Hvala puno poštovana predsedavajuća. Uvažene dame i gospodo, imam da postavim nekoliko pitanja u prvom redu, naime, ministru policije Nebojši Stefanoviću. Pošto smo svi svedoci da u poslednje vreme poligraf predstavlja jednu od najčešće korišćenih reči, bar putem onoga što možemo čitati i informisati se od strane svih medija, imam nekoliko kratkih pitanja na samom početku za ministra policije. Prvo, da li ministar policije zna da poligrafsko testiranje ne predstavlja dokaznu radnju u našem krivičnom zakonodavstvu? Zatim, da li zna da rezultati poligrafskog testiranja uopšte ne predstavljaju dokaz u krivičnom postupku? Da li zna šta je uopšte svrha i suština poligrafskog testiranja? Šta se zapravo meri poligrafom? I da li zna da je podvrgavanje poligrafskom testiranju uvek na dobrovoljnoj bazi, dakle, nikada obavezno i isključivo dobrovoljnog karaktera, kao, i da li zna da se, zapravo verodostojnost nečijih navoda utvrđuju dokaznim predlozima, odnosno dokaznim sredstvima koji su predviđeni našim krivičnim zakonodavstvom, a ne poligrafom koji to svakako ne predstavlja? Dalje, s obzirom na poslednje objavljen izveštaj Evropske komisije, gde se baš ne možemo pohvaliti stanje u našem pravosuđu, zapravo pravosuđe predstavlja naš najveći problem, bar i prema stavu tog izveštaja Evropske komisije koji smo svi naravno mogli da pročitamo, a samo neki od navoda koji se u istom navode, jesu neobezbeđena nezavisnost sudije i javnih tužilaca a u praksi, politički uticaj na regrutovanje sudija i javnih tužilaca, javno komentarisanje sudskih postupaka, javno komentarisanje istraga, a sa druge strane, o čemu smo svi svedoci da se tako nešto čini putem sredstava javnog informisanja. Zatim, kako se u samom izveštaju, još navodi, komentarisanje upravo istraga i sudskih postupaka od strane predstavnika vlasti. Moje pitanje jeste - da li će se ministar policije ubuduće suzdržavati upravo od onoga što se navodi, kao problem u izveštaju Evropske komisije? Zatim, takođe imamo još jedno pitanje, a tiče se nečega što je sam ministar prilikom hapšenja vlasnika „Koncerna“, „Farmakom“, „MB“, komentarisao,izjavio je, citiraću ga: „Na slučaju „Farmakoma“ mora da se radi isto toliko intenzivno, kao i u slučaju Kosmajca, kako bi se prikupilo dovoljno dokaza za oduzimanje imovine. Nama cilj nije hapšenje. Nama cilj nije podnošenje prijava, već imovina mora da bude zaplenjena.“ S obzirom na ovakvu izjavu koja ima svoju političku težinu, prvenstveno zato što tako nešto izgovara ministar policije, moram da pitam, pošto cilj nije, kako ste tom izjavom rekli, niti hapšenje, niti pokretanje postupaka, moje pitanje jeste vrlo konkretno, a to je kako ministar policije misli da bilo kome oduzima imovinu proisteklu iz krivičnih dela, a da se pri tom, kako on navodi, ne pokreće krivični postupak jer cilj nije podnošenje krivične prijave, a svi znamo da se određeni sudski postupak, u ovom slučaju krivični postupak, upravo inicira krivičnom prijavom kao radnjom? Zatim, postavlja se pitanje, s obzirom na takođe isti izjavu, po kom to Zakonu o krivičnom postupku nama znanom se zapravo uopšte bez prijave i bez postupka utvrđuje da je nečija imovina uopšte stečena krivičnim delom? S obzirom da je u izveštaju Evropske komisije takođe izražena zabrinutost u pogledu onoga što predstavlja pravnu sigurnost, moje sledeće pitanje jeste, da li se pravna sigurnost u našoj zemlji uopšte obezbeđuje tako što se recimo nekom tajkunu ukine pritvor kao mera obezbeđenja prisustva tokom vođenja krivičnog postupka, pa taj pritvor bude zamenjen elektronskim nadzorom, ono što je javnosti poznato kao nanogica, pa kada se ta ista nanogica recimo skine i to pre isteka vremena na koje je ovakva jedna mera određena, da krivični postupak aktuelni jeste još uvek u toku, da li je moguće i da li to utiče na pravnu sigurnost ukoliko se jednom licu koje je osumnjičeno, zapravo okrivljeno za izvršenje određenih krivičnih dela daje medijski prostor i to na televiziji na nacionalnom frekvencijom?
Hvala. Potrošili ste vreme. Zahvaljujem. Reč ima Olena Papuga. Izvolite.
Hvala predsednice. Svoje pitanje postavljam premijeru Vlade Republike Srbije Aleksandru Vučiću, a odnosi se na „Elektrovojvodinu“ u Novom Sadu. Pitam kako je moguće da menadžment „Elektroprivrede Srbije“ gasi „Elektrovojvodinu“ koju su izgradili građani i građanke Vojvodine, a koja je uspešno i profitabilno radila duže od pola veka i imala najbolju naplatu u državi, a da se najavljuju otvaranje „Elektrosevera“ i EPS trgovine, dve nove kompanije u Kosovskoj Mitrovici? Kakvi su to dvostruku aršini - „Elektrosever“ može da se formira, a „Elektrovojvodina“ mora da se ugasi? Kakva je to racionalizacija poslovanja, u kojoj se gasi ukupno pet privrednih društava u državi, počev od „Elektrovojvodine“, pa do „Elektroistoka“, i u Beogradu centralizuju njihov novac i imovina, a onda se posle toga pravi jedno novo privredno društvo, iako je izboreno da nacionalni operativni dispečerski centar tako reorganizovanog EPS-a bude premešten u Novi Sad i da u našoj „Elektrovojvodini“, u koju je pola veka ulagano u znanje, ljude i opremu, bude srce sistema za celu Srbiju, i dalje tvrdimo i upozoravamo da je cela reorganizacija EPS napravljena po zamisli generalnog direktora Aleksandra Obradovića, a po našem mišljenju je to katastrofalna ideja? Menadžment EPS gasi „Elektrovojvodinu“, koju, kao što sam već rekla, su izgradili građani i građanke Vojvodine, koja je uspešno radila i mislim da nije trebalo da se gasi. Imala je najbolju naplatu, a najavljuje se „Elektrosever“ i EPS trgovina, dve nove kompanije u Kosovskoj Mitrovici. Pitam premijera Aleksandra Vučića kada će se predložiti i usvojiti novi zakon po upravljanju EPS, kako bi se izbeglo da uređenje elektrodistributivnog sistema u Srbiji bude predmet proizvoljne procene jednog čoveka, jednokratnih uredbi ili interesa moćnog kapitala? Drugo pitanje, postavljam Ministarstvu građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture, ministarki Zorani Mihajlović. Pitanje se odnosi na pružni put Šid-Adaševci, koji je već duže vreme u jako lošem stanju, pa su se građani u međuvremenu, godinama već, i pojedinačno i preko inspekcija i preko razno raznih odluka SO Šid, obraćali Ministarstvu građevine, saobraćaja i infrastrukture, „Železnici Srbije“, koja je i nadležna za taj pružni put, „Putevima Srbije“, koji su takođe nadležni, ali se do dana današnjeg ništa nije uradilo, niti su stizali neki odgovori. Predrag Bekerek, odbornik u SP Šid, je 29. septembra uputio pismo ministarki saobraćaja Zorani Mihajlović i direktoru „Železnica Srbije“ Miroslavu Stojčiću, sa zahtevom da se ovaj prelaz, koji se inače nalazi na putu M18/1 i ukršta se sa prugom Beograd-Zagreb, uvrste među 75 pružnih prelaza. Problem ovog prelaza jeste višegodišnji, obraćali su se medijima i železnici, ali su oni obećali da će to biti rešeno. Do dana današnjeg ništa nije urađeno. Na ovom putu je sve više saobraćaja, mnogi ljudi tu prolaze zato što idu na posao u Šid, ovamo prolaze traktori, a najviše prolaze kamioni, pošto je tu blizu granični prelaz kod Adaševaca, znači izlazi se na autoput Beograd-Zagreb. Situacija je još gora od kada se na tom delu gde je pružni prelaz otvorio i carinski terminal. Opština Šid nalazi se na jednom od koridora međunarodnog teretnog transporta, zbog čega je putna infrastruktura dosta oštećena. To naročito važi za putne prelaze. Jedan od tih prelaza prema selu Vašica saniran je i doveden u takvo stanje da se saobraćaj preko njega može donekle nesmetano odvijati. Međutim, prelaz ka Adaševcima je u veoma lošem stanju. Pitam ministarku Zoranu Mihajlović kada će popraviti pružni prelaz Adaševci–Šid?
Hvala. Reč ima narodni poslanik Riza Halimi.
Hvala gospođo predsednice. Dame i gospodo narodni poslanici, izneću jednu važnu temu i u vezi s tim, pitanja koja ću uputiti Vladi. U izveštaju ekspertskog tima angažovanog za izradu procene broja stanovnika u opštinama Preševo, Bujanovac, Medveđa, ministarka Udovički, zapravo potpredsednica Vlade, je istakla da Republički zavod za statistiku je već izradio procenu broja stanovnika tri opštine za 2013. godinu, mislim na opštine Preševo, Bujanovac, Medveđa, koja je pokazala da broj stanovnika u poređenju sa procenama iz 2010. godine je znatno opao. Ministarka Udovički je rekla da lokalni lideri sa juga Srbije ne prihvataju te podatke. Ipak, ona je primetila da će rad Republičkog zavoda za statistiku biti veoma bitan za izradu procene broja stanovnika, procena sa neznatnim razlikama i međunarodni ekspertski tim potvrdio je procenu koju je dao Republički zavod za statistiku. Ovom prilikom u proceduri obavljenoj pri procenjivanju broja stanovnika opština Preševo, Bujanovac i Medveđa, pa i broja Albanaca u Srbiji, predstavnici albanske nacionalne manjine su imali marginalnu ulogu, što nije bilo u duhu preporuke broj 49 Savetodavnog komiteta okvirne Konvencije za zaštitu nacionalnih manjina Saveta Evrope, kojom je predviđen neposredni dijalog organa vlasti sa njima o utvrđivanju ove procene. Međutim, još je problematičnije što nadležni organi Republike Srbije nisu ispoštovali početni deo ove preporuke kojom Savetodavni komitet poziva organe da slede fleksibilan pristup od korišćenja podataka prikupljenih popisom u cilju izrade politike koja utiče na prava pripadnika nacionalnih manjina, posebno u pogledu Roma i u oblastima u kojima je bojkot znatno uticao na rezultate popisa. Nažalost, od početka 2013. godine državni organi Srbije su drastično smanjili manjinska prava Albanaca, upravo zbog veoma problematičnog korišćenja, po meni, falsifikovanih podataka o broju Albanaca iz popisa 2011. godine. Naime, iako su Albanci bojkotovali ovaj popis, Zavod za statistiku je prikazao da u Srbiji ima samo 5.800 Albanaca, umesto 61.647 iz popisa 2002. godine, a u Preševu samo 416 Albanaca, umesto 31.098 iz prethodnog popisa, a opština Preševo prikazana samo sa tri hiljade stanovnika, umesto ranijih 35 hiljada, i to rezidentni, neračunajući one koji borave u inostranstvu. Korišćenjem ovako falsifikovanih statističkih podataka opština Preševo je 2013. godine ostala bez sudske jedinice i ujedno zbog toga veoma glatko su odbijeni zahtevi za povratak osnovnog suda i tužilaštva. Ujedno zbog ovih falsifikovanih podataka Nacionalni savet albanske nacionalne manjine na prošlogodišnjim izborima je umesto ranijih 29 predstavnika bio primoran da izlazi na izbore samo sa minimalnih 15, a finansiranje je smanjeno, i sada je isto tako, sa 30%. Bez obzira na uočene nedostatke u postupku primenjenom na izradi procene broja stanovnika u ovim opštinama i broja Albanaca u Srbiji, oni su potvrđeni od strane Međunarodnog ekspertskog tima i već su zvanični.
Hvala, vreme vam je isteklo. Reč ima narodni poslanik Ivan Karić.
Zahvaljujem se. Uvažena predsednice, poštovane koleginice i kolege, u Srbiji u poslednje četiri godine postavljam povremeno pitanje u vezi sa zapuštenim pitanjem ekoloških tokova novca, tako će se i moje današnje pitanje odnositi na jednu od lokalnih samouprava u kojima se ekološki novac nije na najbolji način prepoznao i postoji razlika u tumačenju i razlika u mišljenju između ministarstva nadležnog za pitanja zaštite životne sredine i lokalne samouprave. Pre nego što pređemo na taj konkretan slučaj, mi već četiri godine imamo nenamensko trošenje ekoloških sredstava. Državna revizorska institucija se nijednom nije oglasila po tom pitanju, iako smo državnog revizora nekoliko puta pitali kako se troši ekološki novac u Srbiji. Zašto se nikada nije oglasio i zašto dozvoljava da se već četiri godine nenamenski troši ekološki novac koji se skuplja od naknada za zagađenje? Mi imamo uredbu i pravilnik kojim se utvrđuje koje aktivnosti, kao i osnovice, kao i obveznike i visine naknade, ali vrlo često lokalne samouprave ne umeju da prepoznaju ovaj pravilnik i ne primenjuju ga, s jedne strane, a s druge strane, lokalne samouprave koje su se osmelile da koriste ovaj pravilnik i da iskoriste ovu uredbu da bi donele lokalne takse, bivaju sputavane u tim svojim naporima. Mi ovde imamo ovde konkretan slučaj Fabrike kablova u Zaječaru gde je, iako je lokalna samouprava u Zaječaru propisala plaćanje ekološke takse, nadležno ministarstvo za te poslove poništilo to rešenje. Ministarstvo u svom rešenju kaže - uredbom nije obuhvaćena naknada za delatnost koju obavlja žalilac, niti je bilo kojim dokazom utvrđeno da obavljanje delatnosti utiče na životnu sredinu za koje jedinica lokalne samouprave može propisati naknadu za zaštitu i unapređenje životne sredine, jer se njome ne menjaju stanja i uslovi životne sredine, kako je i navedeno u studijama čiju je validnost potvrdio nadležni organ gradske uprave. Žalilac smatra da nije obveznik plaćanja bilo kakve naknade po osnovu koju se navodi u žalbenom rešenju itd, itd. Kako je moguće da Fabrika kablova ne utiče na zaštitu životne sredine? Šta Ministarstvo radi da bi odredilo osnovice i šta smatra uticajem na životnu sredinu? Koje alate Ministarstvo za zaštitu životne sredine koristi? Da li Ministarstvo za zaštitu životne sredine ikada čulo za životni ciklus proizvoda? Da li Fabrika kablova plaća naknadu za zagađenje posebnim tokovima otpada i zašto se proizvodnja električnih kablova ne nalazi u pravilniku kojim se utvrđuje ova osnovica? S jedne strane, vrlo je jasna namera Ministarstva da zaštiti nekog tamo zagađivača u Zaječaru i time smanji ogroman priliv novca lokalnoj samoupravi u Zaječaru, a s druge strane, nama je jasno da u Ministarstvu nema administrativnog kapaciteta, da ne postoje stručni kapaciteti i da Ministarstvo ne poznaje nove ekonomske alate proračuna uticaja na životnu sredinu. Uticaj izolovane delatnosti u konkretnom slučaju je kao kada bi meni neko rekao da se od uglja ne proizvodi struja. Naravno da vodena para proizvodi struju, jer ona pokreće turbine, ali u celokupnom procesu morate uzeti životni vek proizvoda i zato mi je nejasno obrazloženje kojim se poništava rešenje lokalne samouprave u Zaječaru i na taj način smanjuje i praktično izuzima iz plaćanja u konkretnom slučaju Fabrika kablova. Mnoge lokalne samouprave i ne koriste ove mehanizme, ali ovde je sasvim jasno da nadležna ministarka može samo da podnese ostavku jer u zaštiti životne sredine nije ništa učinjeno za ove dve godine, a ukupno nije učinjeno ništa za ove četiri godine. Ista situacija je i u Boru, Obrenovcu, Lazarevcu, Zrenjaninu, Pančevu, Požarevcu, Vranju, Šabcu, Užicu, Batočini gde deca piju zagađenu vodu, Zaječaru, Loznici, Vrbasu i Velikom bačkom kanalu. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Balša Božović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsednice Skupštine. Ono što je pitanje, jeste vezano za jučerašnje lažno povećanje plata i penzija i to je ono što vređa građane Srbije. U ime građana Srbije postavljam pitanje – zašto to Vlada Republike Srbije kada uzima građanima, a to neki i u ovoj sali ne shvataju, Vlada Srbije kada uzima ponižava, i Vlada Srbije na čelu sa Aleksandrom Vučićem kada daje opet ponižava? Lažno povećanje plata i penzija danas…
Poslaniče, samo mi definišite kome da uputim to izlaganje.
Predsedniku Vlade Republike Srbije, gospodinu Aleksandru Vučiću.
Dobro. Šta ga pitate?
Da li se tokom jučerašnjeg dana kao premijer šalio kada je rekao da je povećanje toliko da se u Srbiji nikada bolje ne živi? Kada bi pitali građane Srbije da li žive bolje danas nego pre godinu dana, ogromna većina se ne bi složila sa tim. Ako bi se neko usudio od predstavnika SNS da kaže da danas građani žive bolje nego pre četiri godine, sasvim sam siguran da se ogromna većina ne bi složila sa tim. Ko danas u Srbiji živi bolje? Žive isključivo kumovi, živi okruženje vrha SNS, Nikola Petrović, Siniša Mali, direktor Dušan Bajatović, direktor Aleksandar Obradović, direktor Predrag Aleksić, Goran Puzović, Zoran Drobnjak i svi oni koji žive na račun građana Republike Srbije, prosvetnih radnika, zdravstvenih radnika, policajaca, vojnika i na kraju penzionera. Povećanje od 4, 2 i 1,25%, koje se odnosi na prosvetne, zdravstvene radnike i penzionere, jeste najveće poniženje koje su građani Republike Srbije doživeli u poslednje četiri godine. Kada su penzionerima progresivno smanjene penzije, danas se povećava za 1,25% prosečno i onima kojima su neustavno smanjene penzije, ali i onima kojima nisu smanjene penzije, i njima se povećava za 1,25% linearno. Onda postavljam pitanje – kako je moguće da Vlada Republike Srbije sukobljava penzionere na osnovu primanja i kako je moguće da deli penzionere na penzionere prvog i drugog reda? Prosečno je to povećanje od 290 dinara, pa je moje pitanje- da li Vlada Republike Srbije zna da je 290 dinara dovoljno da se kupi hleb, mleko i šećer i da li to znači da se u Srbiji nikada nije živelo bolje? Čak su i paketi SNS u predizbornoj kampanji bili bogatiji nego ovo povećanje od 1,25%. Kada je u pitanju „Srbijagas“, moje pitanje Vladi Republike Srbije glasi – kako je moguće da se prosvetnim radnicima jednokratno povećanje obezbeđuje u vrednosti od 55 evra, a da se radnicima „Srbijagasa“ omogućava povećanje od 500 evra? Da li je moguće da se za preduzeće iz budžeta Vlade Republike Srbije, koje je jedno od najvećih gubitaša u Srbiji u vrednosti od 45 milijardi dinara, 45 puta se više izdvaja za „Srbijagas“ nego za prosvetne radnike? Svaki radnik zaposlen u „Srbijagasu“ dobija 500 evra jednokratnu pomoć, a prosvetni radnici 55 evra jednokratnu pomoć. Kakva je to štednja kada danas oni koji su na direktorskim funkcijama imaju platu od nekoliko stotina hiljada dinara…
Poslaniče, vi uopšte ne postavljate pitanje u skladu sa članom 287, vi diskutujete na prvu tačku dnevnog reda.
Postavio sam deseto pitanje…
Ja nemam kome ovo da uputim, jer ne znam kako. Vi znate šta znači postaviti pitanje i tražiti obaveštenje.
Da li znate ko je premijer Republike Srbije?
Vi diskutujete na temu prve tačke dnevnog reda.
Srbiji i građanima Srbije je sve jasno, gospođo Gojković.
Dobro, znači ne treba da uputim pitanje nikome.
Aleksandru Vučiću, po Poslovniku.
Hvala. Molim vas, pitanja koja nisu u skladu sa članom 287. nemam kome da uputim i ne očekujem uopšte da se dobije odgovor ako se ne traži obaveštenje ili odgovor na konkretno pitanje. Vi ste diskutovali, pretpostavljam da ćete nastaviti isto to da nam ponovite i o prvoj tački, što je vaše pravo, ali molim da obratite pažnju i na Poslovnik, da meni olakšate posao, ako možemo da sarađujemo na ovom zajedničkom pitanju razvoja demokratije kroz parlamentarni život. To molim sve poslanike, ne Balšu Božovića posebno. Reč ima narodni poslanik Jasmina Obradović. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajuća. Drage kolege poslanici, obratila mi se Grupa građana iz Novog Sada sa molbom da u njihovo ime postavim poslaničko pitanje nadležnom ministarstvu. Kako nisu naveli ko je nadležno ministarstvo o iskreno iz onoga što su mi u dopisu dostavili, ni meni nije jasno koje to nadležno ministarstvo, ali ću ga ipak uputiti vama ministarstvima, a to je Ministarstvo za privredu i Ministarstvu za finansije. Iako, mislim, iskreno da će odgovor na ove navode najverovatnije morati da daju Ministarstvu unutrašnjih poslova i Ministarstvu pravde. Evo, šta je to što interesuje i mene kao narodnog poslanika, građane Novog Sada, ali i sve građane AP Vojvodine. Pokrajinski fond za sufinansiranje pogona za primenu novih tehnologija na teritoriji AP Vojvodine je bez nadzora i kontrole podelio 21,9 miliona evra privatnim preduzećima od ukupno 35 miliona koliko je iznosio budžet pomenutog fonda. Pošto se u Vojvodini u kontinuitetu odvija korupcija po već klasičnom obrascu po kojem je već nestalo stotine miliona evra, a ovom temom se moramo ozbiljno baviti, obrazac je sledeći – o sufinansiranju se nije odlučivalo u skladu sa zakonom, odnosno nisu odlučivali Ustavom i zakonom ovlašćeni organi nego poverljivi ljudi predsednika pokrajinske Vlade. Od 2008. godine 21,9 miliona evra dodeljeno je 91 od 109 privatnih preduzeća koja su koristila subvencije. Godinu dana pre ovoga, prvih od 18 od 109 ovih preduzeća dobilo je, tačnije, čašćeno je sa 13,3 miliona evra, što je učinjeno čak bez inače nakaradnih kriterijuma i procedura, jer u tom momentu nije bila formirana grupa činovnika da sprovodi volju pokrajinskih moćnika, odnosno nije bila postavljena formirana komisija. Izvršno veće AP Vojvodine samo je ozvaničilo sve donete odluke o sufinansiranju iako nikada nije raspravljalo o efektima subvencija u bilo kojoj firmi, što takođe nije učino nijedan drugi pokrajinski organ. Opšte je poznato da su Komisiju za pogone novih tehnologija postavili pokrajinski moćnici, tadašnji dvojac Pajtić i Petrović, a da su članovi Komisije bila dva zamenika, savetnik i stručni saradnik gospodina Dragoslava Petrovića, dok je peti član bio zamenik Pokrajinskog sekretara za zaštitu životne sredine. U Komisiji za pogone novih tehnologija nema nijednog nezavisnog eksperta, a sve odluke te činovničke komisije sakrivene su od pokrajinske Skupštine. Kao dokaz lošeg, tačnijeg, korumpiranog rada pomenutog fonda, kao i komisije, govori i činjenica da je sve ukupno 35 miliona evra, subvencionisano 108 privatnih preduzeća od kojih su najmanje, molim građane, a i vas kolege poslanici da obratite pažnju na ove brojke, najmanje 22 firme u stečaju ili u stečajnom postupku, dok desetine drugih ovih subvencionisanih preduzeća posluje sa gubicima ili su likvidaciji. Molim nadležna ministarstva da poslovanje ovog fonda i ove navode proveri te ih učini dostupnim za javnost. Građani imaju pravo da saznaju sa kojih je to 108 preduzeća fond sklopio ugovor o subvencionisanju i primeni novih tehnologija na osnovu kojih kriterijuma i na koje je iznose, da li bi pristup ovim podacima svakom građaninu Vojvodine bilo jasno koliko je vojvođanska vlast ogrezlo o korupciji ili biste uverili koliko su ovi pogodni unapredili privredu Vojvodine.
Hvala vam. Nastavljamo sa radom. Obaveštavam vas da je sprečen da sednici prisustvuje narodni poslanik Dragan Šutanovac. Dragan Šutanovac je prijavljen i za govornika, a ovde je prijavljen da će biti odsutan danas na sednici. Hajte, molim vas pogledajte. Ovo je od jutros novi spisak dala DS, imaju novog šefa poslaničke grupe pa smo uvažili to. Znači, da ga skidamo sa liste, on se prijavio da neće doći na sednicu. Samo da se konstatuje da ne bude da sam ja nešto radila svojevoljno. Nastavljamo sa radom i prelazimo na zajednički načelni i jedinstveni pretres o predlozima zakona i otvaram zajednički načelni i jedinstveni pretres o: Predlogu zakona o dopunu Zakona o budžetu Republike Srbije za 2015. godinu; Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Kazahstana o izbegavanju dvostrukog oporezivanja i sprečavanju poreske evazije u odnosu na poreze i dohodak na imovinu i Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Srbije i Kraljevine Norveške o izbegavanju dvostrukog oporezivanja i sprečavanja poreske evazije u odnosu na poreze na dohodak. Da li želi reč predstavnik predlagača, ministar doktor Dušan Vujović. Izvolite.
Hvala lepo. Kao što ste čuli danas imamo dosta jednostavan dnevni red, izmena Zakona o budžetu 2015. godine je izmena samo u jednom članu. Od momenta podnošenja ovog zahteva do danas su se već dogodile neke promene i zato ćemo kao što su neki ljudi u raspravi, odnosno u skupštinskim pitanjima već pomenuli i kao što je premijer već najavio u medijima, mi ćemo zamoliti odbor da se podnese amandman da se proširi delovanje prvog člana na sve zaposlene u obrazovanju. Znači, ne samo osnovno i srednje obrazovanje nego i više i visoko obrazovanje i da se svota promeni sa šest hiljada na sedam hiljade dinara. To je jednokratna pomoć za ovu godinu. Kao što ste videli već i čuli u rezultatima to je sedam hiljada, neto iznos, bruto iznos je mnogo veći, kao što znate zbog poreza i doprinosa i ukupna svota će biti preko milijardu i po dinara. To je svota koja će biti isplaćena iz budžeta za ovu godinu. Za narednu godinu ste čuli objavljenu nameru koja će biti izražena u budžetu za 2016. godinu, a to je da osnovno i srednje obrazovanje, da zaposleni u tim sektorima dobiju povećanje od 4%, da zdravstvo i socijala dobiju povećanje od 3%, visoko obrazovanje, unutrašnji poslovi i Ministarstvo odbrane 2%, a penzioneri svi 1,25%. o je, prvo da kažem u kontekstu programa MMF, odnosno programa koji podržava MMF presedan. Presedan prvog reda. Obično se stavlja zamrzavanje plata i penzija tokom trajanja programa, svuda u svetu, ne samo zbog iznosa koji to traži nego zbog toga da se ne podgrevaju očekivanja da je moguće pre dostizanja ciljeva programa povećavati plate i penzije. Mi smo obzirom na premašivanje svih postavljenih rezultata, odnosno svih postavljenih ciljeva u ovoj godini, stekli „pravo“ da Savet direktora odstupi od tog svog pravila i dozvoli selektivno povećanje plata i povećanje penzija. To povećanje penzija je najvećim delom povećanje penzija za 1.040.000 ljudi preko nivoa koji su ikada imali, ma koliko procenat vama zvuči malo, to je povećanje iznad onoga što je ikada bilo. Drugo, to je povećanje koje budžetu nameće trošak od preko 110.000.000 evra neto, a bruto još više, bruto pošto se računa kad se dodaju porezi i doprinosi na plate. Mi smo dogovorili u programu prostor koji omogućava i ovaj predah i ovu nagradu za performanse, ali i ostajanje na putanji kontrolisanja troškova u javnom sektoru na plate i penzije, strukturnog smanjivanja deficita u trogodišnjem periodu i izlaska sa uspehom iz ovog programa. Privatni sektor ovim nije na bilo koji način ograničen i kao što ste videli u ovoj godini privatni sektor je dovoljno povećao ili prijavljivanje ili iskazane plate, tako da je efekat na ukupan nivo plata gotovo nulti, a efekat na potrošnju mnogo manji nego što se mislilo. Širi kontekst – mi prolazimo kroz izuzetno težak period prilagođavanja, setite se pre godinu dana, naš problem je bio da ostanemo u okvirima održive fiskalne pozicije. Mi smo preokrenuli dinamiku privrednog rasta sa minus jedan na plus 0,75 u uslovima recesije kod većine zemalja kojima mi izvozimo naše robe i usluge. Kod većine zemalja nema zemlje koja je za 1,75% popravila. Postoje zemlje koje imaju više stope rasta, ali ne postoji ni jedna zemlja koja za 1,75% popravila stopu rasta od inicijalne projekcije do realizacije danas, a očekujemo da će to ići i do 1% ove godine, znači ukupno popravljanje situacije za 2%. Ne postoji ni jedna zemlja koja je premašila sve ciljeve fiskalne konsolidacije i preokrenula stopu rasta, koja je istovremeno smanjila i fiskalni deficit i drugi deficit važan, a to je deficit tekućih plaćanja koji se finansira najvećim delom direktnim investicijama, dakle ne zaduživanjem. Ne postoji ni jedna zemlja koje je sve to uradila i dobila priznanje i pohvale svih ljudi u stručnoj javnosti u međunarodnim organizacijama i od lidera vodećih zemalja u Evropu i svetu. Ne hvalimo se time. Drago nam je da smo to ostvarili i drago nam je da se nalazimo na putu koji svi prepoznaju, to će biti osnova za preokret, za investicije za budući rast i za konačno izlazak iz višegodišnjeg odlaganja reformi, izlazak na zdravu putanju rasta i razvoja Srbije. Na početku se uvek to meri malim stopama, malim promenama u stopama rasta, ali posle toga tzv. „tačka preloma“, onda zemlje ulaze u putanju održivog rasta na duži period. Ja sam imao sreću da u ranim godinama svoje profesionalne karijere u međunarodnim organizacijama pratim ove događaje u Tajlandu i u Južnoj Koreji. Tada smo se borili da Tajland razvija proizvodnju tzv. „tuk-tuk“ automobila koji su bili zasnovani na starim američkim motorima i sve se ostalo radilo kod kuće, a Koreja je pokušavala pored proizvodnje čelika da postane konkurentna u proizvodnji kišobrana. Danas je Koreja dominantni proizvođač u najsavremenijoj elektronici, a Tajland je jedan od tigrova u Aziji. Počeli su sa malim promenama, kada su preokrenuli trend, onda je to išlo mnogo lakše, mnogo bolje, mnogo dalje. Istu stvar očekujem da se dogodi u Srbiji. Očekujem da ove promene stvore zdravi teren za investicije stvore zdravi teren za budući ekonomski rast. Za mene je jako važno da razumete da male promene danas znače velike promene u budućnosti. Preokrenuti negativne trendove je najteže. Održati ih je ponovo teško, ali ne toliko teško. Već sada međunarodne organizacije priznaju povećanje stope rasta u 2016. godini na 1,75 a možda i 2%, a posle toga u narednoj godini 2017. na 2-2,5%. Cilj nam je da što pre dostignemo one stope rasta koje su nam potrebne da hvatamo korak u regionu i sa Evropom i da nastavimo proces integracije i zdravije ekonomske budućnosti. Najbolji znak ovoga što radimo je povećani interes svih investitora. U Srbiji se dešavaju stvari koje su bitno različite od onoga što se dešavalo u prošlosti. Mi stvaramo prostor da očistimo sve dugove prošlosti, da očistimo sve strukturne greške i promašaje prošlosti, da očistimo preduzeća u restrukturiranju i u Agenciji za privatizaciju, da reformišemo javna preduzeća, da reformišemo državu samu i javni sektor u celosti i time stvorimo osnovu za budući ekonomski rast i zdravi ekonomski rast ove zemlje na dugi period. Srbija može i mora da postane regionalni lider. To možemo i po svojim ljudskim kapacitetima, po svojim intelektualnim kapacitetima, po svemu onome što radimo. Današnji zakon nagrađuje, priznaje napor ljudima u prosveti. Prosveta je važna zato što je ljudski kapital motor razvoja. Srbiju najveći izvor rata u narednim godinama očekujem da bude rast produktivnosti, a rast produktivnosti suštinski počiva na uspešnom obrazovanju, ne samo klasičnom obrazovanju, opštem obrazovanju, nego i primenjenom obrazovanju. Mi ovim pravimo iskorak na stranu poboljšanja obrazovanja, na vraćanje dostojanstva obrazovanju, učiteljima, nastavnicima, profesorima univerziteta. Paralelno radimo čitav niz inicijativa da se to produbi, proširi i da prave efekte. Mislim da je sedam hiljada pravedna id obra nagrada. Setite se, to je nešto što su sindikati tražili i mi smo uspeli da obezbedimo upravo onoliko koliko su tražili na početku ovih pregovora. Sada čujemo glasove da to možda nije dovoljno. Ja predlažem da se konsultuju sindikati drugih sektora koji kažu da je to ne samo dovoljno, nego je više nego dovoljno da se prizna u uslovima fiskalne konsolidacije, rezultat i uspeh njihovog rada. Mi delimo ono što imamo, ne pozajmljujemo da bi smo delili. Mi uštede koje ostvarujemo prebacujemo na smanjenje zaduživanja. Mi uštede koje ostvarujemo prebacujemo na zatvaranje i završavanje investicionih projekata koji će poboljšati kapacitet Srbije da hvata korak u regionu i u svetu.
Hvala. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne) Prva je dr Ljiljana Kosorić. Izvolite.
Hvala. Poštovana predsednice, gospodine ministre, kolege i koleginice, poslanički klub SPO-DHSS podržaće u danu za glasanje predložene izmene Zakona o budžetu Republike Srbije. Svi znamo da se prosvetni radnici nalaze u lošoj materijalnoj situaciji, u lošem materijalnom položaju i takvo stanje nije od juče. Nadamo se da će zaposlenima u ustanovama osnovnog i srednjeg obrazovanja i ustanovama učeničkog standarda, kao i visokog obrazovanja kao što je i ministar napomenuo, pored ove jednokratne pomoći i najnovijeg povećanja ličnih dohodaka, u narednom periodu biti data posebna pažnja jer je obrazovni sistem najbitniji kako bi smo preporodili državu. Stručni kadrovi koji su preuzeli odgovornost za funkcionisanje najbitnijih sfera privrede i društva, moraju proisteći upravo iz zdrave prosvete. Zato podržavamo i napor Vlade i to što je prepoznala da se među najugroženijim slojevima društva upravo nalaze prosvetni radnici i nadamo se da će i u budućnosti pronaći način da pomogne kako učiteljima, profesorima, tako i ostalim profesijama kojima je pomoć neophodna. Još jednom ponavljam da će poslanički klub SPO-DHSS u danu za glasanje podržati predložene izmene zakona. Hvala.
Reč ima Dragan Jovanović. Izvolite.
Uvažena predsednice, gospodine ministre, drage koleginice i kolege, naravno i poslanički klub NS će u danu za glasanje podržati ovaj predlog i to ništa nije sporno i dobro je da idemo sa, jednostavno, jasnim stavom i ja bih pohvalio uvodno izlaganje gospodina ministra da sve one mere koje smo donosili počinju da daju rezultat. Ono što bih ja imao posebno da pitam uvaženog ministra, to su par stvari vezano za ovu temu. Najpre, mi ni u radnom materijalu nismo dobili, gospodine ministre, kada smo imali prvu verziju sa 6.000 dinara, i za osnovno i srednje obrazovanje i učenički standard, da će biti obuhvaćeni i ti ljudi, koji je to ukupan broj ljudi i koja je to ukupna suma? U uvodnom izlaganju smo sada čuli da će biti obuhvaćeno i visoko obrazovanje i samo bih hteo od vas da čujem koji je to ukupan broj ljudi? Dobili smo informaciju da je to negde preko milijardu dinara u ukupnom iznosu. Još jedno pitanje me interesuje. Upotrebili ste reč – jednokratna pomoć. Ako je jednokratna pomoć, mi u lokalnim samoupravama kada dajemo jednokratne pomoći idemo sa neoporezivim delom, pa me interesuje zašto je Vlada zauzela stav, a mogla je da donese odluku da se ide sa neoporezivim delom? Prosto, voleo bih to da čujem od vas, jer sami ste rekli – 7.000 neto, u bruto iznosu to je preko 10.000 dinara pojedinačno. Da smo išli sa neoporezivim delom, da li bi ta baza mogla da bude nešto šira? Drugo pitanje, vezano za istu ovu temu, gospodine ministre, tiče se jedne, da kažem, dobre inicijative koju je pokrenuo predsednik Vlade i koju ćemo mi svesrdno podržati, gospodin Aleksandar Vučić, a to je da će sledeće godine biti obnovljena, kompletno, školska infrastruktura u Srbiji, odnosno da će sve škole koje nemaju toalete, već imaju i dalje one, da kažemo, poljske, odnosno toalete van objekata, biti sređene. Sada, interesuje me da čujem od vas na koji način će to biti finansirano, gospodine ministre? Da li vi već u projektu budžeta za narednu godinu imate određena sredstva koja ste planirali za te svrhe, ako znamo da smo mi pre par meseci ovde kao Narodna skupština verifikovali jedan kredit od Evropske investicione banke vredan više desetina miliona evra za obnovu školske infrastrukture? Moram da kažem da je već prošao tender za obnovu 52 škole u Srbiji, ali moram da kažem da je to Ministarstvo prosvete toliko traljavo, da ne upotrebim težu reč, sprovelo, da mi imamo jednu firmu koja ima desetak stalno zaposlenih, koja radi na obnovi 52 škole. Ja bih vas zamolio da imate ovo u vidu, ako Ministarstvo finansija projektuje budžet za narednu godinu, da je po zakonu za obnovu škola, pre svega za materijalne troškove, nadležna lokalna samouprava, da se nađe modus da Ministarstvo finansija, ako već hoće, i Vlada Republike Srbije, da se potpuno obnovi školska infrastruktura, da se to radi u saradnji sa lokalnim samoupravama, da se odrede jasni kriterijumi ko može da radi na obnovi škola i da nemamo ovakvu situaciju u Srbiji da firma iz Novog Sada dobije posao, ima deset zaposlenih i onda juri podizvođače u opštini u kojoj je dobila posao i onda se nalaze raznorazni razlozi. Ja sam povodom ovoga uputio poslaničko pitanje ovde i vama i ministru prosvete – na koji način se to može preduprediti da se ovakve dobre ideje i da se značajna sredstva koja izdvajaju poreski obveznici ne troše uzalud? Ja vas molim, uvaženi ministre, da ovo razmotrite i da mi na ovo dobijemo jasne odgovore. Zatim, ako ste u prilici, načelna je rasprava, a vi ste pominjali sami cifre i povećanja za narednu godinu, pre svega i zdravstvenih radnika i radnika u socijalnom sektoru, koji će imati povećanje budžeta, ne samo prosvetni radnici, u narednoj godini, ja bih vas zamolio samo da nam odgovorite ako možete – šta će se desiti, ja sam pitao ministarku poljoprivrede koja je sedela na tom mestu, sa dugovima koji postoje za subvencije poljoprivrednim proizvođačima? Gospođa ministarka poljoprivrede je rekla, uvaženi ministre finansija, da to nije dug Ministarstva poljoprivrede, već da je to dug Vlade Republike Srbije i da ona jednostavno priznaje da nije na pravi način projektovan agrarni budžet i da se za sve one koji su konkurisali jednostavno sredstva ovako isplatiti ne mogu. Šta se to dešava? Verujte mi, svakog dana, naročito mi koji dolazimo iz unutrašnjosti, koji smo i na raznim funkcijama po lokalnim samoupravama, svakog dana nas seljaci pitaju isto pitanje, a to je – kada će biti subvencije? Ja vas najljubaznije molim da nas i vi kao nadležni ministar za finansije upoznate, i nas narodne poslanike, a da mi možemo jasno da to predočimo, a i građani prate ovaj prenos, kada će, na koji način i da li će se upotrebiti i tekuća ili stalna budžetska rezerva da se u što većoj meri, a verujte mi, ogroman je broj zahteva, možete vi govoriti o sumama, da ih ja ne pominjem, kada će i na koji način to moći da bude adekvatno rešeno? Jer, napravili smo ogroman pomak. Ovo je dobra stvar, da se današnjom odlukom Skupštine pre svega pomognu prosvetni radnici. Dobro je da Vlada misli i na druge i to je jasno prenela. Koraci su mali, ali mogu doneti dobre rezultate, ali nekako za poljoprivredne proizvođače uvek se ostavi na kraju i njih niko ne pominje. Zbog toga vas, uvaženi ministre, molim da nam i na ovo date odgovor. Još jednom da ponovim, poslanička grupa Nove Srbije će u Danu za glasanje jasno podržati ovaj Predlog zakona i nadamo se ovako dobrim vestima i ubuduće. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar Vujović.
Hvala vam na ovom pitanju. Nisam hteo u uvodnom izlaganju da pominjem baš detaljne cifre, ali sada ću reći u odgovoru na vaše pitanje. Reč je, po našoj evidenciji, o 135.021 licu koje zadovoljava kriterijume ovog amandmana. Ukupno, reč je o 75.361 licu u osnovnom obrazovanju, 33.608 lica u srednjem i 1.392 lica u učeničkom standardu, 22.392 lica u višem i visokom obrazovanju i 2.268 u studentskom standardu, ukupno 135.021. Neto iznos od 7.000, njemu odgovara bruto iznos od 11.972 dinara, znači, zaokruženo 12.000. Zašto bruto? Zato što se to smatra ne socijalnom pomoći, nego jeste bonus i jeste jednokratno, ali se smatra da je prihod, deo zarade i po savetu DRI, mi smo išli na bruto iznos. Znati sami da je bruto iznos, pošto se porezi i doprinosi plaćaju nazad državi, da on u stvari ne opterećuje budžet u bruto iznosu, nego u neto iznosu, ali mi planiramo amandman u neto iznosu zbog toga. Bruto iznos je nešto što računamo kao ukupni trošak i to se evidentira kao ukupni trošak. Taj ukupni trošak je sa ovim svotama 1.616.592 hiljade dinara, da ne ulazim dalje, znači, to je milijardu šesto šesnaest miliona. To je taj efekat koji će biti. Čujem usput pitanje – odakle je finansirano? To se kod nas radi u okviru tzv. bilansnog prostora preko tekuće budžetske rezerve. Taj prostor je jako sužen. Ja ću najverovatnije kao ministar tražiti da nam ostavite kao Skupština veći prostor sledeće godine, s tim da će Skupština odobravati svaku promenu, ali pošto naša sposobnost preciznog planiranja nije dovoljno visoka da bi taj bilansni prostor bio definisan na nivou 1% društvenog proizvoda minus tekuća budžetska rezerva, bilo bi dobro da taj prostor bude veći i da nam omogući da prebacujemo rashode među pojedinim kategorijama, naravno, pod uslovom da to zadovoljava kriterijume, smisao budžeta i dobije potvrdu parlamenta. Što se tiče vaših drugih predloga, drugi predlog o tome da se inicijativa za podizanje kvaliteta sanitarnih čvorova u zdravstvu proširi na školstvo, mislim da je dobar predlog, ali do sada nismo proveravali. Verovatno možemo lako to da uključimo u budžet za sledeću godinu. Obično se ta renoviranja rade tokom raspusta. Prema tome, u školama bi bilo, ako uključimo u budžet za 2016. godinu, pravo vreme da se to uradi u periodu jun-septembar sledeće godine. Imaćemo u vidu taj vaš predlog. Što se tiče duga za poljoprivrednike, tu se dogodilo nešto što, sami znate, se ispostavilo kao veliko iznenađenje. Mi smo prošle godine, kada smo predlagali budžet, išli sa predlogom da se tzv. subvencije limitiraju na posede do 20 hektara, imajući u vidu da su to ona domaćinstva koja ne uspevaju da ostvare ekonomiju obima i da budu konkurentna. Da, grubo rečeno, subvencija od 100 evra je trebalo upravo da pokrije ta gazdinstva. Kod nas se dogodilo da je prijavljeno 33 hiljade više domaćinstava sa 20 hektara nego prethodne godine. Kako se to dogodilo? Ne znam, ali znam da su odjednom nestala domaćinstva dok je bio limit do 100 hektara. Bilo je jako mnogo domaćinstava do 100 hektara, sada je odjedanput smanjen broj domaćinstava do 100 hektara, a naglo se povećao broj domaćinstava koji ispunjavaju uslove za ovu subvenciju. Mi ćemo ove godine kod definisanja subvencija imati u vidu ovakve odgovore i pokušati da definišemo politiku subvencija koja će štititi budžet i istovremeno postizati one ciljeve u poljoprivredi koje smo sebi postavili kao strukturne dugoročne ciljeve, a to je da subvencije budu uporedive po nivou sa Evropom, dakle 1% društvenog proizvoda, i da budu usmerene na to da se omogući poljoprivredi da hvata korak sa svetom u tehnologiji, u strukturi proizvodnje, u učešću novostvorene vrednosti u svojim proizvodima. Drugim rečima, da poljoprivredna gazdinstva prelaze na proizvode višeg stepena novostvorene vrednosti, kao što su voće, kao što je koštunjavo voće, znači orasi, lešnici itd, a ne samo ekstenzivna poljoprivredna proizvodnja. Kao što znate, ove subvencije su nasleđene iz perioda ekstenzivne poljoprivrede nasleđene iz socijalizma, gde je cilj bio da se maksimizira proizvodnja žitarica, kukuruza. To danas više nije potrebno stimulisati. Znači, u okviru istog ukupnog obima subvencija moraćemo mi ka Vlada i vi kao parlament da pređemo na jedan sistem subvencija koji Srbiji omogućava da hvata korak sa Evropom i sa onim mestom koje će Srbija, kad god postane deo Evrope, moći uspešno da koristi svoju poziciju i bude konkurentna u poljoprivredi. Mislim da je sugestija dobra, ali naglašavam da je to dugoročniji kontekst. Što se tiče obaveza za ovu godinu. Znači, svi su tu po malo u pravu. Jeste, aproprijacija je na Ministarstvu za poljoprivredu, i to je njihova odgovornost i takođe je tačno da je to odgovornost Vlade za ceo budžet, ali da stavimo to u širi kontekst, ali ipak je to odgovornost parlamenta i naroda Srbije. Narod, građani plaćaju sve to. Prema tome, mi ćemo se potruditi da u okviru onoga što imamo u budžetu izmirimo sve svoje obaveze, ali ne želimo da prebacujemo loptu jedni drugima. To je Ministarstvo poljoprivrede dobilo na aproprijaciji. Izgleda da je broj ljudi koji ispunjava kriterijume veći nego što je to bilo ranije. Mi ćemo se potruditi da ispunimo svoju reč, mada u zakonu piše da naša obaveza ide do nivoa aproprijacije u budžetu. Svi su mislili da svi imaju pravo na subvenciju, ali iznos subvencije de fakto je limitiran i budžetom. Mi ćemo se potruditi da ne bude tog odstupanja, ali ćemo u narednim godinama voditi računa da subvencije budu realno definisane i usklađene sa našim dugoročnim ciljevima u poljoprivredi. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Hvala, poštovani predsedavajući. Poštovani gospodine ministre, pa ova rasprava danas nije na temi. Najveći deo vašeg uvodnog izlaganja bio je na temu budžeta za 2016. godinu, koji ste, ministre, po zakonu, važećem zakonu, morali da dostavite Skupštini 1. novembra ove godine. Znači, vi ste ovde pričali sve vreme, najveći deo vremena, o temi koja nije na dnevnom redu. Srećom, na neka pitanja, koja sam ja imao da vam postavim vezano za ovaj, slažem se, kratak zakon, dali ste odgovore. Znači, prvo ste imenovali ovaj iznos. Originalno bila je ideja šest hiljada dinara za nekih 100.000 ljudi, 110.000 ljudi. Sada smo saznali da je, odnosno amandmanom kolege Babića, sedam hiljada pomoći, pomoći. Nekoliko puta ste rekli pomoći, ja sam hteo da vas pitam – zašto ovaj iznos nema ime? Član koji se menja ovim predlogom dopuna zakona, član 17, govori o nagradama i bonusima i reguliše to da nagrade i bonusi u ovoj godini ne mogu da se isplaćuju. Vi ste onda ubacili ovaj deo bez toga da imenujete šta je to i dobro je da smo čuli da je to pomoć, jer ja sam se pitao da li je nešto drugo nagrada. Govorili ste da ćete da nagradite građane predlogom budžeta za narednu godinu. Odlično, verujem da će građani biti jako zadovoljni vašom nagradom. Takođe ste nam rekli i koliki je iznos sredstava koji će biti potrošen za ovu pomoć, što ste morali da nam kažete kada ste poslali predlog zakona. Ima onaj jedan deo u obrazloženju u kom se govori – procena finansijskih sredstava potrebnih za sprovođenje zakona. Vi ste tu nama napisali – za sprovođenje ovog zakona obezbeđena su sredstva u budžetu Republike Srbije za 2015. godinu. Šta to znači? Niti koliki je iznos, niti sa kog dela budžeta. Sada ste nam to rekli, nešto smo saznali. Interesantno je bilo objašnjavanje kako je do ovoga došlo. Rekli ste da su ovo prosvetari tražili kada su prošle godine štrajkovali. Danas oni koji su bili u štrajku kažu da nisu tražili ovo, nego su tražili jednokratnu pomoć u iznosu jedne prosečne plate u obrazovanju, a to je 40.000. To je šest puta ovo što vi njima dajete, udeljujete kao pomoć. To je šest puta manje od onoga što su oni tražili. Bilo bi zanimljivo čuti ministra prosvete, da dođe ovde i da kaže šta je on njima ponudio kada je štrajk prekinut, ali videćemo to u narednim danima. Naravno, bilo je ovde od strane premijera neverovatnih izjava o tome, kaže – nek da ko ima 1.000 dinara, ako misli da je to malo. Da li ovo premijer daje iz svog džepa? Kakav je to odnos prema državnim parama da on kaže – neka da neko? Ove pare su pare svih građana Srbije. Vi ste prosvetnim radnima u ovoj godini, primenom Zakona o smanjenju plata, uzimali svakog meseca 10%. Ako je prosečna zarada u obrazovanju sada 40.000, vi ste im uzimali četiri, četiri i po hiljade mesečno i sada im dajete pomoć. Kako se ljudi osećaju kada dobiju tu vašu pomoć, oni najbolje znaju i ja neću o tome da govorim ovde, imate izjave i šta će se sa tim dešavati biće vrlo zanimljivo videti u narednom periodu. Pošto ste vi najviše govorili o budžetu za 2016. godinu, želim i ja da govorim o tome, jer ste ovde rekli neke potpuno neverovatne stvari. Rekli ste – recesija u zemljama u koje najviše izvozimo. U kojim to zemljama? U zapadnoj Evropi je recesija? Zapadnoj Evropi koja ima prosečan rast bruto nacionalnog prihoda preko 1%, čini mi se. U zemljama regiona sa kojima najviše trgujemo prosečan rast za ovu godinu je, prema izvoru Svetske banke, 1,8%. To uključuje i Srbiju. Zašto to kažem? Srbija je najgora u regionu. Albanija rast 2,7%. Bosna i Hercegovina 1,9%. Makedonija 3,2%. Crna Gora 3,4%. Hrvatska 1,8%. Znači, svi su bolji od Srbije. Svi, a poplave su imale i Bosna i Hrvatska. (Zoran Babić, s mesta: Što ne kažete kakvi ste vi bili?) Reći ću, pošto gospodin Babić mnogo voli, molim vas da ne dobacuju ovde, da govori o tome kako je bilo. Znači, ovo je sa sajta Ministarstva finansija. Ja sam skinuo, odštampao i evo da pročitam… (Aleksandar Martinović, s mesta: Iz koje godine?) Gospodine Babiću, samo polako. Da li možete? Ne možete. Dobro. Godina 2007. realni rast od 5,9%. Godina 2008. 5,4%. Godina 2009. pad od 3,1%. Godina 2010. rast od 0,6%. Godina 2011. rast od 1,4%. To su podaci za pet godina te Vlade koju ovde stalno spominjete i sa kojom se stalno merite. To je prosek 3%. Koliki je vaš prosek? Godina 2012. minus 1,1%. Godina 2013. rast od 2,6% i 2014. godina pad od 1,8%. Sa ovim vaš prosek za četiri godine će biti 1%, u najboljem slučaju, a verovatno i manje. Znači, vi danas sa ovim rastom nećete imati bruto nacionalni dohodak po glavi stanovnika kakav je bio 2011. godine. Posle četiri godine građani Srbije su siromašniji, siromašniji. Šesto pedeset hiljada građana Srbije danas je ugroženo siromaštvom, 30% omladine živi u siromaštvu. Ova Vlada je usvojila nešto što nikad, naravno, nije ni jedna Vlada, priznajem, a Boga mi, čini mi se nisam uspeo da nađem takav primer ni u svetu. Ova Vlada je uvela da je politika da budžet bude super. Mi godinu dana slušamo kako je budžet odličan. Budžet je u politici, državama sredstvo za sprovođenje, za vođenje politike. Postavite neki cilj, onda budžetom gledate da sprovedete taj cilj. Nijedna Vlada na svetu nisam čuo da je cilj da budžet bude dobar. Šta to znači? Zbog čega se bavite politikom, da bi budžet bio dobar? Koji je cilj ove Vlade? Borba protiv siromaštva, razvoj zemlje, ulaganje u obrazovanje, ulaganje u neku industriju, izgradnja infrastrukture. Šta je to politika ove Vlade? Borba protiv bele kuge, šta je politika? Da li je politika da vam cifre u budžetu budu dobre? Mogli smo da usvojimo predlog onog vašeg prethodnika, bilo bi još bolje. On je hteo da smanji plate i penzije 30%. Pa super bi bile cifre. Ne bi bio deficit uopšte, bili bi u suficitu, samo pitanje je ko bi to preživeo. Pitanje je i ko ovo danas može da preživi? Izađe juče predsednik Vlade i kaže – povećanje penzija 1,25% i vi ste to danas rekli. Imaće penzioneri, kažete - milion i ne znam koliko ste hiljada rekli, veću penziju nego ikada. Realno veću penziju, jel smete da kažete realno veću penziju, ako je inflacija 2%, a vi dižete penziju za 1,25%? Da niste izmenili zakon prošle godine, penzija bi u oktobru 2014. godine bila povećana za 1%, 1. aprila ove godine 0,5% i 1. oktobra ove godine 0,5%. Znači, dva posto bi bila povećana i više od dva, ali, bar 2%. Znači, manje od onoga što bi bilo normalno da se poveća zato što je rast cena u Srbiji 2,1%. Znači, neće niko imati veću penziju, nego će svi imati manje, realno manje i realne zarade u Srbiji su pale, po statistici koju vi držite na sajtu Ministarstva. Sada ste rekli da nije to baš tako, jer su porasle u realnom sektoru, u javnom sektoru su pale 7,7%, koliko je smanjenje, kada se izračuna smanjenje plata koje ste usvojili pre godinu dana. Kako ste došli do tih neverovatnih ušteda u budžetu? Najveća ušteda je na smanjenju plata i penzija. Poreski prihodi su realno veći samo 0,6%. To je rezultat rada Vlade, povećanje prihoda, realno 0,6%. Kada smo prošle godine raspravljali ovde o zakonu, o smanjenju penzija, vi ste rekli između ostalog – penzioneri imaju malo, troše uglavnom na robu domaćeg porekla i nećemo osetiti te negativne posledice smanjenja penzija. Pogledao sam ovde, opet na sajtu Ministarstva, PDV u zemlji za prvih devet meseci je kada se indeksira 83,5%, u odnosu na plan. Znači, PDV u zemlji je manji nego što je bilo planirano, veći je onaj iz izvoza. Znači, najsiromašniji su osetili smanjenje penzija. Pričali ste - neće. Hoće. Vidi se ovde u ovoj statistici i voleo bih da me demantujete. Jedini prihod koji je značajno porastao u ovoj godini su neporeski prihodi. To možete da pročitate, ima dobra analiza u izveštajima Fiskalnog saveta, koji kaže – preko 20 milijardi dinara ove godine naplaćeno je kroz navodnu dobit energetskog i telekomunikacionog sektora. Fiskalni savet vas upozorava da ako se taj trend nastavi da ćete dugoročno i trajno oštetiti i onako slab energetski i telekomunikacioni sektor u Srbiji. Ne može EPS da se razvija bez ulaganja. Ne može „Telekom Srbija“ da se razvija bez ulaganja. Vi ste svu moguću dobit, pa čak ste uradili nešto što nije zabeleženo, vi ste EMS-u naplatili dobit iz prethodnih godina, što je neizvodljivo. Knjigovodstvena dobit kada se konstatuje jednom ona se rasporedi. Ne možete unazad pet godina da računate koliko je ko, ali to je ceđenje suve drenovine i to može da se uradi jednom. Uradili ste to u ovoj godini, čekam da vidim taj budžet, da vidite kako planirate to u narednoj godini, da održite taj nivo neporeskih prihoda na nivou koji je bio ove godine. Svakog meseca od tri, četiri, pet milijardi dinara planiranih za investicije se manje potroše, svakog meseca. Te pare se vide, vide se na tome što nam je bruto nacionalni dohodak najniži, ponavljam, u regionu. Gledao sam na nekoj svetskoj listi, stavlja nas na 160 mesto na svetu sa ovim rastom. Ja sam gledao rast zemalja koje imaju 1% rasta, otprilike koje je to mesto, 160 u svetu. Gde su investicije? Da li su investicije ove godine manje nego što su bile prošle godine? Da li će biti tri puta manje nego što su bile 2011, 2010. godine? Ono što želim da vas pitam, pošto ovde kada dođete morate da govorite precizno, vi ste rekli – povećanje za Ministarstvo odbrane 2%, recimo za sledeću godinu. Da li je to Ministarstvo odbrane ili je Vojska? Kome ide to povećanje od 2%? Vi ovim povećanjima koliko sam ja uspeo da ispratim izjave, niste predvideli zaposlene u državnoj upravi. Zaposleni u Ministarstvu odbrane, ima pripadnika Vojske, ali ima ljudi koji su na budžetu države. Da li se ova 2% odnosi na njih, ili ne? Isti slučaj kod Ministarstva unutrašnjih poslova, da li je to ovih 2% za policiju ili je to i za zaposlene u Ministarstvu unutrašnjih poslova? Mi smatramo da ovaj predlog i vraćam se sada na zakon koji je na dnevnom redu, da on nije dovoljan. Mi smo dali amandmane da se, pošto mi nismo znali kada smo dobili ovaj predlog koliko to država ima para da može da potroši, na ovu pomoć kako ste je vi nazvali, mi smo amandmanom tražili da se svim zaposlenima i svim penzionerima kojima su smanjene plate, odnosno penzije isplati ta razlika. Pošto nam je tako dobro i sjajno i odlično, pozivam vas da prihvatite naš amandman. Pošto ste uradili nešto što se isto nije desilo u praksi da prihvatite amandman poslanika većine pre nego što je počela rasprava ovde u načelu. Znači, mi smo dobili amandman u utorak, Vlada je već prihvatila amandman. Vi ste tek danas došli da nam obrazložite zakon. To se ne dešava ovde u parlamentu, tako ne radimo. Ovo je sve jedna farsa, jedna igranka i stavljanje cele ekonomije Vlade za dobijanje podrške na izborima. Ove mere koje ste predložili budžetom za narednu godinu treba da odobrovolje biračko telo koje glasa za stranke u Vladi i mi to razumemo. Bićemo naravno protiv toga, jer smatramo da je duboko nepravedno, da pogađa sve one ljude koji danas vredno rade, a svakodnevno ih vređa predsednik Vlade govoreći da ne rade dovoljno i da treba više da rade ako hoće plate. Vređa sve one ljude koji su radili 35, 40, 45 godina, pošteno zaradili svoje penzije, a onda je neko odlučio da im uzme 10, 20, 25% i onda im se ruga i kaže, sada ćemo da vam povećamo 1,25% i to će biti više nego ikad. Voleo bih baš da vidim kako biste vi, gospodine ministre, reagovali da vama vašu penziju koju ste, verujem, pošteno zaradili svih ovih godina, radeći u Srbiji i u svetu, da vam neko sada kaže - smanjićemo vam 25%, jer nema, a onda ipak ima ali za nekog drugog. Kako bi ste vi reagovali? Šta bi ste vi uradili? Šta biste vi rekli? Ja verujem da znam vaš odgovor i verujem da ga znaju i građani Srbije, ali bi bilo lepo i da to danas čujemo od vas. Smatramo da je ovakav zakon neprihvatljiv, da Vlada mora da vrati građanima ono što im je uzela u poslednjih godinu dana, da mora da pristupi merama štednje i racionalizaciji koju ove godine niste uradili. Jedna od ušteda u budžetu je što sredstva odvojena za socijalni program usred smanjenja broja zaposlenih, te pare nisu potrošene. Nije potrošeno šest milijardi dinara koliko se odvaja od goriva za stvaranje strateških rezervi. Šest milijardi nije potrošen, ni dinar. Ministarstvo energetike napravilo je jednu fantomsku javnu nabavku po hitnom postupku da jednoj firmi, o njoj sam ja ovde govorio, nikad nisam dobio odgovor od ministra, da posao pet miliona evra da kupi opcije, opcije za kupovinu goriva i kada istekne sada kraj ove godine mi smo platili pet miliona evra, a goriva nigde, ni skladišta nigde. Mi imamo obavezu na tom evropskom putu da pravimo strateške rezerve, znate to, do, čini mi se, 2023. godine ima tačno koliko svaka zemlja mora da ima rezervi obezbeđeno. Mi nismo ove godine uradili ništa, a građanima je naplaćeno kroz cenu goriva šest milijardi dinara samo za to. Gde su te pare? Da ih trošite ovako šest, sedam hiljada. Možda ćemo da povećamo tu cifru ovde do kraja dana. Možda ćemo da proširimo. Zašto nemamo zaposlenih u predškolskom obrazovanju? Te žene nisu vredne. Ne rade svoj posao…
Vreme, Đurišiću.
…od ujutru do uveče, ne zaslužuju. Da li je to poruka ove Vlade? Hvala.
Po Poslovniku Arsiću. Ja ću morati da izbrišem listu, valjda sam upamtio ko je. Prijavite se. Arsić po Poslovniku.
Gospodine predsedavajući mislim da je prekršen član 107. Poslovnika stav 1. povređeno je dostojanstvo Narodne skupštine, jer kolege poslanici jako dobro znaju neke stvari koje se regulišu zakonom i nekim pravilima koja postoje oduvek u RS i te priče da je neko nekome oteo neki radni staž i za to da se okrivljuje predsednik Vlade Aleksandar Vučić, umesto da se kaže lepo ono što je istinito, a to je da se penzije finansiraju iz penzionih fondova, odnosno iz zarada zaposlenih, ali pošto zaposlenih više nemamo dovoljno, finansiraju se i iz budžeta RS, a para u fondu i zaposlenih nema dovoljno ne zato što je za to kriv Aleksandar Vučić, nego je kriva Vlada DS koja je i upropastila fondove i ostavila veliki broj ljudi bez posla i sada tvrde da mi nekome nešto otimamo. Mi nekome nešto vraćamo, a otimali su oni dok su bili na vlasti.
Gospodine Arsiću, moje je ubeđenje da nije bilo povrede Poslovnika, kao i vaše pravo da se izjasnite? (Ne) Po Poslovniku reč ima Marko Đurišić.
Poštovani predsedavajući, smatram da ste povredili član 103. koji govori o tome na koji način se ukazuje povreda u postupanju predsednika Narodne skupštine ako neki poslanik smatra da je nešto urađeno van ovog Poslovnika. Kolega Arsić se javio zloupotrebljavajući ovaj Poslovnik da replicira mom izlaganju. Mogao je da se javi za repliku, mogao je u okviru vremena koje ima njegova poslanička grupa, koje je negde 15 puta duže od vremena koje ima moja poslanička grupa, da iskoristi i da mi odgovori na sve ovo što sam ja govorio. Vi ste bili u obavezi da ga prekinete, da konstatujete da je zloupotrebio Poslovnik i da ga kaznite u skladu sa Poslovnikom, oduzmete ta dva minuta. Neće njegova poslanička grupa to osetiti jer ima mnogo vremena na raspolaganju. Ja imam jako malo vremena. Iskoristio sam sve. Ne smatram da sam zloupotrebio Poslovnik. Govorio sam o politici štetnoj Vlade RS, štetnoj zato što građani žive lošije svakoga dana i zato što je ovo što ova Vlada radi i namerava da uradi kroz budžet naredne godine neće dovesti do boljeg života građana. Možda će njima obezbediti još jedan mandat u ovoj Skupštini i vama, pošto ste deo te većine, ali neće građane Srbije, neće ih dovesti do boljeg života i to je moje pravo kao poslanika, jer me jedan deo građana Srbije koji ne misli da ova Vlada dobro radi ovde poslao svojim glasovima. Oni traže od mene da ja kažem ovo o čemu sam danas govorio i ne može da bude nikako povreda Poslovnika i povreda dostojanstva jer ni jednom jedinom rečju nisam uvredio ničije dostojanstvo, pa ni dostojanstvo ovog parlamenta i molim vas da postupate u skladu sa ovim Poslovnikom. Hvala.
Hvala Đurišiću. Mislim da nije bilo povrede Poslovnika. Pošto ste zamerili gospodinu Arsiću i vi ste isto tako u delu vašeg izlaganja otišli i dali praktično repliku. Prema tome, smatram da nije bilo povrede Poslovnika, a vi možete da se izjasnite. U Danu za glasanje ćemo da glasamo? (Da) Dobro. Reč ima ministar Vujović. Izvolite.
Hvala lepo. Molim vas za par minuta pažnje, vi ste govorili 20 minuta i naveli ste jako mnogo stvari koje su na prvi pogled tačne i žele da pokažu da Vlada vodi štetnu politiku. Ja ću da vam pokažem da vi to potpuno interpretirate van konteksta, van elementarnih ekonomskih veza i van interpretacije polazne pozicije. Evo zbog čega. Postao sam ministar finansija, vi ste me ovde imenovali 4. avgusta prošle godine. U tom kvartalu je društveni proizvod padao 3,7%. U trećem kvartalu prošle godine 3,7%. Tačno je da smo završili godinu sa minus 0,8%. Tačno je da smo imali negativnu projekciju, ali je tačno da su poplave smanjile proizvodnju uglja, elektroenergije i ostalog za 18 do 28% prošle godine, da smo imali strašan udar na celu privredu i potpuni poremećaj svih tokova ekonomije. Znači, to mesto sam „preuzeo“ ministra finansija u situaciji kada nam je pretila procena tih istih ljudi koje sada navodite ovde 8,8% deficita opšte države minus 3,7% pada društvenog proizvoda, pad industrijske proizvodnje, smanjenje minimalne fiskalne likvidnosti. Šta se dogodilo tada? Merimo šta se dogodilo za proteklih 15 meseci. Mi smo preokrenuli, ja sam govorio, nisam govorio o nivou nego o promeni stope rasta. Nađite mi i jednu zemlju u Evropi koja je u odnosu na projekcije koje su sve institucije davale i koje se razlikuju 0,2 ili 0,3% tamo vamo. Nađite mi i jednu zemlju u kojoj je revidirana stopa rasta za skoro 2% naviše, od minus jedan na 0,75, odnosno biće verovatno jedan do kraja godine. Nađite mi to. Ja sam spreman da razgovaramo koji su faktori. Drugo, sve zemlje sa kojima trgujemo bez obzira na stopu rasta društvenog proizvoda su bile pod udarom sankcija izvoza u Rusiju i samim tim sužavanjem tržišta za naš izvoz. Znači, mi smo sa jedne strane imali interni šok. Sa druge strane smo imali sužavanje tražnje za našim izvozom. Prema tome, radili smo u nepovoljnim eksternim uslovima. Treće, sem poplava i suša ove godine imali smo čitam niz drugih negativnih efekata, da ne govorimo o migrantskoj krizi, krizi grčke i svega ostalog. Radili smo u dosta nepovoljnim uslovima. U takvim uslovima smo doneli budžet, ne možete van tog konteksta da interpretirate ni budžet, ni ono što smo uradili. U takvim uslovima smo završili godinu sa minus 6,6% deficita učešća u BDP. Trenutno se nalazimo na 40 milijardi deficita. Kada smo ovde odobravali budžet centralne države, u decembru prošle godine 191 milijarda je bila planirana za deficit. Mi smo tu 191 milijardu revidirali na 120 milijardi posle druge revizije. Trenutno se nalazimo na 40 milijardi, to je jedna trećina od tih 120 milijardi. Kako? Da, jedan deo jeste preko dividendi javnih preduzeća, tačno je da Evropa priznaje i stare dividende 50 godina, samo što ih ne priznaje iznad linije, nego ispod linije. Pogledajte precizno statistiku Eurostata, niko ne spori to. Mi smo, da vam kažem zašto, da naši građani znaju, zato što su javna preduzeća se trudila da iskažu profit, ali da ga sakriju u dugoročne plasmane, da ne mogu da ga isplate nikome. To je bila igra godinama, pritisak na javna preduzeća u sklopu programa restrukturiranja, da plate ono što trebaju da plate državi, a rezultira u tom povećanju. Da li je to održivo? Ne, nije održivo pošto je to jednokratno poboljšanje. Da li je ono korisno? Da, mi smo za 600 miliona evra smanjili deficit, samim tim smanjili potrebu za bruto zaduživanjem, samim tim smanjili potrebu, odnosno kamate na 600 miliona. Da vas podsetim, to je pri onim stopama kredita koji su ugovarani pre 2012. godine, oko 7%. Znači, mi smo uštedeli 3,5% na 600 miliona, izračunajte. Svake godine kreditima koje smo dobili u dolarima, prošle godine milijardu, očekujem milijardu i u narednoj godini, mi ćemo poboljšati dolarsku likvidnost i obezbediti prirodni hendž za rast kursa dolara. Zašto vam to kažem? Gledamo ono šta smo promenili, BDP je ovako padao, pa je preokrenut na gore i permanentno se povećava. Nije još dovoljno visok, naša željena stopa da hvatamo korak sa Evropom je 4%, daleko smo još od toga. Moram da vam kažem jedan vic koji dobro ilustruje stvar. Dvojica se penju na planinu, jedan padne niz jednu, da je nazovemo, fiskalnu liticu i leti, pita ga drug – da li je sve u redu, da li te nešto boli? Kaže – sve je u redu, ništa me ne boli. Da li si nešto polomio? Nisam. Znači sve je o.k? Kaže – nije, još uvek padam. Vi govorite o 2% povećanja u situaciji padanja. Da su prošle godine priznali to, oni bi mogli da priznaju, oni ne bi mogli da isplate po tim tendencijama. To su bili podaci o padanju. Prema tome, možemo da se sporimo na stručnom skupu nekom, mogu da vam pokažem da je to bio rast zasnovan na zaduživanju, rast zasnovan na doznakama, na grantovima koji je bio neodrživ. To smo dokazali stručno, nemojte to da ponavljam ovde. Spreman sam da uđem u bilo koju raspravu, 90% rasta je bilo zasnovano na neodrživim osnovama. To je bilo tzv. podržavanje agregatne tražnje, to je kada pokušate sebe da podignete samog za kosu. U privredi Srbije to je proizvodilo deficite, to je proizvodilo uvoz i zaduživanje. Zato smo došli u situaciju. Nemojte da pravite tu logičku grešku, mi se trudimo da preokrenemo stanje, a vi nam stalno kažete da smo napravili tako da padamo bilo bi svima divno. Bilo bi, ali bismo sada bili u bankrotu. To je razlika. Sada imamo bol i trošak preokretanja situacije i izlaska na održive osnove budućeg rasta i razvoja. Pomenuo sam budžet sledeće godine samo u kontekstu povećanja plata, odnosno ove jednokratne pomoći. U zakonu ne dajemo mi naziv tome, to se zove – isplatiti neto iznos od 6.000 dinara. U međuvremenu smo završavali pregovore sa Fondom i dogovorili se da možemo 7.000 da uključimo i da možemo da proširimo to na ceo sektor. Da, priznajemo to, to smo hteli i to smo i uradili, nema ništa loše u tome. To čak nije greška, to je samo revizija, pošto smo hteli na vreme da idemo. Setite se, mi smo u utorak imali završni sastanak i do poslednjeg trenutka smo se borili da obezbedimo što bolje uslove i u ovoj godini i u narednoj godini i borićemo se da ono što smo uštedeli iskoristimo na najbolji mogući način, kao i prošle godine, da vratimo dugove iz prošlosti, dugove koji su nastali tokom proteklih 10 godina želimo da očistimo i da stvorimo prostor za budući zdravi rast. Što se tiče PDV, vi citirate neto domaći PDV. Cifra je tačna, ali cifra van konteksta ne odražava pravo stanje. Imamo ogromni porast povraćaja PDV. Deo toga je dobar, odnosi se na povećani izvoz, pa izvoznici traže povraćaj PDV, a deo toga je loš, pojavljuje se ponašanje koje nije zakonito. Ljudi prijavljuju veštačke firme koje dobiju natrag PDV i onda nestanu. Potrudićemo se da to zaustavimo. Onaj deo povraćaja PDV koji se odnosi na izvoz je u redu, ali nije onaj deo gde kamion pređe granicu, dobije povraćaj PDV i za 20 km se vrati ilegalnim putem u Srbiju sa proizvodima na kojima više plaćena ni akciza ni PDV. To nije u redu i to će poreska uprava morati da sankcioniše. Ali, tu se svi slažemo, cilj je svima da povećamo poresku osnovicu bez menjanja poreskih stopa. Treće, hvala vam na napomeni. Nisam naglasio to, mislim da je to bilo jasno izlaganje premijera, ova povećanja, cela centralna administracija 33.000 ljudi nominalno po sistematizaciji 28.000 realno, plus ovi privremeni, nema pravo na povećanje. Prema tome, što kažu – bez da to ponavljam, u svakom slučaju, Ministarstvo obrazovanja nema povećanje, MUP nema povećanje, Ministarstvo odbrane nema povećanje, ni jedno ministarstvo nema povećanje. Ovo se odnosi, kada kažemo ministarstva, to su one uprave, organi, ljudi koji pod tim ministarstvom rade, ali ne samo ministarstvo. Znači, niko u upravi nema povećanje, to jednom kažem za svagda, da ne moramo da ponavljamo u svakoj situaciji. Prema tome, postoji jedna klauzula ovde, koju smo rekli na početku, niko iz javne tzv. države, u užem smislu tih trideset i nešto hiljada ljudi, neće dobiti ni dinar povećanja. Pitali ste da li bih prihvatio smanjenje penzija za ono što sam ostvario? Onaj deo koji sam ostvario u Srbiji, koji ne primam, pa su mi našim zakonima ukinuli ceo minuli rad, po minulom radu ovde sam najmlađi u Vladi, imam nula minulog rada, prihvatam taj deo, naravno. To je sastavni deo, to je mala žrtva. U onom delu gde sam radio u inostranstvu i zaradio pošteno, tamo se to ponaša na način na koji se ponašaju fondovi koji su nam to obezbedili. Prema tome, oni te pare investiraju na tržište, nadam se da ćemo mi uskoro takođe imati takav izvor, znači fondovski izvor finansiranja penzija, gde će on moći da investira, da ćemo time razviti i fondove i tržišta. Nismo još tu, ali ćemo biti uskoro. Da vam kažem važnu stvar, a to je na koga se odnose ove penzije. Lepo ste rekli, jedan deo nikada nije imao smanjenje, jedan deo plata nikada nije bio smanjen, jedan penzija. Setite se da smo zakone donosili ovde, isključili smo ljude negde oko minimalnog dohotka i minimalne penzije, poštedeli smo ih ti smanjenja, to je 1.040.000 ljudi. Još 500.000 penzionera imalo je smanjenje manje od 5%, a oni sa najvišim penzijama su imali veća smanjenja, ali verujte mi, ti su ljudi u dobroj ekonomskoj situaciji i neka su bila veća smanjenje, moralno pravo da smo im nešto oduzeli što smo im smanjili. Mi imamo tzv. tekući penzijski sistem, koji ljudi jesu radili pre, ali postoje dva odstupanja od klasičnih pravila. Jedno je – mnogi su dobijali beneficirani staž, dobijali su više od onoga što su radili i nisu za to doprinosili tom fondu. Drugo – taj fond ima sistematski deficit od 6,5 do 7% BDP, koji mi nadomeštavamo iz budžeta svake godine. Prema tome, svi građani Srbije nadomeštaju otprilike polovinu penzija kroz fiskalne instrumente. Prema tome, tek kada bismo smanjili na 50% penzija, onda bi se postavilo ustavno pitanje da li diramo u nečija prava. Nadam se da će se taj deo smanjivati, ne zato što ćemo mi smanjivati transfere, nego zato što će ljudi plaćati više i bolje. Ove godine imamo bolje performanse tih transfera i nadam se da će se to poboljšati. Kako? Tako što će ljudi prijavljivati stvarne plate, što će prijavljivati ono što zarade i imati vezu između toga i onoga što će dobijati kroz penziju. Dakle, sa vama se slažem ali na drugi način moramo da uredimo taj sistem, da svako ima motiva da ulaže u penzioni fond, a mi da se potrudimo da te pare njima budu raspoložive u budućnosti. To nije ovaj sistem, to će biti neki drugi sistem, mnogo bolji. Danas samo pokušavamo da popravljamo ono što smo nasledili. Poslednje što želim da kažem je sledeće. Moram da se suprotstavim vašoj oceni da je to štetna politika. Ne mogu da garantujem da ćemo mi u svemu uspeti, ali vam kažem, moram da vam ponovim osnovne konture, nasledili smo situaciju u kojoj BDP pada, u kojoj deficit ide van kontrole, u kojoj spoljnotrgovinska pozicija ne može da se održi, u kojoj nam pada rejting, u kojoj nam raste premija na zaduživanje, svi trendovi su bili negativni. Ključne trendove smo preokrenuli, taj preokret, ponavljam, nije veliki, ali je pozitivan i ključan. I na duži rok, ako nastavimo ovako, imamo realno šansu da izađemo jedanput za svagda iz krize tranzicije, iz duple recesije koju imamo ovde, i strukturne i nominalne, to smo već potigli. Izaći sa minus jedan na plus 0,75 je, verujte mi, mnogo veći uspeh nego podići stopu rasta sa dva na 2,5%, što očekujem između 2016. i 2017. godine. Nije štetna politika. Namera je bila, da kažem, ne samo hrabra. Zato se i nalazimo ovde i zato sam i prihvatio da, umesto da uživam u penziji i ništa ne radim, dođem ovde da pomognem za osam stotina dolara mesečno. To mi je bila dnevnica u Svetskoj banci, dnevnica. Dakle, 22 puta manje. Ne hvalim se time, ali smatram da je moj rad ovde korisniji, nego da sedim i da radim sitne konsultantske projekte za međunarodne organizacije. Štetna politika, kao prvo, nije štetna po ishodima, a, što je mnogo važnije, nije štetna u nameri. Ovo je namera kojom se hvatamo ukoštac sa realnim problemom kakav on jeste, a ne spavamo na lovorikama i ne prebacujemo stvar pod tepih i na dugove, tj. na buduće generacije. Teško je podneti trošak prilagođavanja, tu se sa vama slažem. Možda će rezultat biti manje dobar nego što mi očekujemo, ali ja mislim da neće, da već jeste dobar i da će biti još bolji. Ali, da je politika štetna, to imputira nameru koje nema, verujte mi. Vi možete politički sa nekim da se ne slažete, ali namera je da se ova zemlja vrati na pravi put i da ova zemlja postane zdrava ekonomija u koju će ljudi hteti da se vraćaju, a ne da iz nje beže. Hvala lepo.
Hvala, ministre. Replika Babića na prethodno izlaganje. Izvolite, gospodine Babiću.
Podsetio bih vas, gospodine predsedavajući, da je gospodin Đurišić rekao u 16 minuta, a pažljivo sam ga slušao da je tek tada rekao – e, sada da pričamo malo o zakonu. Pošto mi nismo ovde da bi pričali o svemu i svačemu što nam padne na pamet, već o predloženim temama i o zakonima koji su na dnevnom redu, voleo bih da u budućnosti vodite računa o tome. Današnji zakon je plod, sa jedne strane, razgovora i dogovora Vlade Republike Srbije sa relevantnim i reprezentativnim sindikatima prosvetnih radnika, a sa druge strane je plod stanja u našim javnim finansijama i svih onih stvari koje smo uradili u prethodnih godinu dana, svih onih ušteda koje smo ostvarili, svih onih reformskih stvari koje smo uradili i načinili. Sve to ne može i taj dijalog i dogovor ne može da se predstavi kao sramota. Po mom mišljenju i verujem po mišljenju većine građana u Republici Srbiji, sramota je kada obećate zbog političke koristi, pa to što ste obećali zbog političke koristi čak i ne probate da ispunite. Sramota je kada Mlađan Dinkić kaže:„Razlog zbog kojeg sam ušao u to političko obećanje odhiljadu evra besplatnih akcija je strah da bi Boris Tadić mogao da izgubi predsedničke izbore, raspisane za januar 2008. godine. Ja to nisam uradio zbog svoje stranke, koja uopšte nije učestvovala na tim izborima, već je podržavala Tadića. Kasnije analize su pokazale da bukvalno tih 100.000 glasova, za koliko je pobedio u drugom krugu, dobrim delom potiču od zajedničkog obećanja o besplatnim akcijama.“ E to je vređanje. To je vređanje, kada zbog političke koristi i pobede samog jednog kandidata na izborima obećate ljudima u Srbiji nerealnih, nemogućih 1000 evra besplatnih akcija, pa ih ne načinite. Sramota je kada ljudima u Srbiji obećate zbog političke jednokratne pomoći 200.000 radnih mesta, a od svega toga dobijete u Srbiji duplo više, od 13% na 26% nezaposlenih u vreme Vlade Borisa Tadića. To je sramota.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić, replika verovatno na izlaganje ministra. Izvolite.
Hvala, poštovani predsedavajući. Da, na izlaganje ministra, jer o ovim besmislicama prethodnim uopšte ne želim da govorim po stoti put. Znači, gospodine ministre, vi ste ovde govorili o politici koju vi sprovodite 15 meseci i govorili ste da ste nasledili pad, da ste nasledili opasnost od bankrota. Ja vas pitam – ko je bio pre 15 meseci i upravljao ovom zemljom? Tri puta po 15 meseci ova vladajuća većina upravlja Srbijom. Kada su oni došli nije bilo pada, nije bilo bankrota. Toga nije bilo, ministre. Ja o tome govorim. To što smo došli na ivicu bankrota, to stalno slušamo. Kako dođe novi ministar, a vi ste četvrti za ovih skoro četiri godine, on priča – evo ga bankrot. To ste i vi rekli. Ne znam, možda smo bili. Hvala bogu da nismo došli i to doživeli. Ali, ja verujem da ova politika neće dovesti do tog cilja o kome vi govorite. I, pošto ste govorili o vicu, evo, i ja ću da iskoristim jednu takvu formu. Kaže – imali smo magare, taman smo ga naučili da ne jede, a ono umrlo. E, ja se bojim da se to nama ne desi, da mi naučimo da štedimo, da nemamo, a da, nažalost, to ljudi ovde u ovoj Srbiji ne prežive. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, po Poslovniku. Izvolite.
Član 107, gospodine predsedavajući, dostojanstvo Narodne skupštine. Ako smo mi ovde narodni poslanici i ako je jedan narodni poslanik taj narod isti uporedio sa magaretom, onda je na znam više dokle je došao nivo našeg parlamentarizma. Dokle je više sve ovo došlo? Ako je nazvati besmislicom to što je Boris Tadić sa tadašnjom kamarilom političkom obećavao gde god je bio, a to je tih 1000 evra besplatnih akcija građanima Republike Srbije, da je to besmislica, u redu, poštovani građani Republike Srbije, ti koje je gospodin Đurišić nazvao, da ne kažem kako vas je nazvao, niste ni čuli o 1000 evra besplatnih akcija. Ne, to je uradio neko drugi. Ne, to bi trebalo da se izbriše iz našeg sećanja, jer to su besmislice i svako ko pomene obećanih 200.000 radnih mesta. Podsetio bih onoga ko vređa građane Republike Srbije, da u tim tabelama, koje kaže da je ručno video i da ih je napisao, neka pogleda kolika je stopa nezaposlenosti u Srbiji bila 2008. godine. Bila je 13%, a za vreme Vlade Borisa Tadića, za četiri godine, 2012. godine stopa nezaposlenosti je 25,8%, gospodine predsedavajući.
Ja vas molim, ipak, na povredu Poslovnika.
Pa to je nazvao besmislicama, a one ljude koji su izgubili posao zbog takve pogubne politike uporedio je sa magarcima, i sve to u Narodnoj skupštini Republike Srbije, i sve to bez bilo kakve reakcije. Sada ovu Vladu naziva štetočinskom. Ovu Vladu za koju je i Evropska komisija u poslednjem izveštaju rekla da je stopa nezaposlenosti još uvek velika, ali ispod 20%, što znači za više od 6% smanjena stopa nezaposlenosti u odnosu na onu koju smo zatekli 2012. godine. Podsetio bih i vas, gospodine predsedavajući, kao i sve građane Republike Srbije, koje je gospodin Đurišić nazvao magarcima, nažalost, da je te 2012. godine stanje u budžetu bilo i likvidnost budžeta bila za pola plate, za pola penzije.
Hvala. Moram priznati da ja nisam doživeo takvu konotaciju izjave gospodina Đurišića, bez obzira, upotrebio je narodnu poslovicu u jednom drugom kontekstu i nisam shvatio… (Zoran Babić, s mesta: Nije to poslovica, gospodine predsedavajući.) Jeste, izreka je narodna, poznata. Prema tome, ja mislim da nije bilo povrede Poslovnika, a vaše je pravo da tražite da se izjasnimo. Da li želite? (Ne.) Gospodine Đurišiću, po kom osnovu se javljate? (Marko Đurišić, s mesta: Replika.) Ne, on je imao povredu Poslovnika, nemate pravo. (Marko Đurišić, s mesta: Povreda Poslovnika.) Izvolite, ali nemojte sada i vi da koristite povredu Poslovnika kao repliku, molim vas.
Znate kako, iskreno da vam kažem, moram jer ne vidim drugi način. Povređen je član 103, ponovo vašim postupanjem, jer ste više od dva minuta dozvolili mom prethodniku da suprotno Poslovniku koristi institut povrede Poslovnika i replicira meni. Znači, ponovo je prethodnik govorio nešto vezano za moje izlaganje, ponovo je polemisao sa mojim stavovima, a pozivajući se na član 107. koji govori o povredi dostojanstva. Dakle, ja nisam hteo nikoga da uvredim i smatram da nikoga nisam uvredio. Rekao sam da neću da odgovaram na besmislice gospodina Babića, jer šta je drugo besmislica nego činjenica da 753.000 nezaposlenih u 2011. godini. je 23% nezaposlenosti, a 753.000 nezaposlenih je 18% nezaposlenosti. To jeste besmislica.
Molim vas Đuriću, meni je jasno zašto ste vi reklamirali povredu Poslovnika i tu vrstu povrede Poslovnika, koju često koristite, je uobičajena praksa sviju skoro narodnih poslanika, da kroz povredu Poslovnika koriste pravo i replike. To ste i vi pokušali i u prethodnom, ja sam vama rekao, i sada. (Marko Đurišić, s mesta: Što mene sprečavate, a njega niste? Zašto mene?) Jesam, prekinuo sam vas, zato što želim jednostavno da prekinem takvo ponašanje i da idemo po dnevnom redu, i zato dajem reč narodnoj poslanici Oleni Papuga. Izvolite, Olena.
Hvala, potpredsedniče. Ministre Vujoviću, eto sada, mislila sam da će današnju raspravu osim ministra Vujovića da prati i ministar prosvete, ministar Verbić, ali očigledno da ne prati ni jedan ni drugi. Logično bi bilo da današnju raspravu osim ministra Vujovića koji raspravlja o finansijama, takođe prati i ministar Verbić, pošto se jednokratna pomoć odnosi na prosvetne radnike. U razlozima za donošenje izmena ovog zakona stoji da se on donosi samo zbog toga što je neophodno da se unapredi kvalitet procesa srednjih i osnovnih škola i ustanova učeničkog standarda. Znači, nigde ne piše da će se ta jednokratna pomoć dati prosvetnim radnicima zbog toga što se oni nalaze u teškoj situaciji. O tome da li će svi zaposleni u prosveti dobiti po sedam hiljada dinara se ne zna, jer je odlukom Vlade, određeno da najverovatnije neće čak ni svi zaposleni dobiti tu nadoknadu, tj. jednokratnu pomoć, nego će Ministarstvo prosvete da odluči ko će dobiti. Zato, vidim da shodno da ministar prosvete, gospodin Verbić trebao danas da bude na današnjoj sednici. Inače, Predlogom zakona vrši se dopuna plana 17. Zakona o budžetu za 2015. godinu, tako da bi sada glasio: „U skladu sa članom zakona o budžetskoj 2015. godini, neće se vršiti obračun isplata božićnih, godišnjih i drugih vrsta nagrada i bonusa, predviđenih posebnim i pojedinačnim kolektivnim ugovorima za direktne i indirektne korisnike sredstava budžeta Republike Srbije, iz budžeta lokalne samouprave i korisnika organizacija za obavezno socijalno osiguranje, osim jubilarnih nagrada za zaposlene koji su to pravo stekli u 2015. godini. U 2015. godini prema ovome ne mogu se isplaćivati zaposlenima kod korisnika budžetskih sredstava nagrade i bonusi prema kojima oni i predstavljaju, po nekim međunarodnim kriterijumima oni su nestandardni. Ukoliko jedinice, opet govorim o zakonu, ukoliko jedinice lokalne samouprave ne obezbede iz budžeta i ne isplate jubilarne nagrade zaposlenima u osnovnoj i srednjoj školi koji to pravo stiču u 2015. godini, ministar nadležan za poslove finansija, koga nema u sali, na predlog Ministarstva nadležnog za poslove obrazovanja, privremeno će obustaviti proces transfernih sredstava iz budžeta Republike Srbije, odnosno pripadajućeg dela poreza na zarade u iznosu neisplaćenih jubilarnih nagrada zaposlenima u osnovnim i srednjim školama iz budžeta jedinica lokalne samouprave. Pitam ministra Vujovića, koga nema opet u sali, šta će se desiti da li će prosvetni radnici u lokalnim samouprava, gde postoje ti radnici koji treba da dobiju bonuse za nagrade, ostati bez plata ako to lokalne samouprave jednostavno ne dobiju? Predstavnici sindikata nisu zadovoljni i ističu da je neadekvatna pomoć očigledno nelogičnog odnosa države prema prosveti. Prosvetari traže prosečnu platu, što bi značilo za profesore 40 hiljada dinara, a za sve one zaposlene po 20 hiljada dinara, a ne jednokratnu pomoć koja će se isplatiti ko zna kada. Posebno treba da brine izjava ministra prosvete Verbića, koji je ovih dana govorio da svima onima kojima ne treba tih sedam hiljada dinara, da tu, jednokratnu pomoć vrate. To je stvarno neodgovorno i na neki način ponižavajuće za, ne samo za našu prosvetu, nego i za prosvetne radnike. Prosvetne radnike odavno već boli nepravda, i zbog jednog drugog zakona, koji danas nije tema, a to je Nacrt zakona o platama, u kome nema javnih preduzeća, vladinih agencija, funkcionera, u kome nisu obuhvaćene sve delatnosti. Predstavnici Unije sindikata prosvetnih radnika Srbije analizirali su položaj zaposlenih u prosveti na osnovu statističkih podataka i prosečnom neto zaradom od 40.000 dinara, već neto zarada od prosvetara, a manja od republičkog proseka, na primer 44.000 dinara imali su zaposleni u delatnostima kao što su snabdevanje vodom, upravljanje otpadom u zdravstvu, prerađivačkoj industriji, građevinarstvu. Na dnu ove liste su oni koji se bave uslugama smeštaja, ishrane sa prosečnih 28.000 dinara, dok vrh pripada finansijskim delatnostima i osiguranju, onima koji se bave snabdevanjem strujom i gasom, a najveće zarade uknjižavaju zaposleni na poslovima informisanja i komunikacija čija je prosečna neto plata iznosi 81.000 dinara. Računica kaže da obrazovanje u odnosu na republički prosek zaostaje sa 11,46%, a u odnosu na najbolje plaćene čak i 102,66%. Uz to broj zaposlenih u obrazovanju sa završenim fakultetom je 2,64 puta viši od srpskog proseka. Kako ističu sindikati zaposleni u obrazovanju imaju najniže zarade među svim visoko obrazovnim zaposlenima u Srbiji koja je i do dva puta niža od plata u nekim oblastima. Današnja rasprava se svela na to da se nije pričalo samo o toj jednokratnoj pomoći prosvetnim radnicima nego se pričalo i o tome zašto i neki drugi ugroženi u ovoj državi na primer ne dobiju jednokratnu pomoć. Pričalo se dosta o tome da su subvencije paorima nisu isplaćene. Ja sam to pitanje postavljala i na sednicama kada su bila poslanička pitanja, sada sam prvi put od ministra čula da te subvencije neće na kraju krajeve biti isplaćene jer sve što je do sada bilo predviđeno za subvencije jednostavno je već isplaćenom. Pitam, ministra Vujovića koji opet nije u sali, kako će isplatiti subvencije. Znači, da li treba paori onog prvog dana svi da se prijave pa dok ima da budu prvi koji su se prijavili za subvencije pa će dobiti subvencije, a svi oni ostali koji će se prijaviti drugog dana neće dobiti subvencije. Po njegovim rečima to je tako, da su subvencije dobili samo oni koji su se prijavili prvog dana i za ostale subvencije neće biti. Ne znam šta je, ministar je na vratima, nije u sali, a volela bih da to još jednom potvrdi paorima da neće dobiti subvencije za poljoprivredu.
Da li nastavljate gospođo Papuga? Ministar je tu, tu su saradnici preneće ministru vaše pitanje, tako da bih vas zamolio da nastavite.
Ipak, mislim da poslanici treba da pitaju ministra.
Ako želite da prekinemo sednicu i to vam nije problem.
Da, hoću.
Neki drugi put. Zahvaljujem. Nastavite ako želite.
Ne, ne želim više da nastavljam, hoću da pričam ministru, a ne saradnicima.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Milorad Mijatović.
Molim vas, poslanici zahtevaju da bude prisutan ministar. Ja mogu da pričam ako je ministar prisutan ovde, ako oni dozvole ja ću nastaviti da pričam.
Zašto vi sada pravite problem?
Ne pravim nikakav problem, traže ministra.
Ministar je u sali i daje izjavu. Molim vas, gospodine Mijatoviću ako želite da govorite, govorite, ako ne preći ćemo na sledećeg.
Govoriću, jer mislim da će ministar čuti, ali ste prekinuli damu, a ja poštujem dame.
Hoćete da kažete da ja ne poštujem, gospodine Mijatoviću?
To ja nisam rekao, to vi izvodite, ali ja ću nastaviti pa vi dajte reč dami posle kada dođe ministar.
Da li želite da nastavite?
Da, nastaviću.
Izvolite.
Poštovani potpredsedniče, poštovani saradnici ministara, a ujedno očekujem i ministra, govoriću o promenama Zakona o budžetu. Ono što želim da kažem da su to male promene budžeta, ali su vrlo značajne promene budžeta. Zašto? Prvi put stavljamo do znanja da dajemo određenu sumu ljudima iz realnih sredstava, iz sredstava koje smo uštedeli fiskalnom konsolidacijom. To se ovde stalno osporava. Želim da naglasim da smo prošle godine imali budžet manji za 6,7%, da ove godine fiskalni deficit iznosi 3,2%. To je veliki rezultat. To je ogroman rezultat i to želim da naglasim. Taj rezultat prihvata i Fiskalni savet, čiji je izveštaj ovde i koji sam veoma dobro proučio. Naravno, tu se nalaze još neke stvari, nešto što je nasleđeno, što dolazi, to su pitanja isplata vojnih penzija i u pojedinih dugovanja NIS. Sve će to biti isplaćeno iz realnih sredstava, veoma je važno i veoma bitno da se zna da se ovo isplaćuje iz onoga što je ušteđeno. Ušteđeno je nekoliko desetina milijardi. To je veliki rezultat. Zašto to naglašavam? Građani Srbije moraju znati da je samo na kamate ova država za ranije uzete kredite daje milijardu i 300 miliona evra. To vam je suma koja je pet puta veća od svih ovih povećanja koje ćemo davati u 2016. godini. Želim da naglasim s kojim problemima, s kojim teškoćama se susrećemo, ali isto tako hrabro idemo u fiskalnu konsolidaciju, u ekonomske reforme, upravo zbog činjenice da ćemo konačno ovu zemlju dovesti na onaj put koji znači – stabilne finansije, stabilna ekonomija, stabilno življenje u državi Srbiji. Ovo naglašavam iz prostog razloga što i sam Fiskalni savet kaže da su postignuti veoma dobri rezultati. To kaže i MMF, to kaže i Svetska banka. Ne zaboravite da fiskalna konsolidacija traje samo jednu godinu, a da smo sebi zacrtali tri godine, to znači 2016. i2017. godine mi očekujemo, takođe, i velike probleme, ali i želju da nastavimo dalje i da budemo dosledni onome što se radi. Ono što je ovog trenutka veoma važno reći, ja to ne želim da krijem, cena ovih reformi je velika, ali je Vlada bila socijalno osetljiva i zato je SDPS podržavala reforme i podržavaće reforme. Zašto? Pa, najmanje posledice snose oni koji najmanje imaju. To je ono što smo insistirali kada smo donosili sve zakone i to je ono na čemu ćemo insistirati i zato ćemo podržati sve one namere Vlade koje znače da oni koji su najviše oštećeni, a to mislim na obrazovanje, to mislim na zdravstvo da čak i ovoj skali koja je juče data dobijaju najviše. To je dobro. Ja ne kažem da je to ogromno i veliko, ali zbir malih poboljšanja na kraju će dati jedno veliko poboljšanje onda ako verujemo sebi jesmo u stanju da uradimo ono što se od nas očekuje. Socijaldemokratska partija će uvek podržavati i povećanje plata i penzija, ali iz realnih izvora, ne iz zaduživanja, ne iz populističkih razloga da se zadužujemo da bi nekom davali, već iz realnih izvora može se podeliti samo ono što je zarađeno. To je ono što ćemo mi insistirati i što stalno insistiramo. No, Socijaldemokratska partija Srbije insistira i dalje. Ona insistira na činjenici da mi dalje moramo ići u reforme. Mi smo tek počeli. Ne treba se zavaravati, moramo ići dalje, moramo ići napred. Postoje dubinske reforme u mnoštvo oblasti, u obrazovanju, u zdravstvu. Isto tako imamo viška zaposlenih ljudi i u državnoj administraciji. Dakle, to je sve ono što do sada nismo uradili, a što nas očekuje. Te dubinske reforme značiće da mi imamo održivi rast za budućnost, a to je ono na čemu insistira SDPS iz prostog razloga, jer to je ono što svaka odgovorna vlast, svaka socijalno odgovorna Vlada mora da učini i da radi. I još nešto da kažem, nekako našoj zemlji od države se stalno očekuje da se nešto dobije. Ja moram da naglasim da se državi mora i dati. Moraju se dati porezi, moraju se dati sve ono što, doprinosi, a ne da gledamo da državu uvek oštetimo, a da nam traži, ali da uvek tražimo da država sve reši sama. To znači, moramo sami uraditi ono što se ona zahteva, a mislim da smo to u stanju i da ove i sledeće dve godine, 2016. i2017, moramo biti strpljivi, uporni i da nas očekuju još duboki rezovi, tek tada 2018. godine možemo slobodno reći da idemo napred, da, stabilizovali smo naše finansije, našu ekonomiju i država Srbija biće u prosperitetu. Još nešto, ne, ne mislim da će to biti neke velike stvari, ali znamo šta nas je čekalo da smo nastavili, da smo se i dalje zaduživali, tada više ne bi bile kamate milijardu 300, bile bi milijardu 600, 700 i na kraju bi bio bankrot. Socijaldemokratska partija Srbija će glasati za izmene ovog zakona i podržaće sve one reformske zakone, sve ono što znači da se živi od realnih sredstava, od onog što je zarađeno i da se troši samo ono što je zarađeno. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Miletić Mihajlović. Izvolite.
Poštovani ministre, saradnici, poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, dakle, svakako ovo pitanje materijalnog položaja obrazovanja, pa samim tim i prosvetnih radnika izaziva veliku pažnju i ono je veoma važno pitanje i smatram da je korisna svaka diskusija koju ovde čujemo, bez obzira što problem posmatra iz različitih uglova, možda ponekad sa isključivom političkom namerom u smislu politizacije problema, ali u svakom slučaju smatram da najveći broj nas poslanika ima nameru da da doprinos rešavanju ovog problema koji ne može da se reši preko noći. Ja bih istakao u ime poslaničke grupe SPS da je dobro da će se amandmanom proširiti ova pomoć u smislu prava i dobijanja i na visokoškolske ustanove, da će ono obuhvatati osnovno obrazovanje, srednje obrazovanje, studentski standard, odnosno ljudi koji rade na tim poslovima, u domovima učenika i studenata, itd. Nisam shvatio ili nisam čuo da li je predškolsko obrazovanje i ovim obuhvaćeno? Mislim da nije. Naravno, znam da primanja za predškolsko obrazovanje ide iz budžeta lokalnih samouprava, ali to jeste realan problem o kome treba razgovarati i trebalo bi videti da li je moguće pronaći neki način. Ako ne može drugačije, onda da iz budžeta lokalnih samouprava se to nadomesti. Mada, tu postoje veliki problemi jer čak u pojedinim ili u nekim lokalnim samoupravama ni ta primanja nisu na odgovarajućem nivou koja su predviđena određenim koeficijentima za predškolsko obrazovanje zbog njihovog materijalnog položaja, zbog visine budžeta. Tu imamo i problem određenih limita, ne sme da se prekorači masa sredstava za takve namene, tako da je problem svakako veoma složen, ali smatram da su i oni veoma važna karika u sistemu obrazovanja i vaspitanja u našoj zemlji i da bi trebalo videti da li možemo tu nešto da uradimo. Sistem obrazovanja i vaspitanja je najveći sistem koji je korisnik budžeta, budžetskih sredstava i u najširem smislu prema podacima Zavoda za statistiku, pre dve godine, on je obuhvatao preko milion korisnika, tačnije milion i 285 hiljada korisnika. Tu su obuhvaćeni ne samo zaposleni u predškolskom obrazovanju, osnovnom obrazovanju, srednjem obrazovanju, u visokom obrazovanju, već i sami predškolci, učenici osnovnih škola, učenici srednjih škola, studenti, njihove stipendije, učenički i studentski standard, ustanove i institucije iz oblasti obrazovanja, obrazovanje odraslih, udžbenici, investicije, materijalni troškovi, itd. Dakle, svakako je to jedan veliki sistem koji zahteva mnogo, mnogo sredstava i samim tim, u ovim uslovima u kojima se danas nalazi Srbija, teško je zadovoljiti sve apetite, a ne apetite, već i one realne potrebe, da tako kažem. Naravno da mi treba da težimo tome da se poveća procenat BDP koji će se izdvajati za obrazovanje i da on treba da bude preko 5%, mada je teško to utvrditi samim tim da imamo i deo tog privatnog sektora u oblasti obrazovanja i tu se stiču određena sredstva i određena ulaganja. U svakom slučaju, taj procenat je i padao i prethodnih godina, a i danas nije na zadovoljavajućem nivou zbog ekonomske krize koja je zahvatila jedan širi prostor, to je globalnog karaktera itd. Ali, naravno, ove reforme koje smo preduzeli ovde na čelu sa Vladom Republike Srbije obećavaju da jednim istrajnim radom, doslednim radom, što stalno propagira i trasira naša Vlada, da ćemo mi uspeti da stanemo u red evropskih zemalja koje će imati stabilnu ekonomiju i time obezbediti stabilan priliv sredstava u budžet, što će omogućiti rešavanje položaja obrazovanja u našem društvu. Nama je poznato da u sadašnje vreme, ali i već duži period unazad, od ukupnih budžetskih sredstava koja se izdvajaju za obrazovanje 96% ide na plate, a da svega 4% ide na sve ostalo, što je jasno apsolutno da je to zaista malo. Međutim, to je naša stvarnost i kažem, reformama i oporavkom Republike Srbije, na čemu radi predano naša Vlada, ovi parametri moraju i verujem da će se promeniti na bolje. Rekao bih i to da već duže vreme loš materijalni položaj obrazovanja generiše negativnu selekciju kadrova u samom obrazovanju i svakako to da ima određene posledice koje su veoma značajne. Ovde smo i čuli da je veoma značajno da kvalitetno obrazovanje koje je nama potrebno treba da u krajnjoj rezultanti omogući bolju produktivnost, što je veoma značajno, naravno, ne samo bolju produktivnost, nego obrazovanje treba da nam obezbedi jedan drugačiji vrednosni sistem u posmatranju stvarnosti u onome što jeste život koji je pun svesti, pun znanja, pun vrednoće, poštenja itd. U uslovima gde smo imali izvrnute vrednosne sisteme, mi smo imali jedan haos, jedan neprikladan i neprimeren odnos prema onome što je obrazovanje, prema onome što je potreba da se obrazujemo i tu moramo zaista dosta da uradimo i da te stvari promenimo. Strategijom razvoja obrazovanja do 2020. godine projektovani su dugoročni ciljevi. Ti ciljevi: su poboljšanje uslova rada u obrazovanju, poboljšanje materijalnog položaja prosvetnih radnika, uslova školovanja naše dece, veće investicije, koje su potrebne obrazovanju i te kako. Ja bih rekao da je za pohvalu, za svaku pohvalu trud i zalaganje Vlade, a i sleđenje jedne takve politike da se stvaraju bolji uslovi u našim obrazovnim ustanovama kroz renoviranja, kroz adaptacije i ovo što je poslednje rečeno, za svaku je pohvalu i renoviranje sanitarnih uslova u školama i kamo sreće da to uopšte nije na dnevnom redu. To je u jednom normalnom društvu trebalo davno da bude rešeno. Nažalost, mi smo zaista po svemu onome što je naša stvarnost jako nisko i zaista treba predano i dugo da radimo, mukotrpno, da bi isplivali na jednu površinu koja predstavlja jednu sasvim drugačiju stvarnost, normalnu stvarnost u kojoj možemo objektivno i na jedan valjan način da vodimo računa o potrebama raznih sfera u našem društvu. Naše obrazovanje svakako da treba konačno da tretiramo kao investiciju u budućnost, a ne kao trošak. Dakle, to što obrazovanje stvara danas, kao gotov proizvod se dobija za 15-20 godina. Znači, unapred moramo da razmišljamo, jer taj proizvod, figurativno rečeno, će biti nosilac ove države, ovog društva i prosperiteta našeg društva, naše zemlje itd. Zato obrazovanje ima tu veoma, veoma važnu ulogu kojih moramo da budemo veoma svesni i koje drugačije treba da tretiramo. Ja bih rekao u ime poslaničke grupe SPS da se ovim pitanjem naša aktuelna Vlada i ova poslanička grupa i te kako zalaže u tom pravcu. Međutim, stvari ne mogu svakako da se promene preko noći i da sve stvorimo za veoma kratko vreme. Naravno, naša poslanička grupa ovu pomoć od 7.000 ne smatra konačnim rešavanjem materijalnog položaja prosvetnih radnika. To je zaista nešto što je i malo i nedovoljno, ali osnovna misao koja mora da se javno saopšti u našim postojećim uslovima u kojima mi živimo, privređujemo i radimo prosto je nemoguće da ta pomoć bude veća i to treba prihvatiti. Svi bi mi voleli da ne samo obrazovanje, nego i druge sfere i druge oblasti imaju mnogo veća primanja, mnogo veće plate, ali je to u ovom trenutku zaista nemoguće. Takođe, zaslužuje podršku i povećanje plata u prosveti od 4%. U ovom trenutku to je taj najveći procenat koji će biti izdvojen za prosvetu od 1. januara i to je sasvim opravdano, uzimajući u obzir da u sistemu obrazovanja radi najveći broj visokoobrazovanih kadrova, a da su njihova primanja ispod nivoa visokoobrazovanih kadrova u drugim oblastima. Tako da, svakako je to jedan od poteza, jedan od koraka u pravcu izjednačavanja položaja sa kadrovima u drugim oblastima, a što će opet omogućiti da kada dođe na dnevni red usvajanje zakona o platnim razredima budu ljudi iz obrazovanja u jednakoj poziciji sa odgovarajućim stepenom obrazovanja u drugim oblastima. Svakako da donošenje zakona o platama i platnim razredima je sistemsko rešenje koje bi trebalo da reši to na jedan pravedan način, jer će to svakako onemogućiti gledanje u tuđe dvorište, pa onda upoređivanje, pa onda nikada kraja tim raspravama ko je zaslužio, ko nije itd. Naravno, zakon o platama i platnim razredima smatram da nije, po onome što ja znam i naša poslanička grupa, došao do onog potpunog uobličavanja i neke konačne verzije. Čini se da tu treba još dosta poraditi na tome. To nisu, da tako kažem, jednostavne stvari, ali verujem da ćemo dobiti jedan kvalitetan zakon određenog trenutka i da će i on doprineti rešavanju svih ovih pitanja. Na kraju, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine ministre i saradnici, poslanička grupa SPS u svakom slučaju podržava dopunu budžeta kroz izdvajanje ovih sredstava u visini od 7.000 dinara za sve zaposlene u obrazovnim institucijama. Naravno, mi bi apelovali na to da treba svi da shvatimo da je teško vreme, da ne možemo iz ničega stvoriti novo, nešto više itd, i da svi treba da budemo strpljivi i da predano radimo na svojim zadacima. Naravno, to se očekuje i od prosvetnih radnika koji su veoma značajni za budućnost Srbije, za vaspitavanje i obrazovanje naše dece. I sam sam prosvetni radnik i potičem iz te oblasti i zato se zalažem, da tako kažem, za sve ovo na ovakav način i ovakvim rečima i uvek sam govorio da raditi u prosveti sa mladim ljudima, sa decom, je privilegija, sa jedne strane. Mislim da nema lepšeg posla od takvog posla raditi sa mladim ljudima, sa decom, uobličavati ih kao ljude i stvarati nov kvalitet u ljudskom smislu kroz znanje, kroz vrednosne sisteme itd, ali sa druge strane to je i te kako velika odgovornost, a to ova država, društvo, mora da ceni i zato prosvetni radnici i svi zaposleni u obrazovanju zaslužuju veliku pažnju. Dakle, poslanička grupa SPS glasaće svakako za ovaj zakon.
Reč ima narodni poslanik mr Aleksandra Jerkov, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe.
Zahvaljujem, gospodine potpredsedniče. Gospodine ministre, koleginice i kolege narodni poslanici i narodne poslanice, pre nego što počnemo iole ozbiljno sa gospodinom ministrom da razgovaramo o ovom Predlogu zakona, molim ga da prenese svom kolegi, ministru Srđanu Verbiću, da DS očekuje od njega da se izvini prosvetnim radnicima i svim zaposlenima…
Molim vas, gospođo Jerkov, to nije tema, niti možete da tražite takve usluge.
Da li vi znate šta je tema? Da li znate šta hoću da kažem?
Molim vas, nemojte na takav način govoriti o dnevnom redu, o temi, a ne da ministar prenosi neke poruke drugom ministru.
Dobro, ovim putem zahtevam od gospodina Verbića da se izvini… [[Isključen mikrofon.]] Da li neko može nešto da kaže?
Gospođo Jerkov, ovo nije tema. (Aleksandra Jerkov, s mesta: Znate li šta je tema?) Imali ste na početku sednice vreme i mogućnost da postavite pitanje. (Narodni poslanik Balša Božović dobacuje s mesta.) Gospodine Božoviću, nemojte da dobacujete, molim vas. (Aleksandra Jerkov, s mesta: Mogu li da govorim?) Samo da govorite o dnevnom redu. Imate pravo da govorite o dnevnom redu koji je na današnjoj sednici. (Narodni poslanik Jovan Marković dobacuje s mesta.) Gospodine Markoviću, nemojte da dobacujete. Izvolite, gospođice Jerkov, imate vreme da govorite o dnevnom redu.
Gospodin Verbić je izjavio da prosvetni radnici koji nisu zadovoljni sa ovih 7.000 dinara… [[Isključen mikrofon.]] Ne smem da govorim o 7.000 dinara?
Ovo nije tema dnevnog reda, ni da se obraćate sa skupštinske govornice ministru Verbiću. (Zoran Živković, s mesta: Da se utvrdi da li je predsedavajući trezan.) Ja vas molim, možete u sklopu vašeg obraćanja da se i na to osvrnete, ali ne možete na ovakav način. Izvolite.
Ja ću gospodine Bečiću dati sve od sebe da budete zadovoljni načinom na koji govorim, a vi ako u bilo kom momentu procenite da to što govorim nije u skladu, molim vas da mi oduzmete reč jer to redovno činite.
Gospođice Jerkov, pre nego što ste počeli izlaganje...
Molim vas prestanite da se raspravljate sa mnom.
Saslušajte me samo rečenicu zbog čega vas prekidam.
Ne interesuje me.
Sami ste rekli, gospođice Jerkov, da pre nego što počnete da govorite o dnevnom redu, vi ćete uputiti…
Prekidate me zato što kritikujem Vladu SNS i ni zbog čega drugog. To je svima u ovoj Skupštini jasno i postaje sve jasnije iz dana u dan i kako sve više radimo, to postaje jasnije.
Hoćete li govoriti o dnevnom redu?
Zahvaljujem. Na pitanje koje je na Odboru za prosvetu postavljeno pomoćnici ministra finansija i pomoćniku ministra prosvete – zbog čega je član 1, odnosno jedan od dva člana Predloga ovog zakona formulisan tako da se govori o odluci Vlade kojom će se nekim prosvetnim radnicima isplatiti pomoć ili nagrada ili zarada, to treba da razjasnimo u toku ove rasprave, od 6.000 dinara, oba pomoćnika, dakle, i pomoćnik u Ministarstvu finansija i pomoćnik u Ministarstvu prosvete, su odgovorili da je to zbog toga što neće svi prosvetni radnici dobiti ovu pomoć koja je u tom momentu iznosila 6.000 dinara, a sada nam se gospodin Vučić obratio kroz gospodina Babića i saopštio da će ta… [[Isključen mikrofon.]]
Nemate mikrofon. (Aleksandra Jerkov, s mesta: Zbog čega?) Ne znam iz kog razloga, ali vreme će se računati. Prijavite se ponovo.
Pošto se prijavljujem peti put, koje vreme će se računati?
Videćemo.
Nešto vam ne verujem da ćete zaračunati pošteno, ali dobro.
Dobro. To je iz vašeg ličnog iskustva.
Dakle, nama je na Odboru za prosvetu saopšteno od strane dva pomoćnika ministra iz dva nadležna ministarstva da se ova pomoć neće odnositi čak ni na sve prosvetne radnike. Gospodin Vujović je ovde čitao na koliko prosvetnih radnika će se to odnositi, a moje pitanje gospodinu Vujoviću je – ko su ti ljudi, da li su to samo oni prosvetni radnici koji imaju pun fond časova, da li su to i oni prosvetni radnici koji imaju nepotpun fond, da li su samo oni koji su primljeni na neodređeno, da li su oni prosvetni radnici koji su na zameni, šta je sa nastavnicama ili učiteljicama koje se nalaze na porodiljskom odsustvu, šta je sa prosvetnim radnicima koji su primljeni na određeno vreme? Ako se odnosi na sve prosvetne radnike, ja ne znam zbog čega, gospodine ministre, to tako nije napisano? Drugo pitanje koje su predstavnici sva četiri reprezentativna sindikata, koji su bili prisutni na sastanku Odbora za prosvetu, postavili predstavnicima ministarstva je bilo – kamo se delo obećanje o tome da će dobiti nagradu ili zaradu ili bonus ili pomoć u visini jedne prosečne zarade, a na to nam je odgovoreno da je ova pomoć od šest, a sada sedam hiljada dinara, samerena u skladu sa mogućnostima budžeta Republike Srbije i da više para od toga nema. Nameće se pitanje – kako je moguće, ako nama toliko dobro ide da je premijeru neprijatno, mi nemamo više od sedam hiljada dinara za prosvetne radnike, ali o tome ćemo i kasnije govoriti? Treće pitanje koje je postavljeno njima tada, a mislim da je red da postavimo sada vama, nemojte prenositi ako vas to vređa, ali mislim da postoji mogućnost da i drugi ministri u Vladi čuju ovo što ću pitati – da li je vas, gospodine Vujoviću, sramota da sedite ovde danas i da nas ubeđujete…
Gospođice Jerkov, molim vas da se na takav način ne obraćate članovima Vlade.
Ja pitam, ja se ne obraćam.
Vaše domaće vaspitanje ne bi trebalo da dozvoli da se na ovakav način obraćate ministru.
Molim vas da ne komentarišete moje domaće vaspitanje. Zahvaljujem, gospodine Bečiću. Da li je nekima ovde neprijatno da nas ubeđuju da je pomoć od sedam hiljada dinara velikodušna i spasonosna pomoć prosvetnim radnicima kojima je u toku protekle godine u proseku oduzeto 60.000 dinara kroz smanjenje plata i penzija? Dakle, ljudima kojima je oduzeto 60.000 dinara vraća se sada 10% onoga što im je oduzeto, sve ih ubeđujući kako treba da budu zahvalni, da bi ih danas ministar prosvete naknadno uvredio rekavši da kome ta pomoć nije dovoljna može slobodno da je vrati. Ima li kraja ponižavanju prosvetnih radnika od strane Vlade koju vodi SNS? Ima li kraja tom ponižavanju ljudi koji treba našu decu da uče, koji imaju najozbiljnije poslove u ovoj zemlji i ima li kraja neistinama koje se ovde iznose, jer to što je rečeno da je ovaj dogovor plod nekakvog saglasja između Vlade Republike Srbije i reprezentativnih sindikata, nije istina. Sva četiri reprezentativna sindikata su bila pozvana na sednicu Odbora za prosvetu i predstavnici sva četiri sindikata su rekli da nikakvog dogovora o ovoj sumi nije bilo. Ta suma je njima saopštena na sastanku koji su imali sa premijerom Aleksandrom Vučićem, bez ikakve njihove mogućnosti da se o tome izjasne. Tako da o tome da se radi o nekakvom dogovoru ne može da bude reči, zapravo može da bude reči kao što ima reči i o svim drugim vašim neistinama, ali, prosto, građani treba da znaju da se ne radi ni o kakvom dogovoru, nego im je ponuđeno po principu uzmi ili ostavi, a mnogi, videćete, nameravaju i da je ostave, da je uplate u dobrotvorne svrhe i da tu uplatnicu pošalju Vladi Republike Srbije, kojoj je neprijatno koliko nam dobro ide i koliko u budžetu imamo puno sredstava. Kako nama reče svojevremeno ovde predsednik Vlade Republike Srbije, a vi ste to proglasili da je sasvim u skladu sa Poslovnikom - političke kukavice iz Vlade Republike Srbije nisu imale hrabrosti da dirnu u javna preduzeća, političke kukavice iz Vlade Republike Srbije nisu imale hrabrosti da dirnu u Vladine agencije i nisu imale hrabrosti da reše problem zarada u javnom sektoru tamo gde problem zarada u javnom sektoru nastaje, nego oduzimaju od nastavnika, oduzimaju od lekara i onda još ministarka Udovički bez imalo srama saopšti da će više od 80% onih koji će dobiti otkaze u narednom periodu, doći upravo iz sektora obrazovanja i zdravstva. Da li su problem u javnom sektoru, gospodine Vujoviću, zaposleni u obrazovanju i zaposleni u zdravstvu? Ili su problem u javnom sektoru zaposleni u javnim preduzećima, zaposleni u Vladinim agencijama, na koje se ne odnosi ni Zakon o maksimalnom broju zaposlenih u javnom sektoru, na koje se ne odnosi ni Zakon o platnim razredima, a vidimo iz vaših zvaničnih podataka da se na njih Boga mi, nije odnosila ni zabrana zapošljavanja u javnom sektoru, jer ste uprkos tome našli načina da zaposlite još devet hiljada nekakvih stranačkih kadrova. Zašto stalno stradaju ti prosvetari? Zašto su oni jedini zaposleni u javnom sektoru u Republici Srbiji koji rade na normu? Zašto se kod njih samo govori o fondu časova, o tome koliko sati rade? Da li biste mogli, gospodine Vujoviću, da mi kažete, koliko sati aktivno radi neki zaposleni u javnom preduzeću? Ne, za njega je dovoljno da ima stolicu na kojoj će da sedne ujutru kada dođe na posao i da mu se računa da on radi puno radno vreme. Samo se nastavnicima, samo se profesorima, samo se učiteljima broje radni sati, samo kod njih postoji norma, a niko ne sme da progovori o tome koliko sati rade ljudi koji su zaposleni u javnim preduzećima, a i svi zakoni koje vaša Vlada donosi apsolutno ne tretiraju taj problem, niti se bave njime. Koliko sati radi kurir koji je zaposlen u direkciji, izvinite, samo sekund da nađem te divne podatke, u Direktoratu za civilno vazduhoplovstvo koji mesečno primi čak 60.000 dinara? Koliko radnih sati dnevno rade zaposleni u Agenciji za borbu protiv korupcije, gde državni službenici primaju platu 179.000 dinara i to nisu rukovodiocu? Državni službenici imaju platu od 179.000 dinara. Koliko dnevno radnih sati rade zaposleni u Narodnoj banci Srbije, koja u svom informatoru zvanično obaveštava o tome da je prosečna zarada za septembar 2015. godine iznosila 84 hiljade 301 dinar i 14 para? Prosečna zarada, ne zarada guvernerke Narodne banke, nego prosečna zarada u NBS je 84.301 dinar. Koliko se u tim preduzećima dnevno radi? Koliko rade spremačice u agencijama vladinim koje imaju veću platu od prosvetnih radnika, kojima je nakon smanjenja plata za 20% do 30% niža od republičkog proseka? Tako da, dok ne budete progovorili o tome, svaka štednja na prosvetnim radnicima, svaka štednja na lekarima će biti samo vaša demagogija i samo njihovo ponižavanje. Na tom sastanku, žao mi je nije bilo baš mnogo kolega, jedva smo imali kvorum da započnemo taj sastanak i da donesemo neke odluke, prosvetni radnici su govorili o tome kako ih posebno ponižava to što najavljeni Zakon o platinim razredima ne tretira ni na koji način ni javna preduzeća, ni vladine funkcionere, ni vladine agencije. Tako da će opet biti oni ti kojima će se usklađivati plate i opet će brojač putnika u autobusu imati veću platu od doktora specijaliste koji radi u nekakvom domu zdravlja. Govorili su o tome kako ih je ponizilo to što su izašli spiskovi za otpuštanje koji su objavljeni na sajtu Ministarstva prosvete, govorili su o tome kako ih je pogodilo to što se zabrana zapošljavanja očigledno ne odnosi baš na sve i kako to kažu u Orvelovoj „Životinjskoj farmi“ – sve životinje su jednake, a svinje su malo jednakije od drugih životinja, pa se opet pokazalo da su neki zaposleni u javnom sektoru malo jednakiji od drugih zaposlenih u javnom sektoru. Kada ste obrazlagali ovaj predlog zakona nekoliko stvari nismo mogli, a da ne primetimo, prvo, mi zaista nismo imali ime za tih 6.000 dinara. Vi ste ovde nekoliko puta rekli da se radi o nagradi, o pomoći, posle ste govorili da se radi o zaradi, da će to biti oporezovano kao prihodi i kada ste izveli tu računicu koju ste izveli, ispostavilo se da će oko 600 miliona dinara, od tih milijardu i 600 miliona zapravo se vratiti u budžet Republike Srbije, ovog puta kao porezi na zarade. To je gospodine Vujoviću, ako može gospodin Arsić da prestane da vas zagovara, da bi ste mogli da obratite pažnju na ono što govorim, meni se čini da je važno. Vi zapravo uzimate iz budžeta, vraćate u budžet i presipate iz šupljeg u prazno, naizgled bez nekog velikog razloga. Međutim, kada se malo bolje razmisli, vrlo brzo se shvati da je razlog taj što ćete vi imati 600 miliona dinara, tobož povećanih prihoda na osnovu zarada zaposlenih, što znači da ćete vi opet lažno nama govoriti kako se povećao broj zaposlenih, jer su se Bože moj, povećali prihodi na osnovu zarada i to je to šta vaša Vlada radi. Ovo je samo mala ilustracija toga, ali vi tako funkcionišete, vi tako nama ulepšavate stvarno, vi lično već godinu i po dana, a vaše kolege već gotovo četiri godine. Kada je rečeno da u budžetu nema para za više pomoći i da je pomoć od 6.000 kasnije 7.000 dinara u skladu sa mogućnostima budžeta, prosto se nameće pitanje – kako je moguće da za „Srbijagas“ kome smo na istoj sednici, na kojoj smo smanjili plate zaposlenima u javnom sektoru, dali 300 miliona evra, ima para, a za prosvetne radnike ima samo 7.000 dinara? Kako je moguće da Dušan Bajatović koji je na čelu jednog od najvećih gubitaša u ovoj zemlji, može svojim zaposlenima da isplati 500 evra nagradu, a Republika Srbija može zaposlenima u obrazovanju da isplati 55 evra nadoknadu? Hoće li Dušan Bajatović sam vratiti od svoje plate? Odlično, mislim da bi svaki direktor osnovne ili srednje škole bio presrećan da ima toliku platu da može da vrati zaposlenima, makar vraćao i od svoje plate, a da može da im isplati po 500 evra zarade. Nije problem u tome što nema para, nego je problem u tome što za neke ima, a za neke nema. Kako je moguće da mi ovde donesemo zakon kojim se zbog tajkuna iz sumnjivih privatizacija, odreknemo 600 miliona evra, kroz Zakon o konverziji, a da za prosvetne radnike nema više od 7.000 dinara? Kako je moguće da Vučić govori o izgradnji nekakvog nacionalnog stadiona, a da za prosvetne radnike imamo 7.000 dinara? Kako je moguće da možemo da uđemo u projekat „Beograd na vodi“ koji će da nas košta 3,5 milijardi evra, a da za prosvetne radnike imamo 7.000 dinara? Ne može gospodine Vujoviću da ima za stadion, a da nema za prosvetne radnike, ne može gospodine Vujoviću da ima za stadion, a da ljudi i dalje leče decu preko SMS i mole građane kojima su smanjene plate da im uplate 100 dinara zato što ne mogu da sakupe za lečenje dece. To je vaša politika i u tome je vaša sramota. Kada se govorilo opet sa predstavnicima reprezentativnih sindikata na ovom sastanku, oni su se, osim toga što se osećaju veoma poniženo, osećali su se i dosta, dosta osramoćeni i besni. Govorili su nam o učiteljicama koje brinu o tuđoj deci, a za svoju decu nemaju para da kupe užinu. Govorili su nam o tome da za porodicu sa dvoje dece samo užina za nedelju dana košta 6.000 dinara. Govorili su nam o tome koliko ih boli to što ih niko nije kontaktirao od kada su prekinuli štrajk do kada opet nisu štrajkovali, da niko tu pomoć nije pominjao. Govorili su o tome kako ih boli to što sasvim sigurno MMF, o tome smo nas dvoje već razgovarali, nije tražio da se prosvetarima smanje plate 10%, nego da se ukupna masa zarada smanji za 10%. Vi ste u svojoj nesposobnosti i svom kukavičluku da zadrete u javni sektor rešili da svima smanjite plate 10%...
Vi nastavljate da vređate, gospođice Jerkov.
Nama je gospodin Vučić ovde rekao da smo političke kukavice i vi ste rekli da …
Vi niste sada rekli - političke kukavice, nego ste rekli…
Izvinite, u svom političkom kukavičluku ne smete da dirnete u javni sektor nego smanjujete plate nastavnicima, prosvetarima i medicinskim sestrama.
To je vaše domaće vaspitanje.
Govorili su o tome kako nije bilo dogovora i kako ih boli i to što se prikazuje da je nekakav dogovor postignut. Govorili su o tome kako su razmišljali o tome da svoje članstvo pozovu da ne prime tu milostinju od šest, u tom momentu dok nam se gospodin Vučić kroz gospodina Babića nije obratio i povećao to na 7.000, ali da su shvatili da su te pare tim ljudima potrebne. Ne da su razmišljali o tome da ne prihvate te pare ne zato što im te pare nisu potrebne, nego zato što hoće da brane dostojanstvo profesije i da su se nakon toga dogovorili da ko je u mogućnosti, verovatno ih neće biti mnogo u mogućnosti, tu pomoć uplate u humanitarne svrhe i gospodina Vučića na uplatnici obaveste o tome. Ono što ih je možda još više iznenadilo je jučerašnja čestitka gospodina Vučića koji je imao dovoljno obraza da im čestita povećanje od 1.400 dinara na njihove plate u narednoj godini, da čestita penzionerima to što će im se penzije povećati za 290 dinara u proseku, što, mislim, tim ljudima nije dovoljno da svojim unucima kupe čokoladu jedanput mesečno, jer on, eto, ranije nije dozvoljavao da se povećaju penzije, a sada u svojoj veličini i dobroti dozvoljava da se penzije povećaju za 290 dinara, a plate prosvetnih radnika za 1.400 dinara… [[Isključen mikrofon.]]
Isteklo je vreme gospođice Jerkov. (Aleksandra Jerkov, s mesta: Imam još vremena.) Nije, na 17 i 26. Pre toga ste potrošili vreme … sekund… (Aleksandra Jerkov, s mesta: Vi ste mi potrošili.) Vi, gospođice Jerkov. Vi mislite da ste mnogo bitni ako više puta pomenete predsednika Vlade? (Aleksandra Jerkov, s mesta: Hvala gospodine Bečiću.) Možete da proverite kod službe da ste čak sekund govorili više. I uračunato je vreme koje sam vas prekinuo. (Aleksandra Jerkov, s mesta: Hvala gospodine Bečiću.) Povreda Poslovnika, gospodin Đukanović.
Hvala gospodine Bečiću. Član 106. i član 107. Ovde zameram vama zato što ste možda reagovali kod prethodnog govornika kada nije trebalo, a kada je trebalo niste reagovali i to vam sada strašno zameram jer vređati dostojanstvo kompletnog parlamenta, vređati dostojanstvo ovog naroda i ove države ovakvim izmišljanjem i lažnom brigom o prosvetnim radnicima onih koji su mirne duše gledali kako „Razvojna banka Vojvodine“ na onakav način propada, onih koji su upropastili privredu ove zemlje, koji su imali preduzeća u restrukturiranju i samo su ih držali da bi kupovali glasove birača, onih koji su nas upropastili, oni danas imaju hrabrosti da pričaju o prosvetnim radnicima. Ovo je njihova prosveta. Ovo je škola u njihovo vreme. Ovakve su nam škole ostavili. Trebalo je da reagujete zato što ovako neko da vređa dostojanstvo čitave države i svih nas ovde zaista nema nikakvog smisla i ja vas molim da ubuduće to radite zato što zaista nema nikakvog smisla da oni koji su dobrovoljno učestvovali u pljački ove države danas vode ovako lažnu brigu o prosvetnim radnicima. Hvala vam.
Zahvaljujem se gospodine Đukanoviću. Nažalost, u pravu ste, kada oni pričaju o poštenju to je onda jako … Ali, dobro. Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. (Marko Đurišić, s mesta: Poslovnik.) (Aleksandra Jerkov, s mesta: Poslovnik.) Izvolite gospodine Arsiću.
Dame i gospodo narodni poslanici …
Gospodine Đurišiću, gospodin Arsić je dobio reč. Dobićete po Poslovniku posle. Zahvaljujem. Izvolite gospodine Arsiću.
Ja sam u mnogo čemu iznenađen isto kao i moj kolega Đukanović u vezi te brige za prosvetne radnike i zaposlene u Srbiji. Znate, neko ustane i kaže za ovom govornicom – šta je to 7.000 dinara za te ljude koji treba da prime tu novčanu nadoknadu. Neka mi neko izračuna koliko je to u ukupnoj masi novca. Uzmite papir i olovku, ako ne znate da računate, uzmite digitron i doći ćete do iznosa da je to negde oko dve milijarde dinara ako uzmemo u obzir amandman kolege Babića. Ako znate da je to na 7.000 dinara dve milijarde dinara, doći ćete do iznosa da je fond plata u Ministarstvu prosvete pun fond osam milijardi dinara, grubo rečeno. Opozicija naravno, pogotovo bivši režim, pokušava da nas ubedi sve ovde kako ova Vlada ne brine o svojim građanima. Ja bih predložio bivšem režimu koji je predvodila DS kako da obezbede iznose za finansiranje razdela Ministarstva prosvete za neki naredni period i evo spremni smo, ako obezbede te izvore finansiranja, da vratimo nivo zarada u Ministarstvu prosvete koji je bio pre stupanja mera o štednji na snagu. Ovako, svi se slažemo da su „Agrobanka“ i „Razvojna banka Vojvodine“ ojadile budžet RS negde za oko milijardu evra. Grubom računicom to je 120 milijardi dinara ili da prevedem opet u broj plata, punih plata u Ministarstvu prosvete, 15 punih plata svih prosvetnih radnika i svih zaposlenih u Ministarstvu prosvete. Pa lepo zamolite vaše drugare koji su opljačkali državu kroz „Razvojnu banku Vojvodine“ i „Agrobanku“ da vrate novac i kada ga vrate dokazaćete svima nama da brinete stvarno o građanima i prosvetnim radnicima. Da li je to fer ponuda? Što nećete da kažete da nisu nestale te pare?Pa jesu. Hoćemo li o „Galenici“? Dakle, 24 milijarde dinara… (Aleksandra Jerkov dobacuje sa mesta.)
Molim vas, nemojte da dobacujete gospođice Jerkov.
Hoćemo li da pričamo … (Jovan Marković dobacuje sa mesta.)
Gospodine Markoviću, nemojte da dobacujete. Gospodine Markoviću, nemojte da dobacujete, moraću da vam dam opomenu.
… o kamatama koje treba da plaćamo godišnje na kredite kojima ste vi zaduživali građane RS, a mi ih sada vraćamo. Opet dolazimo do iznosa oko 130 milijardi dinara. To je 16 punih plata Ministarstva prosvete i prosvetnih radnika samo na kamate ili, pošto neki mnogo pričaju o … (Aleksandra Jerkov, s mesta: Šta je ovo? Replika?)
Molim vas, gospođice Jerkov, nemojte da dobacujete. (Aleksandra Jerkov, s mesta: Da mogu da pratim.) Gospođice Jerkov, izvinjavam se gospodinu Arsiću, Arsić je kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SNS. Govori 20 minuta, kao što ste vi govorili i niko … (Aleksandra Jerkov, s mesta: Priča o Predlogu zakona?) (Marko Đurišić, s mesta: O čemu on govori? Govori o temi?) Gospodine Đurišiću, nemojte da dobacujete. Prekidao sam kao predsedavajući zbog toga što gospođica Jerkov nije govorila o temi. Postavljala je pitanja raznim ministrima, a gospodin Arsić govori o temi. Pa, vas boli „Razvojna banka“. Ja tu ne mogu da vam promenim ništa. Izvolite, nastavite gospodine Arsiću.
Ne razumem čemu tolika nervoza. Da li zato što pričam nešto možda netačno? (Aleksandra Jerkov, s mesta: Da.) Ja pričam netačno. U redu. Evo, ovako.
Molim vas, gospođice Jerkov, gospodine Božoviću, nemojte da dobacujete, biću prinuđen da dam opomenu.
Da nastavimo da obrađujemo ovu temu sa ovom državom kako smo je zatekli. Bilo je ovde priče oko povećanja penzija. Neko je rekao kako je ova Vlada otela nešto penzionerima, nešto što su oni zaradili za svoj radni vek od 35, 40 godina. Zahvaljujem se penzionerima što su mnogo toga napravili danas u ovoj državi, ali nije ova Vlada otela njima ništa, nije ova Vlada potrošila i ispraznila penzione fondove, nije ova Vlada vršila restrukturiranje privrede, nije ova Vlada vršila privatizaciju, nije ova Vlada ostavila 400.000 ljudi bez posla, nije ova Vlada dovela Srbiju do prosjačkog štapa. Sad neko postavlja pitanje i kaže – hajde to da damo prosvetnim radnicima. Ja ću da postavim jedno drugo pitanje - recite nam odakle, iz kog razdela? Kako mislite to da uradimo? Nama su fondovi plata ograničeni, vezani su za rast bruto proizvoda, vi to jako dobro znate, samo nećete to da kažete građanima, nećete da budete iskreni prema građanima. Zato gubite izbore, niste iskreni, i kad ste na vlasti niste iskreni i kada ste opozicija niste iskreni, ali to je vaš politički program. Rezultate koje imam sa vašom Vladom su bili katastrofalni. Može to vama da se sviđa ili ne, ali tako jeste. Hajde da postavimo pitanje. Neko je povećavao plate i penzije u javnom sektoru 2% ili 3% u toku jedne godine sa inflacijom od 12%. Da li je nešto dao tim radnicima? Nije ništa, sve im je oteo. Uzeo im je više nego što im je dao. Da li je neko vodio računa tada koliki je kurs evra i kako vraćaju kredite, a menja se po 10%, davali ste im povećanje po 2%, 3%. Što? Da bi finansijski špekulanti zarađivali novac? Da bi se taj novac iznosio iz države, da bi se uništavala privreda i dovela do novog broja nezaposlenih? Hajde privatizacija, a onda špekulacija. Rezultat – katastrofa u državi. Nećemo da pričamo o dugovima koje smo zatekli, koji nigde, ni u jednom dokumentu nisu bili prikazani da postoje. Jedini način da se iz ove krize izađe jeste da se pokrene privreda. Vi jako dobro znate da to ne može preko noći i ne može privatizacijom „Maksija“, tako što će to da se prikaže kao strana investicija, jer „Maksi“ je usluga, nije proizvodnja, „Maksi“ nije novo radno mesto, „Maksi“ nije nov proizvod, „Maksi“ nije nova vrednost, a to prikazujete kao vašu najveću investiciju. Prodali trgovinski lanac, ništa više. (Zoran Babić, s mesta: Čiji?) Miškovićev, naravno. Vama su strani investitor Mišković i kompanija. Znate dobro da za pokretanje privrede je potrebno vreme i da to vreme sa ovim merama štednje moramo da kupimo i da su potrebni da se stvore preduslovi, na prvom mestu inflacija koja je predvidiva i u onim okvirima koje zacrta NBS. Da li je taj cilj ostvaren? Jeste. Da li je ostvaren cilj stabilnog kursa dinara, čak i na to da NBS primenjuje tzv. klizni kurs? Jeste. Da li Srbija postaje pravna država? Postaje. Da li se garantuje svakome za svoju imovinu i uložen kapital? Garantuje se. To se vidi po tome kako Srbija napreduje na pozicijama, koliko je atraktivna za investiranje. Ove mere štednje koje su bile sprovedene dale su i neke rezultate koje nismo očekivali. Zašto da taj deo novca koji možemo i koji, što je najvažnije, imamo ne vratimo najugroženijem delu profesija u Republici Srbiji? Niko od vas ni u jednom trenutku nije rekao da u planu Vlade Republike Srbije u dogovoru sa MMF baš Ministarstvo prosvete imaće najveće povećanje plate. (Aleksandra Jerkov, s mesta: Od 1.400 dinara.) Kao što rekoh, 4% na inflaciju od 2% je više, 5%, koliko ste davali, na inflaciju od 12% je manje. (Marko Đurišić, s mesta: Povećajte 10%. To su besmislice.) To nisu besmislice. To su činjenice, a besmislice su neke druge stvari koje su ovde pojedini izgovarali, ali još uvek mi niko iz bivšeg režima, koji je zaslužan za ovo stanje u državi, koji je ispraznio naše fondove, ispraznio fabričke hale, ispraznio budžet, ostavio dugove, rekao gde još, odakle da obezbedimo još šest milijardi dinara za pun fond plata zaposlenih u prosveti. Nije zato što nema i vi to dobro znate i nije rekao zato što nema odakle. Izgubili smo deo ekonomske suverenosti, ali to opet nije zasluga ove Vlade, nego nekih prethodnih. Smatramo da je ovo rešenje ono što u ovom trenutku Republika Srbija može da ponudi prosvetarima. Možda je to nekima malo, možda je nekima mnogo, možda je nekima dovoljno, ali to je ono što danas imamo. Voleo bih da možemo više, ne samo njima, nego svima, ali takvu smo državu zatekli da je ovo sada nešto što je maksimalno. Zato ćemo i u danu za glasanje da podržimo i Predlog zakona u načelu, a izgleda mi i u pojedinostima.
Zahvaljujem se gospodine Arsić. Gospođo Čomić, povreda Poslovnika? Izvolite.
Zahvaljujem. Pre nego što ste dali reč narodnom poslaniku ovlašćenom predstavniku poslaničke grupe povredili ste Poslovnik član 108. stav 1, član 27. stav 2, dajući sebi za pravo da izražavate stav i komentar o tome ko ima, a ko nema pravo od narodnih poslanika da govori, u ovom slučaju, o poštenju. To ne može da radi predsedavajući i time ste izazvali reakciju svih narodnih poslanika, koji bi isto reagovali da ste to kao svoju ličnu opasku o tome ko može, a ko ne može da govori o poštenju, uputili bilo kome. To iskreno nerazumevanje šta može, a šta ne može predsedavajući u staranju u primeni Poslovnika je nažalost viđeno i sada i molim vas da ako ikako možemo, da ovu sednicu vodimo svi zajedno u skladu sa Poslovnikom. Šta će reći narodni poslanici jedan drugome, jedna drugome, to je posao predsedavajućeg naravno da meri da ne prekorače odredbe koje nas sve obavezuju na uviđajno ponašanje, ali predsedavajući ne može da izriče vrednosne stavove o bilo kom narodnom poslaniku. To je nedopustivo i to je kršenje odredbi Poslovnika Narodne skupštine, osim što je nedopustivo i potpuno nepotrebno, zbog toga što narodni poslanici svi imaju i znanje i veštine da međusobno ukrste argumente, a posao predsedavajućeg je da ni jedan pri tome ne prekrši odredbe Poslovnika. Nije posao predsedavajućeg da određuje da li bilo koji poslanik može ili ne može da priča o poštenju, pa vas molim da do kraja ove sednice to uvažite kao zajednički napor da sednica teče bez incidenata nepotrebno izazvanih. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, gospođo Čomić. Voleo bih da ste to rekli i neposredno posle izlaganja vašeg ovlašćenog predstavnika. Takođe, u stenobeleškama moći ćete da vidite da je tako nešto upućeno od strane vašeg ovlašćenog predstavnika meni, a ja sam samo odgovorio na to. U stvari, to je bilo samo moje ponavljanje rečenice koju je izgovorio poslanik koji je ukazao na povredu Poslovnika, bez ikakvog komentara. Ako se neko prepoznao, ja tu ne mogu ništa. Zahvaljujem. Gospođice Jerkov, nešto želite? (Aleksandra Jerkov, s mesta: Repliku.) Nemate pravo na repliku. Prelazimo na redosled narodnih poslanika prema prijavama za reč. Reč ima narodna poslanica Zlata Đerić. Izvinjavam se, kasno ste se prijavili, moja je greška, imamo još ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe, narodnu poslanicu Miru Petrović [[Jovan Marković, s mesta: Zašto ne može replika?]] Gospodine Markoviću, nemojte da dobacujete. Gospođa Petrović je dobila reč. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre, drage kolege i koleginice narodni poslanici, u ime poslaničke grupe PUPS htela bih da kažem da ćemo mi podržati Predlog zakona o dopuni Zakona o budžetu, ali bih htela prvo da se osvrnem na jučerašnje saopštenje premijera o povećanju penzija za sve penzionere i da se osvrnem na isplatu duga vojničkim penzionerima. Te izjave koje smo sada čuli i nagoveštaj povećanja i isplate duga u stvari su potvrda ispravnosti naše odluke da podržimo koncept premijera Vučića vezano za fiskalnu konsolidaciju naše zemlje. Naravno da nam je neophodna ta ekonomska utemeljenost i naravno da je neophodno da ova država postane i organizovana i efikasna. Niko ne misli od nas da su povećanja od 1,25% za penzionere neki veliki iznos, ali su upravo pokazatelji toga da smo konačno krenuli napred. Penzioneri su vrlo strpljivo, racionalno čekali, bez nekog avanturističkog duha, prosto su imali strpljenja i, evo, sačekali da se ta konsolidacija finansijska uspostavi i da se konačno krene napred. Koliko, toliko, onoliko koliko je u ovom trenutku moguće. Nadamo se svi da će prosto ove krhke osnove koje smo postavili ojačati i da će u narednim godinama biti sve većih povećanja, kako penzionerima, tako i zaposlenima. Naravno da niko od nas ne misli iz poslaničke grupe PUPS da je to dovoljno. Naravno da smo i zadovoljni što je ispravljena nepravda prema vojnim penzionerima, koja je nastala krajem 2007. godine, namerno-nenamerno. Ali, mi smo o tom problemu govorili i u predizbornoj kampanji, to je govorio naš predsednik Milan Krkobabić, a moje kolege poslanici, naročito gospodin Arsenović, su na taj problem stalno ukazivali. Evo, došli smo do toga da konačno ova Vlada može da ispravi i izvrši isplatu svim penzionerima i mi smo zaista zbog toga zadovoljni. Zadovoljni smo jer je konačno ovo i znak da ta bojazan koja je postojala, da li će penzije uopšte ostati u ovakvoj finansijskoj situaciji u kojoj smo se nalazili, da li će penzija biti ili ne, da je taj strah odagnan i da su prosto penzije redovne i sigurne. Naravno da procenat nije u ovom trenutku bitan. Naravno da je prosto važno da krenemo napred. Mislim da to moramo svi zajedno da prihvatimo. A da je malo 4% prosveti, ili 3% zdravstvu, ili policiji 2%, pa naravno da to nije neki iznos, ali upravo jeste pomak i jeste znak da možemo. Definitivno je Vlada i pokazala da je najveći problem u prosveti i zdravstvu i da im treba pomoći, ali onoliko koliko zaista naš budžet to dozvoljava. Zato mislimo da prosto treba dati i dalje podršku ovoj finansijskoj konsolidaciji, krenuti napred, dati sve od sebe da to popravimo, pa koliko može. Da li je to sada 1,25, a sledeće godine, bože zdravlja, 5%, mi ćemo se svi zajedno radovati. Tako da, poslanička grupa PUPS-a će dati podršku ovom zakonu, odnosno predlogu dopune Zakona o budžetu i nadamo se da će ovakvih lepih vesti biti sve više u budućem periodu. Hvala.
Zahvaljujem se, gospođo Petrović. Prelazimo na redosled narodnih poslanika prema prijavama za reč. Reč ima narodna poslanica Zlata Đerić. Nije u sali. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Još jedan neobičan predlog zakona, toliko neobičan da to postaje uobičajeno da dobijamo čudne predloge zakona. Ovo je rebalans budžeta. Svaka izmena Zakona o budžetu je rebalans, tako da neke neznalice koje pričaju da ove godine neće biti rebalansa sami sebe demantuju tako što su poslali ovo u parlament. Šta je cilj ovog predloga? Kaže – razlozi za donošenje zakona, tj. ovaj zakon se donosi radi unapređenja kvaliteta procesa rada srednjih i osnovnih škola i ustanova učeničkog standarda. Kako se bednom, mizernom, takozvanom milošću vladara od šest ili sedam hiljada dinara može da unapredi kvalitet procesa rada? Šta je ovo, nagrada ili pomoć? Ako je nagrada, zašto je dobijaju svi? Nagrada se daje onima koji su učinili nešto više, koji se razlikuju po kvalitetu od onih oko sebe. Znači, nije nagrada. Da li je ovo pomoć? Naravno da nije pomoć, jer nisu svi prosvetni radnici u istom statusu. Neki imaju bračnog druga koji je dobrostojeć ili su bogati po nasleđu ili po nekom drugom osnovu iz nekih normalnijih vremena. Ovo ne može da bude socijalna pomoć, jer opet je ne zaslužuju svi. A nekima iz tog reda prosvetnih radnika, ne da treba socijalna pomoć, nego nekoliko desetina puta veća nego tih šest ili sedam hiljada dinara. Dakle, koji je osnov ovoga? Ljudi rade za platu i platu primaju na osnovu toga šta daju na tom svom radnom mestu. Nagrade su posebna priča, a socijalna pomoć je posebna priča. Molim ministra da se izjasni konačno, šta je ovo? Ukupan iznos neto, naravno, pošto to što se vrte doprinosi kroz budžet, to je nebitno za celu računicu, je negde oko milijardu dinara. To deluje jako mnogo. Milijarda dinara je 8,3 miliona evra, koliko se ja razumem u današnji kurs, a marke su zato što je deset miliona maraka na nekoj bunovnoj jutarnjoj sednici juče Vlada Srbije poklonila Srebrenici u nameri da opere prljavi obraz nekih svojih članova iz devedesetih. Znači, to je mera vrednosti. To je nekih 50% više nego što je pokušaj pranja prljavog obraza. To je strašno. Javljaju se, naravno, sindikalne organizacije prosvetnih radnika i neki kažu – hvala, ne treba, nama ne treba milostinja, nama treba sistemsko rešenje, mi nismo prosjaci, mi smo prosvetni radnici koji treba da obrazuju buduće generacije u ovoj državi. Rekli su da će se odreći ove bedne naknade, nagrade ili pomoći. Ja im preporučujem da osnuju fond, ako već to ne postoji, za pomoć najugroženijim kolegama i da oni koji to opravdano, ja njih potpuno razumem, ne žele da prime, bez obzira što im možda to i treba za neku malu potrepštinu, jer sa tim parama ne možete ništa važno da uradite, da se skupi u tom fondu dovoljno para da se pomogne onim prosvetnim radnicima kojima ne bi pomoglo ni da im se vrate otete plate, a kamoli da im se daje ovakva bedna pomoć. Unapređenje procesa rada u srednjim i osnovnim školama, pa sad čujemo i na višim i na visokim, teško da može da se uradi sa pet-šest evra godišnje pomoći prosvetnim radnicima. Teško da može da se uredi i pomeri napred i obećanim krečenjem škola. To je novi reformski potez koji predsednik Vlade Srbije nudi za sledeću godinu, da će da budu okrečene sve škole. Naravno da treba da budu okrečene, naravno, da je to obaveza, koliko se sećam to je obaveza lokalnih samouprava, ali naravno dobro je da to pomogne i država ako može osim u slučaju da to krečenje ne bude povereno jednoj umetničkoj radionici koja je skoro krečila „Lutriju Srbije“, jer bi to onda bila teška korupcija i ponovno teško vređanje intelekta srpskog naroda i ostalih građana Srbije. Ministre, ovaj zakon je loš, a ja od vas tražim da kažete šta planirate za sledeću godinu, kakva će biti sledeća godina?
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, a neka se pripremi narodni poslanik Blagoje Bradić. Izvolite gospodine Rističeviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, moj prethodni kolega poljoprivrednik i ekonomista, barem tako tvrdi mada ta njegova školska sprema meni više liči na onu višu oko ekonomske a ne na višu ekonomsku. Liči mi pomalo na višu uzaludnu kad na način na koji je tumačio povećanje, meni to izgleda kao da smo i umanjili za 50%, po načinu na koji je on tumačio ovaj Predlog zakona. On je govorio o prljavom obrazu, gospodine predsedavajući, a kada o prljavom obrazu govore pendžetirani obrazi, od čijih obraza može da pravi vojničke cokule onda je za mene to malo dirljivo. Možda bi ovo povećanje bilo značajnije da nije nestalo 2000. godine 700.000 radnih mesta i da imamo 700.000 doprinosa …
Molim vas gospodine Rističeviću o temi. (Vladimir Pavićević, s mesta: Tema.)
Molim vas, on mene ne može da omete, ovaj docent tamo što dobacuje, čovek koji je doktorirao, koji prilikom predavanja skače po stolovima ni malo me ne iznenađuje kada dobacuje jednom zemljoradniku. (Vladimir Pavićević, s mesta: Tema.)
Molim vas, gospodine Pavićeviću, nemojte da dobacujete, omogućavate onda gospodinu Rističeviću da komentariše vaše dobacivanje. Molim vas, da ne dobacujete.
Gospodine predsedavajući, nemojte prekidati sednicu zbog dobacivanja jednog docenta i doktora nauka jednom zemljoradniku jer on pokušava da ospori moje pravo, demokratsko pravo da budem ravnopravan sa svim drugim poslanicima. I te kako sam u temi i kažem da bi ovo povećanje od 7.000 dinara koje je veoma značajno, reći ću čak spektakularno iz prostog razloga što država koju smo zatekli nije ličila na državu, ličila je na ruševinu od države. Ekonomija je bila potpuno devastirana, ekonomija nije pravila viškove već manjkove. Dakle, kada jedna vlada, jedna država uštedi u jednoj godini sredstva kojima po meni veoma značajno može da poveća prihode prosvetnim radnicima kojih ima 145.000 za njih je to malo, ali to malo je veliki uspeh i njih samih i nas. Dakle, da oni nisu štedeli kao poreski obveznici uplaćivali, da kao budžetski korisnici nisu uštedeli zajedno sa svima drugima, povećanja ne bi bilo. Da oni nisu oborili vlast stranke bivšeg režima sada ne bi bilo povećanja, bilo bi umanjenja. Da je ova vlast kao što je njihova bila, oni bi pustili inflaciju od 10% pa njima povećali platu 7%, pa bi oni realno imali 3%. Zato je za mene ovo značajno, zato što pokazuje da uporedo sa povećanjem da se isplati štedeti, jer je štednja dobra zarada, da svi zajedno ujedinjenih treba da damo doprinos da oporavimo svoju ekonomiju. Kada je oporavimo i kada je stavimo na noge onda će nas poštovati i oni koji su nas podeljene koristili jedni protiv drugih. Nije lepo, nije korektno nečiji uspeh ma koliko on bio mali, a ja tvrdim da je značajan, jer sva velika značajna dela počinju jednim korakom ma koliko on bio mali i zato tvrdim da je ovo uspeh i zato preporučujem svi prosvetnim radnicima da ovo prihvate, da potroše sa svojim porodicama, da ne daju ni u kakve fondove kao što je to moj kolega poljoprivrednik predložio. On bi najverovatnije želeo da se osnuje neki fond vinogradara gde bi on bio na čelu pa koristio ta sredstva. Predlažem im da potroše to sa svojim porodicama, da veruju u Vladu, da veruju u državu, da veruju u štednju, da veruju u to da kada se država razduži, kad ne budemo morali plaćati 130 milijardi kamate za suludo podignute kredite sa velikim kamatnim stopama u periodu kada se živelo od zaduženog, a ne od zarađenog, kada je glavni proizvod u državi bio javni dug, ja im zato preporučujem da ovo prime kao veliku stvar jer je država raskinula sa onom vrstom politike koje su razne varalice u poslednjih 12 godina do 2012. godine servirale narodu, gde su tobož oni delili sa narodom dobro i zlo tako što su sebi uzimali dobro, a narodu ostavljali zlo. Narodu su pričali bajke, a sebi dizali dvorce, gde sad narod živi kao u basni, a oni kao u bajci. Dakle, da znaju da ova izmena i dopuna budžeta jeste velika stvar, znači raskid sa takvom vrstom politike koju je sprovodila stranka bivšeg režima. Ovo je dobar znak da se u ovoj državi pojavljuje država, da se pojavljuje njena ekonomija, da ova država vraća suverenitet uporedo sa tim stvarima. Sebe i njih i vas, i vas gospodine predsedavajući, pitam koliko bi danas mogli da povećamo plate i penzije da nije u divljoj, predatorskoj privatizaciji uspostavljen divlji, suludi kapitalizam koji je počistio 700.000 radnih mesta. Pitam vas, da imamo 700.000 doprinosa na plate, da imamo iz toga i PDV, mi bi danas mogli ponosno da kažemo da ćemo im povećati plate za 10, 15, 20, 30%. To što ne možemo više jeste proizvod toga što moramo da vraćao dugove iz perioda kada neodgovorno vladalo državom, kada je uzimao ko je koliko hteo, kada su pravili razne kombinacije i iz toga sve njih molim da ovo prime kao značajno delo, zajedničko delo svih nas i da ne veruju onima koji su ih opljačkali, a sada ih pozivaju da izađu na ulice, da ponovo pljačkaše vrate na vlast, valjda ponovo žele da ih dopljačkaju. Hvala.
Zahvaljujem. Gospodin Bradić nije u sali. Reč ima narodni poslanik Đorđe Milićević. Isto ni gospodin Milićević nije tu. Reč ima narodna poslanica Nataša Vučković. Izvolite.
Narodni poslanici, gospodine ministre, da li smo bili iznenađeni kada smo pre nekoliko dana čuli slavodobitnu najavu gotovo milosrdne prirod i to da će prosvetni radnici dobiti 6.000 dinara jednokratne naknade. Nismo, jer smo već navikli na neki način da se i budžetom i sredstvima građana raspolaže tako mimo plana, mimo zakona i danas zato mi razgovaramo o tom zakonu. Odmah da kažem nešto, DS neće glasati protiv ovog Predloga zakona zbog toga što mi znamo u kakvom su teškom položaju prosvetni radnici i svi oni koji rade u osnovnom i srednjem obrazovanju. Da podsetim još nešto, DS je kada smo govorili o smanjenju plata i penzija bila protiv smanjenja plata prosvetnim radnicima i drugim nekim profesijama koji imaju ključni značaj u našem društvu, a koji su izuzetno potcenjeni, a bez tog rada i doprinosa nema razvoja ovog društva. Ova jednokratna pomoć od 6.000, odnosno 7.000 kako smo danas obavešteni je još jedna od poniženja koje smo imali prilike da vidimo u ponašanju prema prosvetnim radnicima. Hajmo prvo da kažemo da su prosvetni radnici izgubili smanjenjem plata negde između 30 i 60.000 dinara na godišnjem nivou. Sada će se nekom jednokratnom naknadom to nekako nadoknaditi. Ono što ovde postaje kao veliki problem i gde ima nekih pitanja na koje ovaj zakon ne daje nikakve odgovore, neke od njih je pomenula moja koleginica ovlašćena za raspravu po ovom pitanju ispred DS, jeste kome će ova naknada biti jednokratna pomoć upućena da li svim zaposlenim učiteljima i nastavnicima u osnovnom i srednjem obrazovanju, da li samo onima koji imaju puni fond časova. Da li onima koji su na neodređeno vreme zaposleni i iz kog razloga su na kraju krajeva izostavljeni oni koji se bave predškolskim obrazovanjem kad znamo da je reformom obrazovanja predviđeno da predškolsko obrazovanje takođe jeste deo obrazovnog sistema. Kad će ova naknada biti isplaćena? O tome se u zakonu uopšte ne govori. Bilo je reči negde do kraja novembra. Da li će svima biti isplaćeno do kraja novembra, to takođe ne znamo u ovom trenutku, ali ako ne bude svima glavno je pitanje koji će kriterijumi biti primenjeni u isplati ove pomoći? Na to mi nemamo odgovore još u ovom trenutku, a prosvetni radnici kojih se ovo najviše tiče, još manje. Videli smo kakva je bila reakcija gotovo svih sindikata po ovom pitanju. Videli smo kakva je bila reakcija Foruma profesora beogradskih gimnazija kada su rekli da je ovo još jedno od poniženja kojima su oni izloženi. Mi ovde ne razgovaramo o bilo kojoj profesiji, mi ovde razgovaramo o učiteljima, o nastavnicima, o onima koji obrazuju našu decu i koji bi trebalo da za njih predstavljaju glavne modele ponašanja, uzore, da im oni budu, dakle zvezde vodilje u njihovom životu. Ukoliko imamo ovakvo jedno kontinuirano ponižavanje učitelja i nastavnika, ukoliko na taj način ne vidimo da je njihovo osnovno dostojanstvo dovedeno u pitanje, da li možemo da se čudimo kada svakodnevnoj praksi, a o tome su puno novine, i mi svi znamo iz priča i dece i roditelja na koji način se sve češće đaci ophode prema njima, a Boga mi, i veliki broj bahatih roditelja koji pod uticajem, naravno, dominantnog nekog vrednosnog sistema da je samo novac, jedino novac, bitan i važan, dakle na vrlo omalovažavajući način se ponašaju prema onima koji bi trebalo da imaju suštinsku ulogu u kreiranju, dakle, znanja i rekla bih budućih naših i stručnjaka i elite i svega onoga što utiče da jedno društvo negde napred vuče? Mi smo imali veliku praksu pre Drugog svetskog rata da su deca od seljačke dece stizala do univerziteta i postizale velike i važne funkcije u državi i društvu.Mi danas to više gotovo nemamo. Hajde da se zapitamo zašto je to tako? Ko je tu malu seljačku decu podizao i davao im uzore i predstavljao modele pre nekoliko decenija, šta se danas dogodilo? Nema škola više taj ugled koji mora da ima. Ovakve mere ne doprinose povećanju ugleda ni učitelja, ni nastavnika, ni škole i to je ono što je najvažnije pitanje. Mi smo juče slušali predskazivanje „ružičaste“ budućnosti ali i sadašnjost od predstavnika Vlade. Ali, mi znamo kako život izgleda i znamo s čim su suočeni ti ljudi i u osnovnim i srednjim školama, sa kakvim platama i sa kakvim uslovima za rad. Molim vas lepo, barem da ste se potrudili da neko obrazloženje za donošenje ovog zakona bude smisleno i da ono dalje ne ponižava učitelje i nastavnike, ali pazite šta kaže - Donošenje ovog zakona neophodno je radi unapređenja kvaliteta procesa rada srednjih i osnovnih škola i ustanova učeničkog standarda. Pa zar nije ovo najciničnije obrazloženje koje je moglo biti formulisano za ovakav jedan zakon? Ako je ovo zakon za unapređenje položaja, odnosno procesa rada srednjih i osnovnih škola, šta je onda bilo sa smanjenjem plata? Da li je ono onemogućilo normalan proces rada u osnovnim i srednjim školama? Neće, naravno, ni učitelji ni nastavnici zbog ovoga bolje raditi, ali je vrlo važno kakvu ćemo poslati poruku i toj važnoj profesiji, na koji način će se resursi u nastavi i prosveti dalje popunjavati, da li će kvalitetni ljudi ići u prosvetu, da li će naša deca imati dobre učitelje i nastavnike? To su ključna pitanja, jer ne zaboravimo i naravno strategiju 2020 koju je Evropa donela – obrazovanje je kriterijum za razvoj; a mi u ovom našem društvu, nažalost, prema obrazovanju nemamo odnos kao prema resursu za razvoj. Još nešto hoću da kažem, kroz ovakvo ponašanje prema prosveti, prema učiteljima, prema nastavnicima, ovde se provlači još jedna nit koja mi se čini kao ključna u ponašanju i ove Vlade, i prilikom definisanja politika donošenja zakona, ali i kod kreiranja javnog mnjenja, a to je da sve ono što je pametno, sve ono što zna, sve ono što vidi kako treba, sve to treba provući kroz neko blato i kroz neku tabloidnu stvarnost, jer onda smo negde svi jednaki. Dakle, to je jedno važno, jedna važna nit koja se vidi i koju negde moramo i kao narodni poslanici i kao građani da prepoznamo, jer, ako smo tako olako spremni da oprostimo lažne diplome, onda ćemo isto tako reći – Pa ni stvarno obrazovanje, znate, nije važno. E, to je poraz ovog društva i ove države, ja verujem da moramo kao narodni poslanici dići glas protiv takvog odnosa prema prosveti. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem se. Reč ima šef poslaničke grupe SNS, narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Ja delim mišljenje da je obrazovanje osnov budućnosti svakog društva, pa tako i našeg, srpskog, društva, ali ne mogu da prihvatim mišljenje prethodnog govornika, uvažene koleginice Vučković, da su plate jedini osnov za razvoj obrazovanja. Ne mogu da prihvatim činjenicu da 94% budžeta za obrazovanje već godinama, decenijama, odlazi za plate. Šta možemo da očekujemo od obrazovanja ako od celokupnog budžeta 94% ide za plate? Zatvaramo oči pred tim i ne kažemo da više ide na razvoj, na bolje uslove. Nisu samo plate iako su naravno veoma bitne jer od tih plata se živi, žive porodice, preko 100 hiljada ljudi u Srbiji je vezano za obrazovanje i za te plate, ali baš to, baš ta anomalija je doprinela da imamo ovakvo školstvo. Pogledajte kako izgleda učionica u osnovnoj školi u Kuli. Pogledajte kako izgleda fiskulturna sala u istoj toj osnovnoj školi u Kuli. (Aleksandra Jerkov, s mesta: Srpska napredna stranka…) Pogledajte kako izgleda, iako neko dobacuje bez prava, gospodine Bečiću…
Molim vas gospođice Jerkov, nemojte da dobacujete.
Ali ovde sredstva za obnovu ovih škola su prošla isto kao što su prošla i sredstva za izgradnju doma za decu ometenu razvoju, koju je Bojan Pajtić opljačkao, čak ni to mu nije bila svetinja, a kamoli školstvo i od toga je uzeo. Pogledajte našta i kako izgleda mokri čvor u Osnovnoj školi „Drinka Pavlović“ u Kuršumliji…
Vreme.
Molim vas, 30 sekundi samo da pokažem ove slike. (Vladimir Pavićević, s mesta: Poslovnik.) (Marko Đurišić, s mesta: Četiri godine ste na vlasti.) Pogledajte našta izgleda i kako izgleda takođe škola „Vuk Karadžić“ kod Kladova. (Marko Đurišić, s mesta: Skini taj sat sa ruke...)
Molim vas gospodine Babiću, moraćete to drugi put. Zahvaljujem se. (Zoran Babić, s mesta: Pogledajte kako izgledaju te škole koje nam je na tako odličan način ostavila Demokratska stranka.) Reč ima narodna poslanica Aleksandra Tomić [[Nataša Vučković, s mesta: Javljam se za reč, replika.]] Gospođo Vučković, zašto vi? (Aleksandra Jerkov, s mesta: Zato što je Bojan Pajtić opljačkao nešto.) Gospođice Jerkov, ja ne razumem to „Zato što je Bojan Pajtić opljačkao nešto.“ Ja to ne razumem. Ako mislite da je opljačkao, to podnesite nadležnom tužilaštvu. (Narodni poslanik Jovan Marković dobacuje s mesta.) Molim vas da ne dobacujete gospodine Jovane Markoviću, da se ne bi gospodin Marković našao prozvan sa ove strane. Nemojte da dobacujete, molim vas. (Nataša Vučković, s mesta: Javljam se za repliku zato što me je spomenuo. Rekao je „prethodna govornica“.) Gospođo Vučković, u pravu ste, spomenuta je DS, ali na kraju kada je gospodinu Babiću bio isključen mikrofon i kada više nije imao pravo da govori, tako da po tom osnovu ne mogu vam dati repliku. Zahvaljujem se. Reč ima narodna poslanica Aleksandra Tomić.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministre, kolege poslanici, pre svega treba da izrazimo svi ovde zadovoljstvo što će DS prihvatiti ovaj Predlog izmene i dopune Zakona o budžetu, jer time pokazuje da zaista je odgovorna za sve ono što se dešavalo u prosveti do 2012. godine. Kada govorimo o prosveti uopšte, treba reći da je mnogo toga propušteno do 2012. godine, ne samo kada gledamo kroz ono što se zove lični dohodak i plata, nego je propušteno mnogo šansi da se reformiše uopšte ceo sektor prosvete. Te reforme nisu samo kao što smo danas govorili, koje se odnose na njihove lične dohotke, profesora, nastavnika koji zaista treba da uče našu decu, jer je prosveta generator razvoja svakog društva, ali je mnogo propušteno šansi, pogotovo kada je prethodna Vlada govorila do 2012. godine da je ekonomska kriza koja je nastala 2008. godine jedna šansa Srbije da se ekonomski razvije, a samim tim je bilo i šanse da se izvrše reforme prosvete. Tadašnje reforme pokazuju posledice danas. Posledice su da na osnovu određenih studija i istraživanja nemačke razvojne agencije GIZ od 500 osnovnih i srednjih škola, jednostavno, Srbija nema adekvatna zvanja, odnosno struku koja privredi treba da donese boljitak, odnosno treba da otvori nova radna mesta, kada su u pitanju proizvodna zanimanja. Samim tim, u tom periodu, ne samo četiri godine koje je vladala DS, već i ranije gde je učestvovala u vlasti, nije našla za shodno ni vremena ni načina da izmeni određena zakonska rešenja u kojima bi stvorila održivo društvo u pogledu svojih kadrova, a to je suština u stvari prosvete, stvoriti takav ljudski potencijal gde mladi ljudi koji završavaju škole na adekvatan način će naći svoje radno mesto. To je suština kojom je prosveta trebalo da bude restrukturirana. Kada govorimo uopšte o finansijskim davanjima i rešavanju pitanja uopšte plata zaposlenih, treba reći da mi sada u stvari pokušavamo da rešimo ad hok ono što je godinama zapušteno, a zapušteno je kroz određena davanja i kroz određeni broj ljudi koji su zapošljavani u ovom sektoru. Godine 2008. kada je ministar gospodin Žarko Obradović i to 10. decembra imao sastanak sa tri reprezentativna sindikata iz oblasti prosvete, jednostavno je kao rezultat tih pregovora, koji se naravno odnosio na plate zaposlenih u ovom sektoru, rekao da će sva ona davanja u budžetu koja preostanu od budžeta iz 2008. godine raspodeliti na jednokratno davanje svim nastavnicima i profesorima u osnovnim i srednjim školama. Naravno, do toga nije došlo, jer je urađen predlog za 2009. godinu, pa je tamo povećan za 1,5 milijardi, sa čime se i dalje, naravno, sindikati nisu složili. Kada govorimo o tome koliko je to bilo traženo, projektovano, nekih 135 milijardi dinara, od čega je 108 bilo realno, i ono što je tada najrealniji zahtev sindikata bio da se tačno odredi broj zaposlenih u ovom sektoru. Do dana dok SNS nije učestvovala u Vladi i nije vodila Vladu, mi nismo znali ne samo za sektor prosvete, nego uopšte za državne službenike, koliki broj zaposlenih zaista postoji u Republici Srbiji, koliki novac se izdvaja u budžetu Republike Srbije za plate uopšte svih prosvetnih radnika. Ono što je važno reći da danas, ono što je potpisano još 24. aprila ove godine, u saradnji Ministarstva prosvete i Ministarstva za državnu i lokalnu samoupravu, o tome da prosvetni radnici zaista treba da imaju definisana svoja primanja, je pokušaj da se sada na određeni način, u skladu sa svim aranžmanima MMF-a i prve i druge i danas treće revizije, zaista daju u maksimalnom iznosu, što iznosi sedam hiljada dinara, odnosno u prvom predlogu šest hiljada dinara, kojim su obuhvaćeni 110 hiljada zaposlenih u ovom sektoru, ali sada su po ovom novom amandmanu praktično obuhvaćeni svi i to u iznosu od 145 hiljada ljudi. Ono što je još važno reći da te 2008. godine Pokrajinska vlada u to vreme je potpuno na različit način gledala perspektivu rešavanja pitanja plata jednokratnih naknada zaposlenima u prosveti, tako da je ona od onoga što je definisala probila budžetsku stavku, odnosno samim tim htela zarad pozitivnih određenih političkih poena u Vojvodini, donela određena zakonska rešenja koja su se ogledala u privremenom finansiranju od 1. januara do 31. marta 2009. godine, i dala određena svoja povećanja kroz povećanja plate. Time je stavila u neravnopravan položaj potpuno nastavnike i profesore u Vojvodini i nastavnike i profesore u Srbiji, a da ne pričamo koliko je neravnopravan položaj bio u odnosu na profesore i nastavnike na jugu Srbije, iz prostog razloga što je u tom trenutku Vlada Vojvodine raspolagala potpuno budžetom koji je iznosio i preko onih granica koje su propisane Ustavom Srbije i samim tim dovela do toga da profesori i nastavnici u prosveti se osećaju poniženo. Sveono što se odnosilo kao argumenti za današnje izmene i dopune zakona na SNS i na ovu Vladu koja sada pokušava da reši sve probleme, jednostavno ne stoji i jednostavno upućuje sama sebi. Zbog toga je dobro što usvaja ovakav predlog zakona, jer samim tim priznaje da snosi potpuno odgovornost za ovakvo stanje u prosveti. Na nama je da u budućnosti zaista reformišemo ovaj sektor i imamo najave premijer Vlade da će zaista ući u duboke reforme kada govorimo o prosveti. Mislim da je ovo sada ono što je realno u odnosu na budžet za 2015. godinu, a sigurno, gospodine ministre, da u sledećoj godini, kada se bude pravio budžet za 2016. godinu, moraće da se iznađu određena rešenja, pre svega kada se govori o racionalizaciji ovog sektora, da će zaista prosvetni radnici na određeni način imati ne samo veća davanja u smislu ličnog dohotka, nego da im se podigne nivo funkcionisanja u okviru svog radnog mesta. Zašto? Zato što ako govorimo o tome da plata nije jedini motivacioni faktor, onda sigurno investicije u obrazovanje, kada su u pitanju i rekonstrukcije škola, odnosno objekata u kojima sede učenici osnovnih i srednjih škola i koje se odnose na učenički standard, sigurno će doprineti tome da uslovi rada u kojima funkcionišu nastavnici i profesori mogu da budu jedan od velikih motivacionih faktora, ali i ono što se zove njihova edukacija obrazovanja kroz organizaciju različitih vrsta seminara. Time suštinski i kada dovodimo do racionalizacije radnih mesta mnogo bolje ćemo doći u situaciju da ceo ovaj sektor bolje razume zbog čega se uopšte donose ovakve vrste odluka. Zbog toga ćemo u danu za glasanje podržati ovakav Predlog zakona o izmenama i dopunama za budžet za 2015. godinu. Hvala.
Zahvaljujem. Poštovani narodi poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. stavovi 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18,00 časova zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akta iz dnevnog reda ove sednice. Nastavljamo sa radom. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče Narodne skupštine i predsedavajući današnjoj sednici gospodine Bečiću, uvaženi gosti iz Ministarstva, ministre Vujoviću, vi predlažete da se zaposlenima u ustanovama osnovnog, srednjeg, visokog obrazovanja i zaposlenima u ustanovama učeničkog standarda jednokratno isplati iznos od sedam hiljada dinara. Citiram vas, gospodine Vujoviću. Danas ste na sednici Narodne skupštine ovako rekli – mi ovim pravimo iskorak na stranu poboljšanja obrazovanja, na vraćanje, poštovana gospodo, dostojanstva obrazovanju, učiteljima, nastavnicima, profesorima univerziteta. Profesori gimnazija, ministre Vujoviću, vama odgovaraju, u ime Foruma beogradskih gimnazija tako što su pozvali Vladu da povuče ovaj predlog jer bi isplata tog iznosa od sedam hiljada dinara predstavljala, poštovana gospodo, profesori gimnazija u Beogradu kažu – krajnje poniženje za prosvetne radnike, ministre Vujoviću. Pitam vas – kako se vi osećate kada vam oni ljudi koji treba da dobiju jednokratnu pomoć, za koju vi kažete da će biti dostojanstvo, kažu da je to za njih, ministre Vujoviću, poniženje? Molim vas da mi odgovorite na pitanje kako se vi tim povodom osećate? Druga stvar, zašto, ministre Vujoviću, niste predložili predsedniku Vlade da on dođe ovde u Narodnu skupštinu, poštovana gospodo, da brani Predlog zakona za koji profesori gimnazija tvrde da predstavlja udar na dostojanstvo nastavnika i profesora, nego ste, ministre Vujoviću, poturili svoja leđa? Jeste li pitali gospodina Vučića da on dođe da brani ovaj predlog za koji su nastavnici i profesori rekli da za njih predstavlja poniženje i neprihvatljivu milostinju, poštovana gospodo? Treća stvar, gospodine Vujoviću, danas ste na sednici Narodne skupštine, slušao sam vas, a onda i čitao stenogram, da proverim još jednom da li je tačno to što ste rekli, saopštili da je pomoć profesorima i nastavnicima u neto iznosu od 7.000 dinara pravedna. Evo, citat, citiram vas, gospodine Vujoviću, a ne kao neki koji navode tuđe ideje, bez da kažu čija je to ideja, ministre Vujoviću. Ovako ste vi rekli – mislim da je 7.000 dinara pravedna i dobra nagrada. Ministre Vujoviću, ja vas onda pitam – otkud pravo jednom ministru, bilo kom članu Vlade, evo, vama, ministre Vujoviću, da vi delanje koje profesori i nastavnici tretiraju kao šamar obrazovanju takvo delanje nazivate pravdom, pravednošću i pravičnošću, ministre Vujoviću? Da teška šamarčina obrazovanju, ministre Vujoviću, po vašem sudu bude pravda. Otkud vama to pravo, molim vas da mi odgovorite danas? Četvrta stvar, poštovana gospodo, napisali ste u obrazloženju, ministre Vujoviću, da je usvajanje ovog zakona neophodno radi unapređenja kvaliteta procesa rada u školama. Ministre Vujoviću, ja znam da vi to znate, ali mi je neophodno da ovde podsetim radi narodnih poslanika koji učestvuju u raspravi danas, da se milostinjom, ministre Vujoviću, ne unapređuje kvalitet procesa rada u školama. Ministre Vujoviću, pitam vas, to je četvrto pitanje, zašto vi promovišete neodgovorno raspolaganje državnim novcem vladajuće stranke? Ministre Vujoviću, molim vas da evidentirate ova pitanja i da odgovorite. Peto pitanje, poštovana gospodo, za ministra Vujovića. Ovim predlogom, gospodine Vujoviću, direktno diskriminišete lekare, na primer, ili vaspitače ili policajce za koje niste predvideli nijedan jedini dinar ovakve vrste pomoći ili nagrade. Ne znam sada kako to da tumačim, poštovana gospodo. Ja vas onda ministre Vujoviću pitam – da li ste diskriminaciju na osnovu poziva ozvaničili kao svoju politiku i da li ono što gospodin Vučić naziva reformom diskriminacija ljudi koji rade u nekim profesijama? Pozivam sve svoje kolege u prosveti, sve nastavnike i profesore da ovih 7.000 dinara uplate u jedan fond pomoći za one profesore i nastavnike koji su egzistencionalno ugroženi. To je ja mislim pravi otpor ovome što radi ova Vlada, ministre Vujoviću.
Gospodine Pavićeviću, nisam hteo da vas prekidam. Mislim da na ovakav način nije u redu da se obraćate gospodinu ministru. Poslanici sada sa pravom ukazuju na povredu Poslovnika. (Narodni poslanik Vladimir Pavićević dobacuje s mesta.) Mislite da ste mnogo važni ako više puta pomenete predsednika Vlade. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović.
Hvala, gospodine Bečiću. Opet reklamiram povredu Poslovnika član 107. – uvreda dostojanstva ne samo ovog parlamenta, nego čitave države. Molim vas da obratite pažnju, jer neko ovo naziva milostinjom. Ne može milostinja da bude ako dajete nešto od nečega što ste zaradili, što je iz realnog izvora. Milostinja je kada se zajmite negde u inostranstvu, pa onda kupujete ljude zato što mislite da su ljudi roba i da glasaju za vas. To je milostinja. To je poniženje prosvetnih radnika. Molim vas, ovo je njihova škola. U ovakvim uslovima su radili naši prosvetni radnici u njihovo vreme. Pogledajte na šta toalet liči u 21. veku i oni su našli da ovde… (Narodni poslanik Jovan Marković dobacuje s mesta.)
Molim vas, gospodine Markoviću, nemojte da dobacujete. Upozoravam vas, opomenuću vas.
Molim vas da reagujete u buduće, gospodine Bečiću, nema niko pravo ovako da vređa dostojanstvo naroda i države. Ovo je bila sramota. Ovo je sramota zato što su u 21. veku ovako radili naši prosvetni radnici i treba da se stide.
Zahvaljujem se, gospodine Đukanoviću. Smatram da nisam prekršio Poslovnik, a lako je nekome, kao narodnom poslaniku, da kaže prosvetnim radnicima da ne treba da prihvate naknadu sa velikom platom narodnog poslanika. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević, povreda Poslovnika.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče, gospodine Bečiću, uvažena predsednice Narodne skupštine, vidim da se sada dešava jedna vrsta smene za predsedavajućim stolom, i poštovana gospodo iz Ministarstva, ministre Vujoviću, ja smatram da je malopre prekršen član 103. Poslovnika naše Narodne skupštine, budući da se gospodin Đukanović javio ovde da reklamira povredu Poslovnika, a onda je zloupotrebio to svoje pravo time, poštovana gospođo Gojković, što je umesto da gospodinu Bečiću ukaže na koji način je gospodin Bečić povredio Poslovnik, replicirao, čak ne ni meni, nego je replicirao narodnim poslanicima iz DS. Smatram da je bila obaveza gospodina Bečića da ukaže na ovu nepravilnost gospodinu Đukanoviću i da mu kaže da više ne vrši zloupotrebu prava koja proističu iz Poslovnika Narodne skupštine, a naročito kada govorimo, gospođo Gojković, o važnoj temi kakvo je obrazovanje i da gospodin Đukanović zna da pitanje krečenja, uređivanja, poboljšavanja fasada, škola, na primer, jeste nadležnost lokalnih samouprava, pa kada se pominje primer Kule i daje fotografija neke škole, da se zna da je SNS na vlasti tamo i da je SNS preko delanja svojih predstavnika, koji su u vlasti, mogla to da prekreči, poštovana gospodo, a ne da se ovde pokazuju neke fotografije i onda da se meni, koji nemam nikakve veze sa tim, poštovana gospođo Gojković, govori kako sam nešto upropastio, ovaj docent je ovo, Pavićević je ovo. Molim vas, gospođo Gojković, da korigujete ovo delanje koje je prethodilo vašem dolasku i da upozorite gospodina Đukanovića da ne zloupotrebljava pravo iz Poslovnika Narodne skupštine koja pripada i nama. Hvala.
Kada bih krenula da korigujem, počela bih od vas, jer ste vi isto ovo uradili na šta ste ukazivali.
Imam li pravo na još dva minuta, gospođo Gojković?
Nemate pravo. Korigovanje je u tome što nemate prava, a što se tiče povrede člana 103, zavisi da li vi smatrate da je povređen, pa ćemo glasati, ali učinili ste isto. Znači, izašli ste potpuno iz povrede Poslovnika.
Imam li pravo na repliku?
Nemate pravo. Hoćete li da glasamo ili ne? (Da) Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, replika na izlaganje Vladimira Pavićevića pre povrede Poslovnika.
Zahvaljujem se, gospođo predsednice. Rečeno je nešto, prepisaću lapsusu gospodina Pavićevića, a to je nenamensko raspolaganje novca vladajuće stranke. Srpska napredna stranka jeste vladajuća stranka i najveća stranka na političkoj sceni Srbije. Po Zakonu o političkim aktivnostima, o vršenju i finansiranju političkih aktivnosti, DRI je izvršila kontrolu poslovanja i SNS i SPS i DS. Ono što znam, a što su zamerke koje se broje jedan, dva, tri i proceduralne su prirode, dok se za zamerke koje se odnose na poslovanje DS mere u tomovima. Toliko o tom nenamenskom raspolaganju sredstvima namenjenim za političke aktivnosti. Sa druge strane, što bih podsetio kolegu Pavićevića, a to je da se trenutno vrši rekonstrukcija 50 srednjih i osnovnih škola. Počete su u avgustu, a biće završene do Nove godine, gospodine Pavićeviću. Druga faza i tender za 80 škola se objavljuje do Nove godine i radovi počinju na proleće 2016. godine. Treća faza, projekat Evropske investicione banke, ide na jesen 2016. godine i obuhvata 70 škola i treba da se završi do 2017. godine. Ukupno, od 1.257 osnovnih i 441 srednje škole, u ovom trenutku je renovirano ili se renovira 200-210 škola. Popravljamo sve one brljotine koje ste nam ostavili, sve one mokre čvorove, kao što je ovaj u Žitorađi, koji nije napravila SNS, nego DS ostavila i deci i profesorima. Pogledajte u Užicu osnovnu školu „Kralj Petar drugi“. Pogledajte na šta liči „Kralj Petar drugi“ u Užicu. Pogledajte u Sremskim Karlovcima na šta liči škola. Mi o tome govorimo, govorimo o konkretnim stvarima koje ispravljamo.
Reč ima narodni poslanik Aleksandra Jerkov, povreda Poslovnika. (Aleksandra Jerkov, s mesta: Ja sam se javila.) Prvo, pravo na repliku, dr Vladimir Pavićević, pa onda vi.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Narodne skupštine gospođo Gojković, uvaženi gosti iz ministarstva, ministre Vujoviću, tri stvari sada hoću da kažem u replici narodnom poslaniku, gospodinu Babiću. Prva stvar, gospodine Babiću, mislim da je u redu da ministar Vujović odgovori na pet pitanja koja sam mu ja postavio povodom rasprave o ovom Predlogu zakona. čini mi se da je ministar Vujović odlučio da se danas brani ćutanjem u odnosu na nastupe opozicionih poslanika, poštovana gospodo. Druga stvar, gospodine Babiću, mi smo fino u obrazloženju naših amandmana napisali, nije bio lapsus moj, evo šta smo napisali – predloženo zakonsko rešenje od ovih 7.000 dinara jednokratne pomoći, izraz je neodgovorne, javne politike Vlade Republike Srbije, jer se javnim sredstvima ne raspolaže u najboljem javnom interesu. Poštovana gospodo, napisali smo, evo ja sam napisao da izražavam jasno ubeđenje da ciljevi predložene politike nisu usmereni ka popravljanju stanja zaposlenih u oblasti prosvete s obzirom da se na ovaj način ono ne može popraviti, već da predstavljaju izraz neodgovornog, gospodinu Babiću, raspolaganja državnim novcem u cilju promocije vladajućih stranaka. I pitao sam ministra Vujovića zašto on to radi? I, treća stvar, gospodin Babić nama ovde kaže – biće renovirana škola, biće okrečena škola do kraja decembra, pa poštovana gospodo, manir naprednjačke većine je ovde na stalno izmešta u futur, sve će nešto da bude, hoćemo, uskoro ćemo, biće, a za šta je iskorišćeno leto, poštovana gospodo? Zar leto nije vreme da se kreči, kada tamo nema đaka u školama, kada nikoga ne ometamo, nego će sada kao da bude. I slučaj Kule, bilo je vremena da se uradi, nije se uradilo, poštovana gospodo. Hvala.
Vreme. Zahvaljujem.
Sa zadovoljstvom ću, gospođo predsednice da pozovem i da povedem gospodina Pavićevića u Vrnjačku Banju, pa da pogleda kako je rekonstruisana sala osnovne škole u Vrnjačkoj Banji, kako je završena, kako je posle nekih 70, 80 godina, a još kada je moj pokojni otac išao u školu u Lipovi, ona je bila takva do sada naprednjačke vlasti i u Vrnjačkoj Banji i u Republici Srbiji, kada je promenjena i stolarija i postavljena izolacija i novi podovi. Ne može da se prepoznaju te škole, pod naprednjačkom vlašću, gospodine Pavićeviću, ne morate da mi verujete, to veruju građani Vrnjačke Banje, to veruju građani Srbije, a vi možete samnom da dođete i da pogledate na licu mesta. Sa druge strane, da li se javnim finansijama Vlada Republike Srbije odnosi sa pažnjom dobrog domaćina? Ja svim srcem verujem da je tako. To veruju i građani Republike Srbije. Uostalom, to rezultati pokazuju. Pokazuje i činjenica da smo spremni na monitoring i na kontrolu MMF koga ste vi oterali iz Republike Srbije kako bi mogli burazerski da raspolažete tim javnim finansijama. Ali, ono što nas razlikuje od vas, što sada javne finansije, gospodine Vujoviću, postoje, za razliku i u odnosu na vreme, za vreme bivšeg režima, pa tih javnih finansija nije bilo, pa prazna kasa, pa kako da se ponašate i domaćinski i nedomaćinski sa nečim što nije postojalo? E to je ono što nas odvaja. Što smo tu kasu, kasu svih građana Republike Srbije napunili, dobro je zaključali, dobro je obezbedili, dobro se kontroliše i šta ulazi i šta izlazi, naročito šta izlazi iz nje, za razliku od vas, gospodine Pavićeviću, i od vašeg vremena kada je u toj kasi bila samo paučina.
Reč ima narodni poslanik mr Aleksandra Jerkov, ima repliku, čeka strpljivo.
Zahvaljujem, gospođo predsednice, pa ja zaista verujem da u paralelnom svetu u kom živi samo SNS danas u Srbiji, a u kom je pomoć od 7.000 dinara pravedna, u kom cene padaju, nezaposlenost se smanjuje, građani žive sve bolje i bolje, se neke škole i obnavljaju i kreče. Znate, kada SNS kaže da će krečenje škole započeti u septembru 2016. godine i završiti se u septembru 2017. godine, malo, nemojte se ljutiti, ali imamo razlog da vam ne verujemo. To će verovatno biti u isto vreme kada u Srbiju dođe fabrika čipova za četiri milijarde evra, kada se počnu prodavati stanovi od 280 evra po kvadratu, kada posao u fabrici delova za boing i er-basove posao nađe 50 doktora nauka i deset hiljada milijardi radnika, kada se prokopa kanal do Soluna, kada se izgradi „Beograd na vodi“, e onda će verovatno i sve te škole biti renovirane. Tako da su se vaša obećanja pokazala dosta, kako naš narod kaže – ludom radovanje. Kada govorite o tome šta ste zatekli. Zamislite tek da ste zatekli ono što ste 2000. godine ostavili za sobom. Zamislite da ste zatekli poljoprivrednike kojima se duguje 36 penzija, penzioneri kojima se duguje 18 penzija, zamislite da ste zatekli javni dug koji iznosi 200% BDP i zamislite da ste zatekli sve to sa čim je morala da se nosi vlast koja je tada došla. Tako da sve zamerke i sve te papire kojima mašete ovde gospodine Babiću, odnesite vašim predsednicima opština, recite im da je sramota da deca sede u takvim učionicama, a nas ostavite. [[Isključen mikrofon.]]
Vreme. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, replika.
Osim nekih kadrovskih promena, koje ne znamo da li su stvar humora, crnog humora, šalila se deca ili se nisu šalila deca, evo sada vidimo i promene kod DS, bar u opredeljenju i u vrednostima koje zastupaju. Sada su odustali i od evropskih vrednosti i od evropskog puta Srbije, pa su i nešto što sam citirao, a što je navedeno u poslednjem izveštaju Evropske komisije, da je nezaposlenost u Srbiji još uvek veoma velika, ali da je smanjena na manje od 20%, malopre smo čuli gospođu Jerkov koja je rekla – ma šta zna ta Evropa, šta zna ta Evropska komisija, slušajte mene i tako te koji su na volšeban način deci ometenoj u razvoju umesto objekta, umesto mesta gde će se okupljati i oni, ali i roditelji dece ometene u razvoju, ostavili ništa, neizgrađeno, oteto, opljačkano, a pare milion i 200 hiljada evra na volšeban način nestalo u tamnim vilajetima Bojana Pajtića i njemu bliskim kompanija i ljudi. Ja ću i dalje pokazivati ono što jeste prosveta u Srbiji, nažalost, jeste jedan segment prosvete u Srbiji, prosvete onakve kakva nam je ostavljena. Uostalom, kao što nam je ostavljeno i sve drugo, uništeno, upropašteno i oteto. Pogledajte Osnova škola „23 Oktobar“ u Sremskim Karlovcima. Pa da li se Bojan Pajtić setio da obiđe Sremske Karlovce, da li se setio da nešto uradi u toj Osnovnoj školi „23 Oktobar“? Pogledajte na šta liči u Vlasotincu škola iako se slažem da bi ipak trebalo dati više šanse deci iz unutrašnjosti i sa ruralnih područja, pogledajte. Šta da očekuju deca u Vlasotincu? Jedna sijalica na tri učionice. Pogledajte na šta izgleda takođe u Osnovnoj školi u Vlasotincu „8 Oktobar“ mokri čvor. To je produkt politike DS.
Vreme gospodine Babiću. Gospođice Jerkov, javili ste se za repliku. Imate pravo na repliku, pomenuti ste i DS, ali molio bih sve poslanike da se ipak vratimo, ovo je važna tema za građane Republike Srbije i da se vratimo na temu, jer ovo ne vodi ničemu na ovakav način da sada govorimo kada je u pitanju važna tema. Izvolite gospođice Jerkov.
Zahvaljujem. Prvo bih zamolila gospodina Babića da ne govori – deca ometena u razvoju, zato što to tu decu vređa. Kaže se – deca sa smetnjama u razvoju, a ne deca ometena u razvoju. Tako da je to prvo jedna stvar. Samo molim, ne kažem, prvo kada nas bivši radikali ovde poučavaju o tome šta Evropska unija hoće, želi i govori i kako EU izgleda, to je dosta ovako tragikomično svima osim njih samih, ali oni zaista dopuštaju sebi sve da govore, pa zašto ne bi dopuštali i da drže lekcije o EU, posebno povodom toga zato što su tako uspešni u evropskim integracijama, toliko da se od marta 2012. godine ništa nije desilo na području pristupanja Srbije EU. Radi se o tome da vi dajete istoj toj evropskoj komisiji lažne podatke. Samo molim gospodina Vujovića da objasni kako u 2011. godini nezaposlenost od 752 hiljade nezaposlenih može da bude 23% nezaposlenih, a u 2015. godini 752 hiljade nezaposlenih može da bude 17,9% nezaposlenih? Neka, gospodine, govorite vi ljudima kako se svaki dan zapošljava 10 hiljada ljudi. Govorite kako im rastu plate i penzije. Govorite kako cene ne rastu. Svako od građana Republike Srbije kada ode u prodavnicu vidi da je litra ulja pre godinu dana koštala 100 dinara, a danas košta 140 dinara. Svako od građana Republike Srbije zna kolika mu je plata bila pre godinu dana, a koliko sada i 10 puta i 10 hiljada i milijardu puta, koliko je vaš ministar najavljivao investicije da to kažete…
Vreme. Reč ima ministar Dušan Vujović.
Ne branim se ćutanjem, ali ne želim da odgovaram na komentare koji nemaju nikakvu osnovu. Kao što ste sami citirali, gospodin je rekao da nešto mislim. Ako nemam pravo da izrazim svoje mišljenje, onda ne znam šta imam pravo da izrazim? Prema tome, vaše prozivke nisu osnovane. Lepo vi to kažete, ali je to bez bilo kakvog osnova. Imam pravo da kažem da mislim da je sedam hiljada pravedna naknada. Imam pravo da vas pitam i da pitam one ljude koji su donosili odluke – zašto su 2010. godine plate u obrazovanju povećane 1,1%, a u opštoj administraciji 5,4%? Zašto su 2011. godine, ta razlika je smanjena, ali je bitna, plate povećane 6,3% u obrazovanju i kulturi, a u opštoj administraciji 10,2%? (Marko Đurišić dobacuje s mesta.)
Gospodine Đurišiću, molim vas, nemojte da dobacujete.
Zašto su 2012. godine plate u obrazovanju povećane za 6,3%, a u administraciji 8,4%? Tu su napravljene ključne razlike u platama koje mi pokušavamo da korigujemo. Prema tome, namera naša je da ispravimo te greške. U prvih devet meseci ove godine plate u obrazovanju su 83% od proseka plata javne administracije na svim nivoima. To je bolje nego što je bilo u tim godinama koje sam sada citirao, gde je dno bilo 79%. Nije to mnogo, ali je to bolje. Sa ovih 7.000 takođe će biti bolje. Imate i neka opravdana pitanja, ali mislim da nema potrebe da se vređamo i nema potrebe da postavljamo retorička pitanja koja vređaju ličnost i stav i sve ostalo. Zahvaljujem se gospođi predstavniku, sada zvaničnom predstavniku DS. Drago mi je i pozdravljam sve vaše predloge, ali mislim da treba da radimo i zato sam rekao – zajedno, u izjavi na početku sednice, da posmatramo 7.000 u tandemu zajedno sa predloženim povećanjem plata u obrazovanju od 4%, što je najveće predloženo povećanje. Kada smo razgovarali o održivosti svih ovih predloga, onda smo razgovarali o kumulativnom povećanju, a ne o pojedinačnim stvarima. Znači, posmatrajte ovo u kontekstu tog ukupnog povećanja. Razumem vašu potrebu da se rasplamsa politička debata koja ne poštuje ni ekonomske ni druge rezone. Možemo da imamo posebne rasprave, ali stvarno nema smisla da na ovoj sednici razgovaramo o 600 miliona na jednoj strani i 600 miliona na drugoj strani. Da li je velikodušna? Ne znam da li je velikodušna, ali je od srca. Znam da smo radili koliko možemo i da iza toga stojimo. Ponoviću, mislim da je to to što u datim uslovima mi možemo da ponudimo. Znam da sindikati nisu time zadovoljni. Znam da obrazovanju treba mnogo više, ali se mi trudimo da to radimo ne samo na jednom mestu nego i na drugim mestima. Kao što znate, pokrećemo projekte i inovacije u obrazovanju koje moraju da pomognu i da nađu pravi način da podržimo najkvalitetnije kadrove u celom obrazovanju, od osnovnih škola do univerziteta. Nama je bilo najteže kada smo razgovarali sa sindikatima iz obrazovanja, pošto ti ljudi što su bliže osnovnom obrazovanju, manje imaju uvažavanja i manje imaju druge osnove da pojačaju svoje materijalno stanje. Ljudi bukvalno kažu da kanapom vezuju cipele. Prema tome, to je tužno. Meni je žao što vi ovo doživljavate kao palijativnu meru koja nema smisla. Smatram da je svaki korak u pravcu boljeg rešenja dobar korak. Smatram da ovo radimo iz dobre namere i smatram da je ovo samo prvi korak u rešavanju tog stanja. Nama kolege već sada rade dubinsku analizu sektora obrazovanja. Ljudi pojedinačno su plaćeni jako malo, pa nam ljudi ukazuju na to da imamo strukturu sektora obrazovanja koja je neodrživa na duži rok. Imamo škole gde cela osnovna škola ima 50 đaka. To niko ne može da održi na duži rok. Prema tome, nije pitanje da profesori ne žele da rade, nego je to škola koja u proseku ima četiri, pet ili šest đaka po odeljenju. To ne samo da je skupo, nego ne nudi osnovne pretpostavke učenja. Ne mogu đaci da uče u tako malim… Učenje je socijalna stvar. Moramo da tražimo rešenja koja će nam pomoći da rešimo i problem obrazovanja i problem troškova i problem stečenog znanja u tom obrazovanju, pošto imam utisak da mi taj deo zanemarujemo. Moramo da promenimo i način gledanja cele stvari i da koristimo metode koje su druge zemlje, koje imaju slične probleme, uvele, a to je problem starenja sela, to je problem da imamo višak škola na jednom mestu i veliki manjak škola na drugom mestu. To je problem da moramo da imamo bolju saradnju između različitih ministarstava, da se to koristi na adekvatan način. Na istim mestima imamo nedostatak prostora za starije ljude i višak školskog prostora. Na drugim mestima imamo da u dve smene ima dece i preko 40 u razredu. To je ekstrem. Previše đaka koji ne mogu da uče, a drugi ekstrem je premalo đaka koji nemaju socijalizaciju, koji nemaju ono što se zove pritisak vršnjaka u učenju. Kada deca vide da drugi mogu, onda se i oni trude. Kada postoji svega tri ili četiri đaka, onda to prestane da bude pravi socijalni proces u kome se najbolje uči. Shvatam vašu nameru da kažete da nije dovoljno i to prihvatam. Zahvaljujem. Samo da dodam – na koga se odnosi odluka, odnosno predlog izmene člana zakona. On se odnosi na sve u obrazovanju, a da li će se odlukom Vlade precizirati koje će biti ciljne grupe, to će biti predmet razmatranja na Vladi, uključujući i predloge Ministarstva obrazovanja i odluke svih. Kao što znate, mi smo Vlada koja glasa. Prema tome, odluka je svih ministara na Vladi. Rekao sam šta mislim o tome šta se dešavalo tokom ovih godina. Naša je dužnost da pokušamo da ispravimo sve ono što se dogodilo ranije i da stvorimo osnovu da idemo napred. Kao što sam rekao u prethodnoj rečenici – mi to radimo tako što pored mera kojima poboljšavamo trenutnu situaciju, radimo i dijagnostiku u svakom sektoru, da imamo strategiju razvoja tog sektora i da koristimo domaće i druge resurse da rešimo probleme u tim sektorima. Prema tome, molim vas da ne koristite termine – vi ste u svom kukavičluku odbili da prosveti smanjite manje nego drugima.
Samo pritisnite mikrofon.
Prošle godine smo bili u situaciji da u kratkom roku opredelimo ukupan fond smanjenja plata i penzija, što je bila inicijalna i neophodna, bolna ali neophodna kapisla u pokretanju procesa reformi. Na svaki dinar koji smo tada smanjili, u rashodima smo ostvarili uštede od 4, 5, 6 dinara. Deficit je manji za 600 miliona evra od onoga što smo zajednički ovde planirali u decembru prošle godine, što je ogroman uspeh i koji pogoduje svima, koji pomaže da dug ove države bude manji, koji pomaže da troškovi kamata budu manji i da ostane više resursa da rešavamo probleme prošlosti i da pravimo budžet za sledeću godinu koji će biti bolji i koji će upravo prosveti dati najveće relativno povećanje plata. Hvala.
Hvala. Reč ima premijer. Izvolite. ` (Aleksandra Jerkov, s mesta: Ja sam bila prijavljena za repliku.) Prvo, nemojte da vičete. Drugo, obavestio me je potpredsednik Igor Bečić da je krug replika završen. Ja mu verujem, zaista, a i koliko sam pratila ovih minut, koliko nisam bila napolju, vi ste se javili na repliku Babiću, a onda krenuli da se obraćate ministru. Smatram da je on prekršio što vas nije zaustavio u tome, jer niste dobili repliku na ministra. Sačekajte vaš red, pa ćete govoriti malo kasnije. Hvala.
Uvažena predsednice Narodne skupštine Republike Srbije, poštovani narodni poslanici, želeo bih pre svega da vam se zahvalim na posvećenom radu, ali je važno zbog građana Srbije, a i zbog vas, jer čini mi se da su neki zaboravili šta je danas tema dnevnog reda, o čemu mi danas ovde govorimo. Nikakav problem nije da razgovaramo i o svakoj drugoj temi. Danas je tema dnevnog reda da li će Narodna skupština Republike Srbije da odobri Vladi Republike Srbije da svim zaposlenima u prosveti, uključujući i profesore na univerzitetu koji nisu bili predviđeni prvim planom, da im se isplati jednokratna podrška od sedam hiljada dinara. Dakle, to je tema. Ovde se ne razgovara o tome da se negde nekome nešto uzima, pogotovo ne da negde neko nekoga ponižava, već da vidimo šta je to što možemo da uradimo i, pre svega, za one učitelje i nastavnike koji imaju skromne plate, ali i za onih 19% ljudi koji imaju plate niže od 25 hiljada, koje niko nije ni dirao. Za njih je ovo i te kako veliko, veoma, veoma značajno i sasvim sam siguran da su zbog toga radosni. Želim da vas obavestim sve, pošto sam video da su se mnogi posprdno odnosili prema svemu ovome, da sam lično razgovarao sa predstavnicima svih reprezentativnih sindikata iz prosvete, sa svima. Njihov zahtev je bio, koji mi nismo uvažili, da isplatimo sedam hiljada dinara. Mi ga nismo uvažili, ja sam tražio pet, nekako smo uspeli da izmolimo MMF da dođemo do šest hiljada dinara. Sindikati su insistirali, posebno gospodin Pavlović, da se to podigne na sedam hiljada dinara, mi smo uspeli poslednjih dana naših teških pregovora sa MMF. To je onaj isti fond koji je bio u Srbiji, inače da znate, i 2011. godine, posle katastrofalne krize i najvećeg pada u istoriji Srbije savremenoj od 3,6% 2009. godine. Pokušali su da im nešto kažu i objasne. Ko je tu koga, da li su ljudi pobegli glavom bez obzira posle mesec dana ili su izbačeni posle mesec dana. Mesec dana je njihov boravak ovde trajao, onda su ljudi shvatili da ovde nema budućnosti i napustili su Srbiju. Dakle, ti ljudi su danas ovde, potvrđuju i treću reviziju, treću reviziju potvrđuju, kažu da smo veoma uspešni. Onda smo uspeli da se dogovorimo da prihvatimo sve zahteve sindikata po tom pitanju. Naravno, ljudi bi voleli da to bude mnogo više, da to bude mnogo bolje, podrazumeva se, i da damo sedam hiljada dinara ne samo za učitelje i nastavnike, već i za profesore. Ne zato što će to njima previše da znači, nije malo i nije beznačajno, ja znam da tu ima ljudi kojima je sve beznačajno, nama nije. Nama to nije nimalo beznačajno, jer morate da imate u vidu da sedam hiljada dinara koje ćemo da isplatimo nas će sa porezima i doprinosima da košta, bogami, i sedamnaest i osamnaest milijardi, 1,7-1,8 milijardi. Ako je to za nekog sitan ili mali novac, dajte nam ga, ko boga vas molim, pa da vidimo kako da te probleme rešavamo. Mislim da to tim ljudima i te kako pomaže, a oni koji bi da nam drže političke tirade, ne drže nam političke tirade zbog toga što je nešto u Srbiji lošije, nego nam drže političke tirade zato što bi valjda oni napravili da to bude mnogo bolje, a oni su nas doveli u situaciju da imamo najveći pad naše proizvodnje, i to kada nismo imali poplave i sušu, doveli su nas u situaciju da smo imali takav galopirajući rast javnog duga, nezabeležen u srpskoj modernoj istoriji, da smo imali fiskalni deficit koji je stepenasto rastao iz godine u godinu, doveli su nas do potpune propasti srpske ekonomije. Danas kada srpska ekonomija, posle mnogo godina, raste, izlazi iz recesije, danas kada se naša privreda oporavlja, danas kada počinjemo nekima da vraćamo ono što smo zbog neodgovornosti vas morali privremeno da uzmemo, a nekima dajemo više nego što su ikada imali, vi nam kažete – malo je. Malo je, ali ide u plus, a kod vas je sve bilo mnogo i išlo u minus, u tome je razlika. Pročitaću vam sada, da vidite kako to izgleda. Kažu – 4% je malo, nedovoljno. Kada 4% ne isplaćujete iz kredita, nego isplaćujete iz onoga što ste zaradili i sačuvali, mislim da je mnogo, nije za ljude, ljudi teško žive i još 10% da im povećamo živeli bi nešto bolje, ali i dalje bi teško živeli. Tako ste im uništili i razorili živote da i 20% kada povećamo neće lako da žive, ali ćemo i to da uradimo. Svašta sam očekivao, moram da vam priznam, po brojnim pitanjima, ali da će neko tako histerično da reaguje u trenutku kada povećavamo plate i penzije, a pazite, mi smo potpisali sporazum sa MMF da će biti zamrznuto i da ništa nećemo da povećavamo. Toliko smo dobre rezultate po MMF napravili da su nam dozvolili da to počnemo da radimo. Oni su u svom izveštaju rekli – nastavite ovako, to ćete da radite i sledeće godine. I nastavićemo tako, to ćemo da radimo i sledeće godine, a ako neko to zaustavi, to je ono što ljudi moraju da znaju u Srbiji, ako neko to zaustavi i ako bi slušao one koji nam drže predavanja svakog dana, ako neko zaustavi takve reforme, vratili bismo se unazad, vratili bismo se u galopirajući rast javnog duga, vratili bismo se u onu prošlost u kojoj je sva odgovornost bila na tome kad, kako i koliko ne odgovorno da se nekome pred neke izbore nešto poveća, a da nikakvog sistema nema. Po prvi put u savremenoj istoriji gradimo ozbiljan sistem, sistem koji podržava ceo svet, koji nema veze sa politikom, ima veze sa ekonomijom, ima veze sa životom naših građana. Prvi put posle mnogo godina, posle 27 godina, Srbija ima, slučajno ili ne, zamislite, prvi put 2015. godine imaće više grla stoke nego u prethodnoj godini, a sve vreme je to išlo silaznom putanjom, apsolutno sve vreme. Ako ništa, taj dramatični pad, koji su nam velemajstori srpske politike priređivali svih prethodnih godina, uspeli smo u svemu da zaustavimo. Dobili smo priznanje od MMF i Srbija se uzima kao primer, kao jedna od pet zemalja danas u svetu, kako se provode programi. Mi smo jedna od ukupno dve zemlje koja je u toku trajanja programa, zahvaljujući obezbeđivanju većeg fiskalnog prostora, dobila pravo i mogućnost od strane MMF da poveća plate i penzije, jedna od dve. Dakle, toliko smo ga dobro provodili. Hoću da vam kažem sledeću stvar, da sam zahvalan našemnarodu koji je sve razumeo, da sam zahvalan našim ljudima koji su dobro sve shvatili, jer oni koji danas kažu – za 300 dinara ste povećali penzionerima, jesmo, onima koji nisu ništa ni izgubili, onima koji ništa nisu izgubili, nešto malo više onima koji su izgubili, ali ćemo i njima i svima drugima, u koliko uspostavimo ovakav sistem, i da nam ne bude sve zasnovano na javnoj potrošnji, već na izvozu i investicijama, kao što smo uspeli u dosadašnjem toku primene programa. Povećavaćemo i dalje i penzije, povećavaćemo i dalje plate i prosvetnim radnicima i zdravstvenim radnicima i socijalnim radnicima i policiji i vojsci. Mi ovde govorimo o nečemu što ljudi namerno kriju. Možda ste to primetili. Mi smo u jednom danu doneli odluku. Da smo za dinar to povećali, za dinar, ne pričam o stotinu, dvesta, trista, petsto dinara, negde u nekim segmentima hiljadu, dve, tri, kako kome, ali da smo za dinar povećali, povećali smo primanja juče za 2.150.000 ljudi. Pa, samo za dinar da date, pa vam je to 2.150.000 dinara. Kada kažete sto dinara, to vam je 210 miliona i ne znam koliko hiljada. Dakle, samo da ti ljudi imaju u vidu za koliki broj ljudi mi isplaćujemo plate i penzije, a isplaćujemo ih redovno, bez dana zakašnjenja. Mi nismo kao neki u okruženju, pa tri dana jedan mesec, pa pet dana drugi mesec, pa sedam dana treći mesec kasni i na kraju nestane mesečna penzija kroz istu fiskalnu godinu. Tih prevara kod nas nema. Tih trikova kod nas nema. Kao švajcarski sat, svakog meseca u isti dan. Nedovoljno je, ali uvek je redovno i uvek stiže. Polako povećavamo, taman onoliko koliko nam ekonomija raste. Ne onoliko koliko nam treba da dobijamo izbore, nego onoliko koliko nam privreda raste, onoliko koliko nam ekonomija raste. Da vam pročitam, poštovani prijatelji, da vidite samo koliko je to, a na to dodajte i ovih 1,8 milijardi, što nije neto efekat na deficit, već govorim o ukupnim našim izdvajanjima, 7.000 jednokratno davanje za sve prosvetne radnike, računajući i osoblje višeg i visokog školstva. Dakle, što se tiče Ministarstva prosvete, reč je o ukupnom broju od 141.807 ljudi, svi će imati povećanje primanja. Ukupan taj iznos će biti 3.779.570.000. Dakle, ako neko misli da je to malo, samo za prosvetu izdvajamo oko 30 miliona evra više nego što smo u prethodnoj godini odvojili. Pri tome, naravno, najviše za osnovno obrazovanje i za srednje obrazovanje, za učitelje i nastavnike. Nešto je manje zbog broja izvršilaca na višem univerzitetskom obrazovanju, iako su njihova primanja najveća. Upravo je zato MMF želeo da oni ne dobiju ni dinara više. Oni misle da su preplaćeni, a mi smo mislili da nisu, jer smo posebno želeli da pokažemo poštovanje prema univerzitetskim profesorima, da ih ne odvajamo na taj način od ostalih i želimo da rade još vrednije, da bismo imali decu koja će da izađu sa više znanja, koja će moći to znanje da primene i koja će opet da pokažu time da naša ekonomija može da ide napred. Što se zdravstva tiče, mi imao 128.167 radnika u zdravstvu. Ukupno, slično kao i u školstvu, 3.207.580.000. Ako je to za nekoga mali novac, za nas nije. Mali je novac za one kojima je bilo svejedno koliki je novac, kojima je bilo potpuno svejedno, milijarda, dve, tri, pet, deset, samo da se gađaju njima, da vide koliko mogu toga da potroše, a u kakvom je stanju država Srbija nije ih mnogo brinulo. Podsetiću, bila je u stanju bankrotstva, što je konstatovao i MMF i Svetska banka i Evropska banka za obnovu i razvoj i Evropska investiciona banka. Što su od Srbije svi bežali? Što su mislili da je poslednja rupa na svirali, a bila je na „Duing biznis listi“ između 97. i 115. mesta. Uzgred, danas ta neuspešna Srbija, kako kažu, nalazi se na 59. mestu, a ja vam obećavam da će biti ispod 40. mesta već dogodine. Želim da naši penzioneri znaju, pošto su oni najveći teret ovoga poneli na sebi, za 60% penzionera penzije nisu bile smanjivane, troškovi nisu rasli, inflacija nam je bila gotovo nulta, ali smo uspeli da, imajući u vidu ogroman broj ljudi koji se danas nalazi u penziji, počnemo time što jednim malim povećanjem pokazujemo da Srbija ide napred i da srpska ekonomija raste. Nažalost, naše penzije danas zavise od srpske ekonomije i njene snage. Zato što ono što mi dobijamo iz penzionog fonda može da bude između 48 i 51%, a sve ostalo mi isplaćujemo direktno iz budžeta, iz onoga što moramo da zaradimo. Dakle, to zavisi od snage naše privrede. Naša privreda je bila u kolapsu, uništena, zemlja pred bankrotstvom, ali zaustavili smo to i danas nemamo ni jedan jedini negativan trend. Ako pogledate izveštaj MMF-a, videćete da svi trendovi o kojima govorimo, apsolutno svi su pozitivni. Prvi put posle mnogo godina su svi trendovi u našoj zemlji, govorim o ekonomskim pokazateljima, veoma, veoma pozitivni. Imamo još mnogo muka i problema pred nama. To su javna preduzeća, reforme u javnim preduzećima, to su racionalizacija i stvaranje efikasnije uprave. Možda veći od svih tih problema jeste proces privatizacije, naročito u onim preduzećima koja se nisu ponašala i koja se i danas ne ponašaju tržišno. Možete vi meni da dobacujete šta god hoćete, ali činjenice da promenite nećete, a ovo su činjenice. Šta da radim, činjenice da promenite, a nešto vidim i sa narodom vam ne ide. Hajde što vam ja ne verujem, nego vam i narod ne veruje. Dakle, što se penzija tiče, da biste samo imali u vidu koliko je to novca koji izdvajamo, a i dalje želimo da smanjujemo naš deficit, a onda ćete da čujete zbog čega imamo taj deficit, samo za penzionere koji imaju penzije do 20.000 dinara, njih je ukupno 777.917, najmanje ih je u velikim gradovima, a najviše ih je na jugu, istoku i zapadu centralne Srbije, samo za njih 1,25% je iznos godišnjeg povećanja. Samo tih 1,25% za ljude do 20.000 dinara je milijardu i 495 miliona. Dakle, 12, 13 miliona evra je samo povećanje od 1,25% za 770.000 ljudi koji imaju penzije do 20.000 dinara. Dakle, to su ljudi koji najlošije žive, koji najteže žive, koji suštinski jedva krpe kraj s krajem. Zato je naša odluka bila da ne vraćamo samo onima koji imaju veće penzije, kao što su moji roditelji, već da damo onima koji imaju najmanje, da pokažemo da brinemo o sirotinji, da pokažemo da brinemo o onima koji znamo da teško žive i za koje znamo da su im uništili život svojom kriminalnom i katastrofalnom politikom u prethodnom periodu. Da oni konačno vide negde tu nadu i taj tračak svetla na kraju tunela i da znaju da će to da dođe i sledeće godine, da znaju da će da dođe i 2017. godine u većem obimu, ukoliko mi budemo uspešni, ukoliko mi budemo disciplinovani, ukoliko mi budemo odgovorni i ukoliko mi budemo dovoljno ozbiljni. Od 20 do 25 hiljada 882 miliona, jer tu imamo veliki broj ljudi. Na tih pet hiljada to je 263.271 penzioner. Znači, 882 miliona i 837 hiljada je povećanje naše u budžetu. Ukupno šest milijardi i 35 miliona i mi tu nemamo nikakvog povraćaja u budžet, jer nemate poreze, nemate doprinose, nemate ništa što bi vam se vratilo, pa da smanji neto efekat na deficit. Dakle, sve što isplatimo to nam je čisti deficit na koji moramo da računamo. Želim takođe da vam kažem da je MMF inicijalno bio apsolutno protiv povećanja plata našim policajcima i našim vojnicima. Uspeli smo da izguramo na 2%. Posebno sam ponosan što smo brinuli o socijalnim radnicima kojih nema mnogo. Ima ih 10.951, ali smo i njima uspeli da povećamo za 3%. Znam da nije dovoljno, ali znam da ti ljudi i te kako umeju to da poštuju i da dobro razumeju šta je to što država radi. Šta je to što se dogodilo i šta je to i zašto vi danas čujete veću histeriju nego bilo kada do sada? Razlozi su veoma jednostavni. Oni ne stoje u ovim brojkama. Brojke nekada pokazuju, nekada ne sasvim kakav je život u Srbiji. Ali, ono što je nedvosmisleno jasno to je da Republika Srbija i po ocenama MMF-a i Svetske banke i IBRD i IDA, dakle, ne po oceni Aleksandra Vučića ili bilo koga od vas, po oceni EU nalazi se na dobrom putu, posebno u ekonomiji. Po prvi put da ćemo moći da kažemo da smo po svom obimu najveća ekonomija u bivšoj Jugoslaviji. To smo u jednom trenutku 2013. godine mogli da kažemo, pa ponovo ne 2014. godine i ponovo možemo 2015. godine. To ne znači da imamo primanja „perkapita“ velika ali želim još jednu stvar da vam kažem ako budemo uspeli da uradimo sve što je potrebno već polovinom 2017. godine javni dug će u odnosu prema BDP krenuti na dole. To je istorijska stvar i upravo zato kako se tome približavamo i kako smo uspeli da zaustavimo na galopirajući rast javnog duga koji su nam ostavili u amanet, tako će i nervoza svih drugih da bude veća. Nervoza će da bude sve veća utoliko pre što će morati na sve moguće načine da objašnjavaju da to što je bolje u stvari nije bolje, da to što svi vide da je bolje, da u stvari oni to ne vide dobro, pa će da govore da su to šale, a nisu bile šale kad su ljudima tobože povećavali penzije od 10%, a inflacija bila na nivou od 25%. Tačno je, to nije bila šala, to je bila zbilja, i u stvari su ljudima smanjili penziju 15% i malo jače od toga, a pričali su im kako su povećali 10%. Vidite kod nas takvih prevara nema. Kod nas je inflacija nulta, imamo Sporazum sa MMF za tih 1,25% što je minimalno za tih 1,25%, živećemo bolje, 1,25 plus 1,25, plus 1,50, plus 2,00% pa će svako da oseti. A to kako su oni vodili našu državu, pogledajte danas dragi prijatelji, mi ove godine isplaćujemo i isplatili smo milijardu i 70 miliona evra. Znate šta isplaćujemo? Isplaćujemo kamate od 7,5% koji su nam geniji, stručnjaci, ostavili na petogodišnje kredite, na kratkoročne kredite. Na kratkoročne petogodišnje kredite, a nama su napadali kredite kojima smo strukturalno smanjivali rashode koji su dugoročni desetogodišnji sa 2% kamatama. Da li vi vidite šta se sve u ovoj zemlji dešavalo? Mi ćemo sledeće godine da imamo milijardu i 300 miliona evra da vratimo kamatu. Milijardu i 300 miliona evra, najgore godine 2016. po tom pitanju, milijardu i 300 miliona evra da vratimo. I pogledajte sad, mi ove godine milijardu i 70 miliona. Naš ukupan deficit na današnji dan vam je manji od 400 miliona evra. Mi smo vratili, nega bude 600 na kraju godine, ja mislim da neće odmah da vam kažem – biće manji, biće 500, recimo. Što je minimalno, jer smo išli na tri milijarde i na dve i po milijarde evra deficita. Dakle, kad pogledate mi platimo milijardu i 70 miliona evra kao država samo na kamate i zajedno sa tim kamatama naš ukupni deficit je svega 500, to znači da smo mi u suficitu od570 miliona evra. To znači da smo se veoma ozbiljno i odgovorno ponašali. Pa, mi u svakom mesecu, možda u jednom mesecu ove godine, u svakom mesecu ove godine imamo primarni suficit, u svakom mesecu. U svakom mesecu smo više zaradili od onoga što smo potrošili ne računajući kamate koje su nam geni ostavili da moramo da plaćamo, a od projekata su uradili ništa. Od auto-puteva su uradili, pokušaj auto-puta. I, Beograd – Čačak, pa su nam ostavili put da se radi koji takođe nisu završili jer je to neki genije smislio, jer je to izvanredna stvar u izbornoj kampanji da se krene. Pa, su ostavili auto-put Ub – Lajkovac od 12,5 kilometara započet. Uđete u njivu, tu je kukuruz, a Ub – Lajkovac je 12,5 kilometara, dakle, uđete u kukuruz izađete iz kukuruza ne zante čime, sa motikom, uđete na auto-put i sa tom istom motikom možete da izađete u isti kukuruz posle 12,5 kilometara. Mi smo uspeli, tako su to geniji radili, vi znate da mi ni danas nemamo raspisan tender za Obrenovac – Surčin, jer moraju ljudi koji bi da idu auto-putem prema Čačku, moraju da preplivavaju Savu. Pošto auto nema gde da prođe, moraju da izađu iz auta da preplivaju, onda da uzmu neko konopče da vuku auto da bi mogli da dođu do Uba, da bi se nekako dočepali Čačka. Pa, da vam govorim o Koridoru 10, o Sićevaćkoj i Krdeličkoj klisuri, o tome bismo mogli ne bajke nego basne da pričamo, pošto to na sve liči samo ne na bajku. A ovamo nam u Sićevaćkoj klisuri, tamo gde ide Nišava, ni skele nam ne bi pomogle. Brza voda, tamo ni skele ne rade. Ništa nam ne vredi. Za sve svoje godine nikada ništa nisu napravili. Železnica, kada smo došli na vlast 26 kilometara je išla prosečno. Danas ide bar 12 kilometara više, što je katastrofa. Ali, ići će, verujte mi i 70 kilometara i 80 kilometara više prosečno na sat i to će neki drugi ljudi da urade, da se oni mnogo ne sekiraju. Prvi put u stočarskoj proizvodnji nemamo pad. Prvi put posle deset godina u građevinskoj proizvodnji nemamo pad. Kako da vam kažem, ja mislim da to ipak nešto govori. Ja mislim da to ljudi i te kako dobro razumeju. Prvi put posle mnogo godina imamo pad nezaposlenosti i rast zaposlenosti što potvrđuje i MMF i Svetska banka, a ne Republika Srbija ili Aleksandar Vučić. Zašto nekome ne prijaju dobre vesti i zašto neko voli da u svemu ima i vidi samo loše vesti. Ja moram da kažem da to već ne mogu da razumem. Čini mi se da narod u Srbiji to ipak malo bolje razume od mene. Takođe bih želeo da vam ukažem na još jednu stvar, bavili su se pitanjem legalizacije 15 godina. Mi smo prošle godine na osnovu svih tih propisa legalizovali 1.850 objekata samo. Mi ćemo sada doneti novi Zakon o ozakonjenju, to je važna vest za građane, to zbog njih i govorim, u kojim će vam za porodične stambene objekte, dakle do 100 kvadratnim metara sveukupno biti potrebno svega 5.000 dinara da ga legalizujete, jednom za uvek, ali će biti obavezno. Za one do 200 kvadratnih metara između 100 i 200 metara do 15.000 dinara, dakle, za sto evra moći ćete 200 kvadrata kuću da legalizujete. Za porodične i stambene kuće između 200 i 300 do 20.000 dinara, a za one najveće preko 300 kvadrata za bogate ljude maksimalno do 400 evra. Mislim da je to nešto što nikada na takav način nije ponuđeno ljudima i da jednom zauvek hoćemo to da završimo, od toga nema, budžetski troškovi to je fiskalno neutralno, znate zato se Vujović namrštio, zato što ovd4e država ne može da dobije ništa. Ovde država ne može da zaradi ništa, ali mi hoćemo da naši ljudi zarade zato što posle toga će moći da budu na tržištu nekretnina. Posle toga će njihove nekretnine da vrede više i posle toga ćemo jednom zauvek i konačno da završimo sa tom pričom, zaustavljanje divlje gradnje. Sve sam vam ovo dragi prijatelji ispričao zbog toga što u danas u Srbiji postoji želja da se dobri rezultati ne vide, da se objektivni rezultati ne vide, već da se vidi bes i histerija onih koji su vlast izgubili, a nikako poverenje naroda da vrate. Veoma je važno, da onoliko koliko možemo da se borimo da narodu ukazujemo na istinu. Ja sam zato zahvalan i vama, poštovani narodni poslanici, koji ponekad i sa previše jeda, ali mogu i to da razumem, odgovarate na određene primedbe. Nema potrebe, samo iznosite istinu. Zna narod ko je odgovoran i koliko je odgovoran i za težak život. Vidi narod ko i danas koliko radi, vidi narod ko jeste u sali, a ko nije, vidi narod ko danas radi i 10 i 12 sati, a ko su oni lezilebovići koji nikada ništa ne rade, već samo gledaju kako će negde nešto da kažu protiv svoje države. To su isti oni koji su tražili razlog i da ne budu zadovoljni kada smo pobedili u Unesko, ni kada smo pobedili, nismo izgubili, ili kada smo pobedili u UN. To su isti oni, dragi prijatelji, koji su nam rekli kako su nam Hrvati uveli sankcije, pa samo mi bili krivi za to, dok ceo svet nije rekao da nema nikakve naše krivice, koji su nam rekli da će te sankcije da traju mesecima i godinama. Podsećam vas da su trajale po uvođenju naših kontra mera 36 sati, pa ni posle toga nisu rekli - izvinite obmanjivali smo javnost. To su oni isti koji nam svakoga dana drže predavanje o šalama, a šalili su se na račun hendikepirane dece i ukrali milion evra od građana Srbije, obmanjujući hendikepiranu decu da će za njih da naprave dom. I ti isti valjda misle svaki put kada i nekim drugima se poklope interesi, pa im se učini - Eto nam prilike, eto naše šanse, vidi krenuli su ovi iz ove ambasade, krenuli su oni iz one ambasade protiv ovih, ima neka novina više, biće još neko ko će da ih napadne, hajde udri sad pa ćemo nešto da napravimo. (Vučeta Tošković, s mesta: Neće da može.) Pa, možda može, možda to ide, ali nemojte da potcenjujete naš narod. Naš narod, srpski narod, i svi drugi građani Srbije su nosioci suvereniteta u ovoj zemlji. Oni su ti koji odlučuju i oni su ti koji će da odlučuju, a ne bilo čije ambasade i ne bilo ko drugi van granica ove zemlje. Hoću da vam se zahvalim još jedanput na pažnji i da se vi ne naljutite, u jednom trenutku ću da vas napustim, pošto imamo goste iz Italije, u Privrednoj komori, ali da vas obradujem ponovo ću da dođem da me rasturaju kao i uvek, što im to polazi za rukom. I to da ne brinete, dolazim već u popodnevnim satima. Danas mi je nekako sve posle šest sati slobodno, tako da imam čitavo veče i čitavu noć da odgovaram na najteža moguća pitanja i potpuno sam siguran i potpuno sam uveren da će i kao svaki put da pokažu kako imaju sjajnu i silnu argumentaciju i već sutra će da budu na 50%, a nas će da spuste na njihovih 3 do 4%. Hvala vam i srećan rad vam želim.
Povreda Poslovnika, narodni poslanik Zoran Živković.
Predsednice, vi ste povredili član 106. koji kaže da govornik može da govori samo o tački dnevnog reda o kojoj se vodi pretres. Mi danas na dnevnom redu imamo zakon o dopuni Zakona o budžetu, to je uvek poznatije kao rebalans budžeta i to je tema, ovih sedam hiljada za prosvetne radnike u Srbiji. Ovde smo slušali o svemu. Najznačajnije, i to podržavam, je da ima puno više grla stoke u Srbiji i da nam stočarska proizvodnja…
Poslaniče, nećemo replicirati, znači jer to…
Ne, samo da vam kažem gde ste pogrešili. Čuli smo „konopče“, pa smo čuli da je „više nego ikad…“, itd.
Dobro, vi citirate premijera, citirajte mene sad.
Ja vas molim, pošto je najavljeno da, što je dobro što je premijer danas ovde…
Dobro.
Da li se menja dnevni red? Što se mene tiče, apsolutno – da. Ako su danas poslanička pitanja, da znamo, jer to inače nije ovog četvrtka, ali ako treba da bude danas, ja vas molim da nas obavestite, pa da onda se tako odnosimo dalje prema raspravi na dnevnom redu. Tražim da se glasa. Hvala.
Dobro, moram ja da odgovorim. Odgovoriću vam zbog povrede Poslovnika. Govornik je govorio o tački dnevnog reda, kako da vam objasnim…
O grlima stoke? Grla stoke i prosvetni radnici nemaju nikakve veze.
Dobro, praviću se da ne čujem. Ringe-ringe-raja, jednostavno odgovara nekima da govore onako tra-la-la, kako misle. Ko objašnjava ekonomiju i način na koji vodi ekonomiju naše države, čuli ste malo pre, da li je tako, tako da imate različite poglede na ekonomiju i na objašnjenje građanima Srbije kako se vodi ekonomija, tako da ja nisam mogla, ne vidim šta sam ja povredila Poslovnik jer ja ne pišem govore ljudima, ni vama ni premijeru. Ako vi smatrate, mi ćemo glasanjem videti da li vi možda imate većinu i smatrate da sam ja povredila Poslovnik. To ćemo videti za dva dana kada bude glasanje. (Janko Veselinović, s mesta: Poslovnik.) (Marijan Rističević, s mesta: Poslovnik.) Svi smatrate da, moram samo ovo da završim, da li svi želite povrede Poslovnika, samo nemojte po članu 107. pošto to smo apsolvirali? Moram redom, nažalost moju, moram redom. Reč ima Janko Veselinović. Izvolite.
Kolega Živković se javio po članu 106. Ja se javljam po članu 107. Poslovnika. Poštovana predsedavajuća, ovo nije sednica glavnog Odbora SNS.
Znam, nego mi recite član samo?
Član 107. sam rekao.
Ne možete…
Član 106. je on reklamirao, to sam vas podsetio na vreme, pogrešno ste rekli, 106.
Sada 107?
Jeste, tako je.
Dobro.
Član 107. kaže da je govornik na sednici Narodne skupštine dužan da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine. Premijer Vučić je govorio o poslanicima koji su u histeriji. Govorio je o poslanicima koji su lezilebovići. Govorio je na neki način da su poslanici opozicije izdajnici, što smo slušali od njegovog šefa poslaničke grupe ovih dana. Ovo nije…
Poslaniče, jako mi je žao, ali vi sada vređate dostojanstvo parlamenta.
Ovo nije sednica glavnog Odbora SNS i ovde ne može da priča svoju demagogiju koju će…
Poslaniče, nećemo vređati premijera koji je došao da brani Predlog zakona koji je pred nama. (Janko Veselinović, s mesta: Što ste mi uzeli reč?) Uzela sam vam reč zato što sam shvatila vašu nameru do dve minute. Znači kada krenete uvrede, onda koristim svoje pravo da vas slušam do dve minute. Meni je jasna tendencija i razumem potrebu da želite da polemišete sa premijerom, ali hajde polemišite argumentima o tački dnevnog reda, pustite Poslovnik na miru. (Aleksandar Vučić, s mesta: Mogu ja samo?) Možete, izvolite. Premijer želi reč mimo ovoga. Hoćete li da glasamo? (Janko Veselinović, s mesta: Ne možete po proceduri.) Završiću ja proceduru, ja sam majstor za proceduru. Član 108, 107. Član 106. pa 107? (Janko Veselinović, s mesta: Član 107.) Član 107. Glasaćemo, da li je tako? (Janko Veselinović, s mesta: Da.) Polako, bez nervoze, imamo vremena dosta, radićemo. Izvolite, vi ste hteli reč.
Oprostite, gospodine Rističeviću, ako smem da vas zamolim za izvinjenje. Samo dve reči zarad dodatnog objašnjenja. Ovde, naravno, nije reč o rebalansu budžeta, pošto smo došli zbog jednokratne isplate, zbog davanja novca ljudima, a ne zbog toga što mi nešto nismo dobro izračunali. Izračunali smo, možda je neko i u pravu, loše, jer smo obezbedili i dobili mnogo više novca na prihodnoj strani nego što smo hteli i planirali i potrošili smo mnogo manje novca na rashodnoj strani. Kako god vi to da tumačite, građani Srbije treba da znaju da je sve o čemu smo govorili veoma pozitivno. Nikada nikoga nisam nazvao izdajnikom i nemojte da izmišljate, ko god da takve stvari izgovara, jer potpuno je jasno da je nekome potrebno tek onako, valjda ne postoji nijedno drugo političko oruđe i oružje, nego hajde nešto da izmislimo da bismo mogli da sanjamo i da se vraćamo u devedesete, da bismo bili u svom sedlu, jer tako nešto možemo da kažemo. Prošlo je to vreme, prošlo je vreme u kome je moglo besmislicama i etiketama da se nešto dobija. Ja sam se danas javio samo iz jednog razloga, da bih građanima mogao da objasnim, da bih vama narodnim poslanicima mogao određene stvari da kažem, a sada sam reagovao samo da bi ljudi razumeli da kada neko priča o rebalansu, uvek je to bilo podstaknuto time što su nam rashodi bili veći, a prihodi manji. Ovoga puta imamo prihode veće, a rashode manje od planiranog i to je ključna i to je velika stvar za ovu zemlju, svidelo se to nekome ili ne. Nemojte meni da zamerite, i ja želim ponekada sa vama da uđem u diskusiju, nekada i neku repliku da napravim, da odgovorim na neko pitanje. Vi ste toliko poznati, da bih i ja želeo malo vaše slave, da i ja postanem poznat. Ako ja odgovorim vama, i o meni će neko nešto početi da priča u Srbiji. Ja mislim da je to prirodna želja, kao što je to i prirodna vaša želja, tako da mislim da je to negde potpuno normalno i potpuno razumljivo. Demokratska kultura to nalaže i meni i vama, tako da nemam nikakav problem da sve saslušam, osim što nemojte da mi stavljate u usta ono što nijednog sekunda nisam izgovorio i nijednog sekunda nisam govorio o izdajnicima. Govorio sam o nečemu sasvim drugom, čak ni o temi da li se neko radovao tome što smo uspeli u UNESKO-u ili ne, nego šta je govorio pre toga i kakva je očekivanja imao a, odnosno posle toga nije želeo da prizna kakav je rezultat bio. Samo je o tome bilo reči. Ja mislim da je to nešto što je za našu zemlju veoma važno. Ono što neću da vam dozvolim, možda ja zbog toga grešim i zato sam zahvalan petoro ili desetoro poslanika SNS zato što su spremni da se bore protiv insinuacija i neistina. Mnogima i nisam, koji doživljavaju Narodnu skupštinu na način da dođu i odu, a ne da se bore, iz jednog prostog razloga što nikome neću da dozvolim bez odgovora da dezavuiše nečiji težak i mukotrpan rad, nečije uspehe. Znate, kako je Meša Selimović govorio – mi Srbi smo poznati po tome da preziremo one koji su manje uspešni, a da mrzimo one koji su više uspešni ili koji su uspešniji. Meni je drago što mi se čini, ne govorim o vama, već kod manjeg dela javnosti, da primećujem ovu drugu tendenciju, što je dobro, što znači da smo mnogo, mnogo uspešniji od onih koji su ovom zemljom upravljali ranije. Taj trend će se nastaviti, a ja ću da se borim do poslednje kapi znoja za Srbiju i boriću se do poslednje kapi znoja da se Srbija ne vrati u prošlost koju ste na takav način oličavali.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, povreda Poslovnika.
Dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram član 103. i član 104. Član 103. govori o pravu narodnih poslanika da reklamiraju povredu Poslovnika, i to je nesporno pravo, čak i onih koji to pravo osporavaju meni. Moj kolega poljoprivrednik je imao pravo da reklamira Poslovnik, ali nije imao pravo to da koristi kao repliku. Nije imao pravo on da govori o broju grla, s obzirom da je završio višu oko ekonomske. Moram da kažem da je povredio Poslovnik time što nije primetio da broj grla svakako povećava BDP, da broj grla svakako u klaničnoj preradi uvećava BDP još više, da su time veći prihodi i da time možemo da uvećamo i rashode u javnom sektoru. Pošto je on ekonomista, a ja poljoprivrednik, a on poljoprivrednik u pokušaju, ja sam u obavezi da mu objasnim da mu je reklamacija bila uzaludna. Na kraju, da kažem, zbog jednog drugog, preokrenutog poslanika, da ja mislim da ipak nismo dobro izračunali broj grla u stočnom fondu. Hvala.
Hvala. (Zoran Živković, s mesta: Replika.) Nema replike. Povreda Poslovnika nema repliku. (Zoran Živković, s mesta: Replika premijeru.) Niste spomenuti imenom i prezimenom. Nije vam spomenuta politička opcija, politička stranka. (Zoran Živković, s mesta: Ja sam se prepoznao.) Ne možete da se prepoznate. U čemu, u izdajnicima? O rebalansu? Ne, niste razumeli govor uopšte. Žao mi je, ne mogu pomoći. Stvarno niste razumeli premijera. Nije se vama obraćao. Žao mi je što ste se prepoznali u bilo čemu. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević, povreda Poslovnika.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Narodne skupštine gospođo Gojković, uvaženi predsedniče Vlade i poštovani ministri u Vladi Republike Srbije, upravo je povređen član 104. Poslovnika Narodne skupštine koji definiše pravo jednog narodnog poslanika, poštovana gospodo, na repliku. Podsećam vas, poštovana predsednice Narodne skupštine, da sam ja bio poslednji govornik po redosledu prijavljenih govornika. Nakon mog govora, govorili su gospoda Babić, Vujović, druga gospoda. Došao je i gospodin Vučić, poštovana gospođo Gojković. Ja mislim da sam na osnovu toga što su svi ovi ljudi i gospoda poslanici i gospoda članovi Vlade reagovali na ono što sam ja govorio, jer sam ja poslednji govorio, zaslužio pravo na repliku sada, gospođo Gojković, kako predsedniku Vlade, gospodinu Vučiću, tako ministru Vujoviću, ali tako i gospodi narodnim poslanicima, npr. gospodinu Babiću. Druga stvar, gospođo Gojković, i gospodin Vučić da čuje, član 205. je takođe povređen, dva člana, koji definiše pravo poslanika na poslanička pitanja. Gospodin Vučić je malo pre rekao, gospođo Gojković …
Mora neposredno. Danas je sreda. Dakle, o tome ćemo u četvrtak.
Danas je četvrtak, gospođo Gojković.
Hvala. Nije povređen Poslovnik. Nisam mogla da povredim Poslovnik zato što… Sačekaću da se od srca nasmejete, pa da nastavim. Da li može još malo smejanja, pa da nastavim? Smejanje je zdravo, bar smo atmosferu od jedne apsolutno negativne jutros, malo prebacili na nešto pozitivnije, pa ćemo nastaviti da radimo. Dakle, nisam mogla, uz najbolju želju, ja strašno želim da vam dam repliku, ali premijer dok ste vi govorili je bio u automobilu od Nemanjine 11 do zgrade parlamenta. Tih pet minuta on vas nije slušao i to mogu da dokažem. Prema tome, ništa se nije odnosilo na vaš govor. Drugi put. Ono obećava da će doći kasnije, ako niste potrošili vaših pet minuta, vrlo rado ćete polemisati. Sada dajem reč narodnom poslaniku Ljubiši Stojmiroviću, da nastavimo da pričamo. (Marko Đurišić, s mesta: Replika.) Nema replika na povredu Poslovnika. Razumem vas da želite, ali premijer se izvinio svima vama i građanima Srbije, da će doći kasnije, kada završi sastanak. Evo, doći će u 18,00 časova i nastaviće vrlo rado da polemiše sa vama. Zapamtite sve. Izvolite.
Ja sam baš hteo nešto da zamerim predsedniku Vlade. Biće mi neprijatno kada izađe da pričam o tome. Nema veze. Mene čudi od strane predsednika Vlade da je on u neku ruku mazohista. Zašto to kažem? Oni koji ga najviše napadaju, koji najgore govore o njemu, koji o njemu iznose neistine i laži, imaju njegovu najveću naklonost. Kolege iz opozicije su tražile da dođe predsednik Vlade i on je odmah ispunio njihov zahtev. Pokazao je da su mu u neku ruku oni miliji nego mi sa ove strane, jer nas stalno kritikuje da malo radimo, da nedovoljno radimo, da se ne trudimo dovoljno, a ovi koji o njemu pričaju sve najgore, samo što ne dobiju milovanje po kosi. Ali, da pređem sa te strane na ono što je tačka dnevnog reda.
Molim vas, samo da se kolege malo smire, ko želi da ostane, ko da izađe, da možete da izlažete. Molim sve koji žele da izađu da to učine u tišini. Nastavite, molim vas, poslaniče.
Koliko vidimo danas ovde na ovoj sednici, a tako je bilo i na Odboru za prosvetu, uglavnom se svi slažemo i svi kažemo da ćemo glasati za ovaj predlog Vlade da se zaposlenima u prosveti omogući da dobiju po 7.000 dinara. Da li je to mnogo? Normalno da nije mnogo. Da li je dovoljno? Nije ni dovoljno. Ali, mora da se napravi prvi korak da bi nešto mogli tim ljudima da pružimo, jer ako želimo da pređemo određeni deo puta, moramo da napravimo prvi korak. Ako želimo da ostvarimo neki cilj, moramo isto da uradimo prvi korak. Tako je i u ovom slučaju. Sećam se, svojevremeno, kad su mi moja deca tražila da im dam neku paru, ja ih pitam koliko vam treba, jedan moj prijatelj kaže – što više daš, manje ćeš da se obrukaš. Evo u takvoj situaciji je sad i naša Vlada. Kesa nije bez dna, ta kesa ima dno, ima određenu sumu novca koja stoji na raspolaganju Vladi i u ovom trenutku Vlada i resorni ministar su videli da je to iznos koji su predložili Skupštini. Ja se nadam da ćemo u budućnosti svi zajedno i kolege iz opozicije i sindikati i zaposleni u prosveti zajedničkim snagama naći modus kako da popravimo njihov položaj vezani za plate i za uslove rada. Da li smo se ogrešili o prosvetu i ljude zaposlene u prosveti? Jesmo, i to mnogo. Nije se ogrešila samo ova Vlada, to je nešto što je, ljudi, unazad 20, 30 godina i više. Mi smo uporno unazad 20, 30 godina urušavali taj obrazovni sistem i sada nema tog čarobnjaka koji će jednim pokretom, čarobnom palicom da to popravi, da sve odjednom bude onako kako valja. Neka ovo bude prvi korak. Neka ovo bude nada za te ljude i da oni mogu da vide da neko vodi računa o njima i da će u budućnosti biti sve više i više ovakvih pokušaja. Hvala.
Zahvaljujem, profesore Stojmiroviću. Reč ima narodni poslanik Branka Karavidić.
Hvala, gospodine predsedavajući. Poštovani gospodine ministre sa članovima vašeg kabineta, poštovane kolege poslanici, Zakon o budžetu je najvažniji zakon koji parlament donosi u toku godine. Važni su takođe u istoj meri, čini mi se, i njegove dopune. Moram da priznam da sam čitajući ga najblaže rečeno bila zatečena ovim i ovakvim predlogom zakona. Očekivala sam u najmanju ruku pristojno obrazloženje sa valjanim razlozima za njegovo donošenje. Vaše obrazloženje se sastoji od par šturih rečenica i stiče se utisak da je ovaj i ovakav Predlog zakona reda radi poslat poslanicima u Skupštinu na razmatranje. Nedopustivo je, gospodine ministre, da ovako važni zakoni ne sadrže u svom obrazloženju činjenice koje bi nas poslanike uverile da zaista Vlada zna šta radi. Pogledajte obrazloženje i sami ćete se uveriti u to. Rečenica u kojoj su navedeni razlozi za donošenje zakona nam ne kazuje ništa. Šta znači zaista vaša rečenica – zakon se donosi radi unapređenja kvaliteta procesa rada srednjih i osnovnih škola? Da li je ovaj predlog zakona možda posledica štrajka u najavi, možda dogovora ministra prosvete i sindikata prosvetnih radnika? Poslanici koji će odlučivati o ovom zakonu žele to da znaju. Gospodine ministre, ko je i na osnovu kojih činjenica procenio ili odlučio da treba unaprediti, kako vi kažete, samo rad osnovnih i srednjih škola? Zar materijalna pomoć nije bila potrebna zaposlenima, recimo, u predškolskim ustanovama. Podsetiću vas i oni su deo celokupnog sistema obrazovanja i vaspitanja u Republici Srbiji, a izostavljeni su ovom prilikom ili možda za njih nema materijalne pomoći zato što nema štrajka ni u najavi ili možda Vlada misli da zaposleni u predškolskim ustanovama rade manje odgovoran posao od posla koji obavljaju zaposleni u osnovnim i srednjim školama. Reći ćete da oni ne primaju plate iz budžeta Republike Srbije, da su u nadležnosti lokalnih uprava i time ćete se ograditi od zahteva 22.000 zaposlenih u predškolskim ustanovama. Rešenje za njih se takođe moglo naći u izmenama u članu 17. Zakona o budžeta. Znate to dobro i vi. Mislim da je ovo izostavljanje zaposlenih u predškolskim ustanovama ogroman propust, obzirom da će se, pretpostavljam, usvojiti amandman kojim se traži da osim zaposlenih u osnovnim i srednjim školama isplatom jednokratnog iznosa budu obuhvaćeni i zaposleni u visokoškolskim ustanovama i ustanovama studentskog standarda. Gospodine ministre, iz ovakvog obrazloženja ne možemo saznati koliki je broj prosvetnih radnika koji će dobiti ovu jednokratnu isplatu, kako je vi nazivate, kolika visina sredstava je neophodna za isplatu ove pomoći, ni tog podatka nema u Predlogu zakona. Dakle, bilo je neophodno da nam predočite kako se došlo baš do cifre od 7.000 dinara ili od 6.000 dinara. Da li je cifra od šest hiljada, odnosno sedam hiljada dinara rezultat potrebne i neophodne analize ili rezultat nečije dobre volje, naravno ne mislim tu na MMF. Kažete da su sredstva obezbeđena u budžetu Republike Srbije, ali nam niste rekli, odnosno niste nam naveli da li se ona nalaze u tekućoj budžetskoj rezervi ili negde na nekoj drugoj poziciji za koju mi ne znamo. Previše pitanja koja se odnose na zakon u kome se praktično dodaje samo jedan stav u jednom članu. Gospodine ministre, podatke koje ste nam ovde na početku svog izlaganja izneli trebalo je prikazati u Predlogu zakona. Sve u svemu, navrat nanos rađen Predlog zakona, gotovo onako usput bez valjanog obrazloženja sa ogromnim propustima i ovoga puta bi sreću trebalo da imaju samo neki zaposleni u prosveti, ako se to uopšte može nazvati srećom. Uzmeš im 50.000, a vratiš im šest ili eventualno 7.000. Da li će donošenje ovog zakona izazvati donošenje novih dopuna Zakona o budžetu, a u korist svih onih koji mogu sindikalno da se organizuju? Gospodine ministre, šta je sa ostalim korisnicima javnih sredstava, zdravstvenim radnicima, zaposlenima u kulturi, policiji, Vojsci, lokalnim upravama i najugroženijim i najoštećenijim penzionerima? Da li je njima potrebna pomoć? Naravno da jeste. Vratite svim korisnicima javnih sredstava ono što im je uzeto leks specijalisom. Kako slušamo ovih dana, upravo smo imali prilike i sada da čujemo od strane Vlade, da je sistem javnih finansija stabilan, da je budžetski deficit daleko niži od planiranog, zaposlenost je po rečima Vlade u porastu, te je logično da se svima, koji su obuhvaćeni leks specijalisom, vrati iznos i primanja koji su im oduzeti. Jedino je to ispravno i neophodno radi unapređenja kvaliteta života svih onih koji svoje plate i penzije primaju iz budžeta Republike Srbije. Nadam se da ste u ovoj rečenici prepoznali i deo vašeg obrazloženja ovog zakona. Poslanička grupa Boris Tadić, SDS, Zajedno za Srbiju, Zeleni Srbije, neće podržati ovaj predlog zakona, ne zato što ne misli i ne želi dobro prosvetnim radnicima, već zato što mislim da svim zaposlenima u javnom sektoru i penzionerima koji su oštećeni primenom „leks specijalisa“ treba vratiti onoliko koliko im je uzeto, ni više ni manje. I na kraju, uzgred onako, ministar prosvete Srđan Verbić danas je izjavio da je jednokratna pomoć zaposlenima u prosveti od sedam hiljada dinara realna i da oni predstavnici sindikata koji smatraju da takva odluka nije fer mogu da vrate novac u republički budžet. Naravno, ponovio je ono što je premijer u sredu izjavio, ja ću ga citirati – ako je za nekog to sitnica, molim vas dajte nam tu sitnicu, vratite u budžet, bićemo vam zahvalni, poručio je Vučić. Toliko o brizi i poštovanju ove Vlade o zaposlenima u prosveti, ove dve izjave govore sve i suviše da ja njih komentarišem. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović. Koliko vidim nije u sali. Naredni govornik, kolega Balša Božović. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, mislim pre svega, gospodine Vujoviću da je pogrešno da se škole zatvaraju, to ste danas rekli, i smatram da je ta politika pogubna po dalji razvoj Srbije. Sve ono što smo danas imali prilike da čujemo nije nas uverilo da je to ono što je potrebno prosvetnim radnicima koji žele da se njihove plate vrate na staro, a ne da im se na bilo koji način izlazi u susret. Srpska napredna stranka kada oduzima, ona ponižava. Gospodine Vujoviću, vi kada dajete vi ponižavate. Plate u javnim preduzećima su…
Gospodine Božoviću, ja vas molim da to ne radite. Nemojte da ličite na neke vaše kolege. Ja vas molim.
… plate u javnim preduzećima su nerealno visoke, posebno kada su u pitanju gubitaši koji koštaju Srbiju preko milijardu evra. Imamo situaciju da se u pojedinim preduzećima kuriri ti koji su plaćeni preko 60, ili 80 hiljada dinara, sekretarice preko 100 hiljada dinara, imamo prosvetne radnike koji imaju prosečnu platu 36 hiljada dinara. Zašto sedam hiljada dinara jednokratne pomoći vređa danas svakog prosvetnog radnika u Republici Srbiji? Zato što nije najveći problem to što imaju malu platu, najveći problem je što im se oduzima dostojanstvo, to što prosvetni radnik svoju porodicu ne može ni jednom mesečno da izvede na ručak, to što znaju da je nekada u Srbiji bio prestiž biti prosvetni radnik, a danas je to ispod svakog mogućeg nivoa. Da li će svi prosvetni radnici dobiti jednokratnu pomoć, i to je ostalo pod znakom pitanja? Vi ste ovde sebi ostavili diskreciono pravo da odlučite ko će tačno dobiti, odnosno gospodin Verbić, zajedno sa vama. Da li će biti oni nepodobni koji će ostati uskraćeni to ćemo imati prilike da vidimo u vremenu ispred nas. Kažete da su predstavnici sva četiri sindikata zaposlenih u prosveti rekli da se slažu sa ovim vašim merama, a kako to da se nijedan nije oglasio? I nije da ne verujem predsedniku Vlade Republike Srbije nego mi malo čudno da baš svi ćute. Kažete da je u skladu sa mogućnostima budžeta ova jednokratna pomoć.Kako je mogućnost budžeta da se za njih izdvoji jedna milijarda ili nešto više dinara, a s druge strane postoji 45 milijardi dinara, npr. za „Srbijagas“? Kako 45 puta budžet može više da izađe u susret „Srbijagasu“, nego što to može da izađe prosvetnim radnicima? Kako je moguće da zaposleni u „Srbijagasu“ imaju jednokratnu pomoć od 500 evra a da Vlada Republike Srbije daje prosvetnim radnicima 55 evra? Kako je moguće da skoro 10 puta veću pomoć dobijaju radnici „Srbijagasa“, preduzeća koje je najveći gubitaš u Republici Srbiji, čiji direktor ima platu ili primanja koja su veća od nekoliko desetina hiljada evra? Da li je to pravedno društvo? Da li Vlada Republike Srbije do kraja baš insistira na tome? Koliko je danas prosečna potrošačka korpa u Srbiji? Šesdeset hiljada dinara. Kolika je prosečna plata prosvetnih radnika? Trideset šest hiljada dinara. Ne mogu dostojanstveno da žive od svog rada. To su ljudi koji nama vaspitavaju decu, daj Bože i moju uskoro. Juče smo čuli da ste rekli, i da je cela Vlada stala iza te izjave, da se danas u Srbiji živi bolje, pa sam ja jutros pitao da li je to neka šala u pitanju. Da li znate nekog ko živi bolje danas u odnosu na pre godinu dana? Ili, da li neko može da se usudi da kaže da pre četiri godine je živeo gore nego danas? Ne možete jasno da vidite u kakvoj bedi danas žive prosvetni radnici, to se posebno ne vidi iz ugla DIPOS-ovih vila. Mnogo su tamo zamagljeni vidici. Da li su mali novci ili ne, sasvim sigurno da nisu, a da li su ovim ljudima ti novci mali, Nikoli Petroviću, Siniši Malom, gospodinu Bajatoviću, gospodinu Aleksandru Obradoviću, i mnogim drugima koji koštaju ovu državu mnogo? I, vi to i sami znate. Njima je omogućeno da po povoljnim uslovima otkupljuju sve u ovoj zemlji…
Gospodine Božoviću, da li smatrate da je ovo tema sada?
Evo još jednu rečenicu i završavam.
Ne možete na takav način, gospodine Božoviću.
Samo još jednu rečenicu.
Vređate ljude, pominjete ljude koji nisu tema današnje rasprave, mislim da to nije u redu i to vam ne priliči, gospodine Božoviću.
Pomenuti ljudi su ti koji u Srbiji žive bolje, dok svi ostali u Srbiji žive loše, posebno prosvetari.
Da gospodine Božoviću, među ljudima koje pominjete ste i vi kao narodni poslanik koji živite mnogo bolje nego obični građani Srbije. Ja vas molim da ne vređate na takav način ljude koji ne mogu da se brane.
Time ste uvredili sve narodne poslanike gospodine Bečiću.
Ako sam uvredio narodne poslanike zato što kažem da bolje žive od ljudi koji su tema današnje…..
Sigurno niko u Srbiji ne živi kao gospodin Nikola Petrović, kum Aleksandra ….. [[Isključen mikrofon.]]
Ako time vređam narodne poslanike, onda im se izvinjavam. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Jovičić.
Hvala uvaženi predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, znate, čitav dan slušamo o tome, puna usta poštenja, puna usta kako se neko brine o prosvetnim radnicima, lekarima, policajcima, vojnicima itd, ali kada to dolazi od predstavnika aktuelnog režima u Pokrajinskoj Vladi u Vojvodini, mislim da građani ovo više ne mogu da slušaju. Mi koji iznosimo činjenice u parlamentu veoma često se vraćamo na period između 2008-2012. godine, čak i na period između 2000.-2012. kada govorimo o korupciji, o pljačkaškim privatizacijama, o potpunom uništenju naše privrede. Međutim, dok pričamo o tome periodu pljačka je u toku, u Vojvodini. Pljačka je u toku i moramo te činjenice izneti na videlo. Nije DS pljačkala samo u prošlosti, pljačka i dan danas. Bojan Pajtić je i dalje predsednik Vlade u Vojvodini i želimo da razgovaramo na jedan otvoren način šta je on to doprineo predsedavajući da se plate i penzije podignu više nego što je ovo? Šta je doprineo? Da li je privukao neku investiciju? Da li je PDP ojačao zato što je tako dobar menadžer kome su vrata svuda u svetu otvorena, ne možemo više od tih milijardi da živimo od njegovih investicija u pokrajini. Taj čovek ništa ne radi. Krije se iza opozicionog delovanja i u jednom trenutku prestavlja vlast u 1/3 teritoriji naše zemlje, a u drugom trenutku se predstavlja kao opozicionar, veliki mučenik i borac za našu zemlju, za naše učitelje, profesore, itd. To je sramota. Milion i po evra je ukradeno i stavljeno u džepove funkcionera aktuelnog režima u Vojvodini. Stavljen je u džepove na osnovu „Heterlenda“, dvorca za decu koja imaju posebne potrebe. Zašto to, gospodo, ne kažete? Zašto ne govorimo o kumovima, o Elezoviću i ostalima koji su se bahato 15 godina ponašali, pljačkali po Inđiji, po Staroj Pazovi, po svim opštinama u pokrajini? Zašto ne govorite o tome? Nemojte vi da držite bilo kome predavanja. Jedno želim da vam kažem od ovog povećanja koje, taman posla da je dovoljno i da će neko od njega idealno živeti, neće robovati buduće generacije, zato što nije uzeto iz skupocenog kredita, nego iz realnih prihoda i onoga što je naša zemlja napravila u poslednjih godinu, godinu i po dana i u tome je velika razlika, što deca koja danas imaju pet, šest ili 10 godina neće kada budu punoletni i kada počnu da rade vraćati vaše kockarske kredite koje ste uzimali od 2008. godine koji su se uvećavali iz dana u dan. Znate, danas vama ne valja ni MMF, ni Evropska banka za obnovu i razvoj, Svetska banka, Evropska komisija. Nekada ste se kleli u izveštaje koje ste dobijali sa zapada. Danas vam to ne valja, danas iste te institucije ponižavate i samo što ne kažete da maltene nemaju pojma šta pričaju. Ali, ono što je realno, i to gospodin Vujović zna, to je da je u periodu 2011. i 2012. godine kada ste vi MMF oterali iz naše zemlje, da ste tada bili dovoljno hrabri i sposobni da sprovedete ovakve reforme danas bi povećanje plata i penzija možda bilo i za 20 ili 30%. Zašto ne želim ni u kom slučaju da umanjim vašu krivicu? Niste vi oterali MMF iz Srbije 2012. godine i raskinuli sa njima sve sporazume zato što volite Srbiju ili se borite za radnike, borite se za profesore, doktore itd. Oterali ste zbog izbora 2012. godine, zato što niko ko ima iole pameti vam ne bi dozvolio da šest milijardi evra zadužite našu zemlju samo da biste pobedili na izborima. Koliko ste sposobni, koliko vam narod veruje i kakve ste rezultate napravili i ostavili, pa ni to vam nije pomoglo da pobedite na izborima nego ste izgubili, ali ste ostavili velike dugove i malopre ste čuli od premijera koliko moramo novca da vratimo. Samo sledeće godine moramo preko milijardu i po evra da vratimo na osnovu kamate, a šta znači to? Da glavnicu ne znamo ni kako da dotaknemo. To ste nam, gospodo, ostavili. To su vaši rezultati. Najveći pad BDP je bio za vreme vaše vlasti koju ste nam ostavili 2012. godine. Razorili ste sva javna preduzeća koja su bila u procesu privatizacije. Doveli ste ih do takvog nivoa da posle neko može za jedan, dva ili tri evra da kupi nešto što su naši i dedovi podizali i ono za šta smo se borili u prošlosti. Sve ste raskućili. Postoji jedan dobar primer, a to je da vam treba samo dve sekunde da bacite ciglu i da razbijete neki prozor, da li je to na stanu, kući, poslovnom prostoru. Ali vam minimum treba pola sata da biste ga ponovo adaptirali i da biste postavili novi prozor pod uslovom da imate da ga platite i zaradite. To upravo pokazuje i ova situacija koju mi imamo u zemlji. Za poslednjih pet godina vaše vlasti od 2000. godine razorili ste Srbiju, a očekujete da se Srbija za godinu i po ili dve dana podigne. To je, gospodo, nemoguće, ali se podiže za razliku od vaših korupcionaških afera koje ste vodili kada ste punili vaše džepove. Danas Srbija zasigurno ima sve moguće pozitivne trendove rasta. Više nemamo astronomski deficit koji smo imali u vreme vaše vlasti. Danas podižemo plate i penzije, kao što ćemo da izdvajamo i za socijalno ugrožene ljude veća davanja u procentu koliko se država razvija, koliko se država razvija i koliko smo zaradili i uštedeli. Vi ste davali ne mogu reći šakom i kapom jer niste ništa ni davali, za koji procenat više, ali ste to davali iz kredita koje će vraćati generacije u narednih 20 godina. Mi se tako nećemo ponašati i to je velika razlika. Sam odnos koji vi pokazujete prema profesorima, prema doktorima, prema učiteljima, prema prosvetnim radnicima je to što kako ko nešto kaže iz vaših redova čim završi spakuje se i ode iz ove sale. Dajte ljudi da raspravljamo. Prethodni govornik ko je izneo toliko uvreda, neistina, a koji se i te kakao lepo baškari u Strahinjića Bana, na Dorćolu ima stan, šta njemu znači pet ili sedam hiljada dinara? Njemu ne znači ništa ni 70.000 dinara. Ovo je Srbija zaradila i ovo je ostalo u našem budžetu. Da ste vi kojim slučajem na vlasti, danas bismo samo imali još jedno šest milijardi evra duga jer se približavaju pokrajinski i lokalni izbori. Mi se zbog izbora nećemo zadužiti ni za jedan jedini evro. Ne pada nam na pamet i za razliku od vas, gde vam svaka dobra vest u Srbiji para uši i jedva čekate i utrkujete se ko će brže i bolje nešto protiv države da kaže, mi imamo podršku naroda koji zna da je u tešku situaciju došao pre svega zbog vaših „Dulića“, zbog vaših „Božidara Đelića“, zbog vaših „Đilasa“ i ostalih, pa i sadašnjega Bojana Pajtića, zna da Srbija za koju je odgovornost preuzeo Aleksandar Vučić ide napred i da se razvija. Još jednu stvar da vam kažem, pošto se izbori pokrajinski približavaju, videćemo kako ćete se razbežati kada gospodin Pajtić izgubi legitimitet u pokrajinskoj Vladi, kada ne bude više imao šta da pljačka, kada ne bude više imao prostora da upumpava novac iz budžeta novonastalim nevladinim organizacijama koje su formirali kadrovi DS. Razbežaćete se i to će biti vaš potpuni sunovrat na političkoj sceni. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Pokret za preokret ne može da podrži ovaj zakon, ovu izmenu Zakona o budžetu koja se još zove rebalans budžeta i nikako drugačije. No, bez obzira kako se zove, ovo jeste nešto što je prava slika Vlade RS. Ovo je nešto što pokazuje svu nesposobnost Vlade RS, svo njeno delovanje koje je dovelo do činjenice da u Srbiji prosvetni radnici, zdravstveni radnici, policajci i ljudi zaposleni u vojsci, penzioneri ne mogu da žive od svojih plata, ne mogu da sastave kraj sa krajem. Imamo danas situaciju u kojoj premijer ulazi u Skupštinu uz salve aplauza, uz histeriju, kako je on rekao, poslanika vladajuće opozicije, uz 7.000 dinara koje on poklanja narodu, kao što su to svojevremeno radili carevi i kraljevi. Pa nije to njegov novac. On je pre toga oduzeo 60.000 dinara prosvetnim radnicima ove godine kroz umanjenja plata, minulog rada, a sada…
Gospodine Veselinoviću, molim vas…
… šest hiljada dinara…
Gospodine Veselinoviću, molim vas kada govorite, govorite o potezima Vlade na način i o temi koja je tema na dnevnom redu.
… to je 10% od tog iznosa. Šta predstavlja 10% od tog iznosa? Dakle, 10% od 60 oduzetih hiljada, to znači 10% od potrošačke korpe. Koliko košta potrošačka korpa u Srbiji? To znači tri i po dana života prosvetnim radnicima koji, pitam se samo, pitam i vas ministre Vujoviću, kako mislite da žive preostalih 27 dana u mesecu? Kako mislite da žive preostalih 362 dana u godini? Da ne kupuju deci patike, da im ne kupe farmerice, ne trebaju deca prosvetnih radnika da imaju patike, ni farmerice za dve, tri godine koliko ste vi na vlasti, samo da jedu, da nemaju nikakvog duga od banaka koje podržavate. Dakle, pitam ja vas, gospodine Vujoviću, prvo, zbog čega ne podnesete ostavku i vi i premijer, koji je pobegao iz ove sale?
Gospodine Veselinoviću, ovo je sramota na način na koji vi, kao narodni poslanik, govorite u Narodnoj skupštini. Neću vam dozvoliti na ovakav način da se obraćate narodnim poslanicima i javnosti Srbije. (Janko Veselinović, s mesta: O čemu se radi?) Gospodine Veselinoviću, mislim da ste završili vaše izlaganje. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, po Poslovniku.
Gospodine predsedavajući, član 107. dostojanstvo Narodne skupštine. Nije ni prvi put, a verovatno neće biti ni poslednji put da dostojanstvo Narodne skupštine unižava, ponižava gospodin Veselinović, najbezočnijim neistinama i lažima kojima ovde pokušava da na sebe skrene pažnju javnosti, koju definitivno, jer kad nema pažnju i poverenje građana Republike Srbije, onda incidentima, izmišljanjima i podmetanjima mora da skrene pažnju javnosti na sebe. (Janko Veselinović, s mesta: Smiri se Babiću.)
Molim vas, gospodine Veselinoviću nemojte da dobacujete, opomenuću vas.
Gospodin Aleksandar Vučić, predsednik Vlade Republike Srbije, je ovde došao, odgovorio na sva pitanja koja su postavljena i tada, a i u ranijem delu zasedanja, otišao je u Privrednu komoru Srbije, rekao je da će se vratiti i niko ovde nije pobegao, e, jedino što su pobegli neki mnogo hrabri, koji su pre toga onako hteli svašta nešto da kažu, a onda su uhvatili vrata i pobegli iz Narodne skupštine. Sa druge strane, postoje dupli aršini. Kad god postoje dupli aršini i dupli standardi, nešto ne valja, jer kada se prosvetnim radnicima isplaćuje 7.000 dinara i isplaćuje Vlada Republike Srbije iz budžeta Republike Srbije, onda nema pravo da se kaže da to radi Aleksandar Vučić, predsednik Vlade, ali zato kada su umanjene plate, kada je umanjen jedan deo penzija, kada su ti ljudi preuzeli najveći teret ispravljanja grešaka iz prošlosti, e, tada isti ti kažu – e, uzeo je Aleksandar Vučić. Ne, nismo uzeli. Nismo uzeli, kao što to uzima Bojan Pajtić od dece sa smetnjama ometene u razvoju. Ne, nismo uzeli, od optičkih kablova kao što je to radio Oliver Dulić. Ne, nismo uzeli to od „Azotare“, kao što je to radio Saša Dragin. Ne, nismo uzeli, kao što su uzeli čelnici Grada Kraljeva, posle zemljotresa i to čelnici, demokratski čelnici Grada Kraljeva.
Vreme.
Nismo uzimali na takav način. To ste radili vi, gospodine Veselinoviću.
Gospodine Babiću, moja dužnost je da vam dam objašnjenje. Smatram da nisam prekršio Poslovnik, jer sam prekinuo gospodina Veselinovića. Nisam hteo da dozvolim da predsednika Vlade, koji je dao svoj poslednji atom snage u funkciju napretka Srbije i njenih građana, na ovakav način vređa, pogotovo ljudi koji na takav način, misleći ako ponove ime predsednika Vlade nekoliko puta da su dovoljno hrabri, a kada predsednik Vlade bude u sali, spreman da odgovori na sva njihova pitanja, pobegnu iz ove sale. Zahvaljujem se. Reč ima ministar dr Dušan Vujović. Izvolite.
Zahvaljujem. Želim da vas podsetim, gospodine Veselinoviću, da sam prošli put kada ste zloupotrebili skupštinsku govornicu da direktno optužujete nekoga, tj. mene, ovaj put i onaj put, izašao iz sale. Nemojte da me terate to i drugi put. Budite, molim vas, kao što je termin, parlamentarni, mislim da dovoljno znači. Niko nije nikome ništa oduzeo. Vi ste ovde tražili nešto što bi moglo u najboljem slučaju da se nazove – zašto prosvetni radnici nisu izuzeti od mere smanjenja plata i dela penzija, kojim je započet program ovih reformi. Budite precizniji u tome šta govorite. To je pitanje koje može da se postavi i to je pitanje na koje sam već odgovorio i odgovorićemo ponovo. Drugo, jako važno, pošto se javljam za reč posle dva ili tri poslanika koji su imali pitanja, želim da odgovorim kratko na te informacije, neki od njih nažalost nisu u sali. Prvo je, slažem se da je obrazloženje šturo, ali sam pokušao u današnjem uvodnom izlaganju da kažem ono što smatram da su važne činjenice, možemo da damo dopunske informacije. Biće dan za raspravu u detaljima i možemo da damo sve dopunske informacije koje ste danas tražili i pomenuli, ali moram da kažem jedno. Neke činjenice smo dali, ali postoji jedan formalni razlog zašto nismo stavili predškolske ustanove. Zato što se one ne finansiraju iz budžeta Republike. Možda postoji način da se amandmanom pošalje signal lokalnim samoupravama da ovu istu meru prošire na nastavnike, odnosno vaspitače u predškolskim ustanovama. Mi nemamo zakonsko pravo da njima to naredimo. Mislim da je to legitimno pitanje, ne znam da li postoji odgovor, možda postoji, pokušajte. Nisam protiv toga, samo kažem da, pošto se to finansira iz lokalne samouprave, mi tamo finansiramo samo kapitalne troškove, mislim da možda može o tome da se razgovara. Drugo, želim da kažem gospodinu Balši Božoviću, koji je izašao, da stvarno nije u redu da se nekome ko se trudi da nešto uradi kaže da time što dajemo ponižavamo. Naša namera nije da bilo koga ponizimo, naša namera je da pomognemo koliko možemo. Ako to vama tako deluje, to je drugo pitanje, to su vaše impresije. Mi nikoga ne ponižavamo, mi sve uvažavamo, ali makar se trudimo da nikoga ne obmanemo, a oni ljudi koji su ljudima dali povećanja bez osnove, koji su znali da to ne može da se produži, koji su znali da će doći do zaduženja na štetu svih ili na trošak svih građana Srbije, to je bila svesna obmana. Mi nikoga ne ponižavamo, ali bar nikoga ne obmanjujemo. Konačno, oko rebalansa. Možemo da vam pošaljemo formalnu definiciju šta se smatra rebalansom i ona postoji u Zakonu o budžetskom sistemu. Reći ću vam suštinsku definiciju. Bilans, tj. balans, kako se ovde implicitno naziva, se nalazi u prvom članu Zakona o budžetu 2015. godine. Dok ne menjate prvi član, a mi nemamo potrebe da menjamo prvi član, pošto smo, kao što je premijer ovde naglasio i mi više puta pomenuli u medijima i u skupštinskoj sali, nemamo prekoračenje troškova. Mi imamo samo potrebu da neke delove troškova preraspodeljujemo između pojedinih kategorija zato što ih nismo dobro planirali, ali ne prekoračujemo ni jednu suštinsku kategoriju troškova. Zato ne govorimo o rebalansu nego promeni te strukture. Pošto je u članu 17. bilo eksplicitno napisano da jednokratna davanja, kako god da ga nazovemo, mi to u zakonu ne zovemo, samo kažemo – to je naknada, pošto je ona eksplicitno bila zabranjena članom 17, mi ovim članom samo to dozvoljavamo. Činjenica jeste da smo pod pritiskom u vremenskom tesnacu to dali pre nego što smo dogovorili konačnu sumu i u razgovorima u Vladi i u razgovorima sa MMF-om i u razgovorima sa sindikatima. Zbog toga proširujemo definiciju ljudi na koje se to odnosi, proširujemo na ceo sektor obrazovanja i zbog toga menjamo svotu sa 6.000 na 7.000 dinara, u najboljoj mogućoj nameri, kao što uostalom jeste procedura u Skupštini, da se čuju predlozi, da se prošire i zato, evo gospođa Karavidić je ovde, kažem da je predlog da se uključe i vanškolske institucije, odnosno predškolske institucije dobar, ali moramo da razmotrimo mogućnost koje su budžetske konsekvence toga, pošto mi ne finansiramo njih iz republičkog budžeta. Hvala lepo.
Zahvaljujem gospodine ministre. Reč ima ministar Bratislav Gašić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Gospodine Veselinoviću, drago mi je da steposlušali moj savet i kada govorite ustajete i stojite mirno. Žao mi je što kada premijer nije u sali vi imate i višak hrabrosti, koju pokazujete. Setite se samo ko vam je branio da 2012. godine imate… (Narodni poslanik Janko Veselinović dobacuje s mesta.)
Molim vas, gospodine Veselinoviću, nemojte da dobacujete. (Janko Veselinović, s mesta: Što ga ne opomenete?) Opominjem vas, gospodine Veselinoviću. Izričem vam opomenu, gospodine Veselinoviću, jel ste stvarno danas preterali.
Kao i više puta do sada kada smo pričali, kada ste došli i rekli ste – što ne date ovim jadnim vojnim penzionerima povećanje 11,06%, ova Vlada, ne na način kako ste to vi radili dok ste vodili ovu zemlju do 2012. godine, je iz sopstvenih ušteda uspela da omogući vojnim penzionerima kojima ste pred izbore 2008. godine obećali uvećanje penzija, a onda četiri godine ćutali i niste želeli da im pomognete da dođu do svojih prava, vrlo licemerno dolazite da meni kažete 2015. godine, i premijeru i ovoj Vladi koja nalazi ogromna sredstva da izmiri vaše obećanje, danas pričate o prosvetnim radnicima. Ja znam da je za vas na Poljoprivrednom fakultetu u Novom Sadu to malo, zato što ima i drugih izvora sa kojima dođete do dodatnih sredstava, ali smo mi uspeli da uštedimo, za razliku od vas, a ne da uzimamo skupe kredite. Žao mi je što je gospodin sa patkicom, pardon, gospodin Božović izašao, jer je spomenuo malo pre čoveka koji je smanjio deficit grada Beograda u odnosu na vašeg gradonačelnika koji je prezadužio grad Beograd, spomenuo je gospodina Petrovića, takođe, a setite se samo gde vam je EMS bio 2012. godine, da je bilo propalo preduzeće, a gde je danas i koliko para taj isti EMS uplaćuje u budžet Vlade Republike Srbije, tj. države Srbije. Ja ću da vas podsetim, obzirom da radimo reviziju vojnih stanova, pa i vila koje je vaša vlast dala DIPOS-u na upravljanje i koji su na volšeban način prešli u privatne ruke pojedinaca u periodu od 2000-2012. godine. Pokušavate da zabašurite ovu priču i da okrenete javnost da li neko koristi vilu DIPOS-a ili ne, sa lažima, a mi ćemo vrlo brzo da izađemo sa svima onima koji su u vreme demokratske vlasti došli do jeftinih vila Ministarstva odbrane koji su bili dati DIPOS-u na upravljanje. Hvala.
Zahvaljujem se gospodine Gašiću. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, uvaženi ministri, dame i gospodo narodni poslanici, meni je uvek zanimljivo kada prethodni govornik, mislim na prethodnika koji je po listi bio prethodni govornik, pokuša da nas ubedi ovde da belo nije belo i da crno nije crno. I uvek se iznova i iznova iznenadim kreativnošću koju ispoljava u tom svom poduhvatu. Nažalost, ono što mi ne prija i ono preko čega ne mogu da pređem je da uvek oseti potrebu da prosto mora da ispolji jednu negativnu karakteristiku, a to je da ne govori istinu. Tako se i danas ovde moglo čuti niz nekih neistina, između ostalog i ovaj deo vezan za rebalans, pa sam dužan da zbog građana Srbije prosto ponovim, iako je ministar malo pre rekao, da ovo danas nije rebalans budžeta. Podsetiću vas i na premijerove reči – da će ova godina biti prva godina posle mnogo, mnogo vremena kada Srbija neće imati rebalans budžeta. I vi to dobro znate. Ali, očigledno, gospodine predsedavajući, da im to smeta. Očigledno da im je krivo zbog te situacije. A znate zbog čega im je krivo? Zato što oni svoju politiku baziraju na – što gore za Srbiju, to bolje po njih. Ali, u praksi se ispostavilo da je što bolje Srbiji, to gore njima i njihovim strankama. Gospodine ministre, ja bih danas u svom izlaganju upotrebio dve ključne reči koje mogu da ilustruju ovu današnju temu, a to je – realnost i odgovornost. I upravo te dve reči prave suštinsku razliku između vladajuće stranke, odnosno ove, današnje Vlade Republike Srbije i prošlosti u Srbiji, odnosno SNS i njih, odnosno njihovih stranaka, odnosno stranaka u kojima je bio prethodni govornik, u svim koliko ih je bilo po redu. U čemu se ogleda ta razlika? Oni dok su vršili vlast, ovoj temi, povećanju penzija i plata, pristupali su isključivo iz dnevno-političkih razloga. Oni dok su vršili vlast, potpuno nerealno, neosnovano, bez ikakvog opravdanja, isključivo u političke svrhe, donosili su odluke o povećanju penzija i plata. Naravno, uvek je to bilo neposredno pred izbore, očekujući izbornu pobedu, koja je izostala, uzgred budi rečeno. Nije njih zanimalo šta će proizvesti time. Nije ih zanimalo kakve će to posledice imati po budžet. Nije ih zanimalo kakve će efekte to imati, koliko će povećanje biti javnog duga i BDP-a, kako će to uticati na fiskalni deficit? To ih nije interesovalo. Uzimali su komercijalne kredite, o čemu je malopre i premijer govorio, vrlo nepovoljne kredite, da bi isplaćivali penzije i plate. I to kao vrhunac neodgovornosti. Za razliku od nas, koji smo doneli i propisali čitav niz neophodnih mera, naporno i temeljno radili od samog početka na tome, zaustavili pad BDP-a, smanjili fiskalni deficit, jednom rečju – konsolidovali stanje u javnim finansijama. Dakle, stvorili smo sve one neophodne pretpostavke, sve uslove da iz realnih i održivih izvora obezbedimo i isplatimo ova sredstva o kojima danas raspravljamo. I ovo je uvod u dalje povećanje penzija i plata, o čemu smo danas već mogli da čujemo. Još jedna stvar. Pokušavam da budem maksimalno kratak, i zbog svojih kolega, ali moram da istaknem još jednu stvar – nemojte vi nama da objašnjavate kako 7.000 dinara nije veliki novac. I nemojte vi da nam objašnjavate kako radnici i prosvetni radnici u Srbiji danas teško žive. Znamo mi to vrlo dobro. Znamo i bolje od vas. Zato što smo mi, za razliku od vas, sa tim građanima u kontaktu, svakog dana i na svakom mestu. I vrlo dobro znamo i kakav je životni standard i kolika je kupovna moć građana. Jedan poslanik je danas, bivšeg režima, koji je, nažalost građana, nekim sticajem čudnih okolnosti u jednom trenutku bio i premijer ove zemlje, rekao doslovce kako će za taj novac možda moći da odu na ručak. Ja bih ga podsetio, zapravo, na vas apelujem, gospodine predsedavajući, da ga vi podsetite da ne ručamo svi u „Franšu“ i „Maderi“, kao on. Možda je za njega, kako je i sam danas na konferenciji za štampu povodom ove teme rekao za 7.000 dinara, bedno i mizerno. Možda je to za njega mizerija. Za nas i za obične građane Srbije nije u pitanju mizerija. Mene je sramota što sam to danas čuo od gospodina Živkovića. Iz svih ovih razloga, predlažem da ove zaista neosnovane, ali, rekao bih i licemerne kritike, odbacimo i da usvojimo ova današnja rešenja. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Goran Kovačević. Izvolite.
Dame i gospodo, gospodo ministri, od početka godine zabeležen je neuobičajeno mali deficit, koji iznosi 51 milijardu dinara, što je za 100 milijarde dinara manje nego u deficitu u 2014. godini, kaže Fiskalni savet države Srbije, kao nikad ranije, bez komentara predsednika Vlade, bez komentara ministra finansija, koji su nesporni, komentara Svetske banke i Međunarodnog monetarnog fonda. Fiskalni savet, jedna institucija od značaja za vođenje javnih finansija u Srbiji, odaje priznanje Vladi Republike Srbije. Ukupno izvršenje rashoda za zaposlene u 2015. godini iznosi 10,3% manje nego što smo planirali. Jeste, 9% tog umanjenja jeste posledica odluka koje smo doneli u decembru mesecu, ali je 1,3% posledica umanjenja fizički broja zaposlenih u državnoj administraciji. Ne kaže Vlada, kaže Fiskalni savet. Fiskalni savet takođe smatra da su promene potpuno prihvatljive. Ono što mi svi koji se bavimo ekonomijom u Srbiji znamo, jeste da 11% društvenog bruto proizvoda u Srbiji odlazi za rashode za zaposlene. Po tom osnovu, država Srbija je jedna od najskupljih država u Evropi. U Makedoniji, za rashode za zaposlene, potroši se 6% društvenog bruto proizvoda, u novim članicama EU – 9%, u EU – 10%. Mi smo Zakonom o budžetskom sistemu 2015. godine, odnosno za 2015. godinu, kada smo ga donosili 2014. godine, predvideli da rashodi za zaposlene iznose 8%. Mi smo Zakonom o budžetskom sistemu 2015. godine, odnosno za 2015. godinu kada smo ga donosili 2014. godine, predvideli da za rashode za zaposlene iznose 8%, 21,36% ukupnih prihoda, odnosno 26,63% ukupnih rashoda iznose rashodi za zaposlene. Ukupno zaduženje u Srbiji 2015. godine iznosi milijardu i 200 miliona dolara. Samo 420 miliona dolara odlazi za pokrivanje deficita, sve ostalo su kursne razlike. Da li neko pamti kada se Srbija zadužila za 420 miliona dolara, a u ranijim godinama od 2008. godina, pa praktično do 2012. godine jedan veliki deo zaduženja odlazio je za isplate plata zaposlenima u javnom sektoru, odnosno za rashode za zaposlene, kao i za penzije. Mi danas to ne radimo. Kada govorite o rastu društvenog bruto proizvoda koji je nesporan u 2015. godini iznosi manje više 2%. Podsetiću vas, za 2006, 2007, 2008. godinu, ali zaboravljate jednu stvar, tada ste imali prihode koji su poticali ključno iz procesa privatizacije. Kada imate taj rast i te prihode, onda možete da očekujete rast društvenog bruto proizvoda po tom osnovu u odnosu jedan prema dva. Slična je situacija, naravno, nastavljena i u procesu zaduženja. Sve ovo jasno govori da se menja ekonomski trend i slika koja vlada u finansijama u državi Srbiji. Kada danas govorimo o ovom članu, članu 1, mi u stvari govorimo da jedan deo zakona koji smo doneli 2014. godine, tiče se odluke o budžetu, menjamo. U pravu je gospodin ministar, mislim da je to trebao još na početku da kaže rebalans budžeta teoretski podrazumeva da u članu 1. odluka o budžetu nije budžet ako menjate član 1. To je suština. Posle člana 1. dolazi član 2. – podela. Ako ne menjate ekonomske klasifikacije, ne menjate iznose, nemate rebalans budžeta. Da li neko u državi Srbiji zna kada je poslednji put bila godina da nije bilo rebalansa budžeta. Potpuno se slažem sa predlogom gospodina ministra koji kaže da će povećati tekuće rezerve sa 1%. To je strašno bitno u uslovima kada nemate rebalans budžeta. Kada imate rebalanse budžeta, onda tekuća rezerva može da bude 1%. U uslovima kada nemate rebalans budžeta, velike finansijske izazove, onda svakako tekuća rezerva mora da bude veća od 1%. Ova odluka onako kako je danas zamišljena, bez amandmana koji su najavljeni, državu Srbiju košta milijardu i 166 miliona dinara za 110 hiljada zaposlenih u Ministarstvu finansija. Čuli smo, da, usvojiće se amandman i ticaće se 135 hiljada zaposlenih u Ministarstvu finansija i ukupan iznos će biti veći. Ali to svakako treba reći, da ukupan iznos za Ministarstvo finansija iznosi 3% društvenog bruto proizvoda. Rashodi za zaposlene koji iznose 95% budžeta Ministarstva za finansije, 3% društvenog bruto proizvoda isto onoliko koliko platimo ove godine za kamatu, iduće godine više. Znači, da ne plaćamo za kamatu 3% društvenog bruto proizvoda, verovatno bi imali gep da jedan deo sredstava uložimo i u rashode za zaposlene. U osnovnim školama u Srbiji danas pohađa nastavu 558 hiljada đaka, 261 hiljadu đaka imamo u srednjim školama. Znači, ukupno imamo oko 820 hiljada đaka. Oko 7,26 đaka dođe na jednog zaposlenog. Morate priznati da je to vrlo zanimljiv podatak i vrlo zanimljiv standard koji govori i menja sliku koju slušamo neprekidno da je broj zaposlenih u prosveti strašno mali. Slušamo svakoga dana dabroj đaka u prosveti opada, broj zaposlenih raste, ali je čini mi se poražavajući podatak da na 7,2 đaka dođe jedan zaposleni u Ministarstvu prosvete u osnovnim i srednjim školama. To je i za mnogo bogatije zemlje prilično veliki fiskalni teret. Prosečna plata u prosveti u Hrvatskoj iznosi šest hiljada kuna. Prosečna plata u Hrvatskoj je 5.810 kuna, znači, 1,05. Prosečna plata u Bosni i Hercegovini u prosveti iznosi 810 konvertibilnih maraka. Prosečna plata u Republici Bosni i Hercegovini je 850 konvertibilnih maraka ili 0,95. Prosečna plata prosvetnih radnika u Crnoj Gori je 454 evra. Prosečna plata u Republici Crnoj Gori je 480 evra što je 0,94. Praktično, pretimo trend okruženja. Srpske prosečne plate u prosveti nisu različite od prosečnih plata u Republici Srbiji. Gledajući po tom istom principu Nemački model kako funkcioniše. Došao sam do jednog vrlo zanimljivog podatka, prosečna plata u Nemačkoj je od 3,4 do 4,5 hiljade evra kako posmatrate godinu. Prosečna plata u sektoru zdravstva je 2.200 evra, a znate koliko je u prosveti? Dve hiljade i trista evra, u zdravstvu 3.000, računovođe imaju 4.200 prosečno. Znači, prosečna plata u Nemačkoj je 0,65% u prosveti u odnosu na prosečnu platu koja se isplati u Nemačkoj u jednoj fiskalnoj godini. Pored svega toga državni sektor u Srbiji danas je prilično skup, 46,5% od ukupnog BDP ode za budžet Republike Srbije. Makedonija 36,5%, zemlje koje ulaze u EU 41%. Prosečno iz budžeta, iz BDP zemlje EU finansirajuse sa 49,3%. Moramo uvek da budemo svesni jedne činjenice da javni sektor u Srbiji jeste i danas suviše skup i da ta fiskalna izdavanja u obliku rashoda za zaposlene u stvari predstavljaju fiskalna davanja velikog, realnog sektora koji se nalazi u ozbiljnim finansijskim problemima. Svakako da danas treba podržati ovaj zakon. Svakako da se ne treba nastavljati i širiti diskusiju posle predsednika Vlade i ministra finansija, ali ja bih sva tri ministra koji su danas u ovoj sali praktično podsetio i ukazao da 1976. godine u delu grada Kragujevca u deset škola nije postojala nijedna fiskulturna sala. Četrdeset godina posle toga u tom delu Kragujevca u kome živi 50 hiljada stanovnika četvrtina grada Kragujevca, a mi i danas imamo samo dve fiskulturne sale. Ako nastavimo ovaj trend i ovaj tempo za 200 godina sva deca uspeće da imaju fiskulturnu salu u osnovnim školama. Ako bude dece, ali je bilo ministar vlada, bilo je narodnih poslanika, bilo je gradonačelnika, bilo je državnih institucija koje su trošile budžet, a nisu ostvarivale rezultate. Ako treba da čekamo da 200 godina neko dete za 200 godina kada bude stasalo ima šansu da u srednjoj školi vidi fiskulturnu salu onda svakako to nije smisao bavljenja politikom. Gospodine ministre, i fiskulturne sale i objekti i drugačiji način funkcionisanja i prosvete i zdravstva i demopolizacija potpuno javne uprave koji će jedino omogućiti funkcionisanje drugačije ovakvog sistema državne uprave jeste budućnost i zato je nesporna velika podrška koju imate i u srpskom narodu i u parlamentu.
Zahvaljujem, gospodine Kovačeviću. Povreda Poslovnika narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Zahvaljujem se gospodine Babiću. Reklamiram povredu Poslovnika član 107. dostojanstvo Narodne skupštine i mislim da je ono prekršeno danas i sada u ovom trenutku kada raspravljamo o jednoj važnoj temi, o izmeni Zakona o budžetu Republike Srbije za 2015. godinu i kada ovde imamo i bio je u sali i predsednik Vlade i kada imamo u sali tri ministra u Vladi Republike Srbije i gospodina Vujovića i gospodina Bratislava Gašića i gospodina Sašu Antića, a sa druge strane od opozicionih narodnih poslanika imamo prisutne dve koleginice. Zbog toga ja otvoreno pitam, gospodine Bečiću vas, a vi ćete preneti, šta u ovom trenutku radi Nataša Vučković, šef poslaničke grupe DS? Koja je to bitnija tema nego što je tema za koju su je platili građani Republike Srbije? Šta u ovom trenutku radi Dejan Nikolić, zamenik šefa poslaničke grupe DS? Šta u ovom trenutku…
Molim vas gospodine Babiću, molim vas. Gospodine Babiću, molim vas da samo ne spominjete gospodina Nikolića.
Gospodine Bečiću, bili smo prisutni kada su narodni poslanici DS čitali imena članova poslaničke grupe SNS i niste reagovali. Zbog toga mislim da se to pravo daje i drugima.
Gospodine Babiću, potpuno ste u pravu, ali gospodin Nikolić je sada u bolnici sa bolesnim detetom i molim vas da ne spominjete njegovo ime, ja vas to molim. Izvolite, nastavite.
Izvinjavam se i neću upotrebiti, nisam znao za gospodina Nikolića i želim mu svu sreću i brz oporavak. Šta u ovom trenutku radi Dragan Šutanovac? Koji važniji i preči posao ima nego prisustvo i ovoj temi koja se nalazi na dnevnom redu Narodne skupštine? Šta sada radi Borko Stefanović? Gde se nalazi Zoran Živković? Kojeg prečeg posla ima Vladimir Pavićević, pa nije u sali i ne radi ono za šta su ga platili građani Republike Srbije? Gde je Marko Đurišić? Gde je Balša Božović? Šta sada važnije ima nego što je tema, a to su 7.000 dinara prosvetnim radnicima, što se daje iz budžeta Republike Srbije. Gde je Aleksandar Senić, gde je gospođa Aleksandra Jerkov? Šta radi Ivan Jovanović, gde je Jovan Marković? Šta je sa Dušanom Petrovićem i šta je sa ostalim narodnim poslanicima i meni je drago što evo još su dva narodna poslanika Demokratske stranke došla da udostoje koliko-toliko ovu Narodnu skupštinu i temu koja se danas nalazi na dnevnom redu. Neću tražiti da se glasa o tome, gospodine Bečiću.
Zahvaljujem se gospodine Babiću. Takođe, zahvaljujem se, vaš efekat, sada imamo više poslanika nego ministara u sali i da je tu čak i šef poslaničke grupe Demokratske stranke, gospođa Vučković, tako da smatramo da nisam prekršio Poslovnik, a vama hvala na pozivu da poslanici uđu u salu. Da li želite u danu za glasanje da se izjasnimo? (Zoran Babić, s mesta: Ne.) Ne. Hvala. (Nataša Vučković, s mesta: Poslovnik.) Po Poslovniku? Gospođo Vučković, kako možete da se pozovite na Poslovnik, kada ste u ovom trenutku ušli u salu. (Nataša Vučković, s mesta: Ja sam čula vaš komentar…) To ne može gospođo Vučković. Zahvaljujem se. (Nataša Vučković, s mesta: Pomenuli ste me…) Želite da povredu Poslovnika ukažete zato što sam vas ja pomenuo da ste se vratili u salu, umom objašnjenju gospodinu Babiću da ne treba da vas prozove, jer ste se vratili u salu. Izvolite.
Povredili ste član 107. Poslovnika Skupštine. Nije ni vaše, ni kolege Babića da proziva poslanike, to je na kraju krajeva predsednica Skupštine rekla juče našoj koleginici gospođi Jerkov, te vas molim da se ponašate u skladu i na jednak način prema svim poslanicima. Nemate pravo da prozivate narodne poslanike. Dejan Nikolić je pre svega toga objektivno odsutan sa razlogom iz Skupštine.
Zahvaljujem se gospođo Vučković. To sam i rekao. Kao što sam mnogo puta dozvolio gospođici Jerkov da pominje narodne poslanike u sali, nikada je nisam prekinuo, tako da iz istog razloga nisam prekinuo ni gospodina Babića, a samo sam pomenuo rečenicu da je gospodin Babić prozvao narodne poslanike koji nisu bili u sali i koji su sada u sali. Ništa više nisam rekao. Smatram da nisam prekršio Poslovnik. Da li želite da se izjasni Skupština. (Nataša Vučković, s mesta: Da.) Da. Hvala. Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić, po dnevnom redu. Izvolite.
Zahvaljujem. Interpretacija o tome da li je ovo rebalans ili nije su naravno svakome na volju. Rebalans jeste zbog toga što dopunjavate član, zato što vam brani član 17. da se novac troši mimo onoga kako je u Zakonu o budžetu određeno. To je rebalans. Osim što sada smatram da je potpuno detinjasto pričati – jao super je godina bez rebalansa. Niko srećniji od svih nas da imate ovde rebalans sa suficitom budžeta, kao što je bilo u Skupštini Srbije 2006. godine. Kratko pamćenje i dosta klevetanja i laganja je odlika našeg folklora i u javnosti i ovde pa nikom ništa. Dakle, imamo rebalans i to nije nikakav minus. (Zoran Babić, s mesta: „Laganje je deo folklora“. Bečiću, slušate li vi ovo?) Ono što je minus je da nam je Vlada poslala poruku da ne zna da računa. Petog novembra ste poslali predlog sa iznosom od 6.000, u utorak iz objektivnih razloga nije bilo sednice, juče je taj iznos 7.000. Koliko ozbiljno iko može da shvati ikakve priče o budžetu, ako u roku od četiri dana menjate iznos jednokratne pomoći kojom se ponižavaju prosvetni radnici sa 6.000 na 7.000? Znam tačno u kakvim teškoćama je ministar finansija. Dakle, ovo ne govorim zato što mislim da on ne zna da računa, naprotiv. Govorim vam o činjenicama o kojima smo svi svedoci. Pre četiri dana ne znamo kome će sve da bude poklonjena ta jednokratna pomoć, pa onda ne znamo kriterijume. Danas imamo ne priču o jednokratnoj pomoć, nego priču o budžetu za 2016. godinu. I to ja razumem. To se zove kontrola štete, zbog toga što javnost Srbije vrlo sa negodovanjem reaguje na poruku - budite srećni, čestitamo vam što dobijate 6.000 ili 7.000, to se još uvek ne zna. To je sve legitimno, ali nije legitimno pokušavati da ozbiljne manjkavosti koje ovaj Predlog dopuna Zakona ima i našu želju da poboljšamo i da razjasnimo građanima Srbije o čemu se u stvari radi, nije legitimno pokrivati to i zatrpavati čuvenim rečenicama o prethodnoj vlasti. Nije etički i ja se unapred izvinjavam kolegama iz Socijalističke partije Srbije, ali je neophodno zbog ovakvog načina folklorne komunikacije, pa pitajte ministra prosvete o tome šta je bio problem, pa pitajte ministra saobraćaja šta je bio problem. Mi nemamo nameru da išta loše i da ikakvu odgovornost tražimo od Socijalističke partije Srbije, ali je neukusno sedeti u Vladi u koaliciji, osim što ja lično smatram da je neukusan način na koji se u koaliciji u javnosti stvari prikazuju kao što samo pola sale aplaudira nekome koga smatra da treba da aplaudira, predsedniku Vlade ili Skupštine, to je sve izbor, nije važno. Neukusno je insistirati na tome da je Demokratska stranka sama bila u Vladi od 2008. do 2012. godine, ali opet vaš izbor. To ništa, apsolutno ne pomaže činjenici da mi imamo rebalans budžeta danas na dnevnom redu sa omalovažavajućom sumom i sa zahtevom političara da prosvetni radnici budu srećni. Ministar je potpuno u pravu što se tiče predškolskih ustanova, ali mi ministre ne možemo da amandmanom na budžet na bilo koji način omogućimo da i predškolske ustanove dobiju, odnosno zaposleni, dobiju ovu istu pomoć. Nedostatak poštovanja i uvažavanja pri dijalogu u ovoj instituciji je ono što ljudi vide, nedostatak prihvatanja da svako ima pravo na različito mišljenje ono što ljudi vide, a ono što neće osetiti u svom standardu je bilo kakvo poboljšanje i to neće biti ni do kraja ove godine, ni do kraja 2016. godine. To je naš zajednički problem. Ali, naš zajednički problem ne može da se reši tako što će se umesto razgovora o rebalansu budžeta upotrebljavati jezik diskvalifikacija, tehnike zatrpavanja prave teme i optuživanja drugih za odgovornost koju skoro četiri godine nosi ova Vlada. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović. Izvolite gospodine Đukanoviću.
Hvala predsedavajući. Znate, svašta smo čuli danas ovde, međutim, ono što ste vi gospodine Vujoviću izneli je jedan zaista zastrašujući podatak, a to je da, čini mi se, 2011. godine mi smo u administraciji kao država povećali za 10% plate, a recimo prosveti samo 3%. To je najbolji pokazatelj kako je neko mislio na naše prosvetne radnike, pošto danas imamo salve žalopojke na njihov težak život. On jeste težak, to je zastrašujuće težak život, ali zahvaljujući vama, jer ste im upropastili svaku budućnost i normalan rad. Znate, danas slušamo ovde i kritiku kako ljudi u agencijama nekakvim, recimo, pa ste spomenuli Agenciju za borbu protiv korupcije, imaju visoke plate. Slažem se, ali gomila tih agencija ste vi izmisli, a kada im se pomene plata svim tim nezavisnim telima, pa prvi skočite ovde da branite da im ostanu ista primanja. Setite se šta je bilo za Zaštitnika građana kada mu je neko pomenuo primanja. Prvi ste skočili da branite toliko primanje. Danas kritikujete ovu vlast zato što pokušava prosvetnim radnicima da da platu, odnosno jednokratnu pomoć, kako se to zove. Prosto ne mogu da verujem koje je to licemerje. Vi koji ste naduvali administraciju do eksplodiranja i zaduživali zemlju po nenormalnim kamatama od 7,5%, vi danas nama pričate kako je ovo milostinja. Ovo nije milostinja, ovo je nešto što smo mi zaradili. Ne može milostinja da bude kada date nekome kad nešto zaradite. Milostinja je ono što ste vi činili, zaduživali ste državu da biste kupovali glasove i prosvetnih radnika i ljudi u zdravstvu, itd. Tim zaduživanjem upropastili ste nas sve. Zato to danas vraćamo. Neko se smejao ovde, pa kaže – jao, samo vam je privredni rast 0,9%. Pa, koliki je bio kod vas? Pa, 0,9% znači da smo mi nešto proizveli, neka novostvorena vrednost je stvorena, negde nešto izvozimo, negde nešto radi, neko prima platu, negde je smanjena neka nezaposlenost. To kod vas nije bio slučaj nikada. Mi smo imali zastrašujuće negativan trend. Mi smo u vaše vreme doživeli da monopolska preduzeća državna budu u minusu. To se nikada nije dogodilo. Mi smo imali Elektroprivredu u minusu, „Srbijašume“, „Lutrija“ u minusu. To je jedina lutrija na svetu, čini mi se, koja je bila u minusu. Vi sada nekom pričate kako je ovo loše, kako je ovo milostinja. Šta ste vi dali prosvetnim radnicima? Videli smo kakve smo škole imali. Dobro nam deca na panjevima nisu sedela. E, mi sad hoćemo da obnovimo škole zato što želimo da uložimo u prosvetu. Želimo da taj prosvetni radnik bude poštovan. Želimo da učitelj bude persona, da mu se deca dive, a ne kao što smo imali u vašem periodu zaista jednu degradaciju prosvete gde je moglo da dođe učenik, sin nekog bogatog tajkuna i da dođe i da išamara profesora i to smo imali. Izvinite, ovde mora da se poštuje profesor. Možda je to retrogradno. Znate, ja svog učitelja i nastavnika kad me popreko pogleda, nisam smeo ni da pisnem, a danas deca kako se ponašaju prema tim prosvetnim radnicima, zahvaljujući toj degradaciji koju ste vi uveli, to je zaista strašno. E, mi hoćemo da promenimo taj sistem. Učitelj mora da vam bude drugi roditelj i da poštujemo te ljude. Kažete da je milostinja, ne znam, univerzitetskim profesorima što se daje plata. Pa, mi želimo da pokažemo tim ljudima neko poštovanje, što im povećavamo za 2.000, koliko će im se povećati plata, odnosno primanja. Vi često kritikujete danas razne diplome, pa i ja to mogu da vam kritikujem, ali sve te fakultete privatne, što bih ja nazvao, izvinite, džigi bau fakultetima, pa to ste im vi davali licencu. Pa, vi ste ti koji ste uveli degradaciju u naše visoko školstvo, zato što ste mogli da odete na neki fakultet za popodne i da to završite za, ne znam, godinu, dve. To je vaš proizvod. To nije proizvod sadašnje vlasti. Mi konačno uvodimo neki red. Sad se može objektivno nekim izmenama i dopunama Zakona o visokoškolskom obrazovanju, ako ništa, zna se kriterijum šta je fakultet, što u vaše vreme nije bilo tako. Zaista vas molim, kad vi kažete - to je malo što je neko dao, pa, zađite malo u vaš džep, pa dajte vi. Pošto sam čitao sinoć neverovatne komentare na portalima, pa kaže – jao, 250 dinara je nekom povećana penzija, pa to je, kaže, za jednu pljeskavicu sa prilozima. Vi ni to niste dali tim ljudima. Ti ljudi koji će primiti tih 250 dinara više, govorim o penzionerima, oni nisu imali nikakvo povećanje, nije im se ni sada uzimalo, ali ovde se izbegava jedna neverovatna stvar da se kaže, a to je da ste nam vi ostavili da 61% penzionera u ovoj zemlji prima ispod 25.000 dinara i nije vas sramota da vi nekome nešto danas pridikujete. To je vaša zaostavština. Mi danas isplaćujemo penzije iz realnih izvora zato što nemamo penzione fondove, jer ste ih opljačkali, jer ste ih upropastili, jer ste ih uništili. Mi danas iz realnih izvora trudimo se da podignemo ekonomiju koliko možemo, ali nećemo da zadužujemo zemlju, nećemo po cenu da nas i smene sa vlasti. Ako se narodu to ne sviđa, neka glasa na izborima protiv nas, ali da zadužujemo državu, da uništavamo zemlju kao što ste vi to radili, mi to nećemo da radimo. Nije nam vlast tako slatka. Izvinjavam se, ako vi mislite da neko vodi računa samo o svom rejtingu, pa koji bi to premijer nekome smanjivao penziju? Pa, to je krajnje nepopopularan potez. Što vi to niste uradili, nego ste podizali penzije iz nerealnih izvora tako što ste nas zaduživali, da biste kupovali naklonost birača? E, mi to nećemo da radimo, po cenu i da padnemo sa vlasti, ali izvinite, hoćemo zdravu zemlju, na zdravim osnovama i zdrave finansije. Zato naravno da ovako nešto podržavam, zato što je ovo pokazatelj da smo negde nešto uspeli da imamo od nečega da izdvojimo zato što smo to zaradili, za razliku od vas koji za sve vreme vaše vladavine niste ništa zaradili, apsolutno ništa. Sećam se vašeg ministra svojevremeno, kada je davao izjave u novinama, radi se o gospodinu Đeliću, koji je rekao jednom prilikom, dobro se to sećam, kaže – uzeli smo fantastičan kredit, imaćemo da pokrijemo plate i penzije. To je bilo vaša ekonomska logika, a Bogu hvala da se više nikada neće događati. Zaista želimo da ova zemlja krene napred. Molim ljude, znam da im je teško, za razliku od vas zađem među narod. Nisu ljudi ovim zadovoljni, nisu, zato što je ovo zaista nešto što ne može da im pokrije osnovne potrebe, ali razume narod, nije narod ni glup ni lud. Shvata gde smo i shvata da je ovo ipak nečiji trud i da smo ovo nečim zaradili, a nismo zadužili državu. To je ono što je glavno. Ja vas molim da vi nama objasnite, upravo ovo što sam vas pitao – kako ste uspeli da naša javna preduzeća, odnosno monopolska preduzeća dovedete do minusa? To samo može ekonomski genije da uradi, niko drugi. Zašto ste, recimo, godišnje trošili po 300, 400 miliona evra na preduzeća u restrukturiranju? Eto, možda su mogla da budu i plate i penzije da ne pričam o korupciji koja je bila jezivih razmera. Izvinite, našem ni jednom ministru ne pada na pamet da dobija subvenciju od države da pravi vinograde, a to su vaši neki ljudi radili. Molim ove ljude ovde, moje kolege iz SNS, da budu ponosni što će danas da glasaju za nešto što pokazuje da je zemlja krenula napred, a gospodi preko puta mogu samo da poručim da ljubomora nije zdrava stvar. Znam koliko je teško kada nemate rezultat, a pokušavate da prikažete da neko ko ima rezultat ne ume dobro da radi. To jako teško ide i mislim da narod to i ne kako dobro shvata. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik prof. dr Marko Atlagić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, gospodo ministri, drago mi je da vas češće vidim ovde u ovoj sali, što govori o vašem predanom poslu i posvećenosti poslu koji obavljate. Poštovani narodni poslanici, mi danas raspravljamo o Predlogu zakona o budžetu Republike Srbije za 2015. godinu i to samo jednom članu 17, sa namerom da se zaposlenima u osnovnim školama, srednjim školama i visokom obrazovanju isplati jednokratna novčana pomoć u iznosu od 7.000 dinara. Poštovani narodni poslanici, ovo je lepa vest za sve prosvetne radnike, a ja ću obrazložiti zbog čega je do kraja svoje diskusije. Ako su vaspitanje i obrazovanje primarni resurs društva u uslovima tranzicije, a oni zaista jesu, onda ono zasigurno može doprineti modernizaciji Srbije samo ako se stvore uslovi za njegovo optimalno funkcionisanje. Zato su reforme vaspitano-obrazovnog sistema ključne tačke, rekao bih imperativ projekta modernizacije Srbije, kojeg je promovisao predsednik Vlade Republike Srbije gospodin Aleksandar Vučić u ekspozeu prilikom izbora Vlade 27. aprila gospodnje 2014. godine. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, da ne zaboravimo, ekspoze predsednika Vlade Aleksandra Vučića je najsveobuhvatniji, najkonkretniji, najtransparentniji i najveći, 52 gusto kucane strane i najbolji. Ovih pet elemenata priključio sam danas i šesti – najviše realiziran u godinu i po dana od svih 75 prethodnih ekspozea predsednika vlada Srbije od vremena prvog predsednika Vlade moderne Srbije Prote Mateje Nenadovića 1805. godine do danas. Poštovana gospodo narodna poslanici, znanje, tj. vaspitanje i obrazovanje svih građana Republike Srbije su pretpostavka demokratije. Oni je jačaju, a ne znanje pogoduje diktaturi. Vaspitanje i obrazovanje spadaju u red onih delatnosti koje su u tranziciji pod strankom bivšeg režima doživele najveće poremećaje, tako da smo od jednog evropski prestižnog nivoa vaspitanja i obrazovanja potonuli pod strankom bivšeg režima u najveću krizu u čitavoj nacionalnoj istoriji školstva i pedagoških ideja. Tu ocenu dali su i naši stručnjaci koji se bave istorijom školstva i pedagoških ideja. Mnoge evropske i svetske Vlade su u svojim programima dale vaspitanju i obrazovanju veoma značajno mesto, i to je dobro. I naš predsednik Vlade Republike Srbije, gospodin Aleksandar Vučić, dao je vaspitanju i obrazovanju značajno mesto u ekspozeu. Samo, dame i gospodo, evo ga ovde kod mene, da vas podsetim, vaspitanju i obrazovanju posvetio je pet stranica teksta, od 32. do 37. To je više od polovine ukupnog ekspozea nekih prethodnih predsednika Vlada Republike Srbije, a od nekih ne polovinu nego čak čitav ekspoze. Proverite, dostupno vam je u arhivi. Na stranici 32. ekspozea, predsednik Vlade Republike Srbije, gospodin Vučić pored ostalog je rekao, citiram: „Ova Vlada će reformisati obrazovni sistem. Znanje je temelj od kojega krećemo da gradimo našu zajedničku kuću, našu Srbiju“, završen citat. Na stranici 13, govoreći o fiskalnoj konsolidaciji, predsednik Vlade je rekao, citiram: „Smanjenje plata u javnom sektoru za 10%, a plate će nastaviti da rastu po fiskalnim pravilima od 2015. godine“, završen citat. Izvinjavam se, gospodo ministri i gospodo narodni poslanici, ja ću ovo još jedanput pročitati zbog građana Republike Srbije: „Smanjenje plata u javnom sektoru za 10%, a plate će nastaviti da rastu po fiskalnim pravilima“, podvlačim, „od 2015. godine“, završen citat. Plate će rasti normalno sa fiskalnim pravilima, a ne kao ranije bez fiskalnih pravila i kako napisano, gospodo iz opozicije, u ekspozeu, tako, evo vidite danas, ostvarujemo i od 2015. godine. Tako, to radi Vlada Republike Srbije, tako to radi predsednik Vlade Republike Srbije i tako to radi SNS. Gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, po sistemu napisano i ostvareno u ovom programu Vlade kojeg treba da držimo kao svetu knjigu svi, bar mi narodni poslanici. Premijer kada je ove reči izgovorio u ekspozeu, kao da je imao na umu Erazma Roterdamskog koji je rekao, citiram: „Najveća nada svake zemlje leži u primerenom školovanju mladosti“, završen citat. Nastavnički poziv, složićete se sa mnom, jedan je od najstarijih poziva koji svoje korene ima u vremenu pre ustanove škole, kao institucije. Svako društvo, za ovaj časni poziv, biralo je ljude u koje su imali najviše poverenje i koji su bili najcenjeniji u društvu. Građani Republike Srbije dobro znaju da od nastavnika, njegovog stručnog kvaliteta, njegovog stila rada umnogome je zavisilo da li će dostignuti nivo pedagoškog znanja adekvatno sprovesti u praksi i tu nema dileme. Zato uvek imaju razumevanja za svaku pomoć, pa makar i jednokratnu, kada je Vlada daje, jer time želi skrenuti pažnju na važnost učiteljskog poziva. Dozvolite da vam citiram, jednog starogrčkog filozofa, Platona, koji je već tada naglašavao važnost učiteljskog poziva, a naša Vlada za 2016. godinu je to izuzetno dobro prepoznala. Citiram: „Država neće biti na štetu, ako obućar nema pojma o svom zanatu, jedino će Atenjani biti loše obuveni, ali ako učitelji budu rđavo vaspitavali decu, buduće generacije biće neznalice koje će upropastiti zemlju“, završen citat. Ko je našu zemlju upropastio neka građani procene i kakvi su bili oni koji su je vodili za vreme dok je ona došla na grčki scenario. Napominjem da sam kod izbora Vlade izrekao jednu rečenicu, citiraću sebe, nije zgodno, „ako ova Vlada zaustavi propadanje grčkog scenarija, trebalo bi joj dati Nobelovu nagradu“, završen citat. Zato je posao nastavnika jedan od najplemenitijih poziva. Učiti i vaspitavati decu velika je obaveza za koju treba mnogo ljubavi, žrtve, truda i odricanja. Celokupnu ekonomsku situaciju u koju nas je dovela stranka bivšeg režima i prevazilaženje tog stanja reformama osetili su svi građani i prosvetni radnici, ali ljubav prema pozivu, ljubav prema deci i razumevanje stanja ekonomsko-finansijskog i države u celini nadjačala je ipak te probleme. Zato je Vlada REpublike Srbije odlučno nagovestila da će2016. godina biti u znaku prosvete, tj. vaspitanja i obrazovanja, ne samo u pogledu povećanja plata nastavnicima, nego i u pogledu materijalnog opremanja naših škola i transformaciji čitavog sistema vaspitanja i obrazovanja na novim savremenim osnovama. Kakve su to nove savremene osnove? Osnove u kojima će nastavnik biti taj koji posreduje između brzo razvijenog sveta i učenika koji su na putu ulaska u taj svet. Dozvolite jednu rečenicu da citiram, gospodo predsedavajući. Veliki filozof Lajbnic je govorio koliko je važno vaspitanje i obrazovanje za budućnost. Citiram u jednoj rečenici: „Dajte nam vaspitanje i obrazovanje i mi ćemo za kraće vreme, nego što je jedno stoleće, promeniti karakter Evrope“, završen citat. Zato Predlogom zakona o dopunama budžeta za 2015. godinu da se prosvetnim radnicima dodeli jednokratna pomoć od 7.000 dinara znak je zahvalnosti Vlade Republike Srbije prosvetnim radnicima za njihovo razumevanje koje su pokazali u konsolidaciji naših finansija, odnosno sređivanju teškog ekonomskog stanja u zemlji u koju nas je dovelastranka bivšeg režima, a ne ova Vlada koja tu situaciju sređuje. Ova jednokratna isplata prosvetnim radnicima je znak da će Vlada Republike Srbije, vodeći računa o ukupnim finansijsko-ekonomskim odnosima, kod povećanja plata u narednoj godini 2016. povesti računa o prosvetnim radnicima kojima će biti najveće povećanje u javnom sektoru. To je rečeno i u ekspozeu predsednika Vlade i ta obaveza se ispunjava. To će prosvetni radnici znati da cene, devedeset i pet posto prosvetnih radnika. Ona manjina nikad to neće želeti ili neće hteti. To će motivisati naše nastavnike, nije tačno da neće, na bolje i kvalitetnije stručno i pedagoško usavršavanje koje nije na zavidnom nivou. Nema kvalitetnog nastavnika bez kvalitetnog stručno-pedagoškog usavršavanja. To usavršavanje treba biti dobro izanalizirano i izvući usavršavanje nastavnika iz duboke i opasne krize, volonterstva, opšte haotičnosti, improvizacije, komercijalizacije, rasipanja sredstava i vremena u koje nas je dovela stranka bivšeg režima. Kod usavršavanja nastavnika treba odustati od dugogodišnje prakse realizacije svih akreditovanih programa od strane nevladinih organizacija dok ne dobiju pedagošku transformaciju. Podvlačim ovo – to traže naši roditelji. Kolika je važna ličnost nastavnika u vaspitanju i obrazovanju najbolje pokazuju i reči koje ću sada izgovoriti: „Idućih 50 godina neće biti, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, važno koje automobile vozimo, u kakvoj kući živimo, koliko novca imamo u banci ili kakvu odeću nosimo. Svet može barem malo biti bolji ukoliko odigraju učitelji onu važnu ulogu koju im je društvo poverilo.“ Još je čuveni Dostojevski rekao, citiram: „Samo stalno usavršeni učitelj može biti sposoban da istinski poučava i vaspitava“, završen citat. Pošto je Vlada Republike Srbije najavila da će2016. godina, pored ostalog, biti u znaku prosvete, a i zdravstva, imam osećaj da se držala pouke Adama Smita, koji je rekao, citiram: „Dobro obrazovanje je najplemenitija državna ekonomija“, završen citat. Drugim rečima, dobro obrazovanje zavisi u prvom redu od nastavnika. Zato, verovali ili ne, ali je istina, učitelji u svojim rukama drže budućnost sveta. Još je Babef rekao, citiram: „U budućem društvu glavna ličnost će biti učitelj, a ne general“, završen citat. Poštovana predsednice, čak je i Evropska komisija u Veću evropskog parlamenta izjavila 3.8.2007. godine da, citiram – nastavnička profesija postaje sve složenija, zahtevi joj sve više rastu, okolina u kojoj radi je sve raznovrsnija, završen citat. Znajući ovo, ova Vlada Republike Srbije u budžetu za 2016. godinu je odlučila da krene tim putem, normalno u uslovima ekonomsko-finansijske situacije u kojoj se nalazimo, a u koju nas je dovela stranka bivšeg režima. Ono što je najvažnije, dozvolite, da sve građane Republike Srbije, Srbija je iz ponora finansijskog kolapsa u koji nas je dovela stranka bivšeg režima prekinula taj trend pod vođstvom Aleksandra Vučića i ove Vlade i trasirala put boljitka koji niko više ne može zaustaviti, na sreću građana Republike Srbije i budućnosti naše dece, a nadam se i stabilnosti ne samo ekonomske nego ukupne stabilnosti naše zemlje. Na kraju, u ime najvećeg broja prosvetnih radnika zahvaljujem Vladi Republike Srbije što je prepoznala da bez obrazovanja nema ekonomski stabilne Srbije. Prosvetni radnici daju punu podršku Vladi Republike Srbije da istraje, da se reforme zarad budućnosti naše dece i zemlje u celini do kraja sprovedu. Pozivam i vas gospodo iz slabašne opozicije, iz vaših slabašnih opozicionih klupa, jer vidim da vas ima samo četvoro, da i vi glasate, makar i vas četvoro za ovaj zakon jer ćete, makar i na ovaj način bar malo demonstrirati da ste za modernizaciju Republike Srbije za koju se tako zdušno zalaže i sprovodi predsednik Vlade Srbije i čitava Vlada Republike Srbije podpomognuta od predsednika Republike Srbije gospodina Tomislava Nikolića, najvećeg broja narodnih poslanika u ovoj Narodnoj skupštini i najvećeg skoro plebiscitarnog broja građana Republike Srbije. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Antić. Neka se pripremi Goran Mladenović.
Dame i gospodo narodni poslanici, dosta toga je već rečeno o ovom zakonu. Bilo je i dosta emocija mada mislim da nije bilo potrebe za tim, jer očigledno imamo jedan zakon koji je u korist pre svega prosvetnih radnika, ali ono što nas očekuje znači će i u korist nekih drugih sektora u javnim službama. Sve u svemu imamo niz činjenica koje potvrđuju da je Vlada u prethodnih godinu dana radila dosta dobro. Radila je dosta dobro s obzirom da je pre svega deficit uspela da snizi sa blizu 7% na nekih 4,5%, da će pri tom uspeti da isplati i zaostala dugovanja vojnim penzionerima i da taj deficit stvara prostor da mi danas možemo da razgovaramo i o ovoj jednokratnoj pomoći, ali i generalno o povećanju plata i prosvetnim radnicima, i zdravstvenim radnicima, i policiji i vojsci. Sve je to nešto što je jako pozitivno i nema razloga da te rezultate olako onižavamo i da građanima Srbije ne pošaljemo jednu pozitivnu sliku sa ove sednice Skupštine i damo im do znanja da i ubuduće mogu da očekuju poteze Vlade koji će u svakom slučaju olakšati njihov socijalni položaj koji nije ni malo lak. Znači ovaj zakon koji danas imamo je tek prva faza u rešavanju i poboljšanju materijalnog položaja prosvetnih radnika, tih 7.000 dinara koji će biti jednokratno podeljeni prosvetnim radnicima, ali posle toga nas čeka i druga faza, to je povećanje 4% na platu koje je znatno značajnije, jer znači da će ta povećanja biti konstantna i u 2016. i u 2017. godini. Ukoliko se ukaže prilika biće i veće u tim godinama, ukoliko Vlada nastavi da radi ovako kako hoće, jer sam ja uveren da iz onog što je danas rečeno ima nameru. Imamo jednu fazu, a to je faza u kojoj treba da uvedemo platne razrede i u oblasti prosvete. U tom smislu moći ćemo da ujednačimo, da ispravimo greške koje smo imali u prethodnom periodu i da ovu situaciju kada su u pitanju plate bitno popravimo i u prosveti i u nekim drugim sektorima. Još jedna pohvala za Vladu, nešto što čini mi se da svi mi previđamo, da smo aranžmanom sa MMF prihvatili u 2015. godini, imamo 5% otpuštenih službenika iz javnog sektora. Negde oko 25.000 ljudi je ostalo na svojim radnim mestima zahvaljujući tome što je Vlada bila jako štedljiva i što je uspela da obezbedi veće prihode nego što su svi to očekivali. To je nešto što mora da ulije optimizam. Da li smo zadovoljni ovim povećanjem, da li su prosvetni radnici, građani zadovoljni sigurno da nisu. Mislim da svi koji rade u javnom sektoru, ili bar 90% njih nije zadovoljno svojim platama, ali krajnje je vreme da prestanemo da razmišljamo o tome koliku bismo platu želeli da imamo, nego da počnemo da razmišljamo o tome koliku platu ova naša slabašna privreda može zaposlenim u javnom sektoru da obezbedi. Znači, da sa jedne politike potreba pređemo na politiku mogućnosti i to je ono što je jako dobro u ovom zakonu. Mi smo na žalost u situaciji da imamo jako slabu privredu, jako slab realan sektor, to je rezultat decenijskih zabluda, neznanja, čak i jedne intelektualne lenjosti koja nas je dovela u situaciju da konstantno iz godine u godinu gubimo radna mesta u realnom sektoru, da broj ljudi i broj privrednih subjekata koji plaćaju porez u budžet bivaju sve manji i manji iz godine i to nas je dovelo u situaciju da danas imamo jako mali broj zaposlenih u realnom sektoru, u privredi, a veliki broj zaposlenih u javnom sektoru. Taj odnos je 1:2 i to treba reći, još nije uspeo da se izjednači u odnosu na EU gde je taj odnos 1:5. Znatno viši. To je u suštini jedan od najvećih razloga zbog čega su plate u javnom sektoru ovako male. Drugi razlog je relativno mali BDP. Mi nismo uspeli u ovih zadnjih deset godina tranzicije da taj BDP povećamo. Došli smo u situaciju da tavorimo, da nam je privredni rast iz godine u godinu mali, odnosno jedne godine se poveća, druge se smanji i sve to nas dovodi u situaciju da imamo jako male budžetske prilive i mogućnosti da se budžet popuni u ozbiljnoj meri, samim tim da se ostavi i veći prostor za plate. Ipak, treba reći da 1% privrednog rasta uopšte nije za potcenjivanje, ne zato što se treba upoređivati sa drugim zemljama u okruženju, već zato što skoro sve zemlje koje su išle ovim putem, putem fiskalne konsolidacije imale su u prvoj godini, a mi smo tek u prvoj godini u sprovođenju programa fiskalne konsolidacije, kao što znate do 2017. godine bi trebalo da se završi, sve su išle u recesiju, sve su imale negativan privredni prirast. Tako da ovaj uspeh Vlade je mnogo veći nego što to izgleda na prvi pogled. Nije bilo mogućnosti da se ne ide sa fiskalnom konsolidacijom. Sa javnim dugom koji prelazi preko 70%, koji će verovatno na kraju ove godine da bude blizu 75%, bili smo u situaciji da uđemo u krizu javnog duga. Bile su neminovne uštede način na koji se Vlada opredelila da te uštede sprovede i ovi zakoni koji su pred nama pokazuju da se pre svega vodilo računa o zaposlenima, da one projekcije koje su u startu pre godinu dana bile da treba ići sa povećanjem plata 15 do 20% nisu bile potrebne i nisu bile realne, jer je Vlada prepoznala druge mogućnosti, kao što je smanjenje plata u našem slučaju za razliku od drugih zemalja, bilo je samo 10%. Dobar deo tih sredstava se vraća, što je i te kako pozitivno i sve ono što je pozitivno treba nastaviti u nekom prethodnom periodu, pre svega se boriti za mnogo veći privredni rast koji će značiti mnogo bolji standard u godinama koje su pred nama. Ali, treba i otvoreno reći, ništa neće moći da se završi preko noći. Pred nama su godine ozbiljnog rada, pre svega ozbiljnog investiranja kako privatno tako i iz državnih fondova, a sve to naravno moraće da se odvija bez povećanja poreskih prihoda, ako je to moguće pre svega bez povećanja PDV jer bismo time unizili potencijal privrednog rasta i eventualno mogućnost za povećanja plata u nekom narednom periodu. Znači, siguran sam da svi mi poslanici, bez obzira na ovako jedan politički dijalog koji je bio u jednim pojedinim trenucima emotivan, u suštini podržavamo ove mere. Dobro je što će i deo opozicije glasati za ove zakone. Na Vladi da je ubuduće svojim zakonima, svojim merama, opravda stanje u privredi. Želja postoji, uspesi su očigledni. Nema razloga da u nekom narednom periodu ne budemo optimisti i da građanima, pre svega zaposlenima u javnim službama ne obećamo i neka možda ozbiljnija povećanja plata, ali u tek uz ozbiljniju fiskalnu konsolidaciju 2016. godine. Mislim da je 2017. godina u kojoj će se osetiti rezultati svih ovih dosadašnjih mera. Zato vas pozivam naravno da podržimo ovaj zakon i da u narednom periodu damo podršku Vladi na svim merama koje znače kroz fiskalnu konsolidaciju i jedan realniji okvir za ekonomiju Srbije. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Goran Mladenović. Neka se pripremi Nevenka Milošević.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice, uvaženi ministri, Predlog zakona o dopuni Zakona o budžetu za 2015. godinu koji se danas nalazi pred nama, koji će biti dopunjen amandmanom s obzirom da je predsednik naše poslaničke grupe podneo amandman, predviđa isplatu jednokratne novčane nadoknade u iznosu od sedam hiljada dinara zapošljenima u osnovnom, srednjem, više i visokom obrazovanju, kao i zapošljenima u ustanovama učeničkih i studentskih standarda. Ova jednokratna isplata u suštini predstavlja pokušaj Vlade i parlamenta da ublaži debalans u platama koji postoji između zapošljenih u prosveti i platama zapošljenih u ostalim resorima s jedne strane, što je svakako proizvod nasleđenog stanja iz prethodnih godina i sa druge strane jedan izraz poštovanja i pažnje, pre svega premijera, ministara, čitave Vlade i zakonodavne vlasti koji želi da izađe u susret potrebama prosvetnih radnika. Kada kažemo pokušaj Vlade i parlamenta da se ublaži rebalans u platama zapošljenih u prosveti to je jedno činjenično stanje koje evidentno, to je činjenično stanje o kome predstavnici u Vladi, predstavnici u parlamentu većine ne želimo da ćutimo. To je činjenično stanje pred kojim nema razloga da uopšte zatvaramo oči, ali takođe činjenično stanje koje predstavlja nasleđe iz ranijih godina i kao takva činjenica ne treba se nijednog trenutka prenebregavati. Naime, radi se o tome da su godinama unazad ministri u vladama u kojim SNS nije imala učešće uspevali da izbore veće plate svojim zapošljenima u svojim resorima, pa je tako recimo u okviru resora pravde ministar pravde uspevao da izbori veće plate i zarade zapošljenima, tužiocima i sudijama u odnosu na profesore i nastavnike koji imaju isti stepen stručne spreme. Sličan slučaj se nalazi u Ministarstvu zdravlja gde je ministar zdravlja uspevao da izbori veće plate lekarima i medicinskom osoblju u odnosu na zapošljene u prosveti profesorima, nastavnicima, učiteljima, bez obzira što imaju isti stepen stručne spreme. Ovo je velika nepravda koja je učinjena prosvetnim radnicima i kao takva ona je učinjena bez učešća SNS i učinjena je bez mešanja poslanika SNS koji su mogli o bilo čemu u to vreme da odlučuju ili da se pitam. Primer za to, imamo u Srbiji na hiljade, da recimo, medicinska sestra koja ima četvrti stepen stručne smene danas gotovo ima identičnu platu kao profesor, odnosno nastavnik koji ima završen sedmi stepen stručne spreme, odnosno visoko obrazovanje. Takođe, flagrantni primer ovih nesrazmera, odnosno disbalansa nalazi se u javnim preduzećima, pa tako jedan zapošljeni elektromonter u jednoj elektrodistribuciji u Srbiji ima i do 20 hiljada dinara veću platu u odnosu na profesora, odnosno nastavnika koji ima sedmi stepen stručne spreme. Znači, jedan zapošljeni u javnom preduzeću koji ima treći stepen stručne spreme ima veću zaradu u odnosu na zapošljenog u prosveti, profesor, odnosno nastavnik. Ponavljam, to su sve evidentne činjenice o kojima ne želimo da ćutimo, pred kojima ne želimo da zatvaramo oči, ali to su sve problemi, stanje i činjenice koji su nasleđeni iz ranijih perioda, ponavljam opet, u kojima SNS nije imala učešća, ali koja će raditi u perspektivi i budućnosti na rešavanju istih. Sa druge strane, rekli smo da je ovo izraz jednog poštovanja i jedne pažnje prema prosvetnim radnicima imajući u vidu pre svega trenutak, odnosno ambijent u kome se donosi odluka, odnosno dopuna Zakona o budžetu i predviđa jednokratna isplata zapošljenima u prosveti u iznosu od sedam hiljada dinara. Evo i zbog čega. Ako imamo u vidu da su zapošljeni u administraciji i penzioneri pristali i prihvatili smanjenje plata i penzija u znak solidarnosti i podrške reformama koje su neizbežne da se sprovedu u Srbiji kako bi se obezbedila kod nas stabilizacija budžeta u RS na kratak rok, odnosno obezbedili uslovi za privredni rast, odnosno privredni razvoj na duži rok, onda je čin jednokratne isplate u iznosu od sedam hiljada dinara, pa makar to bilo i sedam hiljada dinara pravi presedan i izuzetan izraz pažnje i poštovanja prema zapošljenima u prosveti. Sa druge strane, tu leži opasnost da ovakav akt može biti izvor nezadovoljstva i prezira od strane ostalih zapošljenih u administraciji, odnosno penzionera kojima bi ovih sedam hiljada dinara puno značilo takođe. Naveo bih samo neke od primera koji postoje. Nažalost u Srbiji postoje određene lokalne samouprave čijim zapošljenima plate i zarade kasne po nekoliko meseci. Tim ljudima bi svakako ova jednokratna nadoknada puno značila. Imamo takođe puno slučajeva u Srbiji da radnicima i zapošljenima predškolskih ustanova i vrtića koji nisu obuhvaćeni ovom izmenom takođe bi mnogo značila i dobrodošla jednokratna isplata u iznosu od sedam hiljada dinara, posebnoako imamo u vidu da je pred nama zimski period, da su sada troškovi najveći i da se učenici i studenti pripremaju za škole, da se priprema zimnica, da se priprema ogrevno drvo itd. Svakako bi ovim grupama ova jednokratna isplata jako dobro došla i puno značila. Imajući u vidu stopu nezapošljenosti kao drugi argument, koji opet govori o izrazu poštovanja prema zapošljenima u prosveti, imajući u vidu stopu nezapošljenosti u našem društvu koja je rezultat različitih faktora, a pre svega loših i nepoštenih privatizacija, da ne kažem lopovskih i pljačkaških kako se neko ne bi našao uvređenim ili ne daj Bože povređenim, ova novčana nadoknada bi takođe mnogo značila recimo zapošljenima, odnosno radnicima koji su ostali bezposla u Elektronskoj industriji „Niš“, kojih ima par desetina hiljada, zatim zapošljenima koji su ostali bez posla u fabrici „Nevena“ Leskovac. Takođe, ovih sedam hiljada dinara posebno bi možda značile radnicima „Jumka“ i „Simka“ u Vranju koji vredno rade u svojim pogonima, a imajući u vidu period u kome se nalaze ovih sedam hiljada dinara bi mnogo značile i dobrodošle. Ako se na sve to doda i sumarni efekat, koji će se imati od ove isplate, a to otprilike znači da je ovom merom jednokratne isplate u iznosu od sedam hiljada dinara obuhvaćeno oko 140 hiljada zaposlenih u prosveti, i ako imamo u vidu da je to izdatak za budžet u iznosu od 1,7 milijardi dinara, onda možemo konstatovati sa 14 miliona evra, odnosno 15 miliona evra mogli bismo da napravimo i sa ovim sredstvima možda 14, 15 fabrika iz temelja ili da pronađemo 14, 15 privrednika kojima bismo mogli da damo ove subvencije u iznosu od milion evra, koji bi zaposlili 100 do 150 radnika. Tako da bi efekat prioritetnih zapošljavanja bio 1500 do 2000 radnika, plus efekti njihovih plata, plus izvoz, plus porezi na zarade, koji se pritom u ekonomiji ostvaruju svakako, prioritetni, ali su opet Vlada i parlament, predstavnici izvršne i zakonodavne vlasti, se odlučili da ova sredstva usmere ka zaposlenima u prosveti, ne bi li se nepravda iole ublažila. Sa ovim novčanim sredstvima mogli bismo sijaset osnovnih škola i domova zdravlja da rekonstruišemo. Videli smo, pre neki dan je premijer pokazivao slike i danas smo gledali ovde u parlamentu, u kakvom su nam stanju školski i zdravstveni sistemi. Takođe, mnoga deca, nažalost, u Srbiji u osnovnim, pa i u srednjim školama nemaju fiskulturne sale za nesmetano obavljanje fiskulturne aktivnosti. Sa ovim novčanim sredstvima svakako smo mogli da pristupimo gradnji 25 do 30 fiskulturnih sala. Međutim, Vlada, parlament, su odlučni da ova novčana sredstva usmere ka prosvetnim radnicima, ne bi li uticali na ublažavanje disbalansa, pa je ovo za svaku pohvalu i za svako priznanje. Međutim, na kraju dana, ove rasprave, možemo konstatovati, i nadam se da ćemo se oko toga svi složiti da ovo predstavlja malo povećanje za prosvetne radnike, ali predstavlja veliki i značajan izdatak za budžet. Zato je neophodno da ministar prosvete sa svojim stručnim timom, zajedno sa predstavnicima sindikata, sindikalnih organizacija i sindikalnim rukovodstvima, pristupe ozbiljnoj, sveobuhvatnoj analizi kako bi se pronašlo održivo i sveobuhvatno rešenje na duži rok. Tu računamo na podršku, pre svega, ministarke gospođe Kori Udovički, koja će praviti platne razrede i u okviru toga pokušati, koliko god je moguće, da ovu razliku smanji, a da i sami prosvetni radnici u okviru svojih sindikalnih organizacija i udruženja pokušaju da pronađu načine da smanje svoje troškove i u okviru postojeće aproprijacije oslobode novčana sredstva za povećanje svojih zarada. Navešću samo jedan od primera, u čitavoj Srbiji postoji niz škola koje su ruralnog tipa, gde postoji po par učenika, gde predaje po jedan učitelj ili postoji par učitelja koji predaju za ne više od desetak učenika. Prevoz, dovoz i odvoz dece, svakako bi bio manji trošak za Ministarstvo prosvete u odnosu na tu školu, održavanje zgrade, grejanje, električnu energiju, isplate zarada prosvetnim radnicima i to je jedan od načina gde bi mogla da se napravi ušteda u okviru ovog ministarstva. Ovo bi moralo da radi Ministarstvo na relaciji sa ministrom, zajedno sa svojim stručnim timom na relaciji sa sindikalnim udruženjima, sa sindikalnim organizacijama, plus troškovi u smislu smanjenja za potrošnju na različite balove, seminare, značilo bi oslobađanje novčanih sredstava u okviru pozicije, odnosno aproprijacije Ministarstva prosvete i prostor za porast plata zaposlenih u prosveti. Ovo je aktivan proces za koji je potrebno vreme i, ponavljam, u koji moraju uložiti svi maksimalne napore, svi zajednički da pokušamo, a pre svega ministar sa svojim stručnim timom da iznađe prostor za određene uštede,a posebno sindikalna rukovodstva, koja najbolje znaju gde je moguće praviti uštede, a ne da sindikalna rukovodstva svaki put kada su nezadovoljna upozoravaju i prete štrajkovima, izlaskom na ulice, da se fizički obračunavaju sa ministrom prosvete, što smatram da na neki način brukaju i sebe i profesiju kojoj pripadaju i smatram da to u prespektivi ne bi smelo da se ponovi. Zato će SNS glasati za ovu dopunu Zakona o budžetu za 2015. godinu, u nadi da će se pronaći održivo rešenje zajedničkim radom, zajedničkim naporom, da će i profesori i prosvetni radnici, učitelji i nastavnici biti zadovoljni svojim statusom, svojim zaradama, jer je to vrlo bitno, zato što smo njima poverili našu decu da ih uče i vaspitavaju. Hvala vam.
Hvala. Reč ima premijer Aleksandar Vučić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da je veoma važno da ukažemo na nekoliko stvari i šta je to što smo uradili, kako smo napravili i zašto veliki broj ljudi pokušava da sruši i šta je problem u nama, zašto smo uvek nezadovoljni. Nažalost, u našem društvu i kod svakog od nas, čini nam se, postoji želja da uvek i po svaku cenu tražimo i mislimo da zaslužujemo više, a da čak i ne pokušamo sebe da promenimo i da ponudimo više. Biti nezadovoljan uvek je lako, kritikovati još lakše, posmatrati sa strane, sa sigurne udaljenosti dobacivati ne postoji ništa lakše. Veliki Ruzvelt je svojevremeno govorio da nisu kritičari ti koji zaslužuju priznanje, da nisu kritičari ti koji zaslužuju nagradu, već oni čije je lice umrljano i prljavštinom i krvlju i znojem, oni koji se nalaze u areni, koji se svakoga dana bore za svoje ciljeve, za drugačiju i bolju budućnost, koji padaju, ali isto tako ustaju, koji greše, ali te svoje greške ispravljaju, i koji se bore i koji ne dozvoljavaju učmalosti i dosadi da razbiju njihovu energiju i želju da naprave društvo boljim. Ti i takvi ljudi zaslužuju ne samo poverenje naroda, zaslužuju da budu saslušani, a ne oni koji sede i nikada vam i ne kažu šta je to što treba da uradite, osim što kažu – treba da bude bolje. Ovo pitanje sam namerno postavio, jer sam se trudio da u poslednja 24 sata i stručnoj javnosti i sveukupnoj javnosti čujem i jedan jedini argument. Saslušao sam sve političke stranke u Srbiji, saslušao sam sve stručnjake. Moram da kažem da su stručnjaci prilično korektno reagovali, na prilično korektan način i ocenili mere Vlade, ali sve drugo što sam čuo svodilo se na jezik uvreda i na najprimitivniji način je pokušaj sticanja političkih poena. A, to je mizerno i uvredljivo ako povećate četiri plus jednokratna pomoć i podrška, to je 5%, to je mizerno i uvredljivo, a njihove izjave kada je povećavana cena struje 7% koje su bile da je to katastrofa za kućni budžet, pazite, cena samo jednog artikla, važnog, ali samo jednog. Katastrofa za srpske budžete, da će biti uništena srpska domaćinstva, da će biti sve razoreno zato što to ne može niko da plati. Čekajte, kako je 5%, a za sve ukupno dobijate 5% više, ništa, a 7% je katastrofa? Kakvi su vam to aršini, kome to govorite? Da li smo to postali takvi da sve što možemo da predstavimo i dobrim, mi moramo da predstavimo lošim? Dakle, sve o čemu se danas ovde govori, to je naš pokušaj da iako nemamo nikakvu obavezu da ljudima za koje smatramo da teško žive, i mnogi drugi teško žive, pronašli smo način od onoga što smo zaradili da im damo sedam hiljada dinara, za 141 hiljadu ljudi. Danas je glavna tema - ej, nemojte to, pa dajte im 100.000, 50.000. Nemamo, nismo zaradili. Prost je razlog, nismo zaradili. Koji su ti koji su zaradili i kako su zaradili? Sada ćete da čujete primere. Da bi se dodvorili narodu u Beogradu, isplaćivali su tromesečno po tri-četiri hiljade dinara penzionerima. Danas uzimamo penzionerima po pet i šest hiljada samo da bismo to vratili. Zato što je to plaćeno iz kredita sa kamatom od preko 7%. To nije plaćano zato što je grad zaradio, zato što je država zaradila i zato ovako strastveno reagujem. Hoću da ljudi znaju, ono što mi isplaćujemo, to je zdravo, to su čiste naše pare, to nisu krediti, to neće niko da vraća. Jeste malo, ali je naše, a ne tuđe. Ja znam da ljudi obično mogu da kažu - ej, vidi, koliko imamo u džepu? Nedovoljno, malo više nego prošle godine u ovo vreme. To je napredak, mali, ali mi smo na početku programa. Tek na kraju programa moći ćemo slobodno da donosimo te odluke, ali smo i to uspeli. Naše javne finansije su danas, po onome što govori MMF, najčistiji i najbolji. Ja znam da će ljudi da kažu - šta to mene briga, ja o tome ne znam ništa. A ja ću da kažem – razmislite ljudi, jer kada nam javne finansije nisu čiste, kada nam javne finansije nisu dobre, onda ova zemlja ide samo u propast. Danas su nam čiste i dobre. Ja sam govorio i o tome i kod političkih stranaka. Pogledajte političke stranke, kakvi su im izveštaji o javnim finansijama, pa ćete nedvosmisleno da vidite… Meni se učini Borko Stefanović, izvinjavam se. Dakle, naš je posao i naše je da pokušamo da našim ljudima, da narodu objasnimo da nema preko hleba pogače i da nema preko noći ogromnog napretka, a ovo je preko noći siguran i stabilan napredak. Ljudi kažu - 15 godina pokušavamo da reformišemo javna preduzeća. Stalno se o tome govori. Prvi put je MMF rekao da ima pozitivnih pomaka. Nije sjajno, ali za one koji su danas pričali gluposti o tome kako je „Srbijagas“ ne znam koliko dužan, nije „Srbijagas“, dužan je Bajatović za ono što je isplatio, a nije smeo da isplati. Kako će da vrati? Ne znam i ne interesuje me, ali „Srbijagas“ po prvi put isplaćuje sve svoje tekuće obaveze u punom obimu, po prvi put u svojoj istoriji. Dakle, po prvi put ne kasnimo ni dinara i sve u skladu sa Protokolom koji imamo potpisan sa Rusima isplaćujemo, prvi put u svojoj istoriji. Pri tome, ne zaboravite, dragi prijatelji, vraćamo dugove. Krajem godine ćemo dve trećine duga prema „Gaspromu“, odnosno prema NIS-u da prihvatimo kao javni dug i najmanje jednu četvrtinu tog duga da isplatimo u kešu. To su ti ekonomsko-politički mrtvaci koje smo nasledili iz prošlosti. Nema novog našeg duga. Da biste vi razumeli, 496 miliona evra smo mi dužni bili „Gaspromu“, odnosno NIS-u. Mi smo uspeli teškim pregovorima da smanjimo to na 303 miliona evra. Nešto smo malo isplatili, a ostalo smo uspeli da se dogovorimo. To je zajednički dug i za „Petrohemiju“ i za „Srbijugas“ prema Rusima. Sveli smo to na 303 miliona. Prihvatićemo najveći deo u javni dug i odmah ćemo da platimo 50 miliona evra. Dakle, od tog duga što su nam ga pravili od 2007, 2008, 2009, 2010, 2011. godine, mi ćemo to skoro sve da vraćamo, da generacije koje dolaze posle nas, da im takvi ekonomski mrtvaci ne isplivavaju na površinu. A mi kada kažemo – znate li šta je za našu državu 100, 200 ili 300 miliona evra, i to samo tako dođe, i ne sekiraju se uopšte. Vojni penzioneri. A što su nam ovi stručnjaci ostavili dug prema vojnim penzionerima od oko 300 miliona evra? Mi pokušavamo da ga svedemo na 190, pa na 160 miliona evra, da isplatimo vojne penzionere. Pa, odakle? I to ćemo da isplatimo i to da ne povećavamo dramatično deficit i da ne ugrozimo stabilnost naših javnih finansija. Zašto sve to radimo? Zato što je to condicio sine qua non, to je uslov bez koga se ne može ući u reforme. Danas sam primio nekoliko italijanskih predstavnika. Danas je otvorena nova fabrika u Sremskoj Mitrovici. Nisu tražili ni subvencije, ali su ljudi bili sigurni da od kada smo popravili svoju poziciju na „Duing biznis listi“, da mogu da ulažu i da imaju sigurnost ulaganja u našu zemlju. Novih stotinu ljudi se zaposlilo u Sremskoj Mitrovici. To ćemo da radimo svakoga dana. Smanjivaćemo tu vrstu nezaposlenosti i time ćemo da rešavamo i sve ove druge probleme. Samo Mladenoviću da kažem oko sindikata. Sindikati su bili vrlo korektni, sindikati prosvete. Oni su ljudi razumeli sve. Pustite tu neku organizaciju koja je organizacija pod kontrolom neke političke stranke. Ja sam bio oduševljen, mislim da je iz Unije sindikata ona žena, ona je rekla – hvala vam što ćete konačno i te škole da popravite, zato što to ne znači samo đacima, to znači i nama. Ono što nema više u turskim zatvorima, onakvi toaleti kakvi imaju kod nas u školi „Veljko Vlahović“ u Kuršumliji i u stotinama škola po našoj zemlji. E, mi ćemo do leta sledeće godine sve škole da okrečimo, sve škole da očistimo i svaki toalet biće uređen i čist za našu decu. I to ne, dame i gospodo, dragi prijatelji, ne iz kredita, ništa iz kredita, već iz našeg budžeta. Znate li kada smo mogli da vidimo da je Slovenija uspela? Kada su prvi deo auto-puta Zagreb-Ljubljana finansirali iz budžeta, a ne iz kredita. Tako ćemo i mi da gledamo. Nemamo još za auto-puteve, a da nije iz kredita, ali kada budemo pravili ovih 10 kilometara levo, to je srpska kuća, naše pare, nije kredit. Ali, kada budemo mogli da napravimo deonicu od 50 kilometara bez kredita, tada znajte da smo uspeli. I zato ovo sve radimo. Grozno je kada smanjujete, još gore je kada povećavate. Šta god da uradite, nikada ništa ne valja. Ne valja ni to što pošteno radite svoj posao, pa se bave svakoga dana izmišljenim aferama. Nema šta nisu izmislili. Kada im onda kažete – dođite da potvrdimo da li ste govorili istinu ili ne, onda - nemojte da ste detektor laži. Raspao bi se detektor laži kada bi došli tamo da daju iskaze i izjave. Onda se kao slučajno pojavljuju u svim novinama tekstovi – to baš nije, znate, dokazno sredstvo, materijal tako prikupljen ne može da služi kao dokazni materijal. Hajde da vas vidim, stručnjaci, otiđite na poligraf, otiđite na detektor laži, pa da vidim kako ćete da ga prevarite. Sve je to samo u jednom smislu važno, a to je – hajde nešto da kažemo i hajde nešto da uradimo protiv svoje zemlje. Ne zbog toga što mrze svoju zemlju. Nemojte da mislite da je to slučaj, nije. Oni samo mrze sve druge koji su uspešniji od njih, baš onako kako Meša Selimović, mislim, u svojoj „Tvrđavi“ govori o tome. Mislim da je „Tvrđava“, nemojte me držati za reč. Ponavljam, rekao je kako smo mi… Mogu li da vas zamolim da mi ne dobacujete. Pristojnost se ne uči čak ni u školi, nego kod kuće. Ja vas ništa drugo ne molim, sem za pristojno ponašanje. To je jedina moja molba. Dakle, uvek smo prezirali one koji su lošiji od nas, a mrzeli one koji su uspešniji. Iz tog ugla, ja njih razumem i mnoge druge, a mi ćemo da nastavimo da radimo. Već za tri meseca ćemo da vidimo kako stvari stoje i da najavljujemo nova povećanja, da se ponovo za to spremamo, opet bez kredita, da vidimo šta je to sve što još možemo da napravimo. U Beogradu ćete uskoro da imate od „Hiltona“ do „Dabl ju hotela“, do „Ikee“, svega onoga što u prethodnim godinama nismo imali, ali ćemo početi da ulažemo sve više i napravićemo poseban plan, ne samo za škole, bolnice i domove zdravlja, već posebno da subvencionišemo one koji hoće da ulažu u Pčinski, Jablanički, Pirotski, Nišavski, Toplički okrug, zato što želimo da tamo imamo više investitora. Posle mnogo godina bez postojanja velikih investicija u Novom Sadu, kad kažem mnogo godina, a za velike investicije je nešto što će da bude preko hiljadu zaposlenih, imaćete sada pre kraja godine, investiciju u Novi Sad, gde će ljudi da se obavežu da zaposle više od 2.000 ljudi a zaposliće 3.000 ljudi i to iz automobilske industrije veoma važno za nas, veoma bitno. To ćemo uspeti da uradimo, kao što sam rekao i ljudima u Priboju, nećemo ih ostaviti, kao što smo rekli i mnogima drugima, nećemo ih ostaviti iako su ih neki drugi uspešno uništavali i gotovo razorili u godinama koje su prethodile. Molim narodne poslanike, da ne potcenjuju težak i naporan rad, što je inače nama Srbima karakteristika, da sve druge potcenimo a da sebe uvek precenjujemo, jel to ni mi ne smemo da radimo sa bilo kim drugim i sa svima drugima u regionu. Moramo dobro da razumemo kako i na koji način sebe da pozicioniramo. Zato je veoma važno i strašno važno da pokažemo šta je sve od onoga što su govorili bilo netačno a šta je bilo tačno. Ja sam zahvalan i Ljubi Orboviću i mnogim drugima juče što su bili korektni pa su rekli da Zakon o radu nije doneo takve negativne posledice i otpuštanja o kakvima su govorili. Nisu oni srećni time, ja sam srećan zbog onoga što je doneto a to je fleksibilnije tržište. To je činjenica da to investitorima odgovara, da oni to podržavaju, da se zbog toga zapošljavaju ljudi, ali razumem i njih, mada su bili vrlo korektni. Sa takvim ljudima, sa takvim partnerima koje imamo među radnicima, tu uvek treba da pomognemo i na takav način da nastavimo da radimo i uvek ćemo uspeti da napravimo nove i bolje rezultate. Govorili su nam prvo 500 dinara za pretplatu biće strašno, biće ne znam koliko, i zbog toga je bilo, pa samo što revoluciju nisu digli, a nije dovoljno kada platu povećate ni za 1.000 ni za 2.000, ni za 3.000, ni za 4.000 to je ništa, a 500 dinara je razlog za revoluciju. Pa kada kažemo – neće biti 500 dinara, nego će biti između 120 i 150, e, al to ćete vi nama kroz budžet da uzmete. I, onda stanete i kažete da prosto više nemate nikakvog odgovora na sve to. Ja mislim da je bilo važno da zaštitimo, pre svega, penzionere koliko je to moguće. Mislim da ćemo na lekovima uspeti da napravimo još nekakav progres iako smo dosta toga uradili, da pokušamo da te cene još oborimo a da ne ugrozimo, ne samo tržište već i proizvođače lekova u našoj zemlji, da penzionerima to, pre svega penzionerima, naravno ali i svima ostalima, olakšamo. Da vam navedem još jedan slučaj oko cigareta, pošto kažu – poskupeće cigarete. Možda, ali to zato što proizvođači vide da mogu da prodaju. To je zato što proizvođači hoće da zarade više a ne zato što im sleduju redovne i ugovorne akcize koje dolaze tek u januaru ili u februaru i koja je minimalna. To je redovno usklađivanje, ono koje imamo dogovoreno i ugovoreno, nego vide ljudi, oprostićete što ću na takav način da kažem, da se više troše cigarete, da se više puši nego ranije, da ljudi mogu sebi to da priušte i hoće da povise cene. To nema veze sa Vladom. Razgovaraćemo sa njima, ali oni uplaćuju akcize više nego ikada. Na današnji dan za novembar mesec imamo akcizu nekoliko milijardi veću nego u novembru prošle godine, onda vi samo gledajte kako i na koji način i zašto nemamo problema sa punjenjem budžeta. Želim još jedanput da ponovim za sve građane Srbije. Mi danas ovde ne razgovaramo o rebalansu budžeta, jer rebalansa budžeta prvi put posle 40 i nekoliko godina nemamo. Naše finansije su čiste i uređene kao apoteka. Treća veoma stvar, danas ovde razgovaramo o onome što mi dajemo kao jednokratnu pomoć i podršku prosvetnim radnicima i profesorima na univerzitetu. Onaj ko ne želi i ko ne razume u kakvom mu se položaju država nalazi ima neki svoj razlog. Mi nemamo nikakav problem. Uvek može svako da da novac svojoj Vladi. Vratićemo svaki dinar u budžet, svakome hvala. Ali, ja mislim da će od tih, unapred vam kažem 141.000, 140.900 ljudi to da prihvati i da kažu da su zadovoljni ne sumom novca, ne time što su se obogatili, već da su zadovoljni time što je neko, pre svega, hteo da pokaže – da razumemo da nam je prosveta u teškoj situaciji i zato smo prosveti dali četiri plus 1,2%, zato ćemo prosveti i sledeći put najviše … akciza nam je u novembru ove godine u odnosu na novembar prošle godine do sada, dakle do, koji je danas 11, 12. novembar, koji god da je, nije ni važno, za 5,3 milijarde veća. Dakle, samo da imate to u vidu. Dakle, cela sednica danas se odnosi na to da želimo da pokažemo poštovanje i odnos prema prosvetnim radnicima i profesorima na univerzitetu, samo u tome, sedam hiljada dinara nije mali novac, za mene nije mali, ne znam za koga je mali, siguran sam da za učitelje ni u Babušnici, ni u Somboru, ali ni u centru Beograda to nije mali novac. Da li će ga biti više?Biće, ako budemo uspešni i ako budemo radili kao 2015. godine jer sledeći put kada to budemo povećali više niko neće imati manja primanja nego što je imao, uz ovakvu inflaciju značiće mu da ima viša primanja. Sve je na nama. Možemo li da radimo, hoćemo li da radimo, hoćemo li da budemo posvećeni na tom našem putu ili ćemo da gledamo samo kako da sve ono što je dobro na bilo koji način pokvarimo. Hoću vama još jedanput da se zahvalim, žao mi je što od opozicionih poslanika, ukupno ih ima petoro, kao što vidite, ja ne znam da li ih ima nekad ili ih nema nikad, ali sam zadovoljan što poslanici većine pokazuju odgovornost, kao što se nadam da mi vi nećete zameriti poštovani poslanici što sam danas imao potrebu da dođem i da vam objasnim, što sam pronašao vremena i da dođem i da pokažem šta je to što smo u prethodnom periodu radili, a doći ćemo da pokažemo i šta smo napravili od auto-puteva, koliko smo mostova obnovili posle poplava, koliko smo regionalnih i lokalnih puteva napravili i koliko ćemo tek da pravimo. Koliko smo fabrika otvorili dobićete poseban izveštaj pošto stalno govore da tih fabrika i tih radnih mesta nema, pa ćete da dobijete kompletan izveštaj i da to uporedimo sa nekim pređašnjim periodom. Naravno, još mnogo poslova je pred nama. Samo vas sve molim za razumevanje, za podršku, ali vas molim i za reči kritike. Svaki put kada nešto loše napravimo i kada nešto loše uradimo, ali vas takođe molim da nas ne zaštitite, jer meni nije potrebna nikakva zaštita, zna narod šta možemo da uradimo, zna narod šta nikada nismo uradili. Hoću da vas molim da se borite za svoje ideje i da se borite za naprednu i prosperitetnu Srbiju. Kada sam to rekao nisam mislio u partijskom smislu, mislio sam u smislu da za nas ništa ne sme da postoji važnije od naše Srbije, da moramo da brinemo o njoj, da moramo da je čuvamo u političkom smislu, ali da i te kako moramo da razmišljamo kako da našu ekonomiju unapređujemo. Ekonomija je pitanje broj jedan našeg političkog napretka, na stabilnim smo i čvrstim temeljima, to kažu i MMF i Svetska banka i IBRD i IDA, to kaže i EU. Ali, nije važno šta oni kažu, važno je da naš narod zna da radimo pošteno i da ćemo da radimo jednako pošteno i još napornije. Uveren da će rezultati biti još, neću da govorim mnogo bolji, jer ovi rezultati su dobri. Ovo su dobri rezultati, a zapamtite šta sam vam rekao i pre šest meseci, molim vas, da će jednog dana, i kada ljudi budu nezadovoljni, i kada budu promenili većinu, kada budu doveli neke druge na vlast, da će se i tada izučavati i govoriti pohvalno o ovom periodu i da će svima da bude jasno da je Srbija najteže i nejneophodnije reforme sprovela baš u ovo vreme. Zato budite ponosni na sebe što se borite, što se borite za normalnu, pristojnu i uspešnu Srbiju, a mi ćemo gledati da vam u tom poslu služimo. Hvala vam.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Nevenka Milošević.
Zahvaljujem, uvažena predsednice Narodne skupštine Republike Srbije. Poštovani predsedniče Vlade Republike Srbije, gospodine Vučiću, uvaženi ministri, drage kolege narodni poslanici, poštovane kolege prosvetni radnici i zaposleni u obrazovanju, svoje današnje izlaganje pre svega usmeriću na izmenu Zakona o budžetu Republike Srbije za 2015. godinu, a svakako da ću podržati i ostala dva predloga zakona koji se tiču dva važna ugovora. Najpre bih želela ovu priliku da iskoristim da sa par dana zakašnjenja svim kolegama prosvetnim radnicima čestitam Dan prosvetnih radnika, 7. novembar. To je datum kada je rođen naš veliki reformator Vuk Stefanović Karadžić. Drage kolege, imam i jednu poruku – da obavljate i dalje svoj veoma težak, visoko odgovoran posao, a sa druge strane i veoma lep i kreativan, na najbolji mogući način, savesno, profesionalno, u najboljem interesu svojih učenika, u najboljem interesu struke, profesije, ali i ličnog, profesionalnog usavršavanja. U toku su važne reforme. Da bi ih realizovali, naravno, moramo reformisati i naš obrazovni sistem. Obrazovanje, čuli smo već i danas, jeste proizvodnja. Obrazovanje proizvodi znanje koje mora da bude cenjeno. Znanje, koje treba da bude mnogo kvalitetnije, što podrazumeva njegovu trajnost, njegov kvalitet, ali i funkcionalnost i primenu u praksi. Danas govorimo o dopuni Zakona o budžetu za 2015. godinu i u tom smislu imamo izmenu dva člana, to je član 17, gde se dodaje novi stav 3, gde se pruža mogućnost da zaposleni u prosveti dobiju jednokratnu pomoć. I to je veoma važna vest za sve zaposlene u obrazovanju, u ustanovama za osnovno, srednje obrazovanje, u ustanovama za učenički standard, ali čuli smo i da je dopunjeno i za sve zaposlene u višim i visokim školama danas. Povodom ovoga, održano je više sastanaka sa predstavnicima Ministarstva finansija, Ministarstva prosvete, sindikatima, a ja bih rekla, mislim da je i na poslednjim od tih sastanaka upravo i sam premijer bio prisutan. Na osnovu svega je procenjeno da je trenutno realno i moguće zaposlenima u prosveti dati jednokratnu pomoć u visini od 7.000 dinara. I to jeste realno i moguće i to jeste odraz naše finansijske stabilnosti. To jeste odraz toga da smo konačno zaustavili negativne trendove u oblasti finansija. Zarad kolega prosvetnih radnika, ja bih rekla još nešto. To ne znači da će njihovo pravo za jubilarne nagrade biti ukinuto. Ono se nikako ne ukida, ono će i ove godine biti isplaćeno za sve one koji su to pravo ostvarili, ali iz budžeta jedinica lokalnih samouprava. Naravno da jednokratna pomoć za prosvetne radnike neće suštinski i trajno rešiti njihov položaj, ali, ova pomoć rekla bih da jeste jedan dobar znak, jedan dobar simbol dobre volje ove Vlade da je prepoznala probleme položaja prosvetnih radnika danas, da moramo ispraviti nasleđene greške, da ne pominjem 2008. i neke ranije godine. Da bismo suštinski rešili problem položaja prosvetnih radnika, moramo kvalitetno doneti platne razrede, Zakon o osnovama sistema obrazovanja i vaspitanja, Zakon o visokom školstvu, zatim Registar zanimanja, ali i koncept dualnog obrazovanja, kao i obnovu svih naših škola. Ja se usuđujem da kažem još nešto što smatram da je vrlo važno – možda je moguće omogućiti i javno-privatno partnerstvo u školama, dodatno finansiranje naših radnika u školama putem projekata, ali i veći razvoj obrazovnog turizma. Jer, najveći problem danas u obrazovanju zapravo jeste sve manje dece, budućih učenika i studenata, a na ovaj način bi mogli oživeti naša sela i napuštene školske zgrade. Naravno, potrebno je da svi mi koji smo na bilo koji način, direktan ili indirektan, vezani za obrazovanje, damo sve od sebe kako bi konačno bolji dani za obrazovanje u Srbiji došli, kako ta briga za položaj prosvetnih radnika više ne bi bila na reči. Sigurna sam da će ova Vlada Republike Srbije na čelu sa našim premijerom Aleksandrom Vučićem svakako u tome i uspeti. I samo još jedno zapažanje za kraj. Sva današnja kritika smatram da je bila kritika radi kritike, nije bila ni dobronamerna, ali nije bila ni korisna. Ona je bila krajnje ispolitizovana, a ja bih rekla – uvek sa istim ciljem, da omalovaži sve napore, sve uspehe ove Vlade Republike Srbije, a ti rezultati, moramo priznati da su vidljivi, da su prisutni, da su merljivi i da su danas priznati. Hvala vam puno.
Reč ima premijer.
Dame i gospodo, zarad istine, želim da vas obavestim o sledećem. Vi znate da su nam, evo, ceo dan, danima, nedeljama, mesecima, omalovažavajući sve što smo govorili, i danas su pričali da je nešto mizerno – pa, jeste, može čovek i da se složi sa tim. A znate li koliko je vlada od 2008. do 2012. dala ovakvih pomoći i podrške? Znate koliko je to puta bilo na godišnjem nivou? Lepo ti, Milija, stoji ta srpska narodna nošnja. Znate li koliko su puta dali našim prosvetnim radnicima, osim što su im rekli – povećavamo vam platu 10%, pa inflacija bude 25%? Nula puta. Nula. Dala je jedna druga Vlada 2008. godine, i tada je bila pohvaljena – dala je 5.000 dinara. Dala je naša Vlada 2013. godine, Svetosavsku podršku i pomoć od 4.000 dinara. Ovo je 7.000 dinara. Nije dovoljno i nije dobro, zato što je mnogo bolje da to bude nula, kako su to neki drugi radili, i to u godinama u kojima je zemlja išla nizbrdo i pravo u ambis? Ja sam došao do još određenih podataka, da vidite samo kako je to funkcionisalo, posebno ono što oni kritikuju, a naročito sam se spremio za raspravu oko toga ko je lopov a ko nije, ko je krao a ko nije. Te rasprave najviše volim, sa onima koji su opljačkali Srbiju kroz proces privatizacije, sa onima koji su živeli i radili za to da bi nešto pljačkali, a da bi poštenim ljudima nešto prebacivali. Kao što vidite, nemam nikakav strah, već dođem direktno, pa da vidim šta će da mi kaže bilo ko, a da vidimo i šta ću ja njima da kažem. Pa da vidimo čija će argumentacija da bude ozbiljnija, tačnija i preciznija. Dragi prijatelji, govorili su nam kako ništa ne valja što smo uradili oko „Er Srbije“. Da li je tako bilo? Decenijama prosečan gubitak je bio između 37 i 39 miliona evra na godišnjem nivou. Govorili su nam kako ništa ne valja, izvlačili podatke. Evo vam, da vidite samo kako to danas izgleda. Broj putnika u milionima putnika u odnosu na 2012. godinu, jer se 1,3 povećao na 2,3 u 2014. godini i ove godine biće 2,6 miliona putnika. Prihod u milionima evra sa 161 na 192 u 2014. godini biće preko 210 u 2015. godini. Sa broja destinacija, sa 32 koje nisu bile dnevne, povećano je na 40 koje su dnevne. Sa 9.500 letova, povećano je na 15 hiljada letova. Letelice povećane za četiri, starost smanjena sa 25 godina na prosečnih 17 godina. Kargo rast 60% u odnosu na „JAT“. Broj pilota je povećan za 100. Broj pilotkinja, prvi put ih imamo, nismo ih ranije imali. Broj pripadnika kabinske posade povećan je za još 30. Broj zaposlenih mlađih od 30 godina, pošto kod nas je uvek postojalo samo kako će da se čuvaju mesta za nekoga, a ne kako da se neko novi zaposli, sa 4% skočio je na 28%. Tehničkog osoblja zaposleno je još 30 ljudi. Dakle, samo sam vam naveo kao to danas izgleda i zašto su svi u regionu ljubomorni na „Er Srbiju“. Samo postoje neki kod nas koji žele da to bude loše. Samo ne mogu jednu stvar da objasne - kako to da je aerodrom u njihovo vreme vredeo za koncesiju od 30 godina 120 do 140 miliona, a kako to da danas možemo da dobijemo preko 500 miliona evra? Ja mislim da građani to i te kako dobro mogu da razumeju. Ja sam malopre pogrešio. Nije škola „Veljko Vlahović“, već je škola „Drinka Pavlović“ u Krušumliji. Vas molim da vidite ovaj snimak. (Predsednik Vlade pokazuje fotografiju.) Ako možete da verujete da takva škola postoji. Ja mislim da ni u jednom zatvoru na svetu ne postoji ovakav toalet. Taj toalet postoji u našoj školi u Kuršumliji. Ovde imam fotografije iz 15, 20 škola, od „Petefi Brigade“ u Kuli, fiskulturne sale, to je Vojvodina, do škole „Kralj Petar Drugi“ u Užicu, do „Topličkih heroja“ u Žitorađi, ne znate koja je u gorem stanju. Zašto? Zato što nisu mogle da se prave kombinacije, mali je novac kada treba da okrečite nešto, kada treba da prefarbate nešto. Mali je novac nekima bio da se bakću oko toga i da rade te sitne stvari. Od krupnih ništa nisu ni hteli da rade, jer negde morate da vidite rezultat. Tako su zaboravili na autoputeve, tako su zaboravili na Železnicu, tako su zaboravili na avioprevoznika, sve krupno su zaboravili, a na sitno nisu hteli da misle zato što nema meda dovoljno. Zato se ovim nisu ni bavili. Zato ova pitanja nisu ni rešavali. Mi danas imamo, da bi ljudi u Srbiji znali koliki je to posao, ukupno osnovnih škola 1.257 i dodajte na to 441 srednju školu. Mi ćemo u toku naredne godine, do kraja godine biće završeno 50, pre proleća će biti završeno ukupno 130 škola. Gledaćemo da završimo preko 700, 800 škola do kraja sledeće godine, da u svakoj školi, u koju god može da se uđe, ima onih i koje su u dobrom stanju, ali su retke. Lično ću time da se bavim, lično ću da nadgledam taj program. U svaku školu u Srbiji ću da uđem, u svaku školu. U svaki dom zdravlja u Srbiji ću da uđem, u svaku bolnicu ću da uđem, jer neću da ijedno naše dete uđe u ovakav wc, u svaku. To je moje obećanje. Nikada nijedan premijer nije ušao u stoti deo naših škola. Ja ću u svaku školu da uđem i u svakoj školi neću biti leš da odem da vidim kakav je toalet, da vidim gde nam deca idu, ne da dobijaju zarazne bolesti, nego da vidimo šta je to što možemo za njih da uradimo. To ću isto da uradim sa bolnicama. Što se toga tiče, želim da znate da nam gama-nož odlično radi. Do sada 15 operacija, pomažemo ljudima, posle mnogo godina nabavili smo mašinu. Ja se ne razumem, doktore, oprostite zbog toga. Tamo su me vodili. Moje je bilo da obezbedim novac, a razumete sami da su me tamo vodili kao mečku da mi nešto pokažu, u šta se ja ne razumem, ali sam video da su pacijenti zadovoljni, da su ljudi zadovoljni što sada možemo da lečimo tumor na mozgu na bezbolan i najbolji mogući, na svetski način, da ne moraju da čekaju i da skupo plaćaju u Turskoj i nekim drugim zemljama. Želim da vas obavestim da posle osam, devet godina, kada su uzeli pare za onu referentnu laboratoriju za mleko, negde oko deset godina kako su uzeli pare, 15 miliona, pa je tih 15 miliona nestalo, želim da vas obavestim da je danas ta referentna laboratorija završena i da će početi da radi za neki dan i da ćemo moći da imamo sve uzorke, sve analize na najbolji mogući način, da smo za 700 miliona dinara kupili četiri linearna akceleratora. Time ćemo da rešavamo za lečenje onkoloških pacijenata i liste čekanja. Dakle, više neće biti liste čekanja kod nas, kao što ih je bilo godinama. Tek o tome da li negde i koliko napredujemo. Zatim, pogledajte, molim vas ovo, ako možete da vidite. (Predsednik Vlade pokazuje fotografiju.) Vidite, ova srušena, trošna kuća bez crepa, bez greda, bez ičega, ne liči ni na šta. To košta da srušite. Znate li koliko smo mi ovo platili, koliko ste vi ovo platili, koliko su ovo građani Srbije platili? Pročitaću vam tačno. Platili su 112 miliona, pazite, ne 112 hiljada, 112 miliona, 112.075.373 dinara, preko milion evra. Pogledajte, ovo ste platili milion evra. To ste platili, građani Srbije, milion evra. To je trebalo da bude dom za hendikepiranu decu. To je dom za hendikepiranu decu, plaćen milion evra. Onda kažu – malo je sedam hiljada, malo je četiri puta po nula dinara, koliko ste dali prosvetnim radnicima, a ovo je onoliko koliko možemo, dajemo onoliko koliko smo uštedeli a da ništa ukrali nismo. Mi ćemo, nadam se, sledeće godine da imamo više ovakvih rasprava u Narodnoj skupštini. Ja sam gotovo uveren da ćemo u periodu koji je pred nama umeti da pokažemo, a vi znate da je kod nas građana Srbije, šta god da se desi, šta god da je dobro, kod nas konsenzusa, ako hoćete i slavlja, nema. Kažite mi koji je to događaj, šta je to što treba da se desi da bi Srbi negde nešto proslavili ili da bi rekli da je nešto dobro? Nije primljeno Kosovo u UNESKO. Jesmo li slavili? Nismo. Nismo proglašeni za genocidni narod u UN, a to bi bio žig, pečat na našem čelu za narednih 200 godina. Nismo. Jesmo li slavili kada su morali da nam ukinu zbog pravde i morala sankcije koje nam je Hrvatska uvela, ekonomske, posle svega 30 sati? Nismo. Šta je to onda što će Srbi da slave? Šta je to što ćemo mi da poštujemo, a da to nisu sportski rezultati? Plašim se da ćemo svi zajedno ovde malo toga da pronađemo. Zato kod nas nepoštovanje caruje i zato sam i ja pogrešio u jednom svommalom delu, uzvraćajući, rekao bih, na način koji meni ne priliči. Zato moramo da pokažemo poštovanje prema onima od kojih mislim da smo bolji, ali moramo da im pružimo mogućnost za utakmicu i istovremeno ne smemo da pokazujemo da smo isti kao oni. Zato ja i ne kritikujem one koji su doneli odluku da se pusti Euleks da bude na Kosovu i Metohiji, niti kritikujem bilo koga drugog, već gledamo da ispunjavamo naše obaveze. Gledamo da vidimo šta je to što mi možemo da napravimo, šta je to što mi možemo da uradimo. Zato još jedanput, ovo je bila naša namera i sa tom namerom ćemo da nastavimo da pružamo pomoć i podršku za one koje mislimo da su, ne našom voljom, već silom prilika, neznanjem, neodgovornošću, neozbiljnošću i nesposobnošću onih koji su upravljali ovom zemljom, oštećeni i, koliko možemo, sa tim ćemo da nastavimo uvek u budućnosti, ali mi ne možemo da idemo kao društvo napred ako imamo patološku potrebu da se stalno vraćamo u prošlost, da nađemo način kako sebi da zabijemo nož u leđa i da zaustavimo put napred. Slušajte, u ovim školama što ćemo da ih renoviramo, trebalo bi zajedno sa mnom u obilazak tih škola da pođu još neki i da uvedemo neki predmet pristojnosti. Da li imate neki predmet lepog ponašanja, da uvedemo tako nešto, da vidimo? Građansko vaspitanje ima. Dobro. Šta ćete? Uz to građansko vaspitanje ja sam, čini mi se, nekada razumeo bolje šta je kućno vaspitanje, ali sad više ni sam čovek ne zna šta da izgovori, pa da ne pogreši. Nije važno. Želim još jedanput da vam se zahvalim na podršci. Ovakvih dobrih vesti, ovakvih dobrih dana biće još, biće ih mnogo, biće češći. Mi naše uspehe nećemo da množimo sa nulom kao što su ih neki množili sa nulom godinama, gledaćemo nekada da ih množimo sa 7.000, nekada sa 10.000, nekada i sa mnogo više, ali nikada nijednog trenutka nećemo da ugrozimo finansijsku stabilnost Srbije. Ekonomija naša će da napreduje, obezbedićemo uslove da se još veći broj ljudi zaposli, a jednom, uveren i sasvim siguran, ćemo svi moći da se složimo u oceni perioda za nama. Ako se ne budemo slagali ili saglasili u oceni nečega što dolazi, a to je da smo hrabrim, teškim, ozbiljnim i odgovornim reformama napravili konačno temelj za čvrstu i dobru kuću za sve građane Srbije. Hvala vam najlepše.
Reč ima narodni poslanik Aleksandra Jerkov, Poslovnik.
Zahvaljujem, gospođo predsednice. Prvo, želim vas da pitam, zapravo da me obavestite, da li smo mi na sednicama na kojima je prisutan premijer ukinuli ili suspendovali pravo poslanika da ukažu predsedniku na nepoštovanje Poslovnika, s obzirom na to da sam se ja javila još za vreme premijerovog prvog govora od 28 minuta, da je tada bilo dva govornika, da ja reč nisam dobila? Drugo pitanje, zapravo, pretpostavljam da smatrate da niko nema pravo da odgovori na ovo izlaganje ili imate nameru kasnije da date nekom priliku da odgovori. Moja povreda, zapravo ono na šta želim da vam ukažem, odnosi se, sad se već desilo, pre izvesnog vremena, pa možda ćete imati teškoće da se prisetite. Član 107. obavezuje vas da ukažete svim govornicima na obavezu da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine, a dozvolili ste premijeru stvari koje je on sebi dozvolio, a vi svakako niste smeli to da mu dozvolite. On je naime rekao da su pojedini poslanici pričali gluposti o dugovima „Srbijagasa“. Ja verujem da premijer kreira svoj paralelni svet u kom je „Srbijagas“ uspešna firma, u kom su sindikati oduševljeni ovim dogovorom, u kom mu, ako hoćete, narodni poslanici dobacuju, jer on jedini u sali čuje da mu ti narodni poslanici dobacuju, i on sebi dozvoljava nešto što vi ne biste u ovoj Skupštini smeli da mu dozvolite, da bude merilo gluposti, merilo pameti, merilo poštenja i nepoštenja, pa smo tako od njega već u nekoliko navrata čuli da su tekstovi koje nije pročitao najveća glupost koju je u životu video, da su određeni radovi glupi i svako naravno ko je blizak njemu je apriori pošten, svako ko je protiv njega…
Moraću da vas prekinem. Prošlo je dva minuta i da vam odgovorim, naravno, u pitanju je povreda Poslovnika. Ne znam kako da vam objasnim uopšte da je veoma poštovan član 107. Premijer Aleksandar Vučić je uvek dobrodošao u naš parlament. (Narodni poslanik Aleksandra Jerkov dobacuje s mesta.) Molila bih vas da vi ne dobacujete, već kad skrećete pažnju nekom drugom na njegovo ponašanje. Uvek je dobrodošao. Ono što vas sigurno zbunjuje, a to je da vi izazove tumačenja Poslovnika niste imali, jer premijer Cvetković nikad nije došao u parlament, pa niste morali da razmišljate uopšte o tumačenju i poštovanju člana 107. ili bilo kog. Što se tiče dalje debate, postavili ste mi pitanje, iako nisu ni utorak ni četvrtak, ali biću tolerantna, demokratski, pa ću vam i sredom odgovoriti na to. Naravno da imaju pravo da diskutuju, pročitaću vam dalje po Poslovniku, Ljiljana Malušić, Irena Aleksić, Biljana Ilić Stošić, Dušan Janković, Milija Miletić i Zoran Babić. Tako da sigurno će biti debate. Ja se nadam da imaju i pravo poslanici Srpske napredne stranke da kažu svoje mišljenje o Predlogu zakona koji imamo pred nama, ali šta da radimo vi ste vaše vreme istrošili. Toliko su vam građani Srbije dali. Koliko god se ja trudila da razvučem demokratiju, ne mogu mimo volje građana. Vrlo rado bih vam dala još vremena, ali ne mogu, ne daju mi građani Srbije. Neki drugi put. Izvolite. Da li je to Poslovnik, ta plava knjižica? Ne možete po Ustavu, već samo po Poslovniku.
Poslovnik proističe iz Ustava, predsednice.
Morate citirati odredbu Poslovnika.
Naravno, poštovana predsednice, kao što ja to uvek i radim. Reklamiram sada, uvažene dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Narodne skupštine, uvaženi ministre i uvaženi predsedniče Vlade, članove 106. i 108. Poslovnika i član 98. Ustava Republike Srbije. Najpre da kažem da je naravno predsednik Vlade dobrodošao u Narodnu skupštinu. Koliko se ja sećam, predsednik Vlade, gospodine Vučiću, vi ste nam na jednoj sednici ovde i obećali da ćete češće, ako je i moguće, i svakog poslednjeg četvrtka dolaziti u Narodnu skupštinu da odgovarate na pitanja narodnih poslanika. Sedeo sam ovde i čuo sam šta ste rekli. Proverio u stenogramu, gospodine Vučiću, nije vas bilo u Skupštini u avgustu…
Ja sada kršim Poslovnik, jer vas puštam da se obraćate Aleksandru Vučiću. Sama ću tražiti da se glasa o ovom mom ponašanju. O čemu ja kršim Poslovnik? Pustite premijera, on ne krši Poslovnik.
Poštovana predsednice Narodne skupštine, ukazao sam na povredu Poslovnika budući da je predsednik Vlade gospodin Vučić rekao da će on, budući da je on odlučio da će od šest sati danas da bude slobodan da odgovara na naša pitanja.
Nije to rekao i izvinjavam vam se…
Jeste. Gospodine Vučiću, jeste li rekli?
… što ću poštovati Poslovnik pa nećete više … (Vladimir Pavićević, s mesta: Ja sam slušao danas gospodina Vučića i rekao je da on ima vremena…) Danas je sreda. Doći će on jednog četvrtka, a mi koji radimo svaki dan možemo i da promašimo neki dan. Šta da radimo, neko se juče šetao, a neko je radio. (Vladimir Pavićević, s mesta: Debata.) Ne može debata mimo Poslovnika. Popeli bi mi se na vrh glave, kako kršim Poslovnik, kada bi sad otišla mimo reda. Molim vas koleginica Ljiljana Malušić da govori o… Želite vi ponovo reč? (Da.)
Samo bih želeo zarad javnosti da kažem da sam malo drugačije rekao. Rekao sam da ću pretpostavljam biti slobodan od šest posle podne. Bio sam slobodan nešto ranije, pa sam došao u pet na sednicu Narodne skupštine, pošto ja, pravo da vam kažem, ne volim da sedim i da gubim vreme i ne volim da budem ni u skupštinskim, ni u Vladinim ni kafanama, ni kafićima, ni u svemu drugom, pa se izvinjavam što sam došao u Narodnu skupštinu malo ranije, ali to nije imalo veze sa institutom poslaničkih pitanja, niti sam to izgovorio, tek zarad istine i zarad građana Srbije. Što se tiče mog dolaska u Narodnu skupštinu, tačno je mogao bih i češće da dolazim i to je moja obaveza, ali moram da kažem da sam premijer koji je najčešće u Narodnoj skupštini. Od svih dosadašnjih premijera ubedljivo sam najviše vremena proveo u Narodnoj skupštini. Planiram da tako i nastavim. Zato što kad god pomislim da imamo neke probleme i da imamo mnogo muka i da ne znamo kako da određene stvari prenesemo narodu meni uvek dobro dođe da dođem ovde sa vama u Skupštinu da razgovaram, jer računam tu ćete tako ubedljivo da me pobeđujete kako najavljujete po svim društvenim mrežama, da ću posle toga morati da se bavim svim drugim stvarima bar nekoliko nedelja. Što se tiče „Srbijagasa“ niko ne misli da je to divno i odlično preduzeće, naprotiv. To je preduzeće bremenito problemima, ogromnim dugovima koje ste napravili, ogromnim, jezivim dugovima koje danas neko mora da rešava, zato i „Srbijagas“. Znate kako je to išlo da biste znali? Oni isporuče gas, toplane naplate od građana, a u „Srbijagas“ se ne vrati ni dinar. I to vam je bio slučaj u bezbroj gradova i opština u Srbiji. Država Srbija je u stvari urušavala i uništavala sva svoja preduzeća. Ono što sam ja rekao to je da „Srbijagas“ danas ne kasni ni dinara prema ruskom partneru u ispunjavanju svojih tekućih obaveza. Nemojte da izvrćete i nemojte da se rugate mojim rečima, one su istinite, one su precizne. Mi smo sad bili u Rusiji gde smo sa ruskim partnerima analizirali. Ostalo nam je još 16 miliona evra samo da platimo od tekućih obaveza i to bi trebalo u narednih, mislim, 20 ili mesec dana da isplatimo, ali i to je u skladu sa protokolom koji imamo, a 200 miliona smo već isplatili. Dakle, samo hoću da vam kažem da se stvari menjaju, da stvari idu na bolje. Jedino nisam razumeo na šta smo to potrošili 112, 113 miliona dinara, jel ovo košta 113 miliona dinara? Jel to košta? Oni kažu - uložili ste pare u autobuse ovakve i onakve, uložili ste pare u avione, kažu - to je strašno. Zamislite. Uložili smo u srpske autobuse i u srpske avione, jesmo, a u ovo izvinite mi nismo ulagali milione evra građana Srbije i nismo milione evra građana Srbije otimali od hendikepirane dece. Što se tiče poštenja i nepoštenja, za to postoje uvek naravno, nadležni organi koji će da daju konačan sud i ne bih da prejudiciram brojne stvari. Ali, ako neko ne sme da ide na detektor laži, već se kao đavo od krsta plaši detektora laži, a neko drugi sme da ode tamo i da odgovori na svako pitanje, moram da vam kažem ma koliko vama to bilo smešno, ma koliko to vama bilo, ne znam ni sam kako bih to rekao, da meni to precizno jasno govori ko je u pravu, a ko iznosi neistine. Potpuno sam siguran da ljudi u Srbiji to takođe dobro razumeju i da će to i te kako umeti da cene, a naravno nadležni državni organi i verujem u budućnosti neuporedivo efikasnije pravosuđe, jer bih o tome mogao danas da govorim mnogo i čini mi se i našu Vladu da kritikujem, iako Vlada ne sme da ima uticaja na pravosuđe, ali govorim o uslovima koji moraju da se stvore kao i sve prethodne. Nadam se da ćemo živeti i u uređenom sistemu i za dve, tri godine da će to biti mnogo bolje, a onda ćemo moći da vidimo da ne presuđujete ni vi, ni ja, da ne morate da povišavate ton kada određena imena izgovarate, a da ne znate ni sami šta biste rekli, pa, neka nadležni organi to utvrđuju. Ali, nadležni organi će i tada kao i danas da se koriste detektorom laži, a plašim se da će neki i tada kao i danas da od detektora laži beže kao đavo od krsta. Izgleda da mi nedostaje Borko. Ali… Nedostaje mi Borko. Ovo mi nemojte zameriti, ovo sam se samo našalio, ja verujem da i vama nedostaje. Srećan rad vam želim i izvinite neću više ovu vašu idilu da vam remetim, računam s vremena na vreme kad me pozovete da me rasturite, ja ću opet da dođem, a sada hvala vam najlepše i građanima Srbije čestitam na uspešnim reformama.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Ljiljana Malušić. Izvolite.
Hvala lepo. Poštovana predsednice Skupštine, poštovani ministri, poštovani gosti iz ministarstva, dame i gospodo poslanici, žao mi je što nam je otišao jedan od najvažnijih, najboljih figura trenutno današnjice što se tiče Republike Srbije, naš premijer, jedan od najobrazovanijih. Teško je govoriti posle njega, ali ću ja zaista biti kratka i govoriću o tri zakona. Prvi je Predlog zakona o dopuni Zakona o budžetu Republike Srbije za 2015. godinu. Zarad javnosti treba naglasiti još jednom, mi ne radimo rebalans budžeta naprotiv, mi radimo samo Predlog zakona o dopuni Zakona o budžetu Republike Srbije za 2015. godinu. Možemo da se pohvalimo s obzirom da je smanjen fiskalni deficit i da je trenutno stopa rasta 1,75%, čestitam. U Zakonu o budžetu Republike Srbije za 2015. godinu zaposlenima i ustanovama osnovnog i srednjeg obrazovanja i ustanovama učeničkog standarda, kao i zaposlenima u visokoškolskim ustanovama i u ustanovama studentskog standarda Vlada je donela odluku o jednokratnoj isplati od 7.000 dinara neto prosvetnim radnicima, ali ovo je neto. Bruto je 12.000, jer ovde imamo i prateće poreze i doprinose, što znači 100 evra. To nije malo s obzirom da postoji 141.807 prosvetnih radnika. Gospodo, to je negde oko 14 miliona evra. Bravo. Ovo je samo za kraj ove godine. sledeća godina će nama biti uglavnom posvećena zdravstvu i prosveti i radujem se zbog toga. U moje vreme je bilo lekar, učitelj, odnosno profesor – persona uno. Zahvalna sam na tome. Nadam se da će se nešto što se zove kultura i obrazovni sistem koji je potpuno devalviran, ponovo vratiti i biti ono što treba da bude u Srbiji. To takođe važi i za zdravstvo. Znam da će početkom sledeće godine sve škole u Srbiji biti okrečene, da će svi sanitarni čvorovi biti sređeni. Sramota je ono što nam je pokazao, fotografije naš cenjeni premijer, škola po Srbiji. Nadam se da se to više nikada neće ponoviti i da će sva deca širom Srbije, naročito na jugu Srbije, jugoistoku Srbije, istočne i zapadne Srbije imati učionice koji im dolikuju. Ovaj zakon stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku“ što znači da je po hitnom postupku, i treba bliži se kraj godine i još jednom, ovo nije rebalans budžeta, već samo dopuna zakona. Ono što je vrlo važno istaći je sledeće, da sve nagrade koje bi trebalo dati u 2015. godini za Božić, Novu godinu neće biti dodeljivane, ali će biti dodeljivane jubilarne nagrade, tako da svi ljudi koji su stekli tu nagradu u 2015. godini će biti ispoštovani, a korisnici su budžeta. Lokalne samouprave su dužne da obezbede sredstva za dodelu ovih nagrada. Ukoliko se to ne desi, ministar finansija će lično ukinuti onaj priliv koji bi trebalo da ide ukoliko se to ne desi. Ja sam zadovoljna zbog toga i drago mi je da se poštuje princip. Ono što još treba reći je da za sprovođenje ovog zakona naravno određena su sredstva, a ja ću se, s obzirom da danas govorimo samo o jednom, kapitalnom zakonu, koji se tiče prosvetara i svaka čas njima, nadovezati, jer danas imamo još dva zakona. Jedan je Predlog zakona o potvrđivanju ugovora između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Kazahstana o izbegavanju dvostrukog oporezivanja i sprečavanje poreske evazije u odnosu na poreze na dohodak i na imovinu. Ovaj zakon je potpisan 2015. godine, 28. avgusta, na četiri jezika, što govori da je vrlo važan i porezi na koje se primenjuje ugovori su, pre svega u Srbiji, porez na dobit pravnih lica, porez na dohodak građana, porez na imovinu, a u Kazahstanu, porez na dobit pravnih lica, porez na dohodak građana, porez na imovinu pravnih i fizičkih lica, tu je razlika. Ugovor obezbeđuje zajedničke kriterijume za određivanje prava oporezivanja pojedinih kategorija dohotka i imovine. Ugovor stimuliše ulaganje kapitala, što je jako važno, pogotovo rezidenata Republike Srbije u Republici Kazahstan, kao i rezidenata Republike Kazahstan u Republici Srbiji. Zatim, ugovor određuje pravni preduslov za efikasnije privređivanje i konkurentnost preduzeća, a samim tim biće omogućena sa obe strane i bolja i brža privatizacija. Ono što bih još naglasila, to je treći zakon, prosto da naši gledaoci znaju da danas imamo tri zakona, ali je prvi zakon bio naravno najvažniji, je i Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora između Republike Srbije i Kraljevine Norveške o izbegavanju dvostrukog oporezivanja i sprečavanju poreske evazije u odnosu na poreze na dohodak. Ovaj ugovor se primenjuje na lica koja su rezidenti jedne ili obe države ugovornice. Porezi na koje si primenjuje ovaj ugovor su, pre svega u Norveškoj, nacionalni porez na dohodak, zatim okružni i opštinski porez na dohodak, opštinski porez na dohodak, nacionalni porez koji se odnosi na dohodak kod istraživanja iskorišćavanja podmorskih izvora nafte i porez na dohodak nafte koja se naftovodima prevozi. Takođe, postoji još jedan porez, a to je nacionalni porez na primanja nerezidentnih umetnika. Vrlo je važno da poznajemo jednu zemlju. Kada je poznajemo mi je volimo i u nju ulažemo. Ono što je jako bitno za ovaj sporazume i ugovore je da jačamo bilateralne odnose između dve zemlje. Hvala na pažnji, u danu za glasanje glasaću za sva tri ova zakona. Hvala.
Zahvaljujem se gospođo Malušić. Reč ima narodna poslanica Irena Aleksić. Izvolite, gospođo Aleksić.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre sa saradnikom, uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, mnogo toga danas rečeno je i o samom obrazovanju uopšte i naravno najviše reči bilo je o tome da li je predviđena jednokratna pomoć od sedam hiljada dinara adekvatna ili nije. Meni je drago da smo se složili barem u jednom, a to je koliko je obrazovanje bitno i važno za jedno društvo koje ima ambiciju da bude i da ostane jednu zrelo i civilizovano društvo, a naravno da RS to jeste. Složili smo se svi oko toga da obrazovanje nije nikakva nadgradnja, već jedna bazična potreba, jedna osnova svakog društva i kao takvo treba ga zaista na taj način i tretirati, kao naravno i ljude koji rade u obrazovanju. Ono što bih naglasila i što sigurno znam kao prosvetni radnik jeste koliko je to težak i koliko je to zahtevan, pre sve, koliko je to odgovoran posao. Ogromna je odgovornost koju preuzimate kada vama neko daje svoje dete, da ga učite, da mu usađujete određene kriterijume vrednosti, pa brige koje idu sa tim, da li ste dovoljno kreativni kao profesor, da li dovoljno dajete sebe, da li dovoljno umete da zainteresujete učenike na času da zavole vaš predmet. Ono što je najbitnije i najvažnije od svega, da li dovoljno utičete na to da li će ti vaši učenici postati jednog dana kvalitetni ljudi, da li se dovoljno trudite da u vremenu koje je takvo kakvo jeste da li činite sve što je u vašoj moći, više od toga, da usadite normalne pravilne kriterijume vrednosti, što jeste najbitnije. Naravno da se svi slažemo oko toga da prosvetni radnici za to treba adekvatno da budu i plaćeni i naravno da se svi slažemo oko toga da sada nisu adekvatno plaćeni. Ova novčana pomoć jednokratna od sedam hiljada dinara, koje je predviđena za njih, naravno da ne rešava problem, odnosno status prosvetnih radnika. To nije ni bila intencija ove Vlade. Ono što ova jednokratna pomoć od sedam hiljada dinara čini, pre svega, ja bih rekla, jeste da pokazuje, da dokazuje da ova Vlada itekako vodi računa o svojim prosvetnim radnicima, o svojim učiteljima, nastavnicima, profesorima, da ih nije zaboravila, da se bavi njima, a naravno da je novčana pomoć kao sama novčana pomoć znači, ali možda ovo o čemu sam pričala znači još više. Ono što bih takođe naglasila jeste i činjenica da pošto je bilo reči o tome kako će, kome će biti isporučena ova pomoć, linearno se pomoć izručuje i ono što bih naglasila jeste da će ta novčana pomoć od sedam hiljada dinara biti isplaćena svima koji rade u obrazovanju bez obzira da li su kolege angažovane 10, 20 ili nekih 100%. Znači, neće biti često, kao što je do sada bio slučaj dok sam ja radila u obrazovanju, da neke kolege koje su možda radno angažovane 10 ili 20% da budu izuzete, što mislim da je jako dobro, što ovom priliko takva vrsta diskriminacije je izbegnuta. Ono u šta zaista duboko verujem jeste da svi mi narodni poslanici, data su nam sredstva za to, jednostavno svi moramo da radimo na tome da naše obrazovanje unapredimo, da položaj prosvetnih radnika unapredimo putem amandmana, putem poslaničkih pitanja. Zaista, brojni su mehanizmi koje mi imamo i treba da ih koristimo. Znači, neprekidno raditi na tome da im se poboljša materijalni status pre svega, da im se poboljša to da ne budu, često to iznosim u svojim izlaganjima kada je obrazovanje u pitanju, da ne budu prenatrpani papirologijom kao što je to sada slučaj i do sada, da se stalno nešto menja, da oni moraju non stop da budu u toku šta se to menja, da plan i program budu napisani adekvatno. Znači, prenatrpani papirologijom, a praktično to im onemogućava da rade svoj primarni posao, odnosno da rad u učionici i rad sa učenicima zbog toga trpi. Međutim, ono što je definitivno najbitnije od svega, ja bih rekla, jeste da svi mi zajedno moramo da radimo na tome da se povrati dostojanstvo poslu nastavnika, učitelja, profesora. Mislim da je to poenta i suština svega. Možda koliko je ta profesija nekada bila poštovana možda najbolje govore nazivi pojedinih opština, odnosno delova Beograda, Profesorska kolonija, Učiteljsko naselje, možda to na najbolji način svedoči koliko je nekada ta profesija zaista suštinski bila poštovana, a koliko to danas nažalost nije. Međutim, nije se dostojanstvo ove profesije izgubilo u poslednje tri godine, u poslednjih pet godina. Postoji niz godina kako se postepeno i vrlo uspešno, rekla bih, degradira ovaj posao i to na različite načine, tako da se nažalost, još jednom kažem, dostojanstvo, ni novčana moć ne može vratiti odjednom i preko noći. Ono što se mora priznati ovoj Vladi jeste da se na tome uporno radi. Ova jednokratna pomoć jeste najbolji dokaz za to. Takođe, dokaz za to jeste i 4% koja su predviđena za povećanje plata prosvetarima i još jedan dokaz za to, naime, nešto što je isto jedan krupan iskorak, što bih ja naročito volela da istaknem i nadam se da će taj zakon zaista kvalitetno biti odrađen, jeste Zakon o platnim razredima, nešto što će, verujem duboko, suštinski, sistemski rešiti pitanje prosvetnih radnika. Znači, u nečemu moramo da se složimo, a to je da ova Vlada itekako predano radi na tome da se položaj prosvetnih radnika poboljša, samo što to nažalost nije ni uništeno preko noći, pa ne može naravno biti ni povraćeno preko noći. Još jednom šta bih volela da istaknem na samom kraju izlaganja, umesto toga da se raspravljamo da li ova jednokratna pomoć od sedam hiljada dinara je adekvatna ili nije, prosto ne razumem odakle tolika potreba da se nešto što je dobro, što je pozitivno, što je ako ništa drugo sigurno jedan veliki korak napred, otkud tolika snažna potreba da se dočeka na nož, da se omalovaži, potceni, a ništa drugo se ne nudi kao alternativa. Ne vidim šta je alternativa. Da li je bilo bolje da ni do kakve pomoći ne dođe? Naravno da nije. Jednostavno, kao neko ko je godinama živeo od profesorske plate i to samo od profesorske plate, mogu da kažem, to slobodno smem u ime svih svojih kolega da će ta pomoć biti itekako dobrodošla. Možda za neke ljude koji su enormno bogati, a koji svakako nikada nisu i nažalost neće živeti od svojih plata, možda je to njima mizerno, možda je to njima za potcenjivanje.Nama koji živimo od svoje plate to svakako nije za potcenjivanje i to svakako treba poboljšati. Hvala.
Zahvaljujem gospođo Aleksić. Reč ima Biljana Ilić Stošić. Izvolite gospođo Stošić.
Gospodine predsedavajući, gospodine ministre, uvažene kolege narodni poslanici, kao neko ko je najveći deo svoje profesionalne karijere jeo prosvetarski hleb, uvek kada su ovakve teme na dnevnom redu imam moralnu i svaku drugu obavezu da se oglasim, pa bi tako trebalo i shvatiti moje današnje obraćanje. To da su poslovi nastavnika vrednovani tako da su više nego obezvređeni vest je stara više decenija. To smo znali svi kada smo se za ovaj predivni posao opredeljivali, išli smo u prosvetu ne da bismo se obogatili, već iz razloga sasvim drugačijih. Biti učitelj, nastavnik, profesor, šta god, jednom rečju prosvetni radnik posebna je vrsta izazova, krajnje zahtevno zanimanje čiji se rezultati projektuju godinama i decenijama unapred. Recimo kada sretnete nekog od vaših bivših đaka i vidite kako je sjajan čovek postao, uvereni ste da ste bar malo doprineli toj uspešnosti. Poštovanje koje vam godinama nakon završetka školovanja iskazuju vaši đaci svuda i u svakoj prilici sjajnije je priznanje od svih plakete i odličja i vrednije od bilo kolike jubilarne nagrade. Znam da se od te vrste satisfakcije ne živi, ali se sa njom lakše živi. Sa druge strane, iz prosvete nam već decenijama stiže previše loših vesti, pri čemu je uvek najaktuelnija tema zarade prosvetnih radnika. S pravom, slažem se, jer je reč o visokoobrazovanoj kategoriji građana koji jedva mogu da dobace do republičkog proseka. Sve to po ko zna koji put rezultira štrajkom, koji đaci zdušno podrže, jer deca su ipak samo deca, jer gube časove koje, oni znaju već to dobro, će nadoknađivati samo formalno, ubrzano i po skraćenom postupku. Đački roditelji koji, na žalost, većinom imaju i manje prihode od prosvetara sve to nemoćno posmatraju pitajući se kako će platiti privatne časove svojoj deci, jer na kraju svega znanje je ipak najvažnije, a budući prijemni ispiti su nemilosrdni. Tako da uz svu solidarnost sa kolegama prosvetarima, nisam ni sada, ni bilo kada ranije bila uverenja da je štrajk dobar način za rešenje ovog i te kako gorućeg i važnog društvenog problema. Godinama unazad problem zarada prosvetnih radnika baca u senku neke druge, možda i veće probleme. Na primer, problem vršnjačkog nasilja koji je u porastu ili problem zastarelosti nastave, sa druge strane. Onda se samo po sebi nameće pitanje da li bi prevencija vršnjačkog nasilja bila bolja i da li bi bio kreativniji pristup nastavi kada bi se prosvetarima povećale zarade i ko treba da povuče prvi potez – nastavnici, koji će svojim radom većinski i na duži rok dokazati da zavređuju daleko veće poštovanje, a time i nagradu ili država koja će im u startu priznati zasluge, onako blanko i unapred, uz pretpostavku da većina nastavnika perfektno obavlja poverenu im ulogu i zadatke? Reformisanje ovog važnog segmenta društva jeste istinski i gorući problem, pored administrativne mere, uvođenja platnih razreda i uvođenja koncepta dualnog obrazovanja moglo bi biti efikasna formula za rešavanje ovog problema. Znači, pre svega raditi na povećanju upotrebljivosti znanja stečenih u školi, upotrebljivosti u praksi. Onog trenutka kada roditelji budu počeli da vrše pritisak na nastavnike da njihovoj deci prenesu što više upotrebljivog i korisnog znanja, umesto što im samo traže više ocene, to će biti znak da je celo društvo stalo na zelenu granu. Na tom FON-u je moguće tražiti pravac rešavanja zaista potcenjenog prosvetarskog posla. Dotada, verujem da će moje kolege pokazati visok stepen društveno odgovornog ponašanja kroz razumevanje problema koje je ova Vlada nasledila i pokušava da ih razreši dugoročno. Time će na najjasniji mogući način pokazati da spadaju u istinsku društvenu elitu, koja ima misiju da kreira bolju budućnost zbog čega i zavređuje da bude i mnogo bolje materijalnog nagrađena. Zahvaljujem.
Zahvaljujem gospođo Ilić Stošić. Reč ima narodni poslanik dr Dušan Janković.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre i narodni poslanici, danas je već mnogo toga rečeno u prilog podržavanja ovog zakona. Na svoj način bih obrazložio podržavanje ovog zakonskog predloga, koji je predložila Vlada na čelu sa Aleksandrom Vučićem. Prethodni režim se oglušavao o učestale štrajkove prosvetnih radnika zbog niskih i neadekvatnih plata. Naša Vlada na čelu sa Aleksandrom Vučićem, u vremenu kada se sprovode teške reforme i uz veliki rad, napor i razumevanje, uspela je da iznađe prihvatljivo rešenje i za ovaj problem, a to je donošenje i usvajanje ovog zakona sa ciljem da bi se unapredio kvalitet procesa rada osnovnih i srednjih škola i ustanova učeničkog standarda. Naime, svi mi, manje više, znamo ili smo upoznati kako sa radnom, tako isto i sa materijalnom situacijom prosvetnih radnika u osnovnim i srednjim školama. Njihov materijalni status je, slobodno možemo reći, nezavidan. Prosvetni radnici rade jedan vrlo odgovoran i human posao. To su ljudi u većini slučajeva sa fakultetskom diplomom, rade sa decom čija je sfera interesovanja za nauku različita. Oni moraju da prilagode svoje predavanje tako da svako dete shvati šta je predavač njima prezentovao i da iznetom materijom zainteresuje svako dete. To ni malo nije lako. Rad prosvetnog radnika se ne svodi samo na odlazak u školu, održavanje časova i odlazak kući. Ne, prosvetni radnik ima i te kako posla koji se ne vidi, gledajući sa strane. Oni provode sate i sate vršeći pripreme za svaki školski čas, za svaku nastavnu jedinicu, a sve to, ako se može reći, na štetu svog slobodnog vremena. Ne mali broj prosvetnih radnika, pogotovo u malim sredinama, suočen je sa dodatnim problemom, a to je zbog sve manjeg broja dece u školama nedostatak punog fonda časova, te su primorani, da bi imali punu normu ili pun fond časova, da idu u druge škole da bi održavali nastavu, a koje su neretko udaljene i više kilometara, pa i desetine kilometara, i leti i zimi, što dodatno otežava njihov rad. Ovaj novčani iznos o kome danas govorimo je znak pažnje i dobre volje da se pomogne koliko je trenutno moguće, ali iz realnih izvora prihoda. Možda će neko ovu pomoć nipodaštavati, ali moramo biti realni i priznati da ova Vlada i ovaj parlament, pored najbolje volje, nije u mogućnosti da reši preko noći sve probleme koje je napravio prethodni režim. Tom nizu nerešenih problema pripadaju i problemi prosvetnih radnika. Zato ćemo svi mi zajedno, kako reče naš premijer Aleksandar Vučić, korak po korak rešavati probleme i već tokom naredne godine susrešćemo se sa mogućnošću povećanja plata i prosvetnim radnicima. Pošto je mnogo toga već rečeno, meni preostaje jedino da u danu za glasanje pozovem sve mudre i umne glave ovog doma, a ima ih, da podrže ovaj Predlog zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milija Miletić.
Zahvaljujem se. Uvaženi potpredsedniče, uvaženi ministre finansija sa kolegama, uvažene kolege poslanici, poštovani građani Srbije, ja sam Milija Miletić i dolazim iz najlepše opštine u Srbiji, a to je opština Svrljig, koja se nalazi pored najlepšeg grada u Srbiji, a to je grad Niš. Govoriću o Predlogu zakona vezano za dopunu Zakona za sredstva kojim se omogućava kratkoročna ili jednokratna pomoć prosvetnim radnicima. Svi smo mi svedoci periodi iza nas i svi znamo, imam mnogo veliki broj prijatelja prosvetnih radnika, ljudi koji rade u prosveti i sa njima u razgovoru i čuo sam i znam, a imao sam i mogućnosti kao predsednik opštine da zajedno sa lokalnom samoupravom pomažem školama, kako osnovnoj tako i srednjoj školi, u razgovoru sa svim našim, sa mojim kolegama, prijateljima, prosvetnim radnicima došli smo do saznanja, a to sad i svi znamo, da je nedovoljno sredstava njihova zarada, naknada zarade mala u odnosu na neke druge, s tim razlog toga jeste što je u 2009. i 2010. godini povećana bila zarada za sve ostale službe, odnosno ministarstva, za prosvetu nije povećano i rečeno je da će se uvećati neki drugi put. Posle teške situacije u kojoj je bila naša zemlja, gde smo imali velikih problema sa finansijama, evo, konačno imamo mogućnost da zajedno sa našim premijerom, sa gospodinom Vujovićem, ministrom finansija i sa celom Vladom polako budžet Republike Srbije stabilizujemo i krećemo nekim laganim putem, ali putem koji je pravi put, gde se sigurno ide, što se kaže, u neko bolje sutra. Evo, ovo je jedan dobar korak, korak da se pomogne našim prosvetnim radnicima kroz jednokratnu pomoć od sedam hiljada dinara, s tim što se kroz povećanje zarada za prosvetne radnike stavlja najveći procenat i time se daje najveća važnost. Ja imam decu koja završavaju, jedno završava srednju Ekonomsku školu u Svrljigu, drugo završava Visoku školu u Blacu, i svestan sam toga da će deca imati veću mogućnost kada prosvetni radnici mogu bolje da rade kroz ovakvu stimulaciju, s tim što mi znamo, malopre smo govorili, koliko god da se da, to je malo. Ali, trebamo biti zadovoljni, jer u ovako teškoj situaciji, kada naša Srbija polako, ali sigurno ide napred, ide u bolje sutra kroz stabilizaciju budžeta, prosveta dobija ova sredstva i stavlja se najveći akcenat na prosvetare, a normalno i na ostale u našem javnom sektoru. U razgovoru sa mojim prijateljima prosvetarima, imao sam saznanja da veliki broj njih, ali to nije bilo u mojoj opštini Svrljig, to je bilo u nekim drugim opštinama koje su tu blizu Svrljiga, gde su meni govorili kako oni, što se kaže, od kuće uzimaju određena sredstva, sredstva za nabavku papira, udžbenike, nastavna sredstva, elektronske uređaje, da bi doneli u školu da zajedno sa decom omoguće deci, što se kaže, da bolje rade. To je bilo neki prethodni period, s tim što sam siguran, a govorim baš zbog toga što su to neke lokalne samouprave, a ne opština Svrljig, već neke opštine pored Svrljiga i to je razlog baš zbog toga što te lokalne samouprave ne servisiraju dovoljno ili nikako ne servisiraju osnovne, srednje škole ili sve te prosvetne institucije koje su na njihovim teritorijama. Svi znamo da je obaveza lokalne samouprave da obezbeđuje sredstva za osnovne, za srednje škole, za predškolsku ustanovu i za sve te prosvetne organizacije na svojoj teritoriji. Veliki broj tih lokalnih samouprava to ne radi i sada nemamo dovoljno ili papira i veliki broj prosvetnih radnika koji su imali jubilarni nagradu, nije im isplaćena jubilarna nagrada. Ja mogu da kažem za moju opštinu da su sve jubilarne nagrade isplaćene svim prosvetnim radnicima, svima koji rade u prosveti. Nema nijedan prosvetni radnik ili radnik u prosveti koji nije dobio jubilarnu nagradu. Mi smo to iz budžeta opštine Svrljig plaćali. Znači, svaka opština to treba da radi na domaćinski način. Ja sam se trudio kada sam bio predsednik opštine, a to će sada da radi Jelena Trifunović koja je predsednik opštine, koja zajedno sa svojim kolegama maksimalno pomaže lokalnoj samoupravi, jer mi želimo da naša deca imaju mogućnost da imaju adekvatno školovanje. Ne zbog toga što su loši uslovi, već zbog toga što sam siguran da deca iz malih opština, kao što je opština Svrljig, kao što je opština Bela Palanka, Gadžin Han i ostale opštine u jugoistočnoj Srbiji, a i u celoj Srbiji, su veoma pametna. Njima treba malo da nauče, a mogu da kažem, i to je sigurno, da su naši prosvetni radnici veoma vredni i marljivi ljudi, koji ne gledaju da li su sada primili 41 hiljadu, 50 hiljada, 70 hiljada, već oni rade baš jer žele da našoj deci obezbede, što se kaže, bolju budućnost. Ja kao narodni poslanik koji predstavljam Ujedinjenu seljačku stranku u Skupštini Srbije, izabran sa liste SNS, u potpunosti podržavam Vladu i ovaj predlog zakona, jer mislim da ćemo ovim na neki način pomoći ljudima kojima treba da se pomogne, a to je prosveta. Neko govori da prosvetni radnici malo rade. Ja mislim da to nije tačno. Siguran sam da prosvetni radnici rade dovoljno, jer rade iz srca. Ono što mi vidimo, kada se održava čas, to se računa u radno vreme, a niko ne kaže koliko treba priprema za prosvetnog radnika. Oni to pripremaju uveče, noću ili ujutru, da bi sa decom mogli da lakše komuniciraju i da to deca mnogo bolje pamte. Kao čovek koji dolazi iz male opštine, mogu da kažem da mi kod nas tamo imamo jednu osnovnu školu, jednu srednju školu, imamo predškolsku ustanovu „Poletarac“ i stvarno mislimo da treba pomoći sa strane Republike, a malo pre je naš premijer rekao da će se ulagati u školsku infrastrukturu i da će se raditi na energetskoj efikasnosti u školama. Ja to podržavam, to je dobra stvar. Ova pomoć koja se sada obezbeđuje ovim zakonom biće na neki način znak pažnje, da se zna da Vlada Republike Srbije nikada neće zaboraviti na prosvetu, jer je prosveta za nas veoma bitna. Meni kao roditelju je najbitnije zdravlje moje dece i dece ostalih roditelja. Ali, kao druga stvar, meni je najbitnije da posle zdravlja moja deca mogu da se obrazuju, da uče i da sutra budu dobri ljudi. Svedoci smo da naša zemlja Srbija raspolaže sa velikim resursima u mladim ljudima koji su veoma pametni, koji su naučili mnogo i koji su mnogo stvari i odradili i za nas i za ljude pored naše zemlje Srbije, a to su te naše komšije ili ostale evropske zemlje. Šta drugo još da kažem vezano za ovaj zakon? Mislim da ćemo ovim zakonom stvarno donekle dati doprinosa da ljudi prevaziđu određene probleme, s tim što, ponovo kažem, da domaćinsko poslovanje… Ja se sada izvinjavam pošto to nisam rekao odmah, ja sam ovako ušao u Skupštinu Srbije ne sa ciljem da nešto radim negativno, već da prikažem našu srpsku narodnu nošnju i sebe kao čoveka koji dolazi iz jedne najlepše opštine u Srbiji, a to je opština Svrljig. Želim da sa ovog mesta prikažem i sebe i svoju opštinu i nas poslanike da želimo da poštujemo našu tradiciju, jer svi znamo kakvi su naši stari bili, koliko je iz naše Srbije otišlo eminentnih stručnjaka u svet. Imamo i Nikolu Teslu i Mihajla Pupina i mnoge ljude koji su stvarno veoma jaki. Prema tome, mi imamo šta da prikažemo i na tome i radimo. Imamo neke negativne stvari koje su bile u prethodnom periodu, jer smo svedoci da su određeni zakoni u prosveti bili vrlo loši, da su neki zakoni donošeni baš u onom periodu kada su bile predizborne radnje 2012. godine. Ti zakoni su donekle usporili i loše uradili za našu prosvetu. Mislim da ćemo novim setom zakona imati mogućnost da obezbedimo za našu decu lakšu komunikaciju sa stvarnošću, da mogu lakše kada uče i na licu mesta da vide kako se to radi, jer nije sve u pravu i ekonomiji. Moramo imati i određene zanate. Inače, ja sam završio Srednju veterinarsku školu, po struci veterinarski tehničar, i to svuda kažem. To je zanat od koga sutra može da se živi. U međuvremenu, ovaj posao što radim, želim da…
Molim vas, gospodine Miletiću, morate se vratiti na temu, a polako ističe vreme.
Završavam vrlo brzo, za jedan minut. Znači, ja u potpunosti podržavam ovaj zakon. Mislim da će ovo da doprinese da naši prosvetari mogu da prevaziđu određene probleme. S druge strane, pozivam lokalne samouprave da mnogo više stavljaju akcenat na svoje škole, na svoje profesore, a ne sredstva koja su u budžetu predviđena za određene stvari da rebalansom budžeta opredeljuju za nešto drugo, a za školstvo da nema da se obezbedi ni jubilarna nagrada, ni za decu određeni sportski rekviziti. Još jednom, trebamo ulagati u prosvetu, trebamo ulagati u sport. Moja opština Svrljig sada završava, odnosno gradi sportsku halu iz svojih sredstava i siguran sam da će Vlada Republike Srbije pomoći do završetka svih tih sportskih objekata, prosvetnih objekata. Još jednom se izvinjavam mojim kolegama poslanicima i svima vama, mislim da je ovaj zakon dobar, bolji nego prethodni gde nismo imali ta sredstva, ali idemo u nešto bolje. Imamo mogućnost, budžet je sada konsolidovan i idemo napred i siguran sam da će biti bolje. Ja ću kao poslanik Ujedinjene seljačke stranke, izabran sa liste SNS, glasati za ovaj zakon, jer mislim da će taj zakon potpomoći našim prosvetarima, a i za ostale zakone koje donosi Vlada Republike Srbije na čelu sa našim premijerom. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Miletiću. Reč ima šef poslaničke grupe SNS narodni poslanik Zoran Babić, kao poslednji prijavljeni diskutant. Izvolite, gospodine Babiću.
Zahvaljujem se, gospodine predsedavajući. Zahvaljujem se i vama gospodine ministre na pažnji koju ste posvetili današnjem zakonu i današnjoj temi. Zahvalan sam i koleginicama i kolegama narodnim poslanicima koji su sa puno pažnje i učestvovali i pratili današnji tok sednice. Srpska napredna stranka će, naravno, u danu za glasanje podržati ovaj zakon. Mnogo je razloga zbog čega ćemo podržati. O mnogim razlozima je govorio i premijer, gospodin Aleksandar Vučić, o nekim razlozima su govorili i govornici narodne poslanice i narodni poslanici. Za mene je dominantan razlog taj što je ovaj zakon produkt dogovora, produkt dijaloga između relevantnih i reprezentativnih sindikata u prosveti. Ja im se zahvaljujem na razumevanju, na razumevanju za borbu koju vodite svakodnevno na ozdravljenju naših javnih finansija. Ovaj zakon je i produkt i još jedna potvrda reformskog kursa i reformskih mera koje sprovodi Vlada Republike Srbije i zbog toga je MMF kao neko ko vrši monitoring nad trošenjem javnih sredstava i dao saglasnost na ovaj izdatak. Ne mislim da je mali. Ne mislim da može da popuni rupe u budžetima svakog od prosvetnih radnika, ali sam siguran da će prosvetni radnici shvatiti to na pravi način. Nećemo zagaditi ovaj zakon nekim teškim rečima koje su došle sa neke druge strane, valjda u omalovažavanju, valjda u tome što će reći da su oni radili bolje. To bolje smo mogli da vidimo kroz pet godina vršenja vlasti, da za tih pet godina nisu ni jedan jedini put se setili prosvetnih radnika, niti jedan jedini put su takvu meru uveli, niti su jedan jedini put uspeli da uštede nešto pa da to podele ljudima, da li u prosveti ili u drugim sferama javnog sektora. Danas sam celog dana bio u sali, uostalom kao i većina vas. Pažljivo sam slušao sve debate, mnoge nisam razumeo. Nisam razumeo jednu koleginicu koja je eto, kao dobar način poslovanja i budžeta navela rebalans budžeta iz 2006. godine. Zahvalan sam mojim koleginicama i kolegama iz poslaničke grupe zato što su mi veoma brzo i kvalitetno uradili analizu tog rebalansa budžeta. Evo, šta ću vam reći gospodine Vujoviću, siguran sam da ćete se namrštiti na ovakve podatke. Tim rebalansom budžeta za 2006. godinu za koji je koleginica rekla kao, eto, jednu sjajnu stvar, za generalni sekretarijat Vlade predviđeni su usluge po ugovoru budžetom predviđene 17 miliona, rebalansom 40 miliona. Za isti taj generalni sekretarijat Vlade te 2006. godine za troškove putovanja predviđeno 38, a rebalansom 66 miliona dinara. Eto, tako bi valjda trebalo da se radi. Umesto prosvetnim radnicima, kao što to radite vi, kao što to radi Vlada Aleksandra Vučića i ova skupštinska većina, tada je koleginica rekla, dobro je da se za generalni sekretarijat izdvajaju sredstva od 28 miliona dinara više za putne troškove. Kancelarija za saradnju sa medijima, vrlo interesantno, za troškove putovanja je predviđeno budžetom 500 hiljada dinara, odjednom rebalansom troškovi putovanja 6,5 miliona dinara. Usluge po ugovoru 6,5 miliona dinara budžetom za tu 2006. godinu, rebalansom budžeta, kako reče koleginica, tim sjajnim rebalansom budžeta za 2006. godinu, usluge po ugovoru 173 milina dinara. Sa 6,5 na 173. Samo milion i 400 hiljada evra više samo za Kancelariju za saradnju sa medijima, rebalansom, tim sjajnim rebalansom budžeta za 2006. godinu. Ja ovo uz svu pažnju, uz svu motivisanost i drugim koleginicama i kolegama možda, su pametniji i bolji od mene, verovatno, ali mi nismo uspeli da shvatimo poentu tog kvaliteta kada se samo za Kancelariju za medije, za putne troškove rebalansom budžeta opredeli milion i 400 hiljada evra više. Ali, valjda su to ti dobri rebalansi, to dobro poslovanje. Ne mogu ni da shvatim, iako nisam ekonomista rebalans budžeta se radi onda kada se menja prihodna, odnosno kada se menja rashodna strana. Rebalans budžeta se radi kada se struktura troškova menja više od 10%, ja u ovom predlogu zakona ne vidim da se menja prihodna strana, ni da se menja rashodna strana, ni da se menja struktura torškova više od 10%, ali je neko ovde i u sali, i u centralnom holu, govorio valjda samo zato da bi bio protiv politike i protiv Aleksandra Vučića i protiv Vlade, ovo je rebalans budžeta. Ovo nije rebalans budžeta. Ovo nije rebalans budžeta, ovo je mera koja je sredstva koje je Vlada domaćinskim kvalitetnim, poštenim poslovanjem uspela da uštedi. Deo tih sredstava moramo da plaćamo vaše kamate, vaše kredite koje ste uzimali o ruk i kod komercijalnih banaka samo da bi isplaćivali to što ste mogli da isplatite. Da bi isplaćivali i za onaj dvorac Heterlned za koji je eto, potrošeno skoro milion evra, a da deca sa smetnjama u razvoju, izvinjavam se ako koristim možda i pogrešan izraz, ali mislim da, i hvala koleginici koja kaže da je sada u redu, ali mislim da bi tek bilo u redu da taj novac nije pokraden, već da je poslužio da se taj objekat i uradi. Ovako smo dobili samo utrine, samo smo dobili razrušene objekte, nismo dobili ništa, a novac je potrošen. Izrečene su i neke stvari koje ne mogu da podržim. Izrečene su stvari, citiraću – ne znamo ni broj ljudi koji će dobiti ovu pomoć. Malo je simptomatično kada predsednik Odbora za obrazovanje u Narodnoj skupštini Republike Srbije ne zna broj ljudi koji je zaposlen u prosveti,pa ne zna koji će broj ljudi dobiti ovu pomoć i ova sredstva. To je žalosno, to više govori o posvećenosti poslu koji obavljamo. Ali, odlukom Vlade Republike Srbije, amandmanom koje mi je bilo zadovoljstvo da ga potpišem i uz jednu zahvalnost jer je Vlada prihvatila i podržala taj amandman, ova sredstava u iznosu od 7.000 dinara dobiće svi zaposleni u prosveti. Dobiće zaposleni u osnovnom obrazovanju, u srednjem obrazovanju, u učeničkom standardu, zaposleni u visokom obrazovanju i zaposleni u studentskom, u okviru studentskog standarda. Tih 7.000 dinara linearno za sve zaposlene u prosveti. To je za 7.000više u odnosu na onu pomoć koju su im davali oni koji kritikuju i ovih 7.000 dinara, za toliko je viša. Raduju me reči i gospodina Vujovića i najave gospodina Aleksandra Vučića, predsednika Vlade da je ovo jedan korak, prvi korak i da ćemo se u budućnosti mnogo više radovati, mnogo više slaviti pobede nego što ćemo slaviti poraze. Da ćemo i u budućnosti moći da govorimo i o povećanjima, ali koja će biti na osnovu realnosti, na osnovu onoga koliko smo zasukali rukave, koliko smo radili, koliko smo zaradili, koliko smo uštedeli, a ne koliko smo iskukali i izmolili ili dobili neku pomoć ili uzeli kredit po ko zna kakvim uslovima. Ovo što se sada radi i ovo što se sada, ova jednokratna pomoć je na osnovu realnosti, a ne opterećujući buduće generacije. Još jedna stvar koja je izrečena. Rekli su - Ne znamo ni kada će je dobiti. Sramota. Sramota je da se jedan zakon koji je mali, bitan za prosvetne radnike, ali mali, dva člana, ne čitaju ni oba člana, da se čak ne čita ni obrazloženje, a u obrazloženju se kaže - Za sprovođenje ovog zakona obezbeđena su sredstva u budžetu Republike Srbije za 2015. godinu. Što znači da su ta sredstva obezbeđena, da je potrebno da usvojimo ovaj zakon, a verujem da će to biti već ponedeljak i eto ga dan, odnosno vreme kada će prosvetnim radnicima to biti isplaćeno. Ja znam da postoje ljudi u ovoj sali koji kažu - Ovo je malo. Znate, 7.000 dinara je manje od 1.000 evra. Od onih 1.000 evra koje su obećali 2008. godine, samo i isključivo političkih poena i političke koristi i samo i isključivo da bi tada Boris Tadić pobedio na izborima. I malo sam istraživao pa sam došao i do reči, Mlađana Dinkića koji je tada rekao – Razlog zbog kojeg sam ušao u to političko obećanje je strah da bi Boris Tadić mogao da izgubi predsedničke izbore raspisane za januar 2008. godine. Ja to nisam uradio zbog svoje stranke koja uopšte nije učestvovala na tim izborima, već je podržala Tadića. Kasnije analize su pokazale da je bukvalno tih 100.000 glasova za koliko je pobedio u drugom krugu dobrim delom potiču od zajedničkog obećanja o besplatnim akcijama. Zajedničko obećanje 1.000 evra. Sada znam da neko želi da se sve to zaboravi, da se kaže - Puj-pik ne važi se; ali oni koji su bili najglasniji u ovoj Skupštini danas, da opovrgnu, da unize, da ponize, da umanje vrednost su bili baš ti koji su tada bili najglasniji u obećanjima od 1.000 evra. Mi ne pričamo prazne priče. Pričamo o stvarima koje su obezbeđene. Pričamo o koracima koje ćemo uraditi naredne nedelje ili u narednim nedeljama i ne pričamo to zbog političke koristi i ne pričamo zbog budućih nekih izbora, evo ostavljamo vam mogućnost da nas razbijete na tim izborima u ostalom kao i na svima koji su se desili u 2012. godine pa na ovamo. Verujem da će to biti mnogo, mnogo bolje nego u ovom dosadašnjim kada ste ili niste ili ste jedva prelazili cenzus. Ali evo, neka ljudi u Srbiji najbolje, prosude. Prosveta je po mom skromnom mišljenju branša koja vaja budućnost svake države, svakog društva, tako i srpska prosveta vaja budućnost našeg društva. Najznačajniji deo prosvete jesu prosvetni radnici, jesu učitelji, nastavnici, profesori, jeste ono pomoćno osoblje, domari, tetkice, svi oni divni ljudi koji i deci, koja i sada idu u školu, omogućuju koliko toliko pristojne i dobre uslove. Ko se od nas u ovoj sali, ko od nas koji prate ovaj prenos se ne seća svoje učiteljice, svog učitelja, školskog druga, druga iz klupe, onoga šta je prvo naučio, nekog nestašluka možda iz škole, neke školske ljubavi? Možda joj se ta ljubav i pretvorila posle i u brak i u porodicu, i u novu decu, i u nove učenike. Svako od nas ima zaista jednu pravu, iskrenu emociju prema prosveti. Najznačajniji deo prosvete pored nastavnika, profesora, učitelja, pomoćnog osoblja su i deca. Deca, taj sunđer koji upija znanje, ti ljudi koji će voditi sutra i Skupštine i Vlade i Ministarstvo i opštine i gradove, i raditi obične neke druge poslove. Prosveta ih priprema. Mislio sam da ćemo danas ovde razgovarati mnogo dublje o prosveti, o tome da iz našeg prosvetnog sistema i iz škole i fakulteta ne izlaze ljudi koji ne znaju šta su učili, ne izlaze sa mog Mašinskog fakulteta ljudi koji će tek na pripravničkom stažu i u pripravničkom radu prvi put videti cnc mašinu, prvi put videti strug. Verujem da ćemo, verovao sam da ćemo razgovarati i o dualnom obrazovanju, da ćemo razgovarati o pravljenju novih generacija onih smerova i onih opredeljenja koji su potrebne našem društvu, a ne fabrikovanje običnih diploma, zanata ili bilo čega, da ćemo moći da razgovaramo o prekvalifikaciji već postojećih onih zanimanja koja su prevaziđena. Mislio sam da ćemo razgovarati i o tome kako da nam se ove slike, slike koje je pokazivao i gospodin Aleksandar Vučić, koje ću vam i ja ovde pokazati, vidim da su se mnogi namrštili a neki hteli da prebace da je za tako nešto odgovorna SNS. Ja samo ne znam kada smo uspeli za ove tri godine da prekrečimo i da porušimo sve to lepo što ste vi uradili? Ovde imamo OŠ „8. Oktobar“ u Vlasotincu. Ja mislim da više liči na kazamat nego na školu. Ovo su slike OŠ „23. Oktobar“ u Sremskim Karlovcima. Verujem da je ovo slačionica u sali, ali kada malo bolje pogledate ove slike, ne verujem da bi se iko od roditelja usudio da sam uđe tu, a kamoli da pusti svoju decu. Evo ga mokri čvor, takođe OŠ „8. Oktobar“ u Vlasotincu, ako može da se nazove mokri čvor, od vlage plafon koji prokišnjava i nisam siguran u bezbednost dece koja ulaze u taj mokri čvor. Pogledajte ovde OŠ „Vožd Karađorđe“ u Jakovu, vlaga na sve strane, a koliko vremena deca i nastavnici, profesori, provode ovde. Pogledajte „Vožd Karađorđe“ u Jakovu, obrušava se plafon od vlage koja postoji u toj školi. „Vuk Karadžić“. Pogledajte spoljni izgled škole. Da li je ovo spoljni izgled škole u kojoj želimo da vajamo buduće generacije inžinjera, pravnika, lekara, ali i drugih ljudi, drugih branši? Siguran sam da ovi što sada prave buku i nisu zainteresovani za ove teme. Osnovna škola „Vuk Karadžić“ u Sipu kod Kladova, ovo je mokri čvor u koji ulaze naša deca. Da li bi ovde ušao neko normalan i pristojan? Da li su ovakvi uslovi, uslovi gde ćemo odgajati i učiti našu decu? Još mnogo fotografija mogu tu da vam pokazujem i za Žitorađu, i za fiskulturnu salu u Kuli i za mnoge druge, i za Užice, i za mnoge druge opštine. Podržavam aktivnosti lokalnih samouprava. Podržavam aktivnosti ponajviše Vlade Republike Srbije i svega onoga što je urađeno ili se radi na renoviranju škola. Neko se malo pre osmehnuo, valjda je bolja ovakva slika nego slika 50 srednjih i osnovnih škola čije je renoviranje započeto u avgustu i biće završeno do kraja ove godine. Ja potvrđujem za dve škole, dve škole u mom mestu, jedna je osnovna škola, odnosno istureno odeljenje u Lipovi koja je posle 50-60 godina, ne znam ja imam 44 godine i otkad sam se rodio pamtim je kao takvu, oronulu i lošu, sada je dobila i novu fasadu i nove prozore i nov unutrašnji, dobila je nov enterijer. I za OŠ „Popinski borci“ i za mnoge druge škole. U drugoj fazi tender za 80 škola se objavljuje do nove godine i radovi počinju sa proleća 2016. godine. Mislim da bi svi trebali da se zamislimo nad pozivom Aleksandra Vučića, predsednika Vlade Republike Srbije, da bi svi mogli da damo svoj mali doprinos, da bi svi mogli da zasučemo rukave. Nije teško otići do škole, nije teško uzeti četku i metlu. Nije teško pomoći ljudima da se okreči jedna učionica. Nije teško učestvovati u takvom jednom procesu. Hajde neka ovo bude izazov. Neka ovo bude izazov za svakoga od nas, da skinemo kravate, da svučemo sakoe, da zasučemo rukave i da umesto nekih opštih kritika i debata, koje često nikuda ne vode, da uradimo nešto konkretno. Verujte da ćemo biti daleko srećniji kada vidimo jednu učionicu okrečenu, kada vidimo malo bolje uslove škole „Vuk Karadžić“ u Sipu i serije i niza drugih škola. Ono što je važno istaći da su sredstva koja nisu mala, jer treba pomnožiti 140 i nešto hiljada zaposlenih u prosveti sa 7.000 dinara, pa plus doprinosi i sve ono što ide kao teret na ta izdvajanja, doći ćemo do cifre od skoro dve milijarde dinara. Poštovani građani Republike Srbije, ta sredstva su obezbeđena iz realnih izvora, ta sredstva nisu obezbeđena ni iz kakvih kredita, ni iz kakvih zaduženja, ta sredstva neće vraćati ni vaša, ni naša, ni moja deca. Ta sredstva su obezbeđena jednim domaćinskim, poštenim, odgovornim poslovanjem Vlade Republike Srbije Republike Srbije, domaćinskim odnosom prema sredstvima svih građana Republike Srbije i samo mogu da uz podršku i uz još jednom potvrdu da će SNS podržati ovaj zakon, da nastavite na taj način da radite i da nam što više ovakvih zakona šaljete u skupštinsku proceduru.
Zahvaljujem. (Gordana Čomić, s mesta: Replika.) Zar mislite da je pomenut neko? Ja sam pažljivo slušao izlaganje gospodina Babića. (Gordana Čomić, s mesta: Govorio je o rebalansu budžeta 2006. godine. Ja sam jedina govorila…) To ja ne mogu da znam da li ste vi jedini govorili. Puno poslanika je govorilo. Ja to ne mogu na takav način da tumačim. Zahvaljujem. (Aleksandar Martinović, s mesta: Jedino što znate je da kradete.) Gospodine Martinoviću, molim vas. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog, načelnog i jedinstvenog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? (Aleksandra Jerkov, s mesta: Replika.) Gospođo Jerkov, da li je pomenuo vaše ime i prezime? (Aleksandra Jerkov, s mesta: Pomenuo je predsednika Odbora za prosvetu. Ja sam predsednik Odbora za prosvetu.) Pomenuo je nekog predsednika odbora. To nije dovoljno. Nije dovoljno ako je samo pomenut predsednik Odbora za prosvetu. Mora da vas pomene u negativnom kontekstu i mora da spomene vaše ime i prezime. (Aleksandra Jerkov, s mesta: Rekao je da ne znam koliko zaposlenih ima u prosveti.) Gospođo Čomić, uputio sam pitanje gospođici Jerkov. Ona vrlo dobro zna i sama da se brani. Nemate pravo na repliku. Gospođo Jerkov, da li smatrate to što je pomenuta vaša funkcija, predsednika Odbora za prosvetu, da je to bilo u negativnom kontekstu? (Aleksandra Jerkov, s mesta: Rekao je gospodin Babić – predsednik Odbora za prosvetu ne zna koliko ima zaposlenih u prosveti.) Znači, vi želite sada repliku da bi nam objasnili koliko zaposlenih ima? Izvolite.
Želim repliku, gospodine Bečiću, zato što to da ne znamo ko će dobiti pomoć nisu moje reči, nego su reči pomoćnice ministra gospodina Vujovića i pomoćnika ministra gospodina Verbića, koji su na pitanje – zbog čega u Predlogu zakona ne piše da će svi zaposleni u ustanovama osnovnog i srednjeg obrazovanja, ustanovama učeničkog standarda, dobiti pomoć od 6.000 dinara, nego piše da se može na osnovu odluke Vlade jednokratno isplatiti neto iznos od 6.000 dinara. Nama je na Odboru za prosvetu odgovoreno da je to zbog toga što neće svi dobiti tu pomoć, nego će se uprvo odlukom Vlade utvrditi kriterijumi kojima će biti definisano ko će tu pomoć dobiti. Ako je tačno da će pomoć dobiti svi, moje pitanje je – zbog čega to tako u zakonu ne piše i zbog čega se u zakon petlja neka odluka Vlade i reči – može se isplatiti odlukom Vlade? Mi smo gospodinu Vujoviću ponudili nekoliko mogućnosti da prihvati naše amandmane. Između ostalog, neki od njih definišu upravo to da će svi dobiti tu pomoć, a na njemu je da prihvati. Nemojte se ljutiti, mi vama ništa na reč ne verujemo, jer ste pokazali da ste ljudi kojima se ne može verovati… [[Isključen mikrofon]]
Izgleda da mikrofon reaguje na vaše nevaspitanje. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, replika.
Evo, gospodine Bečiću, ja bih voleo da odgovorim ovima što se veruje na reč. Kao što smo im verovali na reč 2008. godine kada su obećali onih 2.000 radnih mesta, pa, znate, ovima što treba verovati na reč, koji su obećali 1000 evra besplatnih akcija. Ima tih kojima treba verovati na reč, toliko puta su nas slagali, pa mi treba zaista verovati na reč i dalje. Ovo je stenogram konferencije za novinare. Gospodine Bečiću, na toj konferenciji za novinare koleginica koja čak i ne zna kako joj se zove odbor, jer nije Odbor za prosvetu, već Odbor za obrazovanje, nauku, tehnološki razvoj i informatičko društvo, je izjavila – DS smatra da je tih 6.000 dinara uvreda, saznali smo za tu bednu pomoć, neće dobiti svi zaposleni u prosveti, već samo oni koje Vlada odredi, ne znamo ni broj ljudi koji će dobiti ovu pomoć, ni kada će je dobiti itd. Ja znam da oni menjaju mišljenje, malo smenjuju šefa poslaničke grupe, malo ga ne smenjuju, malo ga isteruju, malo ga ne isteruju. Znam da menjaju mišljenje od ujutru do uveče, pa im treba predsednik Vlade da debatuju sa njim, pa kada je došao predsednik Vlade, oni bi da ne govori. Neki su napustili sednicu, tako hrabri i snažni. Znate, iza svakoga od nas postoji pisani trag, kao što postoji pisani trag iza onih koji su opljačkali 110, 115 miliona dinara na deci sa smetnjama u razvoju, koji su opljačkali u Heterlendu. Ja bih te kojima treba verovati na reč pitao, pa ću im možda poverovati na reč, a koliko je Bojan Pajtić opredelio za prosvetne radnike? Koliko iz budžeta AP Vojvodine od onoga što je ostalo od pljački u razvojnim fondovima, bankama i u ne znam kojim stvarima, koliko je on opredelio sredstava, koliko je spreman da se odrekne tih sifona da bi dao prosvetnim radnicima koji rade u AP Vojvodini?
Vreme. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Miletić Mihajlović. (Aleksandra Jerkov, s mesta: Ja nemam više prava?) Mislim da posle ovoga što ste izazvali, ovo što pitate nije u redu. Gospodine Mihajloviću, izvolite. Ostalo vam je četiri minuta kao ovlašćenom predstavniku poslaničke grupe.
Poštovani predsedavajući, gospodo ministri, dame i gospodo narodni poslanici, pre svega u ime poslaničke grupe SPS izrazio bih zahvalnost na prisustvu predsednika Vlade Aleksandra Vučića ovom zasedanju, jer smatram da njegovo prisustvo i njegova reč je u znatnoj meri dopunila ono što smo ovde čuli od uvaženog ministra finansija. Svakako je to bilo važno za kvalitet rasprave, za razumevanje svega onoga što je bilo na dnevnom redu, a svakako i za same građane. Ovde opasku koju smo imali da se samo krivica svaljuje na Demokratsku stranku, a ne na Socijalističku partiju Srbije koja je od 2008. do 2012. godine bila zajedno sa njima na vlasti, ja moram da u ime poslaničke grupe reagujem, jer, zapravo, mi u to vreme, od 2008. do 2012. godine nismo mogli bitnije da utičemo na kurs politike koju je tada Vlada vodila, imajući u vidu da smo zaista imali mali broj poslanika. Na naše zadovoljstvo, mi danas u koaliciji sa SNS imamo jedno puno saglasje i jedan cilj koji je pred nama, koga mi vidimo, koji nije dostižan za kratko vreme, ali koji će biti dostižan i svakako ćemo stići do njega, jer smo saglasni u svemu tome i to je velika razlika. Lako je kritikovati demagoškim pristupom, samo zarad postizanja političkih poena, ali je mnogo teže raditi na ostvarivanju svojih ciljeva, koje je Vlada postavila. Zahvaljujući tom kursu, ova Vlada zaista postiže u uslovima krize velike rezultate kroz reforme, kroz ono što je ekonomski oporavak, na jednoj strani. Na drugoj strani, vodi diplomatsku borbu za interese Srbije i našeg naroda na Kosovu i Metohiji. Ja bih iskoristio priliku da u ime Poslaničke grupe uputim sve čestitke za uspeh na konferenciji UNESKO-a u Parizu. Pre svih, veliku zaslugu ima predsednik Republike, Tomislav Nikolić, premijer Aleksandar Vučić, ali i ministar spoljnih poslova i prvi potpredsednik Vlade, Ivica Dačić. Eto, i to je jedan primer gde se koordinirano i usaglašeno radi na jednom kursu, i tada dolaze i rezultati. Ovde je važno, i kroz ovo smo i videli, da mi zapravo imamo danas dobro vođene, konsolidovane i kontrolisane finansije, koje obezbeđuju jednu izvesnost u narednom periodu. Prihvatanje takvog jednog koncepta je pretpostavka za dalji napredak Srbije i svakako nova povećanja plata u prosveti, ali ne samo u prosveti, nego i u drugim oblastima. Na kraju, još jednom da kažem, da svakako ono što je naša usaglašena i zajednička politika, mi ćemo i ovoga puta sa zadovoljstvom podržati ovaj zakon i sve druge koji vode napretku Srbije i oporavku njene ekonomije. Zahvaljujem.
Zahvaljujem se gospodine Mihajlović. Reč ima ovlašćeni predstavnik SNS, narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, za vreme ove diskusije naslušao sam se svega i svačega. Čini mi se da pojedine političke stranke ne žele da prihvate odgovornost zašto nam je danas stanje u prosveti ovakvo, i to političke stranke bivšeg režima. Ja ću da podsetim kako su funkcionisale sve vlade Republike Srbije, od 2001. godine do 2012. godine. I takav način vršenja vlasti nas je doveo u ovu situaciju da sada umesto da pričamo o reformisanom društvu i o tome kako ćemo jednu odličnu proizvodnju i privredu da napravimo još boljom, mi pričamo o pomoći zaposlenima u prosveti i o merama štednje. Do 2012. godine, dame i gospodo narodni poslanici, Vlada Republike Srbije nije ni postojala. Postojali su ministri, koji su svoj resor smatrali svojom privatnom imovinom i na osnovu broja poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije, kalkulisali, vršili vlast i ucenjivali ostale članice Vlade. Pa je ministar prosvete, da bi podigao platu zaposlenima u prosveti, rekao – ako ja ne dobijem sredstva, moji poslanici neće više da glasaju za zakon. Pa je ministar zdravlja to isto govorio. Pa je ministar zadužen za rad, boračka i socijalna pitanja govorio – ako nema povećanja penzija, moji poslanici neće da podrže Vladu Republike Srbije. I na šta se stvorila Vlada Republike Srbije? Vlada Republike Srbije se stvorila na protočni bojler pojedinih ministara u Vladi, koji su besomučno, da bi se dodvorili biračkom telu, zaduživali privredu. I umesto da se Vlada Republike Srbije bavila ekonomskim pitanjima i ekonomskim razvojem, iz koga bi finansirali zarade u prosveti, zdravstvu, Vojsci, policiji, bavili su se kreditima. Najviše me je iznenadila jedna velika politička stranka, tada velika, sada stranka koja se bori za opstanak na političkoj sceni, sa stotinak poslanika – dozvolila je da je ucenjuju. Zašto? To će morati sama ona da da odgovor na tako nešto. Ali, što je najgore, ja mislim da nije bila ucenjivana samo od ministara koji su bili u toj Vladi, nego je bila ucenjivana i od tajkuna kojima je pravila usluge dok je vršila vlast. To je bio onaj period kada je 400 hiljada ljudi ostalo bez posla. To je bio onaj period kada smo krenuli vrtoglavo u ambis koji se zove javni dug. To je bio onaj period kada je moralo da se izdrži četiri godine, po svaku cenu, jer se neko bojao izbora. To je bio onaj period kada ste jednog ministra finansija, koji je hteo da reformiše srpske finansije, mislim na Dianu Dragutinović, smenili i ponizili ovde, da biste mogli da ispunjavate želje tajkunima. Vama je to smešno, meni nije. Jer, da ste bili u pravu, rasturili biste tu Vladu i tu Skupštinu i izašli na izbore. Šta je tu problem? Jer ne funkcioniše koalicija? Raspišite izbore, izađite i da se izmerimo svi. Vama se to nije sviđalo. Niste ni smeli. I nemojte onda da mi kažete da ste imali dobre namere. Niste, jer ste branili šaku vlastu, jednu, dve, tri, četiri fotelje i upropastili 10 miliona ljudi. Zato sada raspravljamo ne o tome kako da našu privredu napravimo još konkurentnijom, da budemo vodeća zemlja u regionu po ekonomskom razvoju, nego raspravljamo o tome, o merama štednje, o javnom dugu i o tome kako je ova Vlada uspela, posle niza carstava, malih ministarstava, da bude na prvom mestu jedinstvena, da ostvari rezultat i da od zarađenog, prvi put, da neku pomoć. To je početak tih promena o kojima govorimo. Ne možete da živite na kreditima. Ne možete da živite na iluzijama. Probajte to kući, stavljajte svoje kuće i svoja imanja pod hipoteku da biste putovali po celom svetu. Nećete? A zašto ste to onda radili sa Srbijom? Vama je to smešno, meni nije. Ja nemam rezervnu domovinu. Nemam rezervni ni grad. Nemam ništa rezervno. Zato meni nije to smešno. Meni je samo jadno što sam svojim prisustvom učestvovao u svemu tome, iako sam govorio da ćemo na kraju da dođemo do ovog rezultata. Zato će Srpska napredna stranka u Danu za glasanje da podrži ovaj zakon. Zato što po prvi put u Srbiji, posle dugo godina, nije štampan novac da bi se nešto isplatilo, nisu podizani krediti da bi se nešto isplatilo. Zarađeno je iz privrede i koliko god da je to možda skroman iznos – naš je. Po onoj narodnoj – bolje vrabac u ruci nego golub na grani. Barem je naše i počećemo polako da sređujemo društvo, da ga uređujemo i da za ne tako baš puno godina naši građani budu zadovoljni. Kad se sve ovo promeni i kad, kako reče premijer, neka druga većina bude vodila Vladu Republike Srbije, ne samo da ćemo im ostaviti državu uređenu, nego će oni biti rasterećeni od toga da pričaju šta smo mi radili, šta ste vi radili. Mislim da vas taj sud šta ste vi radili najviše plaši.
Zahvaljujem se, gospodine Arsiću. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč. Izvinjavam se, pošto smo iskoristili ovo pravo po članu 96. zaključujem zajednički načelni, jedinstveni pretres. Prelazim na 4. tačku dnevnog reda – Predlog odluke o izmeni Odluke o izboru članova i zamenika članova Odbora Narodne skupštine Republike Srbije. Ja se zahvaljujem, gospodine ministre, na učešću na današnjoj sednici. Vama i vašim saradnicima, još jednom se zahvaljujem. Pre otvaranja jedinstvenog pretresa, podsećam vas da shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč. Saglasno članu 192. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine otvaram jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Da li predstavnik predlagača Marko Đurišić narodni poslanik želi reč? (Ne) Da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa? (Ne) Pošto nemamo listu prijavljenih poslaničkih grupa, na osnovu člana 98. stav 4. Poslovnika zaključujem jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Pošto smo obavili jedinstveni pretres Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu odluke. Prelazimo na 5. tačku dnevnog reda – Predlog odluke o davanju saglasnosti na Pravilnik o unutrašnjem uređenju i sistematizaciji radnih mesta u stručnoj službi Zaštitnika građana. Primili ste Predlog odluke koji je podneo Odbor za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja. Pre otvaranja jedinstvenog pretresa podsećam vas shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč. Saglasno članu 192. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine otvaram jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Da li predstavnik predlagača, narodni poslanik Zoran Babić predsednik Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja, želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, institucija Zaštitnika građana je mlada institucija u našem društvu. Petog novembra 2007. godine Narodna skupština je odnela odluku o davanju saglasnosti na Pravilnik o unutrašnjem uređenju i sistematizaciji radnih mesta u stručnoj službi Zaštitnika građana. Tim Pravilnikom sistematizovano je 50 radnih mesta sa ukupno 59 državnih službenika na položaju i na izvršilačkim radnim mestima i četiri nameštenika. Sa ovim protokom vremena, od 2007. godine od 5. novembra, 2007. godine, a ušli smo već u šestu godinu, neke stvari su se u našem društvu promenile. Obim posla Zaštitnika građana se promenio, razumevanje kod građana Republike Srbije, veći broj predmeta i onim čime se služba Zaštitnika građana bavi se proširilo. Takođe podržavam i ono što je statistika iz 2014. godine, a to je da je 91 skoro 92% svih sugestija Zaštitnika građana da su nadležni državni organi te sugestije prihvatili i po njima činili, što govori o poštovanju same institucije i razumevanju same institucije Zaštitnika građana. Mislim da smo po toj statistici mi kao društvo među prvima u Evropi. Neko sa druge strane gleda da je to povećan broj predmeta, ja ne vidim da bilo šta ima loše u tome, jer je bilo potrebno da prođe neko vreme da bi se same vrednosti, sama institucija na pravi način shvatila. Ono zbog čega je potrebno usvojiti novu sistematizaciju koju je Zaštitnik građana predložio, Administrativni odbor jednoglasno usvojio, tih razloga ima nekoliko, probaću taksativno da vam navedem da jepotrebno postojećim pravilnikom sistematizovati potrebna radna mesta za rad u kancelarijama obrazovanim, i to lokalnim kancelarijama Zaštitnika građana u Preševu, Bujanovcu i Medveđi. One nisu sistematizovana postojećom sistematizacijom i potrebno je predvideti novu sistematizaciju u kojoj će ta radna mesta biti sistematizovana. Drugi razlog zbog čega treba prihvatiti ovu sistematizaciju je porast obima međunarodne saradnje Zaštitnika građana i njegovih proširenih nadležnosti utvrđenih zakonom o dopuni Zakona o ratifikaciji akcionog protokola, uz Konvenciju protiv torture i drugih surovih neljudskih ili ponižavajućih kazni i postupaka kojim je Zaštitnik građana određen da obavlja poslove nacionalnog mehanizma za prevenciju torture. Važno je napomenuti i ulogu zaštitnika građana u procesu evropskih integracija koji značajno aktivira nadležnost Zaštitnika građana kroz učešće u grupama za Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju, kao i njegovu obavezu pripreme mišljenja po raznim poglavljima. Takođe Zaštitnik građana akreditovan je i kao nacionalna institucija za zaštitu i unapređenje ljudskih prava sa A statusom za period od 2012.-2015. godine od strane Međunarodnog koordinacionog komiteta i Kancelarije visokog komesara UN za ljudska prava. Takođe predlog za donošenje novog pravilnika pored navedenog usledio je i zbog boljih sagledavanja potrebe ovog organa nakon sedam godina od početka njegovog rada, povećanja broja pritužbi građana preko 30% godišnje, takođe akcionim planom i sprovođenjem Nacionalne strategije za borbu protiv korupcije u Republici Srbiji za period od 2013.-2018. godine. Podsetiću vas da mi kao društvo čak u periodu između 2010.-2013. godine nismo ni imali usvojenu Nacionalnu strategiju za borbu protiv korupcije, pokazujući time značaj borbe protiv korupcije, odnosno tome da je bivši režim gotovo tu korupciju negovao. U četvrtoj oblasti prevencije korupcije određene su mere radi proširenja i preciziranja nadležnosti Zaštitnika građana, kao i jačanje kadrovskih kapaciteta Zaštitnika građana. Akcionim planom za sprovođenje Strategije reforme javne uprave u Republici Srbiji za 2015.-2016. godinu predviđeno je jačanje kapaciteta stručne službe Zaštitnika građana donošenjem Pravilnika o organizaciji i sistematizaciji radnih mesta u stručnoj službi Zaštitnika građana po pribavljenoj saglasnosti Narodne skupštine, kojom će se obezbediti potreban broj i struktura zaposlenih za efikasno obavljanje poslova iz njegove nadležnosti. Iz navedenih razloga, novim Pravilnikom je predviđeno ukupno 76 radnih mesta sa 106 državnih službenika i nameštenika, od kojih je šest državnih službenika na položaju, 95 državnih službenika na izvršilačkim radnim mestima, od kojih su četiri službenika na poslovima nacionalnog mehanizma za prevenciju torture i pet nameštenika čija se radna mesta sastoje od pratećih pomoćno-tehničkih poslova, što predstavlja neophodan broj izvršilaca za stručno i blagovremeno obavljanje poslova iz nadležnosti Zaštitnika građana. U odnosu na trenutno stanje angažovanih lica u stručnoj službi Zaštitnika građana 77 zaposlenih od kojih je 19 na određeno vreme, novim Pravilnikom predviđeno je povećanje ukupnog broja zaposlenih za 28 izvršilaca, čije će se zapošljavanje odvijati sukcesivno i za koja su planirana sredstva u budžetu Republike Srbije. Zbog svega izrečenog, zamoliću vas da u danu za glasanje damo saglasnost na sistematizaciju radnih mesta kod Zaštitnika građana. Hvala.
Zahvaljujem se gospodine Babiću. Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Ne.) Pošto nemamo prijavljenih na listi za diskusiju, zaključujem jedinstveni pretres. Pošto smo obavili jedinstveni pretres, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu ove odluke. Završavamo sa današnjim radom. Nastavak je u ponedeljak u 10.00 časova, po raspravi po pojedinostima. Zahvaljujem.