225. Návrh na udělování Pamětní medaile Za zásluhy o parlamentní demokracii, vyznamenání Poslanecké sněmovny PČR Sněmovní dokument 4667. Předložený sněmovní dokument obsahuje usnesení organizačního výboru číslo 299 ze dne 29. června tohoto roku a já prosím kolegu místopředsedu Poslanecké sněmovny Jana Bartoška, aby návrh uvedl. Prosím, pane místopředsedo, máte slovo.
Vážený pane předsedající, děkuji vám za slovo. Tento bod je tematicky odjinud. Jedná se o bod, kdy budeme projednávat udělování pamětní medaile Za zásluhy o parlamentní demokracii, vyznamenání Poslanecké sněmovny. Tento bod je navržený podvýborem pro přípravu návrhů na propůjčení nebo udělení státních vyznamenání. Tento podvýbor projednal tento bod na svém 7. jednání dne 17. 3. 2015 za přítomnosti představitelů Vojenského historického ústavu a projednal výtvarný návrh a provedení pamětní medaile Poslanecké sněmovny. Dále tento bod byl projednán a schválen na organizačním výboru 29. 6. 2016 a přijal souhlasné usnesení, návrh usnesení, že Poslanecká sněmovna souhlasí s tímto návrhem. Návrh usnesení poté uvedu v podrobné rozpravě. Pamětní medaile Za zásluhy o parlamentní demokracii bude udělována jednou ročně v počtu tří kusů. Poslanecké návrhy na udělení pamětní medaile budou předkládány podvýboru pro přípravu návrhu na propůjčení nebo udělení státních vyznamenání, který je prověří po formální i obsahové stránce, vybere tři vhodné kandidáty a postoupí je svým usnesením k projednání organizačnímu výboru. Organizační výbor je po projednání postoupí svým doporučujícím usnesením ke schválení Poslanecké sněmovně. Pamětní medaile udělí předseda Poslanecké sněmovny k řádovému dni 14. listopadu. Proč 14. listopadu? Je to z toho důvodu, že v tento den se v roce 1918 sešlo Národní shromáždění, zbavilo habsbursko-lotrinský rod českého trůnu, prohlásilo Československou republiku a zvolilo prezidentem Tomáše Garrigua Masaryka a vládu. Podoba této pamětní medaile je součástí sněmovního tisku 4667, který vám byl doručen. Pouze pro úplnost chci říct, že tento návrh zde není nový. Vy, kdo jste v Poslanecké sněmovně víc volebních období, tak víte, že touto myšlenkou se zabývali poslanci i v předchozích volebních obdobích a hledali vhodnou formu a podobu tohoto ocenění. Jsem si vědom, že někteří z vás tento návrh vítají, někteří tento návrh považujete za zbytečný, případně duplicitní. Ale sám za sebe mohu konstatovat, že tento návrh je správný včetně toho, že zde dokončíme myšlenku, která v Poslanecké sněmovně je několik volebních období. Ta pamětní medaile má označení Za zásluhy o parlamentní demokracii. Chci zde říct, že jsme stále v procesu, kdy se demokracii učíme, a je dobré ocenit lidi, kteří na této cestě obstáli a byli inspirací pro nás ostatní. Myslím si, že to, koho bude Poslanecká sněmovna oceňovat, je možné také brát jako indikátor, který bude vypovídat o tom, jak to s demokracií u nás vypadá a jak si jí vážíme. Tolik aspoň na začátek z mé strany. Děkuji za pozornost.
Děkuji panu místopředsedovi. Zahajuji všeobecnou rozpravu, do které se jako první přihlásil pan poslanec Karel Schwarzenberg. Prosím, pane poslanče. Prosím, pane předsedo, máte slovo.
Pane předsedající, vážené poslankyně, vážení poslanci, chceme se opravdu takto zesměšnit? Pamatuji se, v roce 1989, 1990 jsme s posměškem vzpomínali na průvody starého režimu, kdy s různými odznáčky, metály, vyznamenáními pochodovaly pod mávátky, a řekli jsme, že tohle u nás nikdy nebude. Že nebudeme těmito směšnými záležitostmi se zabývat. A ejhle! Po čtvrt století se všechna dobrá předsevzetí zavrhla a teď uděluje nejenom prezident republiky, nýbrž různá ministerstva a tak dále různé metály. Musí Poslanecká sněmovna se k tomu reji taky připojit? Je to nutnost? Nebudou naši voliči právem říkat: Ti poslanci mají důležitější věci rozhodovat a na důležitějších věcech pracovat, než aby se rozdělovaly další metály. Ten metál je opravdu symbol ješitnosti. Ničeho jiného. Prosím vás, vážené poslankyně, poslanci, zachovejme si - je to divné, že já vám to musím připomenout - jistou republikánskou důstojnost. Za první republiky byl jenom Řád bílého lva pro státníky zahraniční a byla vojenská vyznamenání. Jiná nebyla. Švýcarsko dodnes nezná žádné metály, a my tady udělujeme z každého spolku nějaké metály, vyznamenání, něco, co si můžeme přišpendlit. Já bych prosil, abychom zachovali důstojnost české Sněmovny a této ješitnosti a těchto nesmyslů zanechali. Děkuji mnohokrát.
Děkuji panu poslanci Schwarzenbergovi. Další přihlášenou s přednostním právem je paní místopředsedkyně poslaneckého klubu ODS Jana Černochová. Prosím, paní místopředsedkyně.
Děkuji, pane místopředsedo. Hezké odpoledne, dámy a pánové. Přiznám se, že i já jsem na pochybách, jestli tento institut by měl Parlament České republiky, Poslanecká sněmovna mít, či nemít. Na druhou stranu se ráda nechám od navrhovatele přesvědčit. Zajímalo by mě typově komu a za co, protože ten pojem "zásluha o parlamentní demokracii" je skutečně tak široký, že se chci zeptat, jestli to bude směřováno do té novodobé historie, nebo jestli budeme sahat právě do té masarykovské éry. Proč se na to ptám? Ptám se na to proto, protože jak víte, ze zákona o obcích mají radnice možnost využívat institutu čestných občanů. Stává se třeba v našem zastupitelstvu takovou tradicí, že na začátku a na konci volebního období využíváme tento institut a nominujeme někoho. Samozřejmě ty, kteří již nežijí, tak nominujeme in memoriam. A mě by tedy zajímalo, jaký případný okruh těch lidí a časový úsek v té naší historii navrhovatel zamýšlí. Jsem členka výboru pro obranu a bezpečnost, takže obecně s udělováním pamětních medailí, ocenění tohoto typu jako člověk, který má blízko k Armádě České republiky, tak s tím nemám problém. Jenom předesílám, jenom trošičku bojuji se stejnými věcmi, které tady zmiňoval pan kolega Karel Schwarzenberg - nejenom já, ale i velká část klubu občanských demokratů -, abychom se skutečně nedostali do situace a známé historky Vlasty Buriana "daj-li medajli, nedaj-li", a to bychom si asi jako Poslanecká sněmovna určitě nezasloužili, abychom se tady přeli ještě o nějaké nominace. Bojuji ještě s jednou věcí, o které si myslím, že možná připadne na mysl každému z vás, jestli se třeba nestane, a to by byla ostuda tohoto zákonodárného sboru, že někoho budeme po těch všech peripetiích, dohadech nominovat, a on řekne: "Vážení poslanci, vážené poslankyně, já od vás ocenění nechci, protože já si vás nevážím." A víte, jak si stojíme v průzkumech veřejného mínění jako poslanci a poslankyně. Není to nic, čím bychom se mohli chlubit. A tady si skutečně můžeme poměrně velkým způsobem lidově řečeno naběhnout a degradovat tuto Sněmovnu tak, jak si to nikdo z nás nepřeje. Takže bych chtěla poprosit pana navrhovatele, aby nám k tomu návrhu proto, aby třeba část našeho klubu mohla pro to zvednout ruku, aby nám k tomu řekl něco víc. Řekl ten časový úsek. Řekl typově za jaké zásluhy o parlamentní demokracii, a jestli se počítá s tím, že v nějakých těch kolech nominací se nejprve bez toho, aniž bychom ty lidi zveřejňovali, byli předmětem nějakých polemik, tak jestli ti lidé, ti nominanti, budou mít šanci se k tomu vyjádřit, jestli od nás to ocenění vůbec chtějí, abychom se skutečně nedostali do nějaké blamáže. Děkuji.
Děkuji. S faktickou poznámkou pan poslanec Bohuslav Chalupa. Prosím, pane poslanče.
Pane předsedající, děkuji za slovo. Vážené kolegyně a kolegové, my jsme tady byli zvoleni proto, abychom svoji práci dělali co nejlépe, a jestli nás chce někdo odměnit za to, že za demokracii atd., ať si to udělá nějaká neziskovka. [[Smích v sále, velký hluk a potlesk.]] Co? Něco jsem nepochopil, že je tady smích? Parlamentní demokracie, ale proč - my jsme tady byli zvoleni, abychom dělali svoji práci nejlépe a žádné vyznamenání nepotřebuju, a budu hlasovat proti. Děkuji.
Já bych chtěl jenom ujasnit, že to vyznamenání se a priori netýká nás poslanců samotných. [[Smích a potlesk.]] S další faktickou poznámkou pan poslanec Ivan Adamec. Prosím, pane poslanče.
Děkuji, vážený pane místopředsedo. Kolegyně, kolegové, já vím, že to je možná chvilku humorné, ale teď vážně. Tady kolegyně, paní místopředsedkyně našeho klubu, říkala, že u nás ještě jsou úvahy, jestli bychom to nepodpořili. Já tedy rozhodně patřím k těm, kteří zásadně nepodpoří tuto myšlenku, protože si myslím, že z principu je vadná v tom, že vlastně to vyznamenání bude udělovat kolektivně orgán, Sněmovna. Tam já vidím ten zásadní problém. Něco jiného je, když uděluje vyznamenání pan prezident. To je jeho rozhodnutí, má to jinou váhu. Sami víte, že někdy jsou problémy i tam. A tady bychom o tom měli rozhodovat kolektivně, hlasovat o tom. Prosím vás, nedělejme to. Nedělejme to. Já si myslím, že takto by se oceňovat osobnosti neměly. Děkuji.
Děkuji panu poslanci. S další faktickou poznámkou pan poslanec Plzák, po něm pan poslanec Kováčik, po něm pan poslanec Novotný. Prosím, pane poslanče.
Děkuji, pane předsedající. Já jsem se přihlásil k faktické poznámce, protože jsem chtěl svému kolegovi vysvětlit, že to opravdu není medaile pro nás, ale už to tady bylo vysvětleno. Já bych chtěl ke kolegovi Adamcovi říci - ta medaile, když se o ní začalo na našem podvýboru hovořit, měla být něco, abych tak řekl, výjimečného, jedinečného, nemělo by se to stát žádnou tuctovou věcí. Víte, že všichni jezdíme na zahraniční cesty. Existuje nějaká meziparlamentní diplomacie a já si myslím, že někdy kdyby prostě Sněmovna chtěla dát nějaký dar nebo někoho ocenit, měla by mít v zásobě takovouhle věc. Mě tady právě zarazilo, že pan kolega Bartošek řekl, že by to měli být tři lidé ročně. Já si myslím, že takhle by to být nemělo, protože je možné, že se prostě ti tři lidé za ten rok nenajdou, a pak bychom tu medaili jaksi degradovali, protože bychom ji museli dát za každou cenu. Proti tomu já mám výhradu. Jinak samozřejmě jako výraz nějakého ocenění a poděkování vůbec nemám nic proti tomu, aby ta medaile byla. Přimlouvám se za to. Děkuji.
Děkuji. Pan poslanec Kováčik s faktickou poznámkou. Po něm pan poslanec Novotný, po něm pan poslanec Adamec. Prosím, pane poslanče.
Děkuji za slovo. Diskuse pěkně začala. Měl jsem pocit, že jedním z prvních oceněných, že to tak je připravováno, že to tak je dokonce cíleno, měl být pan kolega Karel Schwarzenberg [[smích v sále]], ale poté co vystoupil tak, jak vystoupil, si troufám tvrdit, že se vyřadil z této kandidátské listiny. A já bych si dovolil to nechat na panu prezidentovi, i když i tady mám určité pochybnosti. Prosím pěkně, pojďme se vrátit k věcem, které nás doopravdy trápí a trápí naše občany. Děkuji.
Děkuji. S další faktickou poznámkou pan poslanec Novotný, po něm pan poslanec Adamec, po něm s přednostním právem paní místopředsedkyně Černochová.
Kolegyně a kolegové, tato Sněmovna je někdy nevyzpytatelná a ono by se mohlo stát, že by to dokonce snad mohlo i projít. Já bych vás chtěl varovat, aby v době, kdy část této Sněmovny verbálně velmi silně zpochybňuje parlamentní demokracii, jedni tím, že to je žvanírna, kde se nedá vydržet, a druzí tím, že říkají, že by bylo dobré tu parlamentní demokracii nahradit demokracií přímou a co možná nejvíce ji omezit, tak jestli v této době, kdy velká podstatná část Poslanecké sněmovny dokonce zpochybňuje ideu parlamentní demokracie, bychom zavedli tento řád, tak bychom ten institut parlamentní demokracie skutečně zesměšnili na nejvyšší možnou míru. Já bych chtěl spíše vyzvat ty, kteří tady ještě tu parlamentní demokracii ctí, aby pro ni něco dělali svou prací, A proboha, neschvalujme to!
Děkuji. Pan poslanec Adamec s faktickou poznámkou. Po něm pan poslanec Fiedler, po něm pan poslanec Borka, po něm Vácha, po něm paní poslankyně Lorencová.
Děkuji, pane předsedající. Kolegyně, kolegové, já už budu stručný, nebudu humorný. Já bych chtěl vzkázat vaším prostřednictvím panu kolegovi Plzákovi z hnutí ANO, aby si nepletl plakety a medaile, protože to je něco úplně jiného. Pokud je tady potřeba, že by někdo měl nějaké vyznamenání udělovat, tak ať si to udělá vedení Sněmovny, resp. předseda Sněmovny sám. Ale nemyslím si, že to je potřeba. Rozhodně se nenechme zatáhnout do této hry. Opravdu to za to nestojí. Vzbudíme za to jenom výsměch a posměšky, protože opravdu, máme tu, jak říkal můj předřečník, na práci něco jiného, a toto podle mne na tuto půdu vůbec nepatří. Děkuji.
Děkuji. Jako člen vedení Sněmovny děkuji panu poslanci Adamcovi za důvěru. S další faktickou poznámkou pan poslanec Karel Fiedler.
Velmi jednoduše, rychle a krátce. Už to tady řekli kolegové přede mnou. Přestaňme tohle probírat, máme na práci podstatnější a důležitější věci. Pojďme hlasovat. Já budu zamítat, já budu proti. Pojďme dělat rozumnější věci. Děkuji.
Děkuji. S další faktickou poznámkou pan poslanec Vácha, po něm paní poslankyně Lorencová, po ní pan poslanec Plzák. Prosím, pane poslanče.
Děkuji za slovo. Já bych chtěl upozornit na praktickou stránku věci. Já se bojím toho, aby kolektivní orgán rozhodoval o nějakých medailích. Představte si, že jedna část přijde s několika jmény, druhá část přijde s několika jmény, opozice, koalice. A my tady budeme jednat o jménech, o lidech. Někteří se budou snažit prosazovat své zájmy, jiní ty svoje, budou kydat špínu na své protivníky, a znovu budeme jednat o konkrétních lidech. Ti lidé si nezaslouží, abychom tu o nich jednali před Sněmovnou a před kamerami na ně kydali špínu. Takže já vás prosím, abyste zvážili i tuto praktickou část, praktickou stránku této věci a tento návrh nepodpořili. Děkuji.
Děkuji. Paní poslankyně Lorencová s faktickou poznámkou.
Vážený pane předsedající, kolegyně a kolegové, já jsem považovala tento návrh za natolik absurdní, že jsem se ani nezatěžovala zjišťováním toho, kdo s tím vlastně vyrukoval, v čí hlavě to vzniklo. Mě totiž napadlo, potom co někteří moji předřečníci o tom pronesli několik vět, do jak absurdní situace by se tato Sněmovna například dostala, kdyby někdo přišel a navrhl, aby byli tím řádem, nebo medailí, nebo o čem to tady byla řeč, že je velký rozdíl mezi řádem a medailí - kdybychom měli rozhodovat o tom, zda budou vyznamenání například bratři Mašínové. Umíte si představit tu situaci, že bychom o tom hlasovali, bez ohledu na názory, bez ohledu na to, co si kdo myslíme o jejich zásluhách? Někdo mluví o vraždách. Ale návrh by takto mohl zaznít. Myslím, že předseda vlády Topolánek, expředseda vlády Topolánek, jim vlastně takovou jakousi plaketu, nebo medaili nebo něco, osobně přivezl. Tak bych chtěla vědět, jaké by bylo rozložení Sněmovny, kdybychom o tom hlasovali. Bylo by to zajímavé. A taková situace, opravdu absurdní situace, by nastat mohla v případě přijetí tohoto podle mě nesmyslného zákona.
Děkuji paní poslankyni Lorencové. Pan poslanec Plzák s faktickou poznámkou. Po něm pan místopředseda Vojtěch Filip, po něm paní místopředsedkyně Černochová. Prosím, pane poslanče.
Děkuji. Mám opravdu tři faktické body. Myslím, že pan kolega Bartošek tady pak vysvětlí, co ten podvýbor k tomu vůbec vedlo. Podobné ocenění má Senát. Podobné vkusné ocenění má vláda. Sněmovna je vlastně jediné zákonodárné těleso, které tohle nemá. Ale to je jedna věc. Ke kolegovi Ivanovi Adamcovi. Já jsem mu to vysvětlil. Jako numismatika mě školit nemusí. Plaketa je jednostranná medaile ražená z obou stran. Další věc, poslední. Prosím vás, zaznělo tady od pana kolegy Kováčika - nechme to na prezidentovi. Proč tedy sedíme v tom podvýboru pro udělování vyznamenání? Proč tam vůbec navrhujeme nějaké lidi? Já si tam potom připadám zbytečný. A jestliže je to opravdu na tom prezidentovi... Tak jestli nám to nepřísluší, tak ten podvýbor zrušme a nikoho nenavrhujme.
Děkuji panu poslanci Plzákovi. S další faktickou poznámkou pan místopředseda Vojtěch Filip. Po něm paní poslankyně Černochová. Prosím, pane místopředsedo.
Děkuji, pane předsedající. Vážené paní a pánové, budu velmi stručný. Snad největší doklad o tom, že bychom se tím měli vážně zabývat, přednesl pan kolega Vácha. Protože ten upozornil na to, že bychom tady na sebe mohli dštít síru, protože se nám nelíbí názor zleva nebo zprava. Přece znakem parlamentní demokracie je, jestli jsme schopni se k sobě chovat jako lidé a místo osobních útoků ocenit práci toho nebo onoho, byť má jiný politický názor. Že je schopen respektu k názoru toho druhého, že je schopen ho vyslechnout, argumentovat. A argumentovat nikoliv osobním útokem, ale protiargumentem k tomu nebo onomu. Ale vzhledem k tomu, jak se vyvíjí debata, nejsem přesvědčen o tom, že tato Sněmovna je k tomu zralá. I když je to jediný orgán v parlamentní demokracii, který může přehlasovat prezidenta republiky a Senát a vláda je mu odpovědná. Takže si klidně necháme cokoliv nařizovat Magistrátem hlavního městě Prahy, budeme ustupovat od čehokoliv. Hlavně abychom se zavděčili novinářům. To jsme dopadli.
Děkuji panu místopředsedovi. Paní místopředsedkyně Černochová s faktickou poznámkou. Prosím.
Děkuji. Odvolávám se na to, co jsem tady řekla před těmi patnácti minutami. A nebylo mi stále ještě odpovězeno. Myslím si, že nás skutečně všechny zajímá, jakým způsobem to bude probíhat. Kolega z TOP 09 tady zmiňoval to, co jsem tady říkala já. Že se nikdo z nás nechce dostat do situace, že tady budeme generovat nějaká jména, ti lidé o tom ani nebudou vědět, možná o to ani nebudou stát. My je předhodíme tomu novinářského plénu, ti budou zkoumat jejich životopisy, budou řešit, kdo co v minulosti udělal, nebo neudělal. Tohle přece není důstojné této Sněmovny. A já bych se chtěla také zeptat na to, jestli tady bylo řečeno, že podobné ocenění uděluje Senát Parlamentu České republiky. A chtěla bych se zeptat, jak často, jestli - nevím, možná je to moje neznalost, možná jsem si to nestihla před tím vystoupením vygooglovat - koho třeba nominoval v posledních letech Senát? Pokud by platilo to, co tady řekl kolega Plzák, že se tím nebude plýtvat. Tady ale bylo řečeno, že se to bude udělovat jednou za rok třem jménům. Už to samo o sobě. Pokud je někde tato podmínka, tak to ve mně tedy nevyvolává pocit, že se tím nebude plýtvat. Budeme mít normu, kterou musíme splnit? Takhle přece oceňování osobností fungovat nemůže! Já bych tedy chtěla opravdu poprosit pana místopředsedu Bartoška, aby nám ty věci vysvětlil, aby nečekal na to, až se uzavře ta rozprava, ale aby je vysvětlil teď tak, abychom se mohli případně ještě doptat. Nejenom my s přednostním právem, ale i ostatní kolegové. Protože to téma tady na stole je. Byť si také myslím, že občané České republiky mají důležitější věci na starosti a na práci než to, aby se dívali na přenos ze Sněmovny, kde my diskutujeme [[upozornění na čas]], jestli někomu dáme, nebo nedáme medaili.
Velmi se omlouvám jak kolegovi Kalouskovi, tak kolegovi místopředsedovi Sněmovny. Je 12.45 hodin a přerušuji projednávání tohoto bodu, neb na 12.45 máme pevně zařazený návrh na volbu člena dozorčí rady Státního zemědělského intervenčního fondu.