom smislu o kome vi sada govorite. Jedino me nemojte kritikovati da stojim iza nečijih leđa, to nemojte molim vas, tu ste me uvredili, a ovo ste sve u pravu. Dakle, Skupština, parlament Republike Srbije, učinio je, ovo nije fraza, sve, i to stalno ističem, potpuni konsenzus na značenju realizacije tih projekata, sada na Vladi ostaje, ovoj ili budućoj, da to završi. Što se tiče železnice, naravno nisam, kao čovek koji je proveo 40 godina u toj zgradi, dozvolio da u improvizaciji uđemo i u taj projekat, jer to je mnogo teži projekat i mnogo značajniji za našu zemlju jer je vredan četiri milijarde. Znači, šta je železnica, šta je program železnice? Da se na našim prugama, na Koridoru 10, ide tom famoznom brzinom, za koju me često kritikujete, od 160 pa naviše, da svuda bude dvokolosečna pruga, a podsećam da mi danas od Niša do Dimitrovgrada imamo jednokolosečnu, neelektrificiranu, to nema ni u Teksasu, staru prugu, i da, to je Koridor 10, to je najslabije mesto Koridora 10, da elektrificirana pruga bude po celoj dužini i da bude za mešoviti saobraćaj. To je cilj, gospodine Jovanoviću, to je cilj za železnicu i to košta četiri milijarde i 600, i taj projekat je star 18 godina tačno, ja sam ga nosio 1993. godine. Podsećam vas da smo i tada imali sa Francuzima, pre tih sankcija, dogovor da u tu prugu oni uđu i realizuju. To je velika šansa srpske privrede. Tu nećemo ući ovako, nego ćemo ići onako kako to stvarno treba. Radimo tamo gde smo spremni da radimo i realizujemo one projekte koji su od prvenstvenog značaja. Još jedanput podsećam, jedna Vlada ne može da uzme sama sebi zadatak da realizuje tako velike projekte. Što se tiče Prokopa, vi znate da smo i sada pokušavali, ima kredita i nekoliko puta sam o tome govorio. Nisam bio pristalica komercijalnih kredita koji se daju eto tako da bi posao dobio neko drugi, taj koji daje pare, što je i logično na neki način, dobro, mi vraćamo pare. Sada nije fer da kažem, kineski most, nisam u toku, ne mogu da govorim, da se razumemo, ali vi to dobro znate. Dakle, Prokop je sada u takvoj fazi i bio je pre dve godine u takvoj fazi da je teško naći investitora koji može da se snađe šta smo sve tamo radili, i ja naravno. Onda smo se opredelili za tu rusku varijantu, ne zato što volim Ruse, nego zato što na železnici ima opreme koju daju Rusi, koju mi nemamo. Opet da zadržimo deo posla za nas, a deo posla neka uzmu Rusi i tu smo tih 800 miliona podelili pola-pola, recimo 400 miliona mogu da rade naši građevinari, a ostalih 400 miliona je oprema i za barsku prugu, za rekonstrukciju barske pruge i za Valjevo-Loznica, oprema i mašine koje mi iovako nemamo, to je suština. Zato je taj aranžman dobar, pod uslovom da kamate, gospodin Ćirović taj posao vodi, budu naravno onakve kakve su u Evropskoj banci. To čeka Prokop, prvi termin je, nemojte opet da me hvatate za reč, 15. april kada dolazi taj glavni Rus, pa ćemo videti šta ćemo uraditi. Projekte smo završili. Ne znam odakle ideja da naši projektanti nisu dobri, ali dobro, to možete da mi kažete. Oni možda nisu organizovani na pravi način, a to su naša preduzeća Institut za puteve i Saobraćajni institut CIP, oni imaju 1.500 ljudi, ima još tri-četiri firme, Centar za puteve Vojvodine iz Novog Sada, on radi dosta projekata tu, tako da su naši projektanti dobri. Sada se izvinjavam, ne znam šta ste me još pitali, ovo su ključne stvari. Bilo bi mi drago da Koridor 10 skinemo kao hipoteku. Sve se danas zna, nema tajni, a meni dajte odgovornost, napišite predlog da me smenite, evo, odmah se slažem. Sada napišite predlog – Mrka kriv za Koridor 10. Neću da se vraćam nazad, jer 65 milijardi, hajde da kažem, od 5. oktobra ušlo u zemlju. Pa, gde su? Nemojte da se mešate i vi nemoj da me branite, nema potrebe.Kada mi jedan od čelnika Vlade kaže – pitam što niste to kada je bilo para, šta je milijardu i po za auto-put i zaposlite naša preduzeća? Kaže da nije imao ko da gura, dve milijarde smo imali 2006. godine, pa nismo to izgurali. Izvinite, to neću da vas pitam, gospodine Jovanoviću, ali odgovaram na ovo što ste vi rekli. Voleo bih da budete moj gost i da vam sve ovo pokažem još jedanput. Molim vas još jedanput, organizacija u realizaciji tih velikih projekata, to treba da bude dobro iskustvo, jeste ovakva: Koridori Srbije vode posao, Putevi Srbije održavaju puteve i to je danas takva organizacija. Dakle, nemojte tvrditi da je haos, haosa nema. Malo smo se dugo dogovarali, ali smo se dogovorili. Hvala najlepše.
Narodni poslanik Čedomir Jovanović, pravo na repliku. Dva minuta.
Biće mi dovoljno dva minuta nakon vaših 23. Gospodine Mrkonjiću, nije to pitanje lične odgovornosti. Pa šta, vi podnesete ostavku i šta onda? Nas interesuje Vlada, ne interesuje nas Savet. Vi i kada bi hteli da se sakrijete iza predsednikovih leđa, mislim da ne bi bili u tome previše uspešni, jer su se svi nabili iza njega. Ali, nešto drugo je tema. Je l' imamo Savet za infrastrukturu? Pa, taj savet treba to što ste vi sad rekli. Više ne mogu ni da pobrojim te deonice, avguste, kad će šta biti, a to je najkonkretniji posao, o tome ova zemlja treba sve da zna. Pomenuli ste ime čoveka o kome ništa ne znamo. Najznačajniji čovek, ako se govori o privredi ove zemlje, jeste taj čovek koji upravlja poslom u kom se obrće milijardu i 200 miliona evra. Mi ne znamo ko je on, on ne postoji u našem javnom životu. Zašto? To je tema. Da li vi znate između sebe šta se radi, šta su problemi, to je drugo pitanje? Nema vizije, nema onog magnetizma koji pokreće društvo. U tim projektima ljudi ne vide svoju šansu. Domaće firme su propale u državnim projektima. Je l' "Planum" propao na obilaznici oko Beograda? Propao. Je l' "Mostogradnja" propala u poslovima u kojima je bila od države angažovana? Propala je. Pa i "PZP" je propao u poslovima sa državom, nije propao u Libiji. "Trudbenik" u poslovima sa državom. Država je najveći dužnik u ovom trenutku, ne kažem vaše ministarstvo, država. EPS, "Železnice", ne valja naša nafta. Pa, znate šta, mi to govorimo tri godine. Znači, ono što od vas očekujemo je nešto što je potpuno drugačije od ovog što ste vi ponudili. Najlakše ćemo mi s vašom ostavkom, ali to je previše jeftino za ovo o čemu pričamo. Ova zemlja je infrastrukturni bogalj, bogalj. U vašem mandatu propada naš nacionalni avioprevoznik, u vašem mandatu je nacionalna železnica na nivou istorijskog fakta. Ona može da ide u neki tehnološki muzej. Aerodrom u Nišu propao, je l' tako? Ne može da se održi komercijalno.
Dva minuta. Zahvaljujem. Reč ima ministar Milutin Mrkonjić.
Nisam odgovorio, izvinjavam se. Što se tiče "Železnice", naravno da je reforma "Železnica", opet pamtim to 40 godina, jedan važan segment. Ona je dovedena do kraja. "Železnica" će biti reformisana. Kako? Tako. Podneo sam izveštaj Odboru za saobraćaj pre dve nedelje na tu temu, tako što će se ta infrastruktura, kao svuda u Evropi, odvojiti od transporta, pa će i infrastrukturu da preuzme država, a transport će dobiti maksimalnu liberalizaciju, da može svako ko želi da vozi po našoj zemlji vozi. Prema tome, to je privedeno kraju. I ta reforma, kažem, barem u pet sam učestvovao, evo ova je, ipak, završena do kraja. Ista stvar je i sa JP "Putevi Srbije". I tu reformu smo doveli do kraja. Samo su potrebne odluke Vlade. Što se tiče avioprevoznika, opet podsećam, prvo pitanje moje bilo je kada sam prihvatio mesto ministra – šta je sa preduzećima koja se privatizuju, ne volim reč prodaju? Kaže – ona su u domenu drugog ministarstva. Opet, žao mi je da govorim, JAT-om se nisam ni bavio sve dok su bila u domenu drugog ministarstva. Kada nismo našli partnera JAT-u, on je ponovo vraćen Ministarstvu infrastrukture. Mi smo sada seli, doveli nove menadžere, s njima se dogovorili, to su ljudi iz samog JAT-a, dali im garanciju za kredit i vi ste doneli odluku o 50 miliona da ovu godinu završe tim novcem, a da do kraja godine obezbede partnera ili, ako ga ne obezbede i Vlada je već donela odluku, da idemo u stečaj i da napravimo novu kompaniju. Moje mišljenje je da moramo da imamo aviokompaniju. Što se tiče ovog posla koji sada radi, izabran je i privatizacioni stručni savetnik i to smo platili. To je Dilojt i Tuš koji sada vodi tu aktivnost zajedno sa menadžmentom JAT-a. Zna se šta se hoće. Ipak mora neko vreme da prođe da bismo to završili. Što se tiče subvencija "Železnici", svuda u svetu, gospodine Jovanoviću, znate to dobro kao i ja, sve se železnice subvencioniraju svuda. Nigde nema železnice koja se ne subvencioniše, ali smo pokušali drugu stvar, da i te subvencije smanjujemo baš zbog ovoga o čemu govorim, da pokažemo parlamentu i Skupštini kakve su unutrašnje rezerve na železnici. Ako se subvencije smanje i hoćemo da damo i neke bonuse za neku milijardu, da vidimo šta treba da radimo. To je sada u procesu prestrukturiranja "Železnice" i to će biti usvojeno i biće na dnevnom redu. Imaćete tu informaciju vrlo brzo. I to smo pitanje pokrenuli i pratili smo one zakone za koje ste me kritikovali i ako je negde neki zakon pomeren, nema to veze, prihvatam kritiku, on je uz dogovor sa kancelarijom gospođe Delević, ali do 15 aprila će svi zakoni iz oblasti saobraćaja biti pred vama. Hvala.
Pravo na repliku, narodni poslanik Čedomir Jovanović, dva minuta.
Vrlo jasno, ako govorimo o projektima, niko od nas nema dilemu u sposobnost ljudi, ali imamo ne dilemu, nego očigledne činjenice koje govore o nesposobnosti organizacija u kojima su ti ljudi angažovani. To su isti oni instituti koji su pravili puteve pre 30 ili 40 godina, mostove pre 30 ili 40 godina, pobeđivali na međunarodnim tenderima u najvećim svetskim projektima. To su isti ljudi. Govorimo o organizaciji. Ako je Savet dobro radio, gde su rezultati? Nema rezultata, nema onih rezultata koje je Savet sam postavio kao svoj cilj. Nešto što je veoma važno, gospodine Mrkonjiću, vi sami govorite o tome da nema takvog ministarstva kakvo je vaše. Pominjete Ministarstvo saobraćaja i transporta, recimo, kao nešto što je logično. Imali smo rekonstrukciju Vlade, pa što to nije promenjeno? Imali smo rekonstrukciju Vlade da bi Vlada samu sebe kroz rekonstrukciju strovalila. Evo nas danas – društvo demotivisano, ljudi bez perspektive, kompanije ugrožene, ne mogu treću godinu pod vodom da ostanu. To je problem za državu. Šta će biti posle izbora? Dobro, doći ćemo mi na vlast. Šta ćemo dobiti na toj vlasti? Ruševine opet. Stojim iza onoga što smo uradili do 2003. godine. Novac koji je tada ušao u zemlju je novac koji je menjao ovu zemlju. Milijarde koje vi pominjete su milijarde koje su prokockane u periodu nakon ubistva predsednika Vlade, koji nije imao onu vrstu dileme koja je pratila mnoge nakon njega u ovoj zemlji. On je bio spreman da reformiše zemlju i da je menja i tada je bilo rezultata. Tada su napravljeni putevi po kojima se i danas vozimo, regionalni, magistralni. Tada su započeti ti projekti, uspostavljen kontakt sa svetom. Odgovornost, naravno, uvek je prvo lična, ali u ovom slučaju, ovo je odgovornost čitave Vlade. Nije sposobna da uradi ovaj posao, a to što bi oni da se sakriju iza vas, kao što se kriju iza Tadića, to ovog puta ne može da bude za nas prihvatljivo. Prvo, predsednik Vlade, on je vodio vaš tim. On je ovde branio rekonstrukciju Vlade koja je nefunkcionalna u najvažnijem Vladinom privrednom poslu, u kome je angažovano milijardu i 200 miliona. To razumem kao epilog ove naše diskusije. (Predsedavajuća: Dva minuta.) Zbog toga ne možemo da podržimo ovakav pristup, ne zato što želimo da Srbija završi u blatnjavom sokaku, nego zato što je jasno da ćemo se taljigati i dalje. Cvetković ovde treba da dođe, pa da kaže na koji način će biti urađeno ono što do sada nije urađeno.
Narodni poslaniče, vreme za repliku je iskorišćeno. Zahvaljujem. Ministar želi reč. Izvolite.
Uvažavam vaš stav, ali se ne slažem s vama. Ovaj posao koji radim, sada vodim i odgovaram za njega i apsolutno se zalažem za ličnu odgovornost, ali na svim segmentima, pa i poslaničkom. Tvrdim da je za nas od izuzetnog značaja, a videćete to po zadnjim listama procene evropskih komisija gde se nalazi danas naša infrastruktura, samo zato što smo počeli realizaciju tih projekata. I ta poštapalica – mi ne trebamo u Evropu. Ne, mi gradimo našu zemlju da bi mi bolje živeli. Nikad nisam ni govorio o tome, što opet ne znači da nisam za Evropu. Mi treba ovde da napravimo puteve i železnicu da budu kako valja, a tvrdim da je pokretačka snaga, i kada govorimo o investicijama, ovo o čemu vi sada govorite, tih milijardu i 200 miliona evra koji ulaze u našu zemlju. Naravno, to treba reći, da naša preduzeća, nažalost, nisu u većini sposobna da sve te tendere isprate, ali ću se truditi do kraja mandata ili dok ne bude smenjen da naša preduzeća rade na većini tih poslova i to će biti projekat kojim ćete se i vi ponositi, gospodine Jovanoviću, i zato predlažem da glasate za ovaj zakon i da pokažete vašom energijom, vašom mladošću da stojite iza Koridora kao projekta, a mene predlažete za smenu. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Miloš Radulović, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe DSS.
U okviru ove rasprave, pored Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o prevozu u drumskom saobraćaju, imamo i dva zakona koji se odnose na kreditna zaduženja. Jedan se odnosi na Predlog zakona o potvrđivanju ugovora o garanciji EPS elektronska brojila između Republike Srbije i Evropske investicione banke, u iznosu od 40 miliona evra. Sredstva zajma se koriste za zamene postojećih zastarelih brojila. Ovom zamenom u okviru projekta, čija je vrednost 83 miliona i 700.000 evra, zameniće se oko 200.000 brojila. Ne verujem da će se građani baš obradovati ovome, jer samo pre par dana, 1. aprila, nije li namerno izabran ovaj datum, jer i ova vlada i sve ono što radi izgleda kao prvoaprilska šala, povećana je cena električne energije za 13,5%. Ako se na ovu osnovicu od 13,5% doda i PDV, u suštini to povećanje je negde oko 15%. Toliko je cena električne energije poskupela za građane Srbije. U vreme velike krize i pada životnog standarda, povećanjem cene električne energije ste još više otežali ionako težak život građana. U suštini veoma mali broj ili praktično, gospodine Mrkonjiću, zanemarljiv, a to ste i čuli u izjavama na većini elektronskih medija, mali je broj građana koji kaže, pa čak i oni najsiromašniji, da ne troše 350 kilovata električne energije. Drugi kredit se odnosi na Predlog zakona o potvrđivanju finansijskog ugovora Koridor 10 autoput E-80 između Republike Srbije i Evropske investicione banke. Iznos kredita je 195 miliona evra s rokom otplate od 30 godina, maksimalnim počekom od šest godina i isplatom maksimalno u 20 tranši. Ovaj kredit je namenjen za projekat, odnosno izgradnju deonice Prosek – Ćiflik u dužini od 36 kilometra u putnom pravcu Niš – Dimitrovgrad. Ukupna vrednost ovog projekta je 391 milion i 200 hiljada evra,s tim što pored Evropske investicione banke koja daje 195 miliona i 200 hiljada evra, ostala sredstva su sredstva zajmoprimca od 72 miliona i 500 hiljada evra, Evropske banke za obnovu i razvoj od 120 miliona evra i sredstva od donacija od 3,7 miliona evra. Uslov da bi se dobio ovaj kredit je da kreditor, Evropska investiciona banka, maksimalno može da učestvuje u kreditiranju ovog projekta sa 50%. Do sada za potrebe izgradnje Koridora 10 obezbeđena su sredstva od Evropske investicione banke u iznosu od 600 miliona evra, Svetske banke 275 miliona evra, Grčke vlade 100 miliona evra, Evropske banke za obnovu i razvoj od 150 miliona evra. Inače od strane Evropske investicione banke je već odobren zajam Republici Srbiji u iznosu od 384 miliona evra za izgradnju autoputa na pravcu Grabovnica – Levosoje u dužini od 75 kilometara, i to još 23. oktobra 2009. godine, a da taj putni pravac još uvek nije završen. Gospodine Mrkonjiću, još 2009. godine, kada smo ovde vodili raspravu o kreditima za Koridor 10, izjavili ste, podsetiću vas, citiraću ono što ste izjavili: "Obezbedili smo 1,125 milijardi evra za finansiranje izgradnje Koridora 10 kroz našu zemlju. To ni ja kao najveći optimista i zaljubljenik u Koridor 10, veći nego Boris Tadić, nisam verovao. Danas sam ponosan sa novom obavezom da se organizujemo." Malopre ste nam u suštini rekli ko je najodgovorniji za izgradnju Koridora 10, vi prihvatate krivicu na sebe, ali u suštini najodgovorniji je predsednik Saveta za infrastrukturu, gospodin Boris Tadić, koga ste i naveli u ovoj vašoj izjavi kada se vodila rasprava u Skupštini 2009. godine. Kao poslanici DSS nismo osporili kredite koji se odnose na izgradnju Koridora 10 i potrebu da se što pre završi. Uostalom, u ekonomskom programu DSS jedan od stubova razvoja Srbije je upravo razvoj infrastrukture i izgradnja Koridora 10. Nisu zato ni sporna finansijska sredstva da se ostvari taj cilj. Za nas je sporno nešto drugo, a to je neorganizovanost i neodgovornost da se taj cilj, kao i mnogi drugi, i ostvare. To je karakteristika rada ove vlade – mnogo obećanja koja se daju građanima, a građani svojim odnosom prema ovoj vlasti pokazuju koliko veruju i koliko su zadovoljni ispunjenjem tih obećanja. Da se vratimo Koridoru 10 i ostalim putnim pravcima i svim obećanjima koje je dala ova vaša vlada. Prosto, da vidimo šta je Vlada do danas uradila. Još jednom ću vas podsetiti na diskusiju i na ono što ste izjavili prilikom rasprave na toj sednici 2009. godine. "Ove godine smo uradili samo ono što smo uradili, da kompletiramo 20 kilometara na jugu, da kompletiramo i uradimo samo drugu traku. Ne hvalimo se onim što nije urađeno na severu i da završimo obilaznicu oko Beograda, to je tih 48,5 kilometara. Takođe smo ove godine izvršili sve potrebne pripreme da iduća godina i ona tamo budu udarne. Dakle, iduće 2010. godine možemo realizovati 100 ili 200 kilometara auto-puta i one tamo, 2011. godine, još toliko. Onda bi Koridor 10 bio završen. Cilj je da se Koridor 10 završi do nove Vlade 2012. godine i mi ćemo to da uradimo. Koridor će biti završen." Gospodine Mrkonjiću, to su vaše reči ovde u ovoj skupštini. Još jedna stvar, tada ste rekli da su sredstva od milijardu i 125 miliona za izgradnju Koridora 10 obezbeđena i da je to veština koju je pokazala ova vlada da u vreme krize uspe da obezbedi preko potrebna sredstva. Problem je što za ta preko potrebna sredstva mi plaćamo kamatu, a sredstva se ne koriste tamo gde treba. Od tog vašeg obećanja koje ste dali u Skupštini malo toga je ispunjeno. Očigledno je da od tog zacrtanog cilja o završetku radova na Koridoru 10 do 2012. godine neće biti ništa. Gospodine Mrkonjiću, da vidimo šta se uopšte uradilo za vreme mandata ove vlade za tri godine uopšte na Koridoru 10 - godine 2008. je urađena deonica Ostružnica – Orlovača, obilaznica oko Beograda, polu auto-put u dužini od 7,7 kilometara; godine 2009. deonica Levosoje – Preševo, polu auto-put u dužini od 21 kilometar; godine 2009. Horgoš – Novi Sad, dve deonice polu auto-puta u dužini od po 10 kilometara; godine 2010. obilaznica oko Novog Sada, pun profil, svaka čast, u dužini od 12,5 kilometara. Za skoro tri godine, gospodine Mrkonjiću, ova vlada je završila svega 12,5 kilometara auto-puta. Započeli ste radove na 150 kilometara auto-puta, što je skoro polovina od ukupne trase, ali ništa niste završili. Gospodin Milan Kovačević je izjavio, ne znam da li ste čitali tu njegovu izjavu: "To je zato što se ne zna ko pije, a ko plaća, što su tri ministarstva i dva preduzeća pokrivali radove na auto-putu i što je svako u svom resoru gledao samo svoj interes, i Ministarstvo za životnu sredinu, i za infrastrukturu, i Ministarstvo za NIP i dva preduzeća, Preduzeće za puteve i Koridor 10". Kao što narod kaže – mala bara a mnogo krokodila. Obećali ste poslove za 100.000 radnika na Koridoru 10 prilikom njegove izgradnje, veće prihode od putarina – za 100 miliona evra, nova gradilišta, nove putne pravce. Sada se krivci za probijene rokove i neispunjena obećanja traže svugde – u ministarstvima i među izvođačima radova. Jedno od obećanja ove Vlade je i izgradnja auto-puta Pojate-Kruševac-Kraljevo-Čačak i to do oktobra 2011. godine. To je samo ostalo obećanje. Ni projektna dokumentacija nije urađena. Raspisan je tender za izradu projektne dokumentacije, izabrani su izvođači, da bi onda po rečima potpredsednika Vlade tada, ministra za Nacionalni investicioni plan, Verice Kalanović, tender bio poništen zbog toga što nema novca. Gospodine Mrkonjiću, koliko dugo traje rekonstrukcija mosta na putnom pravcu Pojate-Kruševac kod Stalaća? Prošlo je skoro godinu dana, rekonstrukcija nije završena i pitanje je kada. I uopšte, šta je razlog da se ne završi rekonstrukcija tog mosta? Ako ne može da se izvrši u nekim razumnim rokovima rekonstrukcija mosta, šta onda pričati o nekim velikim projektima? Za ovu godinu ste najavili radove i rokove za njihov završetak na Koridoru 10. Podsetiću vas – Horgoš - Novi Sad 87 km, rok jul; Kelebija – Subotica 24 km, rok oktobar; obilaznica oko Dimitrovgrad 8,7 km, rok maj; Pirot – Dimitrovgrad 14,3 km, rok maj; Vladičin Han – Gornji Neradovac 26,3 km, rok decembar; Donji Neradovac – Levosoje 15,8 km, rok decembar; Grabovac – Grdelica 5,6 km, a ne 8 km, rok jul. Sada je april, mislite da više iko veruje u vaše rokove, u vaše putne pravce? U maju, tačnije 11. maja 2009. godine, premijer Mirko Cvetković je izjavio – za mesec dana počinju radovi na južnom koridoru i time će biti ispunjen ovogodišnji plan za završetak 40 km. Žao mi je što u proteklim godinama nije urađeno bar po toliko auto-puta godišnje, jer bi u tom slučaju, veliki deo Koridora 10 već bio završen. Prošlo je dve godine od te njegove izjave, a od južnog koridora bar za sada nema ništa. Započeti su kao neki radovi na putnom pravcu u Lajkovcu. Dovezene su mašine. Slikali ste se. Mašine su pomerene. Sada se kaže da se radi u Nepričavi. Vi ste u maju 2007. godine izjavili – stvari držim pod kontrolom. Radove više ništa neće zaustaviti. Ne osećam se krivim za kašnjenje Koridora 10, jer kašnjenja nema. Radove neće ništa zaustaviti. Ako u tome ne uspem, podneću ostavku. Tvrdim, Koridor će biti završen do 1. maja 2012. godine. Ova Vlada neće ni dočekati 1. maj 2012. godine. Da je imalo odgovorna, svi iz ove Vlade na čelu sa premijerom bi podneli ostavke. Šta će ostati iza ove Vlade? Nedovršeni putevi, nezapočeti projekti, najveća stopa nezaposlenosti u Evropi, 400.000 ljudi koji su izgubili posao za vreme ove Vlade, najniže plate u Evrope, najveća inflacija, preko milion ljudi koji žive ispod granice siromaštva. Znači, samo velika obećanja i velike obmane. Šta još možemo da očekujemo? Još 200.000 se najavljuje da će ostati bez posla, još veće poskupljenje životnih namirnica, još gori ionako loš životni standard i veći dugovi. Samo od početka godine ste se zadužili blizu dve milijarde evra. Za pokriće budžetskog deficita 500 miliona evra. Ove godine samo za kamate na uzete kredite treba da platimo 230 miliona evra. Do 2013. godine treba da se plati milijardu evra. Spoljni dug je, kao i javni dug, toliko narastao da podaci o dugovima ukazuju da državi i njenim građanima s ovom Vladom preti bankrot i dužničko ropstvo. Na kraju, da zaključim. Strateški ciljevi ove Vlade su razvoj infrastrukture i poljoprivrede. To stoji u svim izjavama vlasnih ljudi u ovoj Vladi, premijera, predsednika države i ekonomskih timova. Koliko ova Vlada vodi računa o strateškim ciljevima i odgovornoj politici prema građanima najbolje pokazuje nestašica brašna, njegova cena i cena hleba. Hleb "sava" je 55 dinara. Porodični je 100 dinara. Ovakve priče o Koridoru 10 najbolje pokazuje jedan naslov u novinama – auto-put, tri tačke, nastavlja se, kao Julija Džons. Hvala.
Iskorišćeno vreme ovlašćenog predstavnika 17 minuta i 45 sekundi. Reč ima ministar Milutin Mrkonjić.
Neću da ponavljam ono što sam već rekao. Razumem opozicionu borbu u parlamentu, ali mislim da jedna ozbiljna stranka ne bi trebalo tako neozbiljno da nastupa. Šta ste vi uradili pre mene? Što to ne kažete, ako ste fer? Kažite šta ste uradili pre mene? Niste znali ni gde je Koridor 10. Ne ljutim se. Niste znali šta je Koridor 10. Sada ćete vi da držite predavanja. Ne, moramo da se objasnimo jedanput. Vodili ste državu, što niste napravili Koridor 10. U vaše vreme su dve milijarde ostale 2006. godine, pa ništa niste uradili. Niste ni znali šta je Koridor 10. Budite barem toliko fer, pa podržite projekat. Žao mi je što nema gospodina Popovića, da njega pitam neke stvari. Podržite projekat, a mene smenite. Rekao sam, imate prava kao poslanik i predložite da se smenim. Operišete lažnim činjenicama. Vi ste iz tog kraja pa obiđite, idite i vidite šta se tu radilo. Pitam – zašto nije urađen Koridor 10 pre mene? Toliko fer budite. Nisam u godinama da mogu tako da pljujem bilo koga, a da ne stojim iza toga. Šta ste vi uradili kao poslanik da bude bolje? Ako kritikujete Vladu, slažem se, prihvatam tu kritiku, ali na mene lično ne dozvoljavam da se tako ponašate i da pričate ono što nije istina. Neću da demantujem, jer sam već tri puta rekao, barem tri puta sam sve to ovde rekao. Sve sam rekao to što ste rekli, naravno, i šta nisam uradio. Je l' urađeno 100.000 prošle godine? Rađeno je. Pa niste čovek koji je pao s Marsa, barem ste neki privrednik, barem ste važili za privrednika. Pa šta, da se napravi 100.000 kilometara auto-puta za dva dana? To ste valjda znali, barem budite fer. Napravićemo. Zakasnili smo tri meseca, pa šta je strašno? Šta smo mi to još uradili revolucionarno, pa da kažemo – pomozite malo. Danas kažem i sve što ste rekli u tom delu je tačno. Naravno. Uradićemo 120.000 ove godine, pokušaćemo još 20 ili 30 da završimo ove godine. Pokušaćemo da dođemo do famozne cifre 200 ove godine, ali ne mogu da garantujem, u Grdelici gde ne znam šta nas još čeka, da će biti gotovo do 1. maja 2011. godine. Molim vas, kada operišete, tri puta sam to rekao, kažite činjenice. Vi ste uzeli Koridor 10 kao etalon sada, ali nije to dobro. Nije dobro, jer će vas sačekati to posle toga. Isto. Vi ćete biti ministar iza mene, verovatno. Pa? Ali, nikada tako neću da nastupam, nego ću ceniti teškoće u kojima se nalazite. Rekao sam i malopre, lepo govorimo o tome, šta se i u kojim uslovima radilo. Ponavljam, što se tiče novca, naravno da je to velika stvar, da imamo milijardu i 200 miliona za konkretne, realne i dobrostojeće projekte, da ima država, a ne ja. To je velika stvar bila i to me najviše i tera da poginem da to završimo. Vaše kritike će me mnogo pogoditi gde nisu realne, gde su realne, znam gde sam pogrešio. Molim vas, od vas tražim podršku. Nemojte sada voditi oprečnu borbu i preko Koridora. Kažite – Koridor jeste taj projekat, ali ti, Mrko, nisi za to. Uopšte se ne ljutim. Uopšte mi to ne treba. Hvala najlepše.
Pravo na repliku ima narodni poslanik Miloš Radulović.
Gospodine Mrkonjiću, ako ste pažljivo slušali, rekao sam da mi ne sporimo potrebu da se izradi Koridor 10 i da ova sredstva nisu sporna. To je činjenica. Ponoviću još jednom – u ekonomskom programu DSS jedan od strateških ciljeva je upravo izgradnja Koridora 10. (Milutin Mrkonjić, sa mesta: To nisam čuo, izvinjavam se.) Samo nešto da vam kažem, nemojte ovo da shvatate lično. Znači, ovde pričamo o Vladi, o radu Vlade, niko ne zanemaruje neki vaš trud koji vi pokazujete da se to završi. Ali, da budemo tačni onda. (Milutin Mrkonjić, sa mesta: Pohvalite me malo.) Da vam kažem šta je urađeno u vreme vlade Vojislava Koštunice – godine 2004. urađen je put Beška-Beograd, leva traka auto-puta, 33 kilometra. Da li je tačno? Godine 2005. - Pečenjevce-Grabovnica, autoput, 22 i po kilometra. Da li je tačno? Godine 2006. - Novi Sad-Beška, leva traka autoputa, 19,22 kilometra. Da li je tačno? Godine 2006.Komren-Prosek, autoput dužina 14 kilometra. To su deonice. To je ono što je urađeno, što je završeno. Ne sporimo da je postojala priprema, kao što vi treba da kažete da je postojala priprema u vreme prethodne vlade da bi se završio određeni autoput. To je činjenica. Molim vas, nemate potrebe da shvatate ovo kao neku ličnu prozivku. Znači, prosto govorimo o odgovornosti i želji svih građana Srbije, a i nas poslanika da se što pre završi nešto što je strateški interes svih nas u Srbiji, a to je završetak Koridora 10. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Mićo Rogović, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe Napred Srbijo.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, ne bih da pričam o vašem učešću u Vladi, ono zaista jeste možda u impozantnom periodu do 2000. godine, kada ste bili bitan politički faktor, ne mislim na vas, nego na partiju iz koje vi dolazite i tada su neki rezultati i u tom delu i segmentu postojali, ali šta se posle toga desilo sa građevinskom operativom i vi i ja to dobro znamo. Ne bih da pričam o vašem učešću u Vladi od 2004. do 2007. godine, jer i vi ste se tada pitali, a govorite o toj vladi i ne bih da pričam o ovoj vladi u kojoj takođe vi ne zauzimate bitno političko mesto, s obzirom na jačinu svoje stranke u ovoj vladajućoj koaliciji. Moram da vam kažem da ste, ne vi, nego partija, verovatno i malo odstupili od svojih principa, načela, ideologije, s obzirom da, konkretno za vaše ministarstvo sada spojeno, predstavljate ministarstvo, kao što je kolega rekao, koje je podiglo cenu struje za 15% u Srbiji, automatski i druge troškove. Moje baziranje današnjeg izlaganja u okviru vremena poslaničke grupe SNS biće na prvom predlogu zakona, odnosno na Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o prevozu u drumskom saobraćaju, inače, zakona koji menja većinu starog zakonskog predloga, većinu članova, ali ima toliko kaznenih odredbi da ste i kaznene odredbe, a za to ste, morate priznati, vi odgovorni i vaše ministarstvo, gotovo udvostručili, samim tim narušavate bitno funkcionisanje i građana Srbije i fizičkih subjekata i, normalno, privrede, kao najbitnije žile kucavice ovoga društva. Kao što sam vam rekao i još jedan primer, odnosno predlog vama, predsedavajući, da prenesete predsednici Narodne skupštine i sekretaru, da zakonski predlozi, pogotovo kada se radi o hitnom postupku, ne mogu dolaziti u proceduru, odnosno ne mogu nas čekati na kućnim adresama, u poslaničkim klubovima u četvrtak uveče ili petak, kao što je bio slučaj sa ovim setom zakonskih propisa, i ranije. Mi obično tim danima nismo tu i nisu svi poslanici iz Beograda, da bi se kvalitetno pripremili, računajući i na mene i na sve moje kolege u ovom uvaženom domu, neophodno je, pogotovo zakone po hitnom postupku, dostavljati na vreme, a neophodno je, gospodine ministre, odnosi se i na vas, da zakone ne puštate u proceduru po hitnom postupku. Šta je to hitno? Pri tome moram da vas podsetim i na stav Evropske komisije, na koju se i vi pozivate, koja je u delu izveštaja za 2010. godinu, a koji se odnosi na Republiku Srbiju, na strani 5. odeljaka Narodne skupštine iznela ove stavove: "I dalje se aktivno radi na donošenju novih zakona. Međutim, kvalitet rezultata zakonodavnog rada trpeo je zbog prakse da se zakoni donose po hitnom postupku. Ovakvoj praksi se i dalje često pribegava, čak i u slučaju važećih sistemskih zakona još ne postoji u dovoljnoj meri javna rasprava o sadržini i uticaju nacrta zakona". To je sasvim dovoljan razlog da ovo što sam izneo u prethodnom delu i rukovodstvo parlamenta, a i predstavnici Vlade, odnosno ministri i premijer, uvaže i u narednom periodu ne ponašaju se ovako s veoma važnim i sistemski bitnim zakonima u skupštinskoj proceduri. Ono što je bitno za vaše ministarstvo, gospodine ministre, moram da istaknem, ništa lično, vezano za vaše ministarstvo, vezano za ljude koji su vaši saradnici i koji pripremaju određene zakonske predloge, koje vi ovde zastupate, kao predstavnik tog ministarstva, to je da iz vašeg ministarstva u zadnje vreme, pogotovo mislim na okvire starog ministarstva koje ste vodili, dolaze zakoni koji su nejasni, kao što je slučaj i sa izmenama i dopunama Zakona o prevozu u drumskom saobraćaju, da ne kažem da su loše napisani, a s obzirom na komentare koje ćemo izneti na nacrtu ovog prvog Predloga zakona, to ćete i da vidite. Zaista ne vidimo razloga za neka rešenja zašto su ovakva jer predstavljaju i kočnicu za privredne subjekte i za privredu, tako što se povećavanjem nepotrebnih obaveza komplikuju upravo uslovi za rad i stvaraju, u ionako problematičnom postojanju ostatka dela privrede, veliki troškovi i dalje njihova ugroženost za postojanje. Mi smo, odnosno SNS je, podnoseći jedan solidan deo amandmana, za koje zaista smatramo da u najmanju ruku treba da ih prihvatite da bi zakon bio iole kvalitetniji, pogotovo za privredne subjekte, iako vam sada, ministre, zaista dajem jedan predlog, vezano za ovaj prvi zakon. Evo, vi nama dajte rok od 30, mi ćemo u roku od 30 dana pokušati i napraviti drugi predlog zakona, potpuno novi zakon, a onda javnost, vi i predstavnici vašeg ministarstva odlučite koji je zakon bolji. Toliko o prvom Predlogu zakona o izmenama i dopuna Zakona o prevozu u drumskom saobraćaju, o Koridoru 10 i ostalim stvarima. Zaista ne bih ni pričao, bilo je dovoljno priče. Uostalom, nisu samo auto-putevi u Srbiji jedina bitna putna infrastruktura. Pre neki dan vas je vaš saradnik iz koalicije, gospodin Rasim Ljajić, podsetio da Srbija nije kada izađete samo 30 kilometara iz Beograda, ne vas lično, nego sve vas iz Vlade, i kada krenete, recimo, po zapadnoj Srbiji, onda se uhvatite za glavu, šta, kuda i kako. Evo, danas treba da stignem do Bajine Bašte. Kojim putem otići i kako otići do Bajine Bašte? To se odnosi i na magistralni put M-21 do Kosjerića. To se, gospodine ministre, odnosi i na deonicu puta Kokin Brod-Nova Varoš, koji ste vi pre šest meseci otvorili, a koja još uvek nije završena. O auto-putevima je bilo dosta reči. Ima pomaka, ali nedovoljno i nejasno, s obzirom na ciljeve koje ste, formirajući ovu vladu, dali građanima Srbije i na obećanja koja ste i vi lično, kao ministar i predstavnik Vlade, u ovom sektoru dali, zaista su rokovi i odavno prošli. Već bi, po nekim vašim najavama, trebalo na nekim deonicama auto-puta da se naplaćuje i putarina, gospodine ministre, a mi nismo završili određene deonice. Znači, prošli put čini mi se kada ste bili predstavnik predlagača za međunarodni drumski prevoz, kada ste bili predlagač tog zakona u Skupštini, rekli ste, sticajem okolnosti tada sam isto u ime SNS obrazlagao taj zakon, odnosno iznosio primedbe posle već usvojenog zakona, rekli ste da podnesemo amandmane. Evo, sada smo pokušali zaista amandmanima da popravimo ovaj zakon, bez obzira da ih sve prihvatite nemoguće je, zakon koji stoji da je donesen 1995. godine, u više navrata menjan. Mislim da i sada, izuzev u delu taksi prevoznika, ostali deo zakona predstavlja veoma veliko breme za privredne subjekte, a to ćemo vam kroz diskusiju i dokazati, a nadam se da ćete stići da pogledate amandmane. Mi zaista ovde ne postavljamo uslovljavanje kao delovi, odnosno pripadnici, članovi vaše koalicije, koji vas podržavaju, pa kažu – mi ćemo glasati za ovaj zakon, ako usvojite neke bitne amandmane. Pa, vi ste sa predstavnicima vaše koalicije, možda ste i bili izašli u tom trenutku, pa niste taj deo govora čuli, trebalo je sa predstavnicima vaše koalicije pre donošenja zakona u skupštinsku proceduru da sednete da se dogovorite, da prihvatite sve njihove amandmane, a ne ovde deo vladajuće koalicije da izigrava opoziciju u ovom trenutku i opoziciju vama. Neverovatno. Zato vi i tražite podršku u nama. Zato što ta podrška, evidentno sa ove strane, ove vaše leve, kako kažete, i u ovom trenutku i u nekim drugim trenucima evidentno nije kompletna i uslovljavana je amandmanima za ovaj zakonski predlog. Kako bi neke stvari pojasnili, nadam se da vašim predstavnicima koji su radili ovaj predlog o izmenama i dopunama Zakona o prevozu u drumskom saobraćaju nije bilo teško da, recimo, u blizini, u okruženju, uporede neke zakone, da uporede zakone u EU, jer se svi pozivamo na EU i treba da poštujemo evropske standarde. Žao mi je što se niste u vašem uvodnom izlaganju osvrnuli na jedan strateški dokument, a to je Strategija razvoja železničkog, drumskog, vodnog, vazdušnog i intermodalnog transporta u RS u period od 2008. do 2015. godine, uzročnik stanja u putnoj infrastrukturi u svim oblastima napominje dešavanja u periodu od 1990. do 2000. godine, i gde se u Glavi razvoja transportnih sistema i poboljšanja konkurentnosti domaćih prevoznika na transportnom tržištu napominje da naši zakonski propisi treba da se usklade sa zakonskim propisima EU. Zbog toga ću u daljem delu svog obraćanja, vama i javnosti, uporediti jedan zakonski predlog iz okruženja, iz Republike Slovenije, da bih vam dokazao da ono što smo mi, SNS, u vidu amandmana i u vidu nekih drugih predloga predložili vama, kao predstavniku vladajuće koalicije i da ne bi vrlo često, u Skupštini, na svakim šest meseci menjali zakone, koji su ne tako davno bili u proceduri i gubili svaki dan za takvu stvar, po nekoliko miliona dinara samo za skupštinsku raspravu. Znači, napraviću paralelu između slovenačkog zakona o drumskom saobraćaju i Predloga izmena i dopuna zakona koji ste nam vi dostavili u Skupštinu. Evo u članu 20. slovenačkog zakona dozvoljeno je da se za prevoz koristi vozilo u zakupu. Slušajte, gospodine ministre, na kraju izlaganja daću vam zakon doista na slovenačkom jeziku, ali kao što vi kažete, vi ste kao i ja malo više, ali zaista stara generacija, nadam se da taj jezik nema razloga da ne razumete, jer smo živeli u onoj velikoj zemlji. Nije lako prevesti taj tekst, ovi mlađi koji dobacuju imaju vremena na pretek da uče neke jezike, nije nikakav problem. U međuvremenu, bolje da se bave time nego nekim drugim stvarima. Znači, slovenački zakon, u članu 20. tog zakona dozvoljava da se za prevoz može koristiti vozilo u zakupu. Naš zakon to izričito zabranjuje. Zatim, u Sloveniji za linijski prevoz propisuje se samo jedno vozilo, gospodine ministre, a vi kao predstavnik socijalno odgovorne vlasti tražite najmanje tri. U Sloveniji je potrebno samo jedno vozilo, a kod nas da bi bili registrovani, vi po novom zakonu tražite tri vozila. Za linijski prevoz. Takođe, slovenački zakon nigde ne zahteva da se vanlinijski prevoz putnika može vršiti autobusima. Moram vas podsetiti, a vi to odlično znate, nadam se da ste bili u okruženju, da su slovenački lokalni seoski putevi bolji od naših magistralnih. Ovo smo tražili da se amandmanom menja. Šta se iz ovih razlika može zaključiti? Zaključuje se činjenica da naša vlada svojski se trudi da propiše što teže uslove za obavljanje privrednih delatnosti koji zaista onemogućavaju razvoj privrede i nikako se ne može ustanoviti šta se ovim pozitivno želi dobiti. Nadam se da ćete na neke delove ovih komentara i pokušati da date odgovor. Zbog čega su u našoj državi, u RS, uslovi za obavljanje neke delatnosti, za privredu, daleko složeniji i neuvredivo teži nego u okruženju, recimo u Sloveniji. Zaostajanje i stanje u našoj privredi u velikoj meri je rezultat donošenje lošeg seta zakonskih propisa, kad kažem lošeg seta zakonskih propisa, delom se odnosi na prvi predlog zakona, s obzirom na izmene koje je neophodno uraditi da taj zakon ne bi bio kočnica opstajanju. Ne mogu da govorim o razvoju privrede, nego o opstajanju privrede u RS. Nadam se da će naša nastojanja, nastojanja poslaničke grupe SNS, uspeti da vas ubede u deo neophodnih izmena postojećeg Predloga zakona o prevozu u drumskom saobraćaju. Kad krenemo korak dalje, evo u članu 45. slovenačkog zakona dozvoljava se da se linijski prevoz može vršiti manjim vozilom od osam sedišta. Vozilom od osam sedišta, podrazumeva se plus vozač, na linijama gde nema posla za autobuse. Vi hoćete da tvrdite da naši prevoznici posluju na linijama koje su rentabilne, na linijama koje imaju potrebe za 24 i više putnika, a da je to primer prakse. Nadam se da ste vi čovek koji često obilazi Srbiju. Recimo, skoro sam se uverio da na putno pravcu Priboj – Beograd preko 300 km, registrovani auto-prevoznik koji poseduje nekoliko, čak i desetine autobusa, vozi kombijem tu liniju. Zašto? Jer nema putnika na toj liniji. Uverio sam se lično da u međudržavnom saobraćaju na liniji Skoplje – Užice minibus ni u jednom trenutku nije ni polovično popunjen putnicima. O čemu mi onda, gospodine ministre, pričamo? O kakvoj socijalno odgovornoj, o kakvoj situaciji u koje ćete dovesti privredne subjekte koji se bave ovim poslom ili možda ovim zakonom nameravate da neke nove preduzetnike uvedete u ovu oblast, a da se postojeći privredni subjekti koji se bave prevozom u drumskom saobraćaju eliminišu iz ove oblasti. Ili je reč o konkurenciji koja treba da se uvede u ovaj posao, a izvesno je sigurno da će postojeći privredni subjekti zaista biti ugroženi u svom delovanju u ovom trenutku posle donošenja ovog zakona. Najgore je ono što ste predvideli, a to je kao nigde u svetu neprimerena činjenica da dajete tako male i kratke zakonske rokove za usaglašavanje sa propisima, u roku od dva meseca i u roku od tri meseca dajte prevoznicima koji na linijama nemaju autobuse i da kupe autobuse. Da li ste to, gospodine ministre, vi spremni da odvojite subvencije za ovaj deo privrednih subjekata? O čemu je ovde reč? Licence koje se donose jednom u EU svim modernim civilizovanim zemljama, ne mogu da se izgube donošenjem novog zakona, već važe do trenutka do kada je licenca izdata, a postojećim privrednim subjektima ne može da se otežava bavljenje ovim poslom, a što predlogom zakona zaista činite. Kažem vam da smo amandmanima pokušali da ublažimo neke stvari, iako i dalje stoji činjenica da vam u ime SNS predlažem da ostavite rok od 30 dana i da damo još jedan predlog zakonskog rešenja i da ga uporedimo sa ovim predlogom i da onda vidimo vaše saradnike u ministarstvima, za koje kažete da ih birate po stručnosti, a kada se uđe na sajt vašeg ministarstva, gospodine ministre, ni o jednom vašem državnom sekretaru i pomoćniku nema biografije. Da li mi po novinama treba da tražimo biografije za vaše državne sekretare i pomoćnike? Vi kažete da ste ih birali po stručnosti. Po stručnosti, pa neko završi tamo gde ne treba da završi. Ali, ne možete vi odgovarati za ljude u svoje ime, ali možete odgovarati i odgovarate za zakone koje predlažete ovde. Zaista, neozbiljnost je u radu vašeg tima na donošenju ovog zakona. Malo je vremena u ovom delu rasprave. Ja ću se i kasnije osvrnuti detaljnije na ovaj zakon, a i kada bude reč o pojedinostima, odnosno o amandmanima. Takođe, u delu koji ste dobro rešili, a to je auto-taksi prevoz, tu je situacija da u Sloveniji imate mogućnost da se taksista i taksi prevoznik registruje u više opština. Šta se time, gospodine ministre, postiže? Postiže se da kvalitet usluge bude bolji. Postiže se da bude jeftinija cena za korisnike tih usluga. Iako ste ovaj deo zakona zaista poboljšali, ostale su još neke stvari koje mi amandmanima želimo da promenimo. Automatski, radi se o delu diskriminacije, a kada mi ovde pričamo o nekim diskriminatorskim odredbama zakona, kao što je slučaj kod auto-taksi prevoznika, onda ćete i vi, kao i neki drugi ministri, reći – pa, reč je o pozitivnoj diskriminaciji. Nema uporište pozitivna diskriminacija u odnosu na evropsku praksu i situaciju da u Srbiji taksista ne može da bude registrovan u više opština, a da to automatski narušava kvalitet usluga. Nije Srbija Beograd, gospodine ministre. Zakon o prevozu u drumskom saobraćaju je zaista izuzetno primeran i odličan na praksi grada Beograda. Ali, kada se pomerite od grada Beograda i kada zabranite jednom prevozniku da sa manjim vozilom iz nekog sela, iz neke nedođije, a ima ih dosta u Srbiji, jer, nažalost, unutrašnjost Srbije, znati i sami, postaje takva, ograničavate prevoznika sa manje sedišta da odveze ljude do središta njihove opštine da redovno plate porez državi. Šta ćete uraditi u ovoj oblasti? Verovatno ćete oterati ljude u sivu ekonomiju. Uostalom, u ovoj državi niko i ne priča da nam pripadnici jednog bitnog sektora primaju platu na ruke. Znači, vi kao predstavnici vlasti, ne vi lično, provodite evidentno u zadnjih nekoliko meseci sivu ekonomiju preko plata nekih zaposlenih. Još jedan predlog. Predlažem vama da ubrzo budete i ministar prosvete, s obzirom kako ste primili ove ljude koji su juče štrajkovali. Verovatno u prosveti ne bi bio štrajk od tri meseca i ne bi ovakva situacija bila sa prosvetnim radnicima i sa đacima, umesto vašeg kolege Žarka Obradovića.
Reč ima narodni poslanik Nikola Savić. Izvolite.
Ministar izlazi, ali verujem da će se ubrzo vratiti. Dame i gospodo narodni poslanici, danas u okviru zajedničkog pretresa razmatramo Zakon o prevozu u drumskom saobraćaju i još dva ugovora iz ove oblasti, od kojih se jedan odnosi na elektronska brojila, a drugi ugovor se odnosi na Koridor 10. U svojoj diskusiji najviše ću se ograničiti na ovaj zakon o prevozu u drumskom saobraćaju. Znamo da je osnovna verzija ovog zakona doneta 1995. godine, s tim što je još nekoliko puta posle toga vršena intervencija, odnosno vršene su izmene i dopune 2001, 2005. i 2006. godine. S obzirom da se radi o jednoj veoma važnoj temi, smatram da bi bilo bolje da se pristupilo donošenju jednog potpuno novog zakona. Ovo iz razloga što se ovaj zakon tiče velikog broja subjekata, a materija, kao što rekoh, nije objedinjena, nego je razbacana kroz više tih akata. Onda će se javiti poteškoće u njegovoj primeni, jer svi oni kojih se na najdirektniji način tiče ovaj zakon nisu baš obučeni, nisu vični i nisu vešti da tumače zakone. Kao razlog za donošenje ovog zakona predlagač navodi da su se bitno promenili uslovi u obavljanju drumskog saobraćaja na teritoriji Republike Srbije. Naravno, nigde se ne kaže kako i na koji način su se promenili ti uslovi. Slažem se, apsolutno se slažem da su se promenili uslovi, ali nažalost ti uslovi su se promenili nagore kada su u pitanju prevoznici. Učesnici u drumskom saobraćaju danas jedva preživljavaju, mnogi su i propali, mnogi propadaju, a ovim zakonom se povećavaju kazne i neki drugi nameti, tako da se praktično dodatno otežava položaj prevoznika u drumskom saobraćaju u Republici Srbiji. Mislim da to nije način da se uvodi red u ovu oblast i zato SRS ima velike zamerke u tom smislu i intervenisali smo velikim brojem amandmana. Ovo je samo jedan uvod, ali to i nije ono najgore u ovom zakonu. Najgore u ovom zakonu je to što se raznim podzakonskim aktima vrši razvodnjavanje, devalviranje i u suštini menjanje njegovog sadržaja putem raznih pravilnika, uredaba, mišljenja, direktiva i slično. Doduše, zakoni se donose po formalno regularnoj proceduri. Znači, tu je javna rasprava i sve ono što ide uz nju, ali se zakoni uglavnom prevode sa engleskoj jezika, s tim što se u zadnje vreme sve više koristi hrvatska varijanta tog prevoda. Samo se možda sa hrvatskog prevede tako što se sa ijekavice prebaci na ekavicu i izbace se neke reči hrvatskog novogovora. Na taj način se odrađuje domaći zadatak koji ste dobili iz Brisela, ali i ono što se donese, što donese ova skupština, posle se pokvari pravilnicima, uredbama i svim ostalim stvarima koje idu uz to. Najbolji primer za ovo o čemu govorim i kakvi su vaši zakoni je Zakon o bezbednosti saobraćaja koji je donet pre dve godine, kako znamo. U okviru i u sklopu tog zakona doneto je ili tek treba da bude doneto negde oko četrdesetak pratećih podzakonskih akata, a u praktičnoj upotrebi nalaze se i neka rešenja i neke odredbe starog zakona iz 1982. godine. Odmah po stupanju na snagu ovog zakona nastao je problem sa njegovom primenom, zato što odgovarajuća ministarstva, kao što je Ministarstvo odbrane, Ministarstvo unutrašnjih poslova, Ministarstvo prosvete, Ministarstvo zdravlja, ekologije i neka druga ministarstva, nisu na vreme donela odgovarajuće podzakonske akte. Naravno, za ovo ne može biti krivo Ministarstvo infrastrukture, ali načelno i generalno govorim o čemu se radi ovde kada su u pitanju zakoni koje donosi ova vlada. Kao što rekoh, mnogi pravilnici još nisu doneti, a među njima, recimo, nisu doneti i najvažniji pravilnici, set pravilnika koji se odnose na obuku vožnje i na način polaganja vozačkih ispita, a u ovoj oblasti važe i dalje neke odredbe iz 1982. godine. Doduše, skoro ste doneli, možda pre nepunih mesec dana, jedan pravilnik o obuci iz prve pomoći, ako se ne varam, ali kao i da niste doneli taj pravilnik zato što u tom pravilniku nigde ne stoji odredba od kada se on primenjuje, tako da on u suštini predstavlja mrtvo slovo na papiru. Ranijim uvidom na sajtu Ministarstva unutrašnjih poslova imali smo priliku da vidimo nacrte nekih veoma važnih pravilnika. Međutim, sada više tih pravilnika nema, a mnogi od njih zaista su neophodni, kako bi ova materija bila potpuna i kompletna. Zato, kada je u pitanju Ministarstvo unutrašnjih poslova, u čijem delokrugu je saobraćaj, ekspresno je donet Pravilnik o novim vozačkim dozvolama i Pravilnik i registraciji, odmah su počeli da se primenjuju. Zbog čega se to radi, naravno, to je svima jasno, tu su pare, znači, za vozačke dozvole vozače odmah treba udariti po džepu, treba da se sliva novac u budžet Republike Srbije. Ali, s druge strane, kao što sam rekao, obuka vožnje, polaganje teoretskog i praktičnog dela vozačkog ispita i dalje se vrši prema Zakonu iz 1982. godine. U ovoj oblasti Vlada pravi haos, a ona treba da predstavlja suštinu i ona jeste suština Zakona o bezbednosti saobraćaja iz 2009. godine. Tako imamo situaciju da se upis kandidata vrši po novom zakonu, obuka kandidata se vrši po starom zakonu, starosni uslovi za upis kandidata vrše se po novom zakonu, polaganje se vrši po starom zakonu, teoretski deo ispita se vrši po starom zakonu, izdavanje dozvola po novom, i to, što je najgore, bez ikakvog prelaznog roka, a taj prelazni rok, ta prelazna rešenja su predviđena zakonom i ona su tri meseca. Onda zaista tu niko živ ne može da se snađe. Najveći problem kod ovoga imaju srednje saobraćajne škole, jer su one, praktično, morale u jednom danu, kada je stupio na snagu ovaj pravilnik, i tamo ga nazivaju dan "D", doneti i usvojiti nastavne planove i programe o obuci, izvršiti obuku, organizovati polaganje ispita i sve ostalo, što naravno nije bilo moguće, i tu sada vlada jedan pravni vakuum i niko živ ne može da se izvuče iz svega ovog. Da je ovo zaista ovako, da ne govorim ništa napamet, pokazaću vam na jednom konkretnom primeru, recimo jednog lica koje je ima 18 godina i želi da se obučava za dozvolu "C" kategorije, znači na direktan način da dođe do te kategorije, a takav je slučaj i sa učenicima srednjih stručnih škola koji se obučavaju za tu istu kategoriju, za zanimanje "vozač motornih vozila". Kada krene u tu kompletnu proceduru to lice se obučava po starom, a dozvolu dobija po novom, i to ne dozvolu "C" kategorije za koju je imalo nameru da se obučava, već dobija probnu dozvolu "B" kategorije za koju se nije obučavalo, a dozvolu "C" kategorije dobija tek sa 21 napunjenom godinom, s tim što u međuvremenu može ako želi da dobije i dozvolu C1 kategorije. Za to vreme tri puta mora da vadi lekarsko uverenje, tri puta dolazi u prostorije MUP-a za odgovarajuće dozvole i naravno da plaća takse koje su povećane za 200%. A da ironija bude veća, na probnim dozvolama greškom stoji da i za lica koja su starija od 18 godina važi nadzor lica sa iskustvom. Eto kako se radi u pojedinim ministarstvima u okviru Vlade Republike Srbije. Ali, nije to jedina greška, uz zahtev za izdavanje vozačke dozvole obavezno se prilaže lična karta i kada su u pitanju lične karte, nove lične karte, prilikom stavljanja novih ličnih karata u čitač ime i prezime se očitava ćirilicom, a ime roditelja se očitava latinicom. To je nekakav program, ljudi su mi rekli pod nekim nazivom "čelik", koji su radili ljudi iz MUP. Sada ispada, ako je ime roditelja Vesko, onda nije jasno da li je u pitanju Vesko ili Becko ili Vojko ili Bojko itd. Dakle, jednom rečju, zaista vrlo neozbiljno i pravi problem u vezi s ovim. Ali, ima još i gore od ovoga. Posebna priča su testovi za polaganje teoretskog dela vozačkog ispita, koji se još uvek nisu menjali iz starog programa. Tako imamo situaciju da na testovima za polaganje vozačkog ispita stoji podatak iz starog zakona, da je brzina kretanja vozila u naseljenom mestu 60 km na čas, a znamo da po sada važećem zakonu ta brzina je 50 km na čas. Kada je u pitanju dozvoljena količina alkohola u krvi, po starom zakonu taj iznos je bio pet promila, a po novom zakonu je tri promila. Po auto-školama ljudi ne znaju šta da rade. Doduše, došla je neka preporuka, neko uputstvo, ne znam kako bi to mogli nazvati, od strane MUP, da se priznaje i jedno i drugo, i staro i novo. Drugim rečima, priznaje se i tačan odgovor i netačan odgovor, što predstavlja pravi nonses. Još nešto vezano za ovo, pa ću se vratiti na suštinu ovog zakona. Kada su u pitanju registarske tablice, znamo da na našim putevima od Nove godine ima sve više vozila sa novim registarskih tablicama, da ima i novih registarskih područja, što je sve dobro, ali svakom građaninu Srbije palo je u oči da se na tim novim registarskim tablicama koriste slova koja ne pripadaju srpskom alfabetu, kao što su slova x, w, y, možda još neko slovo. Pošto dolazim iz Niša, tablica NI, pa Đ i W. Zaista morate da shvatite da to odudara jedno od drugog. Postoje milioni kombinacija za svako registarsko područje. Kada bi svaki građanin i svako dete sa jednog registarskog područja imalo sopstveni automobil ili više njih, opet bi imalo mogućnosti da se to reguliše, a da se ne koriste ova slova. Nije mi jasno zbog čega je ovo ovako urađeno, kad znamo da u susednim zemljama, npr. BiH, tamo se ne koriste slova x, w, y. Naprotiv, iako je BiH zemlja pod, praktično, okupacijom EU, tamo se koristi samo sedam slova, i to samo ona slova koja su ista i u ćirilici i u latinici. Znači, oni su bili veće patriote nego što smo mi. Vidim da se gospodin smeje, ali sve ovo o čemu pričam zaista je tako. Evo vam primer i Bugarske, koja je zemljaEU, tamo se isto koriste samo ona slova koja su ista u ćirilici i u latinici, jer bugarsko pismo je zvanično ćirilica. U Makedoniji takođe nema slova x, w, y itd. I u Hrvatskoj takođe nema tih slova, a samo neki pametnjaković u Srbiji se setio da u taj pravilnik ubaci slova x, w, y itd. Da li je to način da se neko dodvori EU, čini mi se, pošto ovde nema naloga EU, jer da ga ima, bilo bi u Bugarskoj ili u drugim zemljama. Možda je neko pretpostavio neku nameru ljudi iz EU i onda je sam požurio što pre da to uradi, da eventualno zadovolji nečije želje i apetite. Što se tiče ostalih stvari, recimo, MUP se hvali pozitivnim efektima zakona, a realna je suština da su ti pozitivni efekti bili samo u prvih nekoliko meseci, a svi kasniji pozitivni efekti, u stvari, predstavljaju odraz povećanja cene goriva i pada standarda i onda se manje vozi i, na svu sreću, shodno toma, proporcionalno tome, ima manji broj nezgoda na putu. Vi hvalite mnogo ovaj zakon o prevozu u drumskom saobraćaju i to je vaše pravo, navodite određene argumente za ovaj zakon. Moram da kažem da ovde ima i dobrih stvari, da ne ispadne samo da nešto kritikujem. Kaže se da donošenjem ovog zakona prevoznici dobijaju mogućnost za povećanje obima rada i sigurnost u bavljenju svojom delatnošću. Možda je to i tačno, ali mislim da se povećanje obima rada ostvaruje samo povećanjem proizvodnje, a ne donošenjem ovih ili onih propisa. Dalje se kaže: "Primena zakona neće stvoriti građanima i privredi nikakve troškove", što po meni nije tačno, jer ako se prevoznicima povećavaju troškovi, a očigledno je iz zakona da je to tačno, oni to moraju fakturisati kroz cenu prevoza i privredi i građanima i na taj način indirektno i prevoz, i građani i privreda će imati i te kako povećane troškove. S druge strane, svi subjekti u prevozu, u delatnosti prevoza, nisu podržali donošenje ovog zakona, a vi ste tvrdili suprotno ovde u Predlogu zakona. Najbolji dokazi za to su da su nedavno vlasnici kombi vozila iskazivali proteste po ulicama, pre svega Beograda i nekih drugih gradova. Moram da kažem i da budem iskren da neke odredbe ovog zakona u suštini nisu loše zamišljene, s kojima mogu da se složim. Međutim, problem je upravo što se one ne primenjuju u nekim drugim podzakonskim aktima i od njih nema na kraju ništa. Pozdravljam nameru ovog zakona da se eliminiše nelegalno bavljenje prevozom, kao i druge negativne pojave u vezi s ovim. Zaista, to je stvar koju niko normalan ne može da prigovori. Dobra strana je recimo i to što se utvrđuje cena prevoza, koja ne može biti manja od najniže propisane po pređenom kilometru. Zaista, to je takođe dobra stvar. Ima tu jedna stvar kada je u pitanju lizing. Neki se slažu s time, neki se ne slažu, po meni je ipak problematična mogućnost da se prevoz obavlja vozilima koja su nabavljena putem lizinga, jer ovo može da predstavlja i mač sa dve oštrice. Danas je sve više onih koji ne mogu izmirivati svoje obaveze prema lizingu, a ako krenete malo južno od Beograda, odmah ovde kod Bubanj potoka, videćete s desne strane ima veliki broj vozila koja stoje tamo na nekom parking prostoru, koja su oduzeta baš zbog toga što primaoci lizinga nisu bili u mogućnosti da servisiraju svoje obaveze. Samo još kratko, ako malo prošetamo kroz sam zakon videćemo da ima mnogo stvari koje bi mogle da se urade na drugačiji, na bolji način i zato je SRS intervenisala velikim brojem amandmana. Ovde sam nezvanično čuo da su neki prihvaćeni, ako je to tako, zaista se zahvaljujem. Velika mana ovog zakona je što se on najviše bazira na inspekcijskom nadzoru. Smatram da inspekcijski nadzor nikada i nigde nije rešio sistemske probleme. To se rešava na drugi način. Naravno, inspekcija treba da postoji, treba da radi svoj posao, a problemi, glavni problemi su na nekoj drugoj strani i njih treba otklanjati. Samo jedna rečenica. Što se tiče izjave o usklađenosti propisa sa propisima EU, moram da kažem da se ova stvar kod ovog zakona razlikuje od većine zakona koje smo doneli u ovom parlamentu. U zakonu se kaže da ne postoje odgovarajući propisi EU s kojima treba uskladiti ovaj zakon, a ako je Srbija u nekoj oblasti integrisana sa EU, to je u oblasti saobraćaja.
Da li se još neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika javlja za reč? (Ne.) Obaveštavam vas da su, saglasno članu 96. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja pretresa prijave za reč u pisanom obliku, sa redosledom narodnih poslanika, podnele sledeće poslaničke grupe: poslanička grupa SPS-JS, poslanička grupa DSS, poslanička grupa Napred Srbijo, poslanička grupa SRS i poslanička grupa ZES. Reč ima prvi prijavljeni govornik narodni poslanik Zoran Bortić, posle njega narodni poslanik Aleksandar Pejčić.
Poštovana predsedavajuća, uvaženo predsedništvo, poštovani predstavnici Ministarstava, cenjene kolege narodni poslanici, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o prevozu u drumskom saobraćaju koji je za ovo zasedanje Narodne skupštine dostavljen po hitnom postupkom u značajnoj meri doprinosi da se na nov način normiraju uslovi i način obavljanja prevoza u drumskom saobraćaju na teritoriji Republike Srbije. Novim zakonskim rešenjima popraviće se poremećaji nastali na unutrašnjem tržištu, kako u javnom prevozu tako i u prevozu za sopstvene potrebe, preciziraće se i popraviti položaji privrednih subjekata koji prevoze putnike, lica i stvari, a ovaj zakon doprineće sprečavanju pojava nelegalnog obavljanja prevoza. Predloženi zakon u praksi će rešiti nedostatke i nepravilnosti u drumskom saobraćaju na teritoriji Republike i omogućiće uvođenje reda na saobraćajnom tržištu, u prevozu i pružanju staničnih usluga koje se organizuju i obavljaju u toj oblasti. Posebno treba ukazati da se predloženim zakonom ustanovljavaju novi privredni prestupi i prekršaji za koje predlagač zakona predviđa novčane kazne koje se naplaćuju na mestu izvršenja prekršaja i menja raspon propisanih novčanih kazni. Važna novina u pogledu uređivanja javnog prevoza odnosi se na uvođenje prava imalaca vozila koja su pribavljena putem lizinga da sa tim vozilima obavljaju prevoz u drumskom saobraćaju na teritoriji Srbije. Predlagač zakona na ovaj način primaoce lizinga izjednačava sa licima koja vozila imaju u vlasništvu. Isto tako ovaj zakon proširuje ovlašćenja lokalne samouprave u pogledu donošenja odluka koje se odnose na određivanja autobuskih stajališta. Potpunije se uređuje registracija i overa redova vožnje, način i uslovi obavljanja te vrste prevoza sa autobuskih stanica po važećim redovima vožnje, kao i način izdavanja voznih karata. Predlagač zakona je u oblasti prevoza roba i putnika posebno pooštrio norme kojima se sprečava siva ekonomija u ovoj oblasti, nelojalna konkurencija i primena damping cena, jer utvrđuje da cena prevoza po putnom kilometru ne može biti niža od cene koju je propisao nadležni organ u skladu sa zakonom. Predloženim zakonskim tekstom rešeno je i razvrstavanje autobuskih stanica u kategorije koje donosi Privredna komora Srbije. Obavezuju se prevoznici da autobuskim stanicama dostavljaju registrovan i overen red vožnje za svaku liniju, kao i važeći cenovnik, obavezuju se upravljači autobuskih stanicada prevoznicima omoguće nesmetan prijem, korišćenje i otpremu autobusa sa perona. Istovremeno, autobuske stanice su dužne da s prevoznicima zaključe ugovore o pružanju staničnih usluga. Predlogom ovog zakona preciziraju se i obaveze prevoznika u linijskom prevozu putnika da izdaju čitko popunjenu numerisanu voznu kartu za određenu relaciju, sa upisanim datumom putovanja i sa zaštitnim znakom ili pečatom prevoznika, kao i numerisanu potvrdu za prevoz putničkog prtljaga, takođe sa zaštitnim znakom ili pečatom prevoznika. Predložene izmene i dopune ovog zakona usaglašene su sa novim Zakonom o bezbednosti saobraćaja, koji je širokim spektrom odredaba detaljno uredio obavezu imaoca motornog vozila da prilikom obavljanja prevoza ta vozila moraju biti tehnički ispravna. Da bi se izbeglo ponavljanje ovih odredbi, u Predlogu zakona o izmenama i dopunama zakona o drumskom saobraćaju ukinuta je obaveza potpisivanja kontrole tehničke ispravnosti vozila u putnom nalogu. Na ovaj način predlagač zakona išao je ka racionalizaciji pravnih propisa. Treba ukazati na činjenicu da je predlagač zakona jezički prilagodio zakonski tekst aktuelnom društvenom trenutku, čime je doprineo usaglašavanju terminologije koja se koristi u pozitivnim propisima Republike Srbije. Ukratko treba istaći da se u dosadašnjoj praksi u primeni Zakona o prevozu u drumskom saobraćaju pokazalo mnogo nedostataka. Ti nedostaci su se pre svega odnosili na red vožnje u linijskom prevozu putnika, način obavljanja vanlinijskog prevoza putnika, način obavljanja javnog prevoza stvari, način i uslove obavljanja auto-taksi prevoza putnika, način pružanja staničnih usluga, ali i na adekvatna inspekcijska ovlašćenja u ovoj oblasti. Sve to prouzrokovalo je značajnu materijalnu štetu svima onima koji su na zakonit način obavljali delatnost prevoza u drumskom saobraćaju ili pružali stanične usluge u obavljanju tog prevoza. Da bi se otklonile pomenute uočene slabosti, koje su prouzrokovale veoma nepovoljan položaj privrednih subjekata u ovoj oblasti, predlagač zakona je izmenama Zakona o prevozu u drumskom saobraćaju, precizirajući pojedine zakonske odredbe i uvodeći potpunije norme omogućio uvođenje reda na tržištu usluga u prevozu i u drumskom saobraćaju. Izvesno je da će se uvođenjem ovog zakona u naše pravne propise obezbediti stabilnost na tržištu usluga, u prevozu, u drumskom saobraćaju i da će to tržište postati razvijenije i jedinstvenije. Zakon će doprineti oživljavanju ukupnih privrednih tokova, kao i optimalno angažovanje kapaciteta u prevozu u drumskom saobraćaju i podizanju kvaliteta tog prevoza. Dame i gospodo narodni poslanici, ugovor o garanciji EPS elektronska brojila između Republike Srbije i Evropske investicione banke obavezuje Republiku Srbiju da bude garant za obaveze javnog preduzeća EPS, koja je 29. novembra 2010. godine sklopila ugovor o finansiranju elektronskih brojila sa Evropskom investicionom bankom. Tako je javno preduzeće EPS u vlasništvu Republike Srbije. Ono je za razvoj delatnosti, proizvodnje, distribucije i upravljanja distributivnim sistemom dobilo kredit u iznosu od 40 miliona evra za projekat uvođenja sistema brojila za daljinsko očitavanje i uključivanje i isključivanje potrošača. Za realizaciju ovog kredita, odnosno za puštanje finansijske linije od 40 miliona evra ugovorom o kreditu predviđeno je da Republika Srbija bude solidaran jemac, koji će garantovati blagovremeno i potpuno izvršavanje svih novčanih obaveza, da bi EPS mogla što pre da počne korišćenje pomenutih sredstava. Za realizaciju projekta električnih brojila potrebno je da usvojimo zakon o potvrđivanju ovog ugovora. Zbog toga je ovaj zakon i predložen po hitnom postupku. Dame i gospodo narodni poslanici, pored ustavnog osnova za donošenja Zakona o potvrđivanju finansijskog ugovora Koridor 10 auto-put E-80 Faza 1 između Republike Srbije i Evropske investicione banke, koji je sadržan u odredbi člana 99. stav 1. tačka 4. Ustava Republike Srbije, kojom je propisano da Narodna skupština potvrđuje međunarodne ugovore kada je zakonom predviđena obaveza njihovog potvrđivanja, postoji niz razloga za donošenje ovog zakona. Ovaj Koridor definisan je kao prioritetni putni pravac i u okviru strategije železničkog, drumskog, vodnog, vazdušnog i intermodalnog transporta u Republici Srbiji od 2008. do 2015. godine. Polazeći od toga da Evropska investiciona banka, kao finansijska institucija koja uz minimalne godišnje kamate odobrava kredite za ovakve i slične projekte u manje razvijenim regionima, kako bi se omogućila njihova lakša integracija u EU, Republika Srbije je uputila zahtev banci za odobravanje kredita. Kredit u iznosu od 195 miliona evra namenjen je za finansiranje nastavka sprovođenja projekta izgradnje putnog Koridora 10 Autoput E-80. Zakonom o budžetu Republike Srbije za 2011. godinu odobreno je zaduživanje Republike Srbije od 300 miliona evra za potrebe sprovođenja projekta, odnosno izgradnju i rekonstrukciju auto-puta na putnom pravcu Niš – Dimitrovgrad. Da bi ova sredstva bila stavljena u funkciju i da bi se radovi na Koridoru 10 mogli obavljati u skladu sa planiranom dinamikom, predlagač zakona dostavio je Narodnoj skupštini ovaj predlog da se uvrsti u dnevni red i usvoji po hitnom postupku. Polazeći od značaja koji ovaj zakon, kao i prethodni o kojima sam govorimo, imaju u razvoju Republike Srbije, poslanička grupa SPS-JS u danu za glasanje podržaće sva tri zakona.
Iskorišćeno je devet minuta i 45 sekundi vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Pejčić, a posle njega narodni poslanik Dejan Pisarević.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, predstavnici Vlade, pozdravio bih gospodina Mrkonjića, ali nije tu. Hteo sam da mu postavim određena pitanja na koja nisam dobio odgovor, pošto sam to u formi poslaničkog pitanja postavio, ali sam očekivao da će mi dati odgovor danas. Njega nema, nadam se da će doći u toku ove moje diskusije. Kao i mnoge moje kolege, vezaću se usko za Predlog zakona o potvrđivanju finansijskog ugovora, a u vezi izgradnje Koridora 10 između Republike Srbije i Evropske investicione banke. Iskreno rečeno, moram reći na početku da izuzetno cenim institucije i ljude koji ulažu puno truda i napora u realizaciju određenog projekta. Tako je ova Vlada Republike Srbije uložila puno truda i napora za izgradnju trase Koridora 10. Za ovih tri godine koliko je na vlasti uradila je čak 20 kilometara. Ako uzmete, to vam dođe otprilike sedam kilometra po godini. To je izuzetno fantastičan uspeh ove vlade, i ako nastavimo ovih tempom Koridor 10 će biti izgrađen tek 2050. godine. Koridor 10 ili koridor iks, a svi znamo šta je iks – nepoznata u jednačini, tako je i za nas Koridor 10 nepoznat, a naročito za nas građane Jablaničkog okruga i građane opštine Leskovac. Ne znamo kako će izgledati trasa koja prolazi kroz opštinu Leskovac. Otprilike treba 50 kilometara trase Koridora 10 da prođe kroz našu opštinu. Mi u ovom Koridoru 10, odnosno u izgradnji Koridora 10 vidimo svoju razvojnu šansu. Koridor 10 vidimo kao razvojnu komponentu našeg okruga, koji je jedan od najsiromašnijih okruga i pošto se ova vlada opredelila za ravnomerni regionalni razvoj, očekivali smo da će u tom duhu i nastaviti. Pošto je najkomplikovaniji deo Koridora 10 kroz Grdeličku klisuru i najskuplji treba da prođe kroz Grdeličku klisuru, obratili smo se i pojedinim institucijama, pojedinim ministarstvima. Imali smo seriju sastanaka kod ministra Olivera Dulića, ministra za prostorno planiranje, pričamo o lokalnoj samoupravi grada Leskovca. Na tom sastankubili su prisutni predstavnici jednog i drugog, Ministarstva za kapitalne investicije, bili su prisutni predstavnici CIP, predstavnici JP Železnice, Puteva Srbije, Koridora 10, kao i predstavnici naše direkcije za izgradnju, svi poslanici iz Leskovca. Došli smo da zaključka da treba da se izađe iz ćorsokaka i treba da se pomogne opštini Leskovac, lokalnoj samoupravi i dati zadatak CIP da uradi jedan kvalitetan idejni projekat. Referentna institucija CIP je uradila stvarno dobar i kvalitetan projekat, koji košta 12 miliona evra jeftinije od sadašnjeg projekta sa izmeštanjem železnice. Naime, taj projekat koji planira Ministarstvo za prostorno planiranje, planira jedan tunel koji treba da se prokopa i da se probije. Međutim, ovaj projekat koji je ponudio CIP je mnogo efikasniji, kao što rekoh i jeftiniji. No, Ministarstvo za kapitalne investicije i Ministarstvo za prostorno planiranje, kao i mnoge referentne ustanove koje se bave ovim projektom, nisu prihvatila taj naš projekat, ne znamo zašto, pa se u kuloarima priča da je određeno građevinsko preduzeće kupilo mašine za prokopavanje tunela i iz tih razloga se odustalo od ovog idejnog projekta, pa sam hteo da pitam ministra da li je to istina ili su to samo kuloarske priče. Mi na lokalu imamo jedan politički konsenzus oko ovog našeg pitanja prolaska Koridora 10 kroz našu opštinu. Zato nismo ni usvojili plan za prostorno planiranje. Inače, naš predsednik Skupštine Živojin Stefanović, član SPS, podneo jekrivične prijave protiv Ministarstva za prostorno planiranje, protiv Ministarstva za kapitalne investicije, protiv JP Koridora 10, i protiv JP Putevi Srbije. Vidite koliki politički konsenzus imamo i saglasnost oko toga, čak smo i spremni za radikalnije mere, da blokiramo autoput, tj. Koridor 10 u slučaju da nam se ne izađe u susret. Ovakvim potezom Vlada, koja se opredelila za ravnomerni regionalni razvoj, samo podstiče migraciju sa tih prostora. Inače, iz Jablaničkog okruga i sa juga Srbije se godišnje iseli oko 2.000 ljudi. Na ovaj način ćete samo ubrzati tu migraciju, a kako fizika ne zna za prazan prostor, pretpostavite ko će se doseliti na taj prostor. Očekujem od Ministarstva za kapitalne investicije da revidira svoju odluku i da prihvati idejni projekat, kao i revizione komisije, da prihvati naš projekat jer je jeftiniji i može mnogo brže da se realizuje.
Iskorišćeno je pet minuta i 46 sekundi vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Dejan Pisarević, a posle njega narodni poslanik Zoran Antić.
Uvažena gospođo predsedavajuća, predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, slušajući diskusiju našeg poslanika u prethodnom delu stekao sam utisak da smo mi ovde narodni poslanici opšte prakse. Zašto opšte prakse? Mogu da vam kažem da se mi ovde kao razumemo u sve i svašta. Jednostavno, ovaj zakon koji je na dnevnom redu, a govoriću o Zakonu o prevozu u drumskom saobraćaju, to mi je struka, time se bavim i onda ću reći na tu temu konkretne stvari koje se tiču toga zakona. To bi bilo isto kao kada bih govorio o zakonu o veterini i medicini itd, pa da nešto nije tačno. O čemu se ovde radi? Ovaj zakon je dobar i odličan. Za one koji ne poznaju ovu materiju mogu odgovorno da kažem da se ovaj zakon odnosi na uređenje saobraćaja u funkcionalnom i u organizacionom smislu. Ovaj zakon nema veze sa Zakonom o bezbednosti saobraćaja, o kojem je bilo reči ovde od prethodnih sagovornika. Zakon je dopunjen onim odredbama koje tačno preciziraju ono što treba za normalno funkcionisanje ove materije. Kao što svi znamo, saobraćaj je jedna živa stvar, jedna velika grana privrede od koje zavisi jedna država i on kao takav mora biti uređen. Ovim zakonom se tačno uređuje auto-taksi prevoz, prevoz linijski, prevoz vanlinijski i prevoz za sopstvene potrebe. Kada govorim o auto-taksi prevozu, mogu vam reći da sam pre današnje Skupštine obavio razgovor sa dvadesetak taksista i dva udruženja iz opštine Velika Plana i Smederevo. Predočio sam ovaj predlog zakona i mogu vam reći da su zadovoljni. Kao što sami znate, taksisti su jedna veoma ozbiljna kategorija, ogledalo jednog grada, jer stranac kada dođe u neki grad on se prvo obrati taksisti gde će i kako da ide. Oni su jedna sila, da ako nešto ne valja oni mogu to da svojim protestom pokažu. Međutim, ovaj zakon njima odgovara. U kom smislu odgovara? To je tačno precizirano u članu 6a gde se jasno vidi, što do sada nije bilo, da taksi vozač može da pruža taksi usluge na području svog grada, što je normalno. Ukoliko započne vožnju van svog grada, ide u drugi grad, on je dužan da za vreme čekanja skine taksi oznaku, a ne isključuje taksimetar. To je normalno radi zaštite konkurencije. Na taj način je konkurencija onemogućena i to je odlična stvar. Čulo se ovde u diskusiji da je potrebno više taksi udruženja. Mogu vam reći da na zapadu, recimo, ako grad propiše da je potrebno 500 taksista, 501 neće moći da bude, već će moći da kupi licencu u nekom drugom. To je dobro. Šta je još jako dobro? To što je jako dobro za taksiste je način na koji se povezuju. U ovom trenutku se povezuje Zakon o bezbednosti saobraćaja odnosno Pravilnik o registraciji vozila. Prvi put sada novim tablicama su takoreći izbačeni divlji taksisti. To je dobra stvar i ko se bavi materijom on je primetio. Svako taksi vozilo koje ima firmu na krovu svog vozila mora da ima zadnju slovnu oznaku "TH" tako da divlji taksisti neće moći da stave firmu i da kupe putnike. To je dobar momenat koji je zakonom predviđen. Kada je reč o javnom prevozu putnika, on se deli na linijski i vanlinijski javni prevoz putnika. Što se tiče linijskog prevoza putnika, manje-više, zakon je ostao u onoj meri kako jeste i sve odredbe koje su predviđene su odlične. Kolega koji je ovde kazao da je za linijski potreban samo jedan autobus, on ne zna problematiku. Šta ako krene autobus na liniju, pa se pokvari? Ko će da ga zameni? Na toj liniji obično putuju đaci, deca itd. Deca kupuju mesečnu kartu, onda nema prevoza i mora da plati kartu drugom prevozniku. U tom slučaju su neophodna tri autobusa. Može vozilo da bude ispravno pri samom polasku na put, a može da dođe do kvara na nekom delu i tu je popravka od tri do pet sati. To je osnovni razlog koji je predvideo da budu tri autobusa i to je odlično rešenje. Što se tiče vanlinijskog prevoza, tu je potreban jedan autobus i ne treba više jer se bavi određenom turom koja krene negde, obično su to ekskurzije itd. i uvek ima vremena da se neki drugi kolega angažuje oko tog prevoza da nastavi prevoz na dalju turu. Ovde bi možda trebalo da uđe u kaznene odredbe, nije se računalo na taj momenat, to je drugi problem. To je problem na terenu. Znate da postoje republičke i lokalne linije. To su međugradske linije, ali se zovu republičke pošto se dobija rešenje od ministarstva. Te dozvole izdaje ministarstvo, a na lokalnom saobraćaju lokalna samouprava propisuje kako će da se obavlja prevoz. Tu sada dolazi do jedne vrste zloupotrebe, ali na štetu građana. Šta se tu dešava? Ukoliko isti prevoznik koji ima liniju republičku i pokriva opštinsku liniju, on bi po pravilu trebalo da pošalje opštinski autobus na opštinsku liniju, a on stapa liniju. Znači, pusti republičku u to vreme i onda o istom trošku vozi i tu liniju. Posledica je neodržavanje linije, a druga posledica što je karta zbog poreza na PDV 18%, ovde 8%, znači veća je karta. Tu bi možda trebalo u nekoj odredbi da se predvidi, možda takav slučaj niste imali, pa bi to trebalo na neki način da se uredi. Pošto je neko spomenuo ovde da na linijskom prevozu ne može da bude vozilo manje, zakon je propisao da na linijskom prevozu može da bude vozilo od 20 sedišta. Znači, jedan minibus tipa "mercedes" ili "iveko", oni imaju 25 sedišta, oni su mali potrošači i oni mogu da stignu mnogo brže i bolje nego bilo koji drugi minibus neke veće kategorije, tako da lično mislim i u tom delu gde se odnosila kritika da nema osnova za kritiku. Kod kategorija prevoza u drumskom saobraćaju koji je vanlinijski, to je drugim rečima ugovoreni prevoz. Znači, u vanlinijskom prevozu se ugovara prevoz, tačno se precizira vreme polaska itd. Tu je sve lepo definisano i predviđeno je da za sve vreme prevoza korisnik prevoza, odnosno poručilac usluga ima dokaz o upotrebi prevoza. Tu je sada malo nejasna jedna stvar, jedna mala nepoznanica. Imao sam prilike u svom poslu da sretnem na terenu takav problem. O čemu se tu radi? Jasno je da mi prevoznici smo oslobođeni poreza na promet u vanlinijskom saobraćaju. U tom prevozu treba imati dokaz o uplati. Ne precizira se tačno da li je dokaz o uplati račun koji uspostavi naručilac usluge ili je dokaz o uplati izvod na kome se vidi da je plaćeno, ili je dokaz o uplati blanko račun koji je izdat od samih prevoznika. To bi trebalo da se uradi. (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, vreme koje je na raspolaganju vašoj poslaničkoj grupi je iskorišćeno.) Da budem konkretan, ovaj zakon je dobar, a vidim da je vreme isteklo, ne bih hteo više da dužim. Lično mislim da ste shvatili poruku. U danu za glasanje podržaćemo ovaj zakon zato što je uneo mnoge novine i koji će pomoći ovoj materiji.
Pre nego nastavimo rad, poštovani narodni poslanici, dozvolite da u vaše i u svoje ime pozdravim članove delegacije studenata koji se nalaze na postdiplomskim studijama na londonskom Fakultetu za ekonomiju i političke nauke, a koji prate deo današnje sednice sa galerije Velike sale Doma Narodne skupštine. Prisutni su: Georgios Monogioudis, Cristofer Shan Louie, Andrew Thomas Park, Siu Pui Lee, Anna Costa, Joe Show, Daniyar Taumurat, Sakine Koc, Marcos Dragoni i Tamara Mijatović. (Predsedavajuća pozdravlja goste na galeriji na engleskom.) Reč ima narodni poslanik Milan Lapčević. Još jedan primer saradnje, narodni poslanik Zoran Antić ima reč, ali je dogovorom napravljeno da narodni poslanik Milan Lapčević ima reč. Da li narodni poslanik Zoran Antić želi da govori posle njega ili na njegovom mestu? O tome će poslaničke grupe obavestiti samostalno. Ne želim da uzurpiram mikrofon predsedavajućeg. Dakle, narodni poslanik Milan Lapčević. Posle njega narodni poslanik Milan Veselinović, pa narodni poslanik Zoran Antić.
Poštovana gospođo Čomić, dame i gospodo narodni poslanici, žao mi je što nema ministra Mrkonjića, jer očigledno da mu ne prija ova rasprava u Skupštini. Dosta činjenica je izneto koje nisu prijatne, ali šta da radimo, takve su kakve su. Pre dve godine, maja 2009. godine, imali smo sednicu posebnu na kojoj su postavljana poslanička pitanja. Postavio sam tada jedno od poslaničkih pitanja gospodinu Mrkonjiću, upravo je bilo vezano za sve ove teme koje su jutros dominirale u radu parlamenta, a vezane su bile za izgradnju Koridora 10 i te čuvene projekte koje je vladajuća koalicija najavljivala da će uraditi za vreme svoga mandata. Tada je bila ta rasprava prilično neprijatna, na momente i žučna od strane gospodina Mrkonjića, gde me je čak nazivao i neznalicom, da će on da me nauči kako treba, šta znači Koridor 10 i kako će se to uraditi, završiti itd. Međutim, posle dve godine, evo, ponovo se srećemo u parlamentu i ono što smo tada pričali, nažalost, pokazuje se kao potpuno istinito. Dve godine funkcionisanja i rada na izgradnji Koridora 10, silni krediti su u ovoj skupštini ratifikovani, a nažalost od činjeničnog stanja na terenu skoro da nemamo za šta da se uhvatimo. Počeli su radovi na obilaznici oko Dimitrovgrada još početkom prošle godine. Koliko znam, bio sam pre mesec dana u Dimitrovgradu, traju, nešto se dešava, ali tek toliko. Kada će biti završeni, to bog jaki zna. Onaj ostali deo prema Beloj Palanci, prema Nišu još uvek nije ni započet. Kada će, ne zna se. Deonica od Preševa prema Nišu, odnosno od granice prema Preševu i dalje prema Grdeličkoj klisuri, 2007. je urađena jedna traka, započeta druga. U vreme ministrovanja gospodina Mrkonjića ta druga traka je dovršena i, naravno, bilo je obećanja, već nekoliko puta najavljivano na televiziji otvaranje te deonice. Bio sam i tamo pre dva meseca. Idete dva-tri kilometra, pa naiđete na neizgrađen most, pa pređete u drugu traku, pa opet zaobiđete i tako. Dakle, ni to nije ni završeno, a kamoli pušteno. Tako da je ta priča o Koridoru potpuno sumorna. Radi se, naravno, na deonici u Vojvodini i to je, da kažem, jedina svetla tačka koja može da opravda rad čitave Vlade na izgradnji Koridora 10. Deonica i važan strateški pravac od Beograda prema Požegi, tzv. Ibarska magistrala, ništa se nije desilo na tom polju. Koncesija je raskinuta, a gužve su neverovatne. Putovanja od Beograda do Lazarevca je bar sat vremena. Toliko o tome koliko su nam potrebni putevi, a koliko smo uradili. Ta velika priča o razvojnoj šansi Koridora 10 ne može nikako da se prekrije galamom, podizanjem tona i sličnim stvarima. Mislim da to, na kraju, pre ili kasnije se izmeri i vidi ko je šta uradio i dokle smo stigli. Koliko se sećam u ovom parlamentu smo u više navrata ratifikovali razne međunarodne kredite i nikada niko nije iz poslaničke grupe DSS govorio ništa protiv tih kredita, jer su ti krediti potrebni Srbiji i potrebni su da bi se izgradio konačno taj koridor. Koridor je nešto što je potrebno i ovoj zemlji i kao transportni i tranzitni koridor, koridor koji donosi mnogo sredstava našoj zemlji. Uvek smo podržavali takve kredite. Ministar Mrkonjić je tražio podršku poslanika i parlamenta da se pomogne u izgradnji koridora. Naša pomoć se ogleda upravo u tome da ti zakoni dođu u parlament što pre, da ih ratifikujemo, a mislimo zakonima o kreditima, i da se onda krene dalje u operacionalizaciju. Nažalost, toga nema. Cenim napore gospodina Mrkonjića i njegovu energiju da vrlo žustro priča o Koridoru, o važnosti, o izgradnji, o tome da ima puno energije i da ode na teren i da pohvali izvođače, da ih natera da rade što brže. Međutim, ono što mu ne valja, to je što uvek izlazi s nekim poprilično neodmerenim ili neozbiljnim izjavama u smislu rokova. Završićemo Koridor kompletan do 2012. godine. Jedva je godinu dana do 2012. godine, a ne možemo da završimo ono što je započeto pre četiri godine. Kada imate tu kompletnu sliku, onda vam je jasno da smo mi poprilično neozbiljna zemlja. Zamislite jednu zemlju koja ima 7,5 – 8 miliona ljudi, koja ne može za četiri godine da završi više od 30 do 40 kilometara auto-puta, uz te silne kredite. To znači da nešto nije u redu. Ili, onaj ko organizuje taj posao ne radi to kako treba, ili ova zemlja nema dovoljno kapaciteta da to uradi – nema dovoljno inženjera, nema dovoljno projektanata, nema dovoljno dobrih izvođača radova. Sećam se, 2005. godine sam putova kroz Hrvatsku prema Sloveniji. Tada su počeli radovi na deonici od naše granice prema Osijeku, do onog dela prema Brodu, do onog dela dokle nije bio urađen auto-put. To je bilo nekih 30 kilometara kroz slavonske šume. Za godinu i po dana su se Hrvati organizovali, izbacili su svu mehanizaciju koju su imali u zemlji i završili su taj deo puta. Tako ćemo i mi samo treba da počnemo. Počećemo onda kada prođu ti vanredni ili redovni parlamentarni izbori, kada ova koalicija ode sa vlasti i kada se ozbiljno zasuku rukavi i taj posao organizuje onako kako treba, kada uključimo svu građansku operativu u ovoj državi da radi na tom koridoru. Nadam se da će u nekom razumnom i realnom roku, a to sigurno neće biti ispod tri do četiri godine završiti taj koridor i početi da ubiramo velike prihode od tranzita. Neću više pričati o tome, jer ministar nije tu i ne može da odgovori. Zaista pohvaljujem njegovu predusretljivost kada su neke druge stvari u pitanju, a imali smo neke sporne stvari oko štrajkova u preduzećima koja rade sa železnicom. On je tu izašao u susret, primio je ljude na razgovor i rešio problem. Dakle, ne treba da se ljuti na ovakve činjenične podatke. Ono što je istina, nažalost, mora da izađena videlo. Želim samo da kažem još dve stvari u vezi ovih zakona. Ne znam kako je dozvolio kao ozbiljan čovek da prođe krajem prošle godine povećanje taksi na kombi vozila, gde su mnogi ljudi pogođeni ogromnim taksama za registraciju, gde su kombi vozila izjednačena sa džipovima. Sada ljudi koji se bave nekim svojim privatnim poslom, imaju neke svoje radnje i prodavnice, imaju ta dostavna vozila, moraju da plaćaju ogromne takse, odnosno registracije koje se kreću od 80 do 100 hiljada dinara. To je još jedan udar i na njihov džep, a i na pomoć, pod znacima navoda, preduzetništvu i prevazilaženju krize. Koliko se sećam, bilo je razgovora sa predstavnicima udruženja, obećanja da će se to vratiti nazad. Kroz više meseci i ništa se ne dešava. Pretpostavljam da će to uskoro doći u parlament i da će ljudima biti skinuti ti ogromni nameti. Što se tiče ratifikacije ugovora o kreditu za izmenu brojila između Republike Srbije i Evropske investicione banke, Srbija ima zastareli sistem očitavanja utroška električne energije. Sigurno da je potrebno da se na tom planu nešto uradi. Potrebno je da uvede modernije, tačnije sisteme, da očitavanje bude daljinsko, da isključivanje bude daljinsko. Moram da postavim jedno logično pitanje. Mi uzimamo kredit od Evropske investicione banke, država je sklopila ugovor sa firmom "Sažem" iz Francuske da se u Nišu otvori fabrika za proizvodnju brojila. Za to će država dati podsticaj firmi "Sažem" osam ili deset hiljada evra po novozaposlenom. Dakle, mi ćemo iz budžeta davati određene pare da bi se ljudi zaposlili. To je pohvalno, jer tamo ogroman broj ljudi ne radi, ali pitam samo - šta je tu logika? Uzećemo kredit, daćemo pare da firma otvori predstavništvo da proizvodi brojila, a onda taj kredit koji smo uzeli ćemo dati da kupujemo ta ista brojila koja će oni proizvoditi i ugrađivaćemo to u domaćinstva ili industrijske pogone. Pri tom smo imali, i dan-danas imamo domaće proizvođače koji mogu da proizvode slična brojila i da podmire potrebe industrije i elektroprivrede. Mislim da je mnogo logičnije bilo da smo taj kredit utrošili da raspišemo tender i da damo posao domaćim proizvođačima, da podignemo domaću industriju, jer se valjda tako može stvoriti višak dohotka i unaprediti nešto u ovoj zemlji. Ako sve što se proizvodi u ovoj zemlji, ako sve što se investira iz ovog budžeta ili iz svih kredita ode na potrošnju prema strancima, onda zaista ne vidim kako ćemo mi kao zemlja moći da se izvučemo iz ovako velike krize.
Deset minuta i 45 sekundi je iskorišćeno vremena poslaničke grupe. Ovim izlaganjem govornika Lapčevića završavamo prepodnevni deo rada. Određujem pauzu do 15.00 časova. U 15.00 časova nastavljamo rad, rasporedom i po redosledu narodnih poslanika prema prijavama za reč. Prvi prijavljeni govornik je narodni poslanik Milan Veselinović, a posle njega narodni poslanik Zoran Antić. [[Posle pauze – 15.05]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad u popodnevnom delu sednice zajedničkom i načelnom pretresu o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o prevozu u drumskom saobraćaju, Predlogu zakona o potvrđivanju ugovora o garanciji Elektroprivrede Srbije elektronska brojila između Republike Srbije i Evropske investicione banke i Predlogu zakona o potvrđivanju finansijskog ugovora Koridor 10, auto put (E 80) faza 1, između Republike Srbije i Evropske investicione banke. Po redosledu prijava ima reč narodni poslanik Milan Veselinović, posle njega narodni poslanik Zoran Antić. Narodni poslanik Dragan Stevanović je prijavljen. Narodni poslanik Milan Veselinović, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, danas su pred nama tri bitna predloga zakonskih projekata, a jedan od najvažnijih jeste i Zakon o prevozu u drumskom saobraćaju. Ostala dva zakona su zakoni gde država Srbija uzima nove kredite, što je nepopularno za svakoga, ali eto što naš narod kaže – zla godina naćerala orla. Pređimo na analizu ovog zakona o prevozu u drumskom saobraćaju. Zakon koji je mnogo važan i bitan, ne samo za nas ovde, već i za građane Srbije. Poznato je daovaj zakon od 1995. godine nije suštinski menjan, jednostavno pretrpeo je samo nekakve kozmetičke promene, ali problemi su se nagomilavali iz godine u godinu, tako da je u toj oblasti stvarno veliki haos. Poseban haos izazvan je posle 2000. godine dolaskom ovih dosovaca – osmanlija, koji danas kritikuju neke firme, odnosno preduzeća koja su privatizovana i tobože što ne rade ta preduzeća, ti privredni subjekti. Likuju ovde, a zaboravljaju da su oni tvorci onog famoznog i pogubnog zakona za privatizaciju, čime je uništena srpska privreda, poljoprivreda i gotovo sve drugo, pa je šteta naneta i ovoj oblasti, javnom drumskom prevozu, jer poznato nam je da su mnoge firme koje vrše prevoz privatizovane, u stvari većina. Tamo postoje veliki problemi. Započeću od mog "Sandžaktransa" iz Novog Pazara koji je na neki način privatizovan, tajni i ilegalni. Jedan gigant u onoj Jugoslaviji, među možda 10 je bio, a nažalost danas nema svoja tri autobusa kojima može da vrši javni prevoz. Radnici su rasterani, ostao je još jedan deo radnika koji čekaju neku otpremninu, socijalni program. Takva je sudbina mnogih, i "Transporta" u Kraljevu, poznati problemi u "Autoprevozu Morava" Vrnjačka Banja, Čačku i redom širom Srbije. Da li je do toga moralo doći? Mislim da ne. Mi srpski radikali suprotstavljali smo se godinama takvoj pogubnoj politici koja je ovaj narod dovela na rub propasti, siromaštva. I ova oblast koja je bitna za građane Srbije je tom privatizacijom oštećena. Posebno ću se osvrnuti na te nove gazde koji su otkupili ova privredna društva, ove privredne subjekte koji vrše javni prevoz u drumskom saobraćaju. Ne samo da su rasterali radnike u tim firmama nego su one što su ostali naterali da jedan sam vozač autobusa vozi autobus i ujedno naplaćuje karte. Pa, eto, ugrožava li taj čovek bezbednost 50 putnika ili više koje vozi, a da ne govorim o njihovom materijalnom stanju koje je ponižavajuće. Time želim da kažem da je ovim ugrožen i Zakon o bezbednosti saobraćaja. I ovde bi imalo posla dosta za republičke inspektore i inspekciju rada. Što se tiče ovog zakona, osvrnuću se na neke primedbe, moram da kažem otvoreno, kao i moje kolege što su prethodno rekle, da je ovaj zakon bio neophodan da se donese, da ima svojih mana vezano za neku preciznost i njegovu primenu u praksi, ali da se ovde vrlo malo osvrnulo na probleme baš radnika u ovom poslu, posebno taksi prevoznike, gde se teret svaljuje na lokalnu samoupravu i daju se velike ingerencije lokalnoj samoupravi da reši te probleme, a te probleme je teško rešiti iz razloga što je mnogo ljudi ostalo bez posla, pa jednostavno samo okače taksi naziv i prevoze putnike. Takođe imamo problema u zabitim mestima, brdsko-planinskim naše Republike, gde je trebalo omogućiti da prevoz vrši neki kombi ili prevoznici uz plaćanje poreza i registraciju firmi za te putnike, jer tamo imamo sela gde je ostalo možda desetak ili 20 starih osoba. Tu je trebalo imati u vidu te takve slučajeve. Kažem, priča oko taksija i taksi prevoznika je posebna priča. Daj bože da u ovom vremenu neko uredi taj problem i sredi, u šta lično sumnjam. Ali, eto, ima nekih pomaka u ovom zakonu vezano i za najnižu cenu koja se određuje, znači za tu lojalnu konkurenciju, što može doprineti nekom boljitku. Ovde se kaže o dosta stvari, navode se tu razlozi donošenja ovog zakona. Mislim da najveći razlog jeste što su i najveću štetu trpeli građani Srbije i da je ovaj zakon jedna neminovnost, ali bilo bi bolje da je u celini suštinski donesen novi zakon kako ovaj ne bi pretrpeo možda neke izmene za nekoliko meseci što se tiče primene ovog zakona. Osvrnuću se na ovaj zakon vezano za Predlog zakona o potvrđivanju ugovora garancije EPS elektronska brojila između Republike Srbije i Evropske investicione banke. Koliko sam mogao uočiti, ovde je bio još jedan zajam, EPS se zadužio još sa 40 miliona evra u prethodnom periodu. Pitam se lično – šta je s tim novcem? Sada od Evropske investicione banke pozajmljuje novih 40 miliona evra i uglavnom taj novac želi da usmeri u inovacije vezano za brojila, daljinsko očitavanje i isključivanje. Moram da kažem otvoreno da ova "Elektroprivreda Srbije" drži monopol u Srbiji. Šta se tamo stvarno dešava ne znam, ali svake godine vrši novi i novi namet na građane Srbije, povećavajući cene struje i njihovih usluga. Pokušao sam da dođem do nekih podataka šta je razlog i uzrok svemu ovome. Dobio sam informacije, ne znam da li su tačne ili ne, da postoji veliki gubitak u samom napajanju električnom energijom, a zatim i krađa električne energije. Kada sve ovo vidimo, ispada da one firme i preduzeća i građani koji su pošteni treba da plaćaju cene i onih koji kradu električnu energiju. Druga bitna stvar je sledeća. Ovde se radi o izradi ovih brojila "Sažem", to je elektronska francuska firma, a inače u našoj zemlji ima bar pet-šest firmi koje su u stanju da proizvedu ova brojila. Mi smo imali "EI Niš", koja je proizvodila digitalna brojila. Nažalost, i nju ste zatvorili. Hteo bih da vas podsetim da su ovde izabrana nekolika mesta da se urade ova brojila, tj. Krnjača, Vrbas, Vranje i Novi Pazar. Lično sam iz Novog Pazara pa se radujem što će to da se uradi u Novom Pazaru, ali sam malo skeptik u smislu – zašto su baš ova mesta izabrana? Da li iz šešira ili po nekim drugim pokazateljima? Što se tiče Predloga zakona o potvrđivanju Finansijskog ugovora Koridora 10 Auto-put E 80 između Republike Srbije i Evropske investicione banke, niko od nas ovde ne može biti protiv izrade auto-puta Horgoš-Novi Sad i Koridora 10, ali dosta smo skeptični u tom pogledu. Čuo sam i od ministra Dulića, koji je rekao da je to problem i sledeće vlade, i prosto ne verujemo da će sve ovo da se ostvari. Ovde je isto izvršena jedna prethodna pozajmica od 384 miliona evra, a sada se vrši novi zajam od 150 miliona evra. Radi se o velikom zaduženju naše države, daj bože da ta sredstva upotrebe tamo gde treba i gde su najpotrebnija. Osvrnuću se malo i na infrastrukturu unutrašnjosti Srbije. Mi koji živimo na rubnim područjima države Srbije, ponekad nam je milo kada se govori o auto-putu, te proći će prema Crnoj Gori, te prema jugu i slično, ali, evo, i Munir Poturak je tu, daj bože da dođe na red i taj zajam koji je nepopularan. Međutim, i ministar Mrkonjić kada je posetio naš kraj video je da je u unutrašnjosti Srbije ta putna infrastruktura očajna. Ona je uzrok mnogih neprilika u našim krajevima, pre svega migracionih kretanja i iseljavanja selo-grad. Možete da zamislite da i danas u našim područjima, na planini Rogozi, Pešteri i Goliji, ima mesta gde deca idu i po 14-15 km u jednom pravcu do svoje škole. Tražio sam od ministra Mrkonjića da upotrebi svoju moć i da takva sela povežemo makadamom, kako bi mogao da se izvrši autobuski prevoz tih učenika i dece. Međutim, do sada je to samo slovo na papiru. Jednostavno, ako se ovako bude gledao strateški razvoj Srbije, doći ćemo u takvu situaciju da ćemo jednog dana imati Beograd i pustinju. Nažalost, čitamo da svake godine po jedan grad od 25 hiljada ljudi pređe u Beograd. Samo ću reći jedan primer. U Prijepolju, Priboju i Novoj Varoši samo u 2010. godini odjavilo se više od 10 hiljada stanovnika. Da li shvatate sada kakav je to problem kada se odjavi takav broj od 10 hiljada ljudi tamo gde treba da naseljavamo građane i da ostanu da žive na tom području? To je samo jedan primer, da ne pričamo o beloj kugi. Niko se do sada nije setio da napišemo jedan zakon o sprečavanju bele kuge ili slično. Da ne uzimam više vremena mojim kolegama, hvala.
Iskorišćeno je 13 minuta vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Zoran Antić, posle njega narodni poslanik Mićo Rogović.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja ću u svom izlaganju pre svega da se držim ovog zakona o prevozu u drumskom saobraćaju. Rekao bih, što se tiče SNS, da smo mi mnogo više očekivali od ovog zakona. Svesni smo svih problema koji se pojavljuju u drumskom prevozu i koji su se bitno uvećali privatizacijom saobraćajnih preduzeća. Naime, stvoreno je puno monopola, jako malo konkurencije i cene usluga su prevelike za naše građane i u suštini ne odražavaju pravo stanje na terenu. Ono što je kroz proces privatizacije evidentno to je da su stanične usluge bitno poskupele i jedna od dobrih stvari u ovom zakonu je što je bar donekle to rešeno kroz neku kvalifikaciju stanica i cenovnik koji će moći da primenjuju. Ali, mnogo toga ostalo je nedorečeno, pre svega kada su u pitanju redovi vožnje, ingerencija lokalnih samouprava koje jesu dobile veća ovlašćenja, ali se plašim da ta veća ovlašćenja bez neke dodatne regulative i dalje znače monopolizaciju na nivou opština. Jer, vi već danas imate činjenicu da u velikom broju opština linijskim prevozom se bavi isključivo jedan prevoznik. Dalje, imate činjenicu da i u međugradskom prevozu imate jako mali broj prevoznika, čak i na nivou okruga. Zbog toga danas imamo situaciju da je prevoz u pojedinim segmentima izuzetno skup. Iskoristio bih priliku da pomenem sredinu iz koje dolazim, a to je Pomoravski okrug, gde na razdaljini od 10 km imate tri grada i da vidite da kroz cenu karte prevoznički sektor ostvaruje jako lep profit. Autobuska karta između Jagodine i Ćuprije za samo 10 km iznosi 130 dinara, 1,20 evra. Sami znate da vanlinijski ugovoreni prevoz, obično kilometar prevoza, cena mu je oko jednog evra. Kada uzmete tu matematiku, ako uzmete u obzir i uvećanu amortizaciju i uvećane troškove, dođete u situaciju da, recimo, na ovoj relaciji između Jagodine i Ćuprije potrebno vam je 10-12 putnika, ne samo da biste održali i isplatili troškove već i da biste zaradili. Očigledno je da nemamo pravu konkurenciju kada je u pitanju prevoz i ovaj zakon je u tom smislu trebalo mnogo više da učini. Naprotiv, u nekim segmentima čini mi se da je ovaj zakon omogućio dalju koncentraciju, da je dao privilegiju krupnim prevoznicima, a da je sitne stavio pod znak pitanja. Uslovi za delatnosti se bitno pooštravaju i veliki broj malih prevoznika neće moći da opstane. Ono što je meni lično ponajviše zasmetalo, to je najniža cena prevoza. Otkud to Vlada određuje najnižu cenu prevoza? Otkud pravo Vladi? Molim vas, mi danas imamo hiljade preduzetnika, preduzeća u privatnoj privredi koja propadaju, možda zato što imaju nelojalnu konkurenciju, možda zato što se prema njima primenjuju damping cene. Kako vi možete da izuzmete jedan sektor, prevoznički sektor, i da se u tom smislu Vlada angažuje da zaštiti taj prevoznički sektor, a da, recimo, ostavite nezaštićenu kompletnu trgovinu. Daću vam podatak, u ova dva meseca 2011. godine imate nekih 2.227 preduzeća koja su brisana iz registra. Imate preko 6.000 radnji samo za dva meseca koje su brisane iz registra samostalnih, verovatno, pre svega, trgovinskih radnji. Šta ste učinili kao Vlada da zaštitite i te privredne subjekte? Da li su i oni potpali pod nelojalnu konkurenciju, pod sivu ekonomiju, eventualno pod dampinške cene? Imate činjenicu da preko noći niču neki veliki marketi i da se oko njih zatvaraju na desetine malih trgovinskih radnji, da se ide sa dampinškim cenama, da u onom trenutku kada se zatvore ti marketi bitno podižu cene i faktički imaju monopol na jednom delu tržišta. Vlada ne može onako kako joj padne na pamet, ili kako padne na pamet jednom ministarstvu, da zaštićuje jedan deo privrede, a da drugi ostane nezaštićen. To je jedan način i pristup koji je krajnje netržišni. Sistem cene mora da funkcioniše. Ne možete vi faktički odlukom Vlade da odustanete od tržišta ekonomije. Valjda smo se zato zalagali 2000. godine. Znam gospodu iz Demokratske stranke koji jako često imaju onu uzrečicu – da nema besplatnog ručka. Šta to znači? Da će Vlada možda da odluči da prevoznici od danas, ili od sutra, prekosutra, pa će ona da odredi tu minimalnu cenu prevoza, mogu da dođu do tog besplatnog ručka? Osim toga, ako se kao opravdanje za najnižu cenu prevoza pozivate na to što ima previše sive ekonomije, što ima nelojalne konkurencije, pa molim vas, čemu onda ovaj ceo zakon? Čemu onda izmene ovog zakona, ako kroz izmenu ovog zakona niste rešili taj problem? Pitanje je šta je vaš krajnji cilj? Imam utisak da je krajnji cilj da se zaštite oni koji su veliki, oni koji su kroz proces privatizacije stekli, da ne pominjem na koji način, popriličnu imovinu, koji očigledno imaju sve manje tržišta, jer je ekonomska situacija sve lošija, a da se stotine, pa možda i hiljade onih malih sitnih prevoznika, koji imaju po jedan-dva autobusa, otpisuju faktički ovim zakonom, ili će pratećom regulativom doći u jako nezgodan i težak položaj. Generalno, kada sve saberete, ovakva odredba je neprihvatljiva i naravno da je Srpska napredna stranka u tom smislu i reagovala i nadam se da ćemo imati i podršku i razumevanje poslanika iz vladajuće većine, jer je ovo suprotno nekim osnovnim tržišnim principima i neprihvatljivo da se na ovako selektivan način reaguje u jednom zakonskom projektu. Ono što bi mi mogli još da zamerimo u ovoj priči, kada je u pitanju drumski prevoz, to je neka moć koju su dobili i saobraćajni inspektori. Molim vas, ko to danas može da naplaćuje na licu mesta novčanu kaznu? To ne može ni finansijska, ni tržišna inspekcija, saobraćajna policija. Stvarno ne znam koji to organ, koja to institucija može danas na licu mesta blokovima ili, kako ćete, nekim priznanicama da naplaćuje kazne. Pa to je krajnje neprimereno. Vi možete da sačinite zapisnik, možete sudskim putem da zatražite da neko zbog privrednog prestupa bude kažnjen, ali na licu mesta naplaćivati kazne, stvarno ne znam u kojoj to oblasti i koja to još inspekcija, koja to još institucija, osim saobraćajne inspekcije, kako ste vi propisali u ovom zakonu, ima to pravo. Zatim, oduzimanje vozila. Molim vas, kako to mislite da oduzmete vozilo, pa onda pustite čoveka da sudskim putem dokazuje neka svoja prava ili da ne dokazuje? To je jedna mera poprilično drakonska. Razumem da smo možda u 1945. godini, ali daleko smo od 1945. godine. Mislim da je takva mera krajnje neprimerena i u tom delu Srpska napredna stranka je reagovala s par amandmana i isto tako očekujemo jednu znatno ozbiljniju raspravu kada uđemo u raspravu po amandmanima. Blizu 30 amandmana smo na ovaj zakon podneli. Što se tiče taksi prevoza, tu su problemi veliki. Problemi su uopšte uzev u sektoru usluga, zato što mi danas nemamo proizvodnju. Kad nemate proizvodnju, sveli ste se na usluge i imate hiljade ljudi koji na bilo koji način gledaju da prežive i trude se da to odrade na jedan legalan način, da ne dolaze u sukob sa državom. Niko ne uživa, valjda, u tome da ga progoni inspekcija i da se svakog jutra budi i razmišlja da li će neko da mu zakuca na vrata. Ovakvom nebrigom, rekao bih, Vlade i došli su u situaciju da sve češće prelaze u sivu ekonomiju. To je još jedna posledica ovog i ovakvog zakona. Očigledno je da vi, ne mislim konkretno samo na Ministarstvo, već na celu Vladu, nemate dovoljno dodira sa stvarnošću i niste potpuno svesni kakva je situacija danas u Srbiji. Bar kada je u pitanju unutrašnjost Srbije, kada je u pitanju Pomoravlje, jer mislim da se centralna Srbija bitno razlikuje od Pomoravlja, situacija je jako teška. Nije bilo neophodno, po meni, dozvoljavati da se monopoli pojedinaca proširuju, pa i u taksi prevozu, ali nažalost taj manir je sve češći. Skoro smo imali priliku da vidimo kako Vlada zabranjuje izvoz pšenice. Isto tako je jedna krajnje netržišna mera, pa se čak Vlada meša u to kolika će marža da bude na hleb. Čak određuje da u roku od 20 dana morate da platite robu koju ste preuzeli. Mi iz opozicije, rekao bih, mesecima ovde ukazujemo da veliki trgovinski lanci ne plaćaju po 60, 90, 120 dana maloj privredi i malim i srednjim preduzećima, i da je to jedan od osnovnih razloga zašto ona propadaju. Ali, te velike lance, koji često dolaze iz inostranstva, vi ne smete da dirate. Zato kada je u pitanju pekarska industrija, kada je potrebno da se zaštiti koliko-toliko standard građana u predizbornoj godini, onda ste spremni na sve. Onda nije bitno da li je ta mera tržišta ili netržišna, bitni su politički poeni. Želeo bih na kraju da kažem da što se SNS-a tiče ovaj zakon je potpuno neprihvatljiv. Moj kolega Mićo Rogović je jako dobro predložio, ovaj zakon treba povući iz procedure. Nisam siguran da je ministar Mrkonjić uopšte i ušao u suštinu ovog zakona. Imao sam prilike, kada smo imali zakon o vodenom i vazdušnom saobraćaju, da ingerencije Direkcije za vazdušni saobraćaj bivaju tolike da ona čak prihvata neke međunarodne norme, da preuzima ingerencije parlamenta, gde je i sam ministar bio zatečen. Siguran sam da i kada krenemo u raspravu po amandmanima o ovom zakonu biće ministar mnogo čime zatečen. Nadam se da će makar imati hrabrosti da sve one nelogičnosti i sve one promašaje u ovom zakonu ispravi.
Iskorišćeno je 12 minuta vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Mićo Rogović, a posle njega narodni poslanik Milan Avramović.
Dame i gospodo narodni poslanici, meni zaista ne smeta u ovom trenutku što gospodin Mrkonjić nije tu. Nadam se da, kao što je kolega Antić rekao, nije bio ni mnogo uključen u sve ovo, ali bitno je da ste vi iz Ministarstva tu. Nadam se da ćete gospodinu ministru preneti naša zapažanja i ono što u prvom delu načelne diskusije nisam uspeo da iznesem, a sada bih upoređivanjem zakona iz okruženja i konkretno, na primer, Slovenije i zakona koji je u proceduri i nadam se da ćete i vi uvideti greške koje su u izradi ovog zakonskog predloga evidentne, a i mimo toga. Ko radi, taj i greši, ali greške evidentno poklapaju ionako teško funkcionalnu privredu u ovom trenutku,a odražavaće se i dalje na njenoj efikasnosti. Kada uporedimo ova dva zakona, odnosno zakonske predloge i zakon iz Slovenije, dolazimo do situacije da u slovenačkom zakonu nema mogućnosti oduzimanja vozila, što ste vi maločas malo komentarisali. Ali, ako pogledate zakon, odnosno zakonski predlog, na više mesta stoji mogućnost da oduzmete vozilo, do okončanja sudskog ili prekršajnog postupka. Slovenački zakon takvu mogućnost ni na vidiku nema. Znači, on predviđa privremenu zabranu upotrebe vozila u prekršajnom ili privrednom prestupu do završetka procesa. Ali, oduzimanje vozila je, kao što je ovde na više mesta, gospodo, u zakonskom predlogu istaknuto, zaista evidentno samo u našim predlozima zakona. Nije ovo slučaj samo sa ovim zakonom već i sa masom drugih zakonskih predloga koji dolaze u ovaj parlament. Ovo je evidentno i članom 44a, koji ide kao dopuna starog zakona, predviđeno i najevidentnije je u tom članu zakonskog predloga. Mi smo kao poslanička grupa tražili da se ovaj novi predlog, odnosno član 44a izbriše, da ne bi zaista bila izvršena diskriminacija i sve ono što nije Ustavom Republike Srbije regulisano, a to je ova mera, rigorozna mera, koja se predviđa od strane inspektora. Kada idemo dalje, pola ovog zakona su kaznene odredbe, neverovatno. Predstavnik, ministar, socijalno odgovorne politike, ideologije SPS, ulazi u ovakvu problematiku i u ovakva rešenja i u ovakve kaznene odredbe. Iznosi novčani za skoro sve mere predviđene kaznenim odredbama su u najmanju ruku duplirani. Kakva je situacija u Sloveniji? Najveća kazna za preduzeća u ovoj oblasti, odnosno za pravna lica, jeste osam hiljada evra, a u Srbiji je to milion dinara ili, prevedeno, 10.000 evra. Za preduzetnike u Sloveniji dve i po hiljade evra, a po našem zakonskom predlogu 500.000 dinara ili pet hiljada evra. Još jednom napominjem da u Sloveniji u sličnim zakonima i u okruženju nema zakonske kazne oduzimanja vozila, a kod nas je to malo-malo pa u ovim odredbama često pominjano. Moram da vas podsetim na jednu poznatu činjenicu u poređenju između slovenačkog standarda i standarda u Republici Srbiji - da su plate u Sloveniji 350 puta veće u odnosu na Republiku Srbiju, a da su ovde novčani iznosi za kaznene odredbe u nekim slučajevima veći i do dva puta. O čemu se ovde radi, gospodo predstavnici Ministarstva? Zaista verujem da ni vi ovo ne možete da objasnite. U čemu su još evidentne razlike između naših i evropskih zakona, na primer slovenačkog zakona? Slovenački zakon reguliše oblast i međunarodnog drumskog prevoza i drumskog prevoza. Znači, postoji jedan zakon. Kod nas u Republici Srbiji postoji Zakon o prevozu u međunarodnom drumskom saobraćaju i ovaj predlog zakona o prevozu u drumskom saobraćaju. Ukupno u Republici Sloveniji ovaj zakonski akt ima propisanih 39 prekršaja. Kakva je situacija kod nas? Kod nas Zakon o prevozu u međunarodnom drumskom saobraćaju ima propisanih 60 prekršaja, a ovaj zakonski predlog još 120 prekršaja. Dakle, za istu oblast prevoza u drumskom saobraćaju Slovenija ima ukupno 39 prekršaja, a Srbija 180 prekršaja i privrednih prestupa sa duplo većim kaznama. Da li vi mislite da su građani Srbije toliko skloni kriminalu, pa ste ovoliki broj prekršaja i kaznenih odredbi predvideli, to samo vi možete da odgovorite. Zaista mislim da nije takva situacija. Ovakva politika propisivanja kaznenih odredbi, uz pretnju oduzimanja vozila i teške uslove za dobijanje dozvole za rad, kao i kompletnu sporu i komplikovanu proceduru, automatski destimuliše nove investicije u Srbiji, otvaranje novih radnih mesta. U načelnoj raspravi malo sam se dotakao prelaznih odredbi i neverovatna stvar, ono što nigde na svetu ne postoji vi ste ovde ugradili u prelazne odredbe, a to je situacija da postavljate rok za usklađivanje sa zakonom od samo dva meseca. A obavezujete, recimo, vlasnike kombija da za vanlinijski prevoz izvrše preregistraciju i nabave autobuse u roku od samo tri meseca. Totalno nije u skladu, odnosno u suprotnosti je sa elementarnim pravnim pravilima i praksom svih zemalja u okruženju, ako hoćete i EU. Osnovno pravilo kod promene propisa koje i EU dosledno poštuje jeste da se privrednicima koji već obavljaju delatnost ne nameću nove obaveze, kojima se uslovljava nastavak delatnosti po već izdatim dozvolama. Kada se i uvedu neke obaveze, nove obaveze, ostavlja se višegodišnji rok da bi se ispoštovale razlike između starog i novog zakona, uz brojne izuzetke i olakšice za ljude koji su taj posao bili registrovali, odnosno koji su imali licence i bavili se tom delatnošću. Tako da u evropskoj zakonodavnoj praksi novi zakoni ne mogu da dovedu do gašenja firmi i onemogućavanju lica da obavljaju neki posao ili da nastave sa radom kao što je ovde slučaj s velikim brojem privrednih subjekata koji se bave prevozom u drumskom saobraćaju. Kakav je slučaj u evropskom zakonodavstvu? Ako se licima koja obavljaju posao za koji se propiše posedovanje licence, ta licenca izdaje samo na osnovu već stečenog iskustva, bez obaveznog dodatnog obučavanja, polaganja ispita i stvaranja novih troškova, kao što je slučaj u našem zakonodavstvu. Sve dozvole koje imaju firme, naglašavam još jednom, u evropskom zakonodavstvu važe bez izuzetka do termina isteka vremenskog roka za koje su date. Kod nas ni sa ovim zakonom nije slučaj, već traže se promene i usklađivanje. U roku od dva ili tri meseca, praktično, ulazite u oblast nemogućnosti prelaznih odredaba, odnosno primena važnosti zakona sa starom regulativom. Ovde ne možemo reći da su po pitanju kaznenih odredbi samo antievropske odredbe. One su, zaista, možda pregrubo zvuči u kontekstu ovakve funkcije kakvu ste vi predvideli, i anticivilizacijske, jer kratki rokovi zaista onemogućavaju bavljanje delatnošću. Ne mogu a da na samom kraju ne podsetim na situaciju koja vlada ovim ministarstvom. Evo, ministar ulazi na vrata i taman u pravom trenutku, s obzirom na situaciju, gospodine Mrkonjiću, u železnicama, koja je izuzetno teška, gde postoje ogromni gubici, bez jasnih vidika za oporavak i za izlazak iz krize, o čemu ste i vi pričali, bez obzira na sve strategije koje su napravljene za ovaj sedmogodišnji period. Maločas sam vam napomenuo, nalazimo se u 2011. godini, a vizija još nije dotaknuta, a ne strategija za razvoj svih vidova saobraćaja u periodu od 2008. do 2011. godine. Nasleđe, situacija i sve ostalo, ne samo greške vašeg ministarstva već i situacija da neki drugi sektori imaju evidentno i više para na budžetu nego što je, recimo, potrebno u ovom delu. O vazdušnom saobraćaju da i ne govorim, već odavno nema ni traga od novih investicija. Ostaje samo i, nažalost, bankrotirani JAT, u koji država ulaže kao u rupu bez dna, i vi ste maločas, gospodine ministre, rekli tu situaciju. Ko će da vraća, gospodine ministre, pare ako JAT ode u stečaj? Sećate se da ste vi predložili, a mi ovde, odnosno vladajuća koalicija, podržali i zajmove, i kredite, i za JAT i Direkciju i za svašta nešto. Znači, nije baš lako i neće biti lako ako, ne daj bože, JAT ode u stečaj i sve druge stvari. Neko ko je doneo ove zakone mora da vrati, tj. država, ali odgovornost je na onima koji su glasali za tako nešto. Ulaganja u JAT godinama nažalost ne daju nikakve pozitivne efekte. O drumskom saobraćaju smo svi danas pričali. Rečni saobraćaj u Srbiji, kao da ga nema. Veoma bitan, još uvek neregulisani osnovni tokovi, još uvek problemi na rečnom toku, odnosno plovnom toku Dunava i sve ostalo što ide uz to. Da bi još sve bilo kao filing na sve ovo, o nestručnosti ljudi koje postavljate u službu, rekao sam vam, ne želim previše da komentarišem. Njihove biografije nigde ne postoje na sajtu vašeg ministarstva. O biografijama vaših saradnika možemo, nažalost, samo da saznamo iz novina, pa sam tako iz jednih dnevnih novina saznao o pomoćniku Iliću, koji je radio kao advokat, bio u dva mandata predsednik SO Valjevo, bio predsednik UO "Jablanica". Nigde se ne može, ni iz njegovog bavljenja nekim poslom, evidentno videti i saznati da je on bio stručnjak za drumski saobraćaj. O vašem državnom sekretaru za vazdušni saobraćaj, koji nema dana iskustva u vazduhoplovstvu, ne želim ni da komentarišem, vi to bolje znate. Samim nekim svojim izjavama dolazite u kontradiktornost sa situacijom koja postoji u vašem ministarstvu s ljudima koji se postavljaju. Ne govorim po liniji samo SPS već po političkoj liniji, po liniji vladajuće koalicije, a infrastrukturni problemi se i dalje ne rešavaju. Nemojte, gospodine ministre, da u nekoj drugoj strategiji opet stoji da je neki period od 1990. do 2000. godine izazvao velike probleme, da se taj period zameni sa godinama od 2007, 2008. do 2011, nadam se da preko te godine neće trajati ova Vlada i da ćete završiti svoje mandate u tekućoj godini... (Predsedavajuća: Vreme koje vam je na raspolaganju je iskorišćeno). Zahvaljujem. U raspravi po amandmanima pokušaćemo, samo još jednu rečenicu, da argumentovanost amandmana koji je predložila SNS zaista shvatite ozbiljno, ne zbog nas, ne zbog politike, zbog privrede.
Reč ima ministar. Izvolite.
Gospodine Mićo, zašto ste toliko negativno nastrojeni? Budite optimista, uvek ste bili. (Predsedavajuća: Molim vas da ne ometate jedni druge). Nemojte na saobraćaj, obrnuto. Očekujem vašu punu podršku. Kolega pored vas se smeje, čovek iz trećeg reda, moj dobar drug se smeje. Dajte podršku ovim projektima, ako ništa drugo, zbog mene. Nemojte vaš marketing na meni da radite. Žao mi je što nema vašeg lidera ili zamenika. Dajte jednom projektu podršku. Kažite – dobro, teško je bilo, ali kreću ljudi, rade nešto. Bio bih onda zadovoljan i srećan. Da ne širim temu sada, odgovor na vaše amandmane, većina vaših amandmana, sada sam posle sednice Vlade pokupio papire, većina vaših amandmana je već inkorporirana ovde, ali ću vaš predlog, koliko vas cenim, da vi napravite predlog zakona, sutra već proslediti Vladi, da operativna služba to da. Vidite kako poštujem sve što je novo. Barem mene znate. Nemate razloga sa mnom tako da polemišete. U saobraćaju naravno da nije sve dobro. To znam. Od saobraćaja živi 150.000 ljudi danas. Juče su prvi put štrajkovali. I ti ljudi teško žive, naravno. Ne govorim sada o ljudima koji se bave transportom, kombijima itd, da ne dam gospodinu Avramoviću šlagvort, da me ponovo proziva. Teško žive, ali se borimo. Rekao sam – barometar bilo kakvog uspeha naše privrede su upravo transporteri, vlasnici kombija, taksisti. Kada to krene, i privreda je krenula, i ljudi imaju više novca i to ide napred, ali ne može u jednom mandatu jedna vlada sve to da reši, a ja sam čovek koji za svoj posao odgovara lično i zato sam molio još jednom, sve što se tiče saobraćaju isključivo je moja odgovornost. Niko drugi ovde nije odgovoran, niko u Vladi sem mene i učiniću sve što budem mogao dok me ne smenite. Danas sam dva puta predložio to. Evo, i vama dajem tu šansu, predložite pa me smenite. Ništa protiv nemam. Dok me ne smenite, činiću sve da tih 150.000 ljudi živi, i njihove porodice, i da država bolje živi. Pokušao sam oko Koridora da objasnim stvari. To je toliko sve jasno, da nema tu više šta da se priča i da se pita. Završićemo taj Koridor, naravno, ali morate imati više strpljenja. Zato meni treba optimizam. Odavde uvek izađem sav srećan, neki put tužan kada me malo neki drugovi sa leve strane, ali dajte malo više optimizma građanima, pa kritikujte mene. Naravno da nisam stigao sve da uradim. Šta sam mogao, uradio sam, ali dajte optimizma malo više. Hvala, gospodine Mićo.
Dobićete pravo na repliku, ali na osnovu člana 90. i člana 87. obaveštavam Narodnu skupštinu da ćemo danas raditi i posle 18.00 časova, bez obzira što nije tako izgledalo, za svaki slučaj, dok ne okončamo ovu tačku dnevnog reda. Narodni poslanik Mićo Rogović, pravo na repliku, dva minuta. Izvolite.
Gospodine ministre, nijednog trenutka SNS, moj kolega i ja nismo se doticali druge i treće tačke koje govore o ovome što vi govorite meni. Govorimo o problematici zakonskog rešenja, koje nije usaglašeno sa zakonima u okruženju, sa propisima EU i te odredbe dovode do problema funkcionisanja privrede. Mi ćemo biti sa osmehom u trenutku kada uspete da ispravite ove stvari. Kažem vam još jednom, da li je moguće u jednoj maloj varošici da obezbedite autoprevoznika koji ima autobuse da saobraća na liniji koja broji pet putnika u jednom pravcu? To su zakonska rešenja koja su predložena ovim predlogom zakona. O tome danas pričamo. Nijednog trenutka nismo ulazili u problem kredita, završetka neophodne infrastrukture koja je potrebna Republici Srbiji, ali nemojte svojim zakonskim rešenjima da kočite ionako ugroženu privredu i privredne subjekte i nemojte da zbog nekih rešenja dovodite ljude u situaciju da bukvalno rade u sivoj ekonomiji i na crno, a država samim tim gubi, a gube i građani, najviše država. Zahvaljujem.
Pravo na repliku, narodni poslanik Veroljub Arsić.
Gospodine ministre, spomenuli ste da mi napišemo nekakav zakon, da pokušamo da rešimo neku oblast. Samo ću da vam kažem da jedno od najvećih dostignuća jeste da se godinu dana postave ove četiri rampe i dve limene kuće na naplatnoj rampi Požarevac. Ne treba ništa više da vam kažem. Više od godinu dana se radi most kod naplatne rampe Smederevo, najobičniji nadvožnjak. Da li treba još nešto da vam kažem? Tu nema problema sa građevinskom efektivom, tu ima problem sa izvođačima i sa onima koji su naručili radove. Najveće dostignuće preduzeća za puteve i nekog direktora, mislim da je za naplatu, putarinu, neki Milenko, jeste da napiše jednu prilično ponižavajuću odluku i prosledi inkasantima, da nas poslanike pretresaju na naplatnoj rampi, kao da smo kriminalci. Zašto vi, kada već kažete da hoćete da prihvatite nešto od strane SNS, niste prihvatili zakon o javnim nabavkama, izmene i dopune zakona? Svi se slažu, i mediji, i čak neki pripadnici stranke vladajuće većine da se zbog lošeg Zakona o javnim nabavkama godišnje gubi 800 miliona do milijardu evra. Pretvorite to u metre, kilometre autoputa, biće vam sve jasno.
Reč ima narodni poslanik Milan Avramović, a posle njega narodna poslanica Milica Vojić Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, da li znate možda ko je vlasnik firme "Atlas elektroniks"? Upoznaću vas, ni manje ni više nego gospodin Đorđe Nicović, veliki sponzor simpatizer SNS, u kojoj su većina članova i funkcionera tzv. zaposleni, koji primaju platu, a nemaju ni struku ni znanje, niti čak dolaze na posao. Jedan od njih je i predsednik Gradskog odbora Beograda Nebojša Stefanović. Zato oni, gospodine ministre, ne mogu ni da pričaju o ove druge dve tačke, zato što je gospodin Nicović upravo konkurisao za ovu treću tačku, da on bude to preduzeće koje će daljinski da očitava struju, gasi i pali, kao što je to već uradio u nekim lokalnim samoupravama po Srbiji. Ali, elem, da se ne bi bavili njima, nisu oni ni predmet pažnje niti to zaslužuju, podsetiću vas samo da nikada nije bilo u praksi da može zec da uči kozu kako se ne jede kupus, tako nemojte da očekujete ni da dobijete nešto konkretnije u toj borbi kada je u pitanju analiza bilo kog zakona, jer i ja u ime SRS protestujem što su te tri stvari spojene i nemamo poslovničku mogućnost da razgovaramo objektivno o svakoj tački pojedinačno. Da ne ulazim sada u analizu preduzeća Niteks, Mačkat iz Surdulice i bilo koji krivični postupak koji se vodi protiv direktora ovih preduzeća, čiji je vlasnik ni manje ni više nego sam finansijer Đorđe Nicović, onda će vam biti jasno zašto oni ne mogu ni da raspravljaju oko ovog. Elem, ako uzmemo s druge strane da je Sažem firma za koju, možemo slobodno reći, lobira ni manje ni više nego potpredsednik Vlade, gospodin Božidar Đelić, i sa treće strane imamo još jednog, ajde tako da kažem, proizvođača "Rudnap grupu", "Meter & Control" gospodinaVojina Lazarevića, koji je takođe finansijer jedne političke stranke u vladajućoj koaliciji, onda dolazimo do tri stvari, sukoba ko će doći do ovog novca da očitava struju daljinski i zbog kojih razmera i namena. Suštinski kada postavimo pitanje da li je uopšte potrebno to - jeste potrebno, da li imaju ljudi koji rade u EDB-u problema sa očitavanjem struje – imaju, ali da li je rešenje daljinsko očitavanje zato što ne može da priđe satu zbog kućnog ljubimca, ograde, interfona ili zbog onoga što ne može da izmiri svoje dugove prema EDB-u je pitanje za raspravu. Pošto nemamo vremena za tu raspravu, kao saobraćajac obratiću se vama u odnosu na ovaj zakon o izmenama i dopunama o drumskom saobraćaju i onome što sam uvideo i mi uopšte u SRS, analizirajući sam zakon, šta je po nama ovde problematično. Dakle, najproblematičnije jeste izmena i dopuna člana 7, postojeći član zakona 9, u kome linijski prevoz putnika može obavljati privredno društvo ili drugo pravno lice koje je vlasnik najmanje tri registrovana autobusa, pa ide drugi stav, treći stav, zbog građana i zbog vremena da ne čitam sve, ali ono što je sporno u ovom zakonu, gospodine ministre, jeste to da se primalac lizinga smatra vlasnikom vozila u smislu prvog, drugog, trećeg i četvrtog stava ovog člana. Ako uzmemo analizu da je vlasnik vozila, neko ko je uzeo vozilo na lizing, stavljen u isti položaj kao i pravi vlasnik vozila koji je vozilo kupio ili zaradio, ili platio, onda dolazimo do ogromnih problema. Podsetiću vas na samom početku prvo na Zakon o finansijskom lizingu koji je još uvek na snazi. Ne znam kako je Zakonodavni odbor proglasio ovaj zakono bez ikakvih opterećenja, jer se kosi direktno za Zakonom o finansijskom lizingu. Kaže se ovako – subjekti u poslu finansijskog lizinga, određenje subjekta, u poslu tog lizinga jesu davalac lizinga, primalac, isporučilac. Pod članom 10. kaže se: davalac lizinga je lice koje uz zadržavanje prava svojine na predmetu lizinga. Znači, gospodine ministre, zadržavanje prava svojine na predmetu lizinga, ne može onome kome je dao da bude vlasnik vozila, prenosi na primaoca lizinga ovlašćenje držanja i korišćenja na predmetu lizinga. Dakle, primalac lizinga u smislu ovog zakona je pravno i fizičko lice na koga davalac lizinga prenosi ovlašćenje držanja i korišćenja predmeta lizinga, uz ugovoreno vreme i uz ugovorenu naknadu. Ovim zakonom je definisano da korisnik lizing vozila ne može biti i vlasnik. Zbog mnogih problema koji proizilaze u današnjoj teškoj ekonomskoj situaciji jeste da ne mogu ljudi da isplate neki put sva vozila, da završavaju u sudskom postupku, da završavaju pod nekim privremenim merama i da vozila budu oduzeta i da ne mogu biti predmet trgovine kapitala u bilo kom drugom postupku. Vi najbolje znate kakav je vaš raspored prema firmama koje su velike, koje imaju 40-50, vozila, pa kažete oni su veliki, zapošljavaju veliki broj radnika, pa im dajemo prioritet. Kako ćemo staviti u isti položaj onoga ko je zaradio 30 kamiona svojim radom i onog ko je kupovinom, privatizacijom nekog preduzeća omogućio sebi u banci položaj da uzme 30 kamion na lizing. Dakle, oni sada treba da budu ravnopravni, ovaj može svoj lizing da ospori i ne mora, a onaj ko je zaradio 30 kamiona u istoj je mogućnosti kao i ovaj što to nije uradio ili što tek treba da uradi po principu hoću da budem dobar, majke mi, ali da li će to biti, ostaje od situacije na terenu. Član 13. u kome se kaže da ugovor u kome su davalac lizinga i isporučilac isto lice ne smatra se ugovorom o finansijskom lizingu u smislu ovog zakona. Zašto čitam ovaj član 13? Zašto preko 500 kamiona ima koji se vode na Sosijete ženeral banku? Ako banka popisuje i oduzme ta vozila, ona treba da bude u mogućnosti da konkuriše za bilo šta drugo, i za pravce, i za odlazak napolje i za izlazak u EU ili bilo gde drugde. Dakle, ovaj član 7. ili član 9. postojećeg zakona stav 5. mora, ministre, da se briše da bi omogućili ravnopravan položaj, da ne bi bilo problema na samom tržištu. Pokušaj da se to provuče kroz zakon, primalac lizinga smatra se vlasnikom vozila, jeste namera da se ozakoni, možemo i tako reći, nelojalna konkurencija u poslovanju i izigra već postojeći zakon kao što je Zakon o lizingu, a i Uredba o registraciji vozila jer onda imamo problema. Vlasnik vozila čije je lice pravno ili fizičko, pošto sam ovo napisao, da ne bi potrošio puno vremena, da bi bilo brže, koje je isplatilo u celosti ili kupilo vozilo u celosti, nije platio prvu lizing ratu i postao vlasnik, postaje jasno da ne može biti u istom pravnom statusu. Zbog čega ovu mogućnost mogu da koriste i tuđi kredibiliteti i prohodnosti banaka i fondova i da dođu do garancije da povuku veliki broj kako na lizing, tako i na otplatu, jer u tom slučaju niko više ne bi uzimao, gospodine ministre, kredit nego bi svi koristili lizing, pa ako ga vrate - vrate, ako ne - ne, kredit onda ne bi bila popularna mera. Ako se predstave kao vlasnici, to im prođe zakonski, mogu da traže sve prerogative koje im država pruža, popuste na gorivo, popuste na gume, veći broj dozvola za prevoz, međunarodne linije za prevoz putnika i druge, jer su se dokazali kao veliki korisnici. Gde? U nameri koja kaže hoću da kupim kamion, ali tek kada otplatim obaveze koje imam, a to može da bude i ne mora. Moraćete priznati i to da već i sada ima takvih preduzeća koja su zloupotrebila lizing varijantu, predstavila sebe velikim preduzećem, a u tom statusu nisu i postoje već računi da ako se pojave nove dozvole za nove pravce, upravo ti koji su korisnici lizinga mogu da povuku, za razliku od dozvola koje je ministarstvo dobilo nekim sporazumom od neke zemlje, nova lizing vozila i da na osnovu ukupnog broja vozila uzmu te dozvole za sebe, što svakako nije želja ni efekat. Zbog toga ima i revolta u prevozu od ljudi domaćina koji godinama štede i kupuju, održavaju firmu u životu. Sada vam ne bih navodio više primera zbog toga što je suština ovog što sam tražio shvaćena i pretpostavljam da će ovaj jedan amandman na ovaj član biti više nego usvojen da bi se zaštitili potrošači i konkurentnost, da ne bi bila nelojalna. Ono što je takođe bitno u samom predlogu zakona i što treba uvrstiti jesu uslovi vozača koje je imaju u današnjem periodu. U članu 9. postojećeg zakona ili članom 7. izmene kaže se ovako: auto-taksi prevoz može obavljati auto-taksi prevoznik koji je vlasnik najmanje jednog registrovanog putničkog vozila. To znači da može jedan taksi prevoznik da ima registrovano deset vozila, a da koristi jedno i da formira neku varijantu preduzeća, iako je to zakonom definisano drugačije. Članom 35. se kaže: auto-taksi prevoznik je dužan da prilikom otpočinjanja prevoza uključi taksimetar. To je normalna pojava koja je bila. Time mislim da se sprečava ona pojava na železničkoj stanici gde se cena pogađa unapred, čak i u valuti koja nije naša. I ovo, kaže, auto-prevoznik za izvršenu uslugu prevoza naplaćuje cenu prevoza u iznosu koji pokazuje taksimetar u trenutku završetka prevoza. Gospodine ministre, ovo ne može da urodi plodom zato što većina udruženja koja žele da imaju što veći obim posla daju popust na telefonske pozive i ukoliko bi taksimetar pokazao jednu tarifu i uračunali telefonski poziv, koji ne može biti instaliran u taksimetar, videćete da ova odredba teško može da se poštuje. Zbog čega to kažem? Zato što istim članom 27. opština, grad i grad Beograd svojom odlukom utvrđuje izgled krovne oznake, utvrđuje i usklađuje ekonomski najnižu cenu. Od te ekonomske najniže cene, ako uzmete 20% na telefonski poziv, videćete da se ova odredba neće poštovati. Ono na šta bi takođe skrenu pažnju jeste da ovo učešće ministarstva u pomoći vozačima u neku drugu ruku, da je bilo sreće da postoji sam zakon o saobraćaju ili da postoji ministarstvo saobraćaja, pa onda bi mogli da se dotaknemo svih tema i da pomognemo u svakoj vrsti problema, ali suštinski kada je već ovako zbijeno sve u jedno ministarstvo zbog navodne uštede administracije, ono što buni jeste sledeće: kažnjavanje pravnog lica u pravnom licu. Pa kaže, predlogom zakona se takođe ustanovljuje novi privredni prestupi i prekršaji, predviđaju prekršaji kod kojih se novčana kazna naplaćuje na mestu izvršenja prekršaja, menja raspon propisanih novčanih kazni za ustanovljene privredne prestupe i prekršaje. Dakle, ako uzmemo Zakon o bezbednosti saobraćaja i ako uzmemo ovaj vaš zakon, kako će se ponašati taksista ili kako udruženje taksista da se ponaša ako važi jedno pravilo za vozača kamiona u kome se kaže – ukoliko prekrši odredbe člana da je vozio nedozvoljenom brzinom, da je imao uređaj kojim ometa radar, da ima preopterećenje osovinsko i plaća kaznu pravno lice u pravnom licu ili pravno lice a ne vozač, zašto to nije sprovedeno i u ovom slučaju? Podsetiću vas i ovo, da treba pomoći taksistima, tako što stajališta za taksiste treba da određuju u odnosu na njihovu svrhu korišćenja, a ne u svrhu potrebe kako to određuje grad. Grad može da odredi stajališta tamo gde je njemu pogodno, gde ima svoje zemljište da ne bi radio eksproprijaciju, ovo ili ono, a da tu obim posla ne bude ni blizu potrebniji u odnosu na to kakvo je stajalište. Onda imate situaciju da nema uslova da taksista izađe iz vozila na taksi stajalištu, ode da vrši nuždu, u međuvremenu se pojavi inspektor i nađe vozilo bez vozača, on mora da napiše kaznu, a taksi stajališta nemaju propisano i obezbeđeno sve ono što bi trebalo da imaju. Tako da suštinski ovih problema i te kako ima. Naravno, oni nisu do te mere rešivi i nisu ustanovljeni tako da bi poboljšali ne znam koliko život ljudi koji se bave transportom kako ljudi, tako i stvari. Doneo bih jedan zaključak vezan za ceo ovaj zakon, ako uzmemo pomoć za umanjenje carinskih stopa, preduzmu se hitne mere predviđene zakonom, spreči nezakonit međunarodni prevoz putnika, izrada daljinara ako bude što pre i neke druge stvari koje su potrebne za sprovođenje ovog zakona, možda bi ovaj zakon urodio plodom tek za naredni period. Za sada je to neprimenjivo i mislim da ste poranili sa istim. Hvala.
Trinaest minuta i 30 sekundi je iskorišćeno vremena poslaničke grupe. Reč ima narodna poslanica Milica Vojić Marković. Posle nje narodni poslanik Radiša Ilić.
Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, s obzirom da je vreme moje grupe prilično ograničeno, svoju priču baziraću samo na Koridoru 10. Koridor 10 je zapravo zamišljen i zapravo jeste deo međunarodnog auto-puta koji treba da poveže Bliski istok i zapadnu Evropu i kroz našu zemlju. S obzirom da je auto-put u Srbiji 1997. godine izgubio status transevropske magistrale, mi smo te 1997. godine počeli da razmišljamo i da, zapravo, činimo i da delamo u pravcu pravljenja tog našeg Skadra na Bojani koji se zove Koridor 10. Poređenja radi, recimo, Hrvatska je za 10 godina sagradila 1.100 kilometara auto-puta. Da je Koridor 10 nekim čudom završen, u Srbiji bi godišnje srpskom budžetu donosio milijardu evra. Nažalost, nismo uspeli da ga napravimo i budžet je svake godine prazniji za milijardu evra. Vlada Mirka Cvetkovića je od samog svog početka govorila da je Koridor 10 za nju najambiciozniji projekat koji će na suštinski i simbolički način uvesti i Vladu i Srbiju i treći milenijum. Najavili su da je to njen prioritet i najavili su da je to put Srbije u Evropu. Početak tih završetaka radova, kako je najavljivala Vlada Mirka Cvetkovića, započet je 14. jula 2008. godine na deonici kod Preševa, gde je, nekim čudom, ironijom ili potpuno namerno, i započet projekat 1997. godine, kada je radove otvorio tadašnji premijer Mirko Marjanović. Prosto tu ne mogu da se otmem jednoj asocijaciji, da je između onog Mirka i ovog Mirka Cvetkovića prošlo podosta godina za Srbiju, da se Srbija vratila na isto mesto i da se Srbija, zahvaljujući ovom drugom Mirku Cvetkoviću, vratila u te devedesete godine, u one prizore gde su se ministri, premijeri i predsednik države slikali na onim retkim deonicama gde se nešto radi i predstavljali građanima Srbije kako je Srbija veliko gradilište. Onda posle tog 14. jula 2008. godine je došlo vreme velikog licitiranja. Neke od tih licitacija su vrlo zanimljive, pa ću ih pročitati. Izjava Mirka Cvetkovića od 11. maja 2009 – za 30 dana počinju radovi na južnom kraku Koridora i time će biti ispunjen novogodišnji plan, završetak 40 kilometara. Da vam kažem da je do danas završno 20 kilometara. Zatim, izjava prisutnog ministra, gospodina Mrkonjića, od 26. maja 2009. godine – stvari drži pod kontrolom. Neću da komentarišem, možda ne bi bilo optimistički. Radove više ništa neće zaustaviti. Ne osećam se krivim za kašnjenje Koridora 10, jer kašnjenja nema. Radove ništa neće zaustaviti. Dva puta ponavlja u istoj rečenici, prosto da vas ubedi da je to tako. Ako u tome ne uspem, podneću ostavku. Koridor će biti završen tvrdim do 1. maja 2012. godine. Nezgoda je u tome što je taj termin blizu. Uzgred, o još jednom obećanju gospodina ministra, istog gospodina ministra predsedniku Saveta za infrastrukturu i građanima Srbije, gde kaže – auto-put od Novog Sada do Subotici biće završen do marta 2011. godine. Ili je auto-put završen, pa se to krije od građana Srbije, ili je Srbija još uvek u martu. Nešto nije u redu. Ministar Dulić je priznao ono što je Srbija davno znala, a ono što je Vlada Srbije bila prinuđena sada da kaže – od Koridora 10 u roku nema ništa. To je u vreme predizborne kampanje bilo prazno obećanje. Danas će to biti jedno od neispunjenih obećanja koje je Vlada dala građanima Srbije, nešto poput onih hiljadu evra, nešto poput evropskog standarda, nešto poput onih 200 hiljada novih radnih mesta. Dulić je kao razlog naveo – nepredviđene tehničke probleme sa domaćom operativom koja je radila u Vojvodini. Kaže – nije bilo dovoljno železničkih kompozicija koje bi doturale kamen za severni krak Koridora 10. Volela bih vaš komentar za ovo. Ono što je začuđujuće, a to se dešava posle rekonstrukcije Vlade, da ministri imaju zavet ćutanja, investitori dalje, takođe i mi ne znamo, a gospodin Dulić to nije odgovorio, nije hteo da navede – koji su to još problemi mučili građevince? O tome niko drugi nije hteo da govori. Nismo pitali Homena, pa bih volela da čujem to od ministra. Da li su u pitanju neprofesionalno pripremljeni tenderi, usled čega je većina oborena? Da li su u pitanju troma i aljkava izrada glavnih projekata, od kojih su mnogi morali da budu preprojektovani, jer su to tražili strani investitori? Da li je u pitanju štrajk? Gospodin ministar je danas pomenuo, a videli smo u medijima, da je 700 radnika Nibens grupe štrajkovalo juče pred Agencijom za privatizaciju, pred ministarstvom. Gospodin ministar je pričao s njima. Oni su obrazložili da nisu dovoljno plaćeni, da nisu plaćeni za 2009. i 2010. godinu i traže da im se ili plati, ili će svoj štrajk radikalizovati. Volela bih da govorim nešto i o južnom kraku, jer dolazim iz kolubarskog okruga. U junu 2010. godine su u vrlo pompeznom maniru otvoreni radovi na izgradnji budućeg auto-puta Beograd – Južni Jadran, na deonici Lajkovac – Ub, a to je 12,6 km. Gospodine ministre, ne radi se ništa, proverila sam. Jedino nešto radnika i mašina ima oko Nepričave. Dalje se ništa ne dešava. Moram da vam kažem da to što ste uveli taj zakon ćutanja, jako mnogo smeta građanima. Građani me mole da pitam gospodina ministra, ako mi se ukaže prilika, zbog čega je sve ovo? Da li je završena eksproprijacija? Da li ima nešto novo u vezi s tim? Prosto da napomenem da je ona priča oko Dimitrovgrada sa eksproprijacijom završena tako što su ljudi poslati na sud, a ono malo deonice koja se radi se radi na tuđoj zemlji. Ono što je i činjenica, to je da su Savet za infrastrukturu, a i Vlada Srbije, shvatili da moraju da menjaju nešto u svom obraćanju građanima. Sada se vadi rezervni plan B. Otprilike, to je da se do kraja mandata ove vlade makar započnu radovi na svim deonicama Koridora. Ako treba da sve izgleda kao da se radi, da sve pršti od toga, da se poneko i slika, ne verujem, gospodine ministre, da će Srbija biti na kraju u prilici da se slika i ona s vama na tim koridorima. Volela bih da imam više optimizma. Nisam ni crna, ni neko ko razmišlja na taj način. Sigurna sam da optimizam građana Srbije ne nedostaje, upravo zato što se izbori bliže.
Reč ima ministar Milutin Mrkonjić.
Najlepše hvala. S posebnim zadovoljstvom ću vam, gospođo Vojić Marković, odgovoriti. Idemo od sitnijih stvari. Mislim sitnije, a sve su to krupna životna pitanja. Dimitrovgrad čujem po drugi put. Prvi put kada sam čuo reagovao sam. I danas ima reakcija i miniranja, ali to je stvar graditelja. Opomenuo sam ih nekoliko puta. Ne znam da li ponovo ima nekih problema o eksproprijaciji, do danas nisam čuo. Molim? Oko eksproprijacije? (Milica Vojić Marković, sa mesta: Nije završeno ništa.) Ujutru, ako ne i danas, večeras imate informaciju. Biću tamo iduće nedelje, ali sada ću proveriti da li je to. To je ta sitnija stvar. Krupna stvar – na deonici od Uba do Lajkovca, dužina te deonice je 12,5 km, tamo se radi i uopšte nije bilo pompezno otvaranje. Zašto to vama to toliko smeta? Ne znam ko je bio tamo. Niko. Krenuli samo sa radovima, završen je tender, sve je bilo tenderisano legalno, izabrani su naši izvođači, ljudi rade sve ono što treba da rade. Rok je decembar. Proverite, vidite faze rada. Građani su mirni potpuno jer je tamo završena eksproprijacija. Posao ide dobro. To je ono što sam i kolegi malopre rekao. Nemojte baš da kritikujemo sve. Posao ide dobro. Rok se zna, sve se zna. Pregovori s drugim firmama se vode u Vladi, ja ih ne vodim, inače bih na to pitanje odgovorio. Bilo je pitanje oko Turaka itd. Ne vodim ih ja, vodi ih druga ekipa Vlade. Što se tiče severnog kraka Koridora, ne znam šta je gospodin Dulić vama ovde objašnjavao, on je, dečko, lekar i on se bavio tim poslom. Ponavljam ponovo, severni krak Koridora 10 biće gotov do 1. jula ili onda, kako ste vi malopre rekli, ako je to Dulić rekao, sa ipsilon krakom do 1. oktobra. Kasnimo tri meseca. To je pitanje koje vam stalno postavljam. Nisam primetio, a dugo sam u ovom poslu, da je iko pre mene i u ono vreme devedesetih godina i u ovo vreme sada govorio o nekim rokovima, nisam primetio, ne ljutim se. Drago mi je da sada svi govore o rokovima i bar po tome da ostanem zapamćen. Kažem vam da će severni krak Koridora 10 biti gotovo do 1. jula, zajedno sa mostom, i da ćete ove godine ići do Horgoša auto-putem. Ako to nije jasno, još jednom ću ponoviti. Koji problemi su bili? Ti problemi su poznati. Probleme ne delim s vama. To su problemi moji, rešavam ih s ljudima koji to rade ili izbegavam uopšte da se vraćam na period kada nisam bio ministar. Neću nikoga da prozivam. Bilo je kako je bilo, ova Vlada je donela tu svoju politiku, koridori su bili politika i bivših vlada, pamtim deset pre devedesete godine. Nažalost, nismo završili, slažem se s vama. Sada je vreme da se završe jer imamo uslove. Neću govoriti šta je moglo da se uradi ranijih godina, ali dovoljno je reći još jedanput, bez pretenzija, uvek se izvinjavam jer ovde sede četiri bivša ministra, što je meni jako drago i što mi puno pomaže kada razgovaram s vama ovde jer oni razumeju probleme. Neću nikoga da kritikujem, jednostavno bila je to druga politika. Slažem se s vama, nacionalna politika u pogledu infrastrukture saobraćajne, barem one globalne, znači generalne, mora da bude jedinstvena za sve vlade koje će da rade u ovoj zemlji, dok se ne završe. Tačno je, Hrvati su radili deset godina, potrošili 15 milijardi i sada se hapse, to je tačno. Radili su deset godina ljudi. Mi radimo tek tri godine na Koridoru 10, na ovom završetku radimo tri godine. Uvažavam sve što je završeno pre toga. Na ovome što sada radimo ostaje još 330 km. Šta da radim: pola auto-puta ili auto-put. To su cifre, molim vas, ko god želi neka se javi, neka dođe kod mene u kancelariju, sve stoji na tablama, to sam i zbog novinara stavio. Znači, 330 km moramo da napravimo, da li za tri, četiri godine, zavisi kako. Molim vas, mi smo glavni projekat završili tek ove godine. To je valjda jasno svima. Eksproprijaciju još nismo ni završili celu, radimo je, ali ne koči realizaciju. Svi tenderi su raspisivani po međunarodnim standardima, kada se radi o međunarodnim kreditima. I naš tender za sever bio je tender domaćih izvođača. Svi su se oni javili. Nije tu bilo nikakvog bauljanja. Apsolutno poštovali smo sve zakone ove zemlje u kojima sam, priznajem, hteo u nekim stvarima da idem, što bi vi rekli, pre roka, ali poštovali smo sve. Dakle, ako postoji danas jedan ozbiljan projekat koji bi trebalo da završimo svi zajedno, to je to. Uvek sam se hvalio da u parlamentu kada dođem uživam kada se govori o koridorima, jer svi ljudi su svesni toga da je to naš posao vrlo važan. Važan je, moramo ga završiti. Ponavljam još jedanput, uopšte se ne šalim s tim ostavkama, nema govora. Ako ima sposobnijih, spreman sam da se sklonim, iz opozicije, isto kao i vi, da teram da završi to. Kada govorite o preduzećima, jedan aksiom je ova Vlada prihvatila, bio sam prvi zagovornik toga, retko u Vladi neke stvari govorim van ovog posla koji sada radim, takav sam čovek, to je bio aksiom – posao moramo dati našim ljudima. Ali, sva preduzeća koja su privatizovana, kako su privatizovana, to znamo, bila su nesposobna da rade velike auto-puteve i projekte. To su bila preduzeća koja su održavala sve velike firme, kao što su Partizanski put, Auto-put, Novi auto-put, Planum itd, privatizovana su. Ovi ljudi to nisu uradili. Prva stvar koja je bila je da se vrate dugovi koji su ostali iz prethodnog perioda objektivni, žao mi je što nema Velje, to je 300 miliona evra. Neko je pitao, nisam stigao da odgovorim, čini mi se gospodin Jovanović, sada odgovaram. Ti dugovi su vraćeni u celini putarima. Prvo to, da te naše putare stabilizujemo. To je bila moja inicijativa. Onda smo gledali kako da ih osposobimo. Verujte mi, sem jednog ili dva preduzeća, sem Puteva Užice i možda PZP Beograd, ostali nemaju licencu da urade 10 km auto-puta. Znači, da bi dobili licencu, moraju da ga urade jedne godine. Gledali smo kako to da navučemo, a da ne uđemo u zakonske probleme. Meni je drago što ste me ovo pitali, jer bio sam spreman, odmah da vam kažem, to su rizici o kojima sam govorio i zato sam više za rizike nego za ministra, da se razumemo. Bio sam toga svestan. Deset puta sam bio kandidat za ministra, pa nisam prihvatio. Ne hvalim se, nego samo kažem. Dakle, rizici su bili potrebni da bismo pokrenuli taj točak, koji sada ne može da se zaustavi. Zato sam zadovoljan. Mislim da nijedna vlada buduća koja dođe, barem prema ovome što ovde osetim, bez obzira na kritike, prihvatam sve, neće stati sa koridorima. To je dobro. Ta preduzeća smo pokrili parama, stvorili uslove da kupe mehanizaciju na lizing ili kako već, nije bitno, osposobili kadrovski i dali im posao. To je 25.000 građevinara koji rade. Jedini problem koji nam je bio, gde je problem sada sa "Nibensom", to je velika grupacija tih preduzeća, ima 5.500 radnika, oni su privatizovani tako kako su privatizovani. Mi ćemo to pitanje vrlo brzo rešiti. Ovih dana ćemo to pitanje rešiti. Ima tu nekih stvari, nije sada vreme da o tome govorim, ali država o tome brine. Ti ljudi nijednog momenta nisu štrajkovali na gradilištu. Juče sam bio tamo. Juče sam bio na Ubu. Obišao sam i Ub i sever. Prema tome, što se toga tiče, tu nemojte brinuti. Moramo imati razumevanja. Na međunarodnim tenderima, reći ću dva koja su sada u opciji, u toku. Za jug Srbije, Grabovnica, Grdelica, gde tenderi idu, i Vladičin Han-Neradovci, to je negde oko 30 i nešto kilometara, ukupna vrednost je negde oko 300 miliona evra, 25 preduzeća se pojavljuje i naši su uvek pri kraju. Ako se pojave, mi tamo ne možemo da intervenišemo, da se razumemo. Tu poštujemo apsolutno sve uzuse, banke ne bi dozvolile. To je jedan veliki problem kojim se i danas bavim, kako naša preduzeća da uđu u realizaciju tih projekata, ili da idu kao kooperanti ili kao podizvođači, itd. Ali, to je druga tema. To je veliki problem bio. Ne bih hteo da taj problem širim jer bismo ga uglavnom rešili. Hteo bih samo da kažem da će uvek biti prioritet i ove Vlade u celini, ne samo moj, da građevinska operativa dobije svoj posao. Govorim o operativi. Ne govorim o proizvođačima materijala, koji takođe imaju šansu u procesu gradnje, ali to nije moj resor, to vodi gospodin Dulić i neka o tome govori. Dakle, ono što mislim da treba kao poslanici da znate ili u tom delu tražim podršku od vas, mada ste vi to meni dali, bez obzira na ove kritike koje idu personalno meni, to prihvatam kao lične kritike. Nema govora da bilo ko u Vladi odgovara za taj posao sem mene. To je istina. Molim vas, meni uputite sve kritike, dok sam ministar. Vas molim samo u tom smislu da razumete, dinamika koja sada sledi će biti sigurno mnogo brža nego ovo što smo se do sada organizovali. Zato molim da me podržite da taj posao nastavimo da radimo i buduću Vladu. Nemojte se vezivati. Kada govorimo o rokovima, to sam nekoliko puta objašnjavao i u medijima i ponavljam još jedanput, o rokovima se govori kod nas ovako – ući ćemo u EU, neću sada opet da prozivam nikoga, i u ovo vreme i u ono vreme i sada smo u dvadesetoj godini. Pa šta ako smo tri meseca zakasnili? Stvorili uslove da naša građevinska operativa, sada svi naši izvođači mogu da konkurišu za svaku deonicu. To ima svoju cenu. Zato molim jer ovaj posao koji sada radimo je odgovoran posao i on zapošljava, gospođo Vojić Marković, ljude. Taj posao traži ipak malo strpljenja.
Pravo na repliku, narodna poslanica Milica Vojić Marković.
Gospodine ministre, ne znam zašto mislite da treba da vičete da biste me ubedili. Nema razloga. Mogu da prihvatim argument, ali nisam čula argument od vas. Kada govorite o tome da će dinamika sada biti brža, ne znam na osnovu čega vi to možete da tvrdite. Koji su to parametri na osnovu kojih vi možete to da tvrdite, na osnovu kojih bih mogla da vam verujem? Kada govorite o rokovima, a te dve stvari su vrlo vezane, vi dajete neke rokove koji očigledno nisu u skladu sa onim što možete da postignete na terenu i zbog toga prosto dovodite sebe u situaciju da vam ljudi više ne veruju. Ako deset puta omašite rok, prosto 11. put niko vam neće verovati. S tim u vezi je ova moja konstatacija - koji su parametri prema kojima možemo da verujemo da će dinamika biti brža? Dalje, rekli ste mi da su to problemi samo vaši i da nema potrebe da ih vi objašnjavate. Nažalost, da su samo vaši problemi ne bih ni tražila da ih obrazlažete. To je prosto vaša lična stvar, ali su ovo problemi građana Srbije, jer Srbija ne završava Koridor 10. Srbija ima problem, građani imaju problem i zbog toga ti problemi moraju ovde da budu otvoreni, mora da se o njima govori. Nema razloga da ih vi prećutite, jer oni su naši zajednički problemi. Treća stvar, kada je u pitanju ovaj južni krak, ova deonica od Uba do Lajkovca, 12,6 kilometara, gde vi meni uporno tvrdite da poslovi idu odlično i da tu neće biti nikakvog kašnjenja. Ponovo moram da pitam na osnovu čega vi to meni tvrdite, jer ćete mi za tri meseca kada se budemo videli reći – pa, malo sam prekoračio rok, prosto tako volim da dajem rokove. Tamo se ne rade poslovi, ministre, samo kod Nepričave imate nešto radnika, tamo nema ljudi, nema mašina. Ne znam kako se rade ti poslovi, ako nema ničega, prosto virtuelno možda.
Reč ima ministar.
Malopre sam rekao da, izvinjavam se, ne vičem, nego tako govorim, nema veze naravno s vama. Juče sam bio tamo, ne znam gde ste vi gledali. Ako idete iz pravca Lajkovca, s leve strane, kilometar i po, ljudi buše stubove i buše strujna mesta za mostove. Na toj deonici ima četiri velika mosta, koja limitiraju objekat, isto kao što je na severnom kraku most kod Beške broj jedan projekat, a on se radi pet godina, ne radi ga ova vlada, nego ga radi prethodna vlada. Tako su i tamo mostovi bitni. Kod Dimitrovgrada su tuneli limitirajući faktori i oni su bitni. Dakle, kad sam rekao da ne objašnjavam baš tehnologiju građenja, ona ima svoju tehnologiju, pa kako pratim? Malopre sam pokušao da objasnim. Dosad, dok nisu poslovi ugovoreni, vi možete da razgovarate ovako kao što mene kritikujete, rekao Mrka, pa nema roka. Sad su ugovoreni poslovi i rokovi, za Ub-Lajkovac rok je decembar, 5. decembar čini mi se, postoji ugovor. Za Dimitrovgrad, gde je Svetska banka, postoji ugovor i zna se koji je rok. Za Dimitrovgrad drugi krak, dva dela se tamo rade, pravac ka Pirotu, postoje rokovi u ugovorima. Onog momenta kad se raspiše tender i kad Svetska banka ili evropske banke, gde su krediti, a uglavnom su sad sve krediti, tog momenta mi počinjemo da računamo rokove koji su ugovoreni. Proverite ugovor. To meni daje za pravo ovo što vam kažem. Naravno, direkcija koja vodi posao, Koridori Srbije, sankcionisaće sve one koji ne budu pratili te rokove, to više nije stvar moja. Biće moja stvaru konačnom obliku, ali tako se prate rokovi. Pošto danas već znamo da smo te tendere koje smo raspisali i oni koji se ugovaraju u roku, to su rokovi koje možemo da pratimo. Ne može više ni Svetska banka da stopira onog momenta kad se potpiše ugovor. Imam poverenja u ono što sad kažem. Imaćemo sve ugovore potpisane, već danas imamo većinu. Pratiće kroz Koridore Srbije i vi ćete redovno ovde imati informaciju. Lično ću se, ako ostanem ministar, založiti da to tako bude, u naredna tri meseca, to mislim ministar, ne mislim kasnije. To garantuje meni ovo što govorim sada.
Pravo na repliku narodna poslanica Milica Vojić Marković.
Hvala, gospodine ministre, samo da razjasnimo jednu stvar, taj jedan i po kilometar od Lajkovca, to je Nepričava o kojoj pričam, tu se radi nešto, a dalje nigde. Da vam kažem još nešto, svaki dan tu prođem dva puta, bar dva puta dnevno vidim kako se radi i koliko se radi. Po mom mišljenju i mišljenju svih koji žive okolo ne radi se. Hvala vam.
Donka Banović je prijavljena. Osnov za javljanje, da li ste spomenuti, povreda Poslovnika ili ?
Hvala. Ako mogu, s obzirom da se ministar pozvao na moje neke prethodne diskusije kad je bilo reči o Dimitrovgradu i eksproprijaciji, nije me direktno pomenuo ali očigledno ako mogu tu da razjasnim par stvari. Vi ste se dobro setili, u dva navrata i 2009. i prošle godine govorila sam o problemu eksproprijacije zemljišta. Kad sete vi bili poslednji put, govorila sam da ljudi i vlasnici zemljišta imaju i da su sprečili mašine da rade, zato što nije regulisano to pitanje. Naime, ponuđena im je cena za zemljište druge i treće klase oko 360 dinara. Tad ste intervenisali u smislu da ste pričali da policija te ljude maltretira i da ih iznose sa gradilišta. To jeste uradili. Ne znam kakve imate saradnike i kako oni vas ministre obaveštavaju. Tu se ništa nije promenilo. Promenjena je ponuđena cena. Taj problem i dalje postoji. Što reče moja koleginica, taj krak se gradi, ali se gradi na tuđem zemljištu. Bile su na drugim mestima eksproprijacije, pa je za odgovarajući kvalitet zemlje davana odgovarajuća cena. Verovali ili ne, svi su ti ljudi na sudovima i još uvek nije zakazano posle godinu i nešto dana nijedno ročište. Molim vas da svoje saradnike pitate dokle se tu stilo i da ljudima iz Puteva Srbije kažete da jednom govore istinu, a ne da vam govore da je tu sve rešeno, a u stvari ništa nije rešeno. Hvala.
Reč ima ministar, Milutin Mrkonjić.
Hvala najlepše, gospođo Banović. Danas ću odmah, čim završim, već sam zvao gospodina Mišića. Dakle, Koridori Srbije, još jedanput ponavljam, Koridori Srbije kao deoničarsko društvo, gde ima 25 inženjera i poseban sektor za eksproprijaciju, najviše Putevi, ali Putevi zajedno s njima rade, dužni su da taj posao rade do kraja. Oni su odgovorni i meni, a naravno ja vama. Prema tome, oni me obaveštavaju, danas je recimo bila informacija da je tamo bilo otpucavanje, miniranje, pa kamenje itd. Čak do tih detalja sam ih naterao da mi referišu dnevno da ne bi bilo problema s građanima. Proveriću danas i, dajem reč, sutra ćete imati ovde informaciju šta je u konkretnom slučaju. Hvala najlepše.
Reč ima narodni poslanik Radiša Ilić, a posle njega narodni poslanik Dragan Stevanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, u dosadašnjem radu Narodne skupštine kada se vodila rasprava za usvajanje nekih zakona ili njihovih izmena i dopuna obično su postojala dva razloga. Prvi razlog se zove EU i njene direktive, bez obzira što su te direktive nesprovodljive i nemerljive u našim uslovima. Drugi razlog je prilagođavanje potrebama određenih interesnih krugova monopolističkih udruženja kako bi, rekao bih, ozvaničili svoje, odnosno ozakonili svoje pozicije. Ako ovaj zakon nije pod šablonom direktive EU, s kojim propisom EU će se onda uskladiti pošto će i to kad-tad verovatno doći na dnevni red. Što se tiče SRS, da neko pogrešno ne shvati, nije nama žao što se ne usklađuju ove izmene s direktivama EU, nego što se pitamo kako će se njima poboljšati taj drumski saobraćaj u Srbiji. Sve će to trajati dok neki činovnik u Briselu ne kaže, pošalje poruku, taj zakon brišite, evo vam novi zakon o drumskom saobraćaju i sve će biti onda jasno. Naravno, gospodine ministre, vi ste ovakvo stanje zatekli kada ste došli na vašu funkciju i svesni ste da nešto mora da se promeni. Ali, ono što je najpotrebnije za čitav ovaj poduhvat, pa i za ovaj Koridor 10, o kome se toliko često danas govorilo, jeste novac i to ogroman. S pravom ste se pitali maločas u raspravi – gde su ona silna sredstva sa zapada koja su ušla u Srbiji posle 5. oktobra? Mi samo to vaše pitanje proširujemo – gde su još i one pare od silne privatizacije koje se sprovela odmah posle 5. oktobra? Znači, da su ta sredstva investirana u Srbiji u infrastrukturu odmah bi se to videlo na standardu građana, samim tim i infrastruktura bi bila bolja. Mi ponovo treba sad ovde da slušamo hvalospev o ovom novom zakonu koji mi verovatno nećemo stići da sprovedemo. Kao prvo, nemamo finansijsku sigurnost za prevoznike. Kao drugo, birokratske procedure, ako tako mogu da kažem, pogotovo transport i to međunarodni, veoma su spore. Kao treće, sistem plaćanja usluga u prevozu se polako vraća, bukvalno mogu da kažem, u feudalizam. Znate, firma neće da plati usluge prevoza. Jednostavno ljudi su dovedeni pred svršen čin ili gde im oduzimaju vozila jer ne mogu da plate rate za lizing. Majstor jednostavno okrene vozilo u neko stovarište, uzme motku i reguliše utovar robe i tako izmiri dugovanje u naturi. Kao četvrto, očajna infrastruktura. Ja sam iz opštine Paraćin. Često prolazim deonicom puta Paraćin – Zaječar, znate da se on rekonstruiše. Moram da kažem da se dugo, maltene do pre nekih pet-šest dana, tamo skoro ništa nije radilo. Nekoliko meseci unazad, možda od jeseni, stajali su razbacani ivičnjaci, nabacana rizla, ostavljeno kolje i tek sad se krenulo da se nešto radi. Verovatno se sećaju mnogi poslanici koji su prošle godine boravili u Boru, kada su bili vanredni lokalni izbori, svi smo videli one mostove koji su bili u fazi rekonstrukcije. Imali smo one pokretne semafore. Nažalost, često smo imali prilike da vidimo da maltene na tim mostovima niko ništa nije radio. Bukvalno nije bilo žive duše i znamo koliko je to dugo trajalo. Mada, verovatno ćete reći, to je problem do izvođača, koji su malo aljkavi što se tiče toga. Ali, eto, uglavnom građani zbog toga trpe. Problemi koji su evidentni u drumskom saobraćaju moraju da se rešavaju jedino dobrim zakonima i njihovom efikasnom primenom. Svi smo mi svesni da su mnogi zakoni, da se ne udaljavamo na druge oblasti, konkretno u vezi saobraćaja ili saobraćajne infrastrukture, teško primenljivi iz prostog razloga što su neki, moramo da kažemo, navrat-nanos donošeni da bi se ispunili neki rokovi i uslovi za mitsko sticanje kandidata za članstvo u EU. E, sada da li ćemo i mi uvesti neka nova tumačenja daljinara, trase, taksi tarife, to neće moći da reši neke probleme, a naše birokratske kombinatorike, pogotovo sa međunarodnim transportom su, verujte, već svima preko glave. Sećamo se prošle i pretprošle godine kakve su probleme imali prevoznici koji su prevozili voće i povrće za Rusiju. Ukoliko se svemu tome još doda, rekao bih veoma loša infrastruktura, onda je slika Srbije kompletna. Jednostavno pitam u kojoj to državi može da se dogodi takva situacija da se, recimo, postavi novi asfalt na jednoj deonici auto-puta, auto-put se obeleži trakama, i da se posle dve-tri nedelje pojave udarne rupe? To može svako da proveri, ima puno nas koji putujemo svakog dana. To su česte slike na našim putevima. Evo, najsvežiji primer kako smo efikasni, a rekao bih i rentabilni, a problem je s početka marta. Bilo je to i u medijima. Vlasnici teretnih vozila, koji treba da dobiju nove saobraćajne dozvole, treba da čekaju izvestan duži period, čak i do mesec dana. Šta to treba da znači za tog poreskog obveznika? Bukvalno bankrot. Kaže se da će dobiti potvrdu od MUP da mu nije izdata na vreme saobraćajna dozvola, a s kojom će verovatno moći samo da se slika, ukoliko želi da neku robu vozi u EU ili u Rusiju. Tu treba sprovesti neki vid subordinacije sa ministarstvima u okviru Vlade Republike Srbije, a u ovom slučaju vašeg ministarstva i Ministarstva unutrašnjih poslova, da ljudi jednostavno nemaju taj problem. Bez te saobraćajne dozvole takođe ne mogu dobiti ni određena dokumenta koja su im potrebna za međunarodni transport. Ko gubi? Gubi državna kasa, gube i sami preduzetnici koji se bave ovim poslovima. Koliko je važno zakonski regulisati prevoz drumskog saobraćaja govori i podatak da su sa 10% tereta upravo transporti ovim vidom saobraćaja. Takođe, oko 75% ukupnog broja prevezenih putnika otpada na drumski saobraćaj. Verovatno će nekima biti zanimljiv podatak o broju lica koja su zaposlena upravo u privrednoj grani. U Srbiji u drumskom putničkom saobraćaju radi oko 25 hiljada ljudi, a u drumskom teretnom 35 hiljada ljudi. Znači, 60 hiljada ljudi. Verovatno tih 60 hiljada ljudi i hrani možda 200 hiljada ljudi u Srbiji. To je jedna velika socijalna grupa, veoma bitna, zahvaljujući kojoj se, možemo slobodno reći, Srbija kreće i radi. Vi sad ovim zakonom pokušavate da nešto donekle poboljšate, ali bojim se da su neke promene u zakonu nastale kao plod pritisaka određenih struktura, možda i moćnih udruženja prevoznika, gde možda mesta za male i sitne sopstvenike prevoznih sredstava neće biti. Međutim, one poteškoće koje su svima zajednički imenitelj, koje se bave ovim poslom, nastale su kao rezultat možda nesinhronizovanog delovanja pojedinih ministarstava u Vladi Republike Srbije. Naravno, vi da hoćete na Vladi uklonili biste te prepreke vrlo brzo i osetno biste poboljšali poslovanje prevoznika. Ovako nametima vi ih prisiljavate da podižu cene usluga. To automatski znači povećanje cene proizvoda zbog skupog transporta i tu nastaje začarani krug iz koga nema izlaza. Koji su to problemi koje Vlada može da reši? Pre svega, dozvolili ste, ne vi nego Vlada, bankama da pljačkaju ne samo građane, već i one preduzetnike, prevoznike nerealno visokim kamatama na lizing za kupovinu osnovnih sredstava za rad. Verovatno i sami znate, čuli ste, puni su placevi oduzetih vozila vlasnika koji nisu mogli da izmire obaveze prema bankama. Zatim, porez na dodatu vrednost je visok za ovu vrstu delatnosti. Da li znate da skoro svi zbog toga imaju poteškoća? Zatim, nemogućnost naplate za pružene usluge. Znači, čitava procedura ide veoma sporo, pogotovo preko suda, a to za pojedine prevoznike, koji recimo treba da naplate ogromne sume novca za izvršene usluge, može da bude bukvalno kraj, ukoliko sud brzo ne reaguje i ne omogući naplatu onoga što su zaradili. Četvrti problem je onaj zbog koga vas je opomenula i EU, a to su dvostruke akcize na naftne derivate. Šta mogu da misle naši prevoznici koji svoje rezervoare u susednim državama napune po 20% manjoj ceni za gorivo? Takođe, cena putarine možda je visoka i nerealna za neke deonice puta, koje možda ne ispunjavaju neke određene standarde, koji su prisutni u nekim drugim zemljama. Dalje, ne prođe neka nedelja da neko ne štrajkuje od prevoznika. Prvo štrajkuju jedni taksisti, legalni, a posle njih štrajkuju oni što rade na crno. Prođe malo, pa štrajkuju vlasnici kombi vozila, koji obavljaju opet neki vid delatnosti u prevozu ljudi i robe. Verovatno će uskoro štrajkovati vlasnici kamiona, autobusa itd. Jednostavno, šta ljudi da rade kada su izgubili posao u ovoj tranziciji? Nemaju više ljudi od čega da žive, šta da jedu, čime da se leče i kako da školuju decu. Izlaz su pronašli, eto, u kupovini nekog vozila kojim obavljaju neku delatnost da bi sebi zaradili za život i državi plaćali porez. Eto, tako se čuva socijalni mir. Sada neko od dežurnih činovnika uBriselu pogleda određenu direktivu i kaže – to ne može, to se u EU ne dozvoljava. Onda vi po starom donosite druge zakone i svi idupod led. Šta onda imamo ovde u Srbiji? Bedu, glad i siromaštvo. Što se tiče ovih kombi prevoznika, oni su morali na ulice, znate i sami, da bi dokazali da nikako ne mogu biti u klasi za registraciju sa skupocenim džipovima koji su odraz, znamo svi, luksuza i koje sebi mogu da priušte samo bogati. U razlozima za donošenje zakona naveli ste, između ostalog, i probleme auto-taksi prevoznika, njihovih udruženja, sindikata. Verujete da ćete ovim zakonom to verovatno bolje regulisati. Tako su verovatno govorili i oni vaši prethodnici iz 2001, 2005. i 2006. godine, kada su takođe donošene izmene i dopune ovih zakona. Takođe, planirate uvođenje reda na saobraćajnom tržištu prevoza i staničnih usluga. Vreme je da se nešto preduzme po tom pitanju. Verujte, putevima Srbije, a to verovatno dobro znate, krstare takva prevozna sredstva pojedinih prevoznika da se pitamo kako su uopšte i registrovani? Vidimo ih često na putevima. Doduše, češće ih vidimo kako pokvareni stoje na parkiralištima nego što obavljajuonu svoju obavezu koju imaju. Nasuprot njima, postoje prevoznici koji jednostavno ne mogu da se uključe u posao prevoza putnika zbog interesnih grupa koje su se maltene pretplatile na red vožnje u koje niko sa strane ne može da se uklopi, iako imaju vozni park, da se malo našalim, kao iz doba jure. Trebalo bi da razmišljate o mogućnosti da zakonski olakšate prevoznicima nabavku polovnih autobusa iz uvoza, koji su u daleko boljem stanju od onih koji trenutno krstare našim drumovima. Zbog vremena ću preskočiti da govorim o kaznama. Na kraju bih se samo osvrnuo na Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o garanciji EPS za elektronska brojila između Republike Srbije i Evropske investicione banke. Država će, kako smo ovde čuli, od "Sažema", francuske kompanije, kupiti elektronska brojila, a znamo svi da je u Nišu firma u okviru Elektronske industrije i profesionalne elektronike zatvorena, koja je takođe proizvodila ta brojila, kao i još nekoliko firmi. Ovo je zakon koji će stopostotno podići popularnost vladajuće koalicije kod građana. Građanima ću sada reći šta će im se desiti kada im se ugrade francuska elektronska brojila za daljinsko očitavanje. Dakle, ubuduće ćete, poštovani građani, čak možda i za pet dinara ako niste izmirili dug za električnu energiju, biti daljinski isključivani. Sad vi razmišljajte da li je u pitanju greška, kvar ili isključenje. Dakle, hajde malo da se našalim – vezivanje šarplaninaca za bandere je prošlo, to što su mnogi ostali bez posla, što imaju bolesnika u kući, malo dete, što nemaju primanja, što nemaju kome da se pojadaju, više neće imati kome i "veliki brat" koji sedi u distribuciji će pritiskom na dugme, kao neki vremeplov iz EU ili nekog našeg statusa, vas vratiti u 19. vek. Onda mogu da dižu cene do neba, da rade šta hoće, jer, država se zadužuje da kupi osnovna sredstva jednom javnom preduzeću koje neće da mari za socijalne slučajeve kojih sve više ima u Srbiji, već će gledati svoj poslovni interes.
Iskorišćeno je 14 minuta i 30 sekundi vremena poslaničke grupe. Reč ima ministar Milutin Mrkonjić.
Samo da nešto kažem pa da vas možda predupredim, da i drugi diskutanti ne diskutuju mnogo oko amandmana. Upravo danas, kada sam otišao odavde, i za to vam se zahvaljujem što ste me pustili, usvojeni su amandmani, među kojima je dosta vaših. Neću sada komentarisati nijedan, ali da znate da je dosta amandmana usvojeno.
Reč ima narodni poslanik Dragan Stevanović. Posle njega narodni poslanik Vladan Jeremić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, nisam ni imao nameru da govorim o zakonu o kome su govorile moje kolege. Govoriću o ovoj garanciji vezano za EPS odnosno ugovoru vezano za koridor, o nekim političkim i ekonomskim aspektima ova dva predloga za ratifikaciju. Ali, pre nego što dođemo na njih, moram da se osvrnem na nešto što ste danas rekli. To što ste rekli, najblaže rečeno, u najvećoj meri ne odgovara istini, a to je da je od 5. oktobra do dana današnjeg u ovu državu ušlo 65 milijardi evra. Po analizama nekih ozbiljnih ekonomista, ta brojka je 80 milijardi. Znači, nije manje strašna ni cifra od 65, ali treba stvari nazvati pravim imenom, ta brojka je 80 milijardi evra, a gde su te pare otišle, uglavnom oni koji znaju nisu spremni da o tome govore. Možda biste mogli da pitate nekog od kolega iz Vlade, iz jednog dela ili iz velikog dela Vlade, gde su te pare, u šta su potrošene? Oni sigurno znaju. Ali, ponavljam – nisu spremni o tome da pričaju. Iskreno se nadam da će u tom kontekstu vreme da odradi svoj posao. Zašto sam pomenuo ovo? Pokušaću da budem slikovit. Ovoj državi je, po proceni nauke, bilo dovoljno osam milijardi dolara i 10 godina da uspostavi na Koridoru 10, u sektoru železnice, standarde o kojima vi pričate, da nam vozovi idu po 60 km na sat. To je 10% iznosa koje nam je neko proćerdao u proteklih 10 godina. Taj neko ko nam je potrošio 80 milijardi ni u šta smatra da je dovoljno da Srbija dobije status kandidata za EU i da oni izađu pred građane i dobiju još jedne izbore. Zato, gospodine Mrkonjiću, ne možemo da damo podršku. Ne možemo s tim da se saglasimo. Smatramo da su oni ljudi i političari bez kredibiliteta da rade dalje posao i na Koridoru 10, i na modernizaciji elektroprivrede i u svemu ostalom što Srbija zaista očekuje i za čim Srbija vapi. Dovodite nas sada u jednu vrlo konfuznu situaciju. Vi kažete, svi smo se oko toga složili u Skupštini – imate podršku u Skupštini, imate projekte, imate pare, a infrastruktura se jalovo radi. Onda kažete – objektivne poteškoće. Nisu, ministre, objektivne poteškoće i vi dobro znate. Poteškoće su subjektivnog karaktera i o tim poteškoćama i vi sami kažete da niste spremni da govorite u ovoj skupštini. Zapamtite, gospodine ministre, dok god subjektivne poteškoće takvog karaktera opterećuju rad i vašeg i svakog drugog ministarstva, Srbija neće krenuti da se razvija, niti će imati adekvatnu putnu infrastrukturu, niti adekvatnu elektroprivredu, niti bilo šta drugo. Pošto tražite i optimizam, SRS nije protiv toga da se rešavaju problemi infrastrukture. Godine 1991. smo u svoje programsko opredeljenje ugradili radove na Moravsko-vardarskoj dolini, zato što EU tada nije imala panevropsku transportnu mrežu. Nisu postojali koridori. Tad smo tražili i insistirali i železnički, pa i plovni saobraćaj ako može da se uspostavi, a i putni. Nismo imali sluha. Nije bilo političkog razumevanja za tako nešto. I 20 godina posle toga gotovo da korak jedan nismo odmakli. U čemu je problem? Ovi zakoni su usvojeni, odnosno ove garancije su tražene da se usvoje na osnovu zakona o javnom dugu i budžetu Republike Srbije. Ako ste imali prilike da slušate raspravu o budžetu Republike Srbije, SRS je podnela amandmane kojima se tražilo da se budžetski deficit smanji za 30 milijardi dinara, da se uskrate diskreciona prava ministrima, da se smanje stalni troškovi, tekuća održavanja, građevinski objekti i ostali besmisleni politički projekti koji su finansirani, da se smanji javna potrošnja. Vi ste pokazali, ne vi nego Vlada, da može da bude i racionalnija i jeftinija, da se smanji broj ministara, samo smo tri godine čekali da se setite. Znači, može da se radi sa manje ljudi i da bude efikasno. Nisu hteli. Nisu imali politički interes. Takođe smo predlagali da se ukinu i iz budžeta sklone određeni krediti i određene garancije. Ali, nijedan kredit i nijedna garancija nije bila koja se odnosi na kredite koji će imati materijalnu vrednost kao reciprocitet. Ni jedan jedini. Možda je bilo nešto što je besmisleno, kao što su tražili da prave novu zgradu nekog suda ovde u centru grada, pa im je trebalo 15 miliona evra. Malo napuštenih i uništenih zgrada imaju, pa će da prave novu. To smo tražili. Ništa što se tiče vašeg koridora nismo tražili da se skine, apsolutno ništa. Niti što se tiče elektroprivrede Srbije. Znači, to je naša dobra volja i to je naše razumevanje i potreba da finansirate iz kredita nešto što će generacijama u nasleđe da ostane. Nemate prava, ni vi niti bilo ko, da ospori razumevanje i potrebu da zidamo, da gradimo i da pravimo. Ali, političku volju da to treba da sprovodite nikada nećemo podržati. Politički koncept koji traži podršku za to da se ovo podržava - ne može. Vi kažete – Koridor 10, 22 km je pređeno. Jeste. Ali, ministre, u funkciji su samo pet kilometara u dve trake. To i vi i ja znamo. Sadapričam malo lokal-patriotski. Ja sam radikal s juga Srbije. Najmanje je u kontekstu Koridora 10 dole urađeno. Od Leskovca, Grabovnice, pa do granice. Zašto, ministre, SRS to traži? Zato što ekonomska stabilnost, koju će Koridor 10 dole da obezbeđuje, obezbeđuje političku stabilnost. U ponedeljak sam došao iz Surdulice. Od Grabovnice do Doljevca mimoišao sam tri automobila i jedan vojni kamion. Od Jagodine do Beograda ne možete da vozite od gužve maltene. Zato vam je, gospodine ministre, u Bosilegradu ili u Preševu i Bugarin i Albanac ljut kad mu ispadne sklopka, pa mu kriva država Srbija. Zato tražimo – treba koridor u Predejanu. Ako treba da se suprotstavite tunelskoj mafiji, suprotstavite se. Suprotstavite se vi. Kao što ovde lupite rukom o sto, lupite i u Vladi. Ali, napravite taj koridor, da prođe tamo gde narod ima interesa. To treba i Vladičinom Hanu. Nemamo leba dole da jedemo. Prosečna plata je 2.000 dinara po glavi stanovnika. Znate šta je to? Katastrofa. S tog aspekta tražimo Koridor 10. Zato što se priča završava u Nišu, jer svi odu na Dimitrovgrad i na Gradinu. I dole imate granične prelaze – Strezimirovce i Ribarce. Trećinu saobraćaja da usmerite dole, mi bismo živnuli. Tu vam ne trebaju ni rupe na saksiji, niti topla voda, tu samo malo političke volje treba. Nije Srbija do Mladenovca. I dole je Srbija. Onda imate apsurdnu situaciju da se pojavi bivši potpredsednik Vlade i kaže – pa mi ćemo sada da menjamo zakone, da vraćamo pare u ruinirane delove Srbije. Deset godina gospodari Srbijom i finansijama u Srbiji. I ako nešto zavisi od naše podrške, mi smo vam najmanji problem, gospodine ministre. Mi živimo u državi apsurda, koliko god vi lepo pričate o vašim ambicijama i namerama ove vlade. Evo zašto, ministre. Vaš sektor, kako je moguće da posao u izgradnji putne infrastrukture dobijaju firme koje nemaju jedan mikser i nemaju jedan valjak? Bave se potpuno desetim stvarima, a onda dobiju taj posao, povere ga preduzeću za puteve, čiji radnici sada štrajkuju ispred vaše Vlade ili Ministarstva. Dok se toga ne oslobodite u Vladi ili onih koji su u Vladi spremni na to, ne možemo da progledamo, ministre. To je suštinski problem. Kako je moguće da država učestvuje u kreiranju tendera u kome će posao na adaptaciji ili zameni stolarije na jednoj osnovnoj školi dobiti firma, a u tenderu se traži da firma ima 300 radnika i četiri krana. Pitamo se gde je 80 milijardi? U džepovima, ministre, uglavnom, završile u džepovima ili na računima of-šor kompanija ili njihovih kompanija ovde po Srbiji, samo se vešto kriju. Neko drugi je eksponent, a oni se kriju, finansiraju kampanje pojedinih stranaka, finansiraju izbore, finansiraju svoje ljudske, političke i ko zna kakve bahanalije i potrebe. Podsmevaju se celoj Srbiji, njih 10 gospodari svima nama. Zato ne možemo da podržimo Vladu koja je potpuno zavisna od tih takvih. Možda vi lično niste, nemojte da shvatate ništa lično. Jednostavno, ovde govorim s političkih aspekata. Hoću da prokomentarišem i ovo, brojila. O tome danas niko nije pričao. Moje pitanje je da li je neko od poslanika skupštinske većine video uopšte za šta će da glasa? Ne interesuje ih ministre, podići će ruku. To valjda tako treba. Možemo da govorimo o energetskoj efikasnosti, pa oćete da uvedete brojila, evo da nađemo i neku bolju stranu ovog projekta koji hoćete da radite, efikasnost, ekonomičnost itd, mada verujem da će Vlada i EPS, kakvi jesu, ponajviše da koriste ovo o čemu je Radiša Ilić govorio, da iz jedne sobe gase struju urednim neplatišama. Ali, dajte im pare, dajte im posao, izmirite svoje obaveze i dugove prema tim ljudima, pa im onda gasite struju. Ne znaju gde je ko šupljiji, prazniji, probušeniji. Pazite sada ovo, izvršenje garancija, član 3. tačka 302: garant se ovim putem neopozivo odriče prava na bilo kakav prigovor ili izuzeće u zakonu u vezi sa celokupnim ili delimičnim sprovođenjem ugovora o garanciji, garant se obavezuje da će izmiriti sve obaveze odmah nakon dobijanja prvog pisanog zahteva banke i da će platiti dospele obaveze, iznose bez ikakvih ograničenja zadržavanja ili uslovljavanja i bez nametanja obaveze banci da uz svoj pisani zahtev priloži neke posebne dokaze osim onog kojim se obrazlaže razlog za podnošenje zahteva u skladu s ovim ugovorom. Neka mi kaže neko od njih kao vlasnik firme ili kompanije ili kao fizičko lice – kada bi bili spremni da u svoje ime i u svoj lični budžet potpišu jednu ovakvu garanciju? Ali, oni smatraju da je državno ničije, baš ih briga. Njima je država Alajbegova slama. Kakav opšti interes, kakav javni interes. Gde je tu odgovornost? Kako od građana, gospodine ministre, oni da traže odgovornost kada se ovako oni ponašaju? Nije niko dužan ništa da dokaže, šta nas briga, to je država, nismo mi u pitanju, ne ide iz našeg džepa. Svi oni koji dođu posle njih na vlast, najveći problem će imati da povrate kredibilitet države. I pare će možda nekako da se vrate, ali kredibilitet politički, ekonomski, državi, trebaće nam stotinu godina da vratimo, toliku su nam političku, ekonomsku i svaku drugu štetu naneli. Pare se zarade, pare se naprave. Štedite pa ih skupite, ali kredibilitet ovoj državi, to će decenijama da se vraća i to eksponenti ove politike ne mogu da rade i ne mogu da traže podršku za tako nešto, koliko god o tome budu lepo pričali u izbornoj kampanji. Živimo u državi, ministre, nešto što nema veze s ovim i brzo ću da završim, u kojoj država izveze pšenicu, pa dovede svoje domaće tržište i proizvodnju u pitanje, pa zabrani izvoz pšenice, pa obaveže državu da uveze 33.000 tona i istovremeno omogući izvoz brašna.
Iskorišćeno je 14 minuta i 15 sekundi vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Vladan Jeremić. Vreme na raspolaganju je 14 minuta.
Dame i gospodo poslanici, gospodine ministre, javnosti je generalno poznat stav SRS kada god na skupštinskom zasedanju imamo ovakve predloge zakona o potvrđivanju raznih ugovora, sporazuma, zajmova itd. Ovog puta je reč o jednom ugovoru o garanciji EPS za elektronska brojila između Republike Srbije i Evropske investicione banke, čime bi država Srbija trebalo da bude garant, odnosno neko ko se obavezuje da će garantovati za isplatu tih 40 miliona evra sredstava u ovom inače napaćenom srpskom budžetu, a inače ukupna vrednost ovog okvirnog sporazuma je oko 83,7 miliona evra. Sada ono što bih želeo ovom prilikom da istaknem je da su se izgleda nadležni ili odgovorni malo zabrojali oko ovog posla sa brojilima i čini mi se na jedan neodgovoran način pristupili ovom poslu, a pogotovo ako se ima u vidu i to što ste pre nekih nepunih sat vremena izrekli kao vaš aksiom, a to je da posao treba dati našim ljudima, pa bih samo i zbog javnosti želeo da kažem da se recimo proizvodnjom brojila u našoj zemlji, Srbiji, bavi ukupno sedam firmi, da je na tim poslovima angažovano oko 500 radnika, da su kapaciteti za proizvodnju oko 300.000 brojila godišnje ili otprilike onoliko koliko JP EPS jesu godišnje potrebe. Bilo je i u dosadašnjoj praksi raspisivanja raznih tendera i to po krajevima Republike Srbije. Ono što je interesantno, to je da su ti tenderi bili obarani, jer su donošenjem takve odluke praktično na direktan ili indirektan način i grubo kršeni zakoni ove zemlje. Kada je o brojilima reč, tu su se stvari, nažalost, drastično promenile, pa se tako desilo da je po prvi put raspisan tender, gde je praktično suspendovan Zakon o javnim nabavkama i ono što se bar neko deklarativno, neko zaista zalaže, a to je da se omogući domaćim proizvođačima mogućnost dobijanja određenih poslova, mogućnost određene zarade, izgleda da to ovom prilikom nije ispoštovano, jer zahteva proizvodnju od 100.000 brojila u prethodne tri godine da bi se konkurisalo za celu količinu. Takav uslov nije mogao da bude ispunjen, jer u našoj zemlji ne može da se proda toliko. Strana tržišta su nažalost i u ovoj oblasti nedostupna. Druge zemlje očigledno mnogo više cene svoje proizvođače, nego što to, nažalost, radi država Srbija i na takav tender i ovom prilikom, a bilo je svakako takvih slučajeva i u drugim oblastima privrede, domaći proizvođači izlaze u konzorcijumima da bi ispunili uslove, ovoga puta sa brojilima potpuno prilagođenim uslovima tendera, jer su se EPS-u okrenuli kao kupcu. Međutim, ništa. Tako da od one famozne parole da kupujemo domaće da obnovimo Srbiju u ovom konkretnom slučaju ispada da kupujemo "Sažem" pomažemo Francusku. Ne znam da li sad to ima neke veze sa posetom predsednika Tadića, ali to su neke činjenice jednostavno koje pokazuju da je ovde nekakav redosled stvari u značajnoj meri poremećen. Kredit kakav god da je, moje kolege su govorile o tom ekonomskom aspektu, o činjenici vraćanja u ovih narednih nekoliko godina, o visini kamate itd, kredit, dakle, koji je odobrila Evropska investiciona banka. Interesantno je da je EPS-u savetnik za ovaj posao, dakle ispred njih, bio Francuz. Možda je slučajnost što je "Sažem" ta firma koja je dobila posao. Neka stručna javnost kaže da se ta brojila, koja su predmet ove naše današnje rasprave, prave u Tunisu, da imaju izvozne subvencije tuniske vlade, domaći proizvođači nemaju subvencije. Broj brojila je bio jedan na početku, ne znam, oko 70.000 i još 4.220 mernih grupa, sada odjedanput figuriše skoro tri puta veća brojka. O činjenici da brojilo koje je ponuđeno ima slabije tehničke performanse od ponuđenih domaćih, da nema validno odobrenje od strane akreditovane domaće industrije, nažalost, očigledno da domaći proizvođači, i pored činjenice da su uložili mnogo novca da bi zadovoljili sve ono što je zahtevano od njih, nisu naišli na pozitivan prijem. Ono što je takođe poražavajuće, već sam rekao, to je ta činjenica da nije važio Zakon o javnim nabavkama, tako da bilo kakva žalba na ovu odluku nije moguća. Praktično, svaka institucija može da uzme kredit i da proglasi organe ove zemlje nenadležnim. To tako ispada, iako u zakonu strogo stoji da se ne primenjuje samo na donacije i ni na šta više. Da se mi ne ophodimo onako kako bi trebalo prema tim domaćim firmama, možda je najbolja potvrda i jedan slučaj koji se desio u jednoj nekada poznatoj firmi iz bivše nam zemlje, koja je praktično bila zamalo ugašena pre tri godine, kada nisu mogli da prodaju nigde u inostranstvu, a tada je ta nekadašnja naša zajednička država donela odluku da zameni svu postojeću staru opremu njihovom novom, dala im vitalnu pomoć da prežive i na taj način pokazala kako se vodi računa o sopstvenim interesima. Domaćim proizvođačima, neću da kažem da se odmaže, ali očigledno da se ne pomaže. Da li je to cilj nekakve interesne grupe ili ne, to zaista ne znam, ali evidentno je da ako ne umemo kao država da proizvodimo avione ili spejs-šatlove, bar ta brojila sigurno da umemo i da imamo iskustva u tome, jedino je problem taj što ne dobijamo šansu da to zaista uradimo. Takođe, interesantan je podatak da su sve ponude morale da budu napisane samo na engleskom jeziku, da su postavljeni izuzetno strogi finansijski i tehnički uslovi, da Evropska banka postavlja neke dodatne uslove koji očigledno nisu kompatibilni sa važećim Zakonom o javnim nabavkama. Činjenica koja takođe može da zabrine je i da izabrani proizvođač ne raspolaže atestom Zavoda za mere za ukupne satove koji se ugrađuju zajedno sa električnim brojilom, kao i to da brojilo nema overen časovnik. Predstavnici EPS takođe ističu da ovo javno preduzeće u poslednje tri godine pokušava da preko tendera nabavi brojila domaćih proizvođača, da to ne uspeva, jer ih oni osporavaju. S druge strane, domaći proizvođači ističu da ih očigledno EPS ne shvata, ne prihvata kao ozbiljnog partnera, uprkos nekom tom deklarativnom zalaganju, na kraju krajeva, i zvaničnoj preporuci skupštinskog Odbora za industriju, a sve u cilju da bi domaće firme trebalo na neki način da učestvuju u poslovima i da se na taj način pomogne u ovoj izuzetno teškoj situaciji. Sada kada sve ovo imamo u vidu, onda ne treba da čudi ni podatak koji se tiče i promene cene električne energije jer praktično da nije onih ozbiljnih tehničkih i ekonomskih poremećaja koje je Vlada izazvala verovatno bi ovo poskupljenje moglo da liči na prvoaprilsku šalu, ali nažalost nije tako jer je i pravno i ekonomski napravljen presedan, a i tehnički je poremećen taj princip tarifiranja u prodaji električne energije. Naravno, za svakog proizvođača robe je važan princip da stimuliše kupce, različitim oblicima reklama ih mame da kupuju što više, većim kupcima odobrava niže cene. Kod električne energije je obrnuto, proizvođač stimuliše manju potrošnju. Jeste to interes društva i države. Tako je i sa socijalnim problemima. Sve države sveta pomažu socijalno ugroženim građanima i kod kupovine električne energije, ali ne teranjem na niže cene nego pomaganjem budžetskim sredstvima. Tarifni sistem kojim se u elektroprivredi stimulišu kupci služi za prilagođavanje potrošnje tehničkim karakteristikama sistema. Otuda i noćne tarife, i kolor tarife i tehnički uređaji kojima se upravlja potrošnjom, odnosno usaglašavaju se proizvodne mogućnosti i opterećenost sistema. Čini mi se da je ovakvim načinom odnosno ovakvom odlukom sve to poremećeno, a verovatno će vreme pokazati da je dara skuplja od mere.
Iskorišćeno je deset minuta vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Munir Poturak, a posle njega narodni poslanik Milan Urošević.
Poštovani predsedavajući, poštovani gospodine Mrkonjiću, ono što sam danas hteo da kažem vezano za ova tri zakona, nekako su povezani isto kao i mi na prostoru Pazara, Sjenice, Tutina, pa sve do Prijepolja, zato što kroz taj saobraćaj ogleda se možda jedan život kako ljudi među sobom komuniciraju. Ako zajedničkim snagama ljudi nisu udruženi u tom delu, gde za Sjenicu znaju samo kada je zima i minus 30-40 i kada Preduzeće za puteve u Novom Pazaru održava trasu koja je možda najteža u Srbiji i vašim ličnim angažovanjem se reši problem oko Sopoćana prema Gornjoj Pešteri, tek onda ljudi koji su rođeni na asfaltu nikada neće znati koliko vredi nečiji put i asfaltiranje puta prema Donjoj Pešteri, gde ste takvim potezom napravili da 15 sela dobije jednu takvu dobru komunikaciju, kojom sada ko god da ode može da nađe nove kuće u kojima porodice žive i nove privredne objekte u kojima su, najiskrenije po podacima poljoprivredne stručne službe u Novom Pazaru, i broj proizvođača mleka, mlečnih proizvoda i stoke u stalnom porastu. Samom izgradnjom tih puteva na tom prostoru svaki dinar uložen višestruko se vraća, ne samo zbog tog privrednog potencijala kojim dajemo snagu ljudima da se sami izbore, nego zato što ti ljudi zaslužuju, zato što zajednički vekovima žive i samo od vremena zavise hoće li moći da iz godine u godinu opstanu i da prežive, hoće li biti godina dobra ili će biti sušna, kišovita, pa na tom se posle odrazi njihov život i mogu li da se bore da opstanu i da prežive. Zahvaljujući vama, zahvaljujući vašem angažovanju u zadnje dve godine, nekoliko putnih pravaca je otvorilo oči tom narodu dole. Mogu samo da kažem da put od Sjenice preko Karoitića prema Tutinu je učinio da i taj deo koji treba da se završi, a planiran je u ovoj godini, bili ste tamo, čini da ljudi koji putuju od Sjenice prema Tutinu moraju preko Novog Pazara. Tri sata ste olakšali ljudima putovanje, smanjili im troškove, povezali ih da mogu to što rade daleko lakše da prodaju i da ponude tržištu. Pojavili su se novi proizvođači otkupa mleka, pojavili su se novi proizvođači odgajivači stoke. Samim vašim angažovanjem mogu da vam kažem da ste učinili da se negde preko 50 putnih pravaca na prostoru Pazara, Sjenice i Donje Pešteri povežu među sobom. Vašom zaslugom i zaslugom gospodina Šutanovca, angažovanjem Garnizona iz Kraljeva i vojske i inžinjerske jedinice prošle godine, cela tri meseca je rađeno na tom prostoru. Povezan je put i preko Deževe, Golije, Muhova i Belih voda sa Pazarom, što je ključ da se povezuju, kako je gospodin Milan Veselinović, moj kolega rekao, da tamo na tom prostoru decado škole pešice idu i 14 kilometara, nažalost. Ali, to je prilika da privatni prevoznici nađu šansu i da mogu da svoj posao uvežu zajedno sa lokalnom vlašću, zajedno sa vašim angažovanjem i gospodina Drobnjaka iz Puteva Srbije, lokalne samouprave iz Sjenice, Pazara i Tutina, i ljudi koji su nesebično učestvovali u tome, kao zaobilaznice oko Pazara, napravljeno je nešto što, kako kažu, vama otvara vrata, bili sutra ministar ili ne, u po dana, u po noći su vam vrata otvorena. Ovo naravno govorim ne da, kako kažu, samo vas lično hvalim, nego hoću da naši ljudi znaju da može da se uradi kada se nešto zajednički isplanira i kada se na tom putu zajednički, zajedno sa lokalnom samoupravom, planski povežu sredstva i na lokalnom nivou i iz budžeta, i na republičkom nivou i prošle godine iz NIP-a. Cela ta hemija, ti stubovi sredstava su učinili da u tom pravcu ide. Ove godine je takođe planski napravljeno i ceo smisao je da se, kako kažu, u kružnoj putanji povezuju delovi grada sa centrom. Vrlo je jednostavan smisao. Pokušavamo da na nivou mesnih zajednica kažemo ljudima da nije stvar prioriteta i politike da odvajamo neke delove -da li oni glasali i navijali sa Sandžačku demokratsku partiju ili nekog drugog. Pitanje je da ljudi koji se kreću prema centru imaju olakšan put, da se zbog uskih ulica omogući vozilima i sa manjim brojem sedišta da naprave kružne ture zajedno sa lokalnom samoupravom. Da pojasnim neke stvari vezane za same linije, bile one na nivou grada, prigradske ili međumesne. I ovaj zakon, kao i zakoni koji trebaju da se usvoje, imaće dosta problema u samoj primeni, jer 8% je na nivou gradskog i prigradskog PDV u prevozu, a 18% na međumesnom, odnosno međugradskom prevozu. Imamo situaciju u kojoj sada određeni gradovi imaju, Beograd 16 ili ne znam tačno koliko opština ima, određeni gradovi imaju delove svojih opština, a među njima je i Niš. Ako se određene gradske i prigradske linije povezuju sa nekoliko opština, što je sasvim prirodno i normalno. Linije nisu vezane i same sebi cilj, nego je pitanje da se putnik preveze od tačke A do tačke B. Pitanje je na koji način da se izađe u susret sa odnosnom 8%, odnosno 18%, pitanje stajališta koje treba da se utvrde na lokalnom, odnosno gradskom nivou, i da stajališta budu omogućena ne samo centralne autobuske stanice u određenom mestu, nego broj stajališta zavisi od površine neke opštine, od broja stanovnika na određenom naselju. Tako da ne bi putnik koji dođe na glavnu autobusku stanicu morao, zato što neko lokalna samouprava nije propisala neko stajalište, da koristi taksi da bi se vratio, a mogao je, recimo, negde na Banovom Brdu da stane, ili u Žarkovu, ili bilo gde. Obavezuju se ovim zakonom o saobraćaju i ovo ministarstvo putem ovih izmena zakona, i lokalne samouprave, i autobuska stajališta, prevoznici, taksisti i prevoznici u robnom prevozu. Pogledajte koji je to segment ljudi koji se ovim izmenama obuhvata i kojim se uređuje pravac kretanja na jedan ispravan način. Međumesne linije ne pripadaju prevoznicima. Prevoznici ih kreiraju, prevoznici ih održavaju. Linije pripadaju državi, ministarstvu. One su kreirane da bi putnike prebacili sa određenog prostora prema njihovom interesu. Rast i razvoj saobraćaja koji je pratio uslovljavao je autobuse, a oduvek je bila obaveza u međumesnom prevozu najmanje tri. U jednom trenutku smo dozvoljavali da prevoznici imaju i starija vozila, pa je negde starosna struktura vozila u Srbiji bila preko 16 godina. Vremenom se to definisalo, pa smo negde od 2002-2003. godine uslovili da prevoznici imaju vozila, odnosno autobuse i kamione sa motorima "euro tri". Danas je to već nivo "euro četiri", pa se uslovljava dozvola u međunarodnom prevozu. Nije stvar samo zakona, međunarodni propisi i standardi i TIR nas obavezuju kako neki prevoznici mogu da obavljaju prevoz i s kakvim autobusima. Ono što može na lokalnom nivou da se održava -da li je to vezano sa taksi prevoznicima, pa ih ograničavamo samo na teritoriji jedne opštine – želeo bih samo da onima koji su kritikovali taj stav da uputim poruku, ko hoće da radi taj posao, može lakše da ga radi ako se udruži sa taksi prevoznicima koji su organizovani sada u obliku privrednih lica, deoničarskih društava ili samostalnih društava, da nađu kooperante i saradnike iz drugog mesta. Zašto bih vozio turiste, putnike iz Beograda u pravcu Novog Pazara, pa da ga vraćam ponovo, kada bi to povećalo troškove prevoza i bio bih manje konkurentan, nego kad bi se angažovao neki kooperant iz Beograd, pa da taj trošak bude obostrano koristan, odnosno prihod i za mene i za mog kooperanta. Ovaj zakon navodi ljude da se udružuju i da imaju svoj smisao zašto se ovaj zakon s ovim izmenama radi. Možda nije dobro i možda bi trebalo menjati stav u kojem se vozilo isključuje i oduzima. Ako smo povećali kaznene odredbe u ovom prevozu zbog kršenja određenih stavki koje su nabrojane, mislim da ne bi trebalo da se vrši samim isključenjem i oduzimanjem vozila, zato što ne pati samo prevoznik, nego će više štete imati putnici u tom slučaju. Dovoljno je samo da ove kazne budu samo na ovom nivou i one su poruka i opomena svim prevoznicima da oni koji žele da pošteno i dobro rade biće zaštićeni. Pre svega su kaznene mere u pravcu zaštite dobrih prevoznika, a ne u smislu sankcionisanja. Ono što bih hteo da vas zamolim da znate, Privredna komora Užice i Privredna komora Kraljevo, gospodine Mrkonjiću, imali su skoro jedan sastanak, pre svega s namerom da obaveste ovo ministarstvo, inspektorat i lokalne samouprave na prostoru Pazara do Prijepolja da se princip kabotaže ne poštuje od strane crnogorskih prevoznika. Da se vratimo malo unazad, u trenutku 2003. i 2004. godine, kada smo nudili Crnogorcima mogućnost da budu deo u sastavu Srbije, dozvolili smo im da registruju linije, stariji prevoznici to znaju odlično, bez ikakve zaštite domaćeg prevoza. Znači, domaće linije nismo mogli da se zaštitimo, nismo mogli da pregovaramo ni o jednoj liniji registrovanoj na prostoru iz Crne Gore prema Srbiji. Šta to znači? Znači da su registrovali linije koje su doskočica svakoj prethodnoj liniji na domaćem prevozu u Srbiji, registrovane i po 15 minuta pre nego što pođe prevoznik iz Srbije. Imate prevoznika u 12.00 sati iz Novog Pazara prema Beogradu, imate u 11.45 crnogorskog prevoznika koji prolazi kroz Novi Pazar i uzima putnike. Pokušali smo da reagujemo sa inspekcijom na lokalnom nivou, ako ništa drugo da pravi zapisnik, da zabeleži, da to prosledi Republičkoj inspekciji, verujte to se stopiralo i na lokalnom nivou, smatrajući da je to sukob interesa. Podneo sam amandman, molim vas, ili dajte republičkog inspektora na prostoru Raške, Pazara, Sjenice, Tutina, kao što ima u Užicu za prostor Prijepolja, Priboja i Nove Varoši, ili dajte ovlašćenja lokalnoj saobraćajnoj inspekciji da mogu da rade po ovlašćenju republičkih inspektora. Nikakve štete. Nema povećanja. Može novac da se jedan deo za njihove usluge prebaci lokalnoj samoupravi, da ta saradnja na celoj teritoriji Srbije funkcioniše, jer nemoguće je sa 19 inspektora, koliko ih ima, od čega su možda 12 ovog trenutka svi na graničnim prelazima u Srbiji, da rade, da kontrolišu ovo što se radi. Sledeći korak u ovom pravcu nije samo pitanje linija onih koji sad dolaze i mogu sa najmodernijim autobusima kupljenim na lizing i onih koji, kako je neko rekao, autobusima ili kamionima iz doba Jure da se tolerišu na neki način. Pitanje je nečega sasvim drugog, koliko su u jednom trenutku prevoznici koji su obavljali prevoz 15, 20 i ne znam koliko godina bili u situaciji da budu zaštićeni i povlašćeni i oni koji danas dolaze i da bi s novim autobusom mogli da registruju neke nove linije. Ako dolaze s novim autobusima, da li su to strani ulagači ili neko drugi, imaju pravila prilikom registracije. Može li pre neke linije da bude pola sata ili posle 15 minuta? Može li da ostvari nekakvu registraciju ili da se udružuje, kooperira sa već postojećim? Daleko je bolja ponuda i zakon omogućava kooperantima, odnosno partnerstvo sa domaćim prevoznicima. To je šansa, a ne da uslovljavamo ili dajemo pravo nekom ko se pojavi tek sa novim autobusima da radi. U vreme devedesetih godina, gospodine Mrkonjiću,vi znate da ste davali subvencije prevoznicima na gorivo da bi održavali linije, zato što je to bila patriotska dužnost, i danas je patriotska dužnost to. Imate delova u Srbiji u koje hteli-ne hteli ne možemo da vozimo zato što tamo možda živi tri, četiri, pet kuća u kojima ima ne znam koliko ljudi. Ako budemo postupali na taj način, i tih pet-šest kuća negde u Srbiji doći će do Beograda. Ovde je pitanje – koliko vi, vaše ministarstvo, imate moći da naterate lokalne samouprave da vrše subvenciju na određenim linijama na lokalu? Hoće li oni biti sastavni deo paketa, da bude dobra linija, rentabilna u odnosu na neku koja je manje rentabilna? Hoće li se praviti kružni tok u kojem će neki prevoznici imati koristi? Naravno da treba da imaju koristi, ali od toga i lokalna samouprava i ovo ministarstvo treba da vide značaj i korist. Nije pitanje prevoznika, pitanje je ljudi, putnika koji treba da ostanu i da dobiju to svoje ljudsko, normalno pravo da imaju informaciju i prevoz na vreme. Ovde je pitanje omladine koliko će da se zadrži na tom prostoru. Ono što sam hteo još samo da napomenem vezano za zakon, ima jedna stavka tamo gde u određenim vremenskim rokovima podnošenja linija, odnosno registracije novih ili linija starih, autobuske stanice su nekad u situaciji da ne mogu da ispoštuju sam rok, kao na primer ako negde do kraja maja smo dužni kao prevoznici da dostavimo overeni red vožnje, da sledećeg dana autobuske stanice su dužne da istaknu to obaveštenje, to je prosto nemoguće. Znači, u roku od tri dana je prevoznik dužan da krene s prevozom. I to je nemoguće. Znači, ako do kraja maja podigne red vožnje, u roku od tri dana treba da obavi prevoz. Trebalo bi autobuskim stanicama dozvoliti deset dana vremena, prostora da mogu da istaknu taj red vožnje. To ne znači da putnici neće biti informisani na vreme. Sve se kompjuterski reguliše. Sve informacije postoje kada putnik dođe da kupi kartu, dobija obaveštenje koji je prvi prevoznik prvi na nekoj listi u momentu kada mu treba neki putni pravac. Takođe je neophodno da autobuske stanice prilikom overe godišnjih linija sklapaju ugovor sa prevoznicima. Ovog trenutka su, po zakonu, autobuske stanice dužne da overavaju svake godine jedan te isti ugovor. To je nepotrebno. Potrebno je da se ugovori regulišu, traju onoliko koliko red vožnje traje. Ako pet, deset, petnaest godina taj ugovor znači onoliko koliko traje red vožnje i tamo možda neki ugovor, red, odnosno rok raskida tog ugovora bi trebalo da bude najmanje preko 60 dana jer 30 dana je nešto što se evidentira i zbog rezervacija, a i zbog obračuna, jer se otprilike mesečno vrši onaj obračun između korisnika staničnih usluga i prevoznika i još nekih 30 dana da bi se taj proces finansijski završio i da bi ljudi mogli da znaju na čemu su, pa čak i u pogledu rezervacija. Za vas, gospodine Mrkonjiću, hteo sam samo jednu molbu. Ono što je za taj prostor bitno jeste vaše lično angažovanje, putni pravac Pazar-Sjenica do Duge Poljane. To je, ako se kad neko u filmu vidi u dronjcima i u zakrpama, taj put na to liči. Od Duge Poljane do Sjenice je jedna deonica odlično urađena. Deo od Sjenice do Aljinovića, deo koji "Pazarput" održava, taj deo još, deo koji je od Aljinovića urađen je, tamo Užice održava i to je sređeno. Ovaj deo zaobilaznice čujem da nema dovoljno novca, ali i do sada je dosta urađeno. Eksproprijacija zemljišta je završena. Nadam se da će građani Novog Pazara znati da cene vaš napor i vaš učinak. Ovu priliku sam iskoristio da tu poruku mojim ljudima iz Sandžačke demokratske partije i glasačima prenesem da znaju da cene vaš doprinos i učinak na tom prostoru. Hvala vam.
Iskorišćen je 21 minut i 20 sekundi vremena poslaničke grupe. Reč ima ministar Milutin Mrkonjić.
Ovo je stvarno prijatno i lepo. Gospodine Poturak, zahvaljujem se na lepim rečima, ali moja obaveza, kao ministra, jeste da sve to radim. Prema tome, ništa nisam uradio što je van mojih mogućnosti i ovlašćenja, čak sam malo i uradio. Odmah da vam kažem, većinu ovih sugestija o kojima ste vi govorili mi smo već preduzeli. Tačno je da Ministarstvo nema toliko inspektora, ali što se tiče ovoga sa Crnom Gorom, tu pored mene sedi moj pomoćnik koji je odmah na licu mesta intervenisao i tvrdi da po našim saznanjima više toga nema. Ali, dva inspektora dole non-stop rade i tvrdim vam da toga više neće biti. Sve ostale sugestije prihvatam u celini što ste rekli. Juče je kod mene bio gospodin Izet Ljajić, to je moj školski drug, između ostalog, tako da znate da je naša veza vrlo čvrsta, upravo smo razgovarali o tom putu. Što se tiče lokalnih samouprava to ide kako ide i to ide relativno dobro. Zahvaljujem vam se na brizi i to što se već ovde govorili. Ali, što se tiče puta Novi Pazar – Sjenica, to ove godine mora da krene. Mi pregovaramo još uvek sa Turcima, videćemo, nije moj zadatak da to radim, to radi gospođa Kalanović vrlo uspešno. Očekujem vrlo brzo u toku narednih petnaestak dana da ćemo se i dogovoriti. Dakle, rekonstrukcija, modernizacija puta od Novog Pazara do Sjenice ove godine će početi da se radi. Hvala vam najlepše.
Reč ima narodni poslanik Milan Urošević, on je poslednji prijavljeni govornik.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre, članovi Ministarstva, s obzirom da zadnjih deset godina radim u Saobraćajnom preduzeću "Lasta", malo bih se osvrnuo na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o prevozu u drumskom saobraćaju i problemima s kojima se susreću ljudi koji se bave prevozom putnika u drumskom saobraćaju. Po mom mišljenju, glavni problemi koji postoje, to je drastičan rast cene goriva u zadnjih nekoliko meseci, nelikvidnost lokalnih samouprava i, pre svega, nelegalni prevoznici ili kako ih popularno zovu "divlji" prevoznici. Što se tiče rasta cena goriva koji je izazvan bliskoistočnom krizom, to su neke stvari na koje ova Vlada ili ova Skupština i mi koji radimo ne možemo nešto posebno da utičemo. Takođe, nelikvidnost lokalnih samouprava, gde se obavlja prevoz za njih i gde su neredovna plaćanja za izvršen prevoz isto posledica, da kažem, svetske ekonomske krize i posledica još od prošle godine umanjenih transfera ka lokalnim samoupravama. Jedan od većih problema s kojim se susreću saobraćajna preduzeća su nelegalni prevoznici. Vi u toku dana, u toku vožnje, možete videti mnogo malih kombija na kojima piše - sopstveni prevoz, prevoz za sopstvene potrebe, da staju na registrovana stanice i da obično seku legalne prevoznike i da im kupe putnike. Zbog toga, pošto su u ovom predlogu zakona data veća ovlašćenja inspekciji, smatram da je to jako dobro, da će se time uticati na smanjenje nelegalnih prevoznika. U danu za glasanje ću, pre svega, zbog povećanja ovlašćenja inspekcijskoj službi glasati za taj zakon. Što se tiče samog Ministarstva za infrastrukturu, pošto dolazim iz opštine Ub, koja je danas više puta pomenuta za vreme ove sednice nego u zadnjih dvadeset godina, koliko postoji parlamentarni život u Srbiji, drago mi je, nadam se da moji Ubljani to slušaju. Ub je, što zaista sa zadovoljstvom moram da kažem, zahvaljujući Ministarstvu i ministru Mrkonjiću, počeli su radovi na putu Obrenovac-Ub, koji je bio jedan od najdevastiranijih puteva u Republici Srbiji. Takođe, što se tiče radova na potezu između Uba i Lajkovca, tih famoznih 12,6 kilometara, tu često prolazim, čak dođem i peške do radova koji su u Stublanici u selu iznad Uba, odnosno u pravcu Paljuva. Činjenica je da to što kaže gospodin Mrkonjić, da put neće ići zemljom, to su nadvožnjaci i mostovi, moraju da se premoste i lokalni putevi i železnička pruga. Tako da ministru verujem na reč da se ti poslovi rade. Nisam građevinac, ekonomista sam, iako radim u saobraćajnom preduzeću. Moram još da napomenem da je za naš kraj jako bitan most kod TE "Nikola Tesla" u Obrenovcu, koji će povezati zapadnu Srbiju sa Donjim Sremom. Takođe, ključna stvar, uz sav auto-put, uz svo poštovanje tog koridora, nama je od životnog značaja put Obrenovac-Ub. Tih 25 kilometara ko je išao zna kako je. U zadnjih deset godina bar tri puta sam gumu rasturio i svi koji su dolazili na Ub kažu da je to najstrašniji put u tom delu Srbije. Konačno su počeli radovi pre jedno sedam dana, Štrabag radi, rok za završetak je šest meseci. Nadam se da ćemo za šest meseci doći na to svečano otvaranje. Takođe, moram da se zahvalim i zbog dva seoska puta koji nisu bitni većini građana Srbije i možda nisu bitni u ovom trenutku, a to su put od tri kilometara između sela Gvozdenović i valjevskog sela Dupljaj, koji je neki stari vojni put, koji je dosta skratio pravac tim selima sa valjevskom opštinom, kao i put Banjanin-Novaci, koji je skratio dva kraka ubske opštine i učinio na povezivanje ljudi mnogo toga. Kažem vam da ovaj zakon, koji će sigurno imati dosta amandmana na skupštinskom odboru, spreman sam da neka svoja mišljenja korigujem vezano i za tu najnižu cenu i za još neke stvari koje su date. Pošto se deset godina mahom družim s drumcima, odnosno s ljudima koji su završili saobraćajni fakultet, taj drumski smer, njihovo razmišljanje da je ta najniža cena dobra stvar i da to traži Gransko udruženje "Srbijatransport". To kad neko kaže da će mali prevoznici biti oštećeni, ti mali prevoznici, takođe, udruženi su u Udruženje " Srbijatransport". To nije neko virtuelno udruženje, nego udruženje svih prevoznika koji rade u Srbiji. U danu za glasanje glasaću za ove predložene zakone. Nadam se da će nadležno ministarstvo imati sluha za sve amandmane, bez obzira da li dolaze iz pozicije ili opozicije.
Pet minuta iskorišćeno vremena poslaničke grupe. Na poslaničkim listama više nema prijavljenih za reč. Pre zaključivanja zajedničkog načelnog jedinstvenog pretresa pitam, da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje prava iz člana 96. Poslovnika? To pitam pre zaključivanja. Ako ne, zaključujem zajednički načelni i jedinstveni pretres. Zahvaljujem se učesnicima na sednici, predstavniku Vlade i predstavnicima Ministarstva. Ovim završavamo rad za danas, 20 minuta pre 18. 00 časova. Rad nastavljamo u utorak, 12. aprila, u 10.00 časova, objedinjenom načelnom raspravom o tačkama koje slede po dnevnom redu. Hvala vam.