Gospođo Đukić-Dejanović, zaista sam zadivljen vašom brigom da se ova rasprava o amandmanima na Predlog zakona o budžetu odvija u najboljem mogućem redu, ali verujte mi imam isti cilj kao i vi. Nemojte ništa da se brinete. Dakle, zaista ćemo se potruditi da ove amandmane obrazložimo na što je bolje mogući način. Podneo sam amandman na član 5. razdeo 2, funkcija 110, ekonomska klasifikacija 422 - troškovi putovanja predsednika Republike i predložio sam u amandmanu da se troškovi putovanja predsednika Republike za 2009. godinu smanje sa 43 miliona na 20 miliona, ali da se zato povećaju subvencije javnim nefinansijskim preduzećima sa 17 milijardi 285 miliona na 17 milijardi 308 miliona, a u koloni osam da se povećaju sa 17 milijardi 885 miliona na 17 milijardi 908 miliona. Vlada nije prihvatila ovaj amandman iz sledećih razloga - "Amandman se ne prihvata iz razloga što su sredstva za troškove putovanja u okviru razdela predsednika Republike predložena u skladu sa nadležnostima i potrebama ovog budžetskog korisnika". Gospođo Dragutinović, mislim da je ovo obrazloženje krajnje paušalno i da ste ga napisali reda radi, da se nešto napiše zašto se amandman ne prihvata. Meni je potpuno jasno da šef države, odnosno predsednik Republike mora da ima predviđena finansijska sredstva za troškove putovanja u zemlji, a pogotovu u inostranstvu, ali niste me ubedili zašto mora da ima baš 43 miliona. Teško može da se utvrdi na osnovu kojih kriterijuma ste došli do toga da za troškove putovanja predsednika Republike treba odvojiti baš 43 miliona. Kada predviđate određena budžetska sredstva za određene budžetske korisnike, pa i za predsednika Republike, onda valjda vodite računa o tome kakvi su bili rezultati rada tog budžetskog korisnika, šta je taj budžetski korisnik dobro doneo državi Srbiji i njenim građanima, valjda je to osnovni kriterijum na osnovu koga opredeljujete i odgovarajuće budžetske iznose za sledeću budžetsku godinu. Tako bi valjda trebalo da bude. Ako pokušamo da analiziramo koji su to rezultati rada aktuelnog predsednika Republike Borisa Tadića, onda ne dolazimo baš do vrlo srećnih zaključaka. Boris Tadić je postao predsednik Republike u junu, ako se ne varam, 2004. godine. Vi se sećate kakva su bila obećanja Borisa Tadića. Ukoliko on pobedi na izborima očuvaće se državna zajednica Srbija i Crna Gora. On će, zajedno sa svojim zapadnim prijateljima, da reši problem KiM, tako da to bude u interesu Srbije. Sećate se 2004. godine, obećavano je milion novih radnih mesta i obećavano je da će Srbija, najverovatnije, do 2008. godine da postane, ako ne član, a ono sigurno kandidat za ulazak u EU. Sada da vidimo šta je bilo sa tim obećanjima predsednika Republike, kome je Vlada za 2009. godinu namenila 43 miliona za troškove putovanja. Državna zajednica Srbija i Crna Gora nestala je u maju 2006. godine, na osnovu falsifikovanih rezultata referenduma u Crnoj Gori. Vlast u Beogradu je te rezultate prihvatila i na osnovu tog lažiranog referenduma Crna Gora je odvojena od Srbije. Šta se desilo sa KiM, gospođo Dragutinović? Na poziv Borisa Tadića i Vuka Jeremića na KiM došla je, suprotno Ustavu Srbije, suprotno Rezoluciji 1244, misija Euleks. Boris Tadić je obmanuo građane Srbije, jer je tvrdio, a to u stvari tvrdi i danas, da je Euleks na KiM došao na osnovu Rezolucije Saveta bezbednosti UN i da će Euleks biti prisutan samo u sredinama u kojima pretežno i dominantno žive Albanci, a da će u srpskim sredinama ostati misija Unmika. Vama je narodni poslanik SRS-a, Ljubomir Kragović, koji dolazi sa KiM nekoliko puta ponovio da od Unmika na KiM nema ni traga ni glasa i da je jedina misija koja tamo postoji misija Euleksa, dakle, misija EU. Boris Tadić, kome vi, gospođo Dragutinović, namenjujete 43 miliona dinara za putovanja u 2009. godini, pristao je na to da misija Euleksa bude statusno neutralna, što znači da nju ne zanima suverenitet i teritorijalni integritet Srbije, da nju ne zanima Ustav Srbije i da nju ne zanima Rezolucija 1244, koja garantuje taj suverenitet i teritorijalni integritet. I ne samo da ih ne zanima, ne samo da su statusno neutralni, oni nisu statusno neutralni. Zvaničnici Euleksa i zvaničnici EU jasno i glasno poručuju i Srbiji i međunarodnoj javnosti da je Euleks došao na KiM da ojača, kako oni kažu kosovske institucije, kako bi se Kosovo brže integrisalo u EU. To, dakle, nije statusno neutralna misija, to je i te kako statusno pristrasna misija, ali u odnosu na Albance na Kosovu i Metohiji, zato što Euleks ima zadatak da obezbedi pravni, politički i ekonomski ambijent da Kosovo i Metohija definitivno budu odvojeni od Srbije i da kao takav odvojeni deo Srbije brže pristupe Evropskoj uniji. Šta je bilo sa obećanjem o otvaranju novih radnih mesta? Evo vidimo u 2008. godini šta je bilo sa tim obećanjem. Ne da se nisu otvorila nova radna mesta, pogotovo ne milion novih radnih mesta, nego su desetine hiljada ljudi ostale bez posla. Svaki dan ispred Narodne skupštine Srbije, ispred Vlade Srbije, ispred ministarstava, protestuju ojađeni radnici, koji su ostali bez svojih radnih mesta ili koji rade za neke bedne plate, na osnovu kojih ne mogu da izdržavaju ni sebe, ni članove svojih porodica. Ne treba da vas podsećam, gospođo Dragutinović, na činjenicu da je upravo Boris Tadić, aktuelni predsednik Republike, mnogo puta zloupotrebljavao troškove putovanja koje ima po zakonu o budžetu, tako što je putovao na razna sportska takmičenja, naOlimpijske igre, na fudbalske i košarkaške utakmice. Ali, nije ni to najveća šteta. Čovek je putovao, možda voli sport, ali on je vrbovao sportiste da postaju članovi Demokratske stranke. Za njega su sportisti maskote Demokratske stranke. On potpuno politizuje sportiste u Republici Srbiji. Ne samo da zloupotrebljava finansijska sredstva koja su namenjena za troškove putovanja predsednika Republike, on pokušava da i sport u Republici Srbiji stavi pod kapu Demokratske stranke, odnosno pod svoj lični režim. Vi znate, gospođo Dragutinović, kao što i ja znam, kao što znaju i svi narodni poslanici, da se to desilo i tokom 2008. godine, da je Boris Tadić u 2008. godini, da ne idemo dalje u prošlost, na mnogo načina zloupotrebljavao budžet, da je zloupotrebljavao sportska takmičenja i da praktično nema nijednog srpskog sportiste koji je postigao neki značajniji uspeh na međunarodnom takmičenju, a da ga Boris Tadić na direktan ili indirektan način nije svojatao da je to njegov sportista, da je to njegov prijatelj, da podržava njegovu DS itd. Zaista me zanima, gospođo Dragutinović, gde će to Boris Tadić da putuje tokom 2009. godine, kada ste mu namenili čitavih 43 miliona za troškove putovanja? Srbija od tih njegovih silnih putovanja u inostranstvo nije videla baš neku veliku korist. Znate, Boris Tadić je, zajedno sa Milom Đukanovićem, sahranio državnu zajednicu Srbija i Crna Gora. Boris Tadić je uradio ono za šta svaki pošteni Srbin, svaki pošteni građanin Srbije nije mogao da veruje da će jedan predsednik Republike da uradi. Boris Tadić je indirektno pristao na to da Kosovo i Metohija budu odvojeni od Republike Srbije. To je, gospođo Dragutinović, ono što NATO pakt, što SAD od 1999. godine traže, da se pojavi jedan srpski političar koji će dati legitimitet za odvajanje Kosova i Metohije od Srbije, a to je uradio baš Boris Tadić, jer je uz njegov blagoslov i na njegov poziv na Kosovo i Metohiju došla misija Euleksa. Takvom čoveku, gospođo Dragutinović, vi opredeljujete 43 miliona dinara za troškove putovanja u inostranstvo. Da li se sećate, gospođo Dragutinović, kada je SRS i kada su nacionalne i državotvorne opozicione stranke organizovale protest ispred Doma Narodne skupštine u februaru ove godine zbog nelegalnog proglašenja nezavisnosti Kosova i Metohije od strane Albanaca? Da li se sećate da je Boris Tadić baš na taj dan hitno i službeno morao da otputuje u Rumuniju, da nije imao hrabrosti da pogleda okupljenom narodu u oči, da mu se obrati, da kaže šta će država Srbija da uradi po pitanju odvajanja Kosova i Metohije od Srbije? Ne, nego je pobegao u Rumuniju, navodno u službenu posetu koja je trajala, zamislite, čitav jedan dan i kada se završio narodni protest, on se vratio u Republiku Srbiju kao da se ništa nije desilo. Da vas podsetim, gospođo Dragutinović, na ono što znaju, ne samo što znaju dobro upućene diplomate, to je sada već postala javna tajna, da ona igra sa Međunarodnim sudom pravde u Hagu, odnosno sa našom inicijativom da će Međunarodni sud pravde da da mišljenje o tome da li je proglašenje nezavisnosti Kosova i Metohije bilo u skladu sa međunarodnim pravom ili ne. Da je to opet jedna brutalna podvala Borisa Tadića, zato što on već sada zna, garantujem da zna, možda vama neće da kaže, ali u dobro upućenim diplomatskim krugovima se o tome uveliko priča, kakvu će odluku da donese Međunarodni sud pravde povodom inicijative Generalne skupštine Ujedinjenih nacija da se otvori pitanje o legalnosti proglašenja nezavisnosti Kosova i Metohije. Borisu Tadiću, tome kome vi opredeljujete 43 miliona da bi putovao po belom svetu i na najgrublji mogući način gazio interese Srbije, već sada se zna kakvo mišljenje će da da Međunarodni sud pravde, a to znaju i Boris Tadić, to zna i Vuk Jeremić, to zna i Tibor Varadi, taj naš vajni zastupnik pred Međunarodnim sudom pravde. Međunarodni sud pravde, gospođo Dragutinović, doneće mišljenje koje će imati dva stava. U prvom stavu će da se kaže - načelno, imajući u vidu Povelju Ujedinjenih nacija, nije dozvoljeno da se od jedne suverene države odvoji jedan deo i da se proglasi novom suverenom državom. Drugi stav će da glasi - ali, imajući u vidu specifične okolnosti koje vladaju na Kosovu i Metohiji, imajući u vidu činjenicu da je Miloševićev režim počinio genocid nad albanskim življem na Kosovu i Metohiji, da se desilo etničko čišćenje, imajući u vidu činjenicu da na Kosovu i Metohiji živi 90% Albanaca i da je najveći broj od tih 90% protiv životau zajedničkoj državi sa Beogradom, Međunarodni sud pravde smatra da je proglašenje nezavisnosti Kosova i Metohije bilo u skladu sa principima međunarodnog prava. Znate li šta će onda da se desi? Onda će taj Boris Tadić, taj svetski putnik, da izađe pred kamere nacionalne televizije i da kaže - građani Srbije, učinili smo sve što smo mogli, iskoristili smo sva diplomatska, pravna i politička sredstva, obratili smo se Međunarodnom sudu pravde, ali eto, čak je i Međunarodni sud pravde rekao da je proglašenje nezavisnosti Kosova i Metohije bilo u skladu sa međunarodnim pravom. Onda će se desiti onaj finalni akt izdaje države Srbije, vlast i režim Borisa Tadića i de jure će priznati nezavisnost Kosova i Metohije i onda Srbija, srpski narod i sva buduća pokolenja jednostavno više neće imati pravnog osnova i bilo kakve pravne veze sa Kosovom i Metohijom. (Predsednik: Vreme.) Eto, gospođo Dragutinović, pokušao sam u ovih 15 minuta da vam objasnim zašto ovom i ovakvom predsedniku Republike ne treba dati 43 miliona dinara, da bi tokom 2009. godine po belom svetu gazio interese Srbije i srpskog naroda.
Da li još neko želi o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 5. razdele 2, 3, 7, 9. i 15. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Šormaz. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Gospodin Šormaz. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam jedan, čini mi se, komplikovan amandman, ali nije komplikovan, nije mnogo. Komuniciramo i ovako, bitno je kada je kratak rok da komuniciram sa ministarkom. Opredelio sam se za to da pokušavam da nađem, a naravno da se ne promeni ona ulazno-izlazna strana budžeta, da tako kažem, da nađem više novca, shodno situaciji, u kojoj se nalazimo, ovim amandmanom, pre svega za Državnu revizorsku instituciju, kao i za Vojsku Republike Srbije. Kada je takav Poslovnik i kada imamo takav odnos, možda bi trebalo da razmislimo kako prema budžetu u narednom periodu, prema ovom zakonu da baš ne primenjujemo Poslovnik, ovakav kakav jeste, nego da nađemo neka druga rešenja za zakon o budžetu, opet shodno standardima, da kažemo, demokratskih društava, jer ovaj član je zaista komplikovan. Kada bi doneli budžet, pa kada bi videli na koliko je strana, svaki poslanik ima pravo na jedan amandman na jedan član. Onda moramo i takve stvari, kao što je, recimo, novac za Državnu revizorsku instituciju ili Vojsku Republike Srbije da stavljamo u jedan amandman, što nije dobar primer. Zaista postoji potreba za jačom borbom protiv korupcije u javnom sektoru, to je ovih prethodnih par meseci bilo i te kako aktuelno po pitanju javnih preduzeća. Sada vidimo da će se krenuti u neku vrstu revizije poslovanja Ministarstva odbrane, zbog svega ovoga što je rekao načelnik Generalštaba. U suštini, sve je to posao Državne revizorske institucije, koja nije počela ni da funkcioniše. Mogu da se složim sa ministarkom da ona kaže - znate, oni su dobili novca onoliko koliko su tražili. Međutim, to nije prihvatljivo. Znači, oni mogu da traže malo, ali moraju da rade mnogo više. Da bi radili mnogo više, mi moramo da im obezbedimo uslove. Ajte da im obezbedimo uslove, da odredimo, izglasamo taj novac za Državnu revizorsku instituciju, pa onda, ako ne rade, da kažemo - ljudi, vi ne radite vaš posao, došlo je vreme da vas menjamo, da biramo drugu Državnu revizorsku instituciju. Znači, ovako, na ovaj način, oni uvek mogu da imaju alibi, kako njima Vlada ne da novac, prostor da rade, Vlada kaže - oni imaju toliko u budžetu, toliko su tražili i nema prave kontrole poslovanja ni javnih preduzeća, ni kontrole kako se budžet troši. Državna revizorska institucija treba da kontroliše i lokalne samouprave u tome kako rade. Znači, to je potrebno razviti kao instituciju. Potrebno je napraviti, u nekim državama se to zove - komisija za kontrolu, imaju saradnju na evropskom nivou između sebe te institucije. Ali, mi nekako tu stojimo u mestu. Nigde ne krećemo. Po meni, ovde se ne povećava nešto, to je nekih 300 miliona. Vezano je i za ovu priču kako nemaju prostor, ne znam, tamo neki ministar neće da se iseli ili da im da prostor, pa onda treba veći broj zaposlenih da bi se radila kontrola na pravi način. Kažem - nije to samo kontrola budžeta u pitanju, nego svih javnih preduzeća, svih ministarstava, svih javnih preduzeća i ustanova i njihovog poslovanja, svih budžetskih korisnika, bilo da se radi o Republici, bilo da se radi o lokalnoj samoupravi. Gde sam tražio novac za njih? Recimo, kod predsednika Republike, u nekim delovima sam tražio da vidim gde njemu da se smanji novac, jer je on prvi čovek koji je rekao da treba da se bori protiv kriminala i korupcije. Prvi treba valjda da da primer da se smanji novac u njegovom kabinetu, pa da se da onima koji treba da se bore protiv korupcije. Zatim, Generalni sekretarijat Vlade, recimo, predviđeni troškovi putovanja u Generalnom sekretarijatu Vlade, verovali ili ne, jeste 94 miliona dinara. Smanjio sam na 44,ovim amandmanom sam predložio da se pedeset prebaci Državnoj revizorskoj instituciji. Zatim, Kancelarija za saradnju sa medijima, ionako iovako ta kancelarija očigledno obmanjuje građane sa informacijama koje daje o radu Vlade Republike Srbije. Vidimo na ulici da je potpuno drugačije kada sindikati izađu, da nije ono što priča Vlada to što se radi, šta će im onda i toliki novac? Sa 37 miliona na 16 miliona, recimo, za plate i zarade, jer šta će njima tolike plate? Tamo je dovoljno da rade dva čoveka, smanjujemo javnu potrošnju, štedimo, a opet kažem - potrebnije je Državnoj revizorskoj instituciji. S druge strane, Vojska, nedopustivo je da se ide ispod, a 2,4 BDP-a je neki minimum koji bi trebalo opredeliti u budžetu za potrebe Vojske. To je neki minimum. U Vojsci se žale da je sada manje. Videli smo, načelnik Generalštaba je uostalom to rekao na sednici Odbora za odbranu i bezbednost, da to što je predviđeno, pa čak i ono što ima ne koristi se na pravi način. Mi smo doneli već jednom, to mora da se shvati, parlament je doneo odluku o vojnoj neutralnosti. Strategija nacionalne bezbednosti, strategija odbrane na osnovu toga moraju do budu donete. Sve potrebe Vojske, jer svi znamo da zbog te novonastale situacije, otprilike 2,5 do 3.000 novih vojnika profesionalnih, a da ne pričam da nije krenula profesionalizacija, plus na ono što je predviđeno, treba da povećamo za još 3.000 profesionalnih vojnika Vojsku. To ništa neće moći da bude urađeno od onoga što je sada predviđeno budžetom za Vojsku. Znači, apsolutno ništa. Svi stručni ljudi iz Vojske, ceo Generalštab, svi ostali to kažu. Prema tome, hoćemo li da budemo bezbedni, hoćemo li da imamo Vojsku onako kako Srbija zaslužuje, i kakva je Srbija, s obzirom na poziciju u kojoj se nalazi i na stratešku odluku o vojnoj neutralnosti koju je donela, hoćemo li se na takav način opredeliti? Imamo dobre primere. Nije tačno. Stalno se ovde širi zabluda. Ima više zemalja koje su članice EU, a koje nisu članice NATO-a, Švedska, Finska, Austrija, takođe, ima koja nije članica NATO, ni EU - Švajcarska itd. Znači, ima više takvih zemalja, imaju svoju praksu u upotrebi vojske, imaju svoju praksu u korišćenju nacionalne strategije o bezbednosti itd. Možemo da prilagodimo mnogo toga onome što je naša potreba. Nema potrebe da i dalje neko razmišlja o NATO paktu, a meni ova poslednja događanja oko vojske se čine da neko tu namerno nešto radi. Samo razmislite o terminu, onoga dana kada je predsednik Republike sa nadležnim direktorima i ministrima potpisivao ugovor o gasno-naftnom sporazumu, tog dana je izašao intervju generala Ponoša u "Politici" i listu "Alo", istog dana. Mene neko da ubedi da to nije poruka sa one druge strane vlasti u Srbiji, ne može niko. Inače, ne bi bilo istog dana, bilo par dana ranije, pet dana kasnije, danas bi se to događalo, ali na ovaj način kako se desilo, sasvim sigurno je bila i poruka. Pokušao sam, takođe, Vojsci da nađem novac tamo gde mi se čini da je preterano dat, da li na osnovu ovoga, oni su tražili, ovi drugi su tražili, pa su dobili toliko. Verujem da je i Vojska tražila više. Kako ona nije dobila toliko koliko je tražila? Na primer, kabineti potpredsednika Vlade, šta će im, osim Krkobabića, kome svakako i ne treba kabinet, nije trebalo ni da bude u Vladi, ali ajde, to mu je jedina funkcija. Ovi drugi, recimo, Dačić ima kabinet u Ministarstvu unutrašnjih poslova, Dinkić ima kabinet u svom ministarstvu, Đelić ima kabinet u svom ministarstvu. Šta će im ovi kabineti, šta će im ovoliki troškovi? To su veliki novci, 72 miliona, 67 miliona, 60 miliona za tamo neke savetnike, za ljude koji su zaposleni u tim kabinetima, a pričamo o smanjenju javne potrošnje. S druge strane, EK, recimo, turizam - subvencije javnim nefinansijskim preduzećima i organizacijama - 1,980 milijardi. Dve milijarde, da li su ovo ta skijališta ili šta već? Opet ne vidimo po stavkama gde to ide, za šta ide 1,980 milijardi u toj klasifikaciji. Ili, na primer, EK 481, isto Ministarstvo turizma - dotacije nevladinim organizacijama 50 miliona. Znači, završava se izvršavanje budžeta za 2008. godinu i vidimo pun Beograd bilborda o Petrovcu na Mlavi, o Staroj planini. Šta će to u Beogradu? To treba u Beču da reklamiramo. Što stavljamo bilborde u Beogradu za takva mesta? Da li je sada trenutak, u ovoj situaciji na takav način trošiti novac? Ili, na primer, nefinansijska imovina koja se finansira iz sredstava za realizaciju NIP, znači, dodatno 550 miliona. Ima tu svačega, turističke destinacije, menadžment turističkih destinacija. Slušali smo ministarku kako kritikuje tamo neki upravni odbor, Stara planina, da joj nije jasno kako su trošili novac i na ostale stvari. Znači, tu sam, verovali ili ne, našao negde oko 1,5 milijardi ovim amandmanom novca za potrebe vojske. Obrazloženje Vlade je, otprilike, ne prihvata se zato što su sredstva namenjena za navedene troškove predložena u skladu sa nadležnostima i potrebama ovih budžetskih korisnika. Znači, to su njihove nadležnosti, to su njihove potrebe, ali nigde pojedinačno ne vidimo za šta je taj novac toliko odvojen, a znamo kolike su potrebe Vojske Republike Srbije, vidimo u kakvoj situaciji se nalazimo, znamo da je bezbednost zemlje, doduše, ovim potpisivanjem u Moskvi je donekle popravljena, ali da je još uvek i te kako ugrožena i da je potrebno da država Srbija, shodno odluci o neutralnosti, ima jaču vojsku. Naravno da je potrebno da ima jaču Državnu revizorsku instituciju, ako želimo stvarnu kontrolu trošenja javnih sredstava, trošenja budžeta u svim segmentima našeg društva i javnog sektora. Ako to zaista želimo, onda mislim da ovaj amandman treba da bude prihvaćen. Naravno da će neki zbog toga biti uskraćeni, to nije sporno, uvek je tako kada se radi na budžetu, ali mislim da je potrebno da odredimo prioritete mnogo bolje nego što ih je uradila ova vlada u predlogu. Konačno, mi donosimo budžet, a oni samo daju predlog budžeta. Zahvaljujem.
Gospodin Dragan Todorović ima reč o ovom amandmanu.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministar, nema nama pomoći. Možemo mi da osnivamo komisije [[dobacivanje iz sale]] izgleda da su nekoga pustili iz kućice, pa se čuje. Ono što se radi od 2001. godine pokazuje da ova vlast ni na koji način ne samo da nema nameru da poštuje zakon, nego će iskoristiti svaki trenutak da zakon zloupotrebi i da radi onako kako njima odgovara. Između ostalog, juče sam pokazao podatke vezano za Ministarstvo telekomunikacija, gde ste imali prilike da vidite kako ministar isplaćuje, navodno, za neke poslove koji su urađeni, za 42 radnika u njenom ministarstvu, pa kako im je ostalo 250 miliona. Sada ću vam pokazati podatke vezano za grad Beograd i gradsku upravu od 2001. do 2003. godine. Ovi podaci su dobijeni na osnovu Zakona o dostupnosti informacija i vezani su za budžetsku inspekciju Ministarstva finansija; budžetski inspektori Nada Metikoš i Lazar Nikolić; zapisnik o kontroli materijalno-finansijskog poslovanja i nenamenskoj upotrebi budžeta za period 2001. do 2003. godine; broj nalaza zapisnika 401-00-00591/03, od 9.7. Trajanje kontrole - započeta 21. maja 2003. godine, okončana 10. maja 2004. godine. Ukupno 50 stranica teksta vezano za ovu kontrolu. "Budžetska inspekcija je pre kontrole utvrdila da su za materijalno-finansijsko poslovanje Gradske uprave grada Beograda u kontrolisanom periodu bila odgovorna sledeća lica: Radmila Hrustanović, predsednik Skupštine grada Beograda; Nenad Bogdanović, predsednik Izvršnog odbora Skupštine grada Beograda; Tamara Stojčević, sekretar Gradske uprave; Tišma Marko, sekretar Sekretarijata za finansije; Ljiljana Brdarević, zamenik sekretara Sekretarijata za finansije i Ljubiša Lučić, pomoćnik sekretara Sekretarijata za finansije." Svi su kadrovi iz DS. "U postupku kontrole budžetska inspekcija je otkrila da je gradska vlast u periodu od 2001. do 2003. godine odgovorna za sledeće: 146.945.000 dinara je nenamenski utrošeno, pa je naloženo da se ovaj novac vrati u budžet grada Beograda, u ostavljenim rokovima". Ujedno vam postavljam i poslaničko pitanje, da mi odgovorite da li i kada su ova sredstva vraćena po nalogu inspekcije? "Više od 235.000.000 dinara iznosi vrednost tendera koji je gradska vlast na nezakonit način sprovela, štimovanjem tenderskih ponuda i kršenjem zakona. Sto trideset šest miliona dinara iznose nezakoniti transferi iz budžeta Grada, koje je gradska vlast izvršila bez ikakvog pravnog osnova. Više od 500.000.000 dinara iz budžeta grada Beograda je utrošeno kršenjem zakona i propisa od strane gradske vlasti, u periodu od 2001. do 2003. godine, utvrđeno je nalazom budžetske inspekcije". Ovo su podaci koji na najbolji način govore kakva je ova demokratska vlast i ko je došao 2001. godine na vlast. Sada da krenemo i po tačkama, koliko novca je za šta utrošeno. Osamdeset šest miliona je utrošeno nezakonito na kupovinu socijalnog mira. Kaže: "Sredstva nezakonito isplaćena iz tekuće budžetske rezerve koja služi za druge napomene, a ne za isplatu solidarne pomoći." Nezakonito dotirano 5.570.000 Sindikatu Gradske uprave; 45.000.000 nezakonito je utrošeno na isplate plata; 160.000 nezakonito sklapani ugovori o delu. Inspektori su utvrdili da su ugovori sa izvođačima sklapani posle rokova utvrđenih za vršenje zadataka i ugovora; da ugovorima nije definisan obim posla, već samo naveden opis posla; da su isplate naknada vršene bez overe da je posao izvršen; da su za isti opis poslova i za isti period utvrđivani različiti iznosi naknada. Pet miliona i nešto je nezakonito isplaćeno za prevoz zaposlenih; 6.700.000 sredstva za izmirenje nekih poreskih obaveza; 45.000.000 nezakonito je preneto iz budžeta Grada JP "Gradsko stambeno". Inspekcija je naložila da se 45,6 miliona dinara u roku od 30 dana vrati u budžet grada Beograda. Takođe i ovo postavljam kao poslaničko pitanje, da li je ovaj novac vraćen u budžet grada Beograda? Kaže, posebno su interesantne česte konstatacije budžetskih inspektora, koji u svom nalazu navode da im u toku kontrole mnogobrojna finansijska dokumentacija nije bila dostupna i da su čelnici Gradske uprave tvrdili da ne poseduju tražena dokumenta. Nezakoniti transferi iz budžetskih rezervi grada Beograda. Na osnovu zaključaka IO Skupštine grada Beograda, kaže 17,8 miliona dinara nezakonito transferisani iz budžeta grada na račun JKP Beogradske elektrane, 15 miliona dinara nezakonito preneto iz stalne budžetske rezerve, 40 miliona nezakonito preneto Preduzeću za izgradnju železničkog čvora, 6,7 miliona nezakonito preneto JP Gradsko stambeno, 9,7 miliona, 1,5 miliona, 22,7 miliona itd. Sve nezakonito. Nezakonitosti u javnim nabavkama. Kaže, manje nabavke, nabavka vozila. Gradska uprava grada Beograda izvršila nabavku vozila u iznosu od 3,3 miliona dinara od firme ADM iz Knića. Međutim, budžetska inspekcija je utvrdila da je ova nabavka bila nezakonita, jer firma ima svoju ponudu i dostavila je posle roka za dostavljanje ponuda, dok su pre nje ponudu dostavili Auto-Čačak iz Čačka i Ivanić iz Iriga. Nabavka nameštaja, sećate se Aerodroma "Nikola Tesla", fikusa od 800 hiljada, kašičica od nekoliko hiljada itd. Kaže, nabavka nameštaja. Nabavka kancelarijskog nameštaja, stolice za Gradsku upravu u 2001. godini koštale 3,1 miliona dinara, dok je za tu namenu finansijskim planom bilo predviđeno 1,2 miliona. Nabavka jarbola, ovo je vrlo interesantno, šest jarbola za zastave u vrednosti od 873 hiljade dinara, firma dobila "Progres" iz Valjeva. Međutim, od četiri prispele ponude, bilo je i povoljnijih ponuda od "Progresa", utvrdili su budžetski inspektori. Postavlja se pitanje zbog čega je dobio ponuđač koji je imao lošiju ponudu? Ima i nekih fotokopir aparata, to nije interesantno. Interesantna je nabavka 20 autobusa za GSP. IO Skupštine grada, zaključkom iz decembra 2002. godine, opredelio je 127,9 miliona za nabavku 20 autobusa za GSP. Tender je raspisan i komisija je kao najpovoljnijeg ponuđaja izabrala "Ikarbus", čija je cena jednog autobusa iznosila 7,6 miliona dinara, odnosno za 20 autobusa 159,9 miliona. Interesantno da je komisija odlučila, i pored toga što je "Ikarbus" bio najpovoljniji, da se izabere firma Unibros stil. Ta ponuda je bila mnogo veća. Budžetska inspekcija je utvrdila da je ova nabavka bila nezakonita, jer je sprovedena štimovanjem tendera, uz kršenje tada važećih propisa. Doći ćemo samo polako, bez nervoze. Interesantno je ko je ova firma Unibros stil. Kaže, prijavila je za 2001. godinu ukupan prihod od 333 hiljade, rashod od 447 hiljada dinara i gubitak od 114 hiljada. Prijavila se za nabavku 20 solo autobusa. Veći promet ima obična trafika. Ova firma je samo posredovala između FAP-a i gradske vlasti. Samo posredovala, ne pravi ona autobuse. Interesantno je da vi niste znali da možete direktno sa FAP-om da sklopite ugovor. Nabavka 10 solo trolejbusa za GSP, raspisan tender 5.4.2002. godine. Pristiglo sedam kompletnih ponuda. Kaže, međutim, tri firme su ušle u uži izbor, nakon obavljenih razgovora, iste su dostavile dopunu ponude u pogledu cena i rokova. Kako je to moguće? Stvarno mi nije jasno, ministre, kako je ovo moguće. Kaže, iako je imala najnepovoljnije uslove iz osnovne ponude, firma Unibros stil je za ponuđeni model trolejbusa, koji je iznosio 71 milion po komadu, smanjila na 64 hiljade dolara. Ostale dve firme nisu smanjivale, jer su dale realne cene, jedna je dala 64.998 dolara, a druga 64.500 dolara. Pogledajte vi očigledan kriminal, pogledajte očigledan kriminal. Dao je 71.500 dolara po komadu, kada su se pojavili jeftinije ponude, on naknadno smanjio cenu da bi dobio posao. Normalno da je budžetska inspekcija dostavila nalaz da je nabavka trolejbusa u visni od 39,3 miliona dinara izvršena na nezakonit način, uz kršenje propisa i procedura javne nabavke. Nabavka pet solo gradskih autobusa za potrebe Saobraćajnog preduzeća "Lasta" Beograd. Nabavka je izvršena 6.8.2002. godine, po ugovoru Sekretarijata za saobraćaj kao naručioca. Cena autobusa iz ponude firme Unibros po komadu je iznosila pet miliona i 454 hiljade, a cena Ikarbusovog pet miliona 350 hiljada. Razlika je 104 hiljade, pa puta pet, petsto i nešto hiljada. Na bazi ovoga takođe je budžetska inspekcija utvrdila da je izvršeno na nezakonit način. Interesantno, Unibros i Unibros stil nisu iste firme, obe su sa Kipra, jedna je osnovana u Limasolu, a druga u Nikoziji. Izgleda da im je kum isti, ali nema puno mašte. Unibros stil i Unibros. Verovatno kada bi se malo dublje začeprkalo da bi našli da je to u stvari jedna te ista firma ili jedan te isti vlasnik. Kaže, nabavka poništavača karata za Beograd; ovde je, takođe, prekršen zakon, utvrdila je budžetska inspekcija. Naređeno je da se pare vrate. Da vam ne pričam, nezakonitosti u prihodima i rashodima itd. Službeni put u Pariz, kaže, isplata itd, a da pri tom nije dostavljena validna dokumentacija kojom se pravda ovaj utrošak. Nije mnogo u pitanju, kada uzmemo Bojana Krišta, oni su tu samo 700 hiljada dinara. Nije to nešto mnogo. Epilog, gledam na vreme, ne bih hteo da kršim Poslovnik, kada su budžetski inspektori na osnovu svog nalaza 17. novembra 2004. godine, ministre, podneli prekršajnu prijavu protiv 10 odgovornih lica u Gradskoj upravi, ova prijava je 17. novembra 2005. godine odbačena, pazite posle godinu dana, odbačena u svim segmentima i to zbog zastarelosti ... (Predsednik: Vreme.) prekršajnog gonjenja koje je bilo moguće samo godinu dana od činjenja prekršaja. Šta da se radi, poštuju zakon, neće ljudi, a sada kaže, ima i krivičnog dela. Ima, Boško, sada ćete da vidite...(Predsednik: Vreme.) Kaže, budžetski inspektori, evo završavam, dana 16. septembra 2004. godine, svoj nalaz sa pratećom dokumentacijom prosledili su Republičkom javnom tužilaštvu na dalje postupanje i utvrđivanje krivične odgovornosti odgovornih u Gradskoj upravi. Tužilaštvo je 18. maja 2005. godine predmet arhiviralo u formi službene beleške, smatrajući da nema elemenata krivičnih dela u konkretnom slučaju. Drugo opštinsko javno tužilaštvo u Beogradu je takođe odbacilo prijavu za privredne prestupe, koje je budžetska inspekcija podnela protiv odgovornih u Gradskoj upravi. Gospođo ministar, ovo je samo jedan mali delić iz svega onoga što se dešavalo od 2001. godine, da ne govorim o brojnim privatizacijama šta se sve tu dešavalo, da pomenem samo Sartid i tako dalje. Sada je potpuno jasno zašto ne radi Revizorska komisija, sada ne treba ništa pričati, sve je jasno, jer i oni koji rade nema nikakve koristi. Utvrde ovoliki kriminal i pojeo vuk magarca, nikom ništa, niko nije odgovoran, a vi žuti kradite i dalje.
Narodni poslanik Miletić Mihajlović ima reč. Htela bih samo da kažem da ste ilustrovali način distribucije sredstava gradskog budžeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, nije mi bila namera da se javim, ali svakako da ne bih remetio rad u okviru ovoga što imamo mogućnost da po amandmanu diskutujemo i razgovaramo, samo jedna kratka opaska na ono što je gospodin Šormaz, ne verujem da je u nekom negativnom kontekstu, pomenuo pojavu bilborda koji propagiraju i druge vrednosti koje se nalaze van Beograda, kao što je bilbord koji prikazuje prizore prirodnih lepota iz Petrovca na Mlavi ili drugi koji prikazuju prizore sa Stare planine, ili nekih drugih krajeva Srbije. Svakako da mi iz SPS i JS podržavamo jedan takav vid prikaza u velikim gradovima svega onoga što su svakako neosporne vrednosti i drugih krajeva naše lepe Srbije. Potrebno je, naročito kod mlade generacije, razviti svest da se život odvija, sa svim svojim vrednostima i prednostima, i van Beograda, a od Beograda sve to tako nije daleko, možda na sat-dva, gde ima i zdravog vazduha i čiste prirode, i zdrave hrane, i svakako da treba da obratimo pažnju i naučimo, pre svega, mladu generaciju da je Srbija jednako vredna i važna u svim njenim delovima. Iz tih razloga podržavamo jednu takvu politiku regionalnog razvoja i ulaganje u svim njenim delovima. Prema tome, možda sam preosetljiv ako se pomene Petrovac na Mlavi u nekom negativnom kontekstu, mada nije učinjena nikakva povreda ili etiketiranje u tom pravcu, ali verujte da sam osetljiv na to, gospodine Todoroviću. Dođite i vi u Petrovac na Mlavi. Đura Jakšić je rekao u svojoj pesmi "Put u gornjak: Od Velikog Sela, do samoga Ždrela, kao da je vila ćilim razastrela". Veliko Selo je početak opštine Petrovac na Mlavi, a Ždrelo je kraj prema Homolju. Dođite, dragi Beograđani, tamo da vidite šta je lepota, a vi iz Vlade svakako propagirajte Petrovac na Mlavi, Staru planinu, sve delove, Šumadiju itd, i u Novom Sadu, i u Nišu, i u Beogradu, jer je Srbija jednako važna i jednako lepa u svim njenim delovima.
Zahvaljujem gospodinu Mihajloviću što nas je podsetio na lepotu Gornjaka. Reč ima gospodin Šormaz.
Potpuno sam pogrešno protumačen ovde. Prvo, nisam rekao ništa negativno za Petrovac na Mlavi. Nisam iz Petrovca na Mlavi, ali sam u Gornjaku cepao drva u manastiru kada je bilo potrebno za zimu igumaniji. S druge strane, baš sam rekao suprotno - što ti bilbordi, te reklame ne idu u Beč, u London, u Pariz, zašto tamo ne reklamiramo Srbiju, zašto tamo ne reklamiramo lepote Srbije da donesemo novac u budžet Petrovca na Mlavi, da donesemo novac tamo gde je lepo, nego ovdeuzmemo budžet, pa uzme neko turizam, Dinkić, pa onda on raspoređuje, i baš sad, na kraju, što to nije stavio u martu, u aprilu, nego sada kada se završava realizacija budžeta, da slučajno ne ostanu nerealizovane pare, ajmo sada kačimo, pet dana pred Novu godinu, bilborde. O tome se radi, nije to usluga Petrovcu na Mlavi. To sam podržao, ali sasvim suprotno sam rekao od onoga što se pogrešno razumeli. Čudi me da niste podržali to da kad Ministarstvo unutrašnjih poslova ima, pogledajte koliko, građani da vide, za kabinet i za Ministarstvo potrebe, a onda ima potpredsednik Vlade, prvi potpredsednik Vlade, izvršni i zakonodavni organi, finansijski i fiskalni poslovi, spoljni poslovi, ekonomska klasifikacija 01 - iznos 72 miliona. Na sve ovo što ima u MUP, što treba da ima, još i 72 miliona na kabinet kao potpredsednika Vlade. Što to nije uloženo u turizami u privredu Petrovca na Mlavi? Vi treba da podržite ovaj amandman. Ako tako mislite i ako tako govorite o svom kraju treba da podržite ovaj amandman, jer on jeste u korist. Ko će doći u Petrovac na Mlavi ako zemlja nije bezbedna? Ko će doći u Petrovac na Mlavi ako Državna revizorska institucija ne kontroliše trošenje javnih sredstava? Ko će doći od investitora i ko će doći u turizmu? Potpuno ste me pogrešno razumeli, moja namera je bila drugačija.
Da li još neko želi o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 5. razdeo 3. amandman je podneo narodni poslanik Slobodan Samardžić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Gospodin Šormaz.
Nadam se da ćete ovaj amandman da prihvatite i da ne govorim. Znam da želite. U budžetu Republike Srbije, građani Srbije, Vlada je sledeće predložila: kabinet predsednika Vlade, funkcija 110, ekonomska klasifikacija 422, troškovi putovanja dva miliona dinara. To je predsednik Vlade. Znamo kakva su mu ustavna ovlašćenja, nadležnosti, znamo za šta je ovde biran, dobio većinu. Prezime mu je Cvetković, ako je neko slučajno zaboravio ko je predsednik Vlade u Srbiji. Nije Tadić, Tadić je predsednik Republike i rekao je da podržava Vladu, ali mora da se menja. Imamo novi intervju, to je nova dovitljivost Borisa Tadića, to podržavam, ali ne valja. Znači, dobar sam, sklonim se u stranu, a oni neka rade šta znaju dok ih ne promenim, a kako će da ih promeni dok ne dođe ovde, to ne znam. Znači, mora opet da dođe kod nas, ali da se vrtimo na suštinu. Kaže dalje, troškovi putovanja, kabinet prvog potpredsednika, Ivice Dačića, njegovi troškovi putovanja su 11 miliona. Znači, imamo predsednika Vlade Cvetkovića dva, a onda imamo Ivicu Dačića 11, a onda imamo potpredsednika Vlade za oblast evropskih integracija, to je Đelić, što viče svako malo ajmo, ajde u EU,osam miliona 799 hiljada, skoro devet miliona. Onda, imamo kabinet potpredsednika Vlade za socijalnu politiku i društvene delatnosti, izvršni zakonodavni organi, finansijski fiskalni poslovi, spoljni poslovi, fale turizam i regionalni razvoj, verovatno nije moglo da stane, to je Mlađan Dinkić - 5,5 miliona. Nisam dirao Krkobabića, on ima samo to, nema nijedno Ministarstvo, neka mu alal, koliko god da su mu dali. Ali, četiri potpredsednika 13 puta više novca za putovanja od predsednika Vlade. Trinaest puta više! Hajde četvorica da je četiri puta više, ali 13 puta više. Ma pustite šta je bilo kod Koštunice. Vi ste rekli da ćete biti bolji. Gde ste crno bolji, evo vam sindikati s motkama na ulici, govore koliko ste bolji. Koštunica je napravio 11 milijardi evra deviznih rezervi, vi ste već milion potrošili. Kako crno bolji? Pedeset hiljada ljudi je izgubilo posao, plata je pala 50 evra od kad ste vi vlast. Kako crno bolji? Euleks na Kosovu. Nemojte da dobacujete, poštujte Poslovnik. Prodali NIS. Znači, gospodo, 13 puta više potpredsednici Vlade nego predsednik Vlade. Ko predstavlja državu? Da li je normalno da potpredsednik Vlade, makar bio i Đelić, na nekom skupu, na nekom međunarodnom predstavljanju, u nekoj poseti državi, zamislite predsednik Vlade Nemačke i Đelić, zar to nije neozbiljno od strane države Srbije? Zar ne treba da ide predsednik Vlade, makar ga i niko ne prepoznavao ko je? Koji je razlog da on ima samo dva miliona, a da ovi imaju 13 puta više? Amandmanom gospodina Samardžića mi smo predložili, DSS je predložio da se poveća predsedniku Vlade, svim ovim potpredsednicima, osim Krkobabića, njega nismo dirali jer nema ministarstvo, nema troškove putovanja, da bi bilo još jasnije. Sva ova trojica imaju predviđene troškove putovanja, to nije bilo u Koštuničinoj Vladi, znači svi imaju predviđena putovanja u svojim ministarstvima, a plus dodatno, osim Krkobabića, imaju i u ovim kabinetima potpredsednika. Znači, naš predlog je da se svima njima skine na dva miliona, koliko je dato predsedniku Vlade, evo, mi iz opozicije probamo da branimo predsednika Vlade i njegovu poziciju, i da se prebaci na razdeo koji se tiče predsednika Vlade. U tom slučaju bi on umesto dva miliona imao 21 milion 297.000 za troškove putovanja, da ide čovek i da predstavlja zemlju, da radi ono što mu je posao, a ne potpredsednici Vlade, jer to je neozbiljno. Neozbiljno je da potpredsednik Vlade bude gost kod nekog predsednika Vlade i da predstavlja Srbiju. Prema tome, mislim da ovaj amandman treba da prihvatite, naročito o njemu da razmislite vi iz DS. Zašto? Čemu ovo? Ova trojica, ponavljam, imaju troškove putovanja u svom ministarstvu. Šta će im u kabinetu? Smanjite im ovo, skinite, izglasajte ovaj amandman, učinite dobro za Srbiju, a on tj. predsednik Vlade, to je ovaj gospodin Cvetković, ako je neko slučajno zaboravio, ako ne želi da ih realizuje, da ih potroši, pa još bolje, ostaće za nešto drugo. Dajte da piše onako ako treba da bude. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima gospođa Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, svakako da je član 5. predloga budžeta najinteresantniji i za narodne poslanike i za građane Srbije, jer u članu 5. je Vlada predvidela na koji način će se potrošiti negde oko 9 milijardi evra, odnosno oko 700 milijardi dinara. S obzirom da se budžet puni parama građana Srbije, onda svakako da građani treba da znaju na koji način Vlada predviđa da potroši njihove pare. Amandman koji se odnosi na član 5, razdeo tri, glava 3.1, kabinet predsednika i potpredsednika Vlade, zapravo amandman o kojem je govorio malopre gospodin Šormaz, svakako da ima logike i da bi trebalo da bude prihvaćen od strane predstavnika Vlade Republike Srbije ili u danu za glasanje od strane narodnih poslanika. Ovih dana, posle onog nastupa gospodina Đelića, kada je rekao da je svetska ekonomska kriza blagodet za Srbiju, da će svi strani investitori da pohrle u Srbiju, jer smo mi jedina sigurna zemlja od svih ostalih u Evropi i šire, kada su to samo jedanput emitovali pa shvatili koliku je glupost potpredsednik rekao, onda su naravno to skinuli i više se nije emitovalo, ali je posle toga počela priča o tome kako će Srbija da štedi, kako će da se smanjuje javna potrošnja, ali bogami kroz ovaj budžet to se ne vidi. Ono što smo mi pokrenuli, pitanje vezano Aerodrom Beograd, za Bojana Krišta, preko njega i za sva javna preduzeća, za direktora javnih preduzeća, za predsednike i članove upravnih odbora javnih preduzeća, nešto se pričalo smanjuju se te nadoknade, ali svaki dan u medijima saznajemo opet za neke plate od 300.000 dinara, od 500.000, od 400.000 dinara i ne čini se po onom kakve su informacije za javnost da su te plate smanjene. Nadoknade članovima i predsednicima upravnih odbora da l' ste smanjili, to ćemo takođe posle Nove godine posebnim pitanjima da tražimo da nam dokažete, a ne samo da nam kažete, jer zaista posle svega mi ne možemo da verujemo Vladi na reč. U svakom slučaju, lakše vam je bilo da smanjite nadoknade za predsednike i članove upravnih odbora, zato što oni imaju svi još veliku platu pored toga, pa im je to bio džeparac. Ali, direktorima, vidimo, ne čini se da ste smanjili plate. Juče je, takođe, ovde bila reakcija gospođe predsednika parlamenta na amandman našeg kolege Vladana Jeremića, koji je predložio da se smanje troškovi putovanja za Narodnu skupštinu, pa je gospođa Đukić-Dejanović rekla -kad bi se taj amandman prihvatio, da bi to značilo da bi mi morali da dolazimo na posao autobusima. Mislim da se sinoć cela Srbija rasplakala nad sudbinom jadnih poslanika koji moraju da se voze kao i svi ostali svet. Dakle, ako hoćemo da budemo ozbiljni i ako hoćemo zaista da pokažemo da smo spremni da štedimo na javnoj potrošnji, da na taj način pokušamo da prevaziđemo ovu ekonomsku krizu koja još uvek nije toliko vidljiva u Srbiji, ali veliki udar se sprema u februaru i martu, to građani Srbije trebaju da znaju, ne govorim ovo da bismo bilo koga uplašili, ali jednostavno narod treba da zna šta ga čeka, šta je jednostavnije nego smanjiti troškove putovanja. To je valjda mnogo bolje nego da se dira u neka lična primanja itd, jer na taj način se ne utiče na kućne budžete korisnika ovog budžeta, ali troškovi putovanja svakako jesu stavka na kojoj bi trebalo i na kojoj može da se štedi. Obrazloženje koje je malopre dao gospodin Šormaz svakako je umesno, ali evo ovo što je u samom amandmanu napisano kao obrazloženje - da je nedopustivo da potpredsednici Vlade Republike Srbije imaju 13 puta više predviđenih troškova za putovanja nego predsednik Vlade Republike Srbije, dalje kaže, čija jeste obaveza da predstavlja zemlju, što čini Srbiju državom, a u suprotnom slučaju neozbiljnom državom itd. Zaista nema logike. Naravno, ne kukamo mi nad sudbinom predsednika Vlade što on nema dovoljno para za putovanja, ali je zaista neverovatno da ste na ovaj način raspodelili ili pokušavate da raspodelite ova sredstva. Onda je potpuno logično, pogotovo s obzirom da činjenicu da smo više puta iznosili ovde podatke kako se putuje - najskupljim letovima, kako se ne putuje našim avioprevoznicima, nego inostranim, koji su skuplji, kako se uzimaju najskuplji hoteli itd. Onda naravno da moramo da povedemo računa i da sumnjamo u ovaj vaš predlog i u ove cifre. Vi ste malopre reagovali, ne vi gospođo ministar, nego poslanici skupštinske većine kada je gospodin Todorović govorio. Čak je i gospođa Dejanović reagovala i rekla da je gospodin Todorović govorio o raspodeli budžeta grada Beograda, pa valjda budžet grada Beograda proizlazi iz budžeta Republike Srbije. A ono što je govorio gospodin Todorović apsolutno je bilo u vezi sa amandmanom koji je predviđao više sredstava za revizorsku instituciju, koja već, koliko, godinu i skoro dve godine postoji, tamo ima valjda sedam ljudi, skoro je jedan od njih bio na televiziji i kaže - svih sedam je u jednom kabinetu, primaju platu, ne rade ništa. Zašto ne rade? Njima se ne dozvoljava da rade zato što se očekuje da bi oni mogli početi ozbiljno da rade svoj posao, a onda bi bogami mnogi u Vladi Republike Srbije bili u problemu. Šta ste vi predvideli u članu 3, glava 3, troškovi putovanja, kabinet prvog potpredsednika Vlade? Za njegove troškove putovanja predviđeno je 11 miliona dinara, ali u okviru Ministarstva, gde je prvi potpredsednik Vlade ministar, predviđeno je za troškove putovanja 930 miliona dinara. Naravno, nama je jasno da u okviru tih troškova putovanja, kada je u pitanju ministarstvo policije, da se tu podrazumevaju i troškovi putovanja policije, teren i to nam je naravno potpuno jasno. Ne govorim to u tom kontekstu, nego pitam. Pretpostavljam da od ovih 930 miliona, mora da će nešto da se doda i kod ovih 11 miliona koje ste vi predvideli. Kada bismo mi imali posle ovog budžeta završni račun, ko što nemamo za ovaj prethodni završni račun, onda bismo mogli da raspravljamo, odnosno onda ćemo moći ako budemo imali završni račun da raspravljamo, da upoređujemo, da vidimo - da li je od tih 930 miliona nešto potrošio i potpredsednik Vlade, da li je dodao kod ovih 11 miliona predviđenih za putovanja. Onda imamo kabinet potpredsednika Vlade za oblast evropskih integracija, a to vam je razdeo 3.3, glava 110, funkcija 422- troškovi putovanja. Predviđeno je 8 miliona 799 hiljada dinara, ali u njegovom ministarstvu postoji stavka još za 10 miliona dinara za troškove putovanja. E sad, da li će on jedne pare da troši kada putuje kao ministar, a druge kao potpredsednik Vlade, bilo bi lepo da znamo. Naravno, opet znamo da ne putuje samo ministar i opet znamo da to podrazumeva i putovanja ostalih zaposlenih, odnosno funkcionera i u Ministarstvu i u kabinetu potpredsednika, ali nekako nije logično najblaže rečeno - ne verujemo da neće biti troškova i iz kabineta ministra, kabinetu potpredsednika, s obzirom da se radi o istom čoveku. Sada kažete u istom članu, razdeo 3, glava 3.5. kabinet potpredsednika Vlade za socijalnu politiku i društvene delatnosti - izvršni i zakonodavni organi i finansijski i fiskalni poslovi i spoljni poslovi, ekonomska klasifikacija 422, troškovi putovanja iznose 5,5 miliona dinara. Svaki dan da putuju i svaki dan da neki uspešan posao obave, ovo bi bilo mnogo. A mi imamo zaista fantastična iskustva sa našim potpredsednicima, pogotovo sa Đelićem, koji je obilazio Evropu, koji je ovde pozivao - hajmo, hajmo, odosmo na belu šengen listu, odosmo u Evropsku uniju, ovog dana, ove godine. Svaki put je otišao i ne da nije obavio posao, nego se svaki put vratio sa jednim velikim minusom, jer je očigledno da čovek nije sposoban da radi taj posao. To je razlog, pored objektivnih razloga, da treba da mu se malo smanje troškovi, da malo više sedi ovde da nešto konkretno uradi, jer od ovakvog načina, dosadašnjeg načina rada, građani Srbije nisu videli nikakvu korist. Potpuno je realno ovo što je predloženo amandmanom - da se potpredsednicima Vlade troškovi putovanja smanje na po dva miliona dinara, jer dva miliona dinara je sasvim dovoljno i da putuju po Srbiji, i da putuju po belom svetu, a naravno da vidimo na kraju godine, ako slučajno dobijemo završni račun, pošto moram to još jedanput da ponovim, da od kad je došla demokratija u Srbiji od 2000. godine u ovom parlamentu nije raspravljan završni račun budžeta za prethodnu godinu. Gospođo ministar, vi kao stručnjak za finansije, ne sumnjam u to i sigurna sam da smatrate ovo - velikim propustom svih dosadašnjih vlada i da je nedopustivo da mi odavde ne možemo građanima Srbije da kažemo kako su i gde su njihove pare potrošene. Imamo priliku, kada govorimo o budžetu, da građanima skrenemo pažnju - kako planira Vlada da troši njihove pare i tu imamo mnogo primedbi i te primedbe iznosimo. Ali je još veći problem što ne možemo na kraju svake godine, što mi sada ne možemo građanima da kažemo kako su im potrošene njihove pare prošle godine, kako je potrošen prošli budžet. Iz ovih redova se tu i tamo dobacuju neke primedbe, verovatno su zaboravili da su bili i u onoj prethodnoj vladi, ali ako imaju stvarno neku primedbu neka je kažu. Kako da je kažu, kada nemamo završni račun, o kojem bismo mogli svi da raspravljamo. Najinteresantnije je u svemu ovome, pošto niste prihvatili amandman, možda hoćete gospođo Dragutinović, jeste vaše obrazloženje, mislim vaše Vlade. Kaže - amandman se ne prihvata iz razloga što su sredstva namenjena za troškove putovanja u okviru razdela kabineta predsednika Vlade, kabineta prvog potpredsednika Vlade, kabineta potpredsednika Vlade za evropske integracije i kabineta potpredsednika Vlade za socijalnu politiku i društvene delatnosti, predložena u skladu sa nadležnostima i potrebama ovih budžetskih korisnika. U nadležnosti ne diramo, govorimo o potrebama. Ne kažemo mi da nije u okviru njihovih nadležnosti da putuju. Ne kažemo ni da nije u okviru njihovih nadležnosti da se bave… (Predsednik: Vreme) ovim poslom, ali da potroše ovoliko para, da Krkobabić potroši 5,5 miliona dinara građana Srbije na neka putovanja, i od ove Vlade je mnogo.
Zahvaljujem. Gospodin Maraš, pa gospodin Dimitrijević.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarka, amandman koji je podneo gospodin Slobodan Samardžić, koji je obrazlagao gospodin Šormaz, naravno da ima smisla kada ga pogledate na način na koji pokušavaju da se preusmere sredstva koja su predviđena za putovanja onih koji već imaju sredstva u svojim ministarstvima. Naravno, govorim i o prvom potpredsedniku i o potpredsedniku Vlade koji je zadužen za regionalni razvoj, a u isto vreme je i ministar ekonomije, prvi potpredsednik je u isto vreme i ministar unutrašnjih poslova i gospodin Đelić koji je potpredsednik za ekonomske integracije, a u isto vreme je i ministar za nauku. Čini mi se, gospodine Šormaz, da ste jednu stvar prevideli. Pokušali ste da sredstva prebacite na troškove putovanja za premijera, ali verujem da ste i vi svedoci, u proteklih nekoliko meseci, koliko je premijer putovao. Neki drugi su preuzeli odgovornost da rade neke poslove za koje je zadužen premijer. Da sam na vašem mestu, ova sredstva preusmerio bih najviše u Ministarstvo za energetiku. Videli smo u proteklom periodu, a verujem da će tek u budućem periodu to biti primetno, odnosno biti potrebno da se putuje za Moskvu. Nekoliko puta u proteklih nekoliko meseci ministar energetike sa svojim saradnicima, kao i sa još nekim iz Vlade, putovao je za Moskvu. Svi smo bili svedoci onog divnog naklona od pre neki dan, ali pošto smo mi sad potpisali za južni tok samo osnovne uslove za osnovni sporazum (gospodine Šormaz, molim vas da me saslušate pošto bih voleo da vi razumete). Dakle, potpisali smo osnovne uslove za osnovni sporazum. Verovatno sledeće što ide su osnovi sporazuma za osnovne uslove za osnovni sporazum pri gradnji južnog toka i tako ćemo tokom sledeće godine biti svedoci da će ministar Škundrić, koji je nadležan da potpisuje to, veoma često putovati u Moskvu, sve do momenta dok ne budemo bili svesni da ništa nema od južnog toka, ali sredstva koja ste preusmerili na kabinet predsednika Vlade, mislim da bi zaista trebalo da idu na neko drugo mesto, tačnije Ministarstvu energetike. Pokušali smo tokom načelne rasprave, kada smo izdvajali mišljenja i u javnosti, da kažemo, gospođo ministarka, da te vaše priče da je budžet restriktivan, na ovim primerima se vidi da nije. Govorili smo da to dupliranje sredstava za određene resore, kada je u pitanju potpredsedničko mesto gde se preklapaju nadležnosti, je potpuno bespotrebno. Jednom smo čuli da je budžet restriktivan i podsticajan. Nažalost, restriktivan je u davanjima prema društvu, podsticajan samo u gomilanju nadležnosti i to ću vam dati kroz jedan primer. Zaista mi nije zla namera, ali moram da kažem da se, recimo, Ministarstvo ekonomije i regionalnog razvoja prepliće sa Republičkim zavodom za razvoj, agencijom, potpuno identične nadležnosti imamo, imamo organe i ministarstva gde imaju potpuno identične nadležnosti. Potpuno je nejasno zbog čega niste pokušali da sve to sublimirate na jednom mestu i da pokušate na taj način da budete restriktivni u budžetu, ne kroz davanja našem društvu, ali najrestriktivniji ste bili u Ministarstvu poljoprivrede. Samo još nešto, kada je Ministarstvo ekonomije u pitanju, sa njihovog sajta sam skinuo nešto, interesuje me da li je to zaista ista Vlada. Dinkić - nezakonito, do 90% od prodaje NIS-a ide Vojvodini. To je ministar koji verovatno sedi blizu vas u Vladi. Juče sam nekoliko puta pokušavao da dobijem od vas odgovor - zašto ste bili spremni da kršite Zakon o privatizaciji da bi popunili rupe koje ste ostavili, jer niste bili sposobni da napravite budžet kakav je optimalan i kakav je neophodno da ide ka Vojvodini? Nekoliko puta sam vam postavio to pitanje. Kad ste prihvatili amandman gospodina Aligrudića, to ste uradili šturo, kratko, ali nijedna jedina reč juče, tokom vašeg obraćanja, da nam objasnite zbog čega ste kršili zakon. Podsećam vas da potpredsednik Vlade, u isto vreme ministar ekonomije i regionalnog razvoja, na sajtu Vlade stoji njegova izjava - da je to protivzakonito. Voleo bih da nam objasnite o čemu je ovde reč - da li je to protivzakonito, da li ste to uopšte razmatrali, da li je ovaj leks specijalis, koji ste naveli da je donet, rešava problem? Što se tiče ovih sredstava, odnosno ovog amandmana, zaista vam predlažem, neka gospodin Šormaz uradi ispravku, pa neka se sve prebaci na Ministarstvo energetike, još mnogo će se sledeće godine putovati za Rusiju, da se potpisuju raznorazni osnovni uslovi i sve ostalo. A pogotovo što imamo još jedan problem, morate još puno sredstava, mada pretpostavljam da ministar energetike zna dobro ruski, za prevodioce, pošto recimo sporazum koji je potpisan za Banatski dvor je jedino na ruskom i jedino merodavan na ruskom. Nema verzije na srpskom jeziku i zbog toga vas molim da deo tih sredstava prebacite na prevodioce.
Zahvaljujem. Replika, gospodin Šormaz.
Gospodine Maraš, Vlada Vojislava Koštunice, prethodna, u kojoj je bila DS većina, potpisala je u Moskvi krovni sporazum, gasno-naftni, koji je bio izvanredan. Šta oni sad rade u detalje nemojte nama da postavljate pitanje, to se njima obraćajte. Za ove detalje, ove stvari i ove propratne ugovore, to njih pitajte. Ako pričamo o troškovima putovanja, koje god da je ministarstvo u pitanju, manji su troškovi putovanja do Moskve nego do Vašingtona, jeftinije za državu. Nemam ništa protiv da imamo troškove i za putovanja u Vašington, ali nemojte da sporimo i putovanja u Moskvu. Sporno je to što ste vi rekli da predsednik Vlade nigde ne ide. Slažem se s vama. Njemu je verovatno i ovih predviđenih dva miliona mnogo, ali to je sramota za državu, da pišemo u budžet 13 puta više potpredsednicima Vlade nego predsedniku Vlade. Bruka i sramota, kakva je to država? Ne mora on da potroši, hvala bogu, i nek ne potroši, ostaće više za obdaništa, bolnice, vojsku, policiju, neka on ne potroši, ali da mi ovde, to je naš posao, nije njihov, oni ne znaju, pokazali su da ne znaju, kao Vlada, da mi ispravimo, to je naš posao, mi donosimo budžet, oni donose samo predlog budžeta, mi donosimo budžet, predsednik Vlade mora biti uvažen na pravi način, dva miliona potpredsednicima, 20 miliona predsedniku Vlade, ali on ne mora da potroši. Sami ste dali jedan primer, juče smo gledali u ekran, u monitor, nismo mogli da verujemo. Znači, grb Srbije, zastava Srbije, sajt Vlade i potpredsednik Vlade kaže - nezakonito se dele sredstva od prodaje NIS-a. Šta radiš u toj Vladi ako je nezakonito? Svaka čast, lepo ste izašli i rekli, Dinkić kaže - nezakonito - i hvala bogu pa su prihvatili amandman narodnog poslanika Miloša Aligrudića, inače bi opet neko morao da se bavi njima. Taj amandman, samo da vam kažem, vi ste koliko sam razumeo pohvalili što je prihvaćen, ne znači da se neće nastaviti sa nezakonitim radnjama. Mi smo doveli do mogućnosti da do toga ne dođe, ali je pitanje šta će oni da rade dalje u realizaciji svega.
Gospodin Dimitrijević ima reč. Ostalo je sedam minuta za vašu poslaničku grupu. Zoran Ostojić po Poslovniku, imate prednost. Izvolite.
Predsednice, uvažena ministarko, koleginice i kolege, gospodine Šormaz, 104. Ne možete vi da kažete da kada je vaša stranka bila u Vladi da je potpisala jedan divan sporazum u Moskvi, a sada su ovo detalji koji pripadaju ovoj vladi, pa da se pita ova vlada. U redu. Mi smo bili protiv tog sporazuma, ali ovo nisu detalji. Ovo su ozbiljne stvari, da li ima garancije za NIS, kakav je plan investicija? Daleko je to od detalja. To je suština. Šta mi nije jasno? Nije mi jasno, ako ste toliko zadovoljni tim sporazumom i sada kažete da oni treba da realizuju taj sporazum, i da za te detalje pitamo njih, zar vama nije stalo da ti detalji, koji nisu detalji, budu u skladu sa onim što ste vi potpisali ili vas više ne interesuje to? Vi ste svoje završili. To meni ipak liči na to da je ono potpisivanje sporazuma politička stvar, jer detalji su ekonomija. Detalji su ono što mi osporavamo, od ekoloških standarda, preko plana investicija, do suštinske stvari - garancije za gasovod. Još bi više trebalo da interesu ti tzv. detalji one koji su to inicirali. Ako ih ne interesuju, znači da su oni to uradili samo iz političkih razloga, da zemlja zaokrene svoj put ka Evropi, ka Rusiji i onda je to pošteno i reći. Nije to ekonomija. Daćemo im sve što treba, ovde je u pitanju politika. Mi volimo Rusiju. Rusija treba da dođe ovde. Pustite vi taj zapad itd. To je pošteno reći. Na kraju krajeva, možda je Moskva, sigurno je Moskva bliže nego Vašington. Troškovi su sigurno manji za putovanje u Moskvu nego u Vašington, ali ipak ova skupština je ratifikovala SSP. Sedište EU se nalazi u Briselu i, ako ćemo pošteno da govorimo, najjeftinije je do Brisela. Sigurno je jeftinije do Brisela iz Beograda, nego ići u Brisel preko Moskve, ako se do Brisela preko Moskve uopšte može stići. Hvala.
Najpre gospodin Maraš po Poslovniku, pa onda vi gospodine Šormaz.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarka, 104. Niko ovde nije sporio da treba putovati i do Moskve, ali nažalost po sredstvima kako su predviđena, a pogotovo po namerama koje postoje u samoj Vladi, da ne kažem i u Predsedništvu, odnosno kod predsednika, mnogo češće ćemo putovati u Moskvu nego u Brisel. Razumem vas, gospodine Šormaz, u smislu da ste vi zadovoljni što je potpisano bilo šta sa Ruskom Federacijom, ali na vašem mestu bih prvi ovde za govornicom govorio da to što je potpisano nije ono što je u interesu Srbije, jer sve ono što vi kažete da je produkt Vlade, na čijem čelu je bio gospodin Koštunica, kada je u pitanju naftno-gasni sporazum, toga ovde nema, osim same prodaje NIS-a, po još gorim uslovima nego koji su bili u samom sporazumu. Gospodine Šormaz, vi ste mene ubedili u dve stvari i to moram da kažem za ovom govornicom. Pod jedan, gospodin Dinkić treba da izađe iz Vlade. Tu se slažem s vama, jer ako smatra da je nešto protivzakonito, ako smatra da ugovor koji je potpisan sa Gaspromom nije u interesu Srbije, treba i da napusti tu vladu. Druga stvar u koju ste me ubedili to je da je gospodin Cvetković samo formalno premijer, da ovi troškovi putovanja mogu da ukažu na to, ali ne moraju. Sve ono što vidimo u javnosti jasno ukazuje da je neko drugi premijer. Opet moram da citiram gospodina Dinkića, koji je rekao da neki ljudi koji se ne nalaze u Vladi kontrolišu Vladu i pokušavaju da utiču na Vladu i da sprovode neke odluke. Iako imamo neka razmimoilaženja, veoma bitna, u ove dve stvari ste uspeli da me ubedite. Hvala.
Zahvaljujem. Gospodin Šormaz.
Podsetio bih gospodina Ostojića na dvougao. Drugo, nemojte da spinujete, nemojte sada da obrćete ono što sam rekao. Nisam rekao da nas detalji ne interesuju. Nas detalji i te kako interesuju. Krovni sporazum koji je napravljen je zaista, strateški gledano, sa ekonomske strane, privredne, bezbednosne, za Srbiju sjajan i to ne može niko da spori. Što se tiče detalja, o tome ćemo pričati kada dođe u Narodnu skupštinu. I te kako nas interesuje, kao i vas, da vidimo da li se to radi na onaj način na koji smo dok smo mi bili vlast planirali da bude urađeno. Južni tok je i te kako potreban Srbiji, gasovod je potreban Srbiji. Svi to znamo. Ako već govorite o Briselu, ponovo ću reći, ljudi postoji Severni tok. Ide ispod Baltičkog mora, direktno Rusija - Nemačka. Berlin je bliži od Moskve Srbiji, ali nemaju nikakav problem, kao najveća članica EU, da prave Severni tok sa Rusijom. Nikakav problem nemaju. Ovo preko nas samo prolazi. Krajnji korisnik je EU, Italija i druge zemlje EU. Preko nas samo prolazi. Nabuko, nemam ništa protiv, ali tvrdim, bio sam u Azerbejdžanu, Kazahstanu, to je izmišljotina. To je priča. To je toliko daleko. Znam da vi možete da kažete da sada nije napravljen još ni projekat. Potpisuju se sporazumi, države potpisuju. Za ovo ne postoji nijedan papir, samo ideja. Čak ni države nisu nikakve sporazume, ne postoji sporazum između dve države vezano za taj gasovod. Nije sporno. Nas iz DSS-a interesuju detalji takođe. Nadamo seda nećemo videti ovakve stvari, kao što sada vidimo na sajtu Vlade Republike Srbije, nezakonito ovo, nezakonito ono. Strašno. Nas interesuju detalji, ali kažem, kada kritikujete te detalje, još pre nego što su došli određeni sporazumi u Skupštinu, molim vas, imate ko je na vlasti i ko to radi, njima se obratite. Nama više ne. Mi smo naš posao, dok je bilo, završili u interesu građana Srbije. To što možda postoji sumnja da ovi koji su sada vlast, a neki od njih koji su vlast to isto kažu, ne rade na pravi način, to sada sa njima raspravite.
Nemate pravo na repliku. Gospodine Dimitrijeviću, izvolite.
Uvažena predsednice, gospođo ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, izašao sam da podržim amandman gospodina Slobodana Samardžića upravo iz razloga koji je napisan u obrazloženju. U obrazloženju piše da je nedopustivo da potpredsednici Vlade Republike Srbije imaju 13 puta veće predviđene troškove za putovanje nego predsednik Vlade. Meni je svakako interesantno i obrazloženje predstavnika predlagača. "Amandman se ne prihvata iz razloga što su sredstva namenjena za troškove putovanja u okviru razdela kabineta predsednika Vlade, kabineta prvog potpredsednika Vlade, kabineta potpredsednika Vlade za evropske integracije i kabineta potpredsednika Vlade za socijalnu politiku i društvene delatnosti predložena u skladu sa nadležnostima i potrebama ovih budžetskih korisnika". Šta je tu sporno? Po logici stvari bi potrebe i nadležnosti trebalo da budu kod predsednika Vlade najveće, ali izgleda da neko ima veće potrebe i veće nadležnosti nego predsednik Vlade. Ako krenemo da to razmatramo, pa pošto imamo potpredsednika Vlade, njih troje, koji su istovremeno i ministri, je l' to znači da kada oni krenu na putovanja da oni putuju prvi dan kao potpredsednici Vlade, pa onda troškovi idu sa te pozicije, a drugi dan putovanja putuje kao ministar resornog ministarstva? Kako to objasniti? Juče sam govorio o jednom kolokvijalnom nazivu predsednika Vlade o budžetu, kolokvijalno ga zovem podsticajno-restriktivni. Da vidimo sada, evo ga, tu je on podsticajan. Podsticajan je za potpredsednike Vlade, a restriktivan je za predsednika Vlade. Dakle, šta se time pokazuje? Za koga je još taj budžet podsticajan? Za ministre, za ministarstva, za Generalni sekretarijat Vlade, za državnu administraciju koja se uvećava. Za koga je restriktivan? Za onoga ko u današnje vreme ostaje bez posla. Restriktivan je za penzionere. Restriktivan je za zdravstvo. Restriktivan je za sve one ljude kojima ćete zavući ruku u džep povećanjem akciza zbog jednostrane primene Prelaznog trgovinskog sporazuma. Za njih je budžet restriktivan. Za njih neće biti para, pa ćete im onda pomoći na taj način još više što ćete povećati cenu struje, osnovnih životnih namirnica, pa grejanja, a istovremeno ćete raditi i neke stvari koje je prosto teško objasniti. Pre jedno pola sata je gospodin Todorović nešto pričao o gradskom budžetu i u tom gradskom budžetu sad ide jedna priča koja je vezana za izgradnju mosta preko Ade Ciganlije. Pazite, radi se o firmi austrijskoj "Por", s kojom Vlada uporno pokušava da raskine koncesiju oko gradnje autoputa Horgoš-Požega. Ta firma nije dobra ako je u pitanju ta koncesija, ali ta firma je dobra kada treba da gradi most preko Ade Ciganlije. Kako se to može objasniti? Jednom je dobra, a jednom nije dobra. Taj most košta preko 300 miliona evra, a stručnjaci kažu da za te pare mogu da se naprave dva mosta, a ovaj treba da bude izgrađen, pa će taj pilon biti visok 200 metara, pa hajde da ga nazovemo pilon gospodina Dragana Đilasa, da mu damo ime, 300 miliona evra. Dakle, to je arčenje para. To je podsticajni budžet za one koji već imaju, pa i ne znaju šta će, a restriktivan je za one koji u današnje vreme jedva preživljavaju. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Da li još neko želi po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 5. razdeo 3. amandman je podneo narodni poslanik Riza Halimi. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospodine Halimi, izvolite. Gospodine Halimi, sačekajte, molim vas. Gospodin Radovanović želi po prethodnom amandmanu, zaista ga nisam videla. Izvolite.
Gospodo predsedavajući, uvažena ministarko, predstavnici Vlade, koleginice i kolege narodni poslanici, iskren da budem, kada sam prvi put pročitao amandman kolege Samardžića, nisam obraćao posebnu pažnju na njega, ali posle ovakvog smislenog uvoda i obrazloženja, držim da je sve i za mene prihvatljivije. Razlog mog javljanja sada jeste i jučerašnja celodnevna rasprava o članu 4. Predloga zakona o budžetu Republike Srbije. Nije mi drago i ne radujem se tome što su građani Vojvodine i građani cele Republike Srbije mogli da čuju od većeg broja poslaničkih grupa šta i kako se doživljava vojvođanska i uopšte autonomija u našoj državi, ali dobro je da se toga podsetimo. Ono zbog čega se javljam jeste u stvari taj prihvaćeni amandman gospodina kolege Aligrudića, koji glasi - izuzetno od člana 61. Zakona o privatizaciji, budžetu Autonomne Pokrajine Vojvodine pripada 75%, budžetu Republike Srbije 10%, a od prodaje Naftne industrije preostalih 15% po posebnom programu Vlade raspoređuje se svim gradovima i opštinama u Republici Srbiji. Ne znam šta će do kraja Vlada da prihvata, ali hteo bih sve poslanike i građane Republike Srbije da podsetim da smo prošle godine u ovo vreme usvajali Zakon o pravu na besplatne akcije i novčanu nadoknadu koju građani ostvaruju u postupku privatizacije. Član 18. tog zakona glasi ovako: "Nosioci prava ostvaruju pravo na podelu akcija bez naknade u sledećim javnim preduzećima, odnosno privrednim društvima sa većinskim učešćem državnog kapitala, odnosno privrednim društvima koja obavljaju delatnost od opšteg interesa.'' Pod brojem 1, kod tih društava ili preduzeća nalazi se društvo za istraživanje, proizvodnju, preradu, distribuciju i promet nafte i naftnih derivata, istraživanje i proizvodnju prirodnog gasa, Naftna industrija Srbije AD Novi Sad, u daljem tekstu NIS. U stavu 2. ovog istog člana stoji sledeće: ''U preduzećima i privrednim društvima iz stava 1. ovog člana (u daljem tekstu: preduzeća), kapital za sticanje besplatnih akcija iznosi 15% od osnovnog kapitala svakog preduzeća." Nije teško izračunati, ako smo NIS, odnosno ako ste NIS prodali za 400 miliona evra, po ovom zakonu za besplatne akcije treba da se podeli, ni manje ni više, nego 240 miliona evra. Kako onda može, na bilo koji način, da se u neke druge delove budžeta predvidi da će biti 90, 75 ili koliko god posto, kada četiri i više miliona građana Republike Srbije, od ovih 240 miliona, očekuju određeni novac. Čini mi se da neko pokušava, normalno da mu to nikada neće uspeti, da dovede u bilo kakav konflikt građana Vojvodine i ostale građane Republike Srbije, ali među tih četiri i kusur miliona onih koji su pisali te besplatne akcije ima i Vojvođana, tako da će se sigurno naći neko ko će isterati to i ono što po ovom zakonu koji sam spominjao pripada svakom građaninu koji je pisao te akcije, da će mu to tako i biti. A o tome šta Liga socijaldemokrata Vojvodine misli o prodaji, bilo je sigurno ovde reči, ne bih to ovde ponavljao,upravo sada, znači, negde oko 11.30 je počela akcija, ''Prodali ste NIS, Prodali ste nas'' i odvija se ispred Rafinerije gasa u Elemiru. Koga bude zanimalo, može podrobnije da se informiše o svemu tome. Hvala.
Narodni poslanik Radojko Obradović.
Zahvaljujem, gospođo potpredsednice. Javljam se kao zamenik predsednika poslaničkog kluba, jer u stvari amandman je bio amandman poslaničkog kluba DSS. Juče je stigla ispravka tog amandmana, ne znam da li ste imali priliku, gospodine Radovanoviću, da to vidite, jer smo rekli da amandman više ne glasi tako, smisao je sličan, glasi potpuno drugačije: nakon utvrđivanja statuta Vojvodine, nakon donošenja zakona u Skupštini Srbije, zakon o prenosu nadležnosti, kada se tačno utvrdi koliki deo sredstava iz budžeta pripada AP Vojvodini, vodeći računa o svim prenetim nadležnostima, samo ta razlika viška koji definiše Ustav i viška sredstava će biti po posebnom programu Vlade raspoređena svim opštinama u Srbiji, vodeći računa o regionalnom razvoju, o stanju infrastrukture i o svim potrebama koje imaju građani na čitavoj teritoriji Srbije. Naša namera ni u jednom trenutku nije bila da bilo koji građanin Republike Srbije, na bilo kom mestu u Srbiji da živi, da bude u podređenom ili u drugačijem položaju od drugih građana. Upravo našim amandmanom i prihvatanjem takvog amandmana svi građani Srbije dovode se u potpuno ravnopravan položaj.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Prelazimo na amandman, čiji je tekst već pročitan, ali ću ga ponoviti. Na član 5. razdeo 3. amandman je podneo narodni poslanik Riza Halimi. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Riza Halimi.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, kada sam podneo ovaj amandman nisam imao nikakve iluzije da će on biti prihvaćen od Vlade ili da ima šanse da obezbedi većinu u ovoj skupštini. Ne samo moji amandmani, nego i amandmani mojih prethodnika, koji su zastupali Albance Preševske doline u Narodnoj skupštini u toku 90-ih godina, nisu ni izbliza imali šanse da prođu, baš nijedan. Osnovna zamisao ovog amandmana je da upoznam javnost o ogromnim problemima koji se javljaju u sprovođenju Vladinog programa za ovo područje, usvojenog još u februaru 2001. godine. Da ima problema i suštinskih razlika u konceptima rada Koordinacionog tela, koje je zaduženo da ostvaruje ovaj program, moglo se videti i u polemici koju sam imao sa predsednikom ovog vladinog organa prilikom diskusije u načelu o predlogu budžeta. Prvo, morao bih zbog vas, a i zbog javnosti, da objasnim da se stvarno ne radi o ekstra novcu kojeg samo ove opštine dobijaju. Poznato je da dobar deo opština, koje nemaju dovoljno svojih izvornih sredstava, investicione projekte ostvaruju preko sredstava koje dobijaju iz ministarstava - infrastrukture, ekonomije, poljoprivrede, prosvete, kulture i drugih ministarstava, koja imaju svoje investicione razvojne fondove, a za podršku razvoja opština. U poslednje dve godine, ove investicione aktivnosti su integrisane u Nacionalni investicioni program i onda je bilo moguće da i mi konkurišemo na ta sredstva. Nakon određenih sukoba na području ovih opština, uzimajući u obzir i činjenicu da su ove opštine ujedno najnerazvijenije, pomenutim Vladinim programom omogućeno je ovim opštinama da obezbeđuju sredstva za investicione projekte preko Koordinacionog tela, a da ne konkurišu za sredstvakod drugih ministarstava. To je bio prećutni dogovor. Mi smo bili redom odbijani u bilo kom drugom ministarstvu kada smo se javljali za investicije, jer su rekli - vi imate Koordinaciono telo. Počev od 2007. godine, kada se pojavio NIP, konkurisali smo i u NIP-u. Bujanovac i Medveđa ostvarivali su određene projekte, ne sve, ali Preševo nije uspelo baš nijedan, iako su prvobitno bili odobreni. Na primer, Preševu je bilo odobreno 2007. godine oko 100 miliona, a 2008. godine 40 miliona, ali nijedan od tih projekata nije dopušteno, i to namerno, da se ostvari. Znači, opet smo svedeni, reducirani na one projekte koji su nam odobreni preko Koordinacionog tela. Znači, nema ekstra novca. To je apsolutna dezinformacija. Tako da je opština Preševo u 2007. godini ostvarila ukupno investicija u vrednosti od 75 miliona dinara. Ove godine je bilo planirano 80, do sada su svega 73 ostvarena. Verovatno, nakon ovih tenzija, neće ni onih dodatnih sedam miliona da se uputi prema Preševu. To je ono što sam rekao u načelu. Negde su u pitanju dve hiljade dinara investicija po stanovniku u poslednje dve godine u opštini Preševo. Dajte vi stručnjaci, kažite mi, verovatno bolje znate od predsednika Koordinacionog tela, da li jedna opština sa dve hiljade dinara po stanovniku može da ima razvojni program, a pogotovo ako je ona nerazvijena i najnerazvijenija. Kako ona s tim novcem može da dostigne prosek, a kamoli nešto drugo? Za period od 2000-2006, kada nije bilo NIP-a, sve tri opštine su investicione projekte ostvarivale isključivo preko Koordinacionog tela. U isto vreme, druge opštine su to radile sa ministarstvima. Znači, ponavljam, ne radi se o ekstra novcu za investicije koji se samo u opštinama ostvarivao, nego da su druge opštine, zavisi od sposobnosti, kapaciteta, ostvarivale mnogo veća sredstva, jer su mogle ravnopravno da konkurišu, imali su veće kapacitete, bile su sposobnije. Zašto Preševo nije tako osposobljeno? Oko toga nam je potrebna diskusija, a ne tako uprošćena, kao što je ovde ponuđena prošli put. Uveliko se manipuliše sa 64 miliona evra. Nikad se nije pristajalo da se za Preševo, Bujanovac, Medveđu, tačno svake godine da se iznese koliko se u njihovo ime troši sredstava. Tek smo sada dobili podatke, pre 4-5, tamo se vidi da je Medveđa dobila milijardu 415 miliona dinara za devet godina. Bujanovac je dobio milijardu 348 miliona dinara, a Preševo milijardu 155 miliona dinara. Ako to svedete po stanovniku, onda ćete videti da je Medveđa dobila 14.600 dinara po stanovniku, Preševo 3.600, Bujanovac 3.500. Ako sada neko udara u nacionalnu poentu, postavljam pitanje zašto Medveđa, u kojoj trenutno ima 700 Albanaca, dobija 3-4 puta veća sredstva od Preševa, u kojem otprilike 90% žive Albanci. Da li tu ima neke pozadine, čiji je motiv etnička podeljenost, a tu priču nam je ponudio predsednik Koordinacionog tela na onoj sednici kada smo u načelu raspravljali? Moja računica je da u ovim trima opštine, ako prevedemo tri milijarde i 900 miliona dinara, ako smo pratili i kurs kako je išao od 2001. do današnjeg dana, u pitanju je 56 miliona evra. Od toga za devet godina opština Preševo za sve investicije, ukupne koje je imala, dobila je 16 miliona evra. Nije to moglo da ide sve u investicije. Od tih 16 miliona evra ili milijardu i 155 miliona dinara, evo šta je išlo, najveći deo, nekih 70% je išlo u investicije, ali to su sredstva koja su bila usmerena, prvo, bez Koordinacionog tela, direktno su bila usmerena određenim privrednim firmama. Zatim, određena sredstva su bila usmerena za projekte vojske, negde oko milion maraka i više, milion i 100 hiljada samo u Preševu je tada obezbeđeno za planinske puteve koje je koristila u to vreme samo vojska. Još uvek većinu tih puteva ne koriste stanovnici tih opština, jer Kopnena zona bezbednosti je, vi znate, napuštena. Odatle su otišli ljudi. Samo iz onih šest planinskih sela u Bujanovcu 3.200 stanovnika je 1999. godine otišlo, nema ih više, nemaju uslove za život, da se tu vrate. Da ne govorim o Medveđi, gde je ranije bilo 5.500 Albanaca, a sada imate samo 700 Albanaca i oni nemaju gde da se vrate. Nudi nam koncept idealne opštine predsednik Koordinacionog tela kada je u pitanju Medveđa. Hoće čak i fakultete da otvori u Medveđi, i to za Albance, gde ima 700 Albanaca, a ne govori o jednoj težoj i osetljivijoj temi - da se Albanci već devet godina ne mogu da se vraćaju u svoje kuće, jer nemaju uslove. Porušeno je, zapaljeno, nemaju struju, osnovne stvari nemaju. Gde onda da se vrate? Mi ćemo sada, u ime tih 700 Albanaca, koliko je preostalo, da otvorimo fakultete, pravni i ekonomski. Time nam gospodin ministar nudi, verovatno u ime Vlade, rešenje problema visokog obrazovanja opština Preševo, Bujanovac i Medveđa. Na koji način? Što se niste setili, umesto u Novom Pazaru, univerzitet da otvorite u Novoj Varoši? Vi sada, u slučaju Albanaca, izvrgavate nas ruglu, podsmevate nam se. Osetili problem, ljudi završavaju fakultete u Tirani, u Tetovu, u Skoplju, čak i do Sofije idu, jer ova država im nije obezbedila tu mogućnost. Koju sad priču nudi Vlada? Da će da reši problem visokog školstva Albanaca tako što će da otvori odsek fakulteta, pravnog i ekonomskog u Medveđi, i čitava priča se stavlja ad akta. Šta je sa drugim fakultetima? Šta je sa onima koji sada studiraju? Oni sada da čekaju dve-tri godine. Neće ni univerzitet u Nišu, ni u Beogradu, ni oni manji da nostrifikuju diplome Makedonije, Albanije, a oni sa tim diplomama rade po Evropi. Srbija ne priznaje. Iako su počeli, 2003. godine Niški univerzitet je počeo da nostrifikuje diplome. Zbog političkih određenih zbivanja u međuvremenu, oni su napustili taj koncept i prestali su da nostrifikuju diplome. Mladi ljudi, stručni kadrovi čekaju dve-tri godine, nemaju zaposlenje, ne priznaju im se diplome i onda mora da idu ili na Kosovo ili u Evropu. Zamislite situaciju da u ovih osam-devet godina, u ovom strašnom ekonomskom stanju u kome je Kosovo trenutno, naši mladi ljudi su uspeli tamo da dođu do posla, a ne u svom rodnom kraju, u situaciji kada je Srbija daleko razvijenija. Koja je sada to priča? Sada se pokušava svaliti celokupna ta tragična priča sa katastrofalnom ekonomskom situacijom koja nije povezana sa ministrom Markovićem, nije čak povezana ni sa Čovićem. To je duga priča. Kada je država bila centralizovana u ovoj oblasti nije investirano, kada je mogla država da investira. Šta smo mi imali? Imali smo pogone ljudi od nekoliko fabrika iz Vranja, Kumanova i Zaječara, koji su, kada je međunarodni embargo uvođen, odmah zatvoreni, sem "Simpa", koji još uvek radi, svi drugi su zatvorili i nestali. Idemo dalje. Šta je Koordinaciono telo radilo za privredni razvoj? Dalo je jedno 54 miliona samo firmi "Eurofleks". Znate zašto? Oni su radili gornji deo cipele. Lom-posao su radili za jednog Italijana. Dolazi 99. godina, bombardovanje, oni čak nisu prekidali posao i odmah nakon bombardovanja uvode vojsku u njihov pogon. Prestaje proizvodnja, mašine idu u Vranje. Šta onda radi Koordinaciono telo? Plaća radnike koji nisu radili. Otišlo je nekih 25 miliona da se plate radnici koji nisu mogli da rade. Onda plus nekih 20 miliona da ponovo kupuju mašine. Kada se to opet svelo u normalu, nakon nekoliko godina, Italijan je otišao, niko neće samo gornji deo cipele i opet se ne radi. Vidite za šta je oko milion maraka u to vreme otišlo. Evo jedan primer koliko je Koordinaciono telo imalo sluha za ekonomski razvoj Preševa. Raniji objekat za stanove, investiran od Fonda za razvoj, 16 stanova za stručnjake iz privrede, sve je Koordinaciono telo usmerilo policiji i zaposlenima u državnim organima. To je ta pomoć koja je pružena za privredu. Sada bi neko da svali celu srdžbu i kritike na predsednike opština i, eventualno, to je smešno pitanje, tri godine nemam tamo nikakvu izvršnu funkciju, na poslanika u ovoj Narodnoj skupštini. Šta je cela suština? Jedno vreme su perfidnije radile vlasti, da bi kontrolisale jedinu opštinu sa većinskim albanskim stanovništvom, koja je izlazila na izbore, imala svoje rukovodstvo, dosetili su se da u celoj državi samo u Preševu imaju pomoćnika ili zamenika načelnika Pčinjskog okruga. Drugi okruzi nisu imali zamenika samo za jednu opštinu. To je zarad kontrole. To isto radi sada predsednik Koordinacionog tela, koji bi direktno da deli sredstva nevladinim organizacijama koje bi držale okrugle stolove, a to oni koji su pošteno o tome razmišljali, to već rade. Određene nevladine organizacije takve okrugle stolove već drže, ne manipulišući sredstvima Koordinacionog tela. (Predsedavajuća: Petnaest minuta i trideset sekundi.) Znači, ovde je u pitanju pokušaj da se uzurpiraju prava lokalne samouprave i da o jedinim sredstvima koja imamo za razvoj ne odlučuju organi lokalne samouprave, nego da o tome odlučuje opet neko ko je postavljen od strane vladajuće stranke. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, posle njega narodni poslanik Radoslav Mojsilović, pa narodni poslanik Borislav Pelević.
Možda je dobro što je moj prethodnik krenuo široko sa obrazlaganjem svog amandmana, ali mnogi detalji koje je izneo u svom govori nisu obuhvaćeni amandmanom. Na početku moram da kažem da je amandmanom obuhvaćen razdeo - Služba Koordinacionog tela Srbije za opštine Preševo, Bujanovac i Medveđa. Tu postoje ekonomske klasifikacije. Svaka ekonomska klasifikacija, gospođo ministar, znači određivanje namene određenih sredstava. Znači, EK 511, recimo, tačno je napisano na šta se odnosi, to su zgrade i građevinski objekti. Rečeno je tu 60 miliona dinara. Gospodin Riza u svom amandmanu kaže da se na toj klasifikaciji 511, da se 60 miliona dinara zameni iznosom, meni se čini, 7,5 miliona. Rizin amandman se stvarno kreće u okvirima sredstava koje je Vlada predvidela za Koordinaciono telo, to je 404 miliona dinara. On samo traži unutrašnju preraspodelu tih sredstava, "samo". Moram radi javnosti da kažem da na drugim pozicijama ovog budžeta u okviru transfernih sredstava postoje sredstva namenjena tim opštinama. Iz budžeta se transferišu sredstva jedinicama lokalne samouprave, prema kriterijumima koji su određeni posebnim propisom o raspodeli tih sredstava i drugim propisima se definiše koliko iz poreza itd, da ne pričamo o obrazovanju, da ne pričamo o zdravstvu koje je kao celina prikazano, ali ima svoju kapilarnu strukturu prema jedinicama lokalne samouprave i rasporedu zdravstvenih ustanova. To nije obuhvaćeno amandmanom. Amandmanom je obuhvaćen samo onaj plus, onaj dodatak koji država izdvaja za ove tri opštine. Znači, da podvučemo crtu. Što se tiče onog redovnog, prema redovnim kriterijumima, teritorija, jedinica lokalne samouprave, broj stanovnika, broj zdravstvenih ustanova, broj predškolskih ustanova itd. Taj deo se ne tretira amandmanom. Amandmanom se tretira ono što je plus, što pripada ovim opštinama i ne pripada drugim opštinama. Ne možemo sada ovde da intervenišemo amandmanom i da kažemo, u okviru ove 3.11. molim vas, odvojte pare za Niš. To bi bilo smešno. Ovo su namenska sredstva za te tri opštine. Tu smo podvukli drugu crtu, da definišemo gde se nalazimo. Moram da kažem da je prošle godine za ovu službu Koordinacionog tela Srbije za opštine Preševo, Bujanovac i Medveđa bilo planirano 385 miliona 161 hiljada dinara, za sledeću godinu se planira 404.895.000. To je povećanje za 5,1%. Ako izuzmemo iz tog uporednog pregleda druge korisnike, koji praktično 2009. godine počinju, gde imaju indeks 400 i nešto, malo ćete naći pozicija gde je povećanje sredstava u odnosu na 2008. godinu veće od 5%. Šta želim na ovaj način da kažem? Želim da kažem da su pri povećanju sredstava za 2009. godinu ipak uzeti u obzir neki kriterijumi, verovatno i kriterijum da se taj prostor već osam godina sagledava sa plusom, znači budžet plus. Sada pričamo o tome šta je plus. Ovde ide nešto što meni ne odgovara. Moram da vam kažem, meni ne odgovara. Ako je država rekla, zbog demografskih kretanja na toj teritoriji, te tri opštine, zbog činjenice da se prazne neka sela, da jednostavno Srbi i Romi napuštaju te teritorije, jer verovatno imaju nekih problema za normalan život, država posebno interveniše u zgrade i objekte sa 60 miliona sledeće godine planira, a Riza kaže, to treba da se svede na 7,5, a sva razlika da se da transfernim sredstvima opština za neku drugu potrošnju, onda mi praktično ne definišemo politiku. Onda se gubi smisao Koordinacionog tela. Koordinaciono telo ima smisla da uspostavi dijalog, kontakte, smiri strasti, omogući da se ne remeti demografska struktura tamo i da se na teritoriji opština Preševo, Bujanovac, Medveđa svi prijatno osećaju kao na svome. To je svrha ovog plusa koji se odvaja. Ako vi iz budžeta odvojite deo sredstava da Srbi i Romi, kao ugrožena populacija, opstanu na svojim kućnim pragovima, pa to je pohvala, pa zato postoji, to je svrha Koordinacionog tela. Nije svrha Koordinacionog tela da se ljudi iseljavaju nego da ostanu na svojim pragovima. Kada Riza kaže, znate šta, mislim da je mnogo 60 miliona da bi Srbi ostali, nego treba samo sedam miliona, onda moram da obavestim ministra, a vi to znate da to teško radim kada je u pitanju DS, prosto krvarim. Vi me ne razumete. Mislim da je 60 miliona malo. Evo da vam kažem, iskreno, mislim da je 60 miliona malo, mislim da trebate da date 250 miliona. Sada ću na nekoliko primera da vam to objasnim, jer neko je ovde juče rekao, a dobar mi je drugar pa nisam hteo da mu repliciram, da ne znam Vojvodinu. Znam Vojvodinu, znam Preševo i Bujanovac, Crnu Goru, Republiku Srpsku, Republiku Srpsku Krajinu, sve to znam. Da li vi znate, recimo, da u Preševu postoji Srpska pravoslavna crkva. Verovatno je jedna od retkih koja ima dva zida, ograđena, i ako je ograđena. Postoji mladi sveštenik, sa dvoje ili troje male dece, oni moraju tri kilometra da idu do škole, vrlo lepa i dražesna deca. Mislim da je sveštenik iz Republike Srpske došao službeno tamo da radi. Prosto strepe kada deca treba da krenu tamo u školu. Bilo je tu velikih problema, bilo je nekih paljevina, pisanja grafita itd. Bilo je kada je Riza bio predsednik opštine. U jednom selu između Preševa i Bujanovca, kada idete onim sporednim putem, ne znam kako se zvaše selo, ima srpsko groblje iz 13, 14. veka, ne znam, tu je velika koncentracija i starih manastira koji treba da se obnove na tim obroncima. Tamo su porušeni spomenici. Pored groblja postoji jedna naša karaula, vojska tamo nešto, policija u stvari nešto čuva. Kada se postavi pitanje, ko je porušio te spomenike, ne mogu ljudi da dođu, teško je da gledate porušene spomenike, u Preševu, molim vas, da se ne čudite, onda kažu mala deca, to su srušila malji deca, šta zna malji deca, uzme macolu od 300 kilograma, udari po spomeniku i polupa se spomenik, malji deca. Gospođo, zamolio bih vas da obavestite predsednika Tadića i Cvetkovića, mislim da možete malo da popravite utisak kod mene, mada to teško ide, da ovo iz stalne budžetske rezerve planirate još jedno sto miliona za renoviranje tih kuća, da se renoviraju te kuće, da se obezbedi ljudima opstanak, opstanak na kućnom pragu. Svakome želimo opstanak na kućnom pragu, da nam se ne prazne teritorije, da moj stric ne bude najmlađi čovek u selu, a ima 73 godine, pa da li možete da zamislite koje su godište ovih 27 koji žive na prostranstvu koje obuhvata teritoriju Palilule, Starog grada i Savskog venca. Sve da uradimo da se ljudi vrate na svoje kućne pragove. Idemo sa sledećom stavkom, šta je gospodin Riza predložio da se smanji. Predložio je da se smanji deo koji se odnosi na, ako mogu takoda kažem, multietničku komunikaciju. Sredstva koja su potrebna da komšije razgovaraju u drugoj klimi, u drugoj situaciji, da zajednički rešavaju pitanje vodovoda, kanalizacije, da rešavaju pitanje koegzistencije. Zašto bi se to smanjivalo? Objasnite mi. Kažem vam, poterajte sve ove druge, kako vi kažete socijalno odgovorne, socijalno odgovorna preduzeća, neka uplate da se naprave manifestacije koje će da zbliže komšije. Da li će to biti folklor, da li će to biti pesma, da li će biti bilo šta, da se druže, da se zbližavaju. Ne znam zašto se ta stavka smanjuje. Pričamo o nečemu što je sa gledišta budžeta Republike Srbije plus, nije redovno, nego dajemo plus. Zašto dajemo plus? Osam godina je politika da se stabilizuje ta situacija tamo. Tamo su prisutne i međunarodne organizacije, imaju svoje kancelarije, izdvajaju sredstva, prave neke projekte tamo. Kada idete kroz ona tamo njihova sela i one ulice, pa vidite EU, i one zvezdice, pa ovaj most su pomogli ovi, pa ovaj put su pomogli ovi itd. Neka su i špijunski, nije bitno, ali dajte vezivno tkivo za te ljude. Problem posla. Problem posla nije samo u Preševu i Bujanovcu, molim vas ljudi, problem posla je problem cele države, zašto je na subotičkom plenumu Tadić rekao - čuvajte radna mesta. Kada je rekao - čuvajte radna mesta, to se odnosi i na Beograd, i Suboticu, i Niš i Preševo. Nije on rekao čuvajte samo mesta vi u Beogradu, a vi u Preševu hajde svi otkaz. Ne može tako. Pričamo o ovom plusu. Moguće je da ova sredstva, Vlada je mogla da predloži, ukidamo Koordinacioni odbor, ne treba nam više. Šta bi onda pričali? Sada neko prigovara oko onog plusa. U kom smislu prigovara? Da, Koordinacioni odbor će da potroši 404 miliona, ali je gospodin Riza hteo da to ne ide za zgrade, za manifestacije zbližavanja i treća stavka, nije bitno koja je, da se smanji, da ide u transferna sredstva. Kome? Opštinskim administracijama u te tri opštine. Tako je. Da vas podsetim, pre nekoliko dana je pričao o blokadi računa zbog neke sudske odluke. Da li biste to čuli kada bi bila u pitanju, recimo, opština Malo Crniće ili Žagubica, ili Kučevo? Da li biste onda pokazali blagonaklonost i gledali na taj problem istim očima? Ne. Pošto pričamo o plusu za to sam da, ako ste u mogućnosti, ova sredstva prerasporedite, pa dajte malo više za opstanak, dajte malo više za lokalne puteve, za povezivanje tih sela. U nekim selima je lako, dogovore se ljudi i naprave asfalt. Oni su relativno bogati. Imate tamo i bogatih sela, da znate. Vidite po kućama kako to izgleda. Baš sam išao tim sporednim putem i nisam imao problema, Riza, moram da ti kažem. Tvoji prijatelji su me sačekali tamo, pili smo i kafu i pošto je u crkvi glavni vodovod za Preševo, i to je lepa voda, da znaš. Kada pričamo o ovom plusu neka bude ova logika, ali malo povećajte ova sredstva za sela, za opstanak, za sređivanje kuća, jer ste rekli tu su ipak dva populacije prilično ugrožene. Svi su ugroženi. Ali su neki malo ugroženiji. Koji? Pa oni kojih ima malo, znate, malo ima Srba. Imaju tamo velikih problema, i oko škole, i oko putovanja, i oko drugih stvari, da sada ne otvaram ovu temu. Znači, neka ostane ovakva unutrašnja raspodela u okviru ovih 404 miliona, ali ako već želite da vodite tu politiku, molim vas, dajte malo da napravimo pozitivnu diskriminaciju, pošto je to u modi.
Narodni poslanik Riza Halimi.
Članovi Poslovnika 225. i 226. Gospodin Krasić je mogao u holu da se više interesuje o stvarima o kojima nije dovoljno informisan. Jednom prilikom sam mu oko groblja na slične optužbe jedanput već odgovorio. Nije ništa konkretno, ni o jednoj mesnoj zajednici, ni o jednoj crkvi nisam čuo da je konkretno govorio, ali sam mu konkretno prošli put rekao - džamija i muslimansko groblje u selu Slavujevac su ruševina. Nikad tu temu nismo otvorili, a znamo tačne podatke ko je šta uradio, a ti proizvoljno govoriš o nečemu za šta nikada nikakav podatak nisi izneo. Ako su u pitanju klasifikacije, mislim da smo prošli put dosta to objasnili, da nije u pitanju, ljudi, da neko sad, jer to je predsednik Koordinacionog tela stvorio tu veštačku temu, šta će njemu ostati. Čije su opštine? Gde se nalaze te opštine, gospodine Krasiću? Sada si počeo stopama onoga Lazića koji govori da se Albanke namerno porađaju u Vranju da bi dobile srpsko državljanstvo. Ako bi imali porodilište ili bolnicu u Preševu, gde bi bili? Sada slična pitanja postavljaš. Ko treba da odlučuje o tim parama? SO Preševo? SO Bujanovac? SO Medveđa? Čije su one opštine? Govorim o tome, po kom moralnom pravu govorite ovde, da jedan čovek u Koordinacionom telu, jedan ministar treba da odredi kojoj nevladinoj organizaciji koji novac da se da? Kome da se obrati sirotinja za socijalna pitanja, umesto da to radi Centar za socijalni rad u Preševu, umesto da to rade komisije ili nadležni organi u ovim opštinama? O tome govorimo. Ili, hoće sa tim parama da gradi fakultet u Medveđi za Albance, a gde samo osam Albanaca završava ove godine srednju ekonomsku školu. Što se tiče one ekonomske klasifikacije o zgradama i objektima, 60 miliona, koji su veštački postavljeni od početka, otkud tako glomazno Vlada stvara organ i sada toliku sumu za to, osim za manipulacije. Ljudi božiji, nema tu logike. Po ovome što sada čujemo, 273 miliona će sada opštine samo za Albance, ali će ovih 60 miliona samo za Srbe. Da li sada to propagirate? To propagirate jer ako je iseljavanje u pitanju, rekoh vam prošli put, 11.800 Albanaca je od 1991. do 1992. godine manje u odnosu na apsolutni broj. Ako računamo priraštaj, u poslednjih 15 godina je sa te tri opštine otišlo 25.000 Albanaca, a u periodu 1991-2002. godine Srba je manje 1.100 i od toga 1.000 je iz Medveđe. U Bujanovcu ima 150 više, u Preševu ima 200 manje, a najveći manjak je u Medveđi, tamo gde ste dali hvalospev da se tamo odlično radi. Ljudi božiji, pa to je nerazvijeno područje. I Medveđa je nerazvijena, iako njihov predsednik odlično radi, ali šta može ako država ne pomogne. Gde ste videli da je predsednik opštine u nerazvijenim područjima uspeo da napravi čuda ako nije imao pomoć od strane države, od strane razvojnih fondova države? Hvala.
Narodni poslanik Zoran Krasić, replika.
Gospođo Čomić, čudi me da niste primetili kako me je gospodin Halimi unapredio, postavio je pitanje u smislu čl. 225. i 226, kao da sam državni faktor. Jesam, znam da jesam, zato i kažem. Zna Riza kako da postavi to pitanje, ali da objasnimo neke stvari. Gospodine Halimi, nisam pričao o porodilištima niti gde ko treba da se porodi, nisam pričao o univerzitetu, nisam pričao o tim stvarima koje ste iskoristili da sa ove govornice takvu poruku pošaljete. U potpunosti vas razumem. Moram radi vas da ponovim, ukoliko stvarno smatrate da ovih 60 miliona, što je odvojeno za zgrade i objekte, predstavlja vid manipulacije Milana Markovića, možete čak i u to da me ubedite ako imate neki dokaz i vrlo rado bih prihvatio vaše dokaze. Zašto? Zato što bi to bio dokaz o nenamenskom trošenju sredstava. Ono što sam pokušao da kažem, to je da tih 404 miliona koji su planirani za sledeću godinu samo tražite unutar njih preraspodelu i otvarate neka pitanja, pa sve je to namenjeno svim stanovnicima sa tih teritorija. Verovatno dve-tri pozicije treba da spreče neke negativne tokove i to zaslužuje pažnju. Iznosite neke statističke podatke, možda ste i rekli tačne statističke podatke, ali je problem u tome šta ste uzeli kao osnovu, kao bazu za izračunavanje tih podataka. Uzeli ste verovatno zvaničnu statistiku, ali u celoj Srbiji teško se živi. Teško prihvatam koncept pozitivne diskriminacije, da je neko ravnopravniji od drugog, ali ovde imamo situaciju da se cela Srbija prazni, a i vi ste svesni značaja te teritorije. Vrlo dobro taj kraj znam, gospodine Rizo, maksimalno učestvujem da se iznad Preševa i Bujanovca svi oni manastiri prema Gnjilanu obnove. U toj eparhiji ima 400 neobnovljenih manastira. Da li vi znate šta je to? To je riznica, to je naš ponos, to je civilizacijski ponos, da nije toga ne bi bio srednji vek tako tmuran i taman, ovi na zapadu jurili veštice u to vreme kada se kod nas razvijala kultura. Dajte da to obnovimo, da pokažemo celom svetu našu istoriju, našu tradiciju i naravno da ćete me podržati u tome.
Narodni poslanik Riza Halimi želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Po čl. 225. i 226 - dopunsko objašnjenje. Gospodo, stvarno ovde ima velikih nesporazuma, ali niste krivi, jer stvarno ste dezinformisani. Proceduru sam pratio od 2001. do 2005. godine, od 2005. nemam nikakvih izvršnih funkcija ni u jednoj od ovih opština o kojima se govori. Ne može dinara nijedna od opština od Koordinacionog tela da dobije ako prvo ne podnosi predloge. Ti predlozi se usvajaju, verovatno, prvo u Koordinacionom telu, gde apsolutno nijednog Albanca nema, sve su ovde ranije Čović, Ljajić, sada Marković i drugi. Onda, šta? Oni daju informaciju koji od naših predloga je prošao. Da bi uzeo novac za ostvarivanje tih projekata, dopunski šalješ situaciju za svaku pristiglu građevinsku situaciju da bi dobionovac da bi isplatio izvršioca. Gde ima tu mogućnosti za manipulaciju? Sada je uvedeno od septembra da predlog ne može ni Skupština, ni Opštinsko veće, ni predsednik da podnosi za projekte, ako im ne potpiše potpredsednik koga je postavila Vlada, opet kadar iz Beograda. Znači, ni predlog ne može da prođe da dođe u proceduru u Beogradu ako prethodno taj predlog ne odobri potpredsednik Koordinacionog tela koje ima kancelariju u Bujanovcu. Znači, nema nikakve šanse ni u nivou predloga bez dozvole Koordinacionog tela da dođe ovde u razmatranje. Onda zbog čega te strepnje da treba nešto dopustiti jednom čoveku, mimo svih ovih procedura, predloga Skupštine, predloga Opštinskog veća, prolazak kroz sito i rešeto u nekoliko nivoa i tek se ostvaruje na terenu. Umesto toga, šta se sad traži? Da direktno iz Beograda neko kaže - ovom i ovom socijalnom slučaju dati ovoliki novac, a mi tamo imamo socijalni centar. Mi tamo imamo organe u lokalnoj samoupravi koji su po zakonu nadležni da rade to. Šta se sad drugo ovde nudi? Opet vam kažem, nezaposlenosti ima svugde, ali u Preševu je 70% nivo nezaposlenosti. To nema svugde, gospodo. Umesto da nam se nude projekti, ovako zajednički, o otvaranju novih radnih mesta, nama se nudi, neko se dosetio iz Koordinacionog tela da nama nedostaje još onih okruglih stolova. Imamo to. Ko to kaže? Dođi Krasiću i videćeš u Bujanovcu da se svake nedelje drže i tribine i Srbi i Albanci zajedno i Romi i svi su tu. Ja, čovek iz te oblasti, koji znam kako idu stvari, govorim da to što je oblast nevladinih organizacija rade ljudi odavno, nisu čekali Markovića, oni već rade to bez sredstva Koordinacionog tela. Govorim da su naši imperativi privredni projekti, da oko toga po ovim procedurama koje zajedno radimo u to usmerimo sredstva. Tu je suština i apsolutno ne vidim dalje potrebe da ovo objašnjavam. Ako ima neko ko hoće da sluša, ovo je sasvim dovoljno.
Narodni poslaniče, članovi 225 i 226. ne mogu se koristiti za međusobnu komunikaciju poslanika, osim što su iz oblasti prava i dužnosti. Za međusobnu komunikaciju ima osnov u članu 101 - pravo na repliku, i u članu 100, kojim se dobija reč da se govori o povredi Poslovnika. Molim vas da se ovo razume kao presedan koji ne može biti dozvoljen. Reč ima narodni poslanik Radoslav Mojsilović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođo ministar, moram da kažem gospodinu Halimiju da stvarno strepimo kako će ta sredstva biti raspodeljena, iz jednog prostog razloga što smo imali priliku da se uverimo kako Albanci koji upravljaju opštinama Preševo i Bujanovac troše ta sredstva. Naime, u opštinama Preševo i Bujanovac su Srbi ti koji su stvarno ugroženi. Srbi su ti koji žive u stvarno lošim uslovima. Koliko sam video iz izlaganja gospodina Krasića, on dosta dobro poznaje situaciju u opštinama Preševo i Bujanovac. Ne znam odakle toliko hrabrosti gospodinu Halimiju da uporno traži sredstva iz budžeta Republike Srbije, a svi dobro znamo, neki manje, neki više, da Albanci koji žive i rade i imaju svoja preduzeća na teritoriji opština Bujanovac i Preševo ni jednim jedinim dinarom ne pune budžet Republike Srbije. Pitam gospodina Halimija kada su zadnji put državni organi i inspekcijske službe ušle u selo Trnovac, u Kosovsku ulicu u Bujanovcu, da iskontrolišu koliko je preduzeća albanskih i firmi registrovano, da li na vreme i redovno plaćaju porez i da li Albanci na toj teritoriji plaćaju trošenje električne energije? Naravno da oni to ne rade. Slažem se u potpunosti sa gospodinom Krasićem da ovih 404 miliona dinara, koji su izdvojeni za rad Koordinacionog tela, ekonomska klasifikacija 511 - zgrada i građevinskih objekata, treba da bude uvećana. Znači, da se 273 miliona 613 smanje, koji se prenose opštinama, a da se ovo što će direktno da koristi Koordinaciono telo i da ulaže povećaju. Jer ministar Marković je sasvim dobro obrazloženje povodom podnetog amandmana gospodina Halimija dao. Obrazloženje glasi - sredstva u iznosu od 60 miliona dinara služba Koordinacionog tela je planirala kako bi u sredinama gde opštine ne mogu same da realizuju pojedine projekte direktnim investicijama u izgradnji zgrada i objekata pomogla u tom delu, s obzirom da je uvidom na terenu prepoznata disproporcija u razvijenosti albanskih, srpskih i romskih naselja. Onda kaže - smanjivanjem predviđenog iznosa služba Koordinacionog tela bi bila lišena mogućnosti da direktno utiče na razvoj zaostalih sredina, a to se posebno odnosi na potrebe romske i srpske zajednice. Odgovor je u redu i u odgovoru u potpunosti podržavam gospodina Markovića, iz prostog razloga što ukoliko svi vi budete otišli npr. u opštinu Bujanovac i obiđete srpska sela, kao što SU Rakovac, Lopardince, videćete da tamo od udarnih rupa i od blata ne mogu ljudi normalno da se kreću. Ako pogledate one autodrome koje su gradili u albanskim selima, kao što je put od Lučana do Preševa, preko Oraovice i ne znam sve kojih sela, Nesalca, Letovice, videćete da ni jedan jedini dinar srpska opština, kojom trenutno upravljaju Albanci, nije utrošila na izgradnju putne, kanalizacione, ni vodovodne infrastrukture u srpskim selima. To je katastrofa. Mi imamo fudbalski klub BSK - Bujanovac, koji se takmiči u srpskoj ligi i koji dobija 100 hiljada dinara mesečno od opštine Bujanovac, a imamo fudbalski klub Trnovac koji se takmiči u nižerazrednoj ligi i pet puta veća sredstva dobija od BSK-a. To je stvarno sramota, ali to su činjenice koje mogu da se vide na terenu i koje nije teško utvrditi. Uzmimo, evo, kod gospodina Halimija u opštini selo Reljan, put je asfaltiran samo kroz deo sela gde žive Albanci i do škole u koju idu Albanci, a prema srpskom stanovništvu je ostalo blato. To je stvarno sramota, to su činjenice. Na kraju, ali ne i najmanje važno, gospodin Halimi ovde za skupštinskom govornicom non-stop kuka kako su ugrožena albanska prava. Dobio sam od svih predstavnika srpskih stranaka u Bujanovcu dopis, koji je istovremeno upućen i predsedniku Republike Srbije, Borisu Tadiću, predsedniku Skupštine Republike Srbije, Slavici Đukić-Dejanović, predsedniku Vlade Republike Srbije, gospodinu Cvetkoviću, potpredsedniku Vlade Republike Srbije, Ivici Dačiću i ministru za lokalnu upravu i državnu samoupravu, predsedniku Koordinacionog telaMilanu Markoviću. Sve političke partije Srba su potpisale ovaj dokument. O čemu se radi? To ću pročitati u izvornom obliku: "Poštovani, u ponedeljak je zakazana sednica Skupštine, na kojoj su menjaju preostali Srbi sa čelnih funkcija u Sportskom centru i Turističkoj organizaciji, a u isto vreme Albanci insistiraju na paritetu prilikom zapošljavanja u republičkim organima na lokalu, pri čemu im se, nažalost, veoma često izlazi u susret u cilju smirivanja međuetničkih tenzija. Podržavajući diskusiju predsednika Koordinacionog tela ministra gospodina Milana Markovića na sednici Skupštine Srbije dana 23.12.2008. godine, očekujemo adekvatnu reakciju na gore pomenutu nameru, jer bi u suprotnom, za preostale Srbe u Bujanovcu bio loš signal, čime bi se, nažalost, stvorili uslovi za samoorganizovanje, a to se veoma često otme kontroli". Da svima bude jasno - Srbi planiraju u ponedeljak da blokiraju rad lokalnog parlamenta u Bujanovcu, jer se krše elementarna prava Srba da učestvuju bar na pojedinim čelnim funkcijama u lokalnoj vlasti, što je do sada bio slučaj. Albanci žele da pomere i ova dva srpska direktora. Ovde non-stop pričamo kako se ugrožavaju njihova prava, kako je 70% nezaposlenih u Preševu, i to je laž. Uposleno je mnogo ljudi u Preševu, ali rade u neprijavljenim radnjama, rade u radnjama koje ne plaćaju poreze i doprinose i rade u takvim firmama - normalno da Zavod za statistiku takva radna mesta nije bio u mogućnosti da evidentira. Onda stvaramo lažnu sliku kako se loše živi. Loše se živi i u Vranju. Ovolika sredstva, u ovolikom obimu od 64 miliona evra nisu ni za Vranje izdvojena, a Vranje je centar Pčinjskog regiona. Što vi non-stop delite Albance i Srbe, a svuda gde možete, vi Srbe pomerite sa određene funkcije? Pravite zapisnike, kao deca u osnovnoj školi, pisanom rukom - evo ovako se smenjuju srpski direktori iz ustanova. (Poslanik pokazuje rukom pisan papir.) To je smešno. Ne znam do kada će ova država biti spremna da trpi bezobrazluk albanske zajednice za jugu Srbije? Hvala.
Pravo na repliku, narodni poslanik Riza Halimi.
Dame i narodni poslanici, mislim da je ovom prilikom ugled ove ustanove okrnjen. Ovakvim falsifikatima čitavu jednu zajednicu vređati. Pratim, ponavljam, i Skupštinu Makedonije, i Skupštinu Kosova, i Skupštinu Crne Gore i Albanije, i ovo nešto, u odnosu na jednu nacionalnu zajednicu, ne može se čuti. Ali, neka vi kao većina vidite šta oko toga možete da radite. To ne mogu da menjam. Put za Reljane - to je dezinformacija. To je put do sela i do škole, u kome rade Albanci i Srbi zajedno - nije tačno da je samo za Albance. Dalje, apsolutno nije tačno da u Trnovac ili bilo koje naselje ne mogu da uđu ovi ili oni činovnici ili pak finansijska policija ili bilo koji činovnik ovih vlasti - to su čiste dezinformacije. Gde živite, bre, ljudi? Jesu li bili u Preševu ili samo dezinformišete ovu skupštinu da ste stvarno bili? Ove stvari, ako je neko posetio, ako ima kontakte, ne može da izrekne ovde, stvarno je neozbiljno. Dalje, opet ponavljam, neko je ovde spomenuo da u Srbiji ima 80 ili 85 hiljada Albanaca. Nema ih, gospodo. Statistika govori da je ostalo 57 hiljada, a manje ih ima nego 55 hiljada, jer naglo broj Albanaca, kao i drugih manjina, ali kod Albanaca taj broj naglo opada u poslednjoj deceniji. Ako hoćete vi da se bavite time ili ne, to je stvar ove države i njenih organa, ali to su činjenice. Sada, da li je ozbiljno pitam ovo da je u prvobitnom obrazloženju budžeta bilo - za sprečavanje migracije Srba, a sada u obrazloženju amandmana kaže da je za ugroženost Srba i Roma, pridodaju se i Romi. U onoj diskusiji u načelu rekao sam da u državnim organima, lokalnim organima samouprave je uposleno, ima posao, to je jedini posao koji ljudi tamo imaju i u njima radi svaki deveti Albanac, pardon svaki deveti Srbin, svaki 28. Albanac i svaki 70. Rom. Činjenica je da su Romi najugroženiji i tu ko može to da spori? Ali odmah iza njih su Albanci. Što država na vreme nije mislila i za srpsko stanovništvo, da se ove opštine razvijaju? Ko bre, sada govorite, neka Krasić obrazloži ovde hoće li on da živi u Preševu ili će u Beograd. Naravno, zbog nekog srpskog patriotizma, ako je neko mogao da proda, a prodavalo se u toku 80-ih, sada je to palo, prodavala su se imanja po visokim cenama i naravno dolazilo se u razvijenije krajeve. To je problem države koja treba da ima svoju državnu politiku da nerazvijene, i ovde u ovom slučaju ekstremno nerazvijene, razvije. (Predsedavajuća: Vreme. Tri minuta i 30 sekundi.) Tu je po meni suština problema, a ne u ovim prepucavanjima i u ovim, ne samo da kažem, optužbama, nego i diskvalifikacijama. Time se apsolutno ne može ništa postići. Zašto to poslanik da ne uradi, kada je to pre neki dan uradio i ministar i predsednik Koordinacionog tela? Onda ste otvorili vrata. Dajte ljudi, onda razmislite koje su posledice ovog ophođenja u ovom domu... (Predsedavajuća: Vreme. Četiri minuta.) gde bi ipak moralo više pažnje i osetljivosti da bude.
Reč ima narodni poslanik Radoslav Mojsilović. Vreme na raspolaganju vaše poslaničke grupe je 8 minuta.
Poštovana gospođo Čomić, smatram da je trebalo u jednom delu da opomenete gospodina Halimija prilikom njegovog izlaganja, jer je bezobrazno da za ovom govornicom iznosi netačne podatke. On je rekao - da je neko rekao da ima 85 hiljada Albanaca na teritoriji Republike Srbije, pa je rekao da stvarno živi 57 hiljada, a tvrdim da ih ima mnogo više, iz jednog prostog razloga što veliki broj Albanaca živi na Kosovu, a Kosovo je sastavni deo Srbije i uvek će to ostati. Malopre ste u svom prvom izlaganju rekli - čije su to opštine Preševo, Medveđa i Bujanovac? Pa srpske, to su opštine koje se nalaze na teritoriji Republike Srbije i na vašu veliku žalost, uvek će ostati u granicama Republike Srbije. Evo ovako, mene stvarno iritiraju ovakve diskusije iz jednog prostog razloga, malo ću pokušati da spustim loptu. Evo ovako, da li postoji neka država na svetu u kojoj se na određenom delu njene teritorije nalaze spomenici i zastave ljudima koji su ubijali srpske policajce i srpske vojnike? E, to se na teritoriji Bujanovca i Preševa svakako nalazi, pa tako možete na putu Lučane - Končulj da vidite spomenik Fatmira Ibišija, pa možete u Trnovcu da vidite spomenik kapetana Lešija i to niko ne dira. Čak Albanci imaju pravo da na svoj dan zastave, da na državnim organima Republike Srbije istaknu albanske zastave - pa Srbi su i više nego tolerantni. Ne znam kako vas nije sramota da uopšte pričate o tome da vas ne tolerišemo? Hvala.
Reč ima narodni poslanik Borislav Pelević.
Gospođo predsedavajuća, gospođo ministre, dame i gospodo narodni poslanici, uz puno uvažavanje amandmana koji je podneo gospodin Riza Halimi, moram da kažem da poslanička grupa Napred Srbijo-Srpska napredna stranka ne može da podrži ovaj amandman iz sledećih razloga. Pre svega, u obrazloženju svog amandmana gospodin Halimi je ponovo upotrebio izraz - preševska dolina. Taj izraz ne postoji ni u geografskom, ni u istorijskom, ni u političkom smislu u Republici Srbiji. To veoma podseća na izraz "Kosovo", jer vrlo dobro znamo da izraz "Kosovo" odgovara samo Šiptarima na Kosovu i Metohiji i njihovim mentorima. Metohija kao izraz se izbegava, jer reč Metohija potiče od reči metoh, što znači crkveno zemljište, crkveno imanje. Time se želi izbeći postojanje srpskog naroda na KiM i želi se zatrti svaki trag postojanja Srba, srpskog naroda i srpske kulture na KiM. Zato me ovaj izraz preševska dolina neodoljivo podseća na izraz Kosovo, ili kako Šiptari kažu- Kosova. Zato vas molim da upotrebljavamo izraz ili Pčinjski okrug ili jugoistok Srbije, posebno kad se radi o opštinama Preševo i Bujanovac. Izraz - preševska dolina, ne postoji ni u kom smislu. Nije mi jasno zbog čega gospodin Halimi želi da se napravi novi univerzitet u kraju u kome on živi. Ako je rečeno da će tamo biti dva fakulteta, ekonomski i pravni, mislim da je to zaista dovoljno, a u blizini se nalaze drugi univerziteti u Srbiji, gde mladići i devojke iz Preševa, Bujanovca i Medveđe mogu da studiraju, čak i na svom maternjem jeziku. Dobro znamo kakva je bila uloga Univerziteta u Prištini, da je tamo praktično sve počelo. Mislim da nije ničija želja da se napravi univerzitet koji bi kasnije prouzrokovao nemire na jugoistoku Srbije, odnosno u Pčinjskom okrugu, i koji bi bio samo izvor nestabilnosti u tom regionu, ali i u čitavoj Srbiji. Naša želja je da svi mladi, mladići i devojke iz Bujanovca, Preševa i Medveđe, bilo koje nacionalnosti, studiraju u Srbiji i na svom maternjem jeziku. To nije nikakav problem, ali da studiraju po programu Ministarstva prosvete Republike Srbije, a ne po programu Tirane. Nama je jako žao što veliki broj mladih, kako to kaže i potvrđuje gospodin Halimi, studira u Prištini, u Tirani i u nekim drugim gradovima. Zašto ne bi studirali u Srbiji? Imaju uslova za to, gospodine Halimi, budite sigurni u to. Mislim da je vaše opredeljenje o raspodeli sredstava koja su budžetom planirana za Preševo, Bujanovac i Medveđu zaista loša, jer vi ovde zanemarujete finansiranje nevladinih organizacija koje imaju cilj da okupljaju mlade, i šiptarske, i srpske, i romske nacionalnosti, da se prave radionice, da se prave zajednički susreti i da se tako ovaj kraj što više integriše u Republiku Srbiju. Razumem interes gospodina Rize Halimija, jer on dolazi iz sredine gde se vraća i gde mora da se pravda i zato je on pre nekoliko dana pokušao za ovom govornicom da odbrani hapšenje osumnjičenih za terorizam u Gnjilanu, a koji su sedam godina živeli upravo u njegovom kraju. Žalio se na brutalnost policije, na to kako se upotrebila prekomerna sila, ali nije pomenuo šta su ti osumnjičeni po optužnici radili na KiM u Gnjilanu, da su ubijali nevine Srbe, da su im čak pili krv kada su ih ubijali. Ako su oni krivi, moraju biti osuđeni. Ako se utvrdi da nisu krivi, moraju biti oslobođeni i obeštećeni, gospodine Halimi, to nije sporno. Gospodine Halimi, mislim da je u interesu svih nas da živimo u miru, da živimo u pomirenju, da živimo zajedno, ali niste nam pružili dovoljno dokaza da vi i drugi političari iz vašeg kraja to želite. Ne možete braniti teroriste. Mi ih ne branimo, ma koje oni nacionalnosti bili. Zato vam savetujem da ovaj amandman ili povučete, jer nije dobar, tamo žive tri nacionalnosti, šiptarska, srpska i romska, i verujte mi da su najviše ugroženi Srbi i Romi. Vašom preraspodelom, vašim zahtevom za preraspodelu budžeta, sve se daje samo opštinama. Nema izgradnje, nema nevladinih organizacija, nema ničega drugog osim opštinama, dakle, daje se administraciji. Te opštine na tzv. dan zastave, odnosno na praznik Republike Albanije, ističu albanske zastave, što je protivno zakonu Republike Srbije. Bolje bi bilo da učinite sve na integraciji Preševa, Bujanovca i Medveđe u Republiku Srbiju, nego da ovde pravite problem oko preraspodele koja neće biti na korist niti Šiptara, ni Srba, a najmanje Roma. Hvala na pažnji.
Da li još neko želi reč? Narodni poslanik Riza Halimi, izvolite.
Ne znam koliko je iskren bio ovaj poslednji poziv za saradnju. Postavljam pitanje - zbog čega sam ovde već drugu godinu, nego zbog raspoloženja da zajedno radimo? Šta vi mislite, da li možemo preboleti ovo potcenjivanje, ove diskvalifikacije koje vi sada iznosite, gospodine? U prvom govoru sam rekao da dugo vremena nismo znali koliko se za ove opštine iz Koordinacionog tela odvaja. Znali smo ono što je u budžet kod nas stizalo po opštinama, ali nismo znali koliko se sredstava određenim privrednim organizacija, verskim zajednicama, uglavnom crkvi, jednom je samo islamska zajednica u Bujanovcu dobila i tu je stvoren posle veliki razdor, i davano je i drugim državnim organima, mi kao lokalna samouprava nismo imali informacije. Dobro je što je u toku ovog leta ta informacija globalno data, ali nije još uvek u detaljima obezbeđena, i pitam i gospodina Pelevića i druge diskutante - na osnovu čega oni donose sudove? Jesu li oni imali neku detaljniju informaciju da vide koliko su od toga SO Preševo ili Bujanovac izdvojila za asfaltiranje, koliko za privredu, koliko za obrazovanje ili neku drugu namenu, a koliko su direktno iz Koordinacionog tela prebačena i za koje namene. Takve podatke do sada u detalje nisam imao. Ne znam otkud vi imate te podatke, ako iznosite onakve sudove. Ako bez podataka ovako diskvalifikujete, onda nije u redu. Onda se bojim da ne ispadne sve politička farsa, samo da bi se opravdalo da je država Srbija uradila sve što je trebalo tamo, a da tamo neki Šiptari ne znaju čak ni zapisnike da pišu, ne znaju ni investicije da vode. Jeste vi videli ministra? Pohvalio samo predsednika u Medveđi, zbog čega? Jer je Srbin. Čovek je dobar, sposoban. Zbog čega po ovoj vašoj logici nije sposoban ovaj sada predsednik opštine u Bujanovcu ili onaj prethodni. Ostavite mene. Zar nema nekog sposobnog Albanca po vašim kriterijumima? Gde vodi ova logika? Jasan i decidan sam bio oko ovih događaja koji su bili poslednjih dana. Osudio sam, kao i prethodni put, prekomernu upotrebu sile, maltretiranje i to žestoko, ljudi koji nisu imali veze s tim događajem. Slučajno, pogrešno su im upali u kuće. Nije to prvi put. Stalno se dešava unazad ovih sedam-osam godina da ulazi žandarmerija i specijalna policija u kuće sasvim nedužnih. O tim događajima i o tim kršenjima osnovnih elementarnih prava građana govorio sam i sada govorim. Ako vi sada bez ikakvog argumenta osuđujete ljude, stvarate klimu, stvarate atmosferu, kao što sada stvarate na osnovu optužbi predsednika Koordinacionog tela, onda stvarno ne vidim neki motiv zašto bi i dalje pokušavao da obrazložim bilo šta nekome, ko je unapred doneo neki sud, unapred ima neku predstavu ili predrasudu. Stvarno sam nemoćan.
Narodna poslanica Nada Kolundžija želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Gospođo predsedavajuća, uvažena gospođo ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu 101. i 103. Za nas je neprihvatljiv ovaj amandman iz nekoliko ključnih razloga koji nemaju utemeljenje u ovoj diskusiji koja se razvila sada. Hoću da kažem da je strateški cilj države Srbije da nerazvijene opštine, a pre svega tri opštine na administrativnoj liniji sa KiM, podigne, da ih razvije i da omogući da tamo bude stvoreno jedno multietničko društvo, u kome se neće pitati ko je koje nacionalnosti, već ko šta može i zna da radi. Činjenica je, takođe, da poslednjih godina Srbija investira ogroman novac u te tri opštine i činjenica je, takođe, da ti efekti nisu srazmerni uloženim sredstvima. Istovremeno, ovde se radi o dodatnim sredstvima. Nisu u pitanju sredstva koja dobijaju sve opštine, kao i druge opštine. Ovde se radi o dodatnim sredstvima koja država izdvaja upravo sa namerom da pokuša da te tri opštine razvije, kako bi omogućila da svi građani tamo ostanu i da mogu da žive. Molim vas da spor oko ovog amandmana ne vraćamo u prošlost, koja je i dovela do problema koji smo imali u te tri opštine. Namera svih državnih institucija jeste da sve te probleme prevaziđemo, da tamo zaista omogućimo da ljudi žive jedni sa drugima i da tamo omogućimo da ljudi mogu da ostanu da žive. Činjenica je da postoje i ekonomski razlozi zbog kojih ljudi odlaze, a ne samo politički razlozi, i to jeste obaveza države. Dakle, prevashodno država mora imati na umu to da ljudi odlaze i iz ekonomskih razloga i da je nužno omogućiti posao ljudima, jer je to pretpostavka da oni mogu da ostanu tamo. Još jednom vas molim da na ovome završimo i da ne razvijamo diskusiju koja nas zaista neće odvesti ka rešavanju problema. Naprotiv, mislim da će nas odvesti do samog početka problema koji smo imali, a mislim da to nije cilj, gospodine Halimi, ni vaš, a uveravam vas nije ni cilj vladajuće većine. Hvala vam.
Pravo na repliku narodni poslanik Riza Halimi.
Samo ću kratko. Ponavljam, nema nikakvog ekstra novca. Nema ničeg plus, termin je uveo gospodin Krasić, jer se radi o čistoj situaciji. Ove opštine ne uspevaju, kažem, da li zbog nedovoljnih kapaciteta, da li zato što ima frustracija političkih u određenim ministarstvima, ove opštine dugo vremena nisu mogle ništa od fondova državnih da ostvaruju, nikakvu investiciju i zato su zaostale. Formirano je Koordinaciono telo da reši ovaj problem, da ne moraju da konkurišu u Ministarstvo ekonomije, Ministarstvo infrastrukture, Ministarstvo prosvete, gde su uvek bili odbijane, nego da se tu situacija poboljša, jer će im se omogućiti da direktno, samo za ove tri opštine, po jednoj skraćenijoj, jednostavnijoj proceduri mogu da ostvaruju investiciona sredstva. Statistički podaci govore da u ovim opštinama ovih devet godina nije uloženo više u proseku nego u drugim opštinama. Vi pogledajte NIP, gospođo Kolundžija. U NIP-u prosek po opštinama po glavi stanovnika je negde oko 6.230,00 dinara. U Preševu je, sa svim sredstvima i za vojsku, i za privredu, za sve druge stvari, ako u devet godina napravite prosek, 3.600 dinara po glavi stanovnika. Duplo je manje u odnosu na NIP, a deset puta manje od proseka investicija u Srbiji po stanovniku 2005. godine. Da završim s tim, ne želim da potcenjujem ulogu Koordinacionog tela, jer ono radi da omogući ovim opštinama da ostvaruju investiciona sredstva, ali to nisu ekstra, nego su to jedina investiciona sredstva koja ove opštine imaju prilike da ostvaruju. Nemojte mešati sa sredstvima u obrazovanju. Deca valjda imaju ravnopravne potrebe, kao i sva druga, po tom sistemu koji ima država, da se daju sredstva za obrazovanje. Valjda opštine dobijaju, Preševo, Bujanovac, Medveđa, kao i sve druge opštine, sredstva iz PDV-a. Ako sada budete s tim pomešali, onda stvarno ne možemo da se razumemo, nešto nije u redu. Govorim samo o investicionim sredstvima, hvala bogu, da nije toga bilo, ne bi bilo uopšte investicija, jer su ovo najrazvijenije opštine koje nemaju kapacitete da iz sopstvenih sredstava imaju investicije. Ne potcenjujem taj značaj, ali nemojte ga preuveličavati i čuditi se - dajemo ovolika sredstva, gde su pare? To je demagogija. Vi se sada prepucavate međusobno, šta je radio Čović, šta je radio Ljajić? Kažem vam da su to jedina sredstva koje su ove opštine mogle da imaju za investicije, a na početku je bilo za odštetu, za štetu je napravljena kompenzacija, pa u različite svrhe i ne investiciono su otišla ova sredstva. (Predsedavajuća: Tri minuta i 30 sekundi.) To je suština i mislim da ponekad govorimo, a nemamo dovoljno informacija i onda se stvara ovaj bauk, da je tamo Eldorado, da se tamo dele sredstva bez kriterijuma. Stvarno nije tako i ne zaslužuje to područje koje ima takve probleme da se ovako tretira.
Narodni poslanik Borislav Pelević, vreme na raspolaganju još osam minuta i narodni poslanik Miroslav Markićević, vreme na raspolaganju je šest minuta.
Uvaženi gospodine Halimi, javljam se zato što sam pogrešno protumačen, ali i želim da iskoristim vreme koje je ostalo našoj poslaničkoj grupi po ovom amandmanu. Uvek se gospodin Halimi žali zašto ima toliko žandarmerije na jugoistoku Srbije, u Bujanovcu, Preševu i Medveđi. Zato, gospodine Halimi, jer su tamo bili oružani sukobi, zato jer je tamo delovala tzv. oslobodilačka vojska Preševa, Bujanovca i Medveđe, paralelna teroristička grupa OVK sa KiM, zato što su postojale osnovane sumnje, koje su se ovih dana potvrdile, da se tamo kriju ratni zločinci, koji su ubijali Srbe i činili ratne zločine na KiM. To je vrlo prost odgovor zbog čega tamo mora biti više žandarmerije nego u ostalim gradovima. To je prvo. Drugo, samo sam hteo da dam dva upoređenja, upoređenje sa terminom preševska dolina i terminom Kosovo. Rekli smo termin Kosovo ili Kosova, kako kažu Šiptari, odgovara samo Šiptarima i njihovim mentorima, jer žele da zaobiđu termin Metohija, jer Metohija je crkveno zemljište gde se nalaze crkve, manastiri i gro imanja na KiM jeste crkvena imovina. To žele da kažu da bi zatrli ime Srba i postojanje srpskog naroda na KiM. Gospodin Halimi uvodi novi termin - Preševska dolina, koji ne postoji ni u geografskom, ni u istorijskom, ni u političkom smislu, i to me podseća na taj termin Kosovo. Drugo upoređenje jeste traženje univerziteta praktično u Medveđi, Bujanovcu i Preševu, a dobro znamo kakvu ulogu je Univerzitet u Prištini odigrao prilikom otimanja KiM od Srbije, to su dva upoređenja. Treće, gospodine Halimi, ne možemo da zaboravimo da ste uporno za ovom govornicom branili one koji su osumnjičeni kao teroristi, koji su u Gnjilanu počinili teške ratne zločine. To samo govori da vi ipak naginjete na tu stranu. Rekao sam da isticanje albanske, šiptarske zastave za vreme dana zastave u svim opštinama zaista nije u redu. Ono što sam hteo na kraju da podvučem jeste da mi želimo da svi mladi, i Srbi, i Šiptari, i Romi, studiraju u Srbiji, ako treba i na svom maternjem jeziku, i u Bujanovcu, i u Preševu, i na Pravnom i na Ekonomskom, i u Vranju, i u Nišu, a ne u Tirani, ne u Prištini i ne u Skoplju. To sam samo hteo da kažem i da vas pozovem da živimo svi u miru, da ne dižemo tenziju na jugoistoku Srbije, u Preševu i Bujanovcu, jer to nikome ne odgovara, a najmanje odgovara šiptarskoj nacionalnoj zajednici. Hvala vam lepo.
Reč ima narodni poslanik Miroslav Markićević. Vreme na raspolaganju vašoj poslaničkoj grupi je 6 minuta.
Poštovana potpredsednice, poštovana gospođo ministarko, poštovani kolege narodni poslanici, građani Srbije, neke stvari bih želeo ovde da razjasnim, pošto očigledno neko nešto nije razumeo, a čini mi se posebno gospođa Nada Kolundžija, šef vladajuće većine, odnosno poslanika vladajuće većine. Ovo pismo koje smo mi dobili od Srba iz Bujanovca i Preševa, jer tamo su Srbi ugroženi, a ovde priča ide u drugom pravcu, morati ponovo ovde da pročitam, pošto neko otprilike nije shvatio kakvu su oni nama poruku, svima nama, poslali ovde, a sve poslaničke grupe su ovo pismo dobile. Kako gospodin Riza Halimi zastupa građane albanske nacionalnosti, tako poslanici Nove Srbije zastupaju građane srpske nacionalnosti iz opština Preševo i Bujanovac, i to morate da shvatite. Pismo je sledeće sadržine: "Poštovani, u ponedeljak je zakazana Skupština na kojoj se menjaju preostali Srbi sa čelnih funkcija u Sportskom centru i Turističkoj organizaciji, a u isto vreme Albanci insistiraju na paritetu prilikom zapošljavanja u republičkim organima na lokalu, pri čemu im se, nažalost, veoma često izlazi u susret u cilju smirivanja međuetničkih tenzija. Podržavajući diskusiju predsednika Koordinacionog tela, ministra gospodina Milana Markovića, na sednici Skupštine Srbije dana 23.12.2008. godine, očekujemo adekvatnu reakciju na gore pomenutu nameru, jer bi u suprotnom za preostale Srbe u Bujanovcu bio veoma loš signal, čime bi se, nažalost, stvorili uslovi za samoorganizovanje, a to se veoma često otme kontroli. Bilo bi veoma poželjno da u ponedeljak, 29.12.2008. godine, kada će se održati Skupština opštine, sprečite agoniju Srba u Bujanovcu vašim prisustvom ili je bar podelite s nama". Pismo je dostavljeno predsedniku Republike Srbije, gospodinu Borisu Tadiću, predsedniku Skupštine Republike Srbije, gospođi Slavici Đukić-Dejanović, predsedniku Vlade Republike Srbije, gospodinu Mirku Cvetkoviću, potpredsedniku Vlade Republike Srbije, gospodinu Ivici Dačiću, ministru za lokalnu samoupravu i predsedniku Koordinacionog tela, gospodinu Milanu Markoviću. Potpisali su pismo, gospodo narodni poslanici, Opštinski odbor DS, predsednik Goran Tašković, Opštinski odbor SPS, predsednik Božidar Anđelković, Opštinski odbor DSS, predsednik Miroslav Tašković, Opštinski odbor NS, predsednik Ljubiša Đorđević, Odbor za ljudska prava Bujanovac, predsednik Svetislav Veličković, Opštinski odbor SRS, predsednik Jovica Stojmenović, Opštinski odbor G17 plus, predsednik Zoran Antić, Opštinski odbor SPO, predsednik Nenad Tasić, Opštinski odbor PSS, predsednik Ljubiša Mladenović, Crkvena opština Sveti Petar i Pavle, predsednik Bogoljub Milosavljević. Iz izlaganja gospođe Nade Kolundžije treba da shvatim da se ona nešto razlikuje od gospodina Milana Markovića, ministra koji je pre neki dan, čini mi se, ovde pošteno i hrabro izneo istinu o stanju o Preševu i Bujanovcu i kako tamo Srbi žive. Do sada sam znao da se po mnogim, i mislim, svi ovde smo to slušali, pitanjima Vlada razlikuje, odnosno pojedini ministri daju suprotne izjave. Želeo bih da Nada Kolundžija izađe za ovu govornicu i da kaže da li se njeno mišljenje, mišljenje vladajuće koalicije ili vladajuće DS razlikuje od onoga što je ministar, gospodin Milan Marković, rekao. Čini mi se da je on hrabro i pošteno rekao istinu i to treba da podržimo ovde, jer dole su, ponavljam, Srbi ugroženi, a ne Albanci, draga gospodo.
Da li još neko želi reč po ovom amandmanu? Narodni poslanik Riza Halimi, replika.
Izvinjavam se, nisam poslednji govor imao prilike u celosti da slušam, ali video sam koja je problematika. U junu, negde polovinom, sam poslao dopis predsedniku Tadiću i tražio sam tri stvari: da se reorganizuje Koordinaciono telo, da stvarno se uključe i Albanci, i nema smisla da u Koordinacionom telu za Preševo, Bujanovac, Medveđu nije bilo nijednog Albanca. Sada je, u poslednjoj godini, ima jedan zaposlen u Bujanovcu, jedan u Preševu, a pre toga u osam godina, zamislite, državni organ za ove tri opštine čak nijednog građanina iz tih opština, pa nijednog Albanca nije bilo, što nije imalo smisla. Onda smo tražili reorganizaciju Koordinacionog tela i uključivanje Albanaca u državne organe, jer ih stvarno nema. U Bujanovcu, koji ste maločas pomenuli, nema nijednog funkcionera Albanca u državnim organima, iako ima 55%. Zaposlenih u državnim organima ima samo 21%. U Preševu, u državnim organima, gde Albanci čine 90%, Srbi 8,5%, pola - pola su, što se zaposlenja tiče, i ima četiri-pet rukovodilaca Albanaca u državnim organima u Preševu, a u Bujanovcu nijednog, apsolutno nijednog. Šta smo mi tražili? Hajde da stvorimo atmosferu da se i Albanci uključe u državne organe, da ne govorim za granični prelaz, tamo nijednog Albanca nema, ni u Pčinjskom, ni kod Čukarke. Hajde da se stvori atmosfera da uključimo postupno Albance u državne organe, da bude koji funkcioner Albanac i u državnim institucijama i Bujanovca i Preševa, i da apsolutno u takvoj atmosferi, imali smo dva meseca roka, konstituišemo lokalne samouprave. Tada je država imala krupnije stvari, nije imala vremena da se bavi tom problematikom. Mi smo imali onaj zakonski rok da nam ne propadnu izbori i napravljena je većina samo među albanskim partijama. Znam da je zakazana ta sednica i par puta sam telefonom tražio da se to odloži, da se da prostora razgovorima, da se stvori povoljna atmosfera, da počnu konačno Albanci da se uključuju u državne institucije, naravno, kao što je i bilo u periodu 2000-2006, kada je bio potpredsednik opštine, tri rukovodioca u administraciji, sada ima dva. Trenutno ima troje rukovodilaca u institucijama lokalne samouprave, a ovom podelom bi ostao samo jedan. Tražio sam da se ova sednica i ove tačke odlože, da se ostavi jedan prostor dovoljan da se sedne, razgovara i da se ove stvari i ovi problemi prevaziđu. Apsolutno mislim da u tom pravcu moramo raditi, ali ne bih sada floskulu u Medveđi izabrali Srbi potpredsednika Albanca, a to je kadar moje partije. Moji odbornici, moje izborne partije su glasale za gospodina Draškovića tamo, jednim slučaj. Nikada Srbi nisu glasali za predsednika u Preševu i Bujanovcu, ali Albanci su glasali za predsednika Srbina u Medveđi. Hajde da stvorimo takvu atmosferu. Mi smo dali primer, ali dajte, gospodo, u Medveđi ima samo 15 Albanaca u svim institucijama lokalne samouprave, samo 15 Albanaca u svim institucijama državnim i 31 u obrazovanju. (Predsedavajuća: Tri minuta i trideset sekundi.) Dajte da popravimo ove situacije i da zajedno radimo, umesto da se ovako nadmudrujemo.
Narodni poslanik Velimir Ilić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarka, žao mi je što odlazimo sa teme i ne idemo ka cilju da pokušamo da se budžet privede kraju, da se usvoji, ali i Vlada da nađe razumevanje i prihvati ono o čemu smo razgovarali, što treba da prihvati da bi ovaj budžet bio popravljen. Ovakav kakav je nije dobar. Žao mi je što sada odvlačimo na drugu temu, razgovaramo o Preševu, Bujanovcu. Tačno je, gospodine, da vi želite da pričate ovde kako je u Preševu ugroženost i stalno to iznosite ovde. Ali, vi Albanci ne želite da pokažete nimalo volje za saradnju. Kako vi sad komentarišete Štrpce? U opštini Štrpci su sve Srbi. Ima nekoliko Albanaca. Kakvu ste vi demokratiju dali u Štrpcima? Ne date im struju, gospodine. Dajete im po dva sata dnevno struju. U 21. veku ljudi nemaju struju, isključujete ih svaki dan da ih, tobože, prevaspitavate. Ne date vodu severnoj Mitrovici da pije, držite ventil na velike slave, na Božić. Prošle godine isključili ste im vodu 24 sata. O kakvoj demokratiji razgovarate? Znate li šta bih ja vama dao u Bujanovcu i Preševu da se pitam u Srbiji, sve ono što ste vi Srbima dali u Štrpcima i severnoj Mitrovici, to bih vama dao isto tako - ni manje ni više. Lepo bih objasnio EU i svima. Zašto isključujete struju kada je imate dovoljno? Zašto isključujete vodu za piće? Zato što hoćete da postavite da se zna ko je gazda. Kada terate te Srbe dole u Štrpcima da poštuju vaše institucije, koje ste nelegalno formirali na teritoriji Srbije, sada hoćete da vam Srbija da da komandujete dole u nekom vašem novom području koje ste nazvali - preševska dolina. Nema preševske doline, to zaboravite, ima južna Srbija. Tamo je srpska teritorija i nemojte više maštati o ovome da može tu da se izvede nešto. Verujte da to Srbija i ovaj parlament sigurno neće dozvoliti. Mi tolerišemo, pre neki dan smo mirno prešli preko jednog poslanika, koji je ladno objasnio da se zalaže da se pravi ustav republike Vojvodine. To je rekao u parlamentu, za govornicom. Niko ga nije ni opomenuo, ni rekao - gospodine, o čemu vi pričate? Prema tome, u ovoj državi mora da se uvede red, i da se zna, i da se poštuju zakoni, da se poštuje Ustav. Nećemo dozvoliti, ako neki političari dozvoljavaju da se pravi tuđa država na našoj teritoriji, neka im to bude na čast, zato će kad-tad odgovarati, ali mi nećemo dozvoliti da se prave države na teritoriji jedne suverene države Srbije.
Da li još neko želi? (Ne.) Na član 5. razdeo 3. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Antić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da amandman nije u skladu sa članom 92. Ustava... Molim poslanike poslaničke grupe SRS da se uzdrže od lupanja predmetima o inventar dok čitam koji je amandman u pitanju. Da li mogu ili hoćete da primenim član 104. i izreknem opomene poslanicima koji ometaju predsedavajućeg? Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da amandman nije u skladu sa članom 92. Ustava Republike Srbije i članom 2. tačka 6. Zakona o budžetskom sistemu. Reč ima narodni poslanik Zoran Antić. Izvolite.
Hvala vam, gospođo predsedavajuća. Nadam se da se ova opomena radikalima odnosi i na ono što očekujem kada sam ja u pitanju kao govornik. Ispred SNS, ispred poslaničke grupe Napred Srbijo-Tomislav Nikolić, podneo sam amandman na razdeo koji se odnosi na kabinet predsednika Vlade. Jednostavno, radi se o jednom generalnom stavu SNS da kabineti potpredsednika Vlade dodatno opterećuju budžet Srbije, da su nepotrebni i da znače jednu vrstu rasipništva. Najčešće, imamo institucije koje rade te poslove, koje paralelno s njima rade kabineti potpredsednika Vlade. Konkretno, što se mog amandmana tiče, odnosi na kabinet potpredsednika Vlade za evropske integracije, gospodina Božidara Đelića. U ovom budžetu imamo planirana sredstva za Kancelariju za evropske integracije i smatramo da je nepotrebno da imamo dve institucije koje se bave evropskim integracijama. U kabinetu gospodina Đelića imamo 22 zaposlena, 13 državnih službenika, 7 savetnika, a u Kancelariji za evropske integracije 53 zaposlena. Prema tome, očigledno je da je ovaj kabinet potpredsednika Vlade nepotreban. Očigledno je, po nama, da se sredstva neracionalno koriste. Istina je da su ovim predlogom budžeta izvesna sredstva smanjena sa 91 milion, koliko je bilo predviđeno u 2008. godini, u 2009. godini to je 67 miliona dinara, toliko je gospodin Đelić predvideo za svoj kabinet. Isto tako, istina je, amandman na taj razdeo podneo je moj kolega Stefan Zankov, da je Kancelarija za evropske integracije, od 80 miliona dinara, koliko je imala u budžetu 2008. godine, za 2009. godinu sebi je namenila 120 miliona dinara. Prema tome, s jedne strane, za poslove evropskih integracija, bar na prvi pogled, imate smanjenje od strane gospodina Đelića u svom kabinetu, ali zato imate znatno povećanje u Kancelariji za evropske integracije, kojom on, na neki način, upravlja, usmerava i koordiniše njen rad. Stičem utisak da je ovo najobičnija podvala građanima Srbije, podvala nama, narodnim poslanicima, da se stvorio privid da gospodin Đelić brine o budžetu, brine o troškovima svog kabineta, a da se u stvari radi o uvećanju prihoda. Mislim da je jako važno da kažem da su plate, pošto delimično govorim i o amandmanu mog kolege Stefana Zankova, u Kancelariji za evropske integracije, sa nekih 34 miliona povećane na 45 miliona, iako sam u kadrovskoj raspodeli zaposlenih video da nema povećanja u broju zaposlenih. Znači, radi se o jednom enormnom povećanju plata za nekih 30%. To se isto tako ne uklapa u zalaganje Vlade da plate u ovoj godini ne rastu preko rasta bruto domaćeg proizvoda. Prema tome, ovde se bitno odstupa. Isto tako, projektovana inflacija u budžetu je nekih 8%, a plate su znatno porasle, kao što su i usluge po ugovoru u Kancelariji za evropske integracije porasle sa 24 miliona na 42 miliona. U isto vreme, u kabinetu potpredsednika Vlade, te usluge se smanjuju sa 25 miliona na 16 miliona. Kada sve to prebijete, dođete do situacije da je, ipak, za usluge po ugovorima ovim budžetom predviđeno nekih 10 miliona više i da, nažalost, na prvi pogled, ono što je izgledalo smanjenje troškova u budžetu, predstavlja bitno uvećanje za poslove evropskih integracija i da gospodin Đelić, kao što je to više puta pokazao, ni ovaj put nije moralan i nije ispoštovao interes građana Srbije. Hvala vam. (Tokom ovog govora poslanici SRS lupali o klupe.)
Reč ima narodni poslanik Momir Marković, posle njega narodni poslanik Zoran Krasić.
Dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što počnem sa tumačenjem ovog amandmana, radi građana Srbije moram da objasnim neke stvari. Zakon mogu da predlože narodni poslanici, može da predloži Vlada, mogu da predlože i građani Srbije, naravno, moraju da prikupe propisan broj potpisa i da Narodnoj skupštini, sa tim brojem potpisa, dostave i predlog zakona, i Narodna skupština je, u tom slučaju, obavezna da taj zakon pusti u raspravu, a onda narodni poslanici odlučuju o sudbini tog zakona. Kada je reč o amandmanu, onda građani Srbije mogu da se obrate narodnim poslanicima, da im sugerišu, da dokažu da takav amandman treba da se uvrsti i da onda narodni poslanici, preuzimajući taj amandman, potpišu u ime poslaničke grupe amandman. Drugačije ne može. Naravno, ovakav amandman može da predloži neko ko je imao određenih problema, recimo, ako je bio blizu struje, pa je pipnuo za provodnik, pa ga udarila struja, pa je došlo do određenih poremećaja, ili čak nije morao ni da pipne provodnik, znate onaj voltin luk, kada se primaknete provodniku, onda struja stvori voltin luk i onda to udara u određene delove tela i izaziva određene poremećaje. Da se razumemo nešto, vladajuća većina je formirala koaliciju, ima 126, kad ima 126, sada je već pitanje da li ima, ali u slučaju kada je formirala Vladu imala je tih 126. Onda ona predlaže i strukturu Vlade. Interesantno da oni koji se zalažu za put u Evropu, za otvaranje i drugih vrata u Srbiji, i na Istok i na Zapad, a kada se oboja vrata otvore, hoće promaja da oduva određene pojedince sa te teritorije. Oni koji se busaju u Evropu, oni koji, u krajnjoj liniji, zadatke dobijaju, naloge dobijaju iz te iste Evrope, ne mislim na vladajuću većinu, oni se zalažu za ukidanje mesta potpredsednika, odnosno kabineta potpredsednika za evropske integracije. Dame i gospodo, meni ovde nešto nije jasno. Ili se tokom noći promenila politika, mada su oni skloni tome da u toku noći promene politiku, pa su do sada bili nacionalisti, sada su anacionalisti, do sada su im bile granice Karlovac-Karlobag-Ogulin-Virovitica, sada to više nisu. Odlaze tamo ne da obiđu Srbe, nego da pripreme teren za "sanaderizaciju" Srbije. Da vas podsetim, jedan od tih je rekao da će "sanaderizovati" Srbiju, a "sanaderizacija" Hrvatske je koštala Srbe sa teritorije Hrvatske preko 200.000 proteranih, preko nekoliko desetina milijardi štete. Bojim se da će "sanaderizacijom" Srbije, Srbi u Srbiji doživeti to isto. Da se vratimo na amandman. Ovo ispred mene, mislim na mikrofone, dakle, da se ukine kabinet potpredsednika Vlade za oblast evropskih integracija, pa bi oni da ti u kabinetu potpredsednika ne primaju plate, da ili volontiraju ili da izađu iz kabineta; pa bi oni socijalne doprinose, da nemaju prava ni na penziono, invalidsko, socijalno, zdravstveno osiguranje. To je "briga" o radnim ljudima. Oni bi, recimo, da ukinu i socijalna davanja za zaposlene, pa bi ove naknade u naturi, odnosi se na topli obrok i na markicu za prevoz, dakle, oni koji su imali nesreću da rade u kabinetu potpredsednika Vlade za evropske integracije, ukoliko bi se ovaj amandman usvojio, morali bi da idu pešice ili bar da kupe bicikl, pa sa Voždovca ili, recimo, iz Zemuna ili, ako su, ne daj bože, iz ovih prigradskih opština, biciklom na posao u kabinet. Kaže - troškovi putovanja. Možda bi trebalo razmisliti da li je bolje da potpredsednik Vlade za evropske integracije putuje po svetu ili da uopšte ne putuje. Gde god je otišao, napravio je štetu. Da vas podsetim, to je onaj "hajmo svi u Evropu". Kako će, hoće li peške u Evropu, ako mu ukinemo ovo? Usluge po ugovoru - tekuće održavanje zgrade, tekuće održavanje mašina, alata, elektronike, naravno i to im treba ukinuti. Onda će biti Skupština Srbije i svi poslanici krivi što mi već zakasnismo u Evropu. Smatram da ovaj amandman treba odbaciti, ne razmatrati uopšte ovaj amandman, jer je, prvo, podnet od nekompetentne ličnosti, a drugo, amandman je toliko nebulozan, u krajnjoj liniji, da o njemu ne vredi trošiti reči.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić. Vreme na raspolaganju poslaničke grupe SRS je sedam minuta i 30 sekundi.
Ovaj amandman stalno otvara dilemu, da li je nam je potreban potpredsednik Božidar Đelić ili nam nije potreban. Sudeći prema rezultatima rada, on nije potreban. Nije potreban iz prostog razloga kada tog je otišao, Srbija je dobila šamarčinu. Dobila je, i to tu veliku šamarčinu i odavde je bilo hajmo, hajde, ode on u Brisel i kaže, nema veze, dobio sam šamar, ali od sledeće godine mi jednostrano primenjujemo trgovinski sporazum, tako da se odričemo carina. Dobismo duplu štetu. Naravno da ovakva pozicija, kada vi njega tretirate kao potpredsednika Vlade, kao našu svetu tačku, kao najperspektivnijeg političara Evrope i da ne ređam sva njegova velika priznanja, počev od žutog kabrioleta "juga", preko Zakona o finansiranju političkih stranaka, a gde je izdao knjigu, a još nismo dobili odgovor da politička stranka može da uzima kredit ili ne može da uzima kredit. Morate da znate, gospođo, pošto taj zakon je u vašoj nadležnosti, pa one koje vi čuvate. Čuvajući će se Poslovnika i navodno Ustava ustvari spašavate i čuvate kriminal i dovodite u pitanje legitimnost rada i legalitet svih odluka koji se donosi u Narodnoj skupštini. Naravno, taj kabinet odavno postoji i nije zadovoljio. Prilikom izmene Zakona o Vladi, kada su ugrađene odredbe o kabinetu sa gledišta državnih službenika i posebne organizacione forme, tada smo bili protiv. Vidimo da se to sada množi, da ima tendenciju. Jeste, u tom kabinetu radi 22, možete pretpostaviti ko su ti ljudi. Takođe, postoji ta komisija, mislim da 50 i nešto tamo ljudi radi i ovde je napravljena jedna finta. Formalno-pravno je skinut iznos kod kabineta potpredsednika Đelića sa 90 na 70 i nešto miliona. Kod komisije je povećano sa 80 na 120 miliona. Mislim da treba hitno da donesemo zaključak kojim bi zabranili potpredsedniku Đeliću da putuje u inostranstvo, jer svi njegovi putevi i sva njegova putovanja su bila pogubna za Republiku Srbiju. Uzmite, napravite retrospektivu, napravite jednu hronologiju po datumima šta se dešavalo, i kada je putovao, i kada je išao hajmo-hajte i šta se desilo nekoliko dana posle toga. Videćete uvek negativne ekonomske rezultate na račun građana Republike Srbije. Njega treba nekako obuzdati. Ne mogu to da uradim zato što nemamo većinu ovde, ali nadam se da i ovu diskusiju možete da protumačite kao jedno ozbiljno upozorenje da njega treba sputati. Ima tu još pozicija na kojima treba skinuti troškove službenih putovanja, jer nema koristi od tih službenih putovanja, već samo postoje štete. Moram radi javnosti da kažem kako to izgleda, pošto sam nekoliko puta bio u tim državnim delegacijama, doduše parlamentarnim, moram da kažem. Otprilike jasne poruke se šalju. Ako je u pitanju govor nekoga iz SRS onda se jasno manifestuje borba za nacionalne i državne interese. Ako je u pitanju predstavnik DS, to otprilike ide po sistemu, došli smo da nam kažete šta treba sledeće da uradimo. To je taj odnos. Mislim da nama nisu potrebni predstavnici koji idu u inostranstvo po sistemu, došli smo da čujemo šta mi to treba da uradimo. To možete mejlom da dobijete. Mi to živimo već osam godina, tako što dolazi nalog iz inostranstva, a izvođači radova, kako bi rekao jedan od predsednika DS su ovde, izvođači radova. Ovaj amandman stvarno i još nekoliko amandmana koji se tiču tih potpredsednika i tih navodno državnih organa i funkcionera, i ta njihova putešestvija, stvarno otvara temu. Sada bih skrenuo pažnju na ono što smo malopre pričali. Vidite, ono što je plus i što Srbija odvaja za ove tri opštine na jugu Srbije, za izgradnju zgrada i objekata je 60 miliona, a ovde je samo kabinet potpredsednika Vlade 70 i nešto miliona. Vidite koji je taj odnos. Ako možemo da pričamo o nekoj pozitivnoj diskriminaciji da ostanu na svojim ognjištima na toj teritoriji tamo i Romi i Srbi i svi drugi da budu na svome, država odvaja samo 60 miliona, a za vojvodu od Meridijan banke, za njegov kabinet, 75 miliona. Sada mi kažite da li tu postoji neka srazmera, da li postoji neki politički interes, da li postoji ljudski interes da jedan Đelić, onakav kakav je, sa onakvim rezultatima rada, kao državni službenik, a što se tiče privatnih rezultata rada je izuzetno uspešan, dok je bio u opoziciji dve godine 11,5 miliona je dobio osnivačkih prava, akcija u nekoj od ovih banaka, verovatno je bio zaslužan što ta banka je došla tu, mada je u svađi sa Vlahovićem oko toga, kako mi se čini. U velikoj je svađi sa Vlahovićem, pa su njega zadovoljili i dali mu neku drugu banku. Sada svako od njih iz prve Vlade ima poneku banku, jedino je ovaj Batić ostao bez banke. Svaki od njih ima neku banku. Erste banka, zna se, Alfa banka, zna se, Meridijan banka zna se, Prokredit zna se, Pitić na čelu jedne banke. Svako je dobio poneku banku. Zato sam vam juče, građani, pričao. Depozite, štedne uloge u ove državne banke ovamo, pa neka bude i 10% državnog kapitala, samo terajte to, tu možemo da vodimo računa o nekoj odgovornosti. Bežite iz tih banaka koje vode ovi, iz te Pitićeve, bežite. Iz ove što je ovaj prevario Jugobanku, pa Meridijan banka, bežite iz toga, Rajfajzen bežite, Banka Inteza, za živu glavu, tamo je pančevački klan. Tamo se finansira opstrukcija, finansira se destrukcija Srbije. Znate i sami, zato je vrlo opasno. Vidite kako je taj mali vešt. Njegov kabinet je približno smanjio za 20-tak miliona dinara, ali je zato 40 povećao ovamo kod komisije i tamo je ova gospođa Delević, pošto je ona plavuša digla demonstrativno ruke od toga, pošto mi idemo tom brzinom, pri tom mora da se zna da gotovo u okviru svakog ministarstva i svake državne institucije postoji ako ne organizacioni deo u sastavu, onda grupa pojedinaca koje je dužna da radi na implementacije evropskih standarda, evropskih propisa sa našim propisima. To je veliki proces harmonizacije i možemo vrlo brzo očekivati i donošenje zakona o Narodnoj skupštini, izmenu Poslovnika, po kome bi recimo za dva dana 16 zakona usaglasili sa evropskim propisima i tako verovatno za tri meseca, i u engleskoj ,i u slovenačkoj, i u hrvatskoj varijanti, ovde bi se džumle izglasalo i ništa se ne bi primenjivalo. Evropski standardi i propisi, kada je evropski standard pojedinca... (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, vreme na raspolaganju vaše poslaničke grupe je isteklo.) izvinjavam se.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 5. razdeo 3. amandman je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da amandman nije u skladu sa članom 26. Zakona o budžetskom sistemu. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, otkad je otpočela rasprava o budžetu Republike Srbije, vladajuća većina, počev od ministara do poslanika koji podržavaju ovu vladu, tvrdi da je budžet restriktivan, da smanjuje javnu potrošnju, da se većina sredstava koja budžet ima opredeljuje za investiciona ulaganja, u infrastrukturu itd. Međutim, ako se malo pogledaju brojevi, vidi se da je situacija sasvim drugačija nego što to vladajuća većina tvrdi. Npr, svi smo svedoci sa koliko žara se plasiraju informacije o primanjima narodnih poslanika, o tome koliko troše novac, pa je čak bilo nekih amandmana koji su više marketinški nego prave prirode. Sve u želji da se odgovornost za sve ono što se dešava u državi prebaci isključivo na narodne poslanike i Skupštinu Srbije. Slažem se da poslanici imaju veća primanja nego većina građana i da zbog toga i mnogo bolje žive. Da li je odgovornost samo na poslanicima, da li oni troše taj narodni novac u ovim razdelima koji pripadaju Narodnoj skupštini Republike Srbije ili ga troši još neko? Ako pogledate u razdelu koji reguliše Narodnu skupštinu, izvršni i zakonodavni organi, finansijski i fiskalni poslovi i spoljni poslovi, videćete da za poslanički dodatak opredeljeno 211 miliona dinara. Slovima i brojem nešto što pripada isključivo narodnim poslanicima, bar u ovom razdelu. Ako pogledamo budžet za 2006. godinu, a poslanički dodatak od 2006. godine naovamo nije se menjao, pogledaćemo iznos od 159 miliona. Daleko manji nego što je to danas. Ako izračunamo da je poslanički dodatak po narodnom poslaniku 31.000 mesečno, što iznosi 93 miliona za svih 250 poslanika, ako izračunamo porez koji se plaća, a mislim da je to 54%, ako grešim ispravite me, to je 50.220.000 dinara, dobićemo iznos od 143 miliona. Razlika između dobijenog iznosa i budžetske stavke od 211 miliona iznosi 67 miliona dinara. Interesuje me i postavljam pitanje: ko će tih 67 miliona dinara da primi? Znate, postoji neka praksa koju neko uvodi ovde, da poslanički dodatak ne primaju samo poslanici, nego izabrana i postavljena lica od strane Narodne skupštine.Nije ni to korektno, ali ajde to mogu da prihvatim, ali ne mogu da prihvatim da neki državni funkcioneri, koje ne postavlja Narodna skupština, raspolažu poslaničkim dodatkom. Pošto sasvim pouzdano znam da su to određena lica koja sebe smatraju funkcionerima Narodne skupštine Republike Srbije i zaposleni su ovde, ne mislim tu na tehničke službe koje stvarno primaju prilično male plate i koje bi trebalo mnogo više da zarađuju, možemo da proverimo da su isti oni koji sada primaju taj deo poslaničkog dodatka, isti koji su recimo za jedne jedine izbore za mesec dana zarađivali koliko jedan poslanik za čitavu godinu. Možete to da proverite, gospođo ministre, imate moć pa pogledajte, videćete da sam u pravu. Interesuje me kakve su to naknade u naturi za narodne poslanike od sedam miliona dinara, da li je dobio neko od vas nešto? Koliko znam, nijedan poslanik nikakvu naturu nije dobio. Socijalna davanja zaposlenima. Otkad su to poslanici socijalne kategorije? Ne dobijaju poslanici ništa od toga, nego je ovde prosta matematika oko Zakona o budžetskom sistemu da se u okviru jedne aproprijacije menjaju stavke i troši novac nenamenski, van znanja Narodne skupštine Republike Srbije. Kad pogledamo Vladu koja predlaže ovakav budžet, nije ni čudo što ovakvu situaciju imamo u Narodnoj skupštini. Svojim amandmanom sam tražio da sva četiri potpredsednika Vlade dobiju isto onoliko novca koliko kabinet predsednika Vlade, jer ne vidim zašto bi oni imali veće potrebe za novcem nego kabinet predsednika Vlade. Kabinet predsednika Vlade treba da objedini rad svih ministarstava i svih potpredsednika Vlade. Znači, isti, čak veći broj savetnika mora da ima, stručnih saradnika, nego kabineti potpredsednika Vlade. Hajde da kažemo da potpredsednici Vlade imaju neki posao, ali potpredsednici Vlade imaju i svoja ministarstva. Šta ćemo sad sa tim? Troše novac i kao potpredsednici Vlade i kao ministri. Hajde da pogledamo kako to izgleda. Kaže, kabinet prvog potpredsednika Vlade, ovde u sastavu Vlade koji zvanično možete da pogleda na sajtu Vlade Republike Srbije piše da je to Ivica Dačić, prvi potpredsednik Vlade, zamenik predsednika Vlade i ministar unutrašnjih poslova, u 2009. godini samo na funkciju potpredsednika Vlade njegov kabinet treba da potroši 72 miliona dinara. Da li treba da čitamo da za troškove putovanja ima 11 miliona, za nekakve usluge po ugovoru 13 miliona, za materijal 4,5 miliona itd. Da li taj ministar i potpredsednik Vlade troši u kabinetu ministra unutrašnjih poslova? Troši. Da li prima dve plate, to ne znam, voleo bih da znam, ali me interesuje da li može da jede iz dve kašike odjednom. Ne može. Ne treba ni da ima svoj kabinet potpredsednika Vlade, dosta mu je Ministarstvo, pa neka tamo komanduje. Kabinet potpredsednika Vlade za oblast evropskih integracija. Na sajtu Vlade piše mr Božidar Đelić, potpredsednik Vlade za evropske integracije i ministar za nauku i tehnološki razvoj. Opet dva kabineta, opet dve kašike. Treba da potroši gospodin Đelić 67 miliona kao potpredsednik Vlade, koliko kao ministar to ćemo videti u njegovom razdelu. Ali, kuda to nas vodi Đelić kada su u pitanju evropske integracije, kuda to nas vodi kada samo jednostrano primenjujemo trgovinski sporazum sa EU u vreme velike svetske ekonomske krize. To je taj put koji nama Đelić nudi. Sledeći potpredsednik Vlade-Mlađan Dinkić, potpredsednik Vlade i ministar ekonomije i regionalnog razvoja. Ovde piše da je potpredsednik Vlade za privredni razvoj. Posle afere Sartid i pokradenih od države skoro milijardu i po dolara pokazuje nam kakvu to nama privredu pravi gospodin Dinkić. Pazite, kao potpredsednik Vlade ima još jednu kašiku, koja će da potroši 59.750.000. Poslednji potpredsednik Vlade koji nema nijedno ministarstvo, gospodin Krkobabić, koji treba da potroši, ni manje ni više, 50 miliona dinara, a zarad informacije, ceo kabinet predsednika Vlade Republike Srbije treba da potroši 61 milion 578 hiljada. Ne kažem da i to nije mnogo u ovim vremenima, ali mogu da kažem da je izgleda Cvetković manje halapljiv nego ova četiri potpredsednika Vlade. To je problem, tako da ću da ponovim ono što sam rekao i u raspravi u načelu, ovaj budžet nije rezultat ekonomske realnosti, već je rezultat političkih sujeta, ambicija, neispunjenih predizbornih obećanja malih stranaka, sa još manjim njihovim liderima, koji se nalaze na visokim državnim funkcijama i vedre Srbijom. (Tokom ovog govora poslanici SRS lupali o klupe.)
Određujem pauzu do 15.00 časova. Rad sednice u popodnevnom delu nastavljamo raspravom u pojedinostima na amandman na član 5. koji je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić i izlaganjem prvog od prijavljenih govornika narodnog poslanika Zorana Krasića. Hvala vam. [[Posle pauze – 15.00]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad u popodnevnom delu sednice, prepodnevni deo je zastao u raspravi u pojedinostima na član 5, razdeo 3, amandmanom koji je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Hvala, gospođo Čomić. Dobro je što u ovoj kamernoj atmosferi možemo da objasnimo suštinu ovog amandmana, da javnost u Srbiji sazna šta je bila ideja podnosioca amandmana. Ideja podnosioca amandmane je u suštini da ako kabinet predsednika Vlade treba da troši neke pare u 2009. godini, i to je predloženo da bude 61 milion dinara, onda toliko treba da ima i kabinet potpredsednika koji je obuhvaćen amandmanom, a to je potpredsednik koji istovremeno i nije ministar. To je, moram da kažem, stvarno čudna logika. Znači, ako onaj nezakonito troši 61 milion, hajde i ovaj drugi neka troši nezakonito 61 milion. Kabineti su stvoreni kao jedna posebna kategorija, pre nekoliko godina kada je menjan Zakon o Vladi, a menjan je u vreme dok je bio samo jedan potpredsednik Miroljub Labus, pa je kasnije, kako se menjao broj potpredsednika Vlade, tako i menjao broj kabineta. Onda smo došli do neke organizacije državne uprave, a to jeste organizacija državne uprave, gde imamo i previše potpredsednika, i previše kabineta i previše zaposlenih koji predstavljaju trošak. Ali, 61 milion, ako se planira za ovog potpredsednika, treba staviti u odnos sa, danas smo pričali o tome, 60 miliona dinara koji se preko Koordinacionog odbora odvaja za sanaciju i rešavanje stambenih potreba ugroženih građana na teritorije one tri opštine, Preševo, Bujanovac i Medveđe. Onda, kada to stavite u tu srazmeru, onda vidite da jednostavno zdrava logika to ne može tako da prihvati. Ako je već tako organizovana Vlada, ako već postoje potpredsednici, onda smo sigurni da tu treba da budu odvojena skromnija sredstva za te kabinete, pošto očigledno da ih ne možemo sad izbeći jer su postali zakonska kategorija. Znači, i pored mog političkog neslaganja da postoje kabineti, ne mogu da osporim činjenicu da oni u skaldu sa zakonom postoje i da u skladu sa zakonom postoji obveza u budžetu da se kao tehničkom propisu planiraju sredstva, ali smatramo da možemo da intervenišemo i da ukažemo na neophodnost jednu, a to je da se za taj kabinet planiraju i predvide daleko, daleko manja sredstva i da se kao kriterijum koristi neka zdrava logika. Primer za tu zdravu logiku je upravo ono što je izdvojeno za zgrade i objekte u one tri opštine na jugu Srbije. Međutim, problem ovog amandmana jeste što je to amandman bez zakletve. Da je podnosilac amandmana potpisao na kraju teksta amandmana - zaklinjem se čašću, obrazom, ugledom, svetim Savom, Bogom, kompjuterom, sekretaricom, to bi već bilo mnogo ozbiljnije. Molim vas, nemojte da se smejete, jer imam materijalne dokaze za sve što iznosim. Podnosilac amandmana je gospodin Arsić, do pre dve meseca član SRS, od pre dva meseca visoki funkcioner neke druge stranke, stranke koja nije učestvovala na izborima. On je uredno, kao i svi poslanici, podneo ostavku i stavio na raspolaganje svoj mandat SRS, a onda je neko sve to sklonio na stranu i doveo u pitanje legitimitet rada i legalnost odluka Narodne skupštine. Onog dana kada je rešio da promeni ideologiju, on je odneo i kompjuter i sekretaricu. Kompjuter smo dobili nazad, sekretaricu je zadržao. Ali, dobro. Šta da radimo, tu su činjenice. Možete vi da bečite oči koliko god hoćete. Ovo nije prvi put da se iznosi i da se priča o tome. Pre dva meseca smo pričali o tome. Molili smo vas da nam se makar vrati kompjuter sa kojim je zadužena poslanička grupa. Odneli su oni još tri stranačka kompjutera koji su zavedeni kao osnovno sredstvo SRS, gradski odbor Beograd, tri laptopa, to ne vraćaju. Ako uzmete u obzir koliko nas je zadužio onaj zumbul preko banke Inteze, gospođo ministar, nezakonito uzeo kredit, posle odložen kredit, kratkoročni u dugoročni, iz budžeta ste uplatili 100 i nešto miliona za rezultate izbora, umesto da se vrati kredit, mi sad dobijamo neke račune, produžen kredit kao dugoročni do 2012. i mi blokirani. Mislim da je to veći problem, znate? Vi niste odgovorni za to. Vi samo treba da date jedno tumačenje - da li Zakon o finansiranju političkih stranaka dozvoljava da se kredit uzme od banke, pogotovo banke sa stranim kapitalom, jer onda zaključujemo šta je šta. Kada ste već ovde i kada učestvujete u ovoj raspravi, gospođo ministar, skrenuo bih vam pažnju, a ovde vidim ima i nekoliko poslanika DS koji su i 2001. godine bili u Narodnoj skupštini - da je tada Narodna skupština, čini mi se preko Administrativnog odbora, donela neku odluku da jedan od šefova jedne poslaničke grupe, mora da vrati sve one pare koje je od 1993. godine primao na ime troškova putovanja od mesta gde mu je navodno prebivalište do Beograda, a imao je službeni stan u Beogradu. Niste me dobro čuli, to je od 93. godine, možda imate problema... uzmite stenogram. Vrlo precizno pričam, znate. Vrlo precizno pričam, doneli ste neku odluku i onda znate valjda šta je napisano - da li ste to realizovali ili niste, mnogi su se zgražavali nad tom činjenicom, nad tim zakasnelim saznanjem? Znači, ipak moram da vam skrenem pažnju da morate da vodite računa i kada neko podnese amandman - kakva je prava pozadina tog amandmana, koliko jeon u stanju dosledno da se bori za taj amandman, koliko preko tog amandmana izražava svoj politički stav. Jer, znate, ukrade čovek kompjuter, pa vam podnese amandman i kaže - da se saniraju neki troškovi, da se smanje neki troškovi i vi se hvatate za glavu. Znam da se vi hvatate za glavu, ali morate da skrenete pažnju i Borisu Tadiću da će i njemu da prsne glava od bolova, jer to svakodnevno postaje sve veći i veći bol, i to ozbiljno jeste problem. Legitimitet rada ove Narodne skupštine već nekoliko meseci je pod znakom pitanja. To se proteže i na legalnost odluka, bez obzira da li neko učestvuje ili ne učestvuje u glasanju ili je prisutan prilikom glasanja ili nije prisutan prilikom glasanja - to se proteže. Znači, izašao sam u ime SRS da podržim svaku ideju, bez obzira koji poslanik da je podnese - da se smanje troškovi kabineta, jer to odgovara nečemu što ste obećali. Doduše, niste se zakleli, ali ste obećali. Obećali ste da ćete na svim nivoima da izvršite neke organizacione promene, koje će u krajnjem rezultatu da imaju uštedu - uštedu javnih sredstava. Ne vidim tu uštedu ovde, jer predlog budžeta za 2009. godinu je veći nego ono što je bilo planirano za 2008. godinu. Veći je obim budžeta, ali znate, ako se kaže "ušteda", onda to treba da se smanji. Ne prava, jer kod kabineta kada pričamo, tu nemamo prava. Imamo prava zaposlenih, njihovo socijalno osiguranje itd, ali kada pričamo o troškovima službenih putovanja onda tu nema prava - da li će gospodin potpredsednik jedanput da ide u inostranstvo ili će svaki dan da ide u inostranstvo, to je već odraz politike te vaše vlade. Mi smatramo da oni treba što manje da se šetaju, jer kada krenu u te svoje mirovne misije, onda nastaje velika glavobolja za Republiku Srbiju. Ko zna šta im tamo rade? Da li im zavrću ruke, da li ih truju nekim lekovima - oni nekritički prihvataju sve, sve. Da vas samo podsetim i Euleks, i ova operacija koja se zove "Statut Vojvodine"? Videli ste da su sve te javne manifestacije tokom izborne kampanje gde se završava državni posao, sa potpisivanjem, besplatnim akcijama, Fijatom itd. bio izborno-propagandni trik kako prevariti građane, kako ih naterati da još jedanput glasaju za nekoga, a da nisu svesni da su glasali protiv svojih vitalnih interesa. To ovih dana postaje i suviše, svakim danom sve više i više jasno građanima Republike Srbije. Prekjuče smo u stvari videli da vi ne želite da izdvajate za dečji dodatak veća sredstva, za studente, za talente, za sportiste, to smo dokazali. Vi ste više zainteresovani za nešto što je materijalna vrednost u pogledu tonera, toalet papira itd, a manje za ovu našu decu i za ovo što je, ako mogu da kažem - socijalna grupa koja mora da se respektuje. To smo dokazali, mi sada idemo samo dalje i nema potrebe da ponavljamo te stvari. Smatram da vi možete ovde da izađete i da kažete - znate, u kabinetu postoji toliko i toliko zaposlenih, mi moramo njihova prava iz radnog odnosa da poštujemo i da im garantujemo budžetom. Slažem se, ali ta prava isto postoje i kod zaposlenih u Robnim kućama "Beograd". Samo da vas podsetim da oni su već 20 i nešto dana ovde u šatorima ispred zgrade Predsedništva, samo su pogrešili ulaz. Tadić ulazi na ovaj sporedni ulaz, pa nikako da ih vidi, a on je kao human čovek dao dva WC, ona poljska, ''Toi'', znate ona plastična. Verovatno zbog onoga kada je Depos organizovao vidovdanski sabor. Tada je bilo leto, pa nisu bili ti ''Toi'' vecei i bilo je većih problema sa tim parkom, kada je završen taj protest. Znači, morate na objektivan način da pristupate pravima građana. Ne mogu da budu građani koji slučajno rade u državnoj službi, sa pravima prve kategorije, a drugi zaposleni da budu druga, treća ili poslednja kategorija neka. Ne znam u toj vašoj nomenklaturi koja bi to po slovu mogla da bude kategorija. Moram da vam skrenem pažnju, da ono što je u Subotici na plenumu rekao gospodin Tadić, neću da pričam o onome što je pričao na zatvorenom delu, to vi najbolje znate, ne bih smeo da odam svoj izvor informacija, ali na javnom delu je rečeno - radna mesta moraju da se čuvaju. Ako ih čuvate u državnoj službi, čuvate ih i u drugim preduzećima. Zadužite ministra Ljajića da bude efikasan, da maksimalno angažuje inspekciju rada, da se ljudi vraćaju na posao, da se poništavaju ta rešenja o otkazima. Ako tehnološki proces dozvoljava ili nalaže otpuštanje, da se po onoj gradaciji poštuju prava - drugo mesto, pa na kraju tek otpremnina i neka prava na birou. Ako krenete neselektivno, onda ćemo imati ovu situaciju, da će svakodnevno da se povećava broj građana koji će da ostanu bez posla, a da istovremeno imamo neracionalno trošenje para poreskih obveznika za neke kabinete, za neke komisije, za neke agencije, pa i u okviru svakog ministarstva može da se pronađe neka od ekonomskih pozicija, gde sigurno možete da nađete neku uštedu. Međutim, vi ste pribegli jednom drugom triku. Vi sada kažete - ovo što mi predlažemo budžetom je daleko manje od onoga što su tražila ministarstva. Znam? Zašto? Oni će uvek da traže, po njihovoj proceni, šta je optimalno i uvek će da navedu - ova sredstva su neophodna za normalno funkcionisanje i ispunjavanje svih funkcija i zadataka koje su u nadležnosti ministarstva. Ali gospođo, to je stereotip koji se 60 godina javlja u svim vladama, još dok je bilo Republičko izvršno veće, dok su bili sekretarijati i kasnije kada su ministarstva. To je uvek i sva ministarstva traže, pa onda Vlada, kao mesto gde se kreira i vodi ekonomska politika - vrši neka usaglašavanja. Vlada je zauzela stav o štednji, mi podržavamo taj stav o štednji, ali bismo hteli da, ako već treba da damo tu podršku - da vidimo u novčanom iznosu da ste opredeljeni za štednju. Prema novčanim iznosima i brojevima koje ste vi ovde izneli mi ne vidimo opredeljenje - štednja po saku cenu. Mi to ne vidimo. Pazite, vi da ste krenuli sa nekom procenom, ne znam dva posto više nego prošle godine, odnosno zašto ne uporedite sa 2001. ili sa 2000. godinom? Verovatno ne može da se uporedi sa 2000. godinom, pošto ste promenili način obračunavanja bruto društvenog proizvoda, ali da uporedite sa 2001. godinom, pa da ste našli neki uprosečeni koeficijent kako da se to podigne i da to završite. Onda ćete da kažete - da, u međuvremenu su se promenile nadležnosti, pa su došli neki novi poslovi. Ama, izmislili se poslove, kao što ste izmislili agencije.
Petnaest minuta i 30 sekundi.
Izvinjavam se za ovih 30 sekundi.
Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić. Vreme na raspolaganju poslaničkoj grupi Napred Srbijo je pet minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, ne znam kako vi, ali imam dužnost, kao ozbiljan čovek, da predložim nekima ovde da potraže pomoć. Ponekad vam je pomoć potrebna i kad to ne osećate i kad vaše okruženje neće to da vam kaže, a svesno je toga. U stanju smo mi da otrpimo hiljadu puta po 15 minuta čoveka koji želi da se pokaže za govornicom. To nije problem, ali nemojte da izmišljate kad nisam tu. Izmišljajte i kad sam u sali. Naime, spor koji vodite, gospodine Krasiću, protiv mene povodom kredita, koji je SRS dobila i iskoristila za kampanju, pa ste možda i vi zbog toga poslanik, možda ne bi bilo dovoljno mesta za vas, se odvija pred Privrednim sudom pred kojim ste tražili privremenu meru i u odnosu na mene. Trebalo je sud da donese odluku da se ja vratim u stranku, da vam vratim taj kredit, pošto vi to očigledno niste u stanju. Sud je odbio tu privremenu meru. Druga privremena mera koju ste tražili bila je da vam banka vrati menice za kredit koji je stranka iskoristila. Sudija je odbio i tu privremenu meru. Ako želite da govorite o kreditu, upustili ste se u sudski postupak. Nemojte da izmišljate da je taj kredit bio neka pljačka, farsa, laž, obmana. Taj kredit košta stranku mesečno 1,5 miliona dinara, a stranka ima oko 14 miliona mesečnih primanja po osnovu vaših mandata. Mislim da je to rizik u poslovanju koji se izvanredno isplatio. Nemojte više o tom kreditu. Hajde da sačekamo da se završi taj sudski proces. Ako sam na bilo koji način kriv, ako sam vas oštetio na bilo koji način, umem da se vratim u stranku, da to završimo, pa ću opet da odem, pošto sa vama više ne može da se izdrži. Imate problem kad treba da, a nešto vas stalno čačka, da obrazlažete svoje suprotstavljanje amandmanu SNS. Imate problem, pošto se onda delite kao ličnost. Ne možete da napadnete sam amandman, jer je potpuno u skladu sa onim za šta se i vi zalažete, a onda napadate onog ko je predložio amandman - taj vam se ne sviđa, taj vam se nešto zamerio, pa kad ne valja čovek, po vama, ne valja ni njegov amandman. Da se tako procenjuju amandmani, Vlada bi mogla svima nama iz opozicije da kaže - ne valjate kao ljudi, nije vas hteo narod, niste imali dovoljno glasova, nećemo da raspravljamo o vašim amandmanima. Gospodine Krasiću, imate ogromnu krizu identiteta. Uleteli ste na funkciju potpredsednika SRS i sad smatrate da to treba da opravdate za ovom govornicom. Više puta sam razgovarao sa vašim kolegama i njima ste se popeli na glavu i oni bi jako voleli kad biste mogli da ne govorite toliko koliko govorite, da ne vičete toliko koliko vičete, da ne vređate toliko koliko vređate, ali vi se osećate kao oslobođeni neke stege. Dosad je postojala jedna stega. Predsednik stranke je rekao da vi ne izlazite za govornicu zato što učestvujete u njegovoj odbrani i imate mnogo posla u odbrani, rekao je da ne silazite u salu uopšte. Znao sam zašto je to rekao i izbegavali ste da izlazite za govornicu dok sam bio u vašoj stranci. Sada više nema tih kočnica, sada izlazite i to deluje poražavajuće. Sad vas pitam, kad ste već ponovo ušli u opstrukciju, kako ćete da opravdate sutra, kad uđemo u glasanje o budžetu? Sada vam predlažem - blažite malo taj svoj odnos prema budžetu i Vladi do sutra, kada ćete omogućiti glasanje, jer ćete vi sutra da omogućite glasanje o budžetu, što je potpuno normalan i razuman potez. Nerazumna je opstrukcija do tada i nerazumno je da sprečite 126 poslanika da glasaju o budžetu, da isterujete svoj hir i da pravite opstrukciju da sprečite većinu da neku odluku donese. Da ste bili takvi dok smo bili zajedno, možda bismo sprečili i Vojislava Koštunicu da formira Vladu. Šta bismo time dobili? Šta vas tu 40 dobija time što ćete tri dana da terate mak na konac, a to samo vi, gospodine Krasiću, ovi drugi su razumniji od vas, i da u tom teranju maka na konac prođe rok sutra za izglasavanje budžeta? Šta dobija Srbija od toga? Šta dobija... (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, vreme na raspolaganju vaše poslaničke grupe je iskorišćeno.) Mislim da imam još četiri minuta. Šta dobija SRS time? Jutros sam pažljivo slušao gospodina Marinkovića, koji je iznosio nešto o čemu sam već govorio u nekoliko intervjua. Da, tačno me, postoji opasnost da Međunarodni sud pravde u Hagu proceni da su prava Albanaca bila u tolikoj meri ugrožena, da oni imaju pravo da prave svoju državu. Nemojte o tome, gospodine, da govorite kao svršenom činu. Recite - postoji bojazan, recite - može da se desi, nemojte da kažete - presudiće. Prvo, nisamsiguran da će da presudi, a drugo, šta sad vi činite kad znate da će da presudi? I dalje sedite u klupi i opstruišete budžet. (Predsednik: Vreme.) Ako smo sigurni da će tako da presudi, hajde da se odmah sad borimo protiv toga. Ipak mislim da postoji neka nada i da je pametno upozoriti državu da to može da se desi, upozoriti na lošeg pregovarača u ime Srbije, ali nikad ne reći - presudiće sigurno protiv nas, zato što mi se čini da još postoje mogućnosti da se borimo, a čini mi se, ako znate da će da presudi protiv nas, da se vi ne borite mnogo dobro protiv toga. (Tokom ovog izlaganja poslanici SRS lupali o klupe.)
Gospodin Veroljub Arsić, replika na izlaganje gospodina Krasića, a zatim gospodin Krasić, replika isto.
Mislim da je gospodine Krasić namerno i tendenciozno pogrešno tumačio amandman koji sam podneo. Amandman se nije odnosio na potpredsednika Vlade za socijalnu politiku i društvene delatnosti, nego na sve potpredsednike, znači, kabinet prvog potpredsednika Vlade, potpredsednika Vlade za evropske integracije, potpredsednika Vlade za privredni razvoj i potpredsednika Vlade za socijalnu politiku i društvene delatnosti. Mislim da se gospodin Zoran Krasić osećao prozvanim možda zato što sam pričao o RIK, poštoje gospođa Krasić član RIK. Gospodine Krasiću, iznos od 34 miliona na poziciji 416 nisam ni spominjao, tako da ne znam zašto ste se po ovom amandmanu osećali prozvanim na osnovu moje diskusije. Što se tiče onog vašeg stalnog dela izlaganja, kad spominjete sekretaricu, tada primetim u vama jedan pogled kakav ste imali 99. i 2000. godine, gospodine Krasiću, baš ovakav isti pogled. Svaki put kad spomenete za ovom govornicom neku sekretaricu, vi imate taj pogled. Gospodine Krasiću, nije mi jasno da li za nečim žalite iz 99. i 2000. ili za nekim žalite, ali to je vaš problem. (Poslanici SRS tokom ovog izlaganja lupali o klupe.)
Gospodin Zoran Krasić, replika.
Vidite, kada Bolonja da kadar, kako to ispada. Prvo mora da se zna da privremenom merom nismo tražili da se vrati meso, nego smo tražili da se odloži prinudna naplata menica i ugovornih ovlašćenja. Meso nam nije potrebno. Zašto bi mi uzimali meso, da neko dođe sa nekim mesom da bi nešto ispotpisivao? Mora javnost u Srbiji da zna, Tomislavu Nikoliću je zabranjeno da kreditno zadužuje SRS. (Tomislav Nikolić, sa mesta: Neću više.) Kaže da više neće. Stvorio je dugoročnu obavezu SRS od 68 miliona dinara i izazvao blokadu SRS. To je sastavni deo puča, jer je obećao da će 60 poslanika SRS da otme i da će da otme Centralnu otadžbinsku upravu i da na taj način ugrozi odbranu Vojislava Šešelja, i to u vreme kada je u Hagu vođen postupak da se Vojislavu Šešelju na silu nametne branilac. To je istina. Druga stvar, pogledaćete stenogram. Mi ovde ne raspravljamo o amandmanima SNS, jer takva stranka nije učestvovala na izborima, a ja sam vam 17 puta dostavio izveštaj sa sajta Narodne skupštine, gde se vidi koje su stranke učestvovale na izborima i kojim strankama pripadaju mandati. Te i to možete priključiti, ovaj deo stenograma, kao prilog budućoj inicijativi, a moraće da bude buduća inicijativa, jer ovo postaje preteško za DS. Neko otme mandat, izađe ovde i glumi neki legitimitet i neki legalitet. Čitao sam ovde i zakletve, sećam se da je klečao u crkvi kada je polagao zakletvu, da je odan SRS, patriotizmu, tako mi Bog pomogao, ali to je njegov problem, šta imam s tim. Nemam takvih problema i nemam probleme da se vraćam na to šta je bilo pre 5. septembra. Mi tražimo naše mandate, mandate koje su građani Republike Srbije poverili SRS. To je važno. To su mandati ideologije SRS. To je ono, poštovani građani. Pustite ove pričice, da se skrene diskusija. Druga stvar, molim vas, zašto bi neko iz neke stranke tamo sa neke ulice razmatrao kakva je strategija SRS i poslanika SRS u Narodnoj skupštini? Sve političke stranke zastupljene u Narodnoj skupštini podnele su amandmane na ovaj zakon o budžetu, i vlast i opozicija. Svi su podneli. Zašto? Zato što je Predlog zakona o budžetu izuzetno loš zakon. Želimo da skrešemo te troškove, kako bi bio život podnošljiv 2009. godine. Verovatno nekima smeta što smo uporni u toj borbi. Mi nismo opozicija narodu, mi smo opozicija vlasti.
Gospodin Paja Momčilov, po Poslovniku. Gospodin Paja se javio pre, mada vi ste šef poslaničke grupe, kada je replika u pitanju, onda gospodin Paja.
Dame i gospodo narodni poslanici, nerado učestvujem u ovakvim raspravama, a pogotovo da izlazim na replike. Međutim, dve stvari koje su upućene ka poslaničkoj grupi SRS zaslužuju bilo kakav odgovor da se da. Prvo je pitanje zašto mi istrajavamo u raspravi o budžetu? Prosto, mi smatramo da je nedozvoljeno voditi jednu restriktivnu raspravu o najvažnijem dokumentu koji ovaj parlament donosi. S druge strane, ekonomska kriza koja je već u svetu zavladala i cunami koji se očekuje da će zahvatiti i nas nalaže sveobuhvatnu raspravu. Treće, zakonski rok koji je predviđen, a to je prvi novembar, sigurno to uvažava i ostavlja dovoljno prostora da bi se moglo u jednoj kvalitetnoj i nerestriktivnoj raspravi detaljno pretresti ovaj predlog i da se dođe do nečega što je najbolje za građane Srbije. Još jedan razlog, koji sada navodim, to je što predlog budžeta koji je pred nama nije primeren prilikama koje nas čekaju u narednoj godini. Naravno, da li će se gospođa ministarka složiti i članovi Vlade, to i ne očekujem da će, ali potkrepiću to sa par dokaza. Prvo, nema ravnomerno raspoređene štednje u budžetu. Skupština je štedela. Mi smo smanjili sredstva Skupštine. Međutim, ko ne štedi? Ne štedi ni predsednik države, ne štedi ni grupacija koja je okupljena u Vladi. Ako gledate potpredsednike Vlade, preko dva i po miliona evra će da potroše iduće godine, ako sve to lepo saberete. Nije teško sabrati. S druge strane, ako hoćete da govorimo istinu, ni sredstva budžeta nisu usmerena u prave prioritete. Čitajte šta govore eksperti ekonomski i drugi. Lepo vam se govori da u poljoprivredu treba ulagati. To vam je i gospođa Borka Vučić, u "Politici", jasno poručila, sa još i drugim ekonomistima koji nisu iste političke provenijencije. Dalje, ono što je suludo, po nama u SRS, jeste insistiranje na odricanju od carinskih prihoda prihvatanjem jednostrane primene trgovinskog sporazuma sa EU. Sve su to razlozi zbog kojih mi smatramo da ovde ima smisla voditi jednu kvalitetnu raspravu. Tačno je i to da se nama ovde zamera da se mi ne pridržavamo dnevnog reda i da način i argumenti koje prostiremo ovde pred vama nisu primereni. Ali, nemojte zaboraviti, te primere kojima se mi služimo ne možete da nađete ni u dnevnoj štampi, ne možete naći ni u elektronskim medijima, oni se kriju zbog blokade svojevrsne. Sa druge strane, što je nama najvažnije, jeste da nam to dostavljaju građani Srbije i najčešće ne oni koji glasaju za nas. Sve su to razlozi, za pametnog čoveka mislim da je dovoljno, zašto mi istrajavamo u ovoj raspravi. Hvala vam.
Zahvaljujem. Gospodin Nikolić ima reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ne znam zašto se upuštate u polemiku oko nečega u čemu sam u pravu. RTS je u tri sata danas objavila da ste se u pauzi, ali ne vi, vi ne znate ništa o tome, da se poslanička grupa SRS u pauzi zasedanja dogovorila sa Vladom da povučete određeni broj amandmana da bi se glasalo o budžetu. Okrenite sada priču na tu stranu. Nemojte, gospodine Momčilov, da govorite da ćete da insistirate i istrajavate. Ne znate. Nećete da insistirate i da istrajavate. Treba samo da vas pozovu, da vam kažu nemojte više, recite da Srbija mora da ima budžet i sve će biti u redu. Ovako mi je žao. Ovi koji znaju, koji su krivi za sve ovo, onimudro ćute. Vas puštaju da se borite, a onda će vas pozvati pa reći - e sad nećemo. Šta ste vi tu? (Tokom ovog izlaganja poslanici SRS lupali su o klupe.)
Nemojte se ljutiti ako se neko dogovara. Bilo bi dobro da se i vi dogovorite, svi skupa. Gospodin Martinović najpre, pa onda gospodin Vuković, pa gospodin Krasić. To je redosled, ali vas zaista molim da se vratimo amandmanima. Nije za Srbiju dobro da bude žrtva sukoba bivših i aktuelnih radikala. To nije dobro.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodin Tomislav Nikolić je gledao u mene. Pogrešio je prezime, možda nenamerno rekao je da sam Marinković, ali je gledao u mene i verovatno je mislio na mene. Dakle, gospodine Nikoliću, stvari stoje ovako, oni koji su podneli inicijativu pred Međunarodnim sudom pravde su unapred znali kakvu će odluku, odnosno kakvo će mišljenje da da Međunarodni sud pravde. Možda vama to nije poznato, ali u diplomatskim krugovima se sa tom tezom operiše od onog momenta kada je ta naša inicijativa, odnosno inicijativa Borisa Tadića i Vuka Jeremića stigla u Generalnu skupštinu UN. Nisam ja to izmislio, ako vas to toliko zanima. Samo sam rekao ono sa čim se operiše u diplomatskim krugovima. Uostalom, vi ste se hvalili kada ste se zalagali za glasanje za SSP, da imate prijatelje koji predaju međunarodno pravo na Pravnom fakultetu u Beogradu, pa pitajte njih kako se u tim profesorskim krugovima komentariše naša inicijativa? Oni će vam reći verovatno ovo isto što sam rekao i ja. Vidite, gospodine Nikoliću, jedan naš poznati književnik, Aleksandar Popović je napisao jednu komediju, koja se zove "Razvojni put Bore Šnajdera". Taj vaš razvojni put je takođe vrlo impresivan. Kada ste iz Narodne radikalne stranke prelazili kod Vojislava Šešelja, uputili ste mu jedno pismo, ako se ne varam, vi me ispravite, u kome ste rekli "Molim vas, Vojislave, primite nas jadničke u SRS". Godine 1993. ste, opet me ispravite ako grešim, proglašeni za četničkog vojvodu od strane tog istog Vojislava Šešelja, pa su možda i neki ljudi odlazili na ratište u Republiku Srpsku krajnu i Republiku Srpsku i tamo gubili živote ili bivali ranjavani slušajući, između ostalog, i vaše vrlo nadahnute i vatrene govore o potrebi da srpski narod živi u jedinstvenoj državi koja će se zvati Velika Srbija. Vi ste sada u poziciji onog biblijskog cara Davida, koji je karijeru počeo tako što je čuvao goveda, pa je jednog dana u travi našao carsku krunu, a tražio je izgubljene magarce. Vi ste u životu zahvaljujući Srpskoj radikalnoj stranci i Vojislavu Šešelju dobili ono za šta nikada u životu niste sanjali da možete da dobijete. Verujte, meni je degutantno sa vama da o tome polemišem. Nekoliko puta sam rekao samom sebi da se neću javljati za reč, ma koliko da me provocirate pogledima, pogrešnim navođenjem prezimena itd. Nemojte da se nervirate, gospodine Nikoliću, dobićete svoju priliku da kažete. Vi često puta imate naviku da prebacujete nama u SRS zašto slušamo ovog ili onog funkcionera SRS. (Predsednik: Vreme.) Završavam. Koliko znam i u SNS ima mnogo mladih, obrazovanih ljudi, verovatno i poštenih itd, pa što njima ne dopustite da vode SNS kada vam je toliko stalo do mladosti, obrazovanja, perspektive itd. Zašto tražite od drugoga nešto što vi ni sami ne dozvoljavate? Samo da vas posetim o tome koliko ta stranka počiva na jednom programskom jedinstvu. Setite se, gospodine Nikoliću, a verujem da znate, kada ste poslednji put kandidovani za predsednika Republike od strane SRS, kakav komentar je dao Aleksandar Vučić na tu temu.
Gospodin Jadranko Vuković ima reč. Izvinite, gospodine Jadranko, gospodin Nikolić ima prednost, sačekajte.
Kada govorite o nastanku SRS, pročitajte poneku knjigu i nemojte da vređate gospodina Krasića i mene. Nije stranka nastala tako što nas je Vojislav Šešelj primio u stranku, nego sam ja njemu napisao pismo kojim je nastala SRS i u pismu predložio da formiramo stranku, a ne da on nas primi, jer on je tada bio samo vođa Četničkog pokreta. Nije to smešno, gospodin Krasić to zna bolje od vas, vaša mladost može da vam dozvoli da se smejete mnogo čemu, ali po nečemu bi trebalo i da preskočite, pošto je to istorija SRS kojoj sada pripadate, onda je samo malo bolje naučite. Moj životni put je zaista razvojni put Bore Šnajdera. Šta ću, nisam rođen u svili i kadifi, nisam imao roditelje, morao sam da radim, morao sam da se razvijam sam, i evo stigao sam dovde, i zadovoljan sam onim što sam postigao, i ponosan na ono što znam, i ponosan na ono što ću još za Srbiju da uradim. Vi možete da me ne volite, a možda ćete jednog dana biti poznati po tome što ste govorili o meni sa ove govornice, možda će to da bude sva vaša zasluga za Srbiju. Želim vam bolju budućnost. U ovoj stranci vaše političke ambicije biće svedene na minimum. Vama je mesto u drugoj političkoj stranci, u većoj, ambicioznijoj, u onoj koja će da pobeđuje. Vi možete da ostanete sa ovima, nikoga od vas nisam pozvao, ima nekih koje bih rado. Čujem da ste negde izjavili da sam vas zvao. Nisam vas zvao. Čujem da ste na sednici svog odbora u Rumi izjavili da sam vas zvao, pa ste se hvalili time da ste me odbili. Nisam vas zvao, gospodine Martinoviću. Nemam ništa lično protiv vas, vi ste mlad, darovit čovek i to što se na silu smejete govori koliko ste u stvari iskreni i pošteni i da vam je sve ovo neprijatno. Prema mnogima od vas se osećam očinski. Neki od vas me mrze, neki od vas izazivaju fizički sukob, pokušavaju da izazovu fizički sukob sa mnom. Sve ću to da izdržim, vi nećete sve da izdržite, nećete moći, jer evo, pogledajte, koliko vas ima što ih vodite, vas šest-sedam, upropastićete ih načisto. Vi ste nadojeni nekom mržnjom, vi čak ne umete ni da promenite ono što vam naredi Vojislav Šešelj, doslovce prenesete svaku kletvu, svaku mržnju, svaku laž, svaku obmanu. Kada sam to onemogućavao odbranu Vojislava Šešelja, Krasiću? Kada sam to ubijao Vojislava Šešelja u Hagu? Kada sam to uticao na to da njemu ne dozvole da se sam brani? Kada sam uticao da on ne može sa vama da razgovara? (Predsednik: Vreme.) A kada ste vi, gospođo Đukić-Dejanović, odlučili da ovu skupštinu pretvorite u mesto na kome ćete, umesto da vodite skupštinu unapred, umesto da budete jedan od nas, da sav ovaj nesporazum, da sve ove lomove u Vladi, da ovo pripremanje za izbore predstavite kao haos koji su stvorili bivši i sadašnji radikali? Što se vi ne okanete toga, gospođo Đukić - Dejanović? Vašu političku stranku ne pominjem, ni po dobru ni po zlu, iako je umešana u sve ovo što se dešava u Srbiji, iako je umešana i u ove dogovore, iako je kurirska služba kod Ivice Dačića. A što se vi mešate gospođe Đukić-Dejanović. Što niste prema svima jednaki i što vam svi mi nismo jednaki, što se trudite uvek da dokažete kako su tobože radikali u pravu… (Predsednik: Vreme, gospodine Nikoliću. Peti minut govorite) … samo vi ne možete da izađete iz toga, ne možete da iznesete svoje mišljenje, imate drugačije mišljenje, nego vas sprečavaju nekakve druge obaveze. Da znate, onom upadicom malopre niste postili da se između vas i mene uspostavi bilo kakvo razumevanje. I vi, gospođo Đukić-Dejanović, učestvujete u ovom haosu, uglavnom ste ga vi i stvorili. (Tokom izlaganja poslanika Nikolića poslanici SRS lupali su o klupe.)
Gospodine Nikoliću, vi ste rekli neke kvalifikacije iz samo vama znanih razloga. Vi najbolje znate da sve što ste rekli ne odgovara istini. [[Žagor u sali.]] Molim vas, određujem pauzu od deset minuta. Rad nastavljamo u 16.15 časova. Molim šefove poslaničkih grupa da dođu kod mene. [[Posle pauze – 16.15]] Nastavljamo rad. Molila bih sve nas da vodimo računa o dostojanstvu Skupštine. Incident koji je bio malopre ne može služiti na čast svima nama koji učestvujemo u radu, a posebno ne akterima. Obavila sam razgovor i sa gospodinom Živanovićem i sa gospodinom Nikolićem. Šefovi poslaničkih grupa, odnosno njihovi zamenici i ja smo razgovarali. Ocenjujemo da je zaista bilo narušeno dostojanstvo, da postoji, tako da kažem, doprinos i jednog i drugog poslanika samoj atmosferi. Evo, gospodin Nikolić želi da vam se obrati, a onda ću reći koje mere sam odlučila da preduzmem. Pa da čujemo prvo gospodina Nikolića.
Dame i gospodo narodni poslanici, narušio sam dostojanstvo Narodne skupštine, reagovao sam kako je tog časa moj organizam tražio od mene. Nisam mogao da izdržim. Svima vam se izvinjavam, izvinjavam se i građanima Srbije. Samo želim da vam kažem da sam mnogo toga u stanju da izdržim, da sam mnogo toga već izdržao, ali vas molim, ako želite da ostane na ovom izvinjenju i da se ponovo nekada srećemo i razgovaramo kao ljudi, obračunavajte se sa mnom, nemojte sa mojom porodicom, nemojte ni sa mojom suprugom, ni sa mojom majkom, ni sa mojom decom, ni sa mojim unucima. Za moje ponašanje oni nisu krivi. Dakle, svima vam se još jednom, gospođi ministar posebno, izvinjavam zbog svega ovoga što se desilo. Nisam reagovao dobro, ali bih i ubuduće reagovao ovako. To će verovatno biti uvek jače od mene. Nikoga neću da izazovem na ovakav gest, a vas molim da me ne izazovete ponovo na ovakav gest, da ne moram ponovo da se izvinjavam. Još jednom, izvinite, molim vas. (Sve vreme govora narodnog poslanika Tomislava Nikolića, narodni poslanici SRS su lupali o klupe).
Pored ovog izvinjenja koje ste uputili Skupštini, izričem vam i opomenu. Gospodine Todoroviću, izvolite. Takođe bih htela, kada završi gospodin Todorović, da se obratim i gospodinu Živanoviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da je sada svima jasno što se tiče ovih događaja, koje suštinski kreira DS, čemu vode. Da, da - DS. Vi ste odgovorni za sve ovo što se dešava u Skupštini Srbije. Normalno da su odgovorni i oni koji nisu u stanju da se civilizovano ponašaju. Samo ću vas podsetiti na činjenicu da ste pre 10-15 dana morali da pozovete jednog vašeg poslanika da se izvini jednoj poslaničkoj grupi, Skupštini, zato što je uputio određene reči nekim poslanicima. Takođe, podsetiću vas da je juče predsednik Izvršnog odbora DS, Marko Đurišić, opsovao majku Zoranu Krasiću. Vi niste uradili ništa, ne samo što niste uradili ništa, čak Marko Đurišić nije izašao da se izvini, a ni šef poslaničke grupe. To govori o vašem odnosu. Vama ovo odgovara i po svim činjenicama vi plasirate određene informacije koje određene ljude dovode u stanje smanjene uračunljivosti iz strahada će eventualno nešto da se desi. Takođe, gospođo predsedavajuća, znam da to u Skupštini ne može, ali bi bilo dobro kada bi moglo da se utvrdi da li je neko pod dejstvom alkohola ili nekih drugih sredstava. Ono što Skupština preko nečega ne može da pređe, to je fizički nasrtaj. Mi ovde jesmo, neki put kažemo teže ili lakše reči, iz raznoraznih razloga, ali to se rešava na način koji je u ovoj skupštini bio oduvek, ili bar bio oduvek. Zato služi govornica, da se obaveste poslanici i da predsedavajući, u skladu sa Poslovnikom, izrekne svoju meru. Ali, ako neko uzme sebi za pravo da on rešava taj problem na takav način, onda je to već problem sa kojim mora da se suoči i zakon odnosno oni koji su za to nadležni. Kuda bi nas odvelo kada bi svi mi, koji smo u jednom momentu povređeni, krenuli da te probleme rešavamo onako kako mi znamo i kako mi umemo. Ali, to valjda pripada davnoj prošlosti. Ipak su ljudi uspeli da, kroz sve ove godine, izgrade određen sistem koji sprečava svakoga da rešava probleme onako kako se on u tom trenutku oseća i kako misli da treba da uradi. Mislim, gospođo predsedavajuća, da vaša odluka, koju ste doneli, nije primerena činu koji je učinjen, a vi razmislite o tome, jer da ste juče reagovali na pravi način, da niste preko toga tako olako prešli, ovo se danas ne bi desilo.
Htela bih, gospodine Živanoviću, da vas zamolim, pošto sam informisana od sasvim neutralnih poslanika, da se događa često da gospodinu Nikoliću izričete određene sadržaje koji, očigledno, njega iritiraju, da to više ne činite, molim vas. Predlažem da krenemo dalje sa radom. Gospodin Jadranko, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se za repliku gospodinu Nikoliću. Hteo sam da mu skrenem pažnju da on za ovu govornicu izlazi već dva dana i pominje neke dogovore, razgovore, kako ćemo minirati budžet, glasati za budžet. Ne znam ništa o tome, gospodine Nikoliću, a ne znam zašto se vi opterećujete. Ako ćete vi glasati, glasaćete, mi ćemo odlučiti kako odluči stranački vrh. Uopšte mi nije jasna vaša uloga u okviru DS i gospođe Nade Kolundžije. To je jedna stvar. Druga stvar, gospodine Nikoliću, nisam čuo šta se dogodilo, ali moram da vam skrenem pažnju. Rekao sam vam za ovom govornicom, ono što vašoj deci i vašim unucima mislio ružno, neka bude mom sinu jedincu. Znači, to vam kažem. Vi ste meni udarili na dete, na sina jedinca, a osetljivi ste. Vi, Aleksandar Vučić i vaša "Pravda". Ponavljam vam, ne možete se ponašati nekorektno. Mrdajte vi glavom, Jorgovanka, i vi imate decu, zato bi morali da se ponašate malo pristojnije. Znači, video sam kako gospodin Nikolić čupa čoveka za kosu. Vi ste pre dva dana ovde rekli da ste lav. Lav je car životinja, on ne ide iza leđa mučki, gospodine Nikoliću. To je jako ružno. Zato sam reagovao. Nisam reagovao da se sa vama guram, ni bijem, mislio sam da ne dođe do incidenta. Nije lepo prići i čupati čoveka za kosu. Ako ste već nešto hteli, mogli ste reći, izaći za govornicu. To sam video, a nekorektna gospođa Čomić nije videla ništa, samo verbalni duel itd. Gospođo predsedavajuća, vi se dosta korektno ponašate. Međutim, vidim da ovi sa strane imaju mnogo veći uticaj i to se na nekorektan način odnose prema ovom visokom domu. Ponašajte se korektno, ponašaćemo se korektno. Znači, ne treba gospodin Nikolić ovde da ruši režim Borisa Tadića tako što napada Slavicu Đukić-Dejanović i Ivicu Dačića. Neka udari na Borisa Tadića i onda ću mu verovati da ruši režim Borisa Tadića. Zahvaljujem.
Na član 5. razdeo 3. amandman je podnela narodni poslanik Jelena Budimirović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, Zakonodavni odbor smatra da amandman nije u skladu sa članom 92. Ustava Republike Srbije i članom 2. tačka 6) zakona o budžetskom sistemu. Da li neko želi reč? Gospođa Budimirović. Molim vas, nemojte lupati.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, na osnovu člana 145. Poslovnika Narodne skupštine, u ime poslaničke grupe "Napred Srbijo" Srpske napredne stranke podnela sam amandman na član 5. razdeo 3. glave 3. i 4, koji se odnosi na raspodelu sredstava iz budžeta za kabinet potpredsednika Vlade za privredni razvoj. Vlada za ovakav Predlog zakona o budžetu kaže da je restriktivan. Međutim, SNS smatra da je on rasipnički, a dobar dokaz za to jeste baš ovaj razdeo 3, u kome se sredstva iz budžeta raspoređuju po kabinetima predsednika i potpredsednika Vlade. U medijima smo čuli izjavu premijera Cvetkovića, koja glasi: "Građani neće gladovati, ali ćemo morati ozbiljno prići utrošku svakog dinara, kako u budžetu, tako i u džepovima ljudi". Evidentno je da se ova izjava odnosi samo na građane Srbije, dok za glomaznu vladu to ne važi. Osim što smo zemlja sa najvećim brojem ministarstava u regionu, ovde imamo slučaj da se bespotrebno povećava javna potrošnja i umnožava državna administracija. Imamo ministra koji je ujedno i potpredsednik Vlade. Za kabinet Mlađana Dinkića, kao potpredsednika Vlade, izdvojeno je 59.795.000 dinara, a za Ministarstvo ekonomije i regionalnog razvoja 22.849.363.000 dinara. Iznos koji je predviđen za Mlađana Dinkića, kao potpredsednika Vlade, skoro je isti kao i za predsednika Vlade, čiji kabinet ima veće nadležnosti i obaveze. Kako Vlada sebe može da naziva odgovornom, kada je budžetom predviđeno da se za predsednika i potpredsednike Vlade izdvaja oko dva miliona evra, što govori da su kabineti potpredsednika Vlade rezultat političkih sujeta i želje za samoreklamiranjem, a sve na teret građana Srbije. Umesto da se za taj novac obezbede nova radna mesta, građani Srbije će dobiti otkaze, a sve u cilju ostvarivanja interesa ministara koji su svoj interes stavili ispred interesa građana Srbije. SNS smatra da je neprihvatljivo, u uslovima ekonomske krize, povećavati javnu potrošnju i umnožavati državnu administraciju, i zato poslanički klub "Napred Srbijo" neće podržati ovaj predlog budžeta, jer su nama interesi građana Srbije na prvom mestu. Hvala.
Reč ima gospodin Damjanović, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođo ministarka, juče sam izneo nekoliko stvari koje su apsolutno sto posto tačne. Smatrao sam da je i ova država, i predsednik Vlade i sve ostale institucije protiv korupcije, mita, kriminala u ovoj državi. Smatrao sam da je moja obaveza bila, i moralna i ljudska, da iznesem neke stvari, kako se eksploatiše najsiromašniji romski narod. Sinoć sam dobio telefone iz tima gospodina koji mi preti da me tuži. Vi mene tužite, imam sve elemente i činjenice šta ste vi uradili i to sam izneo. Međutim, danas sam bio na putu i kada sam se vratio dobio sam jednu poruku. Smatram da ne može u ovoj državi, a osobito u ovom parlamentu, narodni poslanici koji uživaju imunitet, da im se preti na jedan ovako bezobziran način. Da li smo mi zaštićeni u ovoj državi ako branimo interese građana i ove države ili nismo? Zamolio bih da mi dozvolite da pročitam kake poruke dobijam. Gospođo predsedavajuća, molim vas da prosledite, sada ću dati i broj telefona. Telefon je 061/280-1348. Šta sam dobio? "Poslaniče, ne talasaj, ostaćeš u talasima". Vi se smejte, vi ste se i juče smejali, branite kriminalca. Da li DS i svi ostali treba da branimo kriminal ili treba da i mi budemo u kriminalu? Nemojte, molim vas, ovo su ozbiljne stvari. Ja sam narodni poslanik sa liste SRS-dr Vojislav Šešelj. Nas su građani izabrali. Branimo ovde interes ove države, ovog doma i građana i sirotinje u ovoj državi, i da dobijam ovakve poruke, a vi se smejete. Nemojte, molim vas.
Gospodine Damjanoviću, o toj telefonskoj pretnji biće obavešten MUP i preduzeće se sve mere koje je potrebno da se preduzmu, i to najhitnije. Gospodin Dragan Stevanović ima reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, što se tiče poslednjih nekoliko amandmana, karakteristična je za njih jedna stvar: njima se u principu predlaže ukidanje sredstava onim segmentima ove države ili izvršne vlasti koji bi u principu trebalo da promovišu evropske vrednosti i uvode evropske standarde u Srbiji. E sada, ono što je interesantno jeste da ih predlažu oni koji su preko noći spoznali svoju opredeljenost i sklonost ka evropskim vrednostima, evropskim integracijama, evropskim principima i onda se postavlja jedno objektivno pitanje: da li su ozbiljni i da li ih treba komentarisati. U svakom slučaju kada su u pitanju opredeljenja ove vlade da uvode te standarde i te principe u ovoj našoj državi, onda se nameće sledeći zaključak, čini mi se da u poslednjih osam godina nijedan resorni državni organ, koji se ovom problematikom bavio, nije opravdao smisao svog postojanja, možda ne u celini, ali u najvećoj meri, s jedne strane. S druge strane, onda se objektivno postavlja pitanje da li su novac koji su do sada trošili imali pravo da troše. Da li im novac koji treba da troše u perspektivi treba i poveriti. Ovu moju sumnju u namere određenih državnih organa pokušaću da ilustrujem kroz jedan primer, kroz primer koji je svakako interesantan. Gospođo predsedniče Skupštine, zamolio bih vas i iskoristio bih svakako svoje pravo po Poslovniku, po članu 226, molio bih da stenogram ove moje diskusije uputite Vladi, jer ću paralelno sa diskusijom na kraju da tražim određene odgovore, odnosno informaciju od Vlade Republike Srbije. Ono o čemu hoću da prodiskutujem jeste koliko su se nadležni državni organi u zemlji bavili suštinski regionalnim razvojem, odnosno ekonomskim razvojem, iako su za te svoje namere dobijali poprilično velika sredstva iz budžeta Republike Srbije. Svakako neću izaći iz okvira onoga što u principu jeste interesantno i za nas, odnosno za nas bi trebalo da bude interesantno, za svet kojim stremite, ozbiljan i odgovoran svet, a to je svakako interesantno, to je oblast energetike. Kada je energetika u pitanju, koliko se ova država bavila ispitivanjem alternativnih izvora energije, odnosno obnovljivih izvora energije. To niko ne može da ospori, koliko god pojedini pokušavali da jeste apsolutno u kontekstu našeg razvoja, što ravnomernog, regionalnog, a što uopšte ekonomskog razvoja i obnove ove države. Ozbiljne države u Evropi i u svetu su ovoj stvari posvetili mnogo pažnje, a ova naša država bi svemu tome trebalo da se posveti bar iz dva razloga. S jedne strane, to je činjenica da nivoi investicija u ovoj oblasti prevazilaze i skromnost, odnosno da budem konkretan, recimo, da je vrednost investicija u vetrogeneratore snage jednog megavata preko 1,2 miliona evra. Ako iko iole ozbiljan sluša, poredi cifre i uzima ih u obzir, svakako može i treba da razume koliko bi u perspektivi, kada bi se ova država ozbiljno bavila, to bi moglo ovoj državi da donese. Onda bismo, gospođo ministre, objektivno mogli da govorimo o razvojnim komponentama našeg budžeta. S druge strane, ono što država prećutkuje, ne znam koliko je spremna da se suoči s tim problemom, a jeste problem koji ćemo mi u perspektivi i u 2009. godini imati sa elektroenergetskim sistemom i snabdevanjima, a sve zbog činjenice da je deo elektroenergetskog sistema Srbije na Kosovu i Metohiji, i zbog činjenice da počinje institucionalno odvajanje, ali u potpunosti, odvajanje Kosova i Metohije od Srbije, mi sa tim sistemom, odnosno sa tog sistema nećemo moći da pokrivamo naše domaće potrebe. U narednoj godini, u godinama koje su pred nama, struju koju ćemo trošiti biće svakako skupa, pre svega što je nećemo imati dovoljno kod nas, moraćemo da je uvozimo, a to svakako za naše ekonomske prilike u narednim godinama i u narednom periodu neće biti dobro. Ovo što pokušavam, taj primer da otvorim, jeste u principu koliko je Vlada, odnosno izvršni organ ove države na republičkom nivou opstruktivno delovao na inicijative pojedinih lokalnih ili regionalnih organizacija, ili lokalnih organa vlasti. Naime, u opštini iz koje dolazim pre par godina započeta su neka ispitivanja i istraživanja i u njima su učestvovali Ministarstvo nauke, opština i svakako Entel, firma u okviru Energoprojekta u Beogradu. Spominjem namerno one koji su učestvovali, s obzirom da je ove godine, odnosno u budžetu za narednu godinu Ministarstvo nauke jedno od tri grane koja je objektivna ostala uskraćena za potreban deo novca i sredstava. Znači, finansijeri celog istraživanja bili su Ministarstvo nauke i Vlada Kraljevine Švedske. Kroz projekat su se radili ispitivanja o mogućnosti instalisanja vetrogeneratora na području Vlasine. Ono što je interesantno jeste da je u vreme ispitivanja inicijativu pokrenulo lokalno rukovodstvo. Tada je SRS bila na vlasti dole u Surdulici. Rezultati ispitivanja su se samo u jednoj prilici pojavili i to, zamislite gde, bili su objavljeni na sajmu privrede u Perniku, u Republici Bugarskoj. Od tada do danas apsolutni je moratorijum, apsolutno niko nije u situaciji da dođe do podataka u vezi sa ispitivanjima. Ali je interesantno da rezultate ispitivanja ne kontroliše ni Ministarstvo nauke niti opština, Ministarstvo nauke, koje je ispitivanje naručilo i tražilo, nego ih koristi i baštini na vrlo bezobrazan i pokvaren način, onaj koji je ispitivanja vršio, to je firma Entel. Zašto sada to tako kažem? Zato što su to ozbiljni državni podaci i oni koji sa njima raspolažu mogu prilično dobro da ih unovče. Govorio sam o vrednosti investicija koja se odnose na ovakva ispitivanja i mogućnost ostvarivanja investicija, odnosno realizacije tih investicija u ovoj oblasti. Jako je interesantno da država ne preduzima ništa da takav kapital stavi na raspolaganje samoj sebi i da u periodu koji je pred nama omogući da se predinvesticioni period za one koji hoće da investiraju skrati i da se na teritoriji juga Srbije, Pčinjskog okruga, teritoriji opštine Surdulica, omogući svim zainteresovanim i potencijalnim investitorima da dođu do rezultata ih ispitivanja, kako bi mogli da budu sigurni da će efekti njihove investicije biti vraćeni. To je jedan odnos države vrlo neozbiljan i neodgovoran. Mislim da smo u poslednjih nekoliko dana, a naročito govoreći o ovom budžetu, upravo ukazivali na činjenicu da nema opredeljenosti države da se bavi ozbiljnim stvarima, odnosno nema opredeljenosti države da pokaže svoje opredeljenje da su spremni da se bave na jedan ozbiljan, moderan način, način koji ima smisao i svoju suštinu, ima svoj ishod, razvojem ove države. U tom kontekstu ću još jedanput da postavim pitanje Vladi, zbog čega su indolentni u odnosu na činjenicu da što se tiče rezultata ispitivanja u oblasti alternativnih izvora ili obnovljivih izvora energije, ne raspolažu rezultatima ispitivanja koja su platili, za koje su novac potrošili? Zašto se na taj način ne omogući da na jugu Srbije određeni investicioni poduhvati dobiju mogućnost da se ostvare i realizuju? Zašto ljudi na jugu Srbije ne mogu da dobiju podršku Vlade za ozbiljne projekte i inicijative koje su lokalnog ili regionalnog karaktera? Zašto Vlada u principu deluje kao opstruktivni element kada su ovakve stvari u pitanju? Hvala.
Gospodin Obradović ima reč.
Gospođo predsednice, gospođo ministarka, ovo je amandman kojim se predviđa da se promene sredstva Kancelarije za održivi razvoj. Ako ste pažljivo pogledali amandmane, ima još nekoliko amandmana koji se tiču takođe Kancelarije za održivi razvoj nedovoljno razvijenih područja. Amandman je interesantan, prosto samo postojanje te kancelarije je interesantno i govoriću o njoj sa dva aspekta. Predsednik Vlade, gospodin Cvetković, govoreći o budžetu, rekao je da je budžet pre svega budžet uštede, razvojni i socijalni. Ajmo prvo da analiziramo ovaj budžet uštede. Ako pogledate strukturu Vlade i ako pažljivo pogledamo budžet, u samoj organizaciji Vlade, agencija i organizacija koje su sastavni deo Vlade, imamo Ministarstvo za ekonomiju i regionalni razvoj, Ministarstvo za prostorno planiranje, Agenciju za prostorno planiranje, Republički zavod za razvoj, Fond za razvoj. Osnovni zadatak Kancelarije za održivi razvoj je da priprema programska i planska dokumenta. Ako Ministarstvo za ekonomiju i regionalni razvoj nije u stanju to da radi, onda očigledno treba da se napravi ušteda tako što će se Ministarstvu oduzeti ta funkcija. Ako Agencija za prostorno planiranje to nije u stanju da radi, onda treba da razgovaramo o tome. Kada pogledate, u samoj Vladi postoji bar pet organizacija ili ministarstava koja imaju po nekoliko stotina zaposlenih, koji se pre svega bave aspektom planiranja i problemima održivog razvoja, a onda formiramo posebnu kancelariju koja sa deset ili petnaest-dvadeset zaposlenih treba da radi isto to. O kakvoj uštedi onda možemo da pričamo ako imamo na pet ili šest različitih mesta potpuno identičnu funkciju? Onda bi verovatno trebalo da napravimo i sedmo telo koje će da koordinira i da uspostavlja koordinaciju između svih ovih tela koja rade potpuno identičnu stvar. A kada imate jednu funkciju na više različitih mesta znate i sami da uvek postoji mogućnost da krajnji rezultat bude nešto što sigurno niko ne želi. Kada smo raspravljali o rebalansu budžeta govorio sam kako je jako dobra stvar što, za razliku od nekih prethodnih budžeta, ovaj budžet ima svoja dva dela. Svi troškovi su podeljeni u dva člana budžeta, to su član 5. i član 6. Jedno je programski, a drugo je linijski deo budžeta. U samom budžetu imate da sam programski deo budžeta predstavlja proces šire reforme upravljanja javnim finansijama, sa ciljem da se poveća efikasnost, da se mnogo više računa vodi o trošenju javnih sredstava. Programsko budžetiranje podrazumeva da se na osnovu strateških ciljeva i odgovarajućih politika utvrde ograničenje za pojedine kategorije rashoda. Programski budžet predstavlja transparentniji način za praćenje budžetskih rashoda. Ključna ocena vezana je za ostvarivanje samog budžeta i sam tekst je apsolutno besprekoran. To je stvar koju potpuno podržavamo. Da li je tu išta sporno? Samo jedna sitnica, programski deo budžeta čine: Ministarstvo vera, Ministarstvo za lokalnu samoupravu i državnu upravu, Ministarstvo prosvete, Ministarstvo zdravstva i Ministarstvo trgovine. Programske ciljeve ćemo da postavimo Ministarstvu vera i kroz Ministarstvo vera ćemo da kontrolišemo merljive ciljeve, da utvrdimo šta će tu da se radi. Ministarstvo za NIP nije deo programskog budžeta, Ministarstvo za ekonomiju nije deo programskog budžeta, Ministarstvo infrastrukture i Ministarstvo poljoprivrede su deo linijskog budžeta, tamo nema merljivih ciljeva ili je tu problem ko stoji ili ko je na čelu tih ministarstava. Može da zavara ukupan bruto iznos ili ukupna pozicija po ovim ministarstvima. Tu ne treba da napravimo grešku, i Ministarstvo prosvete, pre svega, ima sredstva za plate svih zaposlenih u prosveti, i kada se to izanalizira onda vidite da je ideja dobra, ali da je realizacija bitno poništila efekte ove pozitivne ideje. Prema tome, ako analizirate deo koji je vezan za linijski i programski i ako analiziramo samo koliko ima identičnih funkcija u različitim ministarstvima ili u različitim organima, onda je čitav budžet daleko od budžeta koji može da se pohvali uštedama. Hvala.
Reč ima gospođa Jorgovanka Tabaković.
Koristim ovaj amandman kao povod da podsetim na početak rasprave o amandmanima na Zakon o budžetu za 2009. godinu. Kao onaj ko nije trgovao ovim budžetom i svojim amandmanima na njega, Tomislav Nikolić je prvi saopštio da nećemo biti smetnja za usvajanje budžeta u zakonskom roku. U prvom mom obraćanju povodom amandmana na član 1. saopštili smo zahvalnost gospođi ministru Diani Dragutinović što je usvojila u ime Vlade četiri naša amandmana, tri odmah, jedan sa tehničkom ispravkom i, verujući da neću ni imati prilike da više govorim o amandmanima, načelno sam obuhvatila sve naše amandmanske redakcije na Zakon o budžetskom sistemu. Juče je raspravu o amandmanima Tomislav Nikolić započeo pitanjem - ako postoji dogovor, zašto radimo subotu i nedelju, a ako neće biti usvojenog budžeta, zašto onda gubimo vreme, jer rasprava o njemu postaje bespredmetna. U prevodu ili jasnije, gospođo Đukić-Dejanović, vama se obraćam, da smo ljuti ako je dogovor uspostavljen, naprotiv, raduje nas dogovor sa svim poslaničkim grupama da Srbija dobije budžet pre isteka ove godine, jer je to poruka sigurnosti za sve građane i poruka da smo svi dovoljno zreli da znamo zašto smo ovde i zašto radimo ovaj posao. Imam drugo pitanje i prvi put izlazim iz okvira ekonomije za ovom govornicom. Poštovani građani, kolege poslanici, ima među nama onih koji misle ne da su centar sveta, nego da su centar same vasione, da sunce zbog njih izlazi i zalazi, da su oni tumači parlamentarne demokratije i da samo oni imaju pravo na to koje su teme na dnevnom redu, koji se jezik koristi, kada neko treba da govori, da su oni vlasnici tuđih osmeha i tuđih suza, itd. i tome slično. Misle da pravo za to dobijaju na republičkim i ostalim izborima, ali ne svi, nego samo oni, a da svi ostali, ja i svi vi ovde, i građani koji su nas poslali ovde, služe kao dekor i dokaz te snage, pa kada oni budu opsovani treba jedna kazna, a kada oni opsuju treba druga kazna. Svakodnevno sam izložena ne dobacivanju, direktnom uznemiravanju gospodina koji je izazvao i Tomislava Nikolića danas. Nikada se nisam požalila ni vama predsednice, nikome, čak ni svojim kolegama u poslaničkoj grupi. Danas je u tri sata ušao vičući na sav glas i nazivajući pogrdnim imenima i Tomislava Nikolića, i moje kolege i mene lično. Nema gospodina Jadranka. I mene, gospodine Jadranko, kao majku koja se tako i ponaša. Ne samo da imam decu, nego se ponašam kao majka koja ima razumevanja i za tuđu decu. Da li oni koji misle da su oni centar sveta, da i mi ostali imamo neku granicu trpeljivosti? Očigledno da misle da nemamo. Srećna sam što sam svojim DNK nasledila neke osobine koje imaju mnogi ljudi, prosečne, normalne, ali sam vrlo srećna osoba što nisam imala od koga da nasledim, a ni u životu da razvijem dve osobine koje se zovu mržnja i zavist. To što nemam te dve osobine navelo me je da do danas ne progovorim o gotovo nemogućim uslovima funkcionisanja u ovoj skupštini. Želim, i zato pominjem i ovaj incident danas u ovom svetlu, da ovo bude zaista poslednji put da za isto ponašanje postoje različiti aršini, da smo svi ovde ne da se međusobno provociramo i svađamo, jer građani od toga neće imati ni manji kurs, ni niže cene, ni sigurniju budućnost. Mi smo ovde da usvojimo budžet i u tom smislu me raduje dogovor svake poslaničke grupe sa Vladom, u čije ime gospođa Dragutinović taj posao radi ozbiljno i odgovorno, kao i poslanička grupa Tomislava Nikolića Napred Srbijo. Hvala svima. (Tokom ovog govora poslanici SRS lupaju o klupe.)
Gospođa Milica Vojić-Marković, zatim gospođa Aleksandra Janković.
Hvala, gospođo predsednice. Možda sam se javila onako u zadnjem trenutku, ali prosto sam želela da razjasnimo samo neke dve stvari koje možda gledaoci prate, i zbog nas ovde u sali, pa bi bilo važno da ih razjasnimo. Gospodin Stevanović je govorio i ono što je govorio je bilo u redu, ali mi se čini da bi bilo važno da razjasnimo da se radi o dva projekta, i da je prvi projekat platio još ministar Aleksandar Popović u to vreme, da će rezultati tog istraživanja biti na prezentaciji 28. januara. Drugi projekat je tzv. projekat FP-6. To je projekat Evropske unije. On još uvek traje. Oba ova projekta radi zapravo Institut za multidisciplinarne studije. Znači, prosto samo da razjasnimo da bude do kraja jasno. Hvala.
Reč ima gospođa Aleksandra Janković.
Javljam se po ovom amandmanu, jer postoji bar 13 razloga zašto bi trebalo ukinuti dalje punjenje džepova ministra hidre, koji se puni kao brod, a građani prazne kao levi deo Skupštine dok ih ne navataju za glasanje. Evo tih 13 razloga zašto gospodin Dinkić nikako ne bi mogao da dobije proširenje svoje administracije. Prvo, prevara veka o podeli besplatnih akcija u vrednosti od po hiljadu evra. Drugo, odgovornost za poništenje koncesije za izgradnju autoputa Horgoš-Požega. Treći razlog je sprečavanje investitora za privatizaciju JAT-a i RTB Bor. Četvrto, konstantno opstruiranje, pa i sad, realizacije energetskog sporazuma sa Rusijom. Peto, poznati slučaj Krišto i malverzacije u javnom preduzeću "Aerodrom" Beograd. Šesto, povećanje budžetskih rashoda osnivanjem novih javnih preduzeća, umesto privatizacije postojećih, čime se direktno meša u rad drugih ministarstava. Sedmo, odgovornost za gašenje srpskih banaka i sprečavanje ulaska ruskih banaka na naše tržište. On nije samo lagao, nego je imao i obećanja koja je koristio u marketinške svrhe, a zatim zaboravio. Osmo, smanjenje poreza na dobit za poslodavce koji zapošljavaju nove radnike. Deveto, veće i ujednačene plate za vaspitače u predškolskim ustanovama na teritoriji cele Srbije. Deseto, veće premije za poljoprivrednike. Jedanaesto, stabilnost dinara. Dvanaest, inflacija do 10%. Trinaest, povećanje privrednog rasta. U 2009. godini privredni rast je sa 6,5% pao na 3%. Za kabinet Mlađana Dinkića, kao potpredsednika Vlade, izdvojeno je 59.795.000 dinara, a za Ministarstvo ekonomije i regionalnog razvoja 22.849.363. Dakle, Dinkić jeste ostvario svoj san i postao kalif umesto kalifa. Za svoj kabinet dobija isto kao i Cvetković za svoj. U jednom od svojih poslednjih obraćanja, jer smo na kraju godine, vama koji ste zapravo jedina referenca, mislim na građane Srbije, kojima dugujemo svako objašnjenje, jer narod Srbije jeste institucija, a svi mi ovde zajedno samo nužno zlo koje je, bogu hvala, prolazno, ne mogu a da se ne osvrnem na ono što se događa i što sam čula baš od vas građana, u prolazu i susretima. Imam to retko zadovoljstvo da pripadam stranci običnih ljudi, te sam dodirljiva za sve vrste narodnih komentara i primedbi. Pitaju ljudi hoće li uopšte biti Nove godine? Takav utisak su stekli, jer nesposobna i neodgovorna vlast šalje samo katastrofične poruke, o akcijama da i ne govorimo. Budžet je kasnio 45 dana, a vlast se igrala prebacivanja odgovornosti na narodne predstavnike i tako indirektno i na narod. Zašto nije usvojen budžet? Ko je kriv? Na kraju će narod biti optužen i za to. Gde nema razlike između istine i laži, gde nema uverenja i ideologije, ima samo računa. Šefica poslaničke grupe ove semafor koalicije, Nada Kolundžija, u maniru vrhunskog statističara izračunala je da je u ovom sazivu Skupštine bilo 1.272 reklamiranja povrede Poslovnika i da je tako potrošeno 10 radnih dana i 50 miliona dinara. Svakako skupo, ali skoro beznačajno u odnosu na mesečne plate direktora, članova upravnih odbora i kabineta ovih likova iz vladajuće stranke. Ono što je gospođa Nada zaboravila da spomene je da su se te povrede Poslovnika zapravo odnosile na životna pitanja tipa problema na Kosovu i Metohiji, Euleksa, separatističkog statuta Vojvodine, ratifikacije međudržavnog ugovora Rusije i Srbije, NIS i gasovod, svetsku finansijsku krizu, pljačku javnih preduzeća od strane tzv. menadžera i članova upravnih odbora, što je često samo eufemizam za kriminalce. U odsustvu pravog dnevnog reda, dnevnog reda za narod, o životnim temama se moglo razgovarati samo reklamirajući povredu Poslovnika. Ova vlada je nastala prostom računskom operacijom, sabiranja baba i žaba, ali se u njoj interes tih "grandmothers and frogs" tako umnožio da vlast više ne poznaje nijednu matematičku operaciju osim oduzimanja, i to od svog naroda. Lepo kaže gospodin Vučelić u uvodniku Pečata - voljom vladajuće većine, Skupština je letos plandovala gotovo dva puna meseca. Vlada je letovala mesec dana. Skromno. Ni telefonske sednice Vlade nisu održavane. Jesenas su pred nama još defilovali preplanuli ministri. Sa devizom - opušteno, naša izvršna i zakonodavna vlast išla je u susret svetskom finansijskom krahu. Vlada je na samom vrhuncu svetske finansijske krize tek pravila neki tim za praćenje događaja. Niko ništa pod milim bogom nije radio. Vlada je, sa zakašnjenjem od 45 dana, dostavila nacrt državnog budžeta Skupštini. Sada ta vlada neznalica i lenčuga traži da parlament, kako bi nadoknadio sve njihovo propušteno, radi u tri smene. Mediji, naravno, listom u tome pomažu. Oni novinari koji nisu pristali da pomognu vlasti, koja grubo obmanjuje sopstveni narod, bivaju šikanirani, marginalizovani, izloženi takvim napadima mediokriteta, ranijih bukača svake stranke na vlasti, da prosto moraju sami da se povuku i odu. Ološ i prostakluk u poziciji moći, kao da je danas preporuka, a ne smetnja za napredovanje. Dok otpuštaju ili sistematski izluđuju rad nekih tako da sami na kraju daju otkaz, vlastodršci koji imaju dva sata letnjeg pljuska od obrazovanja, inteligenciju kao amebe, a karakter otprilike kao kameleoni, dobijaju šansu da dalje vrše negativnu selekciju, okruže se sebi sličnima. Slično se sličnom raduje, pa nekom autonomaškom uredniku, koji ne poznaje palatalizacije, pa mu "povuču" zvuči prirodnije nego "povuku" i "oćeju", nego "hoću", svakako da smetaju novinari koji misle svojom glavom i poštuju državu i Ustav države u kojoj žive i rade. Poslednji primer nasilnog uspostavljanja medijskog mraka je smena mladih i talentovanih novinara na Televiziji Vojvodina, sa bizarnim objašnjenjem - da ne govore akcentom koji je primeren Vojvodini. Znači, na Radio televiziji Vojvodina treba da se govori vojvođanski. Isti oni koji nacionalizovan izjednačavaju sa nacizmom, u maniru sumanutih nacista, otpuštaju novinare zbog prosrbijanskog akcenta, a sledeća faza je verovatno - da izbace sve sa prezimenom na ić, pa da uvedu ono sa ći - divota. Predigra svakog političkog protivprirodnog opštenja sa narodom je gašenje svetla. Medijski mrak je već nastupio, te od svetlih primera na televiziji možete gledati - 480 sati svadba, menjam ženu, onu čuvenu pedofiličarsku - gledaj majku, biraj ćerku, uz edukativni deo informativnog programa, gde ministar Mlađa, koji liči na new wave deda mraza, demonstrira kako ćemo se protiv svetske ekonomske krize boriti - veštačkim snegom na Kopaoniku. Lako je čoveku da se skija i razmaše, ali stranci koje on planira da dovede doći neće, jer su već počeli da štede čak i prilikom kupovine božićnih poklona. Pošto je Mlađa debelo izgubio kontakt sa realnošću, možda bi u ovom kabinetu trebalo da ima nekog savetnika za realnost ili da se obrati nekome ko je, kao gospođa predsednica Skupštine ili ja - kvalifikovan za rad sa osobama koje imaju oštećeno testiranje realnosti. Građani Srbije, ne dozvolite da oni koji oćeju, da povuču Srbiju u krah i katastrofu pobede. Srbija je, dragi građani Srbije, samo božija i vaša. Stoga, na kraju svega ovoga tražim informaciju upravo od vas gospođo predsednice Skupštine - šta se to događa na Radio televiziji Vojvodina, zašto se novinari otpuštaju i da li će se sličan proces možda nastaviti, tako da se ostvari ideja totalne razgradnje Srbije kao države, kroz njeno svođenje na pet autonomija - Beograd, Sandžak, Niška oblast, Šumadija i Vojvodina?
Da li još neko želi reč po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 5. razdeo 3. amandman je podneo narodni poslanik Vučeta Tošković. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da amandman nije u skladu sa članom 92. Ustava Republike Srbije i članom 2. tačka 6) Zakona o budžetskom sistemu. Da li neko želi reč? Izvolite.
Poštovana gospođo ministre, poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, u svom obrazloženju amandmana koji je podneo gospodin Vučeta Tošković, a i dela amandmana koji je podnela Srpska napredna stranka vezano za predlog budžeta za 2009. godinu, želim da istaknem da je cilj podnesenih amandmana bio - predlog da se troškovi smanje. Znamo šta nas sve očekuje 2009. godine, a to smo doživeli u zadnjoj četvrtini, odnosno zadnjem kvartalu 2008. godine, pa u saglasnosti sa svim tim evidentnim i problemima koji nas očekuju u 2009. godini poslanički klub SNS je, podnoseći amandmane još jednom potenciram i naglašavam, pokušavao da u delu troškova koje Vlada može da smanji ili kojih može totalno da se odrekne da to i uradimo. Tako je gospodin Tošković u amandmanu na član 5. razdeo 3. glava 3.7. funkcija 110. svojim amandmanom tražio brisanje posla koji poseban organ, a organ koji već postoji pri Vladi, tj. Generalni sekretarijat Vlade Republike Srbije, može da uradi, tj. da se bavi poslovima informisanja Vlade. Verovatno u pomenutom organu postoji veliki broj ljudi, ljudi koji bi Generalnom sekretarijatu i kvalitetnije i pod većom kontrolom mogli da obavljaju ovaj posao i automatski smanjili bi se troškovi delova budžeta. Izvesno je da planirani budžet za 2009. godinu je vrlo nedostižan, s obzirom, još jednom ističem, da je bruto društveni proizvod, ubeđeni smo i svi ekonomisti koji se bave ovom problematikom ističu - da budžet, da će kamate, da će dugovi biti u većem delu nego 60% vezani za bruto domaći proizvod, odnosno društveni proizvod, tako da je neophodno smanjenje stavke troškova kod svih ministarstava. Mi se u ovoj priči nismo samo bavili, kao što jedan od predstavnika putujućeg cirkusa istače - da ukidamo neka prava i obaveze vezane za Evropu. Moram da napomenem da jedan od govornika iz tog putujućeg cirkusa kaže ovako - građani, zaključajte se, dolaze i kod vas. Građani, u ime Skupštine Republike Srbije i u ime svih nas se izvinjavam - izgasite vaše televizore, da deo putujućeg cirkusa Narodne skupštine Republike Srbije ne dođe i kod vas. Kada se putujući cirkus i deo porodice Čukadžijev ozbiljno bude bavio problemom budžeta za 2009. godinu, ne bi u okviru amandmana koje je gospođica Jelena podnela pričao priču o vetrenjačama i Don Kihotu. Još jednom zahvaljujem i izvinjavam se svim gledaocima. (Tokom ovog govora poslanici SRS lupaju o klupe.)
Zahvaljujem, gospodine Rogoviću. Najpre želi reč gospodin Martinović, pa ćete vi onda. Po amandmanu, gospodin Martinoviću, tako sam shvatila? (Da.) Izvolite. Ostavite i za svog kolegu do 15 minuta.
Zaista, gospođo Đukić-Dejanović, vi me uvek nasmejete kad izlazim za ovu govornicu. Uvek me upozoravate da imam 15 minuta, pa znam, čitao sam Poslovnik isto koliko i vi, nema razloga da me uvek na to podsećate. Neću upotrebljavati neke reči koje vređaju dostojanstvo Narodne skupštine, mislim da to nisam nikada ni činio. Samo bih želeo da konstatujem da su ovi građani pokorni koji sede u ovoj fantomskoj poslaničkoj grupi mnogo nervozni, ne znam zbog čega. Uvek imaju potrebu da pričaju o tome kako su pošteni. Mene to uvek podseti na jednu poljsku narodnu izreku, koja kaže - kad ti gost dođe u kuću, a priča o svom poštenju, odmah prebroj kašike. Ovaj amandman je podneo takođe jedan građanin pokorni, od koga je SRS napravila političku ličnost, koji je bio, ako se ne varam, član gradskog veća za saobraćaj u Novom Sadu, i koji se jedne noći probudio i shvatio da mu se u SRS više ništa ne dopada izuzev jedne stvari - dopada mu se poslanički mandat. Neću više o njima. Što se tiče Kancelarije za saradnju sa medijima, vi ste, gospođo Dragutinović, za tu službu Vlade, koja je osnovana 2005. godine, predvideli ukupno 71.323.000 dinara. Ta kancelarija, po uredbi kojom je osnovana - treba da se bavi informisanjem javnosti o tome kakve su aktivnosti Vlade Republike Srbije i da se bavi internim informisanjem unutar same Vlade. Rekao sam vam danas, gospođo Dragutinović, kada sam pričao o troškovima putovanja predsednika Republike - da je te troškove trebalo da opredelite imajući u vidu rezultate koje je predsednik Republike postigao, pa ako je postigao u prethodnom periodu dobre rezultate, a vi mu dajte i više od onoga što ste budžetom predvideli, ali ako nije postigao dobre rezultate, a očigledno nije, onda se postavlja pitanje koje kriterijume ste upotrebili kada ste došli do cifre da recimo predsedniku Republike treba u 2009. godini izdvojiti 43 miliona dinara za njegova službena putovanja. Sad mene zanima kako ste došli do cifre da Kancelariji za saradnju sa medijima treba dati baš nešto više od 71 milion dinara. Kako je to Kancelarija informisala javnost Srbije o radu Vlade tokom 2008. godine? Podsetiću vas samo na nekoliko epizoda koje govore o tome. Sećate se, kada je u februaru ove godine SRS organizovala veliki miting ispred bivše Savezne skupštine, sada Doma Narodne skupštine, koliko puta su mediji pod kontrolom Vlade umanjili broj prisutnih. I to se desilo i kasnije, kada je SRS organizovala miting protiv diktatorskog režima Borisa Tadića, a povodom protivustavnog i protivzakonitog hapšenja Radovana Karadžića. I tada su mediji, pod kontrolom Vlade, nekoliko puta umanjili broj prisutnih i potpuno pogrešno preneli domaćoj i svetskoj javnosti šta se u stvari desilo na tom mitingu. Mediji pod kontrolom Vlade su učinili sve da sakriju da je jedan od učesnika na mitingu, Ranko Panić, brutalno ubijen zbog prekomerne upotrebe policijske sile i tek kasnije, kada su poslanici SRS o tome govorili u Skupštini Srbije, ministar Ivica Dačić nije imao kud i morao je da obrazuje jednu komisiju koja je trebalo da ispita sve okolnosti tog slučaja. Mediji pod kontrolom Vlade, gospođo Dragutinović, potpuno su obmanuli javnost Srbije i vezano za dolazak Misije Euleks na KiM. Sećate se da su svi mediji pod kontrolom Vlade, počevši od nacionalne televizije, pa do dnevnih novina, uporno insistirali na tome da Euleks na KiM dolazi na osnovu Rezolucije SB UN. Mi smo vam ovde u raspravi o poverenju Vladi dokazali da apsolutno nikakve rezolucije nije bilo, da je usvojeno samo predsedničko saopštenje. Suština predsedničkog saopštenja je da se pozdravljaju napori Beograda i Prištine da se namiran način dođe do rešenja problema KiM i ništa drugo. Ni u jednoj jedinoj rečenici ne pominje se misija Euleks, ne pominje se činjenica da će ta misija da zameni u potpunosti misiju Unmika na KiM, koja je uspostavljena Rezolucijom SB 1244. Je l' treba da vas podsećam, gospođo Dragutinović, na činjenicu da su vaše kolege u Vladi Srbije davale potpuno oprečne izjave o uticajima svetske ekonomske i finansijske krize na srpsku privredu? Setite se da je najpre Božidar Đelić rekao, zahvaljujući činjenici što Srbija nije član EU, da će nas ta svetska kriza potpuno da zaobiđe, ne da neće imati negativne posledice, nego će imati blagotvorno dejstvo na srpsku privredu. Nekoliko dana kasnije ste se sabrali, sabrali ste činjenice, oduzeli, videli kako stoje stvari i došli do zaključka da će svetska ekonomska kriza, nažalost, da pogodi i Srbiju. Onda su mediji pod kontrolom Vlade uporno izbegavali da obaveštavaju javnost o tome da se svakog dana ispred zgrade Narodne skupštine, ispred zgrade Vlade Srbije, ispred zgrade Predsedništva Srbije okupljaju građani, nezadovoljni ekonomskim položajem u koji su bačeni lošom ekonomskom politikom ove vlade. To su samo neke činjenice koje govore o tome kako je Kancelarija za saradnju sa medijima uticala na kreiranje medijske slike o tome šta se dešava u Srbiji. Rekao sam, gospođo Dragutinović, više puta, ali izgleda da Vlada Srbije to uporno ignoriše, neprestano poručujete građanima, ne vi lično, nego i vaše kolege u Vladi Srbije, da zbog teške ekonomske krize građani Srbije treba da stežu kaiš. Na prvi pogled, ta poruka je sasvim logična, pa i opravdana. Ali, kada nekome poručujete da steže kaiš, ako ste malo moralan čovek, onda najpre treba da krenete od samoga sebe. Ne mislim na vas, gospođo Dragutinović, duboko vas poštujem i cenim to što sedite ovde u Narodnoj skupštini dok traje rasprava, za razliku od nekih vaših kolega koji su ovde šetali, slali SMS, dobacivali narodnim poslanicima itd. Kad kažemvi, ne mislim Diana Dragutinović lično, nego Vlada Srbije, nemojte sebe da poistovećujete sa njima. Očigledno je da Vlada Srbije ne radi ništa da ona stegne kaiš. Sve one silne službe, pa i ova kancelarija za saradnju sa medijima, sve one silne agencije, sva ona silna ministarstva, sve silne posebne organizacije koje su postojale od 2001. godine do danas biće, zahvaljujući ovoj vladi Srbije, žive i zdrave i u 2009. godini. Niste predvideli ukidanje nijednog ministarstva, nijedne agencije, nijedne službe, nijedne kancelarije. Naprotiv, dokazali smo vam u načelnoj raspravi o budžetu da ste za te budžetske korisnike, kao i za razne kabinete, predsednika Republike, predsednika Vlade, prvog, drugog, trećeg i četvrtog potpredsednika Vlade, opredelili znatno više finansijskih sredstava u 2009. godini nego u 2008. godini. To je loša poruka koju šaljete građanima Srbije zato što država i državni aparat ne radi ništa da olakša ove posledice ekonomske krize. Jasno je da vi ovim budžetom sav teret ekonomske krize svaljujete na građane. Država će da bude isto onoliko glomazna, isto onoliko rasipnička, isto onoliko bahata u 2009. godini, koliko je bila u 2008. godini. Rekao sam vam, gospođo Dragutinović, da je sjajan primer za to način na koji ste počeli da obrazlažete budžet Srbije za 2009. godinu. Vi ste, kao jedna učtiva dama, svoju raspravu započeli jednim izvinjenjem i to razumem. Vi ste se izvinili građanima Srbije i narodnim poslanicima zbog činjenice da je Vlada Srbije 45 dana u docnji, da je 45 dana nakon zakonskog roka dostavila budžet u skupštinsku proceduru. Taj vaš gest je politički korektan, ali je žalosno, gospođo Dragutinović, što sutra građani Srbije neće imati kome da se izvinjavaju, odnosno njihovo izvinjenje neće imati ko da čuje i uvaži, kada zbog teške situacije u kojoj se nalaze, između ostalog i krivicom ove vlade, ne budu mogli da plate porez, ne budu mogli da plate razne administrativne i sudske takse, kada ne budu mogli da plate školarinu svojoj deci ili da plate lečenje sebi ili svojim bolesnim roditeljima. Vi ste se kao Vlada "izvukli" iz čitave ove situacije jednim izvinjenjem, ali sutra u 2009. godini teško da će građani Srbije imati kome da se izvinjavaju. Recimo, ova kancelarija za saradnju sa medijima, pa i ove druge kancelarije, pogotovo ove agencije, bile su dobar primer da se pokaže koliko je Vlada Srbije spremna da steže kaiš. Mogli ste da ukinete neku agenciju. Sama EU vam poručuje preko svojih izveštaja da te agencije nisu davale bilo kakve rezultate otkako su osnovane. Čitajte izveštaj Saveta Evrope o tome kakav je napredak Srbija postigla od 2001. godine pa do danas. Mnoge reči kritike su upućene na rad i ministarstava i Vlade, a pogotovo na račun brojnih agencija. Ako vam nije dovoljno ono što vam opozicija govori u Skupštini Srbije, ako ste zaista evropejci, kakvima se prikazujete, zašto niste uvažili makar jedan argument od onoga što vam govore vaši navodni prijatelji i saveznici iz Saveta Evrope? Mi smo vam ovde čitali, čitao sam vašoj koleginici, gospođi Malović, mišljenje evropskih sudija o setu pravosudnih zakona koje ste vi dostavili. Ni traga ni glasa od bilo kakvih evropskih standarda. Mnogi ugledni profesori sa pravnih fakulteta su vam rekli da to što predlažete u vašim zakonima nije dobro. Stručna javnost, sudije, tužioci, građani su vam uputili niz pisama, mejlova itd. u kojima su vas molili da ne radite to što radite, i vi ste sve to pogazili, i vi ste na silu boga doneli ove pravosudne zakone, čak ste terali vaše poslanike, što se graniči sa političkom perverzijom, da glasaju protiv amandmana koje su sami podneli. Mi u takvom ambijentu pokušavamo da usvojimo budžet za 2009. godinu. Zaista, gospođo Dragutinović, vašu poruku da treba stezati kaiš nijedan građanin neće shvatiti ozbiljno. Građani će stegnuti kaiš, ne zbog vaših poruka, nego zato što će ih sila ekonomske nužde na to naterati. Vodite računa da i granice tog narodnog strpljenja i tolerancije ipak postoje. Nemojte suviše da isprobavate kolike su granice narodnog trpljenja i narodnog poniženja. Nemojte da se zanosite činjenicom da će vas EU zaštititi od narodnog gneva. Ne treba da vas podsećam da je i Grčka, ne samo članica EU, nego članica i NATO pakta, pa ni EU, ni NATO pakt nisu uspeli da zaštite grčku vladu od grčkog naroda. Vi ste, gospodo, daleko i od EU, doduše NATO paktu ste malo bliži, ali još uvek niste formalno član, pa kao što EU nije uspela da zaštiti grčku vladu od grčkog naroda, verujte mi neće ni vas da zaštiti od građana Srbije.
Na član 5. razdeo 3. amandman je podneo narodni poslanik Stefan Zankov. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da amandman nije u skladu sa članom 92. Ustava Republike Srbije i članom 2. tačka 6. Zakona o budžetskom sistemu. Da li neko želi reč? (Da.) Gospođa Pop-Lazić, pa gospodin Krstin.
Dame i gospodo narodni poslanici, prateći ove amandmane koje su podneli poslanici ove stranke zdravog razuma, koji su očigledno započeli svoju predizbornu kampanju na način sebi svojstven, odnosno onako kako ova jedna atlantistička zvezda padalica misli da treba da se odigrava politički život u Srbiji. Uložili su mislim preko dvadesetak amandmana, od kojih je bar petnaest, prema mišljenju Vlade i nadležnih obora, protivustavan ili protivzakonit, što govori o kompetenciji same poslaničke grupe ili možda navodi na zaključak da su amandmani podneti samo radi podnošenja amandmana. Hajde da radimo, da otežemo, da se budžet ne donese. Mi, naravno, kao narodni poslanici možemo da intervenišemo kod svakog zakona onako kako smatramo da treba, ali strogo moramo da vodimo računa o tome da ovaj zakon o budžetu mora da uvažava sve postojeće zakone u pravnom sistemu jedne zemlje. Prema tome, vezano i za ovaj amandman, koji se odnosi na troškove koji su vezani za Kancelariju za evropske integracije, Kancelarija kao kancelarija postoji, Vlada jasno u odgovoru kaže da mora da pođe od toga da je Kancelarija za evropske integracije stručna služba osnovana od strane Vlade, na osnovu Zakona o Vladi, i da zakonom o budžetu ne može da uređuje pitanje koje se odnosi na osnivanje ili ukidanje ove kancelarije. Može da bude naše mišljenje da je ona nepotrebna ili potrebna, obzirom na tokove u društvu, obzirom na program ove vlade ona je neophodna. Ona postoji. Pitanje je da li je potrebno da se izdvoje ovolika sredstva ili ne, ali kada pogledam da je za čitavu Kancelariju za evropske integracije izdvojeno 120 miliona dinara, a da je samo za putovanja, recimo, sekretarijata Vlade izdvojeno 92 miliona, onda nema mesta čak ni intervenciji u ovom delu budžeta što se tiče samog iznosa. Izašla sam za govornicu ne da bih koristila vreme, niti ću iskoristiti tih 15 minuta, uopšte to nije važno, samo da skrenem pažnju javnosti - ko su ti poslanici koji pišu amandmane da bi ih pisali, ili oni koji nemaju pojma o tome šta je budžet, šta je ekonomija jedne zemlje, šta je pravni sistem jedne zemlje ili oni koji samo žele da odugovlače raspravu po ovom pitanju. Završiću sa tim, bez ikakve sentimentalnosti, bez ikakvih nekih subjektivnih osećanja vezano za tu poslaničku grupu, ja ih verujte ne mrzim, a verujem ni moje kolege, mi ih samo neizmerno žalimo.
Gospodin Krstin ima reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, stvarno ne mogu da verujem da ova poslanička grupa, a posebno Stefan Zankov napiše jedan amandman, i to protiv: u članu 5, razdeo 3, glava 3.8, funkcija 110, da se brišu. Ona jednostavno govori i reč je o Kancelariji za evropske integracije. Gospodo, vi sada kao nova poslanička grupa hoćete da uđete u Evropu. Ne vidim razlog zašto bi sada vi ovo brisali ovu kancelariju. To je osnova da otvorite prvo ta vrata da bi ušli na neka veća vrata, šira vrata koja su normalno put ka Evropi. Vi ste ti koji ovde za govornicom govorite kako hoćete u Evropu. Menjate neku novu retoriku koju ste pričali 18 godina, a sada jednostavno kažete - ne, mi smo protiv toga da Kancelarija za evropske integracije dobija tih 120 miliona i 600 hiljada dinara. Izgleda da vama kako ko naređuje, vi tako onda i pišete amandmane, izlazite za govornicu, pričate. Vratiću se samo na ovaj amandman Vučete Toškovića, koji je isto tražio da u članu 5, razdeo 3, glava 3.7, funkcija 110, da se briše. Naime, reč je o Kancelariji za saradnju sa medijima, a mi koliko znamo, gospodin Nikolić je ovde pre neki dan imao jedan verbalni duel sa gospodinom Batićem i sa ljudima iz SDP-a, gde su oni kratko rekli, posebno kolege iz LDP-a da su toliko na televiziji da jednostavno LDP nije imao toliku minutažu uopšte za celu kampanju koja je bila u maju. Oni jednostavno podnose ovaj amandman da se ova saradnja sa medijima tj. mediji jednostavno obrišu iz finansiranja u ovom budžetu koji je za 2009. godinu. Međutim, iskoristiću priliku da ukažem na ono što je bitno, a što većina iz drugih poslaničkih grupa preskače, a to je problem poljoprivrede. Ovde jasno i glasno nam stoji da sredstava iz budžeta za 2008. godinu za poljoprivredu su bila 27 milijardi 690 miliona 760 hiljada 631 dinar, a u 2009. godini su 20 milijardi 493 miliona 699 hiljada 700 dinara. Za nekih sedam milijardi je manji ovaj budžet koji bi bio dodeljen Ministarstvu poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede i neće biti nikako podsticajan za ovako posrnulu poljoprivredu koja u poslednjih sedam-osam godina veoma loše stoji. To je sve zahvaljujući ministrima koji su tako zdušno donosili zakone, kao što je Zakon o izdavanju državnog zemljišta u zakup. Onda se pojave, evo ovako samo malo uveličani tekstovi, pa kažu 23.1.2008. godine, Specijalno tužilaštvo proverava zloupotrebu nacionalizacije u Vojvodini, a za bivšu ministarku Ivanu Dulić-Marković se sumnja da je organizator kriminalne grupe. Ministarstvo poljoprivrede već dva meseca sprovodi opsežno kontrolu vojvođanskih seljaka koji su dobili novac od subvencija, takozvana podsticajna sredstva od države, ali ih nisu iskoristili za proizvodnju hrane, niti mogu da dokažu gde su potrošili novac. Više od 700 domaćinstava, po odluci bivše ministarke Ivane Dulić-Marković, dobilo je između tri miliona i šest miliona evra za podsticaj proizvodnje. Na listi odabrani su članovi i simpatizeri G 17 plus, a većina subvencionisanih je, po svemu sudeći, zloupotrebila taj novac. Podsećanja radi, Ivana Dulić-Marković je, posle završenog mandata na mestu ministra poljoprivrede i potpredsednice Vlade, nastavila da radi kao uticajni hrvatski lobista. Sa grupom istomišljenika već mesecima pokušava da otme više od 250 hiljada hektara državne zemlje i omogućivodećim hrvatskim proizvođačima hrane i tajkunima da sasvim preuzmu srpsku poljoprivredu. Dulićeva, sa svojom organizacijom 100 P plus, Sto paora plus, treba se snaći i lepo izmisliti jedan naziv, pokušava da razori velike poljoprivredne kombinate, u čemu joj nesebično pomažu B92 i lokalni vojvođanski mediji, normalno, uz pomoć G 17 i Pajtića. Kako svedoče njeni bivši saradnici, kada je saznala da više neće imati uticaj na državnu politiku u oblasti poljoprivrede, žestoko je reagovala, urlala je, lomila sve po kancelariji, histerisala, vriskala, plakala. Očigledno je obećala sve i svašta hrvatskim tajkunima i lobijima tzv. paora. Specijalno tužilaštvo već duže vreme proverava zloupotrebe i malverzacije u Vojvodini, a za Dulićevu se sumnja da je organizator kriminalne grupe, kaže se u nastavku, tvrdi za "Kurir" izvor iz Vlade Srbije. Prema Zakonu o poljoprivrednom zemljištu, posebnu novčanu pomoć države dobili su politički povlašćeni paori, znači, oni koji su članovi G17 i poznatog žutog preduzeća DS, koji su predstavljeni kao komercijalno porodično seljačko gazdinstvo ili kao pravna lica. Kad treba da povuku državne subvencije i povlašćene kredite, onda su samostalna gazdinstva. Kada treba da od države dobiju pomoć za povećanje proizvodnje, da se otkupe staračka domaćinstva, onda su preduzeća. U tome je kriminal. Dvojno su registrovani i na taj način magarče državu i kradu milione evra poreskim obveznicima. Ne prijavljuju sezonsku radnu snagu, ne plaćaju poreze i doprinose, sve rade na crno i pri tom dobijaju i pomoć od države. Ovo je drugi članak koji je izašao u novinama. Piše - Paorska mafija, Ivana Dulić-Marković. Ne verujem da ću imati vremena i ovo da vam pročitam. Nadam se da ste ovo uspeli ranije da čitate i da dođete do ovih novina. Ali moram da iznesem jednu činjenicu, kod zakupa državnog poljoprivrednog zemljišta, zahvaljujući neodgovornosti ministra Slobodana Milosavljevića u 2007. godini, država je izgubila mnogo novca koji bi sada ovom budžetu pomogao. To je čovek koji je, kao odgovorna ličnost, kao ministar, odobravao da mnogi tajkuni koji su kupovali, izvinjavam se pojedinim seljacima paorima koji su uspeli da kupe 10-20 hektara da zakupe, a drugi, zahvaljujući ministru Slobodanu Milosavljeviću, nisu u 2007. godini platilini dinara. Zrenjanin, to je zrenjaninska opština, u 2007. godini izgubio je 635 miliona dinara od zakupa od onih koji su to zakupili. Ni dinara nije uplaćeno, ni dinara, a svega 32 subjekta su u 2008. godini uplatili 62 miliona. Od toga je pripalo 40% opštini, 25 miliona. Vidite vi šta bi bilo da su uplatili u 2007. godini onih 635 miliona i da je 240 miliona je ostalo opštini, a onih 380 miliona, pošto ide 30% pokrajini, 30% Republici, da je otišlo samo iz jedne opštine. Koliko sam čuo od kolege Petra Jojića, samo u Pančevu milijardu nisu uplatili u 2007. godini, opet zahvaljujući ministru Slobodanu Milosavljeviću koji je to odobrio. Licitaciju vrši opština, ali odobrenje daje ministar. Ugovor je taj koji je validan i koji snosi zakonske sankcije kod toga kada neko ne izmiri obaveze prema državi. Još jednom ponavljam, izvinjavam se, onim individualnim poljoprivrednim proizvođačima, seljacima, paorima, jadnicima koji suuspeli da dođu nekako do tih 10, 20, 30 hektara da kupe, ali neko im je rekao iz opštine izvolite, ne morate, pošto nam je ministarstvo javilo, ne morate da platite. Ugovori su pravljeni početkom marta. Koja se kultura seje početkom marta? Nijedna, jer je još uvek sneg, nažalost, nadam se da će ove godine tako biti u martu. Prva kultura koja se seje to je kukuruz i seje se početkom aprila. Međutim, vi izgleda da stvarno ovo što iznosim za ovom govornicom ispred poslaničke grupe SRS, što iznosi gospodin Petar Jojić i još par kolega... (Predsednik: Vreme, gospodine.) što se tiče Ministarstva poljoprivrede... (Predsednik: Gospodine Krstin, završite.) Odmah ću. Do sada sam 12 puta postavio poslaničko pitanje. Gde su nepovratna sredstva, ko ih je dobio? Koji su to subjekti, imena i prezimena? Do sada nisam dobio nijedan odgovor od 2004, 2005, 2006. i 2007. godine. Nijednom. Samo još, izvinjavam se, odmah završavam, evo jedno.Koliko je Republika Srbija ostvarila sredstava od zakupa državne zemlje u 2007. i 2008. godini i gde su utrošena sredstva? Zašto Ministarstvo poljoprivrede ne pušta garancije za naplatu zakupa državne zemlje od fizičkih lica koja nisu platila za 2007. i 2008. godinu i ko ih štiti? Gospodo, znači, kada se licitira i kada se kupuje, u stvari uzima u zakup državno poljoprivredno zemljište, neko mora da podnese menicu i založno pravo, pa ako ne plati, onda se ono aktivira u roku. Međutim, gospodin Slobodan Milosavljević, tada ministar, u 2007. godini odobrava ljudima da prave ugovore o zakupu, ali nemaju garancije niti menice. Hvala.
Da li želite po ovom amandmanu? (Da.) Izvolite, gospodine Arsiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman koji je narodni poslanik Stefan Zankov podneo u ime poslaničke grupe SNS u potpunosti je u skladu sa programom SNS, a i sa našim viđenjem budžetske potrošnje. Smatramo, ono što smo govorili i u načelu i u pojedinostima, da u uslovima svetske ekonomske krize moramo da štedimo. Prvi koji treba da nam pokažu da štede jesu ministri u Vladi Republike Srbije i organi državne uprave. Znači, ovim amandmanom gospodin Zankov je tražio da jedna kancelarija, po nama potpuno nepotrebna, ne dobija sredstva iz budžeta Republike Srbije. Ali, zahvaljujući na prvom mestu želji većine, predloženo je da se ovaj amandman odbije, uz obrazloženje da nije u skladu sa Ustavom i Zakonom o budžetskom sistemu. Moraću malo da razočaram sve one koji to tvrde, a i ovi laici koji izlaze u javne finansije se nešto mnogo ne razumeju, da im objasnim, pokažem, da ih naučim, nema problema, u stanju sam da pričam i da ih učim koliko god to bude bilo potrebno. Znači, SNS je predložila da se sredstva za kabinet prvog potpredsednika Vlade ukinu, za potpredsednika Vlade za evropske integracije da se ukinu, za potpredsednika Vlade za privredni razvoj da se ukinu i kabinet potpredsednika Vlade za socijalnu politiku i društvene delatnosti. Takođe, da se ukinu budžetska sredstva za Kancelariju za saradnju sa medijima, Kancelariju za evropske integracije, koja je već spomenuta, Direkciju za upravljanje za oduzetom imovinom, Agenciju za zaštitu životne sredine, Antidoping agenciju, Republički zavod za informatiku i internet, Agenciju za strana ulaganja i promociju izvoza, Agenciju za reciklažu, Agenciju za energetsku efikasnost i Direkciju za restituciju. Kada sve to oduzmete, dobićete neki iznos od milijardu 127 miliona 474.000, koji treba da bude raspoređen u iznosu od 21 milion 858.000 za Maticu srpsku, a ostatak bi išao za poljoprivredu i odbranu zemlje. Na taj način je postignuta ravnoteža koju zahteva budžetski sistem i Ustav Republike Srbije. Tako da ne vidim razloga zašto neko tvrdi da ovaj amandman nije u skladu sa Ustavom i zakonom. Ali, dobro, ostavimo to laicima da o tome razmišljaju. Možda će neki put nešto i da nauče. Postavlja se pitanje čemu Kancelarija za evropske integracije, kada već imamo potpredsednika Vlade koji ima kabinet koji treba da se bavi evropskim integracijama. Taj kabinet potpredsednika Vlade, gde je potpredsednik Vlade Božidar Đelić, poznat u narodu kao "Boža - derikoža" i "Vojvoda od Meridijan banke" itd, treba da potroši iz budžeta Republike Srbije 67 miliona dinara. Za plate i dodatke zaposlenih 28 miliona i 548.000, za troškove putovanja skoro devet miliona, za nekakve usluge po ugovoru 16 miliona i 40.000. Imamo i Kancelariju za evropske integracije, pa ona treba da potroši skoro 46 miliona za plate, pa treba da potroši za troškove putovanja 9,5 miliona, pa za neke usluge po ugovoru 43 miliona i 600.000 dinara. O tome vam čitavo vreme pričamo otkad je rasprava o budžetu Republike Srbije. Nepotrebno umnožavate administraciju. Pravite od budžeta Republike Srbije, pod izgovorom da idemo u Evropu, jedan dosta skup za građane Srbije marketing. To je problem kada je u pitanju ovaj budžet i svi budžeti unazad koji su predlagani od dolaska DOS-a na vlast. Istovremeno me čudi jedna činjenica da SNS stalno optužuju da pravi koaliciju sa vladajućom većinom i sa DS. Koliko je meni poznato, početkom decembra ove godine u gradu Požarevcu formirana je nova skupštinska većina koju sačinjavaju G17 plus, DS i SPS. Do tada su na vlasti bili SRS, SPS i DSS. Otkad sam napustio SRS, predsednik Okružnog odbora SRS je gospodin Saša Valjarević, sekretar Okružnog odbora gospodin Branislav Vujisić, inače brat od rođene tetke potpredsednika SRS Gordane Pop-Lazić. Postavljam pitanje, ako ste vi opozicija, šta dva prva čoveka u Okružnom odboru SRS traže u Fondu za razvoj grada Požarevca, u Upravnom odboru, znači isključivo izvršnom organu, raspolažu sredstvima fonda. Mislim da je u pitanju, da su tu dvojicu pustili, znate, u tom fondu postoji mala apanaža otprilike 200 evra na mesečnom nivou. DS je lepo gospodinu Valjareviću i gospodinu Vujisiću 22. decembra zapušila usta sa 200 evra mesečno. Tolika vam je cena sada. (Tokom ovog izlaganja poslanici SRS lupali su o klupe.)
Reč ima gospođa Gordana Pop-Lazić, replika.
Pored onoga što su danas poslanici ove političke partije, koju smo raznim imenima ovde nazivali, ali svako im dobro stoji, dakle, za lepši i bolji život, stranka koja sebe smatra naprednom, ali pre da je nazadna, jer među njima ima i naprednjaka i nazadnjaka, molim vas da nas zaštitite, pre svega od njihovog ponašanja, nekorektnog. Evo, i sada je poslanik, voljom naravno DS još uvek poslanik, prolazivši pored mog stola bacio neki papir meni na sto. Mogao je da mi baci nešto drugo, mogao je da me povredi. S kakvim pravom on to radi? Smatram da zaslužuje barem opomenu. Ali, pošto se vi ništa ne razumete u politiku, gospodine Arsiću, reći ću vam nešto što je sasvim logično za ljude koji se ozbiljno bave politikom. Da sada dovedete ove za ovu govornicu bilo koje od moje troje dece, može da parira vama u bilo kakvoj raspravi, zato što su politički edukovani, obrazovani, pre svega, što završavaju fakultete, brane magistarski rad, znaju šta se dešava na političkoj sceni. Iskreno da vam kažem pripremam ih da jednoga dana, kada odem u penziju, ukoliko one to budu želele, nastave da budu aktivni učesnici u političkom životu. Tako vam je isto sa celokupnom mojoj familijom. Ako ima bilo kakvog afiniteta ili želje da se politički angažuje u politikom životu Srbije, ne mogu oni samo zbog toga što sam potpredsednik jedne stranke, ili zbog toga što sam politički poslanik, da budu politički neaktivni. Dozvolićete, još od grčkog vremena znamo da je čovek, pre svega, homo politikus i da u svakome od nas postoji to političko biće, a da neki od nas to žele da izraze i u aktivnom političkom životu. Postavlja se samo pitanje da li neko zloupotrebljava svoj politički uticaj, mesto na kome se nalazi. Obavljala sam razne državne funkcije, bila sam ministar za lokalnu samoupravu, niko nije mogao da kaže da sam bilo šta nečasno ili protivzakonito uradila. Bila sam i predsednik jedne opštine. Bila je budžetska inspekcija, zaključak te budžetske inspekcije jeste da je apsolutno sve u skladu sa zakonom bilo rađeno u opštini Zemun. To je, možete da proverite u budžetskoj inspekciji, jedini zapisnik u kome nema apsolutno nikakve primedbe. (Predsednik: Vreme.) Možete da pitate i rukovodstvo grada Beograda da li je, iako je opoziciona politička partija bila na vlasti u Zemunu, uzimala uvek za primer opštinu Zemun kako se raspolaže budžetom i kako se savesno radi. To je jedini kriterijum, dakle, da li ste pošteni ili ste nepošteni, da li ste skloni... (Predsednik: Privedite kraju gospođo Pop-Lazić.) zloupotrebiili niste. A to ko je čiji brat, ko je čija sestra, ko je čije dete, to je apsolutno nevažno. Prema tome, i vi ste jednom rekli - i ja bih želeo da moja deca jednoga dana nastave rad i aktivnost u ovoj SRS, dok ste bili u SRS. (Predsednik: Završite, gospođo Pop-Lazić, molim vas.) Nažalost, vi ste izbačeni, pa nema prostora ni za vas, ni za njih.
Na član 5, razdeo 3, amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Nikolić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite, gospodine Nikoliću.
Samo bih, pre nego što počnem da vas ubeđujem da je ovo dobar amandman, da primetim da sam smatrao da je moje izvinjenje, a i vaša saznanja o istini onoga što se dogodilo, bilo dovoljno i da ne treba ova priča dalje da se nastavi. Tako da ne deluje baš previše u tom pravcu kada kažete da je to moj manir u bavljenju politikom, da sam incidentan tip ili da sve svodim na incident, zato što moram da vam kažem, ima i takvog načina bavljenja politikom, tome ne zameram ništa. Takav nisam, a da jesam ovo bi se desilo prvog dana kada smo se razdvojili. Isto tako, moram da vam kažem - ako mi neko uvredi porodicu, suprugu, majku, neće morati moj telohranitelj da ga tuče, ja ću da branim čast svoje porodice. Nemam telohranitelje, ali se sećam da je neki telohranitelj pretukao čoveka koji je uvredio jednu damu.
Molim vas, nemojte dobacivati.
Dakle, uvek očekujte… Neka, nije važno, mi se znamo vrlo dobro i ne zameram ništa.
Gospodine Nikoliću, pređite na obrazlaganje svog amandmana.
U članu 5. razdeo 3. Kancelarija nacionalnog saveta za saradnju sa Međunarodnim tribunalom za krivično gonjenje lica odgovornih za teška kršenja međunarodnog humanitarnog prava počinjena na teritoriji bivše Jugoslavije od 1991. godine. Šta zameram tom razdelu, glavi 3.13 funkciji 110, klasifikaciji 423? Vi ste ovde predvideli nekakve stalne troškove od 600 hiljada dinar, usluge po ugovoru od 8 miliona 614 hiljada dinara. Vi nigde niste predvideli ono što od vas traže mnogi učesnici u političkom životu, pa i ovi koji nisu ni čitali amandman i ne znaju da ovde ne treba previše da se lupa, a to je - da je mnogo nevinih koji se nalaze u Haškom tribunalu, optuženih za tzv. ratne zločine i da je mnogo onih koji nemaju sredstava za svoju odbranu. Tu ne izdvajam samo Vojislava Šešelja koji je nevin. On, na svu sreću, ima iza sebe političku stranku koja barem može da finansira onu odbranu koju on sam sprovodi u Hagu. Ali, tamo se nalazi i sirotinja. Tamo se nalaze ljudi koji neće imati od koga da dobiju ni jedan jedini dinar, kojima niko neće moći da odštampa ni jednu knjigu, kojima niko neće moći da pronađe svedoke, pa čak ni da overi njihove izjave pred sudom, koji će zbog toga da budu uskraćeni za odbranu, a država kroz mišljenje Vlade, negativno mišljenje Vlade o ovom amandmanu - pokazuje svojujasnu želju da i dalje odustane od pružanja pravne pomoći građanima, državljanima Srbije koji su optuženi pred Haškim tribunalom. Sada me tu ubeđujete da je tih 8 miliona, koliko ima na toj klasifikaciji slobodnih sredstava, nedovoljno, pošto su usluge pravne pomoći pred Haškim tribunalom izuzetno visoke. Da, izuzetno su visoke, a čovek koji nema sredstava za odbranu ne može da se računa da mu je pruženo jednako pravo na odbranu kao i tužiocu, da ga optuži. Dakle, radi se o tome kako Srbija shvata optužene pred Haškim tribunalom - da li ih shvata kao Zapad, krivima, koji samo čekaju izricanje presude ili smatra da su to njeni državljani kojima treba da pomogne, baš kao i onima koji u zemlji načine bilo koje krivično delo, a nemaju sredstava. Da li treba da im pomogne da mogu da se brane i eventualno, čak i da se odbrane? Ne zaboravite, kada bi neki od njih uspeli da budu oglašeni nevinima, Srbija bi od toga mnogo dobila. Budu li oglašeni krivima, posebno oni koji su optuženi za ratni zločin genocida, od toga će izgubiti i Srbija, a i druga srpska država Republika Srpska. Ovo je moj apel na vas koji vršite vlast, na vašu savest, na vaše shvatanje morala i pravde - da se umešate konačno u procese koji se vode pred Haškim tribunalom, da to bude dvosmerni put, ne smo ona ulica kojom šaljete ljude u haški kazamat, već da to bude i put kojim se njima omogućava odbrana. Dolaskom DOS-a na vlast ukinuti su svi timovi koji su postojali pri vojsci, sadašnjoj Biji, MUP-u, koji su prikupljali podatke potrebne za odbranu tada Slobodana Miloševića, a u svakom slučaju svih državljana Srbije koji su bili optuženi pred Haškim tribunalom. Sva dokumentacija je brutalno utovarena u kamione, avione i odvezena u Hag. Nije dostupna odbrani, dostupna je isključivo tužilaštvu, a ljudi koji su radili časno na pripremi odbrane izgubili su posao, ne samo oni, pa im skinuta uniforma i penzionisani su, nego su i članovi njihovih porodica otpušteni iz vojne ili državne službe, ako su se u njoj nalazili. Znači, poimanje prava čoveka na odbranu uvek se vezuje za njegovu materijalnu situaciju. Ako sama država priznaje da su usluge pravne pomoći izuzetno skupe, da je to veoma veliki iznos sredstava, onda time priznaje da njeni državljani nemaju odbranu u Haškom tribunalu, pošto oni ta sredstva nemaju, a država im ne da. Ovim amandmanom nisam tražio da država plaća usluge preskupih advokata, naviknutih na 10, 20, 30 hiljada evra mesečne apanaže. Apelovao sam na to da država otvori svoju kancelariju u Hagu, da to bude pri ambasadi Republike Srbije. Pre toga treba oterati ambasadora, koji je već osudio sve građane Srbije optužene pred Haškim tribunalom, da tu treba da sedi neko iz pravne pomoći, neko iz državne uprave, da tu moraju da postoje otvorene telefonske veze, faks veze, mejl veze, da mora da se reaguje u roku od 15 ili 20 minuta kada je neki dokument potreban, zbog toga što je tu svaki proces individualan, specifičan, a svi oni specifični - zato što se vode protiv Republike Srbije. Ne mogu da verujem, za ovih osam godina, otkako ste na vlasti, da neki od vas još uvek nisu promenili stav o tome šta se dešava u Haškom tribunalu, da vam je još uvek glavna teza - neka budu osuđeni, time nama skidaju breme sa leđa. Uvek glavna teza jedne države treba da bude da svom građaninu pomogne kada je ugrožen, a posebno kada je ugrožen u nekoj stranoj državi. Ovi procesi pred Haškim tribunalom su procesi koji uništavaju ljude. Sam Haški tribunal je u službi tužilaštva i u njemu se desilo mnogo smrti, koje Republika Srbija ne samo da nije istražila, nego nije ni potražila podatke o tome - kako su neki ljudi tamo izgubili život, kako se prema njima ponaša? Ovo prebacivanje, u odgovoru na amandman, Vlade Republike Srbije problema na isključivo finansijski problem, čak cinično, upućujući me na to da postoje neka sredstva kojima Vlada raspolaže, svrstana u socijalnu zaštitu, pa kažu: to vam je, u stvari, za pomoć optuženima i njihovim porodicama. Ne možete da pravdate nepomaganje licima koja su optužena pred Haškim tribunalom nekakvom socijalnom zaštitom njihovih porodica. Porodica Vojislava Šešelja nije imala čak ni zdravstvenu zaštitu, dok to na neki način nije regulisala SRS. Njegova deca nisu imala zdravstvene knjižice, zato što su za vas svi ljudi u Haškom tribunalu zlikovci i zločinci, a vi ste dobri, posebno oni od vas koji uopšte u ratu nisu učestvovali i koji su sada mirni. Kad god bude negde izbio neki rat, kad bude potrebe da se Srbija brani, oni će da ugase svetlo, da se sklone u svoje vikendice, kad sve to bude prošlo, pojaviće se da osude one koji su ratovali, koji su imali ideologiju rata, ideologiju odbrane zemlje, ideologiju zaštite bespomoćnih. Možda ćete ponovo pobediti, zato što je narodu svega preko glave, a posebno ratova. Tako ste i došli na vlast posle bombardovanja Srbije od strane NATO. Šta je tu dobro za državu? Kakva korist za državu, ako vam se sada i načelnik Generalštaba, koji je vaš čovek potpuno, koji je tri godine sa vama uništavao vojsku, ako je i on morao da se pobuni, predosećajući da nas neke nevolje čekaju, za koje nismo spremni ni kao nacija, ni kao država, ni kao vojska, ni kao koalicija. Šta ima dobro za državu ako vam optuže i osude sve političare, sve komandante vojske, sve komandante policije zato što su branili zemlju, a jeste li ste sigurni da su sve odbrane Srbije prestale? Jeste li ste sigurni da će diplomatska borba za Kosovo i Metohiju da urodi plodom? Jeste li ste sigurni da neće biti divljaštva, varvarstva i nemira na koje će država morati da uzvrati silom, prinudom koja je jedino u rukama države? Jesmo li mi to sebe obezbedili za sva vremena? Nismo. Moramo li da se branimo? Uvek ćemo morati da uđemo u odbranu, ako ona bude potrebna. Šta ćemo reći onima koji treba da nas povedu u tu odbranu? "Vodite nas sada, a kada se sve ovo završi, ako vas budu tražili pred nekim međunarodnim sudom, mi ćemo tamo da vas izručimo". Ponavljam, ne govorim ovo samo zbog Vojislava Šešelja. Mislim da će njegova stranka do sledećih izbora imati dovoljno sredstva da mu se nađe u pomoć. Govorim vam zbog sirotinje koja se tamo nalazi, govorim vam zbog svih ostalih, pošto je Haški tribunal odustao zbog toga da plaća čak i one advokate za koje je sam napravio spisak podobnih da brane Srbe optužene pred Haškim tribunalom. Dakle, govorim vam zbog svih onih mučenika koji se tamo nalaze i koji nisu u poziciji čak ni da pristojno žive, pošto sve što žele sebi da priušte moraju da kupe po cenama bar duplo većim od onih koje su u Hagu, u gradu, na ulici. Govorim ovo zbog budućnosti Srbije. Znam da vi to nećete da prihvatite, ali razmislite dobro, svojim odnosom prema ljudima u Haškom tribunalu da li to pripremate isti takav odnos i za Borisa Tadića, ukoliko budemo prinuđeni da se branimo, a Boris Tadić, kao vrhovni komandant, naredi da se branimo? Da li ste sigurni da posle te odbrane godinu, dve ili pet, ili bilo kada, on neće biti pred nekim kazamatom? (Tokom ovog govora poslanici SRS lupali o klupe.)
Najpre gospođa Gordana Pop-Lazić.
Poštovana gospođo predsedavajuća, uvaženi narodni poslanici, koliko je licemeran amandman i obrazloženje koje je dao gospodin Nikolić, kao atlantistička zvezda padalica, zalažući se, navodno, za bolji položaj onih koji se nalaze u Haškom tribunalu i koji nemaju dovoljno sredstava za svoju odbranu i za život koji tamo iziskuje izvesne troškove, najbolje pokazuje jedna činjenica, a za to sam saznala od njegovog kolege, još jednog izdajnika koji sedi pored njega, gospodina Arsića. On mi je, još dok nije prešao u tu "partiju zdravog razuma", rekao, obzirom da su poslanici SRS s vremena na vreme prikupljali izvesna novčana sredstva od svojih dnevnica da pošalju predsedniku stranke da može da telefonira, ti telefonski razgovori su prilično skupi, ostalo je nekih 432 hiljade dinara, Arsić je to sakupljao, Tomislav je čuvao, to je odneo sobom. Eto, o kakvom se čoveku radi.
Replika, gospodin Nikolić.
Samo bih da odgovorim na dva pitanja i neću dugo da uzimam vašu pažnju. Dakle, trebalo je da se vi "časni" setite da bar pomenete Haški tribunal u svojim amandmanima i bio bih zadovoljan. Samo bih izašao da podržim vaš amandman. Ovo za novac, zahvalan sam gospođi Jadranki Šešelj, što se nije upustila u kampanju laži protiv mene i što nikada neće da potvrdi vašu priču da nisam pomogao materijalno porodicu Šešelj. (Tokom ovog govora poslanici SRS lupaju o klupe.)
Gospođa Pop-Lazić, replika.
Dame i gospodo, da čujemo šta gospodin Arsić kaže na ovo, da li sam slagala. Ako sam slagala, valjda neće slagati gospodin Arsić. Gospodine Nikoliću, ne sećam se da ste iz svog džepa ikada izdvojili ijedan dinar za porodicu Šešelj, niti je to od vas traženo. Ako je neko pomagao porodicu Šešelj i ako je pomaže, to je SRS.
Gospodin Arsić, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovi što lupaju ovde neka izađu i neka kažu da li sam od njih u poslednjih šest godina skupljao neki novac da su mi lično dali da bih ga preneo Tomislavu Nikoliću. Neka kažu ti koji lupaju da li sam skupljao od poslanika novac i davao gospodinu Nikoliću. (Tokom ovog govora poslanici SRS lupaju o klupe.)
Gospodin Krstin, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu 104. Bio sam svedok u kancelariji gde su sedeli gospodin Arsić i njegova drugarica Irena, gde onako ljut meni u prolazu, kada sam ga pitao šta si se sada odjednom naljutio i razljutio, kaže, ne znam više šta da radim, skupio sam 270.000, 200.000 ide Voji, a 70.000 ide Tomi u džep.
Gospodin Krasić, po amandmanu, izvolite.
Javio sam se u ime SRS povodom ovog razdela koji se tiče, to je 3.13, a to je Kancelarija Nacionalnog saveta za saradnju sa Međunarodnim tribunalom, moram da skrenem pažnju, bez obzira na ovo što se čuje sa govornice, da je stvarno veliki problem i nedopustivo ako se sa ove pozicije u budžetu može zaključiti kakav je odnos Republike Srbije prema našim državljanima koji su optuženi i kojima se sudi u Haškom tribunalu. Moram javnost da obavestim, bez obzira što se nekom ne sviđa kada obaveštavam javnost, da će u 2009. godini biti 8 miliona dinara manje nego 2008. godine planirano budžetom. Tako piše, tako ste napisali, za 2009. godinu vi ste planirali 47,227 miliona dinara, a 2008. godine je bilo 53 miliona i 405 hiljada. Molim vas, to je podatak u materijalu na strani 131. u tabeli, pa vidite. Vrlo često kada nešto kažem, vi odmah ne verujete, pa posle vidite da je to sve tačno, tačan je podatak, osam miliona ste manje planirali za 2009. godinu nego što je planirano za 2008. godinu, prva činjenica. Druga činjenica, u opisnom delu dali ste samo nekoliko kvalifikacija koje su tačne, skupe su odbrane u Haškom tribunalu. Morate da znate, jedini Srbin kome je Haški tribunal ne finansira odbranu jeste Vojislav Šešelj i nema drugih. Ima ih nekoliko koji su u predpretresnoj fazi, oni su već ušli u proces kod sekretara i već su određeni neki branioci, advokati i krenule su isplate. Molim vas, nemoj neko da dezavuiše javnost pričom da treba da se pomogne odbrana nekima, nema, samo je Vojislav Šešelj. On ima dve odluke. Prva odluka da se sam brani i druga odluka Pretresnog veća da sredstvima UN treba da se finansira njegova odbrana. Ta druga odluka se ne realizuje zbog Hansa Holcijusa, sekretara suda, i, činjenica je, lažnih podataka koji su dostavljeni iz Srbije sekretaru u pogledu imovnog stanja. Ne želim tu temu više da otvaram, o tome nekoliko knjiga je napisano, uzmite, pročitajte. Šta je još veći problem, politički problem Republike Srbije? Što je ona osudila sva lica koja se nalaze u pritvoru u Haškom tribunalu svojim odnosom prema njima, prema njihovom predmetu, prema svojim državljanima. Godine 2005. bilo je pokušaja da se to pitanje reši posebnim zakonom, usvojen je taj zakon. Ogromnom većinom glasova. Još nije stupio taj zakon na snagu, Mlađan Dinkić je rekao, ni dinar iz budžeta ne dajem za pomoć. Onda su neke nevladine organizacije kobajagi pokrenule postupak pred Ustavnim sudom, Slobodan Vučetić jedva dočekao, doneo rešenje i zabranio primenu zakona do konačne odluke. Konačna odluka nikad neće biti doneta, konačna odluka Ustavnog suda o ustavnosti tog zakona. Tu je kraj priče, nema šta dalje da se priča, to su sve činjenice. Kakva je situacije sa drugim licima koja su optužena u Haškom tribunalu, a nisu državljani Republike Srbije ili nisu iz Srbije, ili nisu Srbi. Države su napravile fondove, odredile timove advokata, zakupile stanove, obezbedile kompjutere, vezu, na poziv jedan dobija se dokument iz Hrvatske, iz BiH i iz Makedonije, da ne pričam sa Kosova i Metohije. Timovi rade. Kada su optuženi Srbi nema, imamo pijanog ambasadora koji napada optužene u Haškom tribunalu, to je onaj Radoslav Stojanović. To je činjenica, ljudi, otišao na razgovor kod Momčila Krajišnika, izašao, dao intervju i napao čoveka. Gde je država? Država se odrekla. Zašto? Zato što u samom nazivu Haškog tribunala piše da su oni već odgovorni, nema potrebe sud da utvrđuje. To je taj problem. Vi kažete, preko Nacionalnog saveta nešto se finansira, pa kažete svedoci. Da li znate šta se radi sa svedocima u Srbiji? Doduše, sada su krenuli i u BiH. Što ste tiče Vojinog predmeta, četiri svedoka tužilaštva, takođe su dobili supene kao i ovi svedoci iz Srbije, nalog, moraju da se privede, ne mogu da pričam u detalje, jer jedva čekaju da me spakuju i da pogoršaju položaj Vojislavu, naravno. Mi u Srbiji imamo situaciju sa 19 lica koji su rekli, ma ne želimo da budemo svedoci tužilaštva, na bazi jednog razgovora sa tužiocem i istražiteljima, želimo da budemo svedoci odbrane. Imali ste prilike, haška, ova ćurka, da pročitate izjave tih svedoka odbrane. Pa takav je naslov knjige, šta sadada radim, naslov prodaje knjigu, pa morate da vodite računa i o tome, marketing je najvažnija stvar. Kakav je odnos naših organa? Nacionalni savet primi, prosledi Vukčeviću, Vukčević da Dilpariću, Dilparić pozove Specijalno odeljenje, kreni, proganjaj, moraš, moraš, nijednog rešenja nema državnog organa da oni mora da se odazovu. Ne, nego pritiscima, telefonom, imate u dve knjige koje su objavljene sve vrste i sve varijante pritisaka, pretnji, sile, zastrašivanja, ucenjivanja, potkupljivanja. Kidnapovan čovek, tri meseca držan u Hagu u Ševeningenu. Kada je dobio prvi put pasoš, on pobego. Da vam ne pričam o jednomsvedoku iz Novog Sada, dve godine ga držali tamo zbog nekog drugog predmeta, pa su računali da će u predmetu protiv Vojislava da bude takođe njihov svedok. Država, ova vlast, ne želi da vidi to kao problem ponosa, dostojanstva, suvereniteta, teritorijalnog integriteta države, ne, to je sada individualna stvar. Tako ste pustili niz led i Sretena Lukića, a organizovali ste mu miting, prvi policijski miting; pa, Živkovićeva vlada pred izbore 2003. godine, sećate se valjda, nemojte da se samo ja sećam šta je bilo. Molim vas, što se tiče Nacionalnog saveta za saradnju sa Haškim tribunalom, Rasim Ljajić je rekao, godinu dana ću da budem, pošto nikog ne možete da privedete, evo ga osma godina je tamo. Tako je bilo, podmetnuli njega, računate, on će da završi taj prljav posao, neće neko drugi. Do pre godinu dana imali smo problema, a kada je došao nalog suda da mora i odbrani Vojislava Šešelja da se dostavlja dokumentacija koja se dostavlja i Tužilaštvu, počelo je da se dostavlja taj materijal, na naš zahtev i na intervenciju predsedavajućeg sudije, pre toga nisu hteli da komuniciraju, nisu hteli da kontaktiraju, jednostavno ne, bežite od nas, ne želimo da neko zna da imamo bilo kakve kontakte s vama. To je odnos države. Ovde u ovom odgovoru se priča, usluge po ugovoru da idu stručnjaci da prate suđenje u Međunarodnom sudu pravde, pa povodom predmeta po tužbi BiH. Znate, molim vas, oni nisu ni osporavali genocid u tom postupku, nisu osporavali genocid, evo Tibor Varadi i Stojanović zaključili, hajde samo da se držimo formalnih stvari, kao nismo bili članovi UN, pa neće biti naša nadležnost. Pa su računali, na bazi toga će biti i sa tužbom Hrvatske. Međutim, tužba Hrvatske se odnosi na 1991. godinu, a naš sporni status je postao od maja 1992. godine. Mora nešto da se zna, ljudi, država je ozbiljna stvar, nema šale, aman. Mora. Neću sada da ulazim u ovo, šta su stalni troškovi itd, oko ovog, neću da komentarišem te stvari. Država mora da promeni odnos prema Haškom tribunalu, prema ljudima tamo, svi su oni nevini dok su u pritvoru, s kojim pravom dižete ruke od nekog, nevinost je prezumpcija, nema pomoći, čak imaju omalovažavanja, a pogotovo preko B 92. Znate kako deluje ružno – haški optuženik, sa kojim zadovoljstvom to pominju ovi sa B92, a da im niko ne skrene pažnju i kaže, šta to znači, ljudi. Zar mislite ako se ta lica neosnovano tamo osude da će biti bolje Srbiji? Neće. Moram da kažem da je dobro što drugi program RTS daje snimke suđenja Vojislava Šešelja. To mami pažnju javnosti, javnost gleda, komentariše to ko kako želi na svoj način, ali izlaze činjenice, izlazi istina. Nama je stalo da se u Hagu utvrdi istina, a ne da nam Hag promeni istoriju ne samo od 1991. godine, nego mnogo ranije. Da ne ulazim u neka veštačenja koja se tamo provlače poput onog Ive Tomića, koji je koristio literaturu Desimira Tošića iz 1952. godine, o Vojnoj krajini. Strašno. Zahvaljujući naučnicima, istraživačima, istoričarima, uspeli smo to veštačenje da razbijemo, da su se ljudi smejali povodom tog veštačenja Iva Tomića. Ili onog Tunensa, koji ne zna ni kako izgleda puška, čuveni belgijski heroj. Država mora da bude aktivna, da pomogne i da ne pričam ovo. Porodica Šešelj je imala problema, nije mogla ni zdravstvenu zaštitu da ima. Ko je onemogućio? Srpska radikalna stranka? Nije, nego neki blistavi um u to vreme na vlasti je zaključio - ne, nikako, ne može, mora status da se reguliše itd. To je taj ignorantski odnos, od toga nema koristi, ima samo štete. Jasno poručujete kako gledate na državljane Republike Srbije. Država je dužna da pomogne svom građaninu u inostranstvu, ima obavezu. Ne možete građane da delite na građane prvog i drugog reda. Ova država se ne bori. Da li se ova država bori za arhivu Haškog tribunala?
Gospodin Tomislav Nikolić.
Samo bih malo da objasnim, ne radi se samo o Vojislavu Šešelju, trenutno je u pretpretresnoj fazi Radovan Karadžić, koji je već izjavio da će da se brani sam. To je znak da mu neće biti odobrena sredstva za odbranu. Ne treba reći da postoji zahtev kod sekretara suda, pa sad prejudiciramo da će dobiti sredstva, postoji zahtev Vojislava Šešelja, pa nikad nije pozitivno odgovoreno na njega. Dakle, pisao sam amandman za 2009. godinu. U toj godini počeće suđenje Radovanu Karadžiću i trebalo bi već sada razmišljati o tome kako će on da nađe sredstva za odbranu. Ubeđen sam, znam situaciju u porodici, znam da nema sredstava i da ta njegova odbrana neće biti dobra, a od njegove presude zavisi sudbina Republike Srpske. To je ono što mene motiviše, naravno, uz moja saznanja da za odbranu Vojislava Šešelja Haški tribunal nije odobrio još ni jedan jedini dinar, ali i uz moja saznanja da je SRS još uvek dovoljno moćna da može veliki deo troškova odbrane da pokrije sama. (Tokom ovog govora poslanici SRS lupaju o klupe.)
Zahvaljujem. Gospodin Krasić, replika.
Moram da repliciram zato što se ovde šalje jedna vrlo strašna poruka. Uvek kada neko pukne kao zvečka, i kao čovek, i kao drug, i prijatelj, i kum, onda se nanosi strašna šteta. Zahvaljujući nekim aktivnostima tokom septembra, da bi se dokazalo nešto što ne može da se dokaže, Vojislav Šešelj je izgubio pravo na komunikaciju privilegovanu. Kako izgleda ta komunikacija koja više nije privilegovana ne bih smeo da vam pričam. Kada neko pokazuje veliku bojazan, strepnju ili nadu u postupak koji se vodi protiv Vojislava Šešelja, moram da skrenem pažnju, nemojte da stavljate i SRS u taj koš. Odluka postoji, neka se ta odluka realizuje, to je naš zahtev, nemojmo ići van toga. Samo da vam skrenem pažnju, jeste depresivno za EU, jeste depresivno za UN, jeste depresivno za NATO pakt da predsednik jedne stranke bude u Hagu, da u šestoj godini pritvora postiže fantastične rezultate kao, pre svega, pravnik u sudnici, da to mami pažnju i veliko oduševljenje. I jeste za njih depresivno da SRS godinama bude najjača politička stranka u Srbiji, jer onda se postavlja pitanje šta su oni radili 20 godina. Zato je bio potreban puč u SRS, jer je neko zaključio da tako može da se okonča i predmet Vojislav Šešelj u Hagu i ovde da se završi posao vezan za Kosovo, Vojvodinu itd. Međutim, svima vama poručujem, građanima Republike Srbije: jaka stabilna SRS, sa svojim izvornim brojem mandata, ovde je garancija života Vojislavu Šešelju.
Gospodin Nikolić.
Manite se, gospodine Krasiću, mog kumstva, moje kumstvo je moje kumstvo. Nemojte ni da iznosite neistine, kako biste na mene prebacili neki teret krivice. Privilegovani razgovori su bili uskraćeni mesec dana, potom još mesec. U tom međuvremenu je Haški tribunal istraživao da li je Vojislav Šešelj u svojim razgovorima vršio pritisak i ucene na svedoke ili ne. Kada je ustanovio da toga nije bilo, Vojislavu Šešelju su omogućeni privilegovani razgovori. To se vidi na svakom suđenju, ali sada ne želite da date broj telefona na kome možete da razgovarate privilegovano, jer je sudija opominjao Vojislava Šešelja, dajte broj telefona Borisa Aleksića, koji je sada vaš savetnik u odbrani za razgovore. Šta znači privilegovani razgovori i zašto je tu onemogućena odbrana? Privilegovani razgovor je onaj koji ne može da se koristi kada se prisluškuje, a svi razgovori se prisluškuju. Kad sedi nas 30, kakav je to razgovor u kome se nešto krije? Naravno, bilo je tu i stranačkih razgovora, vi to dobro znate. Nikada Haški tribunal, koji to prisluškuje, nije prigovorio zbog toga. Pet godina razgovaramo stranački, već dve godine sa privilegovanih telefona, pa šta. Kako je mogao da mu uskrati Haški tribunal privilegovani telefon ako progovorimo i o stranci? Jesmo, progovarali smo, pa šta. Tako sam ubio Vojislava Šešelja? Što se tiče vaše snage, juče sam kupio za 600 dinara knjigu "Neuspešni puč Tomislava Nikolića". Znači, puč nije uspeo, vi ste i dalje dovoljno jaki da odbranite Vojislava Šešelja i da odbranite Srbiju, tako da nemam ništa protiv toga. Izmisli ste puč, znate kako se puč sprovodi. Samo više nisam mogao da trpim, ko što mnogi od vas ovo više ne mogu da trpe. Ne znam šta vas to još zadržava. Dakle, nisam mogao da trpim, pa sam otišao, a vi koji govorite da je bio u pitanju puč, izađite za ovu govornicu i recite koga sam to od vas pozvao da rasturimo SRS, da se učlani u SNS, da napusti poslaničku grupu, kako se taj zove. Pitao sam čoveka koji je došao kod nas i istog dana se vratio, pa je pošteno odsedeo u klupi, nije izašao da slaže - zvao si me. Nisam zvao nikoga. Da sam hteo da zovem, imam ovde ljudi koji bi u SNS bili dragoceno iskorišćeni za Srbiju, a ovde će ostati na nivou klevetnika SNS. Znači, vaše bavljenje politikom ako se svede samo na SNS postaje uzaludno. (Tokom ovog govora poslanici SRS lupaju o klupe.)
Gospođa Gordana Pop-Lazić, replika.
Gospođo predsedavajuća, imam obavezu da u ime poslaničke grupe repliciram gospodinu Nikoliću i da mu skrenem pažnju da se malo koncentriše kad izađe za ovu govornicu, da ne upada u ovakve kontradiktornosti. Jutros to nisam učinila, ali sada moram. On je jutros uputio javni poziv ovde jednom narodnom poslaniku, koga je doduše pogrešno oslovio, prezime mu ne zna, radi se o gospodinu mr Martinoviću. Rekao mu je upravo ovo, zabeležila sam - vama nije mesto u ovoj političkoj partiji, misleći na SRS. Direktno mu je dao ponudu za svoju političku stranku. Pozivao je mlađe ljude koji nemaju prostora da se razvijaju u SRS, neka dođu u Srpsku naprednu stranku, tu će moći pored njega i njegovog kopredsednika, tigra i lava, Aleksandra Vučića i Tomislava Nikolića, da iskažu sve ono što znaju. Zna Tomislav Nikolić koliko je ovde intelektualnog kapaciteta, u ovoj političkoj partiji. Žali za ovim ljudima što nisu krenuli za njim, ali ovo su ljudi odani ideologiji SRS. Evo, i sad dok je govorio, opet je pozvao poslanike SRS da pređu u Srpsku naprednu stranku, ali stranci zdravog razuma ovi ljudi ovde ne mogu, gospodine Nikoliću, nikada da priđu.
Gospodin Momčilov, replika. Niste direktno prozvani, a u ime stranke govorila je već potpredsednica, u ime SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvažena predsedavajuća ...
Gospodine Momčilov, nisam vam dala reč. Samo da se razumemo, gospođa Pop-Lazić je u ime SRS odgovorila. Da li se vi osećate iz nekog drugog razloga lično uvređenim?
Ne, nisam uvređen, ali sam prozvan. Rečeno je, citiram, možete da pogledate stenogram, da ima onih koji su ovde pametni i koji ne treba ovde da sede, pa sam se slučajno tu prepoznao. (Predsednik: Dobro.) Slažem se da vi imate možda drugo mišljenje.
Nemam drugo mišljenje, taman posla, o svom dragom kolegi. Samo izvolite.
Molim vas, vratite mi vreme onda. Ovde očigledno postoji nesporazum koji danima traje. Samo ću da pođem od činjenica, pa da pokušam da kažem moje viđenje toga, a to je i viđenje poslaničke grupe SRS. Dana 11. maja 2008. godine smo imali izbore na kojima je učestvovala SRS. SRS je osvojila 78 poslaničkih mandata, što je nesporno. Član 102. Ustava Republike Srbije poslaniku omogućuje da može neopozivo poveriti mandat stranci kojoj pripada, što su svi kandidati za poslanike SRS i uradili, što je nesporno. Deo poslanika SRS napušta stranku, deo je napustio, deo je isključen i osniva novu stranku Srpsku naprednu stranku, što je takođe nesporno. U ovom sazivu parlamenta ne mogu sedeti poslanici Srpske napredne stranke pošto ta stranka nije učestvovala na izborima. Imate primer da je u Gradskoj skupštini postupljeno drugačije. Ljudi su vratili mandate i obrazlagali su da je to jedino zakonski ispravno, pa i moralno, i tamo nismo imali problema. Šta imamo danas? U parlamentu vladajuća većina toleriše nelegalno i nelegitimno egzistiranje poslaničke grupe Srpske napredne stranke u okviru SRS. Ako pogledate sajt Skupštine, videćete da je to pripadništvo narodnih poslanika u spisku ovako predstavljeno. Evo, čitam - Antić Zoran, pa to je spisak narodnih poslanika jutros skinut. Onda se kaže - poslanička grupa Napred Srbijo i kaže se stranka SRS. Molim vas, ne može, oni više nisu SRS. Šta mi protestujemo i zbog čega smo mi iritirani? Mi kažemo da je ovo neistinito predstavljanje faktičke situacije. To je nelogično. Skinite onda ovo sa sajta, pa neka stoji samo - poslanička grupa, ili neka stoji - Srpska napredna stranka. Znate da to ne možete, jer takva stranka nije učestvovala na izborima. Vi generišete permanentni sukob ovde. Doduše, imaju tu još dve-tri stvari, možda. Vrlo su proste. U SRS se dogodilo nešto što se događalo i drugim poslaničkim strankama i čovek bi mogao najprostije to da svede na tri stvari. Jednostavno, izvesne ljudske sujete nekih ljudi nisu izdržale da budu možda drugi. Ne vrednujem i neću da kažem da nisu u pravu možda, jednostavno se to dogodilo. Onda, šta se dogodilo? Pokušali su prevratom da preuzmu SRS, zna se to, sazivanjem vanrednog kongresa. Nije uspelo. Dobro, osnovali su stranku i onda da bi opravdali možda i malo neprijatnu istinu, odstupili su pomalo od ideologije. Da ne nabrajam šta. Konačno, u tom poduhvatu nisu bili sami. Društvo su im pravili tajkuni, strani ambasadori i novi koalicioni partner. To je ono što je realno. To je ono što iritira nas. Zbog toga mi lupamo i lupaćemo dogod ova nenormalna situacija postoji. Hvala.
Gospodin Nikolić, po Poslovniku.
Član 104. Ovde je povređeno dostojanstvo Narodne skupštine pogrešnim tumačenjem Ustava i odnosa u parlamentu. Znači, SRS je osvojila 78 mandata na izborima. Jedan od tih mandata poverila je meni. Po članu tom Ustava, koji vi citirate, mogu da taj mandat poverim stranci, svoj mandat, tako piše u Ustavu. Nikad nije donet zakon na osnovu koga bih poverio taj mandat. Institut ostavke postoji odranije i pre ovog Ustava, i on definiše odnos kada narodni poslanik ne želi više da bude narodni poslanik. Verovatno sve poslaničke grupe vrše zloupotrebu instituta ostavke. Institut ostavke je kad poslanik dođe i kaže - neću više da budem poslanik. Vi hoćete da kažete - Tomislav Nikolić ne želi više da bude poslanik. Kažem, želim. Džabe, vi odlučujete da više ne želim. Želim da bude poslanik. Tražite od žutih da vam vrate ove mandate. Pitajte, gospodine Momčilov, svojevrsne pravnike koji vas sad vode, jesu li to ikada zatražili. Ne, oni guraju vas da lupate o klupe, da psujete, da vređate, da provocirate, da sa ove govornice tražite mandate. Ko bi vam na takav način vratio? Da izađe Nada Kolundžija i da kaže - evo, vraćamo vam mandate? Na osnovu čega, gospodo? Da li ste bar napisali zahtev Administrativnom odboru da razmotri situaciju? Da li ste bar napisali zahtev predsedniku Skupštine da razmotri situaciju? Ne, niste. Vi tražite da vam neko vrati mandate, da vam vratim svoj mandat, po Ustavu svoj mandat, ne mandat SRS, po Ustavu svoj mandat da vam vratim. Tu definiciju sam ja sklopio. Prihvatili ostali, najteže je prihvatila DS. Dakle, svoj mandat, zato što to evropsko zakonodavstvo prihvaćeno u tradicionalnim vrednostima u preambuli, pa onda i u dva člana Ustava, potom, ne poznaje situaciju da politička stranka može da zahteva da bude razrešen poslanik mimo njegove volje. Ne postoji imperativni mandat u savremenom zakonodavstvu. Dame i gospodo, nemojte da tražite ono što niste tražili. Nema za govornicom vraćanja mandata, to može da bude na Administrativnom odboru, na sudu, pred Ustavnim sudom, pred nekom institucijom. Znate valjda da na te institucije nemam nikakvog uticaja. Vi gubite mandate jedan za drugim... (Predsednik: Vreme.) od onih ljudi koji više ne žele da budu u toj stranci, a kažete - stranka je osvojila. I ja sam bio deo te stranke. Šta mislite, da sam zajedno sa vama osvajao bar svoj mandat, a sad da ostane vama? Jesmo li se rastavili, razdvojili? Ima li u razvodu braka situacije da jedan supružnik ne dobija ama baš ništa od onoga što je zajednički sticao? Nema. Zajedno smo sticali ove mandate, vas ima toliko koliko vas ima, nas ima ovoliko koliko nas ima, vi remetite rad Skupštine zbog toga, ali vas samo molim da, kad se bavite svojom profesijom, ne delite ljude na radikale i naprednjake. Oni kojima ovo govorim vrlo dobro znaju kad su koji greh prema nekome, samo zato što je naprednjak, učinili u svojoj struci. (Tokom ovog govora narodni poslanici SRS lupaju o klupe.)
Gospodin Todorović.
Dame i gospodo narodni poslanici, stav 104. Postavljam samo jedno jedino pitanje Tomislavu Nikoliću, jedno jedino pitanje. Gospodine Nikoliću, rekli ste da ste lav, ali niste još institucija, nije to razlog da sebe smatrate institucijom, da bih po članu 225. postavljao to pitanje. Postavljam vam pitanje - kad govorite istinu, da li prethodnih 18 godina ili sada? Kako ste onda imali obraza da uzimate te ostavke u svim ranijim slučajevima i posle izbora? Kako da vam veruje Srbija, kako da vam veruju građani Srbije? To se ovde pitanje postavlja. Koja je granica Srbije za vas danas? Koja je ideologija za vas danas? Kažete - Karlobag, Ogulin, Karlovac, Virovitica nije, to je san, zato što je to međunarodno priznata granica. Sutra će to da bude i za KiM, međunarodno priznata granica. Za vas će biti sve ono što od vas budu tražili. To je problem. Vi ovde sve vreme ispoljavate neverovatan strah zato što ne odlučujete o vašoj sudbini. O tvojoj sudbini odlučuju žuti. Oni reše da ti uzmu mandat, uzeće ti. Šta ti možeš tu? Ne možeš ništa, jer ti si oruđe u njihovim rukama i oni te koriste do granice do koje im odgovara. A mi, ako razgovaramo, razgovaramo kao partneri, tražimo svoje, ono što nam je ukradeno i ti to ne možeš da sprečiš. Možeš ti da kukaš ovde ceo dan i noć, ne vredi ti. Boris Tadić će odlučiti onako kako njemu u datom trenutku bude odgovaralo. Kako da ti veruje? Izdao si SRS, izdao si Vojislava Šešelja, a njega ćeš da čuvaš. Misliš da je on toliko naivan? Ne pada mu na pamet. On će da gleda svoje interese. Kad bude procenio da mu više ne trebaš, on će da te obriše ko gumicom, završiće posao i ti možeš samo da kukaš - zašto te Boris Tadić izneverio. I da se žališ, možda će neko imati razumevanja, neko neće, ali šta da ti radimo. Mi smo ti to rekli na početku - Tomo, aman, ne vredi, sa izdajnicima neće niko. Iskoriste se jednokratno, dvokratno i sa njima se završava. Uzmi samo u ovoj skupštini ovde koliko je bilo cepanja stranaka, a samo oni koji su to uradili časno imali su političku budućnost. Svi ostali su nestali sa političke scene.
Gospodin Nikolić.
Molim vas, gospodine Todoroviću, da ovaj svoj manir i ovo obraćanje sačuvate za kamion sa prikolicom. Ovo nije za Narodnu skupštinu, makar koliko da me ne volite ili da mi nešto zamerate, gledaću da vam se obraćam uvek sa poštovanjem i sa nekakvim osećanjem dostojanstva, pošto smo ovde u ovoj sali jednaki. Po članu 104. zaista ne bi trebalo da odgovaram na pitanja, pokušao sam to da objasnim gospodinu Todoroviću. Onaj ko želi da bude informisan, on traži po čl. 225. i 226, ali ne vredi to njemu objašnjavati. Znam ko ga je pozvao sad, kad je ovako brzo izleteo iz sale. Druga stvar, sve do ovog ustava stranke su apsolutno raspolagale mandatima svojih poslanika. Ovaj ustav je prvi put narodnim poslanicima oslobodio volju. Po ovom ustavu, dame i gospodo narodni poslanici, ne možete poslaniku mimo njegove volje da uzmete mandat, iako je bio na vašoj listi. To je jako prosto. Podnesite zahtev. Ne mora ni vaše mandate da vraća Boris Tadić, ni nama da čuva mandate. Podnesite neki zahtev u kome ćete vi, vrsni pravnici, da obrazložite, na osnovu čega Tomislav Nikolić više ne može da bude narodni poslanik. Ako ste vi u pravu, svako će da vam vrati te mandate, ali niste u pravu. Dođe mi da pozovem još nekoga od vas, ali nisam zvao, gospođo Pop-Lazić, čak ni ove pametne kojima tu nije mesto, nisam zvao da dođu kod nas, ako su se prepoznali. Samo sam rekao da ovde ima ljudi koji bi mogli da pomognu Srbiji, izbegavao sam da kažem nekoj stranci, i koji u SRS neće imati mogućnost da pomognu Srbiji. Ako ste mislili da pomoći Srbiji znači preći u SNS, to je vaš logički sistem razmišljanja na koji sam možda uticao za ovih 10 godina, koliko ste bili u stranci. Zatekli smo vas 96. godine kao socijaliste u Zemunu. Neću o tome, zaista me to ne interesuje. Ne znam šta vam je. (Predsednik: Vreme.)Napišem amandman u kojem se priča o Hagu, vi skačete na mene, a sami ne napišete ništa o Hagu, jer vas mnogo interesuje. Mnogo ste obezbedili priče o budžetu o Hagu, da nismo pomenuli Hag, vi ga ne biste ni pomenuli. (Predsednik: Vreme, gospodine Nikoliću.) Izvinite, samo rečenicu. Uzdržavam se da vam repliciram. Ponekad mi se učini da će Srbija da pomisli da ste u pravu. Ne lažem, ne obmanjujem Srbiju, idem na izbore sa vama. Tamo gde ste vi, gospođo Pop-Lazić, na izborima direktno umešani, osvojite nula odborničkih mesta, tamo gde sam ja umešan, moja stranka osvoji odbornička mesta. Tamo gde je gospođa Vjerica Radeta umešana i igra kolo u Vrnjačkoj Banji, tamo nema odborničkih mesta, možda zato što je bila Vjerica Radeta, ne znam. Tamo gde sam ja bio u Vrnjačkoj Banji, mi osvojimo odbornička mesta. Nismo u vlasti, DSS je ušao u vlast i to prihvatam. (Predsednik: Vreme.) Dobacujte slobodno, samo nemojte znate šta ne bi trebalo da mi kažete. Sve drugo može. Najgori sam na svetu, to vam prihvatam, sve prihvatam što kažete o meni, ali mislite... (Predsednik: Privedite kraju, molim vas.) malo na to da imate svoju kuću i svoje porodice, i da nikad neću na tako nizak nivo da se spustim, na kome ste vi sada. (Tokom ovog govora poslanici SRS lupaju o klupe.)
Gospođa Pop-Lazić, a zatim Velimir Ilić.
Poštovane kolege narodni poslanici, uz jedno izvinjenje što ipak oduzimamo suviše vremena Narodnoj skupštini na ove replike, ali javnost mora da zna istinu. GospođoĐukić-Dejanović, vi ste visoki funkcioner SPS, verujem da imate urednu dokumentaciju i molim vas da proverite da li je Gordana Pop-Lazić ikada bila član SPS?
ne, da ste bili, ne biste otišli iz SPS.
Nikada. Prema tome, ovo je jedna ortodoksna laž. U SRS sam od 1996. godine, od momenta kada sam imala prilike da prvi put lično upoznam predsednika stranke, gospodina Vojislava Šešelja. Dakle, tada sam se učlanila u stranku i zaista van mojih očekivanja vrlo brzo sam napredovala u toj stranci. Međutim, Tomislav Nikolić ima očigledno neki problem sa ženama uopšte, a pogotovo sa ženama u SRS. Ne znam koji je to sindrom, ali nadležni i oni koji se u to razumeju mogli bi da nam daju odgovor. U svakom slučaju mislim, savetujem vam dobronamerno, nemojte više na žene, ne ide vam to u prilog. Vučić skače, lomi telefone po kancelariji i verovatno će vas sada zvati i reći - aman, prekini više da ih napadaš, pogotovo nemoj nju, znaš da ona ipak ima ugled koliki-toliki. Što se tiče rezultata izbora, gospodine Nikoliću, naš prosek stranke je bio 28%. Da li je bilo tako? Koliko smo osvojili glasova u Zemunu, gde sam bila predsednik opštine, kao vladajuća stranka i kao neko ko je imao vlast, a očekuje se da obično vam malo padne broj glasova? Na republičkom, gradskom, opštinskom 42%. Toliko o vama koliko ste spremni da govorite istinu i o vašem udelu i učešću u svemu onome što je SRS ostvarila. Svi mi ovde zajedno, zbog ideologije koju smo zastupali, zbog programa stranke, zbog držanja Vojislava Šešelja, što smo ubedili narod da smo snaga koja može nešto da promeni, dobili smo ovoliko glasova, a ne zbog vaše kravate koju vam Vučić vezuje. Verujte mi.
Gospodin Velimir Ilić ima reč.
Gospođo predsednice, poštovani narodni poslanici, mi danas imamo radni dan u svetu nedelju. Juče smo radili, u petak radili, sutra ćemo raditi do zadnjeg momenta, da bi nešto učinili da popravimo neki veoma loš budžet. Budžet Republike Srbije je mnogo loš, o čemu smo razgovarali i svi se složili, pozicija i opozicija. Mi smo dali amandmane da ga popravimo, ako je moguće, pa da pomognemo da se sutra izglasa, ali otprilike da ne želite da se budžet popravlja, da žele da nas uvuku sa ovako lošim budžetom, pritisnuti da učinimo nešto za narod i da popustimo da se dozvoli to glasanje i da se to izglasa, nepopravljeno, veoma loše, gde ima niz kršenja zakona, uredbi, dogovora. Molim vas da se vratimo na temu, da popravimo. Nemojmo sada dozvoliti da problemi koji su nastali u opoziciji, danas u nedelju, ulazimo u rasprave interne i sada šta je bilo bilo je, da se vrati nazad ne može. Ići će to, biće prilike da se kaže na konferencijama, na raznim skupovima. Ali, stvarno vas molim da pokušamo da sačuvamo naše dostojanstvo opozicionih poslanika i da nateramo Vladu, tu je ministarka finansija, da popravimo taj budžet, ako već hoćemo da pomognemo da se on izglasa. Ne možemo se brukati da ga baš onakvog nakaradnog primimo, izglasamo, a da ubijemo vreme na neke bezvezne stvari. Molim vas, kao opoziciona stranka, kao opozicioni poslanik, da se vratimo temi, da pokušamo danas i sutra da popravimo nešto, ako možemo. Nemojmo interni prljavi veš. Bilo je svega. Bilo je prljavog veša svugde. Nemojmo to, molim vas ovako bratski i prijateljski. Da pređemo na temu i svi ćemo se složiti, mislim i Todorović, i Nikolić i svi, da uđemo u ovu ozbiljnu temu, a biće prilike kada sve ovo prođe da se govori i o drugim temama. Bićemo mi u situaciji da se ovde naprave neki anketni odbori, da se raščisti ko vodi, čuli smo pre neki dan jednu katastrofalnu stvar, potpredsednik Vlade izjavljuje da neko van Vlade vodi Vladu. Prilika je da ga pitamo, da dođe ovde da kaže ko je to? Ko vodi Vladu Republike Srbije? Zašto imamo budžet ovakav kakav je? Zašto se mnoge stavke skrivaju? Zašto je potpisan sporazum sa nezavisni sindikatima, a sada kada ih pritisli, kažemo nema para? Da li možemo da rešimo probleme rezervista, radnika iz robnih kuća i mnogih drugih koji ovde danonoćno dolaze i čekaju slamku spasa? Mnogi u opštinama, Trezor je prazan, neće primiti plate. Ljude zovu svaki dan i mole, nemamo za plate ministarka, Trezor nema para i rekli su im da ne mogu da prime plate. Dolazi Božić, Nova godina, šta da radimo? Prema tome, pređimo na ove teme, da ovo raščistimo, molim vas da ne sedimo danas u svetu nedelju kasno i do ponoći, i da pričamo o nekim temama koje nisu za ovu priliku. Ajde sutra da učinimo šta možemo, pa onda da odlučimo možemo li to da podržimo i da pustimo da se glasa ili ne možemo, da tražimo da to mora da se popravi, inače ćemo diskutovati dok se ne popravi. Ako možemo da nađemo zajedničko rešenje da to sutra podržimo i ovaj narod obradujemo, da kažemo da smo bar dobili taj budžet, biće malo bolje. Nešto će se učiniti, a isteraćemo i na čistac ove iz Vlade, da vidimo mogu li oni u januaru nešto da urade ili ne mogu. Ako ne mogu, neka traže neka druga rešenja. Molim vas, pa da krenemo, ako može, da što pre ovo završimo. Inače, nedelja je, kasno je i nema smisla.
Mislim da je zaista prilika da se pridružimo ovoj šumadijskoj konstruktivnosti, koju je izrekao gospodin Ilić. Zahvaljujem. Na član 5. razdeo 3. amandman je podnela narodni poslanik Marina Raguš. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospođica Raguš želi reč. Izvolite.
SRS naravno da nema ekskluzivitet da priča o Haškom tribunalu, ali čini se da ima potpuni legitimitet da govori o Haškom tribunalu, o onome što se dešava iza 13 brava i pod žestokim nadzorima, o tome kako žive porodice osumnjičenih pred Haškim tribunalom. Zato što u Haškom tribunalu boravi predsednik stranke, optužen zato što je javno prepoznao one koji su se u zločinu udružili i namerili da satru srpski narod. Takođe, javno je prepoznao sve one marionete koje su na domaćoj političkoj sceni pripomogle provođenje zločinačkog poduhvata. S obzirom da je izgovorena neistina od strane gospodina Tomislava Nikolića da SRS nije podnela amandman koji govori o materijalnom položaju porodica osumnjičenih pred Haškim tribunalom, očekujem od građanina Nikolića, koji pokušava da razume demokratsku političku konturu, da se meni, običnom poslaniku SRS, posle ovoga izvini. Ono što smo mi pokušali da ispravimo predloženim amandmanom tiče se člana 5. razdela 3, glava 3.13, funkcija 110, u ekonomskoj klasifikaciji 423, prvo se odnosi na usluge po ugovoru, u kolonama 6 i 8, gde SRS je predložila da se iznos "8.614.000" zameni sa iznosom "2.614.000". U članu 5. razdeo 3, glava 3.13, funkcija 110, u ekonomskoj klasifikaciji 472 - naknade za socijalnu zaštitu iz budžeta, u kolonama 6 i 8, iznos "21.500.000" zamenjuje se iznosom "27.500.000". Mi smo dobili obrazloženje da se amandman ne prihvata iz razloga što bi se smanjenjem opredeljenih sredstava na ekonomskoj klasifikaciji 423, usluge po ugovoru, umanjila sredstva koja su potrebna za angažovanje savetnika i ostalih stručnih usluga lica koja su zadužena za praćenje sudskih procesa pred Međunarodnim krivičnim tribunalom. Naime, Kancelarija Nacionalnog saveta za saradnju sa Međunarodnim krivičnim tribunalom ukazuje da su odlukom o dodeli materijalne pomoći, poslednja je bilo u 2005. godini, predviđeni oblici materijalne pomoći na koju imaju pravo okrivljeni i članovi njihovih porodica, kao i način ostvarivanja prava na dodelu materijalne pomoći. Za ovu svrhu, predlogom budžeta predviđena su sredstva u iznosu do 21,5 milion dinara, dakle, klasifikacija 472, naknade za socijalnu zaštitu iz budžeta, a koja su utvrđena u potrebnom iznosu. Zaista cenim i to, profesionalna reputacija gospođe dr Dragutinović govori, ono što pokušava da uradi u zatečenom stanju i verujem, zapravo polažem sve nade da ćete možda eventualno ili da ću biti dovoljno umešna da vas ubedim da sredstva koja su opredeljena za porodice osumnjičenih pred Haškim tribunalom zaista nisu dovoljna da ti ljudi žive životom dostojnim čoveka, iz više razloga. Mi svakodnevno, boraveći u Haškom tribunalu, imamo prilike da ovako ljudski i hrišćanski gledamo na najgnusniji način kako se te porodice zaista zlopate. Imaju problem da isfinansiraju put, boravak, da na način dostojan čoveka provedu te sate pod nadzorom tamo gde im zatvorske vlasti odrede da budu sa svojim muževima braćom, očevima svoje dece. Kada se vrate u Srbiju, njima su zaista resursi i život onemogućeni iz jednog prostog razloga, oni su, doktor Dragutinović, naprosto stigmatizovani, oni su porodica osumnjičenih za najteže ratne zločine pred Međunarodnim krivičnim sudom u Hagu. Država Srbija jednostavno kao da ne želi da sasluša hrišćanski sve zahteve tih ljudi koji pokušavaju da žive svakodnevnim životom, da ostvaruju osnovna ljudska prava garantovana najvišim zakonodavnim aktom, kao što je Ustav, kao što je pravo na rad, na dostojanstvo, na život, to je njima svakodnevno onemogućeno. Sredstva koja su opredeljena pozicijom ovog budžeta naprosto nisu prihvatljiva iz onog osnovnog egzistencijalnog gledišta, hrišćanskog, ljudskog i uzmite kako to hoćete. Dakle, zaista polažem sve nade, poštujući ono što vaš profesionalni život govori, da ćete pronaći načina da ovu poziciju ojačate, kako bi ti ljudi zaista živeli životom dostojnim čoveka. Naprosto, sve do pravosnažne presude, svi ti koji su osumnjičeni za najteže zločine smatraju se nevinim dok se ne dokaže suprotno. Gospodin Krasić, kao pravni savetnik dr Šešelja je zaista dovoljno govorio kakve svakodnevne probleme, kako osumnjičeni, tako i njihove porodice imaju, ne bih oduzimala vreme ponavljanjem te priče. Međutim, zaista svima vama i ovom domu, moram da uputim izvinjenje iz jednog prostog razloga, gospodin Velimir Ilić je delimično u pravu kada je izašao i pokušao da kanališe raspravu jedne od najvažnijih rasprava za parlament Srbije, kao što je rasprava o budžetu u jednom konstruktivnom smeru. Ali, ono što zaista vrlo često SRS dovodi u polu prijatnu situaciju jeste ono što mi pokušavamo da shvatimo, a ne ide nam od ruke. Najčešće je istina vrlo jednostavna i tiče se svega onoga što se dešava u poslednje vreme, a jeste, zaista ne želim to da ublažavam, potpuno ubijanje srpskog nacionalnog interesa u onim momentima kada se dovodi u pitanje opstanak srpske nacije. Dakle, pokušali smo više puta da na pravi način i adekvatno odgovorimo SNS, meni je zaista žao što mali broj ljudi je tu. Ono što bi građani trebalo da znaju, jer srpski radikali nažalost nemaju drugog prostora, osim ove govornice da skrenu pažnju šta se zapravo krije iza naprednjačke ideje. Ne mogu da verujem da u ovom trenutku, a to će razumeti verovatno građani Srbije koji ovo gledaju, pričam o tome, desilo se zapravo ono u šta je retko ko iz redova SRS ikada mogao da pomisli, da su neki od nas podlegli zapadnom interesu, prvo ti koji stoje iza Haškog tribunala i uspeli da razbiju SRS posle izbora. Ono što je takođe vrlo teško da se razume jeste ideologija SNS, način programskog opredeljenja koji nama pokušavaju da predstave tako što će svojim programom i političkim delovanjem da napadaju kao tobož opozicionari opoziciju, to politička scena u Srbiji, to moram da vam kažem, nikada nije upoznala. Meni je zaista kao politikologu vrlo problematično da razumem kako to neko ko je bio nacionalista 18 godina, jednoga jutra probudi se u odelu naprednjačke stranke, koja ima tradiciju provođenja zapadnih političkih programa. Kako to ko je pokušao ovde da izdejstvuje da SRS glasa za Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju može da kaže srpskom narodu i da se obrati građanima Srbije da će štiti njihove interese kada je defakto priznao nezavisnost Kosova i Metohije. To je bila izdaja srpskog nacionalnog interesa. Kako to bilo ko iz SNS misli, programski i ideološki, a ideologiju vam zaista, evo trudim se sve ovo vreme, ne prepoznajem, jer slušam da ste bili euroskeptici, a sada ste došli do partnera Evropske unije, do partnera isto onih ljudi koji su ubili nevine ljude u Sarajevu, njih je 6.387, u Srebrenici je 3.287. Gospodin Nikolić i svi vi ste ih po drugi put ubili. Žalosno je što mi, gospodine, klimate glavom na to. To je bio ideološki program stranke kojoj ste pripadali. Vi ste ih prodali. Znate kad, znate li kog momenta? Onoga momenta kada ste pružili ruku Manteru, kada vas je Manter prihvatio za evropski prihvatljivu desnicu. To je istina koju ćete vi građanima na izborima pokušati da objasnite. U Haškom tribunalu, gospodine Rogoviću, dr Vojislav Šešelj u pritvoru šest godina brani i vas. U tom Haškom tribunalu, dr Vojislav Šešelj je jedini ideolog srpskog nacionalizma. On zbog svoje doslednosti i istrajnosti na srpskom nacionalizmu odgovara pred Haškim tribunalom. Pokušavam programski da vas razumem, ali ako neko 1. januara,kao što je to gospodin Nikolić, kaže da SSP je potpisan srpskom krvlju i da će on to obarati ovde, a nekoliko meseci kasnije nas pokušava ovde da ubedi da mi prihvatimo one koji su napravili šiptarsku državu. Objasnite mi, želim to da čujem, ideološki, odbranite mi to ideološki i programski. Na osnovu koje ideologije vi formirate svoju političku misao? Na osnovu koje hrišćanske misli vi pokušavate unesrećenim porodicama i litiju srpskih mučenika da ubedite, koja prati svaki potez svih nas, i to je jedina pravda za sve nas podjednako? Šta je to što ćete vi uraditi za Srbiju sa Velikom Britanijom, sa SAD, sa Nemačkom? Šta je to? Lično želim ovde, kao i građani Srbije, da čujem. Vi konstantno napadate čestite ljude koji žive prosečnim životom, voze polovna vozila, najčešće voze polovna vozila, nemaju prostor u medijima, imaju problem sa finansiranjem, ne mogu da učestvuju u odbrani dr Šešelja, zato što, istina je, nema privilegovane komunikacije, zato što nemaju sredstava da isprate sve ono što nalaže Haški tribunal. Sa druge strane, vaš medijski prostor za SRS je uvek bio jednostavno zabranjen. Navedite mi jedan primer kada smo se mi pojavljivali na B92 ili na bilo kom drugom režimskom mediju. To govori dovoljno o svemu. Dakle, gospodo naprednjaci, kada izlazite i govorite o određenim ideološkim i političkim pravcima, imajte na umu samo jedno, da pokušavate da odbranite ono što je nebranjivo. Nemojte da vam se desi, istorijski je to već viđeno, da će grobovi nedužnih ljudi, postradalih zbog onih koji su vam sada mentori, da se tamo negde obračunavaju sa vama, jer pravda, jedina i jednaka za sve, pripada samo jednoj instanci.
Da li još neko želi reč? Na član 5, razdele 3, 12, 14, 15, 17, 34. i 55. amandman je podneo narodni poslanik Milan Lapčević. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Rade Obradović.
Gospođo ministarka, ovaj amandman ćemo obrazlagati kolega Lapčević i u prvom delu ću pokušati da dam neka objašnjenja. Već treći dan raspravljamo o zakonu o budžetu u pojedinostima i kolege pokušavaju da objasne probleme koji postoje sa pojedinim razdelima. Ono što je bila naša suštinska primedba na samom početku, to je da ovako projektovan budžet, sa ovako polaznim pretpostavkama, nažalost po građane Srbije, neće moći da se realizuje. Još jednom da podsetimo, pretpostavke su da će u toku 2009. godine rast bruto društvenog proizvoda biti 3,5%, da će inflacija biti 8%, pad uvoza 4,8% i pad izvoza za 5,4%. To su pretpostavke iz ovog budžeta. Poznato je da u prethodna tri meseca imamo pad industrijske proizvodnje od 6%, što nije zabeleženo u poslednjih deset godina. To ukazuje na svu ozbiljnost situacije u kojoj se Srbija nalazi u ovom trenutku. Da smo u pravu, dokazuju dve najpoznatije agencije za procenu kreditnog rejtinga. Na kraju, u budžetu imate stavku da Srbija finansira ili plaća učešće i procenu tog rejtinga. I jedna i druga agencija, i Fič i Standard, predviđaju da maksimum rast sledeće godine može da bude 2%. Rast Dži-di-pija od 2% za Srbiju i jedni i drugi predviđaju. Pri tom, stabilnost našeg javnog duga više nije stabilna nego je negativna. Ocena našeg duga je negativna zato što postoji neizvesnost u realizaciji budžeta i postoji ozbiljna sumnja u politiku. To ne kažem ja, to kažu stručnjaci te dve agencije. Postavili smo jedno poslaničko pitanje pre dvadesetak dana. Zahvaljujem gospođi ministarki što nam je dostavila odgovor. Iz tog odgovora se vidi da potpredsednik Vlade, gospodin Đelić, nije u pravu. Gospodin Đelić je rekao da će deficit budžeta u 2008. godini ili da će prihodi budžeta biti 25 milijardi manji nego što se predviđaju. Gospodin Đelić nije u pravu. Neće biti 25, biće 30 milijardi manji. Mi smo dobili te podatke i ti podaci se ne slažu sa podacima koji su na zvaničnom sajtu Vlade. Ovi podaci su iz odgovora na naše poslaničko pitanje. Ti podaci su značajno lošiji od onoga što stoji na sajtu. Pokazaću vam. Datum je isti. Na sajtu Vlade se kaže da su u prvih 11 meseci ukupna primanja budžeta 584 milijarde, a u odgovoru na naše poslaničko pitanje ti prihodi su 566 milijardi, 18 milijardi manje. Greška je samo u neporeskim prihodima, jer su neporeski 11,4, a ovde se kaže da su mnogo veći. Ako se sve to obračuna i ako se uzme da su prihodi budžeta, kao što ste vi rekli u raspravi, kao što je gospođa ministar rekla u raspravi da će biti oko 54 milijarde, ukupna rupa ove godine će biti 30 milijardi, deset milijardi manje nego što smo projektovali pre samo dva meseca, uz drastičan pad industrijske proizvodnje, uz drastičan pad prihoda od PDV-a. Postoje svi razlozi da budemo ozbiljno zabrinuti za ono što nas čeka u toku sledeće godine. To je samo još jedan od dokaza da je guverner Jelašić u pravu, da nas čeka rebalans veoma brzo i da moramo ozbiljno da razmislimo kakva će se politika voditi u Srbiji u 2009. godini.
Reč ima narodni poslanik Milan Lapčević. Vreme na raspolaganju poslaničke grupe je 11 minuta.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođo ministarka, podneo sam amandman na član 5. zakona o budžetu. On je, po svojoj strukturi, prilično obiman, jer predviđa na više razdela i ekonomskih klasifikacija umanjenje određenih troškova i aproprijacija za, pre svega, troškove putovanja i usluge po ugovoru, specijalizovane usluge, a na nekim mestima i zgrade i građevinski objekti, a na dva mesta povećanje određenih aproprijacija i to za namenjena sredstva, subvencije preduzećima i organizacijama i za dotacije nerazvijenim područjima. Kada se čitav ovaj amandman i aproprijacije saberu, otprilike nekih 627 miliona dinara je moguće, na nekim najznačajnijim i najjednostavnijim stvarima, napraviti uštede u budžetu, odnosno smanjiti deficit budžeta za 627 miliona dinara. Na ovaj moj amandman, Vlada nije dala nikakvo izjašnjenje. Dakle, uopšte se nije izjasnila i nema nikakvo mišljenje o njemu. Ne znam, za to mora da služi stručna služba, jer, kao što vidite, amandman je tu, ima ga u košuljici za raspravu, dakle, morala je i Vlada da ima takav isti amandman. Svejedno, sada ću pokušati da vam objasnim zašto smatram da je ovaj amandman vrlo pravno moguć i vrlo ekonomski prihvatljiv. Mislim da bi mogao i za vas da bude prihvatljiv. Naime, na prvi pogled, kada se pogleda gde Vlada, pojedini ministri i potpredsednici Vlade nisu vodili računa i nisu poslušali premijera da se moraju ponašati svi u skladu sa ekonomskom krizom i da se mora štedeti, pošto je premijer poručio svim građanima Srbije da se naredne godine neće živeti gore, a ni bolje nego što je ove godine i da bi svi trebalo da štedimo i da budemo štedljivi, da nema rasipanja u budžetu, što bi, po prirodi stvari, prvo trebalo da važi za njegove potpredsednike, ministre, pa i za sve ostale. Pošto to nije slučaj, njegovi potpredsednici ga nisu poslušali, ministri takođe. Vlada Srbije će naredne godine koštati Srbiju, samo Vlada, ministri i njihovi kabineti, 375 miliona dinara više nego ove godine. To se jasno vidi u objašnjenju u razdelu 3. Dakle, to je nekih 4,5 miliona evra, ili četiri miliona evra će više Vlada Srbije koštati nego što je koštala ove godine. Svi su isti poslovi kao što su rađeni i ove i prethodne godine, ali će sledeće godine, pošto je ekonomska kriza, ljudi više raditi i koštaće četiri miliona evra više samo ministri i potpredsednici Vlade. Smatram da su određene stavke - usluge po ugovoru i troškovi putovanja, kao npr. kod potpredsednika Vlade Dačića 24 miliona, potpredsednika Vlade Đelića 25 miliona, potpredsednika Vlade Dinkića 27 miliona, potpredsednika Vlade Krkobabića 18 miliona, preveliki i da one treba da budu manje, da bi oni pokazali da se može štedeti. Pored toga, na drugim klasifikacijama, da ne bih objašnjavao pojedinačno, takođe sam predložio smanjenje za one stvari koje su nepotrebne, a smatram da su nepotrebne ili da mogu da budu manje zato što se, u odnosu na prethodnu godinu, te usluge po ugovoru i troškovi putovanja skoro po pravilu svuda povećavaju. Mogu samo da sumnjam da je razlog za to da se ne može prikazati ili nije popularno prikazati u razdelu za zaposlene u državnoj administraciji povećanje broja državnih službenika, već će se povećati stavka za usluge po ugovoru, pa će se tako ljudi angažovati, da je to jedan zaobilazni put. Znam da se tako radi, ali žao mi je, mislim da građani Srbije i poreski obveznici to sledeće godine neće moći da izdrže i da postoje prioritetniji zadaci, naročito sa aspekta koje je moj prethodnik malopre pomenuo, da će ove godine budžet biti u minusu skoro 30 milijardi, a da će naredne godine primanja u budžetu biti vrlo verovatno do 80%, tako da je potrebno mnogo veće stezanje kaiša nego što je ovde predloženo, a ovde, barem kod ministara i potpredsednika Vlade, nema stezanja nego širenja kaiša. U amandmanu sam predložio nešto što sam predložio i u prethodnoj raspravi kada smo govorili o rebalansu budžeta, a to je povećanje na aproprijaciji - subvencije javnim preduzećima i organizacijama, i to za nekih 500 miliona dinara. Naravno, našao sam uštede u određenim stavkama u budžetu, a to povećanje je namenjeno za isplatu zaostalih zarada radnicima EI Niš i Mašinske industrije Niš. Kako je i u ovogodišnjem budžetu, dakle u rebalansu, predviđeno 200 miliona dinara za 2008. godinu za isplatu zaostalih zarada radnicima grupe "Zastava", a za radnike Elektronske i Mašinske industrije nema ni dinara, pa i u narednom budžetu se predviđa 212 miliona za isplatu zaostalih zarada radnicima grupe "Zastava", a opet za radnike Elektronske i Mašinske industrije nema sredstava, mislim da je sasvim suvislo i bilo bi krajnje nekorektno da se ovakva stvar ne prihvati i ne usvoji. Zašto bi radnici Elektronske i Mašinske industrije bili građani i radnici drugog reda, a radnici "Zastave" Kragujevac radnici prvog reda? Razumem da je potrebno da se pomogne ljudima koji nisu primali dugo plate u "Zastavi", nije im povezan radni staž, ali zašto taj isti kriterijum ne bi važio i za radnike iz Niša ili nekog drugog mesta na jugu Srbije, koje je mnogo pogođenije nego što su, recimo, krajevi u Šumadiji, Beogradu ili Vojvodini? Ne može jedan kriterijum da važi za jedne, a drugi za druge. Izvinite, da bi u državi bilo iole normalno živeti, iole stabilno živeti, mora da postoji nekakva ravnoteža i da bude zadovoljenje pravde. Ako nema zadovoljenja pravde, ako su ljudi nezadovoljni, ako se smatraju da su građani drugog reda, neće biti sreće u ovoj državi. Molim vas da razmislite o ovom amandmanu, jer ne možete na jednoj strani da date previše prostora potpredsednicima Vlade da sa budžetom rade šta hoće, da ne možete da im se suprotstavite da smanje svoje apetite, a da, s druge strane, guraju novac tamo gde je njima volja. Potpredsednik Vlade i ministar ekonomije i regionalnog razvoja ima na raspolaganju 23 milijarde dinara za raspolaganje preko raznihtzv. posebnih programa Vlade. Niko ne zna gde to ide, već samo gde ministar Dinkić bude rešio, to će tamo poslati, jer želi da na taj način kupi glasove birača. To ne možete da dozvolite. Ako je već tako, onda ovaj budžet ne može na ovaj načina da bude usvojen. O regionalnom razvoju i o tome šta Ministarstvo ekonomije i regionalnog razvoja radi zaista ne treba trošiti previše reči. U stavci budžeta za narednu godinu, što se tiče regionalnog razvoja, kaže se da će Ministarstvo u narednoj godini potrošiti silne novce za pravljenje strategije razvoja, izradu podzakonskih akata, zakona i da će za to angažovati stručnjake. Dok se izradi taj zakon i dok se donese u Skupštini, neće više biti potrebe za regionalnim razvojem. Od direktnih subvencija u regionalnom razvoju nema ništa. Još samo par reči što se tiče troškova i zaposlenih u kabinetima potpredsednika Vlade i raznih ministarstava. Za narednugodinu se planira povećanje državnih sekretara za 16 zbog povećanog obima posla. U svakom kabinetu potpredsednika Vlade imate to, recimo, kod ministra policije i potpredsednika Vlade sedam savetnika, kod potpredsednika Vlade za evropske integracije takođe sedam savetnika, privredni razvoj pet savetnika, i Krkobabić ima pet savetnika, video je da je to moderno, možda će još nekoga iz svoje familije da udomi. Verovali ili ne, potpredsednici Vlade troše pare u razdelu za stalne troškove za zakup prostora i prateće opreme za održavanje sastanaka. Svako od potpredsednika Vlade zakupljuje posebno prostor za održavanje sastanaka. Da li je moguće da potpredsednici Vlade, koji sede u onolikoj zgradi, zakupljuju prostor za sastanke i opremu za sastanke? Ako to nije tačno, onda onaj ko sastavlja ovaj budžet, ko piše obrazloženja, mora prvo da pogleda šta piše. Ako je tačno, onda je to sramota i mislim da na taj načina ovaj budžet ne da je šupalj, ne da ima prostora za kritiku, nego zaista mislim da su poslanici opozicije vrlo uzdržani u kritikama ovakvog budžeta. Molim vas da razmislite, naročito o ovoj aproprijaciji koja se tiče subvencije za isplatu zaostalih zarada radnicima koji rade godinama u preduzećima koja ne ostvaruju prihod i profit. Mnogi od njih nisu primili plate više od 30-40 meseci, nije im povezan radni staž, ne mogu da ostvare svoja prava iz oblasti zdravstvene i socijalne zaštite i oni ne mogu i ne smeju da budu građani drugog reda. Ako se tako odnosimo prema onima koji žive u nerazvijenim područjima, onda možete da očekujete samo dva rezultata: ili će ljudi otići tamo gde mogu da obezbede svoju egzistenciju ili će morati da ustanu i da organizuju socijalne buntove, jer nepravda je nešto što najviše pogađa.
Reč ima narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo, poštovani građani Srbije, SRS je na ovaj budžet uložila oko 130 amandmana, u želji i nameri da poboljša tekst predloženog zakona o budžetu Republike Srbije za 2009. godinu. Amandman koji je podneo kolega Lapčević je svakako delotvoran i on u svakom slučaju treba biti prihvaćen. Međutim, ono što je bitno u ovom trenutku, želim kao ozbiljan čovek da saopštim građanima Republike Srbije da kampanja koja se vodi protiv SRS i mediji koji zlonamerno obaveštavaju javnost da je SRS kriva i biće kriva ukoliko ne bude na vreme usvojen budžet za 2009 godinu, to je čista izmišljotina, to su manipulacije i ispiranje mozga naših građana. SRS želi da se ovaj budžet smanji, jer je od 2001. godine do današnjeg dana 12,5 povećan budžet Republike Srbije. To povećanje budžeta Republike Srbije znači zavlačenje ruku do ramena u džepove poreskih obveznika. Dame i gospodo, poštovani građani Srbije, Srbija ima najglomazniju administraciju u svetu, pored 25 ministarstava, Republika Srbija ima i 111 organa i fondova, pa nije čudo što se planira da budžet za 2009. godinu bude 750 milijardi dinara. Republika Srbija ima, kao što sam rekao,25 ministarstava i ima 111 republičkih organa i fondova. Da vidimo, kasnije ću govoriti o tome, koje države u svetu kolko ministarstava imaju i kolko imaju određenih korisnika budžetskih sredstava njihovih građana. Ko su ovi glodatori i glodari budžeta Republike Srbije? To je 17 uprava, 14 agencija, 11 fondova, pet direkcija, devet zavoda, šest službi, četiri inspektorata, tri kancelarije, tri saveta. Glomaznu administraciju u globalnom smislu najviše opterećuju sledeći korisnici koji koriste budžet Republike Srbije i našeg siromašnog seljaka, i našeg siromašnog radnika i građanina, i penzionera i invalida. To su: Narodna skupština, ali Narodna skupština za razliku od drugih sasvim drugačije kriterijume ima, ona je u odnosu na druge daleko skromnija u potrošnji budžetskih sredstava; nije razumljivo i ne znamo iz kojih to razloga ovolika sredstva se planiraju za predsednika Republike, Vladu i kabinet predsednika Vlade, kabinet prvog potpredsednika Vlade, kabinet potpredsednika Vlade za evropske integracije, kabinet potpredsednika Vlade za privredni razvoj, kabinet potpredsednika Vlade za socijalnu politiku, za Generalnog sekretara Vlade, Kancelariju za saradnju sa medijima, Savet za borbu protiv korupcije, Služba za upravljanje kadrovima, Služba koordinacionih tela Republike za opštine Preševo, Bujanovac i Medveđu, Avio služba, Kancelarija Nacionalnog saveta za saradnju sa Tribunalom u Hagu, o čemu je govorila naš poslanik Marina Raguš; Ustavni sud, pravosudni organi, Vrhovni sud Srbije, Upravni sud, apelacioni sudovi, Državno veće tužilaca, Visoki savet sudstva, Viši trgovinski sud, Republičko javno tužilaštvo, Tužilaštvo za ratne zločine, Republičko pravobranilaštvo, opštinski sudovi, trgovinski sudovi, okružna javna tužilaštva, opštinska javna tužilaštva, Veće za prekršaje, opštinski organi za prekršaje, Zaštitnik građana, Državna revizorska institucija, Ministarstvo spoljnih poslova, diplomatsko-konzularno predstavništvo, Ministarstvo odbrani, Inspektorat odbrane, Vojna služba bezbednosti, Vojno-obaveštajna služba, MUP, BIA, Ministarstvo finansija, Uprava carina, Poreska uprava, Uprava za trezor, Uprava za otplate kamata i glavnice, Uprava za igre na sreću, Uprava za duvan, Uprava za sprečavanje pranja novca, Devizni inspektorat, Uprava slobodne zone, Ministarstvo pravde, Uprava za izvršenje zatvorskih sankcija, Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, Uprava za veterinu, Uprava za zaštitu bilja, Republička direkcija za vode, Uprava za šume, Generalni inspektorat poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, Ministarstvo ekonomskog i regionalnog razvoja, Direkcija za mere i dragocene metale, Fond za razvoj turizma, Ministarstvo rudarstva i energetike, Ministarstvo za infrastrukturu, Ministarstvo za telekomunikacije i informatička društva, Ministarstvo rada i socijalne politike, Inspektorat za rad, budžetski fond za programe osoba sa invaliditetom, budžetski fond za socijalno-humanitarne organizacije, budžetski fond za ustavno-socijalnu zaštitu, Uprava za bezbednost i zaštitu na radu, Uprava za rodnu ravnopravnost, Ministarstvo za nauku i tehnološki razvoj, Ministarstvo životne sredine i prostornog planiranja, Agencija za zaštitu životne sredine, Fond za zaštitu životne sredine, Ministarstvo omladine i sporta, budžetski fond za finansiranje sporta. To su ti korisnici budžeta koji su, smatram, izuzetno glomazni i da je to u svetu najglomaznija, što bi se reklo. Jedan odkorisnika i Vlada, koja nije delotvorna i koja nije u funkciji naših građana. Ovo je vlada koja nije samo zavukla prstiće niti šaku, niti do ruku do lakata, ona je zavukla ruku poreskim obveznicima do ramena. Zbog toga SRS je uložila ovoliko veliki broj amandmana u želji da oslobodimo tolikih nameta i poreskih obaveza koje Vlada želi da nametne našim siromašnim građanima u Republici Srbiji. Ova Vlada se takmiči koliko će da ima automobila audija, mercedesa i najskupljih džipova u svetu. Ova Vlada se takmiči sa Amerikom koliko ministarstava treba da ima, a braćo draga i sestre, u svetu su sasvim drugi kriterijumi i broj ministarstava je sasvim drugačiji. Ako uzmete u obzir i države u okruženju, pa Nemačka ima 13 ministarstava, a mi imamo 25. Vidite ove glodatore koje sam nabrojao, njih 111, pa to su pacovi koji pojedoše sve živo. Šta mislite koliko ima samo izdvojenih milijardi za specijalne usluge. Koje su to specijalne usluge? Gde se te usluge iskazuju? Gde vide narodni poslanici gde se troše specijalne usluge, u koje namene? Ko ih kontroliše? Ne kontroliše niko. Koliko koji ministar kaže da mu treba, za njegove potrebe po njegovom mišljenju, toliko Vlada odmah programira u predlogu budžeta, izlazi pred narodne poslanike i narodni poslanici nemaju uvida. Čudi me, iznenađen sam i ne mogu da shvatim, gospodo demokrate, gde ste vi da izađete za govornicu da branite budžet. Gospodo iz koalicije na vlasti, izađite, nemojte se braniti ćutanjem, branio sam kriminalce koji su počinili određena krivična dela, pa kada je trebalo u njihovom interesu, trebalo im je reći, imate pravo po Ustavu i po ZKP da se branite ćutanjem. Sada vidite, na delu je odbrana ćutanjem poslanika koalicije na vlasti. Bilo bi lepo, jer ste podnosili amandmane, gospodo iz DS i koalicije na vlasti, izađite i nemojte se braniti ćutanjem, imate i vi svoje lično mišljenje sopstveno, nemojte svoja mišljenja podređivati nekom drugom, nemojte padati pod uticaj. Vas će da pitaju vaši sugrađani iz onih mesta iz kojih dolazite kao narodni poslanici, pitaće zašto su toliki porezi, zašto je budžet od 2001. godine do danas 12 puta povećan. Pitaće vas građani. Morate da im date valjano obrazloženje. Da li naši građani, što kaže gospodin Krasić, da li 12 puta naši građani bolje žive u odnosu na 2001. godinu? Ne žive. Stotine hiljada ih je od 2001. godine do danas ostalo bez posla, svakim danom ostaje hiljada, dve, tri ili pet bez posla. Privatizacija, koja je sprovedena preko Ministarstva za privatizaciju i Agencije za privatizaciju, opljačkala je radnike Republike Srbije. Gde su one akcije od 1.000 evra koje je obećano građanima? Građanima Srbije je obećano da će biti isplaćeno po hiljadu evra akcija. Ali, ne samo to što im je obećano, nego šta ćete sada da radite sa onim građanima koji su se odrekli akcija u nekim firmama i preduzećima u kojima su imali manji broj akcija, ali im nisu realizovali. Šta se desilo? Ti građani i ti radnici upisali su akcije, po preporuci Vlade i Mlađana Dinkića, ali šta se desilo? Najmanje, prema nekoj mojoj proceni, može da bude ovaj podataka netačan, ne mogu da ga tvrdim, mogu da ga proverim, pa tek onda da tvrdim ovu činjenicu, svi ti koji su otišli da daju izjavu pred nadležnim sudom, koji su se odrekli akcija u njihovim bivšim firmama, platili su overu izjave koja se odnosi na upis akcija za njih. Šta je došlo? Ako je dva miliona takvih bilo u Srbiji, državni budžet i država se neosnovano bogatila jer je opljačkala i u tom segmentu, i po tom osnovu su opljačkani ljudi. Meni su iz Zemljoradničke zadruge Jasenovo iz Nove Varoši pitali građani šta ćemo da radimo koji smo overavali kod suda izjave i koji smo ove akcije ostavili tamo, one koje nisu imale neku vrednost, radovali se do neba da će da prime po hiljadu evra, još pogotovo ako je u porodici radilo dvoje-troje, radovalo se, evo sada je prilika da malo u ovom poljoprivrednom kraju možemo bar da kupimo 100 ovaca ili dve-tri krave, pa da se bavimo bar stočarstvom. Od toga nema ništa. Nema ništa od onih 500 hiljada zapošljavanja radnika. Naprotiv, iz dana u dan hiljade ostaje bez posla. Šta se događa - umesto kada razvijene zemlje kada je nastupila svetska kriza i zemlje sa najvećim kapitalističkim potencijalom preduzimaju restrikcije, smanjuju svoje budžete, smanjuju administraciju, smanjuju akcize, smanjuju PDV, vi gospodo iz Vlade Republike Srbije to ne primećujete i povećavate to. Pogledajte, molim vas… vama ne vredi ni vikati, ni ne vikati. Vi oko budžeta oblećete, ponavljam, ko mačak oko vruće kaše, ne diraj. Neće moći, tu su srpski radikali i tu je opozicija Republike Srbije, koja mora da ukaže, koja mora da poštuje građane Republike Srbije i da ih štiti od štetočina. Kada ste rekli da ne povećavam ton, tako moram jer se osećam jer znam da su građani oštećeni, pa moram bar i ja da iskažem neke emocije, valjda imam emocije svoje. Kada smo kod toga i kada smo kod budžeta, gde je, gospođo ministre Dragutinović, parlamentarna kontrola budžeta? U članu 92. Ustava Republike Srbije predviđena je kao ustavna kategorija parlamentarna kontrola budžeta. Izvršenje svih budžeta kontroliše i Državna revizorska institucija. Što ste je zaboravili? Ima li je ili je nema? Ustav je donet 2006. godine, dve godine prođoše, a nemate državnog revizora. To što imate jednoga, jadan sedi tamo, mrzne se u jednoj kancelariji sa tri činovnika u bivšoj Saveznoj skupštini, to vam je državni revizor?
Narodni poslaničke, vreme na raspolaganju vašoj poslaničkoj grupi je iskorišćeno.
Mogu još samo nekoliko napomena? Neće te mi zameriti, znam da ste i vi za neke moje navode sigurno saglasni i zato sam slobodan da vam se obratim.
Nisam saglasna ni sa jednim vašim navodom.
Pokušao sam da vas testiram da li ste saglasni i konstatujem i to ste potvrdili da niste saglasni. Parlament mora da bude odgovoran u pogledu nadzora Vlade i njenog obrazlaganja troškova. Javiću se malo kasnije. Izvinite ako sam vam oduzeo malo vremena.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 5, razdele 3. i 14, amandman je podneo narodni poslanik Milan Avramović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Milan Avramović.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SRS podneo sam amandman na član 5. predloga ovog budžeta, razdeo 3, glava 3, tačka 14, funkcija 10, ekonomska klasifikacija 423, naziv usluge po ugovoru, u kolonama 6. i 8. iznos 27 miliona zamenjuje se iznosom od 7 miliona. U član 5, razdeo 14, funkcija 420, ekonomska klasifikacija 451, subvencije javnim nefinansijskim preduzećima i organizacijama, u koloni 6. iznos 17.285.000.000 zamenjuje se iznosom 17.305.000.000, a u koloni 8. iznos 17.885.000.000 zamenjuje se iznosom 17.905.000.000. Da bih uprostio građanima Srbije koji ne znaju šta su ekonomske klasifikacije, razdeli, funkcije i glave, tražio sam da od Kancelarije za održivi razvoj nedovoljno razvijenih područja usluge po ugovoru sa 27 miliona spustimo na 7 miliona i da tih 20 miliona transformišemo subvencije javnim nefinansijskim preduzećima Ministarstva poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, kako bi ovih 20 miliona uložili u dodatne subvencije, tačnije u poljoprivredu. Ono što je jasno, u dolazećem periodu koji neće biti nimalo lak u 2009. godini, posebno za poljoprivredu, moramo brinuti unapred. Zemlja će da se obrađuje, ona će da rodi nebitno od ekonomske situacije koja nas je zadesila, ali šta ćemo sa proizvodom te zemlje, postavlja se pitanje. Pre svega bih voleo da utvrdimo aktivnosti ove Kancelarije za održivi razvoj i moram da vam kažem, čitajući njene aktivnosti i obaveze koje su imali jasno se vidi da sam bio u pravu, ja i poslanička grupa SRS, kada smo tražili da se smanje troškovi za ovu kancelariju. Navešću samo par primera, a u toku mog izlaganja možete doneti zaključak šta sam hteo da kažem. Kaže ovako, dr Rajko Perić, državni sekretar: Da bi nerazvijena područja bila izvučena iz dugotrajnog društvenog zapećka mora im se dati novac, zamislite, mora im se dati novac, pre svega za izgradnju dobre putne mreže, ali i struju i vodu i kanalizaciju, kao i za podizanje standarda građana, jer je reč o područjima koja decenijama demografski izumiru. Prvi korak je izgradnja puteva. Evo zaključak jedan vrlo prost koji je donela ova kancelarija, a to su zaključci za koje su potrebne posebne studije, posebne pripreme, posebni nacrti i to je ono što nas ne muči od 2000. godine, nego i pre toga, ali setili smo se 2009. godine, da u nerazvijenim područjima nema puteva, nema vode i da je to prioritet. Ne želim da pričam o ostalim stvarima, o bežičnom internetu, o kablovskoj, o toplifikaciji, gasifikaciji, to za ovu kancelariju treba još 200 miliona da bi do toga došli, ali u toku priče doći ćemo i do toga. Evo kako se problemi rešavaju u vezi sa tim. Kaže: novac je većim delom iz NIP-a, ostatak je direktno iz budžeta i ovo Ministarstvo nastoji, kako Perić dodaje, da vodi računa o ravnomernom regionalnom razvoju kroz 700 projekata, koliko ih u ovom trenutku ima. Prilikom odobravanja sredstva, dodaje Prelić, vodi se računa i o tome da se izađe i u susret opštinama koje imaju skromnije budžete, a one se najviše nalaze u istočnoj i u južnoj Srbiji. Samo jedan podatak. Par dana kasnije, zaduženi ministar za ovu oblast kaže, prema rečima ministra Sulejmana Ugljanina, koji vodi službu za održivi razvoj, u jeku je skeniranje problema, dakle, on ne zna da postoji 700 projekata, koji decenijama imaju naše tradicionalno najnerazvijenije opštine. To uopšte nije tačno. Opštine su postale najnerazvijenije od 2000. godine od kada ste vi došli na vlast, do tad se i moglo nekad nešto raditi u nekoj državnoj fabrici, a navešću vam primer i koje su to fabrike, ali sad više ovom jednostranom primenom, CEFT-om i ostalim sporazumima koje ste vi doneli u ovoj skupštini, teško da se može od toga živeti, ali pojasniću vam to u narednom periodu. Kaže - ovakvi projekti se odnose, naglašava Ugljanin, i na dostizanje održivog razvoja nerazvijenih opština. Zamislite šta je čovek rekao. I na borbu protiv siromaštva u njima. To valjda nije logično da imate siromaštvo u nerazvijenim opštinama, jer ova dva problema idu ruku pod ruku. Ovo je ogromna pamet koja je iznesena, ali to nije suština priče. Šta je suština priče? Pustite vi seminare, kongrese, odlaske u inostranstvo, putovanja i usluge po ugovoru za koje ste namenili 27 miliona. Nema tu potrebe za tu pamet da bi doneli zaključak da treba put, voda i struja da bi se područje počelo razvijati. Kako da se razvije u ovim uslovima koje ste im napravili, to ćemo o tom potom. Samo bih vam naveo jedan primer opštine Lebane. To je najsiromašnija, recimo, opština, gde je bivša tekstilna fabrika "Eksportekst" , prostire se na 13 hektara zemljišta i ima odlučno očuvane pogone. Šta je tamo problem? Za tu lokaciju zainteresovano je mnogo firmi, ujedno i jedna beogradska za proizvodnju prirodnih sokova. U ovoj fazi prva fabrika bi zaposlila od 150-500 radnika, ili zavisi od kooperanata, koliko bi ih bilo, što bi za Lebane značilo pravi bum. Međutim, šta je tamo problem? To je problem sa kojim neće da se suoči ova kancelarija. To jeste zemljište koje se nalazi u vlasništvu Republike. Ili razlog zašto investitori zaobilaze Lebane jesu nerešeni imovinsko-pravni odnosi oko zemljišta, da li su fabrički, da li su državni, da li su opštinski, nije važno. Ti problemi kada se reše, kada ta kancelarija sedne, izvrši pritisak na pravosuđe, izvrši pritisak na nadležne organe, možete doći vrlo lako do proizvoda. Ali, ovde se navode neke studije, stenogrami se neki izvlačeni iz nekih kongresnih sastanaka koji su totalno nepotrebni i koji ne donose ništa za nerazvijene opštine. Ono što je takođe veoma važno zato što smo mi hteli da ovim amandmanom isforsiramo poljoprivredu jeste skretanje pažnje na privatizaciju. Možemo mi davati start-ap kredite, možemo davati meke kredite, tvrde, o tome sam već pričao, možete davati kakav god hoćete klaster razvoja, bilo šta, ako se vi ne suočavate sa borbom protiv kriminala i korupcije, posebno u privatizaciji i posebno u poljoprivredi. Navešću vam samo jedan primer. Čovek je uzeo neku mlekaru, pre godinu dana je privatizovana. Poljoprivredni proizvođači koji su je godinama snabdevali sirovim mlekom kažu dok je bila u državnom vlasništvu da problema nije bilo, oni su sa isplatom bili redovni i faktički u dan kada su donosili mleko dobijali su novac. Sada kada je ta mlekara privatizovana, oni dolaze ispred nje i prosipaju mleko. Kaže - kad već džabe dajemo, džabe ću i da prospem, nude mi gume, nude mi akumulatore, s tim kravu ne mogu da hranim, džabe mi takva mlekara. Vlasnik mlekare kaže - ne mogu da platim dažbine, ne mogu da platim ovo, ne mogu da platim ono. Dajte subvencije da vrati dugove. Dajte subvencije da izađe iz minusa. Pomozite, neka se isplati njemu, vratiće on to. Ne, vi ste mu nametnuli jednostranu primenu ovog sporazuma. Sad će stići neko mleko, ko zna odakle, sa ko zna kojim kvalitetom. Šta će on da uradi? Propao je i on, propao je i ovaj seljak itd. Onda da vas podsetim kako je prošla privatizacija koje je unazadila poljoprivredu kada je u pitanju šećerna afera. Vi znate da je šećerna afera bila aktuelna u vašoj borbi protiv korupcije i kriminala u akciji Sablja. U celoj toj akciji iznedrila se jedna afera koja je napravila zabranu izvoza šećera. Koliko je ta zabrana oštetila poljoprivrednike, i do dan-danas to niko ne zna. Podsetiću vas i na CEFT-a sporazum. Koliko je CEFT-a sporazum oštetio poljoprivredu? Koliko je građevinska mafija oštetila poljoprivredu pretvarajući parcele za poljoprivredu u industrijske zone? Ovde sam želeo da vam navedem i jedan primer jedne opštine u Beogradu, opštine Surčin, prigradska opština. Dakle, da vas upoznam sa detaljima. Statutom grada koji je donesen pre par meseci nadležnosti opština prigradskih ukinute su 100%. Nekad su mogle prigradske opštine da raspolažu gradsko-građevinskim zemljištem kao korisnici, zna se da je država vlasnik, a da su korisnici opštine. Sada se tim statutom to gasi i sva zemljišta koja su pripadala na korišćenje opštini sada pripadaju direkciji grada za izgradnju. Svesni činjenice da statut stupa na snagu od januara 2009. godine, opštine se snalaze i prave veliku zloupotrebu. Sad ću da vam kažem kako je to urađeno u opštini Surčin. Predsednik opštine Surčin zakaže vanrednu sednicu i traži da se obori cena zakupcu sa tri i po dinara na dinar i po po metru. I kaže - ako on bude hteo da uzme na 99 godina mi ćemo mu dati 30% popusta. Šta je sad uradio? Cenu satri i po skinuo je na dinar i po po metru. Sad ću da vam kažem da ne bi bilo nekih drugih zloupotreba. Radi se o 128.242 metra kvadratna državnog zemljišta, čiji je korisnik opština Surčin, u Dobanovcima, Slatina, katastarske parcele, sad da ne čitam da ne izgubim vreme. Ubijajući cenu na vanrednoj sednici skupštine, zato što će to zemljište da pripadne gradu, a ista je stranka i u gradu i u opštini, ali nema prihoda u svom budžetu, predsednik iz DS, ubijajući cenu, dajući poklon od 30% na zakup i od 99 godina i na 10 godina, oštetio je budžet, recimo, grada Beograda za nekih 10 miliona dinara. Zamislite to. Zamislite, za ekstra lokaciju koja se nalazi pored autoputa, pored obilaznice da se nekome pokloni. To sam čak i pretvorio u evre. Dakle, da ne bih gubio vreme, tri puta manja tržišna cena od procenjene, sa 30% popusta na 99 godina iznosi 5.713.181. dinara ili 67.211 evra. U drugačijem slučaju to bi iznosilo na 99 godina 19.043.937 dinara ili 224.050 evra. Zamislite koja je to razlika. To je razlika koja je na poklon data onome ko je platio da ovi dođu u opštinu Surčin na vlast, onaj ko je platio da od 35 odbornika, koliko ima opština Surčin, 15 je dobila SRS, da se skupe svi ostali, da dođu na vlast i onaj koji sad kupuje to zemljište mora to da vrati. Nije to suština. Ovde su im uzeli zemljište. Suština je sledeće - obračun sa kriminalom i korupcijom ne postoji. Kako smo doneli taj zaključak? Sad ću da vam kažem. U IMR-u, u opštini Rakovica gde se proizvode traktori, gde arapski svet čezne za našim traktorima, gde plaća unapred, gde daje pare unapred - samo napravite, samo dajte, mi dajemo traktor jeftinije nego koliko košta njegova proizvodnja. Šta se sada dešava? Nadzorni odbor te firme, svesni situacije i gubitka, podnosi krivičnu prijavu protiv direktora, podnose poreskoj upravi zahtev dadođe. Dolazi budžetska inspekcija i hapse direktora. Uhapšen Ranko Vuković, generalni direktor IMR-a. Ministarstvo finansija, Poreska uprava, Regionalni centar Beograd, Filijala Rakovica, broj zaključka da ne čitam, dana tog i tog uputio je zapisnik SUP-u i zahtev da ga uhapse za nesavestan rad u privrednom poslovanju, oštećenja u privredi, zloupotreba službenog položaja. Šta se dalje dešava? Lišen je slobode 24.7.2006. godine. Zadržan je u pritvoru 30 dana. Stavlja mu se na teret da je oštetio AD IMR za 1.562.000 evra. Zamislite. U Drugom opštinskom tužilaštvu se vodi krivični postupak, pa broj predmeta, bez podizanja optužnice, čeka se da zastari postupak ili da nestane IMR. Protiv tog istog direktora Ranka Vukotića vodi se u Trgovinskom sudu postupak za prodaju radničkog odmarališta hotela na Zlatiboru u Partizanskim vodama, površine 750 kvadrata, sa zemljištem od 16 ha 159 m2. To zemljište vredi zajedno 63,5 miliona dinara, a vrednost hotela je bila preko četiri miliona evra. Znate za koliko je prodat hotel? Za 800.000 evra je prodato nešto od četiri miliona. Gde je ovaj Ranko Vukotić danas? U kojoj firmi je on sad? Po čijem nalogu on ovo prodaje i ko njega štiti da on ne odgovara krivično za ovo? Zašto smo uništili fabriku? Zato što je nekome odradio posao. Čuo sam da je sad u Telekomu. Odmah razmišljajte da ni Telekom neće dugo, pojaviće se opet dopis SRS, pa mi opet moramo da vas ubeđujemo kako vaši ljudi drpaju, a vi to dobro znate. Šta se dalje dešava? Sad tu postoji još jedna zloupotreba na koju ne reaguje Agencija za privatizaciju. Agencija za privatizaciju svojom odlukom donela je rešenje da će sredstva od eventualne prodaje iskoristiti za namirenje obaveza, za zaostale zarade prema rešenju Trgovinskog suda iz Beograda. To on nije uradio. Znate šta je uradio? Ispoštovao je 40% od toga... (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, vreme na raspolaganju vaše poslaničke grupe je iskorišćeno.) završavam, 40% je ispoštovao, i to onome kome je on hteo. Ukrali ste im njive na ovaj način, jedan od primera, prodali ste zemljište budzašto tajkunima, uništili ste fabriku, ne date im poljoprivredne alate sa čime da rade, opljačkali ste ih i sada im još namećete ovu jednostranu primenu ovog sporazuma. Samo da navedem još jedan zaključak koji je ovde evidentan... (Predsedavajuća: 16 minuta.) završavam, a to je da je ovaj budžet pravljen za onaj princip - i premijer sit i ministri na broju. Hvala.
Da li još neko želi reč? Na član 5, razdele 3. i 14, amandman je podneo narodni poslanik Radiša Ilić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Radiša Ilić.
U ime poslaničke grupe SRS podneo sam amandman na član 5. Predloga zakona o budžetu Republike Srbije za 2009. godinu i amandman se odnosi na razdeo 3, glava 3, tačka 3.12, odnosno na Avio-službu Vlade Republike Srbije. Taj amandman glasi: "U članu 5, razdeo 3, glava 3, tačka 3.12, funkcija 450, u ekonomskoj klasifikaciji 423, usluge po ugovoru u koloni 6, iznos od 13.800.000 zamenjuju se iznosom pet miliona, a u koloni 8, iznos 43.400.000 dinara zamenjuje se iznosom 34.600.000 dinara.". Na osnovu iznetih cifara može se videti da se amandmanom traži smanjenje usluga po ugovoru za ukupno 8.800.000 dinara predviđenih za potrebe, kako se navodi u obrazloženju, osposobljavanja osoblja i održavanja samo dva aviona Vlade, kako se navodi u obrazloženju Vlade za odbijanje amandmana. Dobro je poznato da će zvanični deficit ovog budžeta biti oko 50 milijardi dinara i SRS je zato uložila veliki broj amandmana, kako bi se dobar deo ovog deficita pokrio upravo smanjenjem nepotrebnih izdataka, koje je Vlada već namenila pojedinim korisnicima ili se makar ta sredstva pravilnije preraspodelila. Sada se vraća kao bumerang ono što je unazad nekoliko godina upozoravala SRS, gde će nas dovesti megalomanski državni i ministarski aparati, gde će nas dovesti formiranje nepotrebnih agencija. Upozoravali smo da će izmišljanje nekakvih direkcija i centara jednog dana postati veliki balast na grbači građana Srbije, koji pune taj budžet poreskim davanjima. Što se tiče ove Avio-službe na koji se odnosi prvi deo amandmana, dođe mi da se naježim, a i mnogim građanima širom Republike Srbije, jer će severovatno odmah setiti Bojana Krišta i njegovih stručnih kvaliteta na Aerodromu teških dva miliona mesečno. Malo nam je što su se trošile državne pare na Aerodromu, odnosno što je veliki deo profita ostajao u džepovima pojedinaca, poput Krišta, umesto da je išao u budžet Republike Srbije. Vlada Republike Srbije treba posebno da izdvaja sredstva za ovaj Vladin, kako bih rekao, leteći park i kako rekoše u obrazloženju, za preglede oba vazduhoplova. Pitanje pravo bi bilo - šta je jeftinije, da li da se koriste usluge domaćeg avioprevoznika, da se koriste usluge JAT-ove službe održavanja, ili praviti neku svoju službu, bacati pare na, kako se navodi u obrazloženju, stručne provere na uređajima za simulaciju leta i to u međunarodnim centrima. Pitam se, da nije možda NASA? Za produženje dozvole letačkog, neletačkog i kabinetskog osoblja, nisam znao da se izdaju dozvole nekakvom kabinetskom i neletačkom osoblju, i da to košta. Državni funkcioneri, državni službenici, direktori velikihjavnih preduzeća, npr. kao Krišto, makar da su koristili naše domaće avione za svoja putešestvija i seminare. Naprotiv, skuplje je, udobnije i prijatnije voziti se Lufthanzom, tako da let na istoj destinaciji košta JAT-ovim avionom 50.000 do 60.000 dinara, a Lufthanzom 100.000 do 120.000. Naravno, o trošku preduzeća, tačnije države Srbije. Verovatno se sećate onog stiha čuvenog rokera Bore Đorđevića od pre dvadesetak godina - u slučaju rata, bežite isključivo avionima JAT-a. Danas je druga moda, čim su radikali razotkrili veliku pljačku državnih preduzeća, direktora, rukovodilaca po javnim preduzećima u Srbiji, odmah su se eksperti otisnuli u svet kao deset ljutih gusara, ali zamislite nekorektnost, avionima stranih kompanija. Zašto? Da li nisu sigurni u bezbednost naših letelica, pa beže tuđim avionima? Kakvu su to poruku dali korisnicima usluga domaćeg avioprevoza? Kao kada bi neko napravio most, pa ne sme da pređe preko njega. Što se tiče ove Vladine Avio-službe, bolje je da sami smanje svoje aktivnosti oko prevoza naših državnika i ministara širom sveta. Gde god da odu po svetu, nanesu štetu Srbiji. Ili nam nametnu Euleks, ili odleti Đelić u Brisel i tamo mu kažu da nema ništa u vezi Šengena i SSP. Ili ode Tadić u Njujork da nas brani, pa se u međuvremenu izvinjava svima, od Đevđelije do Triglava, a i šire. Ili pak dođu svi u kompletu kod Oli Rena u Brisel, on im podeli zadatke i oni se, tako primljenih instrukcija, vrate uz pomoć ove državne Avio-službe, razmišljajući kako da prodaju ono što je još uvek ostalo neprodato u Srbiji. Zatim, razmišljaju kako da uhapse Ratka Mladića, razmišljaju kako da nam kažu da nema povećanja penzija, plata i standarda i da nema ništa od EU. Zato je bolje da što manje lete. Verovatno je jedino putovanje, na kome je nama naneta najmanja politička šteta, bilo je putovanje na olimpijske igre u Peking. U glavi 3, tačka 12, vidi se da su ukupna sredstva iz budžeta namenjena Avio-službi Vlade Srbije, 231.002.000 dinara, što znači desetak direktorčića, kao Krišto, to bi bila njihova godišnja plata. Sada koristim priliku da pitamo predstavnike Vlade Republike Srbije - šta bi sa kontrolom u Javnom preduzeću Aerodrom, gde su rezultati, ima li nepravilnosti, šta je sa Krištom i ostalima? Obećali ste to, na insistiranje SRS, da ćete sve informacije, vezane za ovu neprimernu pljačku, dati na uvid i javnosti. Šta je sa istragom? Ništa. Da ste takve stvari i korake preduzimali na vreme i da ste sprovodili zakone deficit bi bio manji, preduzeća i država bogati. Ali niste, i to je velika odgovornost same Vlade Srbije pred sopstvenim građanima. Ovim amandmanom se predlaže da se iznos od 8 miliona i 800 hiljada dinara prebaci u subvencije za razvoj i unapređenje poljoprivredne proizvodnje, tako što bi se u razdelu 14, funkcija 420, pod ekonomskom klasifikacijom 451, iznos od 17 milijardi i 285 miliona povećao za ovih 8. 800.000, pa bi se pomenuta klasifikacija uvećala na 17 milijardi 293 miliona 800 hiljada dinara. Svakom poljoprivredniku u Srbiji dobro je poznato u kakav težak položaj ih je dovela dosadašnja vladavina ove vlade prema agraru. Činjenica je da je država za četvrtinu smanjila sredstva za poljoprivredu i podsticaj poljoprivredne proizvodnje, što ide u prilog onome što su projektovali "prijatelji" u Briselu, a to je zadatak - uništiti u Srbiji svaki pokušaj bavljenja ozbiljnom poljoprivrednom proizvodnjom i pretvoriti Srbiju, poljoprivrednu zemlju, u tržište za plasiranje poljoprivrednih proizvoda iz EU, što im se upravo omogućava jednostranom primenom Trgovinskog sporazuma i SSP. Cene semenskog materijala, veštačkog đubriva, hemijskih sredstava, različitih sredstava za rad u poljoprivredi otišle su u nebo, zato se u Srbiji dešava ono što će jednog dana skupo koštati državu, a to je umiranje sela. Uzalud subvencije poljoprivredi, ako repromaterijal poskupljuje i ako na naše tržište ulaze proizvodi daleko jeftiniji, ali sumnjivog kvaliteta u odnosu na domaće proizvode. Pogledajte sami velike markete, tržne centre, pa ćete videti odakle uglavnom potiču voće i povrće, kao i ostali poljoprivredni proizvodi. Čitavo vreme vlast u Srbiji optužuje opoziciju, a najviše SRS, da smo krivi što se budžet usvaja ovako kasno. Po hiljaditi put radikali ponavljaju da je budžet Vlada bila dužna da dostavi Narodnoj skupštini i poslanicima još pre 40 i više dana. To nije urađeno. Jedini krivac za to je vlast u Srbiji. Ovakvo svakodnevno optuživanje SRS od strane vladajuće koalicije podseća nas sve na onu basnu o vuku koji je optuživao jagnje da mu muti vodu dok pije na potoku, iako je jagnje bilo nizvodno od njega. Javnost u Srbiji shvatiće ko je uzročnik nedaća koje su zadesile sve slojeve stanovništva. Ako je verovati onome što javno obećavaju pojedini ministri u Vladi Republike Srbije, pa to obećanje i pismeno stave na papir, sa svojim potpisom i pečatom, onda građani Srbije ne bi trebalo da se brinu kako će se nositi protiv nadolazeće ekonomske krize u 2009. godini, a evo i zašto - Mlađan Dinkić je ministar u Vladi Republike Srbije i potpredsednik te iste Vlade. Taj ministar je 21. aprila 2008. godine uputio javno obećanje na 5.300.000 adresa u Srbiji. Ovako izgleda pismo koje je Dinkić uputio bukvalno svakoj kući u Srbiji. Evo šta je poručio građanima koji su pisali besplatne, u prevodu bezvredne akcije: "U skladu sa zakonom stekli ste pravo na novčanu naknadu po osnovu prodaje ostataka udela države u preduzećima koja su u prethodnom periodu većinski privatizovana". Dame i gospodo, obratite pažnju šta Mlađan Dinkić obećava građanima Republike Srbije: "Uplatu novca po tom osnovu možete očekivati u prvom tromesečju 2009. godine na vaš dinarski račun koji ste naveli u prijavu". Poštovani građani, tražite od Vlade, tražite od ministra Dinkića uplate novca po osnovu ovih bezvrednih akcija u prvom tromesečju 2009. godine, odnosno najkasnije do 31. marta 2009. godine. Obećanje dato, dokazi postoje širom Srbije, i ako se to ne dogodi, vi tužite Dinkića za prevaru, za nanet duševni bol i za nenamensko trošenje budžetskih sredstava za štampanje ovog pisma, koje je u stvari jedna predizborna šarena laža. Ako uzmemo da je ovakvih pisama poslato na 5.300.000 adresa, postavlja se pitanje - ko je to platio? Neka jedna koverta sa plaćenom poštarinom, malo luksuznijeg izgleda i odštampanim pismom, košta 50 dinara, dolazimo do sume da je ovaj poduhvat Mlađana Dinkića Srbiju koštao, verovali ili ne, 265.000.000 dinara. Ako sada pogledamo ceo ovaj razdeo 3, tačka 12, videćemo da je ukupan iznos sredstava iz budžeta za Avio-službu Vlade u koloni šest - 231 milion 2.000 dinara. Ceo iznos budžeta za Avio-službu Vlade manji je od sume koju je Mlađan Dinkić potrošio šaljući pisma kojima je obmanjivao građane da će akcije realizovati već ''u prvom tromesečju 2009. godine''. Zahvaljujem.
Da li još neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Mašić.
Gospođo potpredsedniče, gospođo ministre, dame i gospodo narodni poslanici, želim da podržim mišljenje Vlade. Mislim da sa razlogom nije prihvatila ovaj amandman, jer stvarno povećanje agrarnog budžeta koje se predlaže kroz ovaj amandman je toliko simbolično da u suštini ništa značajno ne bi doprinelo. Obzirom na tok rasprave i najverovatnije takvu situaciju da poslanici SNS neće moći da obrazlože svoje amandmane koje su upravo podneli na agrarni budžet, želim da obavestim narodne poslanike, a pre svega građane Republike Srbije, kakav odnos je u suštini SRS u ovom postupku donošenja budžeta, pa samim tim i agrarnog budžeta, imala. Kao predsednik Odbora za poljoprivredu mogu da kažem da u tom odboru većinu ima opozicija. Međutim, zbog nedolaska članova odbora iz SRS ispalo je da je odbor voljom poslanika poslaničke većine morao podržati agrarni budžet. Tako da, poštovani građani, sami procenite ko sarađuje sa pozicijom, pre svega DS i drugim strankama koje čine ovu vladu. Glasanjem je bilo šest za i pet protiv. Protiv su glasali poslanici SNS, DSS, NS, dok poslanici SRS nisu bili na toj sednici. Ono što, upravo kao predsednik Odbora za poljoprivredu i čovek koji je i dok je bio u SRS je upravo bio predsednik Odbora za poljoprivredu i pratio je državnu politiku ove naše zemlje u oblasti agrara, mogu da iznesem i lično ubeđenje, a i mišljenje stručne javnosti, na kraju i većine poslanika, da agrarni budžet je drastično smanjen za 2009. godinu. Ova vlada koja je predložila ovakav budžet Narodnoj skupštini najdirektnije podriva dalji razvoj ovako značajne privredne grane za našu zemlju kakva je poljoprivredna proizvodnja. Prosto je nedopustivo da agrarni budžet, koji je u 2007. godini bio 26 milijardi i 95 miliona, u 2008. godini 27 milijardi i 163 miliona, a rebalansom budžeta koji je otprilike izvršen pre dva meseca, agrarni budžet je bio u visini 32 milijarde 895 miliona. Ako se samo to gleda, onda je stvarno apsolutno neprihvatljivo da agrarni budžet za 2009. godinu, koji je ponudila Vlada Republike Srbije, iznosi samo 25 milijardi i 607 miliona. Svakako iz agrarnog budžeta najviše se izdvaja za subvencije u oblasti poljoprivredne proizvodnje, jer sve države koje su u procesu tranzicije su sopstvenim sredstvima revitalizovale svoju poljoprivrednu proizvodnju i unapređivale je, tako da je i u našoj zemlji počelo sa ozbiljnijim izdvajanjem u agrarni budžet negde oko 2004. godine, i od te godine je u odnosu na ukupna budžetska sredstva izdvojeno oko 22 milijarde 354 miliona, što je tada činilo 5,33% budžeta. Predloženi budžet za 2009. godinu, u ovom iznosu od 25 milijardi i 607 miliona, predstavlja u suštini 3,66% budžeta. Ako se odbiju tih oko pet milijardi dinara sopstvenih sredstava Ministarstva za poljoprivredu, onda agrarni budžet, gledano na ukupnu veličinu budžeta, iznosi svega 2,92%. Dalje, ono što čini značaj poljoprivredne proizvodnje, i ovakve kakva je u proteklim godinama bila u našoj zemlji, uz ovakav vid finansiranja koji je bio do ove godine, jeste da je u 2008. godini ostvaren izvoz poljoprivrednih proizvoda u visini od milijardu i 620 miliona dolara, u istom tom periodu uvezeno je za nekih milijardu i 200 miliona dolara. Znači, ostvaren je spoljnotrgovinski suficit u iznosu od nekih 408 miliona dolara, što govori da ima osnova da se poljoprivredna proizvodnja bolje finansira, tj. u većem obimu finansira i da je ona ipak stekla konkurentnost na evropskom, pa i svetskom tržištu. Učešće poljoprivrede u ukupnom izvozu koji je ostvaren tokom ove godine je negde na nivou 17%. Znači, to nije zanemarljivo. Siguran sam da poljoprivredni proizvođači, koji su saznali koliki je agrarni budžet planiran, ozbiljno razmišljaju da neće moći u tom obimu zasnovati svoju poljoprivrednu proizvodnju i da će sigurno ovo učešće u ukupnom izvozu naše zemlje biti manje, samim tim će se još više povećati taj spoljnotrgovinski deficit, koji je inače izuzetno izražen kod nas. Iz budžeta se najviše izdvaja za subvencioniranje poljoprivredne proizvodnje i zahvaljujući tome održava se dobar deo te poljoprivredne proizvodnje. No, obzirom na umanjenje i tih sredstava, u 2008. godini, sa budžetom od 27 milijardi i 163 miliona, subvencije su bile 16 milijardi i 220 miliona. Rebalansom budžeta koji je u suštini za 2008. godinu 32 milijarde i 895 miliona, gotovo 33 milijarde, subvencije su 22 milijarde i 545 miliona. U agrarnom budžetu od 25 milijardi i 607 miliona, subvencije su 17 milijardi i 285 miliona. Ono što je Ministarstvo poljoprivrede i u toku rasprave na Odboru za poljoprivredu, kada je raspravljano o agrarnom budžetu, a i u izjavama ministra poljoprivrede, da tako kažem, umirivalo našu javnost, pre svega poljoprivredne proizvođače, to je obećanje da će se iz ovih sredstava moći isfinansirati plaćanje po hektaru obradive površine, čak oni planiraju i da se poveća taj iznos sa 10 hiljada na 12 hiljada, znači negde u iznosu od 150 evra. Iskreno se nadam da će to i ostvariti. Međutim, poljoprivredni proizvođači znaju da iako je ovoliki agrarni budžet bio u 2008. godini, iako je ovoliko izdvojeno za subvencije, preko četiri milijarde dinara biće nepodmirenih subvencija koje treba preneti u 2009. godinu. Pitam odakle će i kako podmiriti ta dugovanja, jer i po osnovu obradivih površina, negde oko 500 miliona dinara nije isplaćeno poljoprivrednim proizvođačima. Dalje, i subvencija se nadoknađuje, tj. premira proizvodnja mleka, ona je u ovoj 2008. godini već smanjena, a neće se povećati, jer neće biti jednostavno prostora ni u ovoj dolazećoj 2009. godini, a svedoci smo da su proizvođači mleka nezadovoljni postupanjem prerađivača i najavom da već od 1. januara u suštini će doći do smanjenja proizvođačke cene mleka, što može uticati svakako dalje na samu tu proizvodnju, s obzirom da je i ona skupa, a pogotovo što i dobar deo premija neće biti isplaćen u 2008. godini, nego će biti prenet u 2009. godinu. Subvencionirao se proteklih godina i podsticao izvoz poljoprivredne proizvodnje, što će biti ugroženo. Zatim, podrška osiguranju poljoprivredne proizvodnje takođe je subvencionirana, onda mere unapređenja u stočarstvu, podsticaj tova junadi ili oko dvadeset hiljada još zahteva za naknadu po isporučenoj tovnoj junadi nije plaćena poljoprivrednim proizvođačima i ona će biti prebačena u narednu godinu. Razvoj poljoprivredne proizvodnje u ruralnim oblastima takođe je subvencioniran iz agrarnog budžeta, međutim, već tokom ove godine je smanjen taj obim subvencioniranja, a sa ovakvim budžetom on će biti još teže ostvariv. Iz agrarnog budžeta se regresira mnogo toga, pre svega regresira se priplodna stoka, zatim regresiraju se inputi u ratarsku proizvodnju, znači nafta, veštačko đubrivo, seme bilja, što će takođe, sa ovim budžetom agrarnim biti ugroženo i biće prosto neostvarivo. Poseban je problem ukidanje kreditiranja poljoprivredne proizvodnje iz budžeta i ono je prebačeno na poslovne banke, u odnosu na ukupnu ekonomsku i finansijsku situaciju u svetu, povećanja kamata u našoj zemlji na kredite, doći će u ozbiljnu ugroženost kreditiranje poljoprivredne proizvodnje i subvencioniranje kamata, jer su od sredine 2008. godine kroz agrarni budžet subvencionirane samo kamate na date kredite, i to dugoročne, za nabavku mehanizacije, podizanje staklenika i plastenika, zalivnih sistema, nabavku priplodne stoke itd. Posebno agrarnim budžetom je oštećena veterinarska struka i moje kolege veterinari su izuzetno nezadovoljno. Ima najave da već možda i sutra budu prisutni ovde upravo pred Narodnom skupštinom i izraze protest, jer preko 400 miliona dinara agrarni budžet duguje veterinarskim stanicama, specijalističkim veterinarskim i naučnim institutima, za posao koji je urađen u okviru sprovođenja programa mera zdravstvene zaštite životinja, a pogotovu ovako drastičnim smanjenjem subvencija za veterinarsku struku. To nije klasično subvencioniranje, nego finansiranje sprovođenja programa mera zdravstvene zaštite. Sa milijardu i šesto miliona, koliko je bilo u 2008. godini, ili dve milijarde i 48 miliona nakon rebalansa, smanjeno je na svega 816 miliona dinara, čime će doći u veoma veliku ugroženost sprovođenje programa mera zdravstvene zaštite životinja, što može imati direktnog uticaja na ukupno zdravlje životinja, ali i ljudi. Zatim, može uticati na onemogućavanje izvoza proizvoda od životinja, od sirovog mesa preko drugih proizvoda, tako da sasvim imaju osnova i najave poljoprivrednih proizvođača i svih drugih subjekata koji su finansirani iz agrarnog budžeta da izraze u narednom periodu svoju zabrinutost, ali i nezadovoljstvo. Ministarstvo poljoprivrede i Vlada moraju biti spremni na te odgovore. Isto tako, apelujem da se, ako je moguće, prihvate amandmani koji su uloženi od narodnih poslanika. Poslanička grupa SNS predložila je da se subvencije povećaju za 5,5 milijardi dinara, da se budžet veterinarske uprave poveća za 500 miliona i da se Direkciji za vode da negde oko 180 miliona dinara. Nadam se da će biti razumevanja i da će se prihvatiti taj amandman. Ako ne bude usvojen budžet, onda kod rebalansa tj. kod nove rasprave o budžetu, da se ima u vidu i ovo što sam izneo, a i mnogo toga što će u međuvremenu doći do ministarstava finansija, poljoprivrede i Vlade. (Tokom ovog govora poslanici SRS lupali o klupe.)
Da li još neko želi reč? Milorad Krstin želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram povredu Poslovnika, članove 104, 225. i 226. Gospodine Mašiću, nažalost, vama još na reveru stoji, beli vam se, kako vam je bio bedž - dr Vojislava Šešelj, a ovaj manji sada koji imate, to vam je dala DS, ne može da pokrije koliko je malo sa strane. Ali, nemojte kriviti SRS da SRS tobože doprinosi glasanju za budžet, jer nismo bili na odboru, pa je odnos bio 6:5. U stvari, vas petoro je glasalo protiv. Meni je iz poniženja da dođem na Odbor gde vi predsedavate. Prvo, gospodine Mašiću, 57 poslanika SRS, i 21 koje vam je dala DS ne može da ima predsednika odbora, jer to pripada SRS, znači, predsednik Odbora za poljoprivredu. Vi to dobro znate. Evo, pošto ste čačkali mečku, vi sledeći put kada budete držali Odbor za poljoprivredu nećete više moći da ga održite. To vam obećavam. To pripada SRS. Ne možete i to oteti. Oteli ste 21 poslanika, ali nećete moći da uzmete i odbor, kao što pripada Administrativni odbor, Odbor za industriju, Odbor za poljoprivredu itd. Prema tome, nemate pravo da kažete da SRS nije htela da bude protiv budžeta koji je namenjen, posebno razdeo 14, Ministarstvu poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede. Da vi predsedavate i da tražite da se šetamo i držimo odbore sa Sonjom Liht, izvinjavam se, to neću. Kakve veze ima poljoprivreda sa Sonjom Liht, recite mi. Da li ste nam slali materijal, više se ne sećam, jer kada sam pročitao - Sonja Liht, meni je bilo sve jasno. Da li to radi Odbor za poljoprivredu? Meni da vodi Odbor za poljoprivredu Zoran Mašić i Sonja Liht, izvinite, to mi je iz poniženja. Ali, vama treba da bude jasno da predsednik Odbora za poljoprivredu će od nove godine biti iz SRS, jer to nama pripada, ne pripada vama, pripada najjačoj opozicionoj stranci. Uostalom, što kaže šef poslaničke grupe, to je i Boris Tadić shvatio. Prema tome, gospodine Mašiću, videćemo ko će biti u sali kada se bude glasalo, ako dođe do njega, a ko će biti van sale. SRS je protiv ovakvog budžeta, koji je posebno loš u razdelu 14 za Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede i one napaćene seljake. Hvala.
Nema povrede člana 104, niti ste obrazložili u čemu bi se sastojala povreda Poslovnika. Upozoravam narodne poslanike da bez zloupotrebe koriste svoja prava iz Poslovnika. Reč ima narodni poslanik Zoran Mašić, pravo na repliku.
Gospođo potpredsednice, dame i gospodo narodni poslanici, razmišljao sam da li ima osnova da gospodinu Krstinu repliciram, jer ste izneli takve nebuloze da prosto čovek ne može da razume šta je bilo pozivanje vaše na Poslovnik. Priča da gospođa Sonja Liht vodi Odbor za poljoprivredu, uz svo uvažavanje te gospođe, ona koordinira ili je predsednik neke nevladine organizacije, koja se valjda bavi, između ostalog, smanjenjem siromaštva, i dostavlja Odboru za poljoprivredu, kao i drugim odborima, dopis o održavanju sastanaka. Nisam bio ni na jednom skupu koji je organizovala Sonja Liht ni dok sam bio u SRS, ni u ovoj stranci. Tako da ona ne utiče na bilo koji način na rad i dnevni red Odbora za poljoprivredu. Dalje, da li ćete prihvatiti da predsedavam ili ne, vi se apsolutno ne pitate za to, nego se pitaju svi narodni poslanici ove skupštine i poslanici koji su u Odboru za poljoprivredu, tako da su oni odlučivali o tome da li ću biti predsednik i dok sam bio u SRS, i sada dok sam u SNS. Prema tome, vaših pretnji se ne plašim. Neće me iznenaditi da, u skladu sa vašim ponašanjem kao poslaničke grupe, dođete i pravite ekscese i na Odboru za poljoprivredu, kao što pravite ili ste pravili neke ekscese na nekim drugim odborima. Ali, to je do vas i vašeg poštovanja ove institucije i poštovanje ličnosti nas, članova odbora, da li poljoprivrede ili nekih drugih odbora. Prema tome, vaših pretnji se ne plašim i one nisu ni na čemu utemeljene. Tako da bi bilo možda bolje da prestanete da dobacujete i sa mesta, a i da tako žučno reagujete, jer se ne plašim vas, pogotovo toga što vi znate u oblasti poljoprivrede, jer smo već četiri godine u Odboru. Barem, što se tiče toga, uz svo moje skromno znanje, mislim, a znajući koga imate u vašoj poslaničkoj grupi kao poznavaoca poljoprivredne proizvodnje, ne možete me ni na koji način ugroziti. Hvala. (Tokom ovog govora poslanici SRS lupali o klupe.)
Po Poslovniku, izvolite. Koji član?
Po Poslovniku, član 104, 225. i 226, što bi rekao moj kolega Srba Živanović, svi. Gospodine Mašiću, za našu stručnost iz poslaničke grupe SRS vi ponajmanje možete da pričate. Reći ću vam da ste me u prošlom sazivu molili sat i po vremena ovde da vas pustim da pričate pre mene, jer ne znate šta ćete pričati ako počnem da pričam o poljoprivredi. Ima kolega poslanika koji mogu da potvrde to. Stvarno nema smisla. Ne pretim vam za govornicom da vi nećete biti, da ćemo mi vas izneti sa stolicom napolje. Naprotiv, zna se, najjačoj opozicionoj stranci pripada Odbor za poljoprivredu. Koliko znam, nas je 57, vas je 21. Znam da ste vi imali dobre sabirke kad ste bili predsednik Upravnog odbora Novosadskog sajma, ali sam kupio auto na lizing, da dalje ne govorim.
Na član 5, razdele 3. i 14, amandman je podneo narodni poslanik Milorad Buha. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospodin Jojić ima reč. Izvolite.
Poštovani poslanici, narodni poslanik SRS gospodin Milorad Buha podneo je amandman na član 5, razdeo 3, glava 3.6, funkcija 110, u ekonomskoj klasifikaciji 423, usluge po ugovoru, u kolonama 6 i 8, koje se odnose na usluge po ugovoru, a radi se o generalnom sekretaru Vlade. Ovde nije mini vlada. Kad gledate koliko ima u Vladi zaposlenih, rekao sam nekoliko puta da je ova vlada, gledajući sa političkog aspekta šta želi sve da prikrije, mini vlada: malo pokriva, a ništa ne otkriva. Kad pogledate Predlog zakona o budžetu, tu se otkrivate. Imate u Generalnom sekretarijatu Vlade 112 zaposlenih. Predviđeno je za plate 178 miliona dinara. Ono što ne možemo da shvatimo i da prihvatimo mi iz SRS, to je da usluge po ugovoru treba da se obezbede u iznosu od 32 miliona dinara. Šta će taj generalni sekretarijat da radi, koje će to usluge da pruža? Da li će to možda da pruža dodatne usluge ministrima kad krenu na putovanja? Koje usluge? Nema dokaza da možete poslanicima da izađete i pogledate u oči, vi gospodo iz vlasti, iz DS, vi se branite ćutanjem, ali kaže iz našeg naroda ona poslovica "gluvom ne vredi šaputati, ćoravom ne vredi namigivati". Bilo bi jako lepo da poslanici DS, koji su podneli amandmane, izađu i brane svoje amandmane. S druge strane, neprihvatljivo je, to građani neće da prihvate, da nijedan poslanik iz vlasti koalicione ne izađe da progovori reč o budžetu, utoliko što treba da obrazloži narodu i poreskim obveznicima gde će da troše pare. Toga nema. To znači odbrana ćutanjem. Dame i gospodo, ta 32 miliona za usluge po ugovoru, a da poslanici nemaju na uvidu nijedan ugovor, dajte bar za tekuću godinu koja je na izmaku, dajte bar da vidimo te ugovore, da li su oni bili realni, na šta se odnose, ko ih zaključuje, ko ih potpisuje, ko ih overava i kome se šta plaća kada su u pitanju ugovori i usluge, pogotovo specijalne usluge. O tome ćemo kasnije. Kada je u pitanju Vlada i trošenje para iz budžeta, da vidimo da li mi imamo skromnu Vladu, da li imamo primerenu Vladu veličini države i broju stanovnika? Nemamo. Podsetiću vas, poštovani građani Srbije, radi vaše informacije, a i vama, kolege poslanici, Mađarska ima 11 ministarstava, Albanija 14, Rumunija 15, a koliko je puta veća od Srbije, Bugarska 17, Crna Gora 13, Slovenija 15, Makedonija 15, Hrvatska 15, BiH 16, Švedska 13 ministarstava. Kolko je Švedska bogatija? Švedska ima 16 automobila, a Vlada Srbije ima 352 automobila. Da li je to primereno, da li je to uporedivo sa jednom zemljom koja vodi računa o svojim poreskim obveznicima? Nema ni reči. Norveška ima 14 ministarstava, Francuska 17, skoro deset puta veća od Srbije. O čemu mi govorimo da ne može da se smanji budžet? Da smo neka vlast, srpski radikali bi smanjili 50% ovaj budžet i ono što bi se odnosilo, od 750 milijardi dinara, bar 50% bi bilo ušteđevine za građane Srbije, a od toga bi išlo najmanje 100 milijardi za poljoprivrednike i seljake, da povećaju stočni fond, da obrađuju poljoprivredno zemljište, da obnove mehanizaciju, da oru dobro ovu srpsku zemlju, bogatu i rodnu, i da proizvode i za sebe, da proizvode za državu i da proizvedu za izvoz. Dajte neki dinar ovim poljoprivrednicima da obnove poljoprivrednu proizvodnju. Od toga mi živimo. Kukate u medijima na SRS, kako je SRS prepreka da li će biti usvojen budžet za 2009. godinu. Nije SRS na vlasti. Nije SRS kasnila 40 dana da se budžet dostavi parlamentu. Vi kasnite 40 dana. Drage kolege, za 40 dana pola metroa ispod Beograda bi bilo napravljeno, a ne da vi kasnite 40 dana, da nema budžeta i da pretite preko medija i u medijima kažete kako je SRS prepreka da li će biti usvojen. Ne, mi nismo vlast, mi nemamo ovlašćenje da predlažemo budžet. To je stvar, po Ustavu, isključivo Vlade, ali Vladu nije mogao niko da sastavi, da se dogovore jedne noći. Pritvorio bih njih odmah, zatvorio u podrum i rekao - da se dogovorite u roku od dva sata. Nećete da se dogovorite, razrešenje cele Vlade, ostavka Vlade, ako nema dogovora. Građani ne smeju da trpe, nema druge, da se našao neki pametan general, neki sposoban i pametan general 90. i 91. godine, da je Predsedništvo tadašnje bivše SFRJ pritvorilo u podrum Generalštaba i naredilo mu da se dogovore u roku 24 časa, a ako se ne dogovore u apsanu, a da građani bivše države ostanu da žive u miru. Prema tome, ne možete vi da se dogovorite, Trezorom ne rukuje SRS, ne možete kriviti nas, ne mi imamo dobru nameru da skrešemo budžet, da olakšamo poreskim obveznicima, da porezi budu manji, da bude parlament taj koji će da kontroliše utrošak sredstava. Sada bih vam skrenuo pažnju kako je to u uporednom pravu, kako je regulisana u uporednom pravu parlamentarna kontrola budžeta. Narodna skupština je po članu 92. Ustava Republike Srbije dužna, dakle, ima pravo, ali ima i obavezu, da vrši potpunu kontrolu budžeta. Parlament mora da bude odgovoran u pogledu nadziranja Vlade i njenog obrazlaganja troškova budžetskih sredstava. Gde je budžet, gde su te specifikacije sa fakturama i računima gde se pare troše? To se samo predvidi u predlogu budžeta i budžet se izglasa, donese se zakon i posle niko ne kontroliše. Vlada ne može da troši novac iz budžeta, niti nametati poreze mimo parlamenta. Ovo je mesto gde SRS želi da obavesti građane Srbije da mi nismo krivi iz opozicije zbog toga ako se kasni sa donošenjem budžeta. To da bude jasno svakom. Zašto? Ponavljamo po stoti put, 40 dana Vlada Republike Srbije nije izašla sa svojim predlogom pred narodne poslanike i parlament. Ko je kriv? Pa, kriva je Vlada. Ko je kriv? Krivi ste vi što ste na vlasti. Nećete valjda opoziciju da krivite za to, nemate pravo i nemate argumente, nemate činjenice, nemate dokaze. Zadatak državnog revizora, koji je normiran u članu 92. stav 3, jeste da narodne poslanike u Narodnoj skupštini Srbije snabdeva informacijama koje su im potrebne da bi Vladu mogli kontrolisati u pogledu trošenja budžetskih sredstava. Tražim izveštaj, gospođo ministre, od vas tražim izveštaj budžetskog revizora za prošlu godinu. Da dostavite taj izveštaj, jer vi ste dužni, izveštaj mora pred parlament da dostavi državni revizor, mora parlament da bude obavešten. Ovo je zakonodavni organ. Da nije tako, zašto bi se ovaj zakon našao, u nužnoj odbrani ste sa ovim zakonom i u krajnjoj nuždi izašli pred narodne poslanike u poslednjem minutu i hoćete sada preko medija, vodite hajku protiv SRS, a SRS štiti građane, seljake, penzionere, radnike, sve zaposlene i nezaposlene da im budu nameti, porezi i razrezi što manji, da može ostati nešto za preživljavanje ovog naroda. Dame i gospodo, u uporednom pravu, samo da vas podsetim, u nekim zemljama izveštaj generalnog revizora podnosi se i po četiri puta pred parlamentom u toku godine. Uzmite Kanadu, četiri puta se u Kanadi nađe izveštaj državnog revizora pred parlamentom. Podnošenje izveštaja parlamentu treba da bude ključ, dame i gospodo, ključ obazrivosti i uspešnosti državnog revizora ogleda se da li je podneo izveštaj Narodnoj skupštini Srbije, koliko godina ima na papiru revizora. Ponavljam, revizor se mrzne sa četvoro zaposlenih sada u bivšoj zgradi Savezne Skupštine, a ne date mu prostorije, a ima prostora koliko god hoćete. Vi bežite od državnog revizora. On je opasan, on je opasniji od državnog tužioca, državni revizor je za vas opasniji od pištolja. Kažem vam zbog toga i bežite od njega. Šta je dužan državni revizor? Dužan je da narodnim poslanicima da odgovore na sledeća pitanja. Malo strpljenja: da odgovori na pitanje da li su izjave Vlade u vezi sa finansijskim pitanjima tačne, koje dostavlja Vlada u oblasti finansija. Drugo, jesu li porezi i drugi nameti koje Vlada prikuplja na računovodstvenom, propisno evidentirani, jer mi toga nemamo. Mi smo kao poslanici uskraćeni od ovih podataka. Da li je novac koji je zakonodavac odobrio, dakle parlament Vladi, utrošen u svrhu u koju je bio namenjen, da li imate dokaz o tome? Dajte fakture, račune, hajde da vidimo koliko je sekretarica i gde je putovali, hajde da vidimo koliko ste plaćali usluge bog zna kakve. Da vidimo koje usluge ko plaća. Plaća poreski obveznik. Ne dajte te usluge da plaća više poreski obveznik, odrecite se usluga specijalnih pogotovo i ovih usluga po ugovoru. Ključno pitanje, gospođo ministre, zašto Srbija nema računovodstveni sud? Mnoge zemlje u svetu imaju računovodstveni sud. Da li ćete predložiti Vladi da podnese predlog Parlamentu da se donese zakon o računovodstvenom sudu? Vi znate za to. Mnoge zemlje u svetu imaju računovodstveni sud, a naveo bih samo neke, kao što su: Nemačka, Austrija, Kanada, Slovenija i druge. One su osnovale računovodstveni sud. Srbija bi morala da, pored ostalih sudova, a imamo ih i specijalnih i redovnih i imamo i kasacionih u novom zakonu, imamo i druge trgovinske sudove, imamo sudove za prekršaje, a zašto ne bi Srbija imala i računovodstveni sud. Nekom ne ide u račun, jer je računovodstveni sud vršio kontrolu, donosio odluke koje moraju biti poštovane kao zakon. Da Srbija ima pravnu državu i državno-revizorsku instituciju i računovodstveni sud, ne bismo imali ovako veliki budžet i velike poreze, koji se takoreći otimaću od građana, u čije džepove je Vlada Republike Srbije, preko Poreske uprave, zavukla ruku, i to do ramena. Ne bi imali nekontrolisano trošenje para za direktore javnih preduzeća u milionskim iznosima, predsednike upravnih i nadzornih odbora i njihove članove, a ja se kolege nadam da se ovih dana bili upoznati.
Samo vi završite, gospodine Jojiću, ali nemojte mnogo dugo.
Da se ne javljam ponovo, ako dozvolite. Mi ne bismo imali jednu od najvećih pljački u Srbiji, tj, pljačku radničke i narodne imovine, tj. krađu fabrike Karbamida dva Azotare Pančevo, čija je knjigovodstvena vrednost 45 miliona evra, a da su vlasnici, koji su putem pljačkaške privatizacije, uz pomoć Agencije za privatizaciju demontirali i prodali u inostranstvo, u Litvaniju, za 32 miliona evra i stavili pare u džep, a ni dinara nisu dali za proizvodnju. Proizvodnja u Azotari Pančevo, koja je osnovana davne 1963. godine, koja je bila dragocena za poljoprivrednike Srbije, radnici sada štrajkuju, radnici blokiraju i Petrohemiju, blokiraće Rafineriju... (Predsednik: Privedite kraju.) .. da ako se oglušite od radnike Azotare, jer je njih 1.500, čije porodice ukupno broje oko 4.000, sada nalaze se na ulici i ne primaju plate, a ovi vlasnici otpuštaju radnike, zauzmite se da se rešavaju ovi problemi, jer narod kada progovori iz stomaka biće najteže. Hvala.
Da li još neko želi po ovom amandmanu? Ne. Na član 5, razdele 3. i 14, amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospođo Pop-Lazić, izvolite.
Poštovane kolege narodni poslanici, amandman koji sam u ime SRS podnela odnosi se na član 5, razdeo 3, glava 3.6, funkcija 110, u ekonomskoj klasifikaciji 422 - troškovi putovanja, koji se odnosi na troškove putovanja Generalnog sekretarijata, a koji su projektovani na 94 miliona dinara, s tim što smo predložili da se ta sredstva smanje na 10 miliona, a razlika preusmeri na Upravu za zaštitu bilja, odnosno subvencije za javna nefinansijska preduzeća i organizacije za programe za zaštitu bilja. Nekada je situacija bila takva da je Generalni sekretarijat radio za potrebe cele Vlade i verovatno su i troškovi bili veći, ali je to bilo daleko ekonomičnije, danas imamo kabinete ministara, potpredsednika Vlade, predsednika vlade, i svi oni multiplikuju te troškove vezane za putovanja. Pokušala sam da saberem, ali nisam dobila baš tačnu cifru, radi plastičnosti i da bi naši, pre svega, birači i građani Srbije bolje shvatili o čemu se radi, troškovi putovanja, recimo, za Narodnu skupštinu su projektovani na 226 miliona za 250 narodnih poslanika i celokupni administrativni aparat, za predsednika Republike 43 miliona, to je njegov kabinet, za Vladu i kabinet predsednika Vlade samo dva miliona, tu ste stvarno bili korektni, znači do kuće i da se vrati, do Zaječara i do Beograda nazad. Kabinet prvog potpredsednika Vlade, tu je već nešto malo veći trošak, ali pretpostavljam opravdan, kabinet potpredsednika Vlade za ekonomske integracije - troškovi putovanja osam miliona i 800, kabinet potpredsednika Vlade za privredni razvoj dva miliona, troškovi putovanja kabineta potpredsednika Vlade za socijalnu politiku i društvene delatnosti 5,5 miliona i za Generalni sekretarijat sad tih 94 miliona, koji zaista bodu oči. Kakav je Zakon o Vladi i kakva je organizacija Vlade vaša je stvar, mi se u to mnogo mešali nismo niti smatramo da treba da se mešamo, svaka vlada se organizuje onako kako treba, ali očigledno je da imamo jednu veoma rasipničku vladu i da je sam budžet na neki način kompromis političkih želja. U situaciji kada smo zahvaćeni tzv. "sekom", kako to volim da kažem, skraćenica od te svetske ekonomske krize, da bi se svi pomalo nasmejali, jer nimalo nije dobro ono što nam ona donosi, recesija je u celoj Evropi, i jedino Francuska, zamislite, nije proglasila recesiju. Pitaćete zašto. Upravo zato što je poljoprivreda zabeležila rast i recesije nema u Francuskoj. Šta nam to govori? Da mi treba da vodimo računa o našoj poljoprivredi, obzirom da smo i sami proglasili razvoj poljoprivrede prioritetom. Proglasili smo prioritetom poljoprivredu, ali smo za subvencije u poljoprivredi smanjili iznos sredstava za nekih 25%, nešto između 20 i 25%. Zato ovim amandmanom tražim da se ta sredstva između 10 i 90 i ova četiri miliona, dakle 84 miliona prenesu na ovu stavku subvencije javnim nefinansijskim preduzećima i organizacijama, čiji će raspored i korišćenje izvršiti Vlada po svom nekom posebnom aktu, uz uverenje da će to uraditi onako kako je najbolje, i Upravi za zaštitu bilja opet subvencije javnim nefinansijskim preduzećima i organizacijama. Sredstva ove aproprijacije namenjena su za program zaštite bilja. Hoću da vas malo podsetim na to da ste odlučili kao Vlada da jednostrano primenjujete SSP, da će se to i te kako odraziti na razvoj ne samo poljoprivrede nego uopšte naše privrede, da je 50% budžeta EU opredeljen za poljoprivredu, dakle čak i Brisel shvata koliko je to važno, da ćemo morati da promenimo propise koji se odnose na poljoprivredu. Da bi naši seljaci shvatili o čemu se tu radi, pošto postoje tamo tačno navedene u Briselu, u tim njihovim aktima ili memorandumima, kako se zovu, šta je to što mi moramo da uradimo. Recimo, ako se pojavi neka zarazna bolest na drugom delu kontinenta, neka to bude u Skandinaviji, mi ćemo morati da izdvojimo sredstva da pristupimo nekim preventivnim merama. Kolko je to opravdano, kolko je to logički uopšte objašnjivo pitanje je, ali takvi su im propisi, pa ako budemo to primenjivali moraćemo da izdvojimo sredstva za tako nešto. Ako budemo želeli da izvezemo pačije jaje, recimo, u EU, ono će morati da bude najmanje pet santimetara promera. Uzmete šubler, seljaci, izmerite širinu jajeta, ako je veće od pet santimetara može u EU, ako je manje ne može, ali prvo morate da naučite da merite šublerom. Tako isto breskva ne može da bude manja od 5,6 santimetara. Banane, doduše, ne proizvodimo, ali u trgovini koja ide i preko naše zemlje ona mora da bude tačno zakrivljena po nekim propisima i mora da bude deset centimetara, ni manje ni više. Ima tu niz gluposti koje će nas opterećivati ako do toga uopšte dođe, ali o tom potom. Biće potrebno da se ukinu carine na uvoz iz EU i da dozvolimo neograničeni uvoz semenskog kukuruza, smrznutog povrća i krompira. Moram da vas podsetim, recimo, da smo ostvarili suficit u proizvodnji vina i alkohola 2004. godine, da sada primenom SSP-a vino može da bude u prometu samo, ili kad uđemo u EU, ako potiče iz registrovanih vinograda koji imaju tzv. "pravo sađenje", što je u skladu sa opštom zabranom novih zasada. Dakle, ako imate vinograde, imate, što imate čuvajte, nove da sadite ne možete, ne da EU. Verovatno ćemo biti obavezni da bez carine uvozimo vinski talog, vermut i ostala vina od svežeg grožđa, šljivovicu i rakiju. Želela bih da vas podsetim, Mađarska je, recimo, bila izvoznik žita, mleka, mesa, ćurana itd, poslednjih godina raste uvoz poljoprivrednih proizvoda. to otkako je ušla u EU i danas je 30% čak manja nego što je bila 1990. godine, a tamo, kao što znate, nije bilo ni rata ni sankcija. Šezdeset hiljada hektara je de fakto u rukama austrijskih državljana i to je, naravno, posebna opasnost, a tako nešto se polako dešava i nama. Ove zemlje u našem okruženju, kao što je Slovenija, recimo, 91. godine imala je više zaposlenih nego nakon ulaska u EU. To su neki pokazatelji vezani za ulazak u EU i pripreme za ulazak u EU, i kako će se to odraziti na našu poljoprivredu. Imajući sve to u vidu, mi smo želeli da vam pomognemo tako što smo smatrali da ove troškove možemo da smanjimo, da su oni neracionalni. Hajde da ih prebacimo tamo gde će nesumnjivo, upravo zbog toga što se želi u Evropsku uniju i što se ide u Evropsku uniju, troškovi morati da budu povećani. Dakle, bilo je više tih amandmana vezanih za troškove putovanja. Smatramo da su zaista neracionalni, čak mislimo da u pojedinim ministarstvima, nekad se znalo ko je ministar, a ko je sekretarica, danas se ne zna, i sekretarica i ministar imaju auto na ličnost. Mogli bismo da smanjimo tamo gde je to moguće, a da taj novac, ma koliko to možda bilo kao kap u moru, mada su ovi milioni nama ogromni, može da se prebaci tamo gde bismo mogli mnogo brže da ostvarimo neki profit. To su uglavnom tercijarne delatnosti, a i poljoprivreda, ako smo je proglasili kao privrednu granu od prioriteta. Mislim da su ovi amandmani zaista mogli da budu predmet razmatranja ministarstava, i vašeg ministarstva i Vlade. Mogli ste malo na svom komforu da uštedite, a da pomognete onim privrednim granama gde je to potrebnije ili onim ministarstvima, kao što su recimo zdravstvo, obrazovanje, gde je para uvek malo, a gde građani mnogo više osećaju nedostatak tog novca. Ovako u ovoj teškoj ekonomskoj situaciji i u jednoj godini koja nam dolazi, a svi građani strepe od neizvesnosti, od onoga šta će nam ona doneti, malo je sramotno da im ponudimo u budžetu ovakve troškove za pojedina ministarstva, a pogotovo za sekretarijat Vlade, na šta se moj amandman odnosi.
Da li još neko želi o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 5, razdele 3. i 14, amandman je podneo narodni poslanik Dejan Mirović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospodine Miroviću, izvolite.
Dame i gospodo, amandman je podnet na član 5, razdeo 3. Dakle, amandman je podnet u vezi sa Kancelarijom za evropske integracije. U prvom delu amandmana predlaže se smanjivanje sredstava za usluge po ugovoru od 23 miliona 600 hiljada dinara ili po zvaničnom kursu Narodne banke Srbije od 19. decembra 2008. oko 274 hiljade evra. U drugom delu ovog amandmana, i u skladu sa Zakonom o budžetskom sistemu, ova sredstva se ponovo preusmeravaju u okviru člana 5, tačnije za razdeo 14, funkcija 420, ekonomska klasifikacija 451. To je, dakle, deo budžeta u kome se regulišu sredstva Ministarstva poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, ili subvencije za javna nefinansijska preduzeća. Prema obrazloženju Ministarstva, to su subvencije namenjena za direktna plaćanja poljoprivrednicima, sredstva za modernizaciju mašina i opreme, premije za mleko, izvozne subvencije, podršku starijim poljoprivrednicima, unapređenje zemljišta. Dakle, radi se o konkretnim ciljevima i konkretnim sredstvima koja mogu samo da donesu boljitak našoj poljoprivredi. Takođe, ovaj amandman treba usvojiti i zbog, blago rečeno, spornog obrazloženja koje se navodi u budžetu. Po tom obrazloženju navodno je poljoprivreda sektor koji će imati najviše koristi po ulasku u Evropsku uniju. Ali, brojni primeri iz susedne evropske Rumunije pokazuju suprotno. Na primer, nakon dugo očekivanog i najavljivanog ulaska u Evropsku uniju rumunski poljoprivrednici su se suočili sa sledećim problemima: rumunski stočari su bili obavezni da zbog tzv. evropskih standarda na Karpate ili na visine od 1.500 metara dopremaju hladnjače za mleko. Prem izveštajima zapadnih agencija, ako to ne urade biće primorani da prodaju svoja stada. U izveštajima iz Rumunije se navodi izjava Euđena Gontea, predsednika jedne regionalne asocijacije stočara, koji iznosi - stočari već napuštaju planine zbog teških uslova života. Mnogi su zbunjeni, prodaju svoja stada i odlaze u Italiju, Francusku ili Španiju. U istom izveštaju se navodi izjava jednog rumunskog veterinara koji doslovno kaže - znali smo da će ulaskom u EU biti pooštreni kriterijumi, ali ovo je kao da je pala bomba. Ukoliko nas norme EU dokrajče odustaćemo od držanja stada, pa će naša deca moći da ih vide samo na slici i u muzejima. U kontekstu ovih sumornih izjava rumunskih poljoprivrednika su i podaci o masovnom iseljavanju iz Rumunije nakon ulaska ove zemlje u EU. Ti podaci su inače objavljeni na sajtu BBC 12. maja 2008. godine. Prema britanskim izvorima, oko dva miliona Rumuna je otišlo u zemlje EU od kada je njihova zemlja postala članica ove organizacije. Takođe, prema podacima nacionalnog zavoda za statistiku Rumunije, od oko dva miliona Rumuna u inostranstvu, 250 hiljada ima radni ugovor na manje od godinu dana. Između 700 i 750 hiljada radi na period duže od godine, ali bez zvaničnog ugovora o radu. Od 700 do 800 hiljada radi u inostranstvu povremeno. Dakle, takvo masovno iseljavanje objašnjava i nisku stopu nezaposlenosti od oko 5,5% i pored velikih otpuštanja zbog tzv. evropskih reformi u rumunskoj privredi. Ovo treba istaći i zbog naše javnosti, u kojoj se više puta kao argument za briselske integracije navodio upravo ovaj podatak o padu stope nezaposlenosti u Rumuniji. Jasno je da treba sagledati celinu i uzroke takvog pada nezaposlenosti, a ne iznositi samo jedan deo istrgnut iz konteksta, sve zarad providne probriselske propagande u našoj zemlji, na koju se inače troši neverovatnih tri milijarde evra na nivou ove nadnacionalne organizacije. Takođe, jasno je kada se sagledaju prethodno izneti podaci iz susedne Rumunije, koja je članica EU, da nema nikakvog dokaza da će ulazak u EU doneti boljitak našoj poljoprivredi ili društva u celini, kako se tvrdi u budžetu. Zato treba usvojiti ovaj amandman, jer je on u skladu sa realnošću i štiti našu poljoprivredu, za razliku od predloga budžeta, u kome se predviđa smanjivanje subvencija za poljoprivredu. Nema nikakvog ekonomskog opravdanja za ovo smanjivanje. Iako je ministar u svom završnom izlaganju, nakon načelne rasprave povodom Predloga zakona o budžetu, izjavila, ako sam dobro razumeo, da se sa manje sredstava ponekad mogu postići bolji rezultati i da je to jedan od razloga za smanjivanje subvencija. Taj metod, iako meni zvuči, blago rečeno, nelogično, onda svakako treba primeniti, i to sa mnogo više osnova, i u slučaju usluga po ugovoru, predviđenih u okviru klasifikacije 423. Inače, to je Kancelarija za evropske integracije. Tu oblast upravo reguliše prvi deo amandmana. U obrazloženju ove ekonomske klasifikacije se navodi da se za ove usluge po ugovoru najveći iznos predviđa za stručne usluge i usluge prevođenja, pre svega za ''Aki komuniter''. Poznato je da se radi o oko 150 hiljada stranica tzv. evropskog prava. Ali, ako bi primenili metod koji predlaže ministar, ili manje sredstava - veća efikasnost, mogli bi doći do rešenja koje bi nadoknadilo sredstvakoja oduzima ovaj amandman. Potrebno je samo da se uspostavi još bolja saradnja sa nadležnim državnim organima u okruženju koji se bave briselskim integracijama i sa stručnim službama ili sa službama koje predvode "Aki komuniter", jer bez obzira na veštačke političke definicije u regionu se uglavnom govori samo jedan te isti jezik. Tako bi se postigle velike uštede. Dame i gospodo, u završnom izlaganju, nakon rasprave u načelu, uvaženi ministar je iznela još jednu definiciju koja, po njenom sopstvenom priznanju, u suštini karakteriše njena ekonomska ubeđenja i zbog toga neminovno mora da se odrazi na predlog budžeta. Ako sam dobro razumeo, odgovarajući na naša pitanja - da li podržava jednostranu primenu Prelaznog sporazuma sa EU, koja će izazvati manjak od 260 miliona evra u našem budžetu, u našem trenutku kada nastupa velika finansijska kriza i kada je svaki dinar važan i kada treba štedeti na osnovnim ljudski potrebama, kako svakodnevno čujemo od premijera, ministar je odgovorila da ne podržava manjak u budžetu, ali da u principu uvek podržava smanjivanje carina, jer, navela je da su sve vodeće zemlje u svetu na taj način razvile svoju ekonomiju. U tom kontekstu i u skladu sa svrhom ovog amandmana, koji se zalaže za suprotne ekonomske principe od neoliberalističkog pristupa, koji se trenutno napušta u velikom delu sveta, ali ne i kod nas, navešću stavove iz knjige jednog profesora koji od 1990. godine predaje ekonomiju na Univerzitetu Kembridž, koji je radio za UN, Svetsku banku i Azijsku banku za razvoj. To su izvodi iz knjige "Mito u slobodnoj trgovini" profesora Džanga, i prevedeni su i objavljeni u jednom našem nedeljniku. Predgovor za knjigu je napisao, našoj javnosti već poznati nobelovac, Džozef Štiglic. U knjizi se navodi da su upravo zapadne države, sada vodeći nosioci i propagatori liberalizma, primenjivali suprotne mere u svom razvoju od onih koje preporučuje MMF i EU. Npr. Britanija je sve do sredine 19. veka ostala visoko protekcionistička zemlja, a njene prosečne carinske stope su bile 45%do 55%. Sa druge strane, podsetiću da će jednostran primena Prelaznog sporazuma oboriti naše carine za 27,7%. Takođe, u citiranoj knjizi se navodi da je američki ministar carina, Aleksandar Hamilton, u svom izveštaju Kongresu SAD predložio da se uvedu carine za uvoz robe, čak i zabrana za izvoz pojedinih vrsta robe, kao i subvencije zabrana izvoza primarnih sirovina itd. U knjizi se zatim navodi da je to potpuno suprotna politika od one koju danas predlažu MMF i Svetska banka i da bi ove institucije verovatno danas zahtevale smenu Hamiltona da je on, kojim slučajem, živ, jer je sprovodio politiku suprotnu načelima MMF, koju naše vlasti sa takvim zanosom primenjuju i koje se tako nekritički glorifikuju u našoj javnosti. Zaključuje se da je Hamiltonova politika visokih carina na uvoz robe u SAD između 40 i 50% trajala kroz čitav 19. vek, pa sve do prve polovine 20. veka, ali to nije škodilo američkoj privredi. Naprotiv: "Uprkos tome što je bila najprotekcionistička država na svetu u tom periodu, SAD su istovremeno bile i najbrže rastuća ekonomija". Tek nakon završetka Drugog svetskog rata, kada SAD, koje su zbog rata stekle ogromnu prednost nad evropskim zemljama, one su liberalizovale svoju trgovinu. Dakle, vodeće zemlje Zapada su, u proseku, po 100-150 godina primenjivale protekcionizam i visoke carine. Od nas se sada traži od strane MMF i EU da snizimo naše carine na simboličan nivo od nekoliko godina, za neke proizvode čak i u roku od nekoliko meseci. Da bi apsurd bio veći, Vlada ide korak dalje i, u trenutku kada se protekcionizam ponovo na velika vrata vraća na svetsku ekonomsku pozornicu, npr. u novim ekonomskim silama, kao što su Ruska Federacija, Indija i Brazil, primenjuje se jednostrano Prelazni sporazum koji dovodi do velikog pada carina i gubitka prihoda od 260 miliona evra, što je blago rečeno neshvatljivo sa ekonomske tačke gledišta. Takođe, uvaženi ministar je u svojoj završnoj reči, nakon načelne rasprave, citirala Miltona Fridmana. Iskreno se nadam da ministar ne deli stavove tvorca monetarističke doktrine i njegovih sledbenika iz tzv. čikaške škole, Brunera, Melcera, Majera i drugih, po kojima je privreda, navodno, stabilnija kada je prepuštena spontanim tržišnim kretanjima. Ovakva politika, koja se primenjivala u SAD od kraja 60-tih, dovela je do porasta nezaposlenosti i recesije u 70-tim godinama. Na kraju, kad sagledamo i vanekonomske elemente, jasno je da treba prihvatiti ovaj amandman. Već godinama se govori, i to je opšte mesto, o tome da postoje dvostruki standardi u svetskoj politici, kao i u primeni međunarodnog prava i konvencija o ljudskim pravima. To smo više puta osetili kada se radilo o KiM. Iste te države, i o tome se malo govori, ili se te činjenice namerno prećutkuju, primenjuju dvostruke standarde u međunarodnoj ekonomiji. Npr. ono što se primenjuje u njihovoj privredi, ne savetuje drugima. Ono što je štetno i što se nikada ne primenjuje u razvijenim ekonomijama, preporučuju malim i siromašnim državama, kao što je naša. Zašto? Odgovor je više nego jasan svakome ko hoće da analizira tokove i principe svetske ekonomije, bez ostrašćenosti i primene briselske dogme i MMF saveta. Nadam se da uvažena ministarka shvata taj nepisani zakon međunarodne trgovine i da će zato prihvatiti ovaj amandman, kao mali doprinos ispravljanju lošeg budžeta koji je, u suštini, napravljen od strane MMF i Brisela radi iskorišćavanja naše privrede i naših građana. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, gospodine Miroviću. Da li još neko želi po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 5, razdele 3. i 14, amandman je podnela narodni poslanik Elena Božić-Talijan. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Gospodine Škrbiću, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarko, amandman koji je podnela narodni poslanik Elena Božić-Talijan ispred poslaničke grupe SRS govori da u članu 5, razdeo 3, glava 3.7, funkcija 110, u ekonomskoj klasifikaciji 423, usluge po ugovoru. Vidite, opet usluge po ugovoru. Amandmani koje smo mi podneli, vidite, usluge po ugovoru, same po sebi, odmah se dovodi u sumnju o čemu govore i zato je ovaj amandman osmišljen tako da se u kolonama šest i osam iznos od 16 miliona zamenjuje iznosom pet miliona. Vidite tu razliku od 11 miliona smo zamislili da se usmeri ka Ministarstvu poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede. Neko je govorio da su to mali iznosi koje mi navodimo amandmanima, ali ako saberemo sve usluge po ugovoru, dobićemo cifru od 14 milijardi dinara. Ako gledamo samo ovaj amandman, to je nekih 11 miliona. Ako saberemo sve amandmane koje smo podneli, dobićemo jednu cifru koja će znatno da poboljša neke stvari u tom resornom ministarstvu, ne samo poljoprivrede, nego i vodoprivrede. Zašto govorim - vodoprivrede? Dolazim iz Apatina gde je obaloutvrda ugrožena, to znaju i prošli ministri i tu je Velja Ilić kao ministar nešto uradio, međutim, problem je što su za sanaciju obaloutvrda potrebna velika sredstva, kojih Ministarstvo po pravilu nikada nema. Znamo da se graniči područno, pogotovo taj deo, sa Republikom Hrvatskom, prirodnom granicom, pola Dunava pripada Hrvatskoj, pola Srbiji i taj problem je veoma veliki. Republika Hrvatska odvaja velika sredstva da bi obezbedila svoju obaloutvrdu, a samim tim pogoršava našu stranu, jer oni prave svoju obaloutvrdu, mnoge kolege poslanici iz tih krajeva znaju o čemu pričam, to je veoma skup projekat, a ne vidim nigde da su odvojena sredstva za to. Republika Hrvatska odvaja, mi ne odvajamo i postoji veliki problem kada Dunav dođe i svojim tokom i masom koju nosi da probije obaloutvrdu, bent, i da nastanu poplave, baš u području iz koga dolazim, to je opština Apatin. Sredstava nema, projekti su veoma skupi, a nema predviđenih sredstava. Kada nas neko optužuje da mi pravimo opstrukciju zato što smo podneli veliki broj amandmana, ne mogu da se složim s tim. Iskoristiću ovo vreme da kažem još nešto, radi građana Srbije, i da objasnim na nekoliko primera nebrigu i nezainteresovanost, pre svega neozbiljnost ove vlade, ne vas lično, kada je reč o životu građana, a to je budžet Srbije. Kada neko od eksperata, pogotovo nobelovaca, onih koji se bave time, kolega Mirović je govorio, nobelovac iz oblasti ekonomije Džozef Štiglic, pa i Pol Krugman, kaže na jednom seminaru početkom decembra, možda ste bili tamo, u prvoj rečenici na tom seminaru kaže - nemam za vas lepe vesti, tako je počeo svoje izlaganje. Tu njegovu tezu potkrepljuju glavni makroekonomski pokazatelji u Srbiji, kretanje deviznog kursa dinara, planirani budžetski deficit za 2009. godinu, visok spoljnotrgovinski deficit, povećanje nivoa spoljne zaduženosti. Podsetiću građane i ovde prisutne da je 2000. godine zaduženost bila 10 milijardi 830 miliona, 2001. 11.125 hiljada, 2002. 11.130 hiljada, 2003. 13.575 hiljada, 2004. 14.099 hiljada, 2005. 15.467 hiljada, 2006. 19.606 hiljada, 2007. 26 milijardi 236 miliona, i 2008. godine po pokazateljima 29.516 ili skoro 30 milijardi evra je zaduženost. Povećanje nivoa spoljne zaduženosti. Moramo konstatovati visoku stopu inflacije i istorijski minimum indeksa na Beogradskoj berzi, koji je tokom prošlih nedelja ili prošle nedelje izgubio na vrednosti skoro 4%. U takvim uslovima, o kojima sam sada govorio, Vlada je morala da identifikuje i da zna nešto unapred, i najmanji finansijski resurs koji bi mogao da ublaži uticaj nadolazeće krize. Da li je to učinjeno? Nije učinjeno, zato smo dočekali ovakav budžet, a vi ste svesni da će biti teško ga ostvariti, jer ste u svom ekspozeu ovde na početku i sami rekli da ste vi sa svojim timom radili danonoćno da bi ispunili želje mnogih ministarstava, kako bi vi to projektovali u ovu debelu knjigu koja ima 875 strana. To se vama ne može zameriti, jer vi niste to sami pravili. Jednostavno morali su da se stvore uslovi da bi se mnogi, ne mogu da kažem umirili, ali da bi se želje mnogih koalicionih partnera ispunile. To je pogubno. Pokušaću još na jednom primeru, pošto imam vremena, da kažem šta Vlada nije uradila, a morala je da uradi. Neke zemlje u okruženju, koje su nedavno ušle u EU, kao Mađarska, Letonija, Estonija, nisu na vreme spazile, nisu na vreme shvatile nadolazeću svetsku ekonomsku krizu, nisu bili svesni šta će da im se desi, pa su doživele bankrot. Mađarska država je bankrotirala, čini mi se i Estonija i Letonija. Pre godinu dana, po nalazima glavnog ekonomiste Evropske banke za obnovu i razvoj, i saopštenjem, krajem prošle godine, da je Srbija u grupi od šest zemalja u tranziciji najranjivijih na negativne efekte svetske finansijske krize. Zvanične institucije i zvaničnici u Srbiji nisu tome poklanjali posebnu pažnju. Naprotiv, do pre dva meseca, svedoci smo toga, dva potpredsednika Vlade, Dinkić i Đelić, govorili su da nas ta kriza neće pogoditi. S pravom se moramo zapitati i konstatovati šta se to dešava. Generalno govoreći tako visoka ranjivost Srbije je posledica defektnog koncepta ekonomskih reformi, mogu slobodno da kažem, vođenih od 2000. godine pa naovamo. U zadnjih osam godina njih dvojica su u toj priči. Svedoci smo toga svih ovih godina. Hteo bih nešto drugo da vam kažem, na osnovu ovoga što sam izneo, da Vlada nije ozbiljno shvatila ova upozorenja, jer je morala da oformi jedan tim eksperata koji će se baviti i pratiti taj deo. Ne znam da li je to uradila, ako je uradila onda nije dobro uradila. Jedan od finansijskih resursa je nadohvat ruke i lako se može prikupiti, samo da je bilo političke volje. Obrazložiću vam to - taj resurs se zove putnički automobili sa crnogorskim tablicama. Nakon sprovedene analize dolazimo do iznosa koji su trajno izgubljeni, a koji su zbog političkog nejedinstva ili političke volje jednaki potrebnim sredstvima za završetak autoputa Horgoš-Beograd. Prema izjavi generalnog sekretara udruženja vlasnika vozila iz Crne Gore, datoj u dnevnom listu "Politika" 13.11.2008. godine, u Srbiji se vozi oko 50 hiljada vozila koja imaju registracije crnogorske, a koje voze državljani Srbije. Ova specifična pojava izaziva veći broj kontraverzi. Kada lice s prebivalištem u Srbiji može kršiti, voziti strano putničko vozilo, čini carinski prekršaj. Tolerišući taj prekršaj uvodi se pravilo da se zakon može kršiti i da se to isplati. Sa stanovišta bezbednosti nejasno je na koji način se vrši tehnički pregled tih vozila. Ova vozila su u većem broju ekološki neprihvatljiva i na kraju Srbija trpi veliku materijalnu štetu. Ako uzmemo i gledamo finansijske posledice svega ovoga, dobijamo da Srbija gubi jednokratne i dugoročne prihode. Pokušaću kratko da vam izbacim cifre i videćete kolike su to cifre. Ako kvalifikujemo ove gubitke, i ako pretpostavimo da je prosečna vrednost tih vozila minimum četiri hiljade evra, a veća su, gubitak po osnovu carina i poreza koji nisu naplaćeni kreće se oko 76 miliona evra. Što se tiče izgubljenih dugoročnih prihoda budžet, putna industrija i osiguravajuća društva, Srbija gubi oko 10 miliona evra svake godine, a ovim ciframa treba dodati iznos od oko 100 evra po vozilu, puta 50 hiljada vozila, na ime naknade koja se godišnje plaća državljanima Crne Gore, kao formalnim vlasnicima auta, na navedeni broj vozila to godišnje iznosi okopet miliona. Ako se navedeni gubici saberu za proteklih pet godina država Srbija je izgubila više od 150 miliona evra i to je iznos koji je bio dovoljan za završetak autoputa Horgoš-Beograd i dobra injekcija za građevinsku operativu. Ako je ova nemarnost neopravdano tolerisana prethodnih godina, prekid sa tom praksom dobro bi došao, to vam preporučuje SRS, u 2009. godini u uslovima planiranog budžetskog deficita. Radi se o cifri od oko 150 miliona. To je otprilike paralelna cifra, kada saberemo sve usluge po ugovorima, po svim klasifikacijama, dobijamo otprilike tu sumu. Zašto ova vlada i ova država to odbacuju? Jednostavno, mislim da se radi o političkoj volji, da se dogovorite i da počnete to da primenjujete. Ovo su zvanični podaci, a ovim podacima su se bavili ekonomisti, između ostalog, i Džozef Štiglic, tako da zaista ništa na pamet ne govorim. Ako govorimo o toj štednji i teškoćama da budžet bude ispoštovan naravno da moramo izraziti sumnju zato što ima kontradiktornosti u samoj Vladi. Evo vidite kako. Od 1.1.2009. svedoci smo da su više ministara davalo izjave da će se stezati kaiš, da će biti smanjenja broja radnika, zaposlenih u državnoj administraciji, počev od ministarstava, pa preko pokrajine, sve do lokalne samouprave. Na drugoj strani, ovih dana dobijamo nešto što se kosi sa tim, upravo iz te iste Vlade. Dobijamo mere ekonomske politike za 2009. godinu, koje je napisao Mlađan Dinkić. U delu koji govori o merama za smanjenje javne potrošnje i birokratije, tačka 6. kaže - smanjenje broja zaposlenih u administraciji, ukidanje ili spajanje državnih institucija radi racionalnog rada. Toje dobro rečeno. Na drugoj strani, zakon koji je stupio na snagu 1.9, kaže - novi period u finansiranju lokalne samouprave je tako što će, nakon dve tranzicione godine koje su prošle, svi gradovi i opštine morati da preuzmu nadležnosti nad samostalnim investiranjem svojih izvornih prihoda, 42 lokalne samouprave u Srbiji su to već sada uradile. Dilema države, s jedne strane, priča se o smanjenju broja zaposlenih u državnim organima, kao i u organima lokalne samouprave, a sa druge strane zakonskim rešenjima nameće se obaveza lokalnim samoupravama da otvaraju nova radna mesta, kao što je primer u ovoj oblasti. Ako uzmemo ne samo ovu oblast, lokalne samouprave dobijaju svakodnevno preporuku na nešto novo, gde se otvaraju radna mesta. Ovo je sve pod izgovorom decentralizacije kao dominantnog procesa razvoja lokalne samouprave početkom 21. veka i tu se mi slažemo s tim, ali ovo je slučaj i u oblasti zaštite životne sredine i, po mišljenju Ministarstva životne sredine i prostornog planiranja, lokalne samouprave imaju nedovoljno stručne i mali broj izvršitelja u ovoj oblasti. Kao rezultat većeg broja sastanak Ministarstva sa lokalnim upravama, sugeriše se da lokalne samouprave zaposle, kaže se, za gradove se predlaže zasebna uprava za zaštitu životne sredine sa više odeljenja, sa tri odseka i grupama, kao i fondu za zaštitu životne sredine, bez da se zna koliko je zaposlenih u toj oblasti. Za opštine koje imaju više od 27 hiljada stanovnika predlaže se formiranje odseka za održivi razvoj, za zaštitu životne sredine, sa pet grupa i fondom, i opet se ne zna koliko zaposlenih. Osim navedenog, ministarstva predlažu lokalnim samoupravama otvaranje kancelarija za dijasporu, za omladinu, za mlade, kancelariju za Rome. Iz kojih će sredstava sve to biti finansirano i njihove zarade odakle će ići? Ovo je sve istina što govorim i to je onda jednostavno. Vlada ne radikao tim. Čini mi se da svako ministarstvo radi kao da je posebno, da je Vlada za sebe, jer na jednoj strani ko će finansirati zaposlene u lokalnoj samoupravi i poreskoj administraciji ili ako se otvore i ove kancelarije, da li će lokalne uprave moći da traže po tom osnovu povećanje ili proširenje mase zarada? Jer, primera radi, u opštini koja broji oko 30 hiljada stanovnika treba između šest do osam izvršilaca samo za ovaj deo koji sam naveo oko administriranja ove poreske uprave i tih stvari. (Predsednik: Vreme.) Masa zarada je ograničena, to znamo, te bi povećanje zaposlenih došlo do smanjenja zarada, ako ne bi dobili proširenje, ako država ne odobri povećanje mase zarada. Vidimo da ovde nema nikakvog vida štednje… (Predsednik: Hoćete li da privedete kraju?) završavam, još jednu rečenicu. Ovde nema nikakvog vida štednje, već naprotiv, ovim načinom troškovi će biti veći od planiranih. Onda se naravno pitamo, mi sa ove strane iz Srpske radikalne strane, čemu sve to vodi. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Da li još neko želi po ovom amandmanu? (Ne.) Na član 5, razdele 3. i 14, amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite, gospodine Živanoviću.
Dame i gospodo poslanici, vidite da već nekoliko dana pokušavamo da popravimo ovaj budžet, pa ću ovde pročitati: u članu 5, razdeo 3, usluge po ugovoru, u kolonama 6. i 8, gde se iznosi 19 miliona zamenjuju sa 10 miliona. Podsetiću vas sada na šta se ovo odnosi. To se odnosi na savetnike ministra, odnosno potpredsednika Vlade, gde se želi da se poveća verovatno neko ko će da ga savetuje u svom radu, pa je tu predloženo da ugovorom o delu taj iznos bude povećan za broj tih savetnika koji treba da ga savetuju. Predložili smo da se to smanji na 10 miliona, odnosno za 9 miliona, koje bi se prebacile u sferu subvencije za poljoprivredu. Dalje, imamo u članu 5, razdela 14, gde se subvencije javnih nefinansijskih preduzeća i organizacija u koloni 6. iznos od 17.285.000.000 zamenjuje sa 17.294.000.000, u koloni 8. odnosno iznos od 17.885.000.000 zamenjuje sa 17.894.000.000. Dame i gospodo, ovde kao što vidite, ovde su mi odgovorili zbog čega amandman nisu prihvatili. Što se tiče ovih subvencija za poljoprivredu, nisu uopšte ovaj iznos za ovaj razdeo, uopšte mi nisu odgovorili. Ali, pokušaću da vam odgovorim, jer videvši da, dame i gospodo, da kada pogledate ovaj budžet od 690.000.000.000 on je u stvari neobjašnjiv za naše građane u Srbiji. Bilo bi dobro kada bi to moglo da se pomene otprilike cifra koja je nešto manja od 8 milijardi evra. Sada ću vam uporediti kako to izgleda. Dva koma jedan miliona tona pšenice u jednogodišnjem rodu ili šest miliona tona kukuruza, znači, to vredi negde oko jedna milijarda evra. Dakle, budžet Republike Srbije je progutao negde oko osam godišnjih setvi i to samo ove dve kulture, to je pšenica i kukuruz. Kada pogledate, dame i gospodo, vi vidite da će ove naše budžetlije pojesti svu pšenicu i kukuruz, pa verovatno kada ovo pojedu, onda će krenuti na meso i mesne prerađevine. Sada ću vam objasniti otprilike, da kažem jedno ministarstvo koje je u ovom prethodnom periodu verovatno opravdalo ovoliku stavku, to je otprilike Ministarstvo unutrašnjih poslova. Kada pogledamo reciprocitet Ministarstva unutrašnjih poslova, vidimo da je to otprilike žetva kukuruza, ali mi vidimo u ovom prethodnom periodu koliko je to Ministarstvo, na čelu sa Ivicom Dačićem, u prethodnom periodu uradilo, a očekujemo da takođe u periodu 2009. godine još više to ministarstvo uradi, jer je obećalo da će krenuti u jednu žestoku borbu protiv korupcije i kriminala. Sada ću vam objasniti koliki je robni deficit otprilike u 2007. godini, on je iznosio negde oko sedam milijardi evra. Ali, ako pogledamo u ovoj 2008. godini, on je iznosio negde oko 8 milijardi ili, da kažem, otprilike negde oko devet godišnjih žetvi pšenice i kukuruza, što, pogledajte kako i na koji način je izgledao taj robni deficit koji je u Srbiji izgledao oko osam milijardi evra. Sigurno dobro znate, a i ekonomisti da se godišnje zaduženje Srbije kreće negde oko četiri milijarde evra. Šta to govori? To govori da se ovaj deficit mora pokriti od nečega, a to je ustvari iz ovog budžeta. Ako vi pogledate, dame i gospodo, u ovom današnjem izlaganju gde ste videli kolike su plate pojedinaca, da li direktora u javnim preduzećima, i kada uporedite tone tog našeg poljoprivrednog proizvoda, videćete da su te plate, koje se kreću od dve do pet hiljada evra, njihove mesečne plate se kreću od nekoliko vagona proizvodnje pšenice ili kukuruza. Pitam vas, da li taj koji je primio tolike plate, da li bi iz svoje kancelarije do svog auta mogao svaki dan za tih mesec dana da unese toliku tonažu, da li kukuruza ili pšenice. Ali, ono što je vrlo bitno jeste, dame i gospodo, sve ovo vreme sam govorio o onima koji su kupovali cementare, mlekare, fabrike lekova, železare i druga profitabilna preduzeća, oni u stvari nisu uopšte uložili svoj novac u bilo koji razvojni sistem tih preduzeća. Šta su oni u stvari radili? Oni su tu svoju dobit koju su ostvarili u tim preduzećima, oni su iznosili napolje, da li su tu u pitanju bili ljudi koji su kupili fabrike iz Srbije ili van Srbije, oni su tu svoju dobit iznosili preko tih svojih banaka koje su u stvari i počele da funkcionišu u Srbiji. Dobro znate da su sve te banke, koje nose strane nazive, obično govorimo da su to inostrane banke, ali naprotiv, to su banke naših ljudi koji su povukli svoj novac iz inostranstva u jednoj velikoj želji, da mogu da ga operu. Dame i gospodo, ako pogledate te banke, te banke u stvari finansiraju samo ona preduzeća koja se bave uvozom, a nikako izvozom. Ako pogledate, sve firme koje su se bavile izvozom, one su otišle u čist gubitak, zato što je za ovih osam godina, ako pogledate nivo ili šta je bila mera, to je bio u stvari evro, koje u stvari za ovih osam godina, možemo tako reći, da se nije ni ta njihova vrednost menjala. Takođe, moram vam reći da je u petak održana sednica Skupštine grada Šapca, gde je usvojen rebalans budžeta i budžet za 2009. godinu, što mislim da je jedinstven slučaj, verovatno ne samo kod nas u Srbiji, nego verovatno u Evropi i svetu. Ono što je vrlo bitno da vam napomenem i da znate, da je negde oko 61 milion dolara robni deficit šabačke opštine. Šta je u stvari u prethodnom periodu bio ili kako se ostvarivao najveći profit, to su sekundarne sirovine. Da li sada možete videti na šta je Srbija i na šta je srpska privreda pala, a to je da ostvaruje najveći profit u odnosu na izvoz. To su sekundarne sirovine. Zato sam, u svom izlaganju, prethodno govorio da je u stvari Srbija postala najveće groblje evropske mehanizacije, najveće roblje tehničko - tehnološkog sistema EU. To je ono što vam moram reći, što je danas pogodilo Srbiju. Mi se stalnovadimo - eto, to je evropska kriza. Izgleda da je kriza Srbiju potresala otkako je DOS-manlijska vlast od 2000. godine došla petooktobarskim pučem na vlast. Na kraju, pošto bih još dosta dugo mogao da pričam, ali moram da ostavim vreme mom kolegi, moram reći da ovo što se danas desilo, to pokazuje jednu veliku nervozu onih koji su izgubili odborničke mandate na sednici Skupštine grada Šapca. To je pokazalo kolika je njihova moć. Ali, na kraju, moram nešto iskreno da vam kažem. U predizbornim govorima dotičnog gospodina mnogo je bilo dobrih stvari, ali ono što je najbolje rečeno jeste u Kosovskoj Mitrovici, gde je tada rekao Srbima na KiM - potrebno je ovde uloviti dva lopova, istresti sve iz džepova i vi ćete imati sve ono da možete za godinu dana da branite srpsku državu na KiM. Predlažem i tačno mogu da vam kažem koja su ta dva lopova, a to su dva lopova koja su opljačkala SRS, to suTomislav Nikolić i Aleksandar Vučić, zvani mali Aca, najveći kleptoman.
Reč ima gospodin Paja Momčilov, imate još četiri minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvažena ministarko, mi smo vam rekli da vas kritikujemo najviše kod ovog budžeta zbog privrede, poljoprivrede, načina na koji je vi tretirate. Vidite, vi globalisti često volite da kažete da treba misliti globalno, a postupati lokalno, i, evo, sada vam damo neke podatke zbog kojih mi mislimo da je neobično važno da se više odvoji za poljoprivredu. Gospođa Borka Vučić kaže, u svom autorskom članku - Pogledi do 20. decembra - posebno, ako ne i najvažnije, treba da se povećaju ulaganja u srpsku poljoprivredu, koja je veliki i neiskorišćeni potencijal i šansa za povećanje, pre svega izvozne proizvodnje. Februara 27. 2008. godine, na berzi u Čikagu je pšenica, to je bušel, to je oko 27 kg. dostigla rekordnu cenu od 12,70 dolara; 2002. godine, do te godina je bila cena dva dolara po bušelu. To je taj vratolomni skok cene. Pitanje je da li će biti zaustavljen. Ono što sigurno svi dobro znamo, žitarice se koriste u ishrani ljudi i stoke, ali imamo jednu novu stvar - alternativna goriva i etanol se, takođe, mogu dobiti iz ovih sirovina. Nadalje, 2007. godine je za 60% povećan otkup žitarica u svetu i upravo zbog biogoriva, otkupa u Kini i Indiji i korišćenju za ishranu stoke. Ako pogledate i kukuruz, šta se sa njim događa, vidite da se u SAD 2007. godine 16% ukupne proizvodnje koristilo za biodizel, a ove godine 30%. U EU imamo situaciju koja je nešto lošija, ali nije to bitno. Molim vas, prošlo je vreme jeftine hrane, to zna čitav svet. Drugo, vi ako pšenicu sejete, treba vam 60 radnih dana, jedne godine uložite sredstva, a već iduće godine povlačite dobit. Poljoprivreda je sasvim jasan resurs koji treba koristiti. Još dva podatka za vas, koji globalno mislite, a delujete lokalno, koja su veoma važna. Prema predviđanjima italijanskog udruženja poljoprivrednika, u narednih deset godina dogodiće se porast svetske potrošnje za 25% žitarica, 70% mleka i 75% mesa. FAO,UN imaju organizaciju za poljoprivredu i razvoj, kaže ovako - da će zemlje, koje napreduju i koje su u razvoju, uložiti 25% više žitarica, a 16% više soje i kukuruza, a 100% više govedine, 70% mleka u prahu u narednih deset godina. Zašto ste vi toliko bili kratkovidi kada ste već dozvolili primenu Trgovinskog sporazuma, koji će drakonski oštetiti naše seljake? Neće ih oštetiti zato što su oni slabiji u proizvodnji. Oni se mogu takmičiti sa svim seljacima sveta, ali ne mogu da izdrže subvencije razvijenih zemalja tim seljacima. Zašto ste vi onda smanjili te subvencije? To je pitanje koje traži odgovor. Kakvo je stanje u kome se nalazi naš seljak, ne treba govoriti? Seljak je u velikim problemima danas. Seljak je opljačkan, može se slobodno kazati - vodila se pogrešna agrarna politika, rečeno je - nemojte sejati pšenicu, sejte industrijsko bilje. Dao sam vam podatke, to su podaci koje možete naći, sa malo dobre volje, u domaćim stručnim časopisima, da vidite kakva je tu situacija. Da ne govorimo o dodeli kredita, gde su oni koji su dodeljivali te kredite, uzimali sami sebi. O tome smo pričali u ovoj skupštini. Pitam vas, da li mislite o budućnosti ove zemlje? Ne mislimo samo o seljacima. Ovo vam je svetski trend, ovo je nauka. Kako vi promišljate kada donosite ovakve instrumente kao što je budžet? Vas ne interesuje šta se u svetu događa. Vi ste slepi za te trendove. Stvarno, ova vlada je krajnje loša, budžet je krajnje loš i zbog toga smo mi insistirali na diskusiji. Što je rekao jedan poslanik ovde, vrlo mala smo sredstva predvideli za poljoprivredu, jer to nije ništa. Sada vidite, kumulativnim, u nekoliko navrata, sredstvima i te kako smo mi predvideli da u taj budžet punimo poljoprivredni budžet, a da uzimamo državnoj administraciji, koja se i te kako raširila i koja je, u ovom budžetu, sebi dozvolila da ima više sredstava nego što je imala prošle godine. Prema tome, gospođo ministar, ne valja vam budžet, ali ne mogu da verujem da vam misli nisu dobre i dobronamerne. Sa ovakvim poljoprivrednim budžetom vi radite protiv države Srbije i protiv građana Srbije.
Dame i gospodo narodni poslanici, zahvaljujem na radu. Zahvaljujem gospođi ministar, kao i gospođi Stojiljković, koje su sve vreme sa nama ovde. Zamolila bih vas sutra, bez obzira što, takođe, nije radni dan, da u 10.00 časova počnemo rad. Zamolila bih vas da sutra zaista budemo konstruktivni i izražavam uverenje da ćemo odgovorno raditi i da ćemo sutra glasati o budžetu. Bićete obavešteni od svojih sekretara, šefovi poslaničkih grupa, da počnemo rad, pa u 11.00 časova da se nađemo kod mene da razgovaramo o sutrašnjem danu i uopšte o rasporedu za naredne dane.