Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Šeste sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2003. godini. Radi utvrđivanja kvoruma potrebnog za rad Narodne skupštine, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da smo, primenom elektronskog sistema, utvrdili da postoji kvorum potreban za rad Narodne skupštine. Sprečeni su da prisustvuju sledeći narodni poslanici: Stanko Kovačević, Petar Mišić, Borivoje Drakulović, Slobodan Pavlović, Jon Čizmaš, Živica Predojev, Branimir Trajković, Marko Jakšić, Jelena Milenković-Orlić i Miloš Radivojčević; (pre podne) Pal Šandor i Teodora Vlahović. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O TELEKOMUNIKACIJAMA (pojedinosti) Na član 12. amandman je podnela Skupština AP Vojvodine. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Odbor za saobraćaj i veze predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Podnosilac amandmana, odnosno ovlašćeni predstavnik Skupštine AP Vojvodine nije prisutan. Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Sledeći je amandman na naslov iznad člana 13. i na član 13. Na naslov iznad člana 13. i na član 13. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Odbor za saobraćaj i veze i Zakonodavni odbor predlažu da se amandman odbije. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime Srpske radikalne stranke podneo sam amandman da se naslov iznad člana 13. i član 13. brišu iz ovog zakona. Srpska radikalna stranka smatra da agenciju za telekomunikacije treba izbaciti iz Predloga ovog zakona iz razloga što bi ova agencija bila naddržavni organ. Ako bi se na ovakav način dozvolilo osnivanje agencije, mi bismo imali paralelni organ u oblasti telekomunikacija. Agencija za telekomunikacije bi bila samostalni organ, koji bi imao monopol u pogledu telekomunikacija, te smatramo da je to ovlašćenje i da spada u nadležnost Vlade. Smatramo da neko radno telo može da postoji u okviru Ministarstva za telekomunikacije. To može biti komisija i ona može biti pomoćno radno telo Ministarstva za telekomunikacije. Ne mogu se davati ovlašćenja agenciji, koja bi bila samostalni organ, rešavala u prvom i u drugom stepenu, donosila samostalno određene akte bez ovlašćenja, odnosno bez dozvole ministarstva ili Vlade. Srpska radikalna stranka smatra da je necelishodno osnivanje agencije za telekomunikacije, jer bi bila paralelni organ, ali naddržavni, nad kojim ne bi bilo kontrole, a potrebno je da bude uspostavljena. Kao suvišno radno telo, smatramo da je treba brisati iz ovog predloga zakona. Podzakonski akti koje bi donosila agencija ne bi mogli da se uklope ni u naše pravo, a nije poznato ni u uporednom pravu da jedna agencija može da uspostavimonopol paralelno sa ministarstvom. Zbog toga smatramo da je potrebno ovu agenciju apsolutno izbaciti iz Predloga. Pored toga, ova agencija će mnogo koštati državu. Sve agencije koje Vlada formira su paralelni organi ministarstava. Ovde se ne kaže koliko će da broji članova ili radnika ta agencija. Drugo, gde su objekti i radne prostorije za tu agenciju? Koliko je ostalih troškova koji će biti prouzrokovani formiranjem jedne ovakve agencije. Veliki su to troškovi,smatramo da je ovo skromna država i da ovoj državi, našoj Vladi i nama ne trebaju agencije koje će biti paralelni organi. Primetio sam u članu 13. da će predsednik upravnog odbora da predstavlja agenciju. Da se ne poveruje, predlagač se usudio da normira da plata člana upravnog odbora ne može biti manja no sudije Vrhovnog suda. Što je mnogo, mnogo je. Zbog toga smatramo, dame i gospodo narodni poslanici, da treba brisati agenciju predviđenu u ovom zakonu i ostaviti na miru da radi, u okviru svojih ovlašćenja iz Ustava, upravo Ministarstvo za telekomunikacije. Hvala.
Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe Srpske radikalne stranke, narodni poslanik Zoran Krasić.
Ovim amandmanom tražimo da se izbriše član 13. Predloga zakona zbog koncepcijskog neslaganja sa našim viđenjem kako treba da se uredi ova oblast. Ali, pošto verovatno postoji većina za usvajanje ovog predloga zakona, samo bih vam ukazao na neke propuste, loša rešenja u vašem članu 13. Predloga. U stavu 2. počinjete sa rečima "predsednik upravnog odbora predstavlja i zastupa Agenciju". To isto imate u članu 8. stav 3. To stoji u odredbama koje se tiču pravnog subjektiviteta agencije, tako da nema potrebe da ovo ponavljate ovde jer ništa ne znači, a može samo da zbuni. Naslov ovog člana je "Način rada upravnog odbora". Naša Vlada nam kaže preko ovog člana da ona smatra da je ovim članom uredila način rada i u okviru toga pominje naknadu za rad. Način rada upravnog odbora je valjda kako se saziva sednica upravnog odbora, kojom većinom glasova se donose odluke, kako se formira predlog dnevnog reda i valjda su to neke stvari kojima se definiše način rada nekog organa. Ovde nam Vlada poručuje da ona smatra da je način rada upravnog odbora i to da je predsednik upravnog odbora dok mu traje mandat u radnom odnosu kod agencije. To nije način rada jednog organa. To je statusno pitanje predsednika upravnog odbora, za koga se u prethodnom stavu kaže da ima položaj, prava i ovlašćenja direktora kada su u pitanju radni odnosi ljudi zaposlenih u agenciji. To po materiji ne pripada ovom članu. Dalje, kaže se da članovi upravnog odbora imaju pravo na novčanu naknadu u upravnom odboru i visina te novčane naknade je u visini plate sudije Vrhovnog suda Srbije. Naknada, plata i način rada su dve pomešane teme i jedno sa drugim apsolutno ne može da ide, ne može da se stavi nikako da bude u okviru ovog člana. Upravni odbor je kolegijalni organ i sada su iz kolegijalnog organa izvukli predsednika upravnog odbora i dali mu prava,dužnosti i ovlašćenja koja pripadaju pojedincu kada predstavlja neki organ. Direktor je organ, ali je i pojedinac, čovek koji vrši taj posao. Verovatno da je prilikom različitih prevoda nešto pobrkano ovde, a da jeste pobrkano samo da vas podsetim da je u ovom konceptu zakona agencija neka organizacija koja vrši javna ovlašćenja, a u drugom članu je rečeno da to što radi su povereni poslovi. Ko to bude dobro shvatio verovatno će biti u prilici i da primeni, a kako će ovo da protumače sudski organi u onom trenutku kada se pojavi sporno pitanje rada, načina rada, odlučivanja i druga pitanja vrlo značajna za ovu agenciju. Kako ste vi postavili, verovatno da ćemo imati i različitu sudsku praksu, jer ovaj predlog zakona ne sadrži do krajnjih konsekvenci ideju i duh onih načela na koje se predlagač pozvao, čini mi se u članu 3, 4. ili 6. ovog predloga zakona.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 14. i na član 14. amandman je podneo narodni poslanik Stevan Kesejić. Odbor za saobraćaj i veze i Zakonodavni odbor predlažu da se amandman odbije. Reč ima narodni poslanik Stevan Kesejić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ispred poslaničke grupe SRS podneo sam amandman na član 14. ovog zakona i može biti nekome dosadno što smo uporni i insistiramo na određenom konceptu. Iz tih razloga gde god se pojavljuju nadležnosti za koje smatramo da nisu adekvatne demokratskom razvoju, reformskom razvoju ovog društva, za koji ste se zaklinjali, ukazujemo na to kako bi to ušlo u stenogram i kako biste shvatili gde činite velike greške. Naime, ovaj amandman je usledio posleamandmana na član 1. da predložena republička agencija nije u duhu demokratskog društva i lične odgovornosti za koju se zalažemo. Ovo je jedan koncept, rekao bih možda iz Kardeljevog doba, kolektivne odgovornosti i zaista treba da amnestira neuspšnost rada u ovom delu koji obuhvata nadležnost, kako vi kažete, ove agencije i da Vlada bude čista kada se tiče promašaja i izvršenih, odnosno neizvršenih radova vezanih za poslove statutom predviđene u toj agenciji. Rekao bih da se takođe ovde obezvlašćuje, odnosno izbija iz ruku Zakonodavnom odboru mogućnost kontrole rada ove agencije, jer između agencije i parlamenta postoji upravni odbor, koji je predviđen da obavlja nadležnosti agencije za telekomunikacije. Što bi narod rekao, vi idete onom parolom - daleko od očiju, daleko od srca i na taj način jednostavno želite da ovo ne bude ni transparentno, niti da se može imati pravi uvid u to šta agencije u stvari rade, odnosno sve to što će agencije raditi radi Vlada, ali ne piše u ovom zakonu da su to nadležnosti Vlade nego neke paraorganizacije u okviru Vlade. Znači, u pitanju je neka vladina organizacija i zbog togapredlažemo da se naslov iznad člana 14. briše, jer sledi logičan tok da mandat predsednika, odnosno člana upravnog odbora ne treba da postoji, jer je to suvišno ako se izbriše naslov - Prestanak mandata predsednika i člana upravnog odbora. Naime, mi smatramo da bi mandat predsednika i članova komisije trebalo da prestane u sledećim slučajevima: istekom vremena na koje je izabran; odlukom Vlade Republike Srbije o razrešenju, a ne odlukom agencije; zatim podnošenjem ostavke, kako inače i stoji u zakonu; i sa onim najnemilijim događajem - smrću. Iz tih razloga poslanička grupa SRS insistira na tome da se nadležnosti Vladi ostave, što je u skladu sa demokratskim normama i reformama koje ste vi, kako kažete, započeli.
Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SRS, narodni poslanik Zoran Krasić.
Mi smo ovim amandmanom izneli naš stav u pogledu prestanka mandata predsednika i članova komisije. Gospodin Kesejić je ukazao na neke detalje ukoliko bi se prihvatio prvi naš amandman i onda bi to činilo jednu logičku celinu, ali hoću da ukažem i na neke probleme koje prouzrokuje član 14. Ne možda toliko direktno koliko po logici stvari dolaze problemi. Prvo i osnovno, u ovom zakonu nije rešeno pitanje ko je osnivač agencije. Može da se zaključi na bazi nekih odredbi ovog predloga zakona da je osnivač Narodna skupština Republike Srbije, ali takođe postoji još 10 odredbi koje ukazuju da osnivačka prava nad agencijom vrši Vlada Republike Srbije u pogledu izveštaja, u pogledu finansijskog plana, u pogledu utvrđivanja da li su nastupili razlozi za razrešenje itd. To može biti veliki problem prilikom primene odredbe člana 14; i još jedan takođe veliki problem, ne znam kako je Vlada prihvatila da sama sebi veže ruke, jer u uvodnim članovima ovog zakona predlagač se izjasnio i rekao jasno da je agencija, između ostalog, dužna i da obezbedi sprovođenje i unapređenje utvrđene politike u ovoj oblasti. To po logici stvari i treba da bude tako. Međutim, već u sledećim članovima predlagač je rekao da je agencija samostalna, odnosno nezavisna, regulatorno telo, kontrolno telo, telo koje donosi opšte akte, propisuje standarde, propisuje sve i svašta, nezavisno telo od bilo koga. Pa ako je nezavisno, onda je nezavisno i od utvrđene politike. Zbog čega to kažem - politika je u domenu programa, političkog stava, ali ono što se pretoči u jedan opšti akt, to je već pravni akt. I, ukoliko taj pravni akt donosi agencija koja je samostalna i nezavisna i u tom opštem aktu nema političkih stavova, strategije razvoja ili plana numeracije itd, onda je pogrešan posao, onda je član 14. praktično neprimenjiv. Zbog toga, ovom grupom amandmana mi jednostavno želimo da izvršimo dodatni pritisak na predlagača da promeni kompletno poglavlje II, da se ministarstvo ne odriče onih nadležnosti, koje mora da ima po Ustavu, da ne formira ovu agenciju kao naddržavni organ. Ona je u suštini naddržavni organ, koji neće biti ni pod čijom kontrolom. Osim toga, zakonodavno telo, kao i izvršno telo snabdeveno je punim kapacitetom prava; zakonodavno telo u oblasti donošenja propisa, Vlada kao izvršni organ u oblasti sprovođenja zakona. Mi sada formiramo organ da sprovodi zakon, a on nema apsolutno nikakve dodirne veze sa onim organom, a to je Vlada, koji po Ustavu mora biti odgovoran za izvršenje zakona. To je ta opasnost koju nosi ovaj koncept zakona i praktično devalvira sve ovo što ste naveli u članu 14. Ovo u članu 14. biće nesprovodivo, ne zbog sadržaja člana 14, nego onoga što prethodi članu 14, gde je data agencija kao nešto što je nedodirljivo, što niko ne sme ni da pomene, da se ne bi ugrozila neka njena navodna nezavisnost i samostalnost. To je opasnost jer Vlada snosi punu političku odgovornost, a imaće jedno telo na koje neće imati apsolutno nikakav uticaj.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? Reč ima narodni poslanik Gordana Pop-Lazić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS, povreda Poslovnika.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedavajuća, reklamiran član 169. Poslovnika u kome stoji da su sednice Narodne skupštine i njenih odbora javne. Pročitaću ceo član: "Sednice Narodne skupštine i njenih odbora mogu biti zatvorene za javnost, u slučajevima određenim zakonom, ako to predloži Vlada, odbori ili najmanje 20 narodnih poslanika. Predlog mora biti obrazložen. O tom predlogu glasa se u Narodnoj skupštini bez pretresa". Podsetila bih vas da smo nakon uvođenja vanrednog stanja od strane predsednika Narodne skupštine bili obavešteni o tome da neće više biti direktnih prenosa sednica Narodne skupštine. U tom momentu se Skupština o tome nije izjašnjavala, iako smo insistirali na tome da Skupština treba da donese takvu odluku, da to ne može biti sastavni deo Naredbe o uvođenju vanrednog stanja, pa vas molim za objašnjenje, mislim da nam to dugujete, s obzirom da smo čuli na televiziji juče, i ovde u sali, od predsednika Skupštine, da je ukinuto vanredno stanje, pa ne znamo u čemu se to ukidanje ogleda, s obzirom da i dalje nema direktnih TV prenosa sednica Narodne skupštine, da i dalje policajci u maskiranim uniformama i dugim cevima stoje ispred državnih institucija, da i dalje na putevima postoji veći broj policijskih punktova, nego što je to bilo do juče, pa bi neko obrazloženje trebalo da nam date, mada ste nam onda rekli, kada ste zabranili direktan prenos sednica Narodne skupštine, da time javnost rada neće biti ugrožena. Kako nije bila ugrožena, mislim da smo svi osetili onakvu cenzuru kakvu su sredstva javnog informisanja imala u toku ovih mesec i kusur dana. Mislim da to ne bi trebalo da se nastavi i sada, kada smo Srbiju, navodno, vratili u redovno stanje.
Sednice Narodne skupštine su javne i vi niste izrekli povredu ni jednog člana Poslovnika Narodne skupštine. Poštujući vaše iskustvo, sigurna sam da ste i sami toga svesni, tako da nema razloga ni za obrazloženje. Ono o čemu ste govorili nije predmet Poslovnika Narodne skupštine. Predmet je nečega što delimo, a to je smatranje direktnih prenosa demokratskom tekovinom. Postoji odredba Poslovnika Narodne skupštine o obavezi da narodni poslanici ne dobacuju sa mesta, tako da vam izričem upozorenje u smislu te odredbe, da se to ne dešava, a po istom osnovu kao i juče. I drugi narodni poslanik, Dragan Ljubojević, dobacivao je sa mesta, kao i narodni poslanik Branislav Vakić. Izričem upozorenje za kršenje Poslovnika, da bez moje želje zaista nemam nameru da izričem opomene za nešto što je uobičajeno ponašanje. I narodni poslanik Milorad Mirčić upozorenje, i narodni poslanik Goran Cvetanović, upozorenje zbog dobacivanja i nepoštovanja Poslovnika. Kao predsedavajući znam imena i prezimena svih narodnih poslanika i zaista vas molim da mi dopustite da završim obrazloženje. Pošto je objašnjenje predsedavajućeg da se primedba narodnog poslanika ne odnosi ni na jedan član Poslovnika Narodne skupštine, a da je pitanje direktnih prenosa tehničke prirode, ništa više i ništa manje. Da li želite sednicu Administrativnog odbora? Hvala vam. Da li još neko o ovom amandmanu želi reč? (Ne.) Na član 15. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Odbor za saobraćaj i veze i Zakonodavni odbor predlažu da se ovaj amandman odbije. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Gordana Pop-Lazić.
Dame i gospodo narodni poslanici, iskreno se nadam da ćemo nakon usvajanja ovog zakona prevazići ove tehničke probleme oko mogućnosti direktnih prenosa sednica Narodne skupštine. Amandman SRS na član 15.koji ćuobrazložiti posledica je obrazloženja i amandmana na član 14. U stvari, povodom svih članova koji se tiču sastava i izbora upravnog odbora, mandata, načina rada, prestanka mandata, prestanka razrešenjem i sukoba interesa, amandmani su usmereni na to da umesto agencije treba da stoji komisija Vlade Republike Srbije, u skladu sa našom intencijom da ne treba osnivati agenciju koja će se baviti telekomunikacijama u ovakvom obimu i sa ovakvim ovlašćenjima, kao što je to predviđeno zakonom; ne treba formirati naddržavni organ, sa svim javnim ovlašćenjima koja mogu imati samo državni organi, odnosno izvršna vlast, a pogotovu da ima i regulatornu funkciju koja u skladu sa našim pravnim sistemom ne može da bude preneta na jednu ovakvu organizaciju. Postojanje nekog stručnog tela, kao što bi bila neka komisija, pa da se zove čak i agencija, ali ne sa ovakvim ovlašćenjima, koja bi bila podređena Ministarstvu saobraćaja i telekomunikacija, za nas bi bilo prihvatljivo. Obrazloženje da agencija ne košta ništa državu je tačno, sem što onaj prvi kapital, kad počne da radi, u toku prve godine, mora da se obezbedi iz budžeta, ali zato niko nije rekao da će država ostati bez svih tih sredstava, jer će ta sredstva biti prihod agencije. Mi smatramo da kod prestanka mandata razrešenjem, koji reguliše član 15, umesto da Skupština odlučuje o tome na predlog upravnog odbora ili Vlade, trebalo bi da Vlada Republike Srbije razrešava predsednika i članove komisije. Ne treba ovaj parlament zamajavati izborom članova upravnih odbora bilo kakvih stručnih organizacija, pa čak i ovakvih agencija koje su jedan novi državni organ. To samo iz dva razloga. Jedan od tih je ako bude pravosnažno osuđen na kaznu zatvora u trajanju dužem od šest meseci, za krivično delo zloupotrebe službenog položaja, prevaru, korupciju, krađu ili drugo slično krivično delo koje ga čini nedostojnim. Drugo, ako se utvrdi da je u toku trajanja mandata povredio pravila o sukobu interesa koja se primenjuju za članove Vlade Republike Srbije i druge državne funkcionere. Podsećam vas da je sukob interesa posebno obrazložen u članu 16. Po nama, razrešenje u smislu sukoba interesa trebalo bi da bude ovako koncipirano, znači da važe ista pravila kao i za članove Vlade Republike Srbije. Bilo je potrebno da se predvidi da ne smeju da povrede pravila o sukobu interesa, a ne, kao što je predlagač u članu 16. predvideo, da im čak ni svastika ne može biti daktilograf ili pašenog portir u nekoj firmi koja se bavi telekomunikacijama. To je demagogija, to je, kao, da pokažemo da treba da se obezbedi nezavisnost. To je smešno i mislim da je naša odredba daleko preciznija i normalnija. Pri tom ste potpuno propustili da predvidite slučajeve razrešenja zbog lošeg rada, nestručnog rada ili nerada. Još jednom bih htela da vas upozorim, obzirom da znam da ste prilikom izrade ovog zakona koristili zakonodavstvo Savezne Republike Nemačke i Austrije, da već u 1. članu nemačkog zakona stoji da će regulisanje telekomunikacija i frekvencija biti suvereno pravo Savezne Republike Nemačke. Prema tome, Nemačka nije bila spremna da to svoje suvereno pravo prenese ni na koga i da dozvoli bilo kakvo mešanje sa strane, a mi osnivamo jednu ovakvu agenciju čije ćemo samo izveštaje moći povremeno da čujemo, da eventualno otvorimo raspravu, bez ikakvih posledica.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik Miroslav Hristodulo. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Odbor za saobraćaj i veze predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Podnosilac amandmana nije tu. Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 16. i na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Ljubomir Kragović. Odbor za saobraćaj i veze predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? Reč ima narodni poslanik Ljubomir Kragović.
Dame i gospodo narodni poslanici, ispred Srpske radiklane stranke podneo sam amandman da se brišu član 16. i naslov iznad njega. O čemu se ovde radi? Ovaj član zakona reguliše neki navodni sukob interesa, u kome stoji da predsednik i članovi upravnog odbora, kao ni bilo koji njihov srodnik u prvoj liniji bez obzira na stepen srodstva ili pobočni srodnik zaključno sa drugim stepenom srodstva, supružnik ili srodnik po tazbinstvu zaključno sa prvim stepenom srodstva ne sme, ni direktno ni preko trećeg fizičkog ili pravnog lica, imati učešća kao vlasnik udela u pravnom licu, biti akcionar, zaposlen ili slično. Zašto sam predložio da se briše ovaj član? Zato što ovde postoji dvostruka opasnost od ovog člana. Zašto se zakonom zabranjuje da članovi upravnog odbora budu vlasnici, akcionari, deoničari ili lica pod ugovorom u oblasti telekomunikacionih usluga i eksploatacijetelekomunikacionih mreža? Njima se zabranjuje, ali ovde se postavlja pitanje šta je sa članovima Vlade, šta je sa premijerom Vlade, šta je sa ministrima i sa svima onima koji učestvuju? Ovaj član zakona meni govori da predsednik Vlade ili nadležan ministar ovog resora ili bilo koji drugi ministar ima pravo da bude vlasnik, da ima učešća, da bude akcionar, da bude zaposlen ili lice pod ugovorom u oblasti telekomunikacija ili bilo čega što definiše ovaj zakon. Stoga je ovaj član suvišan. Nadam se da će ovaj parlament prihvatiti predlog SRS da se ovaj član briše, jer zašto ograničavati prava samo užem krugu ljudi. Ako se želi da se odvoji i da nema umešanosti onih koji vrše izvršnu vlast,treba da se svi oni stave pod ovaj član sukoba interesa; jer, kako trenutno stoji, svi ostali mogu da budu vlasnici ili akcionari u telekomunikacionim mrežama, uslugama ili uopšte sredstvima, predajnicima, prijemnicima. Pored toga što su ovoj agenciji data jako velika prava, ako ona ima i regulatornu, kontrolnu, arbitražnu funkciju i neku samostalnost i nezavisnost, kao što sam i u načelu rekao, postoji opasnost da će ova agencija prerasti u naddržavni organ i imatijak monopolski položaj u sferi telekomunikacija i uopšte telekomunikacionih usluga ili, s druge strane, da bude produžena ruka Vlade Republike Srbije, koja navodno kroz ove članove definiše i taj sukob interesa, a u stvari ima najviše interesa i njeni ljudi biće i najveći vlasnici, tj. oni koji će raspolagati sredstvima, a tu se jako velika sredstva koja se ostvaruju eksploatacijom i korišćenjem telekomunikacija.
Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SRS, narodni poslanik Zoran Krasić.
Predlogom da se izbriše ovaj član mi nismo protiv materije u ovom članu. Ta materija je potrebna. Verovatno je Srbiji potreban jedan poseban propis koji bi sprečio taj sukob interesa ili zloupotrebu činjenice da se jedno lice nalazi na nekoj državnoj funkciji, a da je njegov bliski prijatelj, rođak u nekoj neposrednoj interesnoj vezi sa tim organom. Mi smo ovim amandmanom samo hteli da skrenemo pažnju na to da je krajnje vreme da se obezbedi takavpropis, objektivan, nepristrasan i ne tako preširok kao što je odredba člana 16. Ona je stvarno široka. Čovek ne može, iako je veliki stručnjak, da bude izabran za člana te agencije, ukoliko mu je sin portir u Telekomu, on je kažnjen. Ukoliko je kod nekog provajdera ćerka kafe kuvarica, na primer, on praktično bez obzira što je profesor na elektronskom fakultetu ne može biti član tog upravnog odbora, a radi se o velikom stručnjaku. Naravno, slažem se da su bile dobre namere kada je ova odredba stavljena u član 16. Ovako data odredba je široka. Kada je neka norma toliko široka, onda dozvoljava proizvoljna tumačenja i proizvoljnu primenu. Mi smo ovim amandnom hteli da skrenemo pažnju Vladi da hitno predloži jedan zakon, koje bi kompletno regulisao tu materiju kako da se spreči sukob interesa ili podudarnost interesa državnih funkcionera, generalno, ne samo agencije, nego i drugih pravnih lica i subjekata koji se obraćaju nekom organu da bi ostvarili neko pravo ili neki interes zakonom zasnovan. Ako se ovako ovo tumači, onda stvarno dolazimo u situaciju da ako je neko izabran za ministra, a žena mu u tom trenutku nigde nije radila, ona ne moće da se zaposli pet godina ili četiri godina dok je on ministar. Dolazimo u situaciju da ni brat ne može da se zaposli u nekom preduzeću, a ako primenimo ovu logiku, onda predsednik Vlade i predsednik Republike može da računa da će mu u porodici biti svi nezaposleni. Ta je logika ovde primenjena. Ovakva norma ništa ne znači. Zbog čega? Bilo je i ranije, i pre pet godina, i pre 10 i pre 50 godina zloupotreba ove, u to vreme, moralne norme. Koja je zloupotreba? Mi imamo danas situaciju da ministar i savetnik imaju privatna preduzeća, a vodi se na ime nekog trećeg lica koje nema, budibog s nama, nema nikakve dodirne veze sa geodezijom, sa katastarskim podlogama itd. To svi pričaju u Ministarstvu i to svi znaju. Vi ministra ne možete da stegnete zbog toga, jer nigde u papirima ne stoji njegovo ime i prezime. Činjenica je, jer se priča, zna se da ta firma dobija poslove i može da radi podloge itd. pošto je to licencirani posao i samo neko može da radi ko ispunjava te uslove. Ovo je samo jedan primer da i ovako široka norma ništa ne znači u praksi. Naravno, sukobljeni smo sa navikama, kakav je to ministar i predsednik Vlade ako nije učinio za svoj kraj ili za svoju rodbinu. To je prisutno kod nas. Od toga treba nekako da se oslobodimo. Kako ćemo? Sistemom moralnih normi očigledno ne možemo, jer su tu u pitanju navike. Nego kompletnim propisom koji bi regulisao to sve, i to što se bude regulisalo tim propisom odnosilo bi se i na agenciju i na komisiju, bez obzira na koju varijantu. Zato smo i podneli ovaj amandman i predlažemo Vladi da je mnogo bolje da se izbriše ovaj član, a da se primene neke moralne norme koje važe u društvu i spreči moguća zloupotreba da interesne grupe imaju svoje predstavnike u agenciji. Verujte, veliki broj interesnih grupa se priprema da ima svog čoveka u toj agenciji. Već su odavno krenuli sa lobiranjem i rezultat tog lobiranja je možda i ovakav predlog zakona.
Da li još neko želi reč od ovlašćenih učesnika u raspravi? (Ne.) Na naslov iznad člana 17. i na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Ljubojević. Odbor za saobraćaj i veze i Zakonodavni odbor predlažu da se ovaj amandman odbije. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman SRS na član 17. i naslov iznad njega jeste logični sled svih podnetih amandmana koji se tiču statusa agencije za telekomunikacije što se uvodi ovim zakonom. SRS zastupa potpuno drugačiji pristup rešavanju nekih osnova iz ove oblasti. Smatramo da bi trebalo brisati agenciju za telekomunikacije iz prostog razloga što se toj agenciji daju velika ovlašćenja, gotovo sva ovlašćenja iz oblasti telekomunikacija, a vlast, ona koja bira i koja postavlja, praktično nema nikakvu odgovornost za poslove koje obavlja ova agencija. Oblast telekomunikacija je značajna oblast. Veliki novac je tu u igri. Same frekvencije predstavljaju prirodno bogatstvo jedne zemlje. Smatramo da je neodgovorno da se na ovakav način reguliše ova oblast. Ovde se navodi da je agencija samostalni pravni subjekt i da je funkcionalno nezavisna od bilo kog dražvnog organa, kao i od svih organizacija i lica koja se bave telekomunikacionim mrežama, sredstvima ili uslugama. Znači, kompletnu ovu oblast, dodelu dozvola, licenci i ostalo radiće organ koji praktično nije državni organ. Predsednika upravnog odbora i sam upravni odbor bira Narodna skupština na predlog Vlade. Dakle, niko od političara, niko od predstavnika Vlade se ovde ne pojavljuje i ne snosi nikakvu odgovornost za politiku u ovoj oblasti. Time se priprema teren da ljudi koji će rukovoditi ovom agencijom, urade onaj posao koji treba da urade, verovatno na štetu države Srbije i na štetu građana Srbije, a da potom političku odgovornost oni kojih su na vlasti u Srbiji ne trpe zbog štetnih posledica koje će prouzrokovati donošenje ovog zakona. Sam amandman koji je SRS podnela na ovaj član odnosi se na statut i druge opšte akte Agencije, odnosno bližese uređuje unutrašnja organizacija i sam način rada komisije. Predvideli smo prethodnim amandmanima dadeo poslova iz ove oblasti obavlja komisija, a deo stručne službe u Ministarstvu za saobraćaj i telekomunikacije. Tako bi, s tim u vezi, ovim amandmanom izbrisali naslov, a sam član 17. preformulisali tako da glasi - komisija donosi poslovnik o radu i opšti akt kojim utvrđuje kriterijume i merila kojima se obezbeđuje objektivnost i nepristrasnost u radu komisije. Dakle, deo poslova iz ove oblasti, za koje ste vi predvideli da ih obavlja Republička agencija za telekomunikacije, obavljalo bi Ministarstvo za telekomunikacije, a deo stručnih poslova obavljala bi komisija u okviru samog ministarstva, jer je ministarstvo kao održavni organ nadležno da sprovodi zakone, a ne neke agencije, koje vi formirate gotovo u svakom ministarstvu i u svakoj oblasti.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SRS.
Mi smo ovim našim amandmanom izložili naš koncept, šta bi to mogla da radi komisija i koje akte da donosi. Naravno, poslovnik o radu i opšti akt za merila i kriterijume radi objektivnosti i nepristrasnosti u radu komisije. Kada se pročita taj amandman, on bitno odudara od onoga što reguliše isti član Predloga zakona Vlade Republike Srbije. Želim da vam ukažem na probleme koje prouzrokuje član 17. Vidite, ako Narodna skupština zakonom osniva agenciju, ako bira predsednika i članove upravnog odbora, onda po logici stvari osnivačka prava nad agencijum treba da vrši Narodna skupština. Međutim, vi ste osnivačka prava i sve prebacili Vladi Republike Srbije. Zbog toga, u poslednjem stavu ovog člana, vi kažete da saglasnost na statut daje Vlada Republike Srbije. Znači, došlo je do zbrke nekih pojmova i nekih stvari, jer je očigledno predlagač želeo nešto da napravi, da to bude samostalno i nezavisno, ali na neki način da bude vezano, pa i politički, pa možda i ovom odredbom, pa i na drugi način sa Vladom. I u toj zbrci i papazjaniji došlo se do toga da nema principa, od prvog do ovog člana vi nemate princip, nemate načelo do krajnje konsekvence, odnosno do kraja. Onda se postavlja pitanje, ako Vlada daje saglasnost na statut, zašto Narodna skupština bira, zašto Vlada ne izabere, to joj je ionako izvršni posao. Vlada sprovodi zakone, Vlada izvršava zakone. U Ustavu se kaže da je Vlada vezana za zakon, baš se koristi ta reč da je vezana za zakon da bi se pokazalo koliko je ta organska sprega između Vlade kao izvršnog organa i onoga što je zakonodavno telo odlučilo. Zakonodavno telo je dalo sva pravila ponašanja izvršnom organu kako treba da radi; a ovde Vlada ne želi to, već pravi agenciju, pa sada, mi bismo malo sa agencijom, hajde da damo saglasnost na statut agencije. To je vrlo opasno. Drugo, u prethodnim odredbama vi ste dali velika ovlašćenja u pogledu borbe protiv monopola toj agenciji. Dali ste takva ovlašćenja koja su pravno nemoguća. Zbog čega su ona pravno nemoguća? Nemoguća su zbog jednog razloga, što monopole i narušavanje monopola, to sve mora da se reši jednim antimonopolskim zakonom. Znači, mora da se definiše šta je prirodni monopol, šta je funkcionalni monopol, moraju da se definišu mere kojima se zloupotrebljava monopolski položaj; pa tek kasnije, na bazi tog zakonaako ima potrebe za nekim specifičnostima, onda kod telekomunikacija da se formira neko podtelo protiv monopola, da se izvuku ta opšta načela i opšta pravila i prilagode problematici u oblasti telekomunikacija. Vi ste pošli obrnutim putem. Ne postoji opšte antimonopolsko zakonodavstvo, pravi se nešto pojedinačno, a to pojedinačno se pravi na taj način što se kontrolnom, regulacionom telu, odnosno agenciji daje mogućnost da kaže - ovo je monopol, ovo nije monopol, ovo je dominantni položaj, ovo nije dominantni položaj, ovo je pretežni položaj, ovo nije pretežni položaj. Ovde u zakonu vi nemate princip na osnovu koga bi agencija mogla da donese opšti akt i da to definiše. Osim toga, onaj ko je pisao ovaj zakon, on nije pogledao Zakon o uređenju sudova, jer tamo postojisudnadležan za sve sporove povodom monopola, zloupotrebe monopolskog položaja itd. Ovako se pravi nepotrebna papazjanija kako bi agencija bila nešto u bezvazdušnom prostoru, nedefinisano, na vetrometini svih onih koji imaju samo interese da ona takva bude. Naš interes nije da agencija bude takva, naš interes je preciznost, jasna načela, jasnezakonske odredbe, jasna odgovornost da bi zakon mogao da bude objektivan, odnosno opšti akt za sve.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Joca Arsić. Odbor za saobraćaj i veze predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Podnosilac amandmana želi reč? Reč ima narodni poslanik Joca Arsić.
Poštovane koleginice i kolege, poštovani potpredsedniče, nema drugarice Milke da je posebno pozdravim, u ime poslaničke grupe SPS podneo sam amandman na član 17; doduše poslaničke grupe koja je oštećena za pet mandata, ali ovako kako jeste, funkcioniše dobro. U članu 17. predložili smo da se stav 3. menja i da glasi: "Upravni odbor donosi odluke većinom glasova ukupnog broja članova Upravnog odbora". Mislim da je ovaj amandman smislen, da ima svoju svrhu i ne razumem motivaciju i razloge, niti matičnog odbora, niti predlagača, što ovakav amandman nisu prihvatili. Vlada i nadležno ministarstvo predložili su da Upravni odbor većinom glasova od ukupnog broja članova donosi statut, poslovnik o radu, akt o uređenju organizacija i stručnih službi i vrši izbor zamenika predsednika upravnog odbora, ovom većinom od najmanje tri, pošto je upravni odbor sastavljen od pet članova, predsednik i još četiri člana. Mislimo da je ovo rešenje bolje, ako se prihvati izmena stava 3, gde se kaže da odbor donosi sve svoje odluke većinom glasova od ukupnog broja Upravnog odbora, što će reći od najmanje tri člana. To rešenje obezbeđuje funkcionalniju, da tako kažem, mogućnost upravnog odbora, ne sa aspekta da se lakše sastane, već može da se desi da imamo tri člana na samoj sednici upravnog odbora i da se sa dva glasa donese odluka. Pošto inače upravni odbor, kako je rečeno, broji malo, relativno malo članova, znači pet, smatramo da je neophodno da se sve odluke donose sa najmanje tri glasa, i ako su prisutni oni, neka postignu konsenzus i neka tu svoju odluku donose sa najmanje tri glasa. Još jedanput ponavljam, ne vidim nijedan razlog zbog čega ovaj amandman koji ima smisla nije prihvaćen, molim ovu skupštinu da naročito obrati pažnju na ovaj naš amandman na član 17. i da u tom smislu, kada bude dan za glasanje, glasamo o ovom amandmanu, koji ne menja ni koncept, ne menja ni suštinu zakona, već traži odgovorniji pristup članova upravnog odbora pri donošenju svih odluka od interesa za rad agencije i za sprovođenje ovog zakona. Toliko od mene, ne bih imao potrebe da duže obrazlažem potrebu usvajanja ovog amandmana.
Da li se još neko od ovlašćenih predstavnika javlja za reč? (Ne.) Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Miroslav Hristodulo. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Odbor za saobraćaj i veze predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li se u ime predlagača neko javlja za reč? (Ne.) Da li neko od ovlašćenih predstavnika želi reč? (Ne.) Na naslov i podnaslov iznad člana 18. i na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Lazar Marjanski. Odbor za saobraćaj i veze i Zakonodavni odbor predlažu da se ovaj amandman odbije. Da li u ime podnosioca amandmana želite reč? (Da.) Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SRS, narodni poslanik Zoran Krasić.
Ovim članom se reguliše finansijski plan agencije. Naravno, mi smo amandmanom pratili onaj naš prvi amandman, gde smatramo da deo poslova koji su ovim predlogom zakona namenjeni agenciji treba da vrši posebna komisija koja bi organizaciono bila u sastavu ministarstva, naravno, poprilično nezavisna od ministarstva, a sredstva i uslove za rad bi obezbeđivalo ministarstvo, radi pre svega efikasnosti i celishodnosti obavljanja tih poslova. Naravno, taj koncept Vlada ne prihvata, ona zastupa potpuno drugačiji koncept i taj koncept izražava u pogledu finansijskog plana u članu 18. Predloga zakona i opet moram da konstatujem neke stvari koje poprilično zbunjuju. Kaže se - finansijskim planom utvrđuju se ukupni prihodi i rashodi Agencije, uključujući i rezerve za nepredviđene izdatke, kao i elementi za celovito sagledavanje politike zarada izaposlenosti u Agenciji. Znači, politika zarada u Agenciji. Verovatno nijedno ministarstvo nema takvo neko ovlašćenje, to ovlašćenje pripada Vladi, i ne samo za ministarstva, nego i za druge organe. Ovde vidite da je to poseban problem. Dalje,u četvrtom stavu stoji konstatacija u pogledu rashoda da ne mogu biti veći od realnih troškova rada. Šta to znači - realni troškovi rada? Valjda neki optimalni, neophodni, minimalni, šta su to realni, ko će to da procenjuje, onaj ko daje saglasnost? Onaj ko bude davao saglasnost, on će je davati u zavisnosti od togakako je agencija radila sa dozvolama, licencama, menjala uslove, menjala minimalne uslove za obavljanje te delatnosti i kako je koji, verovatno, proizvođač opreme ili onaj koji pruža neke usluge, ostvario neko pravo. Verovatno zbog toga stoji ovo "realnih troškova". Dalje, kaže se "ukupno ostvarenih rashoda", verovatno se misli na realizovane rashode. I ovde se vidi problem ko je osnivač? Ko vrši osnivačka prava? Zašto saglasnost daje Vlada? Agencija je pravno lice. Ministarstva nisu pravna lica. Vlada i država su pravno lice. Oni su agenciji dali isti pravni status kao što ima država. Razmislite malo o tome. Jedno pravno lice daje saglasnost drugom pravnom licu. Zato predlagač insistira na ovom rešenju da ova agencija bude ovako nedodirljiva, fluidna, finansijskim planom može sve i svašta da predvidi. Verovatno ste usvojili i amandman DOS-a, a to je taj autonomaški deo, gde otprilike u tom planu treba da se sagleda posebno zaVojvodinu. Nisam navodio prethodne članove gde je to Vlada usvajala, ali sve se posebno iskazuje za Vojvodinu. U jednom tehnološkom sistemu, u jednom kontrolnom organu koji kontroliše jedinstveni tehnološki sistem, posebno izdvajati i posebno prikazivati sredstva prema užim teritorijalnimi područjima, to je razarajuće za državu. Pitanje je da li uopšte imamo prava da ovu oblast na nivou Republike regulišemo. Ako se pozovemo na Ustavnu povelju, verovatno da ima pravnog osnova, obzirom da je Ustavna povelja doneta u cilju razgradnje države, ali ti tehnološki sistemi imaju potrebu širenja. Zbog toga imate i one interkonekcije, povezivanja. Tu se najbolje oslikava ideal imperijalizma, zajedničkog kriterijuma, jedinstvenog kriterijuma da obuhvatišto veće područje. Kod tehnoloških sistema postoji izuzetna potreba. Nažalost, usvajanjem amandmana DOS-a mi ćemo verovatno u tim izveštajima imati za sada Srbiju i Vojvodinu, a posle ovog srpskog ustava, verovatno regione, subregione, potkantone, dokantone, ko zna koja rešenja nam se pripremaju.
Da li se još neko od ovlašćenih predstavnika javlja za reč? (Ne.) Prelazimo na sledeći amandman. Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Hranislav Perić. Odbor za saobraćaj i veze predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li se neko javlja za reč? Reč ima narodni poslanik Hranislav Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman da se u članu 18. stav 7, na kraju, briše tačka i dodaju reči "u najmanje dva dnevna lista". Vlada je predložila da obračuni prihoda i rashoda Agencije podležu kontroli nezavisnog revizora. Takođe je predložila da se obračun prihoda i rashoda objavljuje najkasnije tri meseca po završetku finansijske godine. Manjkavo je to što Vlada nije predložila gde se ti obračuni objavljuju - da li je to u nekom biltenu, oglasnoj tabli ili slično. Uzimajući u obzir značaj rada Agencije i iznos sredstava koji predstavljaju njene prihode i rashode agencije, amandmanom predlažemo da se obračun prihoda i rashoda Agencije obavezno objavi u najmanje dva dnevna lista. Amandman je jasan. Želi se samo javnost u radu. To ste stalno obećavali. Ne postoji ni jedan razlog da se ne prihvati ovaj amandman. Hvala.
Hvala. Da li se neko od ovlašćenih predstavnika javlja za reč? (Ne.) Prelazimo na sledeći amandman. Na član 18. amandman je podnela Skupština AP Vojvodine. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Odbor za saobraćaj i veze predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li se neko javlja za reč povodom ovog amandmana? (Ne.) Na član 18. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomić i Bojan Kostreš. Vlada i Odbor za saobraćaj i veze su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Prelazimo na sledeći amandman. Na naslov iznad člana 19. i na član 19. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Slavka Pavlović. Odbor za saobraćaj i veze i Zakonodavni odbor predlažu da se ovaj amandman odbije. Da li se neko u ime predlagača javlja za reč? Reč ima narodni poslanik Dragan Slavka Pavlović.
Dame i gospodo, u ime poslaničke grupe Srpske radikalne stranke amandmanom sam predložio brisanje člana 19. i naslova iznad tog člana. Moj amandman je posledica amandmana na član 1. Predloga zakona. Mi u Srpskoj radikalnoj stranci mislimo da je nespojivo da Ministarstvo prenosi svoje nadležnosti na nekakve agencije. Ako će poslove iz oblasti telekomunikacija obavljati ova vaša agencija, kakva je onda uloga Ministarstva? Ko će po ovom vašem predlogu kome da odgovara - Ministarstvo agenciji ili agencija Ministarstvu; i šta znači ovo što reče gospođa ministar da je agencija nezavisna od svih državnih organa; koga će to ova agencija da kontroliše i kome će da arbitrira? Član 19. Predloga zakona reguliše pitanje finansiranja Agencije, što zaslužuje posebnu pažnju. Ako predlagač ne prihvati ovaj moj amandman za brisanje člana 19, onda bi bilo dobro da nam predstavnik predlagača objasni odakle će to ova vaša neuspešna Vlada obezbediti budžetska sredstva za prvu godinu rada ove vaše agencije? Verovatno planirate da uzmete još jedan nepovoljan inostrani kredit, da još više opteretite građane Srbije, da bi finansirali rad ove vaše agencije, koja će polako, ali sigurno uništiti Telekom. Pitam se samo u čijem je to interesu? Zato vam, dame i gospodo, predlažem da prihvatite ovaj moj amandman i, naravno, amandmane mojih kolega i da nas oslobodite vašeg manira formiranja paralelnog ministarstva koje vi nazivate agencija. Hvala.
Hvala. Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe Srpske radikalne stranke, narodni poslanik Zoran Krasić.
Kako god da ste koncipirali, član 19. je praktično neodrživ, jer znači da vaša agencija svima šalje poruku - mi ćemo da zaposlimo toliko i toliko ljudi, nama je potrebno toliko i toliko para i mi ćemo to da obezbedimo od naknade koju ćemo mi da regulišemo, mi ćemo da propišemo, uzećemo i ako nešto pretekne, to ide u budžet Republike Srbije. Takvo ovlašćenje verujte da nema čak ni Vlada Republike Srbije, jer i u pogledu svih prihoda i rashoda ona je vezana najmanje sa pet-šest zakona koji se direktno tiču sredstava. Ovde je preneto ogromno ovlašćenje jednoj agenciji. Naravno, ona nikada neće imati problema sa finansiranjem, jer ima tu zainteresovanih koji su voljni da plate, ali da plate odgovarajući rad agencije. Ono što stvarno zbunjuje, to je što kažete da visinu naknade koju operateri plaćaju za dobijeno pravo gradnje, posedovanja i korišćenja, a zatim za pružanje usluga, sertifikata, korišćenje i dodelu radio frekvencija, tehničkog pregleda, utvrđuje upravni odbor - a jedino jednokratna naknada za licencu ide direktno u budžet Republike Srbije i to je izvorni prihod Republike Srbije. Sve drugo što radi agencija je prihod agencije kao pravnog lica. Ako se pojavi višak, ide u budžet Republike. Naravno, poslednji stav kaže kako će se premostiti ova situacija. Ako osnujete agenciju, neće biti velikih problema, obezbediće se sredstva, nije ni bitno kako. Međutim, svi prihodi, a ovde mi nemamo vašu konstataciju da li se radi o javnim prihodima, ali svi javni prihodi su u jednom sistemu i svi javni prihodi se iskazuju na jednom mestu. Setite se, pre godinu i po dana ministar Đelić se ovde zaklinjao da nijedan dinar javnih prihoda i javnih rashoda neće biti mimo budžeta. Ovaj član je u suprotnosti sa tim propisima o budžetskom sistemu, u direktnoj, otvorenoj suprotnosti. Ne znam kako je to prošlo Republički sekretarijat za zakonodavstvo. Ovo je moralo da se vrati. Da je kojim slučajem Vlada prihvatila naš koncept, onda bi ove poslove radilo ministarstvo i drugi deo poslova komisija, a sva ta sredstva bi bila uključena u budžet, i na prihodnoj i na rashodnoj strani, ne bi bilo mogućnosti da bilo ko drugi interveniše; a u slučaju prihvatanja našeg koncepta budite sigurni da bi cenovnik, tarifnik svih ovih naknada utvrđivalo ministarstvo ili čak možda i Vlada, a Vlada je odgovorna za ekonomsku politiku. Svi javni prihodi i javni rashodi su sastavni deo ekonomske politike. Zašto se izvlači to i daje agenciji koja, sa gledišta Narodne skupštine, nije odgovorna. Koji su to veći interesi, to je centralno pitanje današnje i jučerašnje sednice, koji su to tako veliki interesi da nas teraju, da nas predlagač ovakvim predlogom zakona bombarduje i da kaže da moramo da prekršimo Ustav, moramo da prekršimo sve postojeće zakone i da formiramo neku agenciju. Navodno to traži neko iz inostranstva. Rekao sam vam da može neko da traži da napravimo srpsku NASU, ali šta vredi kada nemamo kosmodrom, nemamo spejs-šatl. Manje imamo priključaka nego Minhen i šta će nam onda ovo. U ono samoupravno vreme 99% ovih poslova je radilo javno preduzeće, pa na neki način stiskano od strane države da se suzbije monopol. Zar hvatamo priključak sa Evropom samo po terminima, nemojte molim vas.
Da li se još neko od ovlašćenih predstavnika javlja za reč? (Ne.) Na naslov i podnaslov iznad člana 20. i na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Vitomir Plužarević. Odbor za saobraćaj i veze i Zakonodavni odbor predlažu da se ovaj amandman odbije. Reč ima narodni poslanik Vitomir Plužarević.
Dame i gospodo narodni poslanici, komentar srpskih radikala na zakon i na ovaj član 20. je da su agencije suvišne u samom zakonu, a i u svim ostalim oblastima gde one funkcionišu. Ta agencija je samo veći namet na budžet i problem za funkcionisanje ovog zakona. Naš amandman predlaže da se ovaj član reguliše bez agencije, odnosno da komisija bude u sastvu ministarstva i kao takva da polaže račun ministarstvu. Naslov i podnaslov iznad člana 20. brišu se, a član 20. menja se i glasi: "Rad komisije je javan. Komisija je dužna da o svom radu podnosi mesečne izveštaje ministarstvu nadležnom za poslove telekomunikacija, Vladi Republike Srbije i nadležnom odboru Narodne skupštine Republike Srbije". Ovim amandmanom precizira se predmet ovog predloga zakona u skladu sa opredeljenjem Srpske radikalne stranke da stručne poslove za kontrolu i inspekcijski nadzor treba da vrši nadležno ministarstvo. Moj komentar ovog zakona je da vi samo nastavljate posao koji je sastavni deo tog vašeg ulaska u Evropu. Zakon je trpeo promene 1991. i 1997. godine,ali i mi smo kao društvo trpeli velike promene u tom periodu. Navešću samo par stvari. Našu državu su 1999. godine ti isti Evropljani izbombardovali, porušili isto kao danas Amerikanci Irak, zatim se postavili kao dušebrižnici da nam pomognu sa svim ovim zakonima. Na terenu Fruške Gore video sam šta su nam ti Evropljani učinili. Porušili su sve repetitore, sve što je imalo bilo kakve veze i smisla sa telekomunikacijama. Kažete da je ovaj zakon iskorak i brzi napredak u slobodno i otvoreno tržište, bez mogućnosti monopola. To danas, a i sutra neće biti tako, uglavnom telekomunikacije su pod DOS-ovom torturom. Nikada ta vaša agencija neće biti odvojena i nezavisna od države. Od kontrole nema ništa i to je samo parola, arbitraža je samo komentar. Već danas na celu mrežu ferekvencija u našoj zemlji stavili su "šapu" ti isti koji su nas tukli sa visina. Ti tuđi zakoni koje ste vi konsultovali su neprimenljivi kod nas. Agencija služi za ispiranje novca, ona služi i za sve ostale uticaje koji su vezani i za ovaj zakon. Zakon su pisali ljudi po diktatu, a ne po pravdi i volji naroda. Koncept agencija je pogrešan koncept, on je besmislen. Mi srpski radikali predlažemo da komisija obavlja svoju delatnost pri ministarstvu i ona ima zadatak da pomogne ministarstvu i naravno nema svoj monopol. Te vaše agencije navodno polažu račun Skupštini; do sada nijedna agencija nije položila račun ovoj skupštini, pa neće ni ova u ovom zakonu.
Da li se još neko od ovlašćenih predstavnika javlja za reč? (Ne.) Na član 20. amandman je podneo narodni poslanik Miroslav Hristodulo. Odbor za saobraćaj i veze predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Miroslav Hristodulo.
Član 20. Predloga zakona, o kome se ovde govori, propisuje javnost rada Republičke agencije za telekomunikacije, posebno podnošenje izveštaja koje agencija priprema o svojim aktivnostima, finansijama, dozvolama, odlukama i slično. Amandmanom predlažem da u cilju povećanja javnosti rada, pre usvajanja opštih akata koji regulišu tržište telekomunikacija, Agencija konsultuje sve zainteresovane subjekte za svaki opšti akt. Ti opšti akti su, pretpostavljam, pravilnici i druge opšte stvari svih u telekomunikacijama; predviđam obavezu javnog objavljivanja predloga i pisanog izjašnjavanja zainteresovanih. Predlažem da se doda novi stav 3. koji će reći: "Pre usvajanja svakog opšte akta koji reguliše tržište telekomunikacija, Agencija je dužna da javno objavi tekst predloga opšteg akta i omogući svim zainteresovanim stranama da se u pismenom obliku izjasne o sadržini i obrazloženju opšteg akta. Agencija određuje rok za izjašnjavanje, s tim da on ne može biti kraći od 30 dana. Agencija će uzeti u obzir sve pristigle komentare i prihvatiti ih ili argumentovano odbiti prilikom usvajanja opšte akta." Dakle, ovde povećavam javnost rada Agencije u tom smislu da je ona sada svim zainteresovanim stranama garantovana ne samo u statutu, nego i zakonskim aktom, pošto je tu javnost rada za njih esencijalna. Mislim da je osnovna stvar u ovakvim stvarima, a pogotovo u ovako osetljivim stvarima kao što su nadležnosti agencije za telekomunikacije, konsultovanje između zainteresovanih subjekata i predstavnika države,što je u ovom slučaju Agencija. Mislim da je ova mera pozitivna i za samu agenciju. Smatram da je mera pozitivna i sa aspekta povećanja ugleda i autoriteta same agencije, kao i legitimiteta njenih odluka. Postoje uvek neke krizne situacije i neke sporne situacije, gde agencija može doći u situaciju da donosi veoma kontraverznu odluku, ili neku spornu odluku, ili možda ispravnu odluku, ali koju će osporavati iz raznih svojih interesa zainteresovanih subjekata. Mislim da, što je javniji taj proces donošenja odluka, to je i autoritet te agencije veći, što bi bilo od izuzetnog značaja u takvim kriznim trenucima. Ne slažem se sa obrazloženjem da postoje tajne za koje, kada bi se otkrile, da bi svet propao. Mislim da je mnogo važnije da se sve stvari javno objave i onda će lakše biti i onima koji odbiju da takve odluke prihvate, ako su već imali prilike da se o njima izjašnjavaju i u toku procesa donošenja zakona. Zahvaljujem.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik Goran Cvetanović. Odbor za saobraćaj i veze i Zakonodavni odbor predlažu da se ovaj amandman odbije. Ima reč narodni poslanik Goran Cvetanović, podnosilac amandmana.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, SRS je podnela amandman na član 22. Predloga zakona o telekomunikacijama. U članu 22. radi se o vođenju registra, odnosno notiran je predlog Vlade da agencija formira i održava bazu podataka o registrima, a koji su javne isprave. SRS je potencirala, kao što ste i mnogo puta do sada u toku današnjeg i jučerašnjeg dana mogli da čujete, da upravo umesto agencije stoji komisija i da komisija formira i održava bazu podataka o registrima koje vodi i koji su javne isprave, da agencija ne vodi registre, nego komisija. Ona, prvo, vodi registre izdatih dozvola telekomunikacionim operatorima, drugo, radio stanicama, treće, izdatih tehničkih dozovola, četvrto, zaključenih ugovora o interkonekciji. Vlada je predložila da agencija formira i održava bazu, dok poslanički klub SRS predlaže da umesto agencije stoji komisija, koja treba da formira i održava bazu podataka o svim donetim odlukama, uključujući i eventualne prigovore na ove odluke, kao i o drugim podacima od značaja za oblast telekomunikacija. Pre svega, kontrolu i inspekcijski nadzor treba da vrši nadležno ministarstvo, odnosno Vlada Republike Srbije. Komisija treba da vrši poslove iz svoje nadležnosti i u okviru svog ministarstva, koje je nadležno za poslove telekomunikacija. Sama ta komisija bi sigurno bila obavezna da u svom radu podnosi izveštaj nadležnom ministarstvu za telekomunikacije. U svakom slučaju, Vlada je do sada formirala veliki broj agencija. Siguran sam da i sama Vlada nije svesna i ne zna koliko je agencija do sada formirala. Očigledno želi samo beneficije, a odgovornost koju treba da ima za sve te agencije i da odgovara za rad tih agencija nije spremna da ima. Ministar Rašeta je juče bila prisutna u Skupštini, imala je ekspoze u trajanju od šest minuta. Za sve naše primedbe na ovaj predlog zakona ni jednog trenutka nije izašla sa svojim argumentima, jer ih i nema, da da obrazloženje i da na drugačiji način to obrazloži. Ali dobro, s obzirom da sve ima svoj početak i kraj, pretpostavljam da nije ni bila sposobna da to uradi, pošto nikakav učinak njenog rada nije bio na jučerašnjoj sednici. Pretpostavljam da iz tog razloga nije ni danas prisutna, da će možda tek na kraju da se pojavi. U svakom slučaju, baš iz ovog razloga potrebno je da se ovaj amandman SRS usvoji, da bi se preciznije definisala odgovornost Vlade i njenih predloga, koji do sada očigledno nemaju veliki učinak.
Reč ima ovlašćeni predstavnik SRS, narodni poslanik Zoran Krasić.
Mi smo amandmanom predložili šta bi to mogla da radi komisija, koju evidenciju da vodi. Međutim, očigledno će ova agencija morati da vodi još jednu evidenciju. To bi bila evidencija svečanih otvaranja novih telefonskih centrala. Evo, meni su ljudi iz Telekoma poslali ovo pismo, neki direktor Direkcije za spoljne odnose, Ivan Đurić, 29. marta ove godine. Iz Beograda su poneli neke ploče, promenili tamo, i odmah napravili proslavu kao da je otvaranje nove telefonske centrale. I naravno, bratija na čelu sa ministrom verovatno, u "Bata-pežo" restoranu, 49.820 dinara, ima tu čak i šta je bilo toplo predjelo, ali je važno da Draško mora da plati iz svog budžeta. Kaže - na teret budžeta generalnog direktora Telekoma. E vidite, nekada je to bilo drugačije, seljaci se organizuju, sakupe pare, napravi se centrala, svi oni tehničari, projektanti i kontrolori koji su izvršili tehnički prijem, dođu na svečano otvaranje, seljaci zakolju nešto, organizuju neku proslavu. Ona ne košta Telekom, je li tako Miloše, ne košta ništa Telekom. Bilo je i muzike, bilo je svega, i veselja, ljudi iz Telekoma dođu kao gosti, posluže se malo i odu. Nije bilo na račun Telekoma. E vidite, ovo je novi demokratski standard, 49.000 dinara u jednom lepom restoranu, hladno predjelo, neko veselje, zbog nekoliko ploča, koje su donete da se ubace i da se kaže - e, to je sada nova digitalna centrala. Molim vas, nikakva investicija, ništa. Ovo što sam rekao vežite za one amandmane koje je Vlada prihvatila, a tiču se neke vrste samostalnosti organizacionog dela ili iskazivanja podataka vezanih za AP Vojvodinu. Verovatno će onda ovo ići na teret agencije, jer ona vrši tehnički prijem objekata, pa će valjda sastavni deo i tehničkog prijema biti ova vrsta reprezentacije i onda ne čudi što se Drašku drma fotelja. Drma mu se fotelja, on tumači jedan član jednog ugovora dve godine, stale su investicije, osim ako ono što je nekada napravljeno predstavlja da je to sada mnogo veći procenat, ali to je isto, to je bilo i pre dve godine. Nema nikakvih investicija u fiksnu telefoniju, nema kvalitetnih investicija. Ima prema Vrčinu neka nova telefonska centrala, projektovana za neke buduće vikendice, ima u Prokuplju, ono zavičajno, odakle sam, da ostane zabeleženo itd. Ali to je bilo i nekada, to ništa nije novo. To je bilo i pre 30, i pre 50 godina, i pre 10 godina. Planovi razvoja prema zavičaju. Čijem - generala Jove, Jovina livada, uvodili auto-put. U Vojvodini uvodili auto-put, četiri trake, a na tom lokalitetu ne živi ni 100 ljudi. Naravno, put je bio potreban, ali ne sa četiri trake. Naravno da je tom Vrčinu, ili ne znam gde još ovde prave, potrebna telefonska centrala, ali neka bude sa 500-600 priključaka, koliko je maksimalno i moguće da se napravi, a ne nekoliko hiljada. Ili, ono što sam vam juče pričao, Braće Jerković - kako će ljudi da se povežu kada ministar građevina neće dati saglasnost nikome ko ima bespravno podignuti objekat? Ko će da vodi te evidencije promašenih stvari, ko će da vodi ove evidencije o ovim lepim ugostiteljskim uslugama? Molim vas, samo zapamtite, ovo su novi demokratski standardi, jer za sve što je urađeno za ove dve i po godine, ako ne prva rečenica DOS-manlija sa ove govornice, a onda druga rečenica je bila - imamo podršku sa Zapada i imamo potvrdu da je to u skladu sa demokratskim standardima. Ne verujem da se u Zapadnoj Evropi za tri ploče pravi ugostiteljski račun 50.000 dinara, da bi se neko lepo tamo osećao dok je bio prisutan.
Da li se još neko od ovlašćenih predstavnika javlja za reč? (Ne.) Na član 22. amandman je podnela Skupština Autonomne Pokrajine Vojvodine. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Odbor za saobraćaj i veze predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 22. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Gordana Čomić i Bojan Kostreš. Vlada i Odbor za saobraćaj i veze su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na naslov iznad člana 23. i na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Dragoljub Stamenković. Odbor za saobraćaj i veze i Zakonodavni odbor predlažu da se ovaj amandman odbije. Reč ima narodni poslanik Dragoljub Stamenković.
Dame i gospodo, još od prvog člana ovog zakona poslanici SRS pokušavaju da vas ubede da nisu potrebne neke nezavisne agencije za poslove koje ne znamo ko će kontrolisati, kome će odgovarati i kako će se trošiti i sticati novac, da ste već preterali sa tim agencijama, da pokušavate, kao nekad onaj Šuvar, da eksperimentišete, kao što je on sa školom eksperimentisao i napravio čitave generacije Šuvarovaca, koji sada sede ovde i vladaju, jer su tako učili školu, da napravite nešto što će moći da se kontroliše, što će biti u okviru Ministarstva. Mi priznajemo da je Ministarstvo nadležno i da treba da odlučuje o poslovima koji su mu zakonom povereni. Tako i u ovom članu mi tražimo da se u naslovu iznad člana 23. reč "agencija" zameni rečju "komisija", a da se, u skladu sa tim, u članu 23. poslovi i obaveze agencije prepuste komisiji u ministarstvu nadležnom za poslove telekomunikacija. Naravno, svesni smo toga da je Vlada već unapred odlučila da ovo ne prihvati, da se drži svoje koncepcije zakona. Mi ovo govorimo i zbog narodnih poslanika i zbog one javnosti koja, doduše, veoma retko i veoma malo može da prati ove sednice, s obzirom da još uvek direktnih TV prenosa nema, iako su razlozi zbog kojih su ukinuti ti prenosi prestali. Naime, obavešteni smo, još nismo jasno videli, da je vanredno stanje u zemlji ukinuto. Neko dobacuje: "Za vas nije ukinuto". Možda nije ukinuto za nas, ali gospodine, vi iz Demokratske stranke se kunete u demokratiju, a ovde poslaniku za govornicom dobacujete, narodnom poslaniku pretite da vanredno stanje nije ukinuto za njega. To je na vašu sramotu i na vaše sede brkove.
Da li se neko od ovlašćenih predstavnika javlja za reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, ovlašćeni predstavnik SRS.
Pošto se ovaj naš amandman očigledno ne uklapa u koncept koji je Vlada ovim predlogom zakona promovisala, moram da kažem da vi imate član 23. u čijoj primeni ćete imati velikih problema. Prvo, što taj član duboko zadire u nešto što naknadno regulišete u odredbama članova 25. do 28. Znači, duboko zadirete. Nije problem što ponavljate nešto, nego je problem što se brkaju neki pojmovi. U toj zbrci pojmova proizilazi da sve što agencija odluči, a nije opšti akt, jeste pojedinačni upravni akt, odmah konačan. Protiv njega je moguće voditi samo upravni spor pred upravnim sudom. Zaboravili ste da nešto što ste naveli kao nadležnost agencije nije upravna stvar. Skrenuo bih vam pažnju na član 9. Vi na nekoliko mesta, u okviru tih poslova i nadležnosti, imate napisano da agencija rešava spor. Rešavanje spora nije upravna stvar. Za sporove je nadležan sud. Moguće je da se pojave dve-tri stranke sa suprotnim interesima, ali se postupak vodi povodom zahteva jedne stranke i prava jedne stranke, pa se jave zainteresovani učesnici čija se prava to tiče, tako da je moguće da dve-tri stranke učestvuju, ali kad se rešava spor, onda to više nije upravna stvar. Slično vam je i u pogledu člana 10. Vi kažete - "sprečava monopolske aktivnosti ukoliko nisu ...". Monopol nije upravna stvar. Ako meni ne verujete, pročitajte član 24. Zakona o uređenju sudova. Tamo tačno stoji za šta je nadležan Trgovinski sud, pa kaže: "Rešava sporove u prvom stepenu o narušavanju konkurencije, zloupotrebe monopolskog položaja, dominantnog položaja na tržištu i zaključenja monopolskih sporazuma". Nadam se da ste sada to povezali sa onim prethodnim amandmanima, gde sam vam ukazivao na problem. Mi nemamo antimonopolsko zakonodavstvo i pošto nemamo na opšti način to rešeno, ne možemo sada da izvlačimo i da pravimo pojedinačna pravila, jer ona nemaju zakonski osnov. Ako smatrate da su pojedine odredbe ovog predloga zakona antimonopolske odredbe koje mogu da nadomeste nedostatak opšteg zakona, kažem vam da se grdno varate, jer u procesnim odredbama, u odredbama o postupku, vi ne možete to da sprovedete. Vama se osuda antimonopolskog ponašanja, osuda zloupotrebe monopola ili neovlašćeno iskorišćavanje dominantnog položaja javlja kao upravna stvar. Istovremeno, u ovom trenutku postoji nadležnost suda koji rešava monopole. To je fundamentalni nedostatak ovog predloga zakona, koji obezvređuje sve procesne odredbe u ovom vašem predlogu zakona. One su suštinski neprimenjive. Malo vispreniji advokat, poput petorice-šestorice koji se nalaze u ovoj skupštini, sve odluke vaše agencije ima da poništi, da ukine. Vodite računa, kada se priča o monopolu, ne priča se samo o naknadi štete. Ako neko misli da je monopol prouzrokovanje neke štete, grdno se vara.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Čolić. Odbor za saobraćaj i veze i Zakonodavni odbor predlažu da se ovaj amandman odbije. Reč ima narodni poslanik Dragan Čolić.
Dame i gospodo poslanici, ispred poslaničke grupe SRS podneo sam amandman na član 24. Predloga zakona o telekomunikacijama. U članu 24. stav 1. i 2. reč "agencija" zamenjuje se rečima "ministarstvo nadležno za poslove telekomunikacija". SRS je, u principu, protiv stvaranja agencije, posebno kada je reč o agenciji za telekomunikacije. Agencija za telekomunikacije ne može da ima ovlašćenja iz oblasti komunikacija, korišćenja radiofrekvencijskog spektra, jer je ista nenadležna i nestručna. Vi ste, doduše, predvideli neku stručnost članova agencije, a ta stručnost sa kojom ste paradirali, najbolje se ogleda u oblasti pravosuđa, gde ste postavljali stručne i vrhunske pravnike, kleli se u njih, a sada bacate drvlje i kamenje po njima i zbog njih ste uveli i vanredno stanje. Zbog toga sam veoma skeptičan kada vi predlažete stručnjake, u ovom slučaju agencije za telekomunikacije. Vi zaista nemate mere ni u čemu i mi, srpski radikali, konstantno ćemo vas upozoravati čim osećamo da manipulišete i otvarate prostor za mnopol i korupciju. Imajući u vidu da niste prihvatili prethodne amandmane SRS, a koji se odnose na nadležnost agencije, protiv kojih je SRS u principu, ne očekujem da prihvatite ni ovaj amandman, ali biće zabeleženo, i kada ih budete menjali, podsećaćemo vas kao i u slučajevima u tužilaštvu i sudstvu, a koji su veoma indikativni. Sama ideja agencije je pogrešna, jer sprečava razvoj u sferi telekomunikacija, umesto da sprečava monopol, egzistiraće kao apsolutni monopolista. Nameće se pitanje kontrole agencije, jer nikakve kontrole neće ni biti. Ministarstvo se neće mešati u isljkučivo svoje nadležnosti. Svu besmislenost ovog predloga zakona pokazuju i dokazuju amandmani poslanika SRS, koje vi uporno ne prihvatate i time nanosite veliku štetu građanima Srbije, koji bi trebalo da preko narodnih poslanika vrše kontrolu izvršne vlasti. Ovako će, nažalost, agencija biti bez ikakve kontrole, jer kada narodni poslanici nemaju mogućnosti kontrole, građani Srbijeće to još manje imati. Iluzorno je od loše vlasti očekivati dobre i kvalitetne predloge zakona. Loša vlast i loš predlog zakona se slažu kao najbolji kalup sa odlivkom.
Da li se još neko prijavljuje za reč? (Da.) Izvolite, narodni poslanik Zoran Krasić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SRS.
Ovaj član Predloga zakona odnosi se na nešto što predlagač zove - kontrola. Kako ne bih ponavljao ovo što je gospodin Čolić pre mene izložio, otprilike neko naše viđenje, u okviru našeg koncepta te bi poslove moralo da radi ministarstvo ili eventualno komisija, samo bih istakao da ne znam kako bi to agencija mogla da vrši kontrolu ovoga što je navedeno u stavu 2. tačka 5). Kaže se ovako, u vršenju kontrole agencija je ovlašćena da proverava postupanje javnih telekomunikacionih operatora u odnosu na obaveze predviđene ovim zakonom u oblasti, pa su navedene oblasti i onda se kaže, privatnosti i bezbednosti informacija. Opet se dotičemo pitanja razdelnika. Makar i oko male veze sa Telekomom, svi znaju da postoji ta prostorija u kojoj se sluša. Poneki put ključeve te prostorije ima čovek koji radi u Telekomu zadužen da pomaže državnoj bezbednosti, ali vrlo često se dešava da ključeve ima direktno državna bezbednost. Poneki put, pripravnici se u Telekomu iznenade kada vide neke ljude koji nisu zaposleni, ali oni lepo sa burekom i jogurtom uđu da odslušaju, mogu pre podne, mogu popodne itd. Kako bi jedna agencija uspela da proverava postupanje, pošto se Telekom može smatrati operaterom u pogledu zaštite bezbednosti i informacija, a tu dođe čovek sa legitimacijom koji maltene neće ni da razgovara sa ljudima iz Telekoma, jer je ovlašćen da na tačno određene žičice stavi štipaljke i da lepo snima, sluša. Da li je onaj ko poseduje telekomunikacionu opremu, konkretno Telekom, ovlašćen da potraži od pripadnika BIA-e naredbu u skladu sa Zakonikom o krivičnom postupkui Zakonom o Bezbednosno-informativnoj agenciji i da traži zvaničan papir kojim se njemu to dozvoljava. Može da potraži, ali verovatno sutra neće biti na poslu, dobiće otkaz. Ovo ne pričam zbog toga, lično ne izražavam partijski stav, ali smatram da sve državne funkcionere treba prisluškivati i da tu nije ništa opasno. Kamo sreće da se prisluškuju što više i što bolje. Ne bi se desilo to što se dešava. Javni funkcioner zaslužje da se prisluškuje. Ali to je moj lični stav. Nema potrebe da se vi sa tim opterećujete. Mene nešto drugo muči. Razvoj ove opreme je toliko daleko otišao da smo mi 5. oktobra imali četiri stanice od milion do dva miliona maraka, odnosno dolara vrednosti. Od toga su tri bile u posedu organizovanih kriminilanih grupa, koje su prisluškivali sve komunikacije u ovoj zemlji značajne za sprovođenje petooktobarskog puča. Znate verovatno, čitali ste knjige, objavljeno je, jedna je bila na Fruškoj Gori, jedna je bila u Surčinu. Još neke su se u međuvremenu formirale. Na njih agencija ne može da ima nikakav uticaj, jednostavno ne zna da postoje....
Peti minut. Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 25. amandman je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Odbor za saobraćaj i veze i Zakonodavni odbor predlažu da se ovaj amandman odbije. Izvolite.
Dame i gospodo poslanici, svojim amandmanom sam u ime SRS tražio da se reč "agencija" u članu 25. zameni rečima "ministarstvo nadležno za poslove telekomunikacija". Vidim da gospođe ministra nema, verovatno sada čeka da ovaj zakon stupi na snagu da bi postala samo ministar saobraćaja i verovatno ugovara neko asfaltiranje puteva sa zaštićenim svedocima. Dobro, o samoj agenciji smo tokom ove rasprave, i u načelu i u pojedinostima, dosta toga čuli i dosta toga je u suprotnosti jedno sa drugim. Ministar trvrdi da agencija ima svoju izvornu vrstu prihoda. Do sada je to bio izvor prihoda Republike Srbije. Samo usvajanje takvih članova i ovakvog zakona bilo bi u suprotnosti sa Zakonom o budžetskom sistemu. Dalje, čuli smo da, po Predlogu zakona, agencija ima svojstvo pravnog lica, ima svoj upravni odbor; predsednika i članove upravnog odbora bira i razreršava Skupština na predlog Vlade. Postavlja se pitanje, da li je ta agencija stvarno nezavisna ili samostalna, a što je u neku ruku vrlo čudno u samom Predlogu zakona. Ovaj amandman je u stvari u skladu sa amandmanom na član 1. Predloga zakona, a u članu 25. uveli ste novu vrstu državne funkcije. Agencija vrši kontrolu preko kontrolora telekomunikacija. U samom članu 25, ne bih se zadržavao u daljem čitanju, samo su predviđeni uslovi kako neko može da postane kontrolor. Pomodarstvo uvođenja agencija tzv. paralelnih ministarstava je više puta kritikovano od strane SRS. Međutim, poput uvođenja samih kontrolora, tako bi recimo policija mogla prema vašim standardima i vašoj praksi da bude agencija za javnu bezbednost i borbu protiv kriminala. Policajci i inspektori bi bili kontrolori za javnu bezbednost i borbu protiv kriminala; ili sad već novoosnovana poreska policija umesto finansijske policije. Znači, institucija poreske policije bi se zvala - agencija za kontrolu, poreze i utaju, a inspektori koji bi radili u toj policiji bili bi kontrolori za naplatu i uplatu poreza. Mislim da treba da se prestane sa ovom praksom da se, u ime reformi i promena, od države pravi papazjanija.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Ovo stvarno jeste realni problem kako definisati onoga ko treba da radi u organizaciji, a poverena su mu neka javna ovlašćenja itd. Sličan problem je bio i na nivou lokalne smaouprave. Bio je problem kako komunalno preduzeće da ima komunalne inspektore, komunalne policajce. To je sedam ili osam godina bio veliki problem koji nije mogao da se reši, pa onda neka ekološka kontrola, nije ni to moglo da se reši. Ovog vašeg kontrolora bih mogao da uporedim otprilike sa kontrolorom u autobusu. On nije inspektor, ali je ovlašćen da izvrši kontrolu. Može neku kaznu da naplati i to je nešto mnogo više nego ovo što ima vaš kontrolor. Vi ste u definisanju kontrolorapošli od toga da bi to trebalo da bude neki inspektor sa ograničenim ovlašćenjima, odnosno neko službeno lice koje vodi postupak za agenciju. Sve bi to bilo dobro, ali imate prethodne odredbe koje kažu da agencija, kada vodi postupak, mora da omogući učesniku u postupku da se izjasni, da dostavi dokaze i priloži dokumentaciju, pa je moguće da pokrije sve ono u zapisniku što je konstatovao vaš kontrolor. Zašto da to pokrije? Čisto zbog vremenskog proteka nekog perioda gde su se promenile neke stvari i u postupku koji se vodi ispred agencije čovek dođe i da izjavu, razjasni te stvari i ispostavi se da je kontrolor džabe vodio postupak; a da je kojim slučajem bio snabdeven ovlašćenjima inspektora, on bi mogao direktno da primeni neku od mera inspekcijskog nadzora. Naravno, vi niste mogli to da uradite, jer ste te mere vezali samo za upravni odbor. Tu će biti jedan funkcionalni problem, a zbog čega? Vi praktično priznajete da nije moguć inspekcijski nadzor, pa ste ovom kombinacijom pronašli loše rešenje, jer petoro sposobnih ljudi mogu svaki zapisnik ovakvog kontrolora sa ovakvim ovlašćenjima da svedu na nivo ne činjenica, nego indicija. To je nešto što može da bude u krajnjem slučaju insinuacija i onda se džabe vodio postupak. Znate i sami, inspektor je službeno lice ovlašćeno da preduzima mere inspekcijskog nadzora, da nalaže kontrolisanom subjektu nešto da radi; ovaj vaš ne može to da radi i tu je veliki problem, zbog čega ćete vi imati kasnije problema u sprovođenju ovog zakona. Međutim, moram predlagača da pohvalim samo zbog jedne stvari, on je ipak malo ozbiljniji bio ovde, nego kada je neko predlagao izmene Zakona o javnom tužilaštvu. Ovde se za običnog kontrolora traže tri godine radnog iskustva, a mi smo pre nekoliko dana razmatrali da je za zamenika opštinskog javnog tužioca potrebno godinu dana radnog iskustva. Ipak je ovaj zakon malo ozbiljniji, jer, znate i sami, sa godinu dana radnog iskustva retko ko može da položi pravosudni ispit, a Skupština je bila primorana da izglasa, zbog onog stanja i potrebe da se nastavi i danas, da budu izabrani za zamenike opštinskih javnih tužilaca i ljudi sa godinu dana radnog staža.
Da li se još neko prijavljuje za reč od ovlašćenih učesnika u raspravi? (Ne.) Na član 26. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Radojko Petrić i Dragan Jovanović. Odbor za saobraćaj i veze predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć.
Poštovano predsedništvo, poštovani poslanici, u ime Socijalističke partije Srbije, zajedno sa kolegom Draganom Jovanovićem, podneo sam amandman na član 26. Predloga ovog zakona. Ovim članom se propisuje koja sve ovlašćenja ima kontrolor telekomunikacija prilikom vršenja kontrole. Nadležnosti kontrolora svrstane su u šest grupa. U stavu 3. ovog člana propisuje se da je o svakom izvršenom pregledu i radnjama preduzetim u okviru vršenja kontrole, kontrolor dužan da sačini zapisnik i da ga dostavi upravnom odboru. Zapravo, u ovom stavu se javlja manjkavost, jer se ne propisuje da je kontrolor dužan da o nađenom stanju dostavizapisnik i subjektu nad kojim je vršena kontrola. U članu 28. Vladinog predloga je rečeno da, ukoliko po zapisniku kontrolora bude odlučio da izrekne odgovarajuće mere, upravni odbor te mere izriče u pisanoj formi i da subjektu nad kojim je vršena kontrola, zajedno sa tim aktom o izrečenim merama, dostavlja i zapisnik o izvršenoj kontroli. Ako se Vladin predlog ne izmeni, imaćemo jednu sasvim nelogičnu situaciju. Subjekat nad kojim je vršena kontrola saznaće nalaz vršenja kontrole tek kada mu se od upravnog odbora izda i nalog šta treba da preduzme da bi otklonio utvrđene propuste. Ostali propisi o kontroli, što je u praksi svima dobro poznato, obavezuju kontrolore, bez obzira da li se zovu kontrolori ili inspektori, da odmah po izvršenoj kontrolori zapisnike o nađenom stanju uručuju subjektima nad kojima je vršena kontrola. Subjekat nad kojim je vršena kontrola ima pravo da blagovremeno bude upoznat sa nalazima, da eventualno stavi primedbe na zapisnik o nađenom stanju i da sam otkloni propuste i pre donošenja akta od strane nadležnog organa, a nalaže mu se da sprovede te radnje. Zapravo, navedenim amandmanom predlaže se izmena stava 3. ovog člana - da kontrolor treba da bude obavezan da zapisnik o izvršenoj kontroli odmah dostavi i subjektu nad kojim je vršena kontrola i nema smetnji da on isti taj zapisnik, jedan primerak, prosledi upravnom odboru. Amandman je inače u skladu sa odredbama Zakonao opštem upravnom postupku. Subjekat nad kojim je vršena kontrola treba u svakom slučaju da dobije zapisnik o nađenom stanju, a ne samo ako mu upravni odbor nalaže i izriče određene mere. Svaki pravnik, svaki početnik će reći, molim vas, ko je vršio kontrolu, treba odmah da uruči tom licu jedan primerak zapisnika. Mislim dazaista postoje ubedljivi razlozi da ovaj amandman bude prihvaćen, ne menja nikakav koncept samog zakona u bilo kom pogledu.
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 26. amandman je podneo narodni poslanik Branislav Blažić. Odbor za saobraćaj i veze i Zakonodavni odbor predlažu da se ovaj amandman odbije. Izvolite.
Dame i gospodo, ispred SRS podneo sam amandman na član 26. stav 3. Taj stav glasi: "O svakom izvršenom pregledu i radnjama preduzetim u okviru vršenja kontrole, kontrolor telekomunikacija je dužan da sačini zapisnik koji sadrži nalaz stanja i koji se dostavlja Upravnom odboru". U ovom stavu se uočava neispunjenost principa, a morali bi da postoje kada bi se ovakav jedan zakon donosio. Razlozi za njegovo donošenje u smislu otklanjanja haosa, praćenja razvoja i svetskih dostignuća, nisu sporni. Međutim, da bi zakon bio efikasan, potrebno je da se ispune određeni principi, pre svega, princip demonopolizacije, da se uvede princip dobre kontrole u toj oblasti, da seispoštuje princip izbegavanja zloupotreba i političkih pritisaka, da se obezbedi smanjivanje administracije i debirokratizacija u toj oblasti, da se uvede i ispuni princip odgovornosti, stručnosti i kompetentnosti. Da li smo postigli te principe ovim zakonom, a da se vidi kroz elemente kontrole koji se obezbeđuju preko upravnog odbora? Svakako da nismo. Monopolski položaj upravnom odboru je apsolutno zagarantovan. Kontrole nad upravnim odbore nema. Zloupotrebe i političkog pritiska će svakako biti, jer je upravni odbor otuđeni centar političke moći, preko kojeg će se mnogima zabranjivati ili obezbeđivati rad. Smanjivanje administracije i debirokratizacija nije postignuta, čak smo sada još skuplji i nema tog elementa jeftinoće u zakonu, zbog toga što se kompletna administracija zadržava u Ministarstvu, a uvodi se nova administracija u agenciji. Princip odgovornosti ne postoji, a agencija i upravni odbor ne odgovaraju nikome. Stručnost i kompetentnost možemo da kažemo da je zastupljena. Prema tome, ako zakon ne sadrži u sebi osnovne elemente i principe koji su potrebni, onda ni jedan član zakona, a pogotovo kontrola koja sada ide direktno preko upravnog odbora ne može biti prihvatljiva.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Naravno, mi smo ovim amandmanom išli do kraja kada je u pitanju naš koncept zakona. Međutim, uvažavam realnost da verovatno to neće ni da dođe do merodavnog mesta, ali moram da vam ukažem na probleme koje nosi vaš član 26. Oni se ne tiču samo stava 3, već se tiču kompletnog člana. U drugom stavu kažete: "Kontrolor telekomunikacija dužan je da preduzme potrebne preventivne mere...". Koje su to potrebne preventivne mere? Ako mislite da treba da postoje neke preventivne mere, morate nekako da ih definišete i da navedete da je za preduzimanje tih mera ovlašćen kontrolor kao službeno lice. To ne postoji u odredbama ovog zakona. Dalje, vi u poslednjem stavu to priznajete, maksimum onoga na šta je ovlašćen kontrolor jeste da, pored sačinjavanja zapisnika, eventualno predloži preduzimanje nekih mera organu, a to je upravni odbor agencije. Ako ste imali prilike da čitate Zakon o opštem upravnom postupku, a posebno odredbe o inspekcijskom nadzoru, mogli ste da primetite da u našem zakonu postoji nekoliko vrsta zapisnika - zapisnik o inspekcijskom pregledu, inspekcijskom nadzoru i to je jedna forma, zapisnik gde se sprovodi poseban ispitni postupak, zapisnik gde se sprovodi skraćeni postupak, pa su tačno propisani slučajevi kada je moguće da se službena radnja preduzme u odgovarajućem poslu. Pošto ovog vašeg kontrolora, kako ste ga vi dali, ne možete nigde da smestite u postojećim odredbama Zakona o opštem upravnom postupku, postavlja se pitanje šta je taj zapisnik suštinski? Da li je to zapisnik o uviđaju? Verovatno da naginje ka tome, ali nije to. Vaši kontrolori su ovlašćeni da izvrše pregled, merenja i eventualno da uzmu izjavu. Kažite mi, molim vas, u čemu se tu ogleda neka specifičnost koja već ne postoji u Zakonu o opštem upravnom postupku? Nema nikakve specifičnosti, svako službeno lice bilo kog organa uprave sve ovo radi na poznat zakonski način, sve je jasno i kada se završi radnja primerak zapisnika se dostavlja stranci, kao dokaz da je učestvovala i da zna šta je rekla, na šta se pozvala i da eventualno u žalbi može da istakne i da kaže - falsifikovali ste zapisnik. Ovoga nema, jer tek posle izricanja mere od strane upravnog odbora stranka dobija mogućnost da vidi zapisnik sačinjen nekoliko meseci pre toga.
Hvala. Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 27. amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Dragan Ljubojević. Odbor za saobraćaj i veze i Zakonodavni odbor predlažu da se ovaj amandman odbije. Reč ima Dragan Ljubojević.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman na član 27. podnela je Srpska radikalna stranka i on se odnosi na ovlašćenja kontrolora radio-emisija. On takođe sledi osnovnu ideju Srpske radikalne stranke iznetu povodom prvog člana, gde smo insistirali da se briše iz ovog zakona i iz poslova telekomunikacija Republička agencija za telekomunikacije, da se svi ti poslovi direktno uvrste u Ministarstvo za saobraćaj i telekomunikacije. U konkretnom članu 27. stav 2. predlažemo da se reči "upravnom odboru" zamene rečima "ministarstvu nadležnom za poslove telekomunikacija i komisiji", a u stavu 3, reči "upravni odbor" zamene rečima "ministar nadležan za poslove telekomunikacija". Jer, ovde dolazimo u poziciju da agencija i bukvalno obavlja sve poslove iz oblasti telekomunikacija. Dakle, da bliže uređuje obavljanje delatnosti u oblasti telekomunikacija, da vrši kontrolu nad obavljanjem telekomunikacija, da rešava sporove između telekomunikacionih operatera, uređuje uslove korišćenja radio frekvencijskog spektra, a ono što je osnova, da apsolutno nikome ne odgovara. Znači, ona propisuje kakva će se pravila igre ovde poštovati, ona to kontroliše, a nju niko ne kontroliše, jer se kaže da je ona nezavisna organizacija, da pratično ne odgovara nikome. Međutim, u delu oko imenovanja upravnog odbora i davanja saglasnosti na njegov statut, vidi se da suštinsku kontrolu agencije za telekomunikacije ima izvršna vlast i Vlada Srbije, ali se ovim članovima koji definišu njen status, gde se kaže da je ona nezavisna i samostalna, pokušava sakriti učešće Vlade u ovim poslovima, da bi se u nekim narednim poslovima, kada se neki "prljavi" poslovi u ovoj oblasti završe, neko sakrio iza agencije, odnosno da bi izbegao političku odgovornost za neke štetne posledice, koje će uslediti primenom ovog zakona i formiranjem republičke agencije za telekomunikacije, a to jeuvođenje novih operatera u oblast mobilne telefonije; eventualno, čak u nekoj perspektivi ni to nije isključeno, uvođenje još jednog operatera u oblast fiksne telekomunikacije, fiksne mreže, da bi se zbog velike štete koju će sigurno trpeti država Srbija, a preko toga i građani Srbije, jednostavno izbegla politička odgovornost.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na naslov iznad člana 28. i na član 28. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Odbor za saobraćaj i veze i Zakonodavni odbor predlažu da se ovaj amandman odbije. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
Jučerašnje obraćanje ministra za saobraćaj i telekomunikacije Narodnoj skupštini mene je prosto fasciniralo. Gosođa ministar je celih osam minuta posvetila narodnim poslanicima i ovom vrlo važnom Predlogu zakona o telekomunikacijama. Od toga naravno o agenciji je pričala sedam minuta. Uz to, gospođa ministar reče da je ona inače tako efikasna, pa pretpostavljam da je zbog te efikasnosti svojevremeno dobila oreden za pregalaštvo od gospodina Slobodana Miloševića, kao najagilniji i najodaniji saradnik Milutina Mrkonjića u poslovima obnove zemlje.
Molim vas da se vratite na temu za koju ste dobili reč. To je vaš amandman na član 28. koji nema veze sa tim što vi pričate.
Ima veze sa ministrom.
Nema veze.
Ima veze sa ministarstvom.
Molim vas da se ne prepirete, inače ćemo primeniti Poslovnik.
Gospođa ministar je juče, pričajući o agenciji, naglašavala isključivi značaj te agencije. Deo telekomunikacija u okviru ministarstva, koje se zove Ministarstvo za saobraćaj i telekomunikacije, potpuno je zanemaren i nema nikakvu ulogu prema ovom zakonu koji nam je Vlada podnela. Trebalo je da se Vlada opredeli između postojanja agencije i postojanja ministarstva. Dva paralelna organa ne mogu da postoje i to nigde u svetu nema. Da je praćen tok amandmana od prvog člana, mislim na amandmane poslaničke grupe SRS, bilo bi jasno da su oni vrlo smisleni i da imaju cilj da se Ministarstvu za saobraćaj i telekomunikacije vrate nadležnosti propisane u Zakonu o ministarstvima. Trebalo je, ako usvajate ovaj i ovakav zakon, da podnesete predlog zakona o izmenama Zakona o ministarstvima i da postoji samo ministarstvo za saobraćaj i agencija, a ne Ministarstvo za saobraćaj i telekomunikacije. Znam da je vaš manir, odnosno manir ove vlade funkcionisanje kroz agencije. Takođe znam, kao što svi znamo, da su agencije najbolji način za zloupotrebu državnih poslova, za pranje novca, ali to će biti tema razgovora neki drugi put. Moj amandman na član 28. posledica je svih amandmana za koje ste obrazloženja čuli od mojih kolega iz poslaničke grupe SRS. U amandmanu na član 28. predložila sam da se reči "upravni odbor" i "agencija" zamene rečima "ministar nadležan za poslove telekomunikacija". Logičan sled stvari, pošto mislimo da ne treba da postoji agencija za telekomunikacije, ovim amandmanom vraćamo nadležnost ministru nadležnom za poslove telekomunikacija. Logično je i normalno da postoji mogućnost da ministar za telekomunikacije za određene poslove formira komisiju, ali naravno ta komisija bi bila u okviru ministarstva i ne bi imala dodirne veze sa ovom vašom agencijom, već bi u tom slučaju za poslove telekomunikacijaodgovaralo ministarstvo, koje je po Zakonu o ministarstvima nadležno za to, a ovaj zakon je nekakav ledž specialis koji nije u skladu ni sa Zakonom o ministarstvima, ni sa Ustavom, ni sa normalnom praksom savremenog sveta.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Mi smo amandmanom praktično izložili naš koncept šta smatramo da treba da bude u nadležnosti kog organa kada je u pitanju oblast telekomunikacija i nešto što se tiče kontrole, ali obzirom da sam malopre pokušao da vam objasnim gde se nalazi kontrolor po vašem predlogu zakona, sada moram da vas upozorim na ovo što stoji u stavu 1. tačka 7), gde se kaže da je upravni odbor ovlašćen da zabrani izgradnju objekata unutar bezbednosne zone oko radio stanice. Moram da vam kažem da agencija nema to ovlašćenje, ne može da ima i ne može ni da ga dobije ovim zakonom. Zbog čega? Ne može iz prostog razloga što smo pre nekoliko dana usvojili Zakon o planiranju i izgradnji objekata i jedna ideja nije do kraja sprovedena, a to je ideja da kada su u pitanju takvi objekti, trafo stanice, znači taj energetski deo, ili telefonske centrale, bazne stanice, kako se to zove kod mobilne telefonije, nije sprovedena do kraja ideja o odobrenju za gradnju i građevinsku dozvolu kao složenom upravnom aktu u čijem donošenju učestvuju dva organa: jedan nadležan za čisto poslove građevinarstva i drugi za tehniku. Pošto ta građevinska dozvola nije složeni upravni akt, onda možete da zabranite tehnički deo te investicije, ali građevinski nikako ne možete zabraniti, jer i u postojećim propisima praksa je takva. Ako ide optički kabl Beograd-Niš, pošto je od republičkog interesa i značaja, o tome se pita republički organ, ali eksproprijaciju, službenost, realne terete, sve završavaju nadležni organi jedinica lokalne samouprave na magistralnom pravcu gde ide taj optički kabl. Za kopanje i za ono što radi neka građevinska operativa ide posebno građevinska dozvola, a za tehnički aspekt ide druga vrsta dozvole i vi tu drugu vrstu dozvole možete da sprečite, ali klasičnu građevinsku ne možete, jer niste ovlašćeni za pitanje građevinarstva sa gledišta urbanizma, arhitekture, izvođenja građevinskih i zanatskih radova. Oko stava 2. smo već pričali. Stav 6. - gde će upravni odbor da naloži kontroloru da zapečati objekat. Ne može. Zašto? Kontrolor, kako ste ga dali u zakonu, nije snabdeven ovlašćenjima koja pripadaju inspekcijskom organu i takav objekat ne može niko da zatvori ko nije snabdeven tim ovlašćenjima, a vi vašeg kontrolora niste mogli da snabdete inspekcijskim nadležnostima iz prostog razloga što ste agenciju zadržali nešto iznad izvršne vlasti i praktično mi donosimo zakon koji uopšte ne može da se sprovede. S punim pravom svako može vašeg inspektora da izbaci, da mu ne dozvoli da uđe; eventualno možete da sprovedete odluku o meri preko policije ili da tražite izvršenje po pravilima opšteg upravnog postupka, administrativno izvršenje, ali kontrolora nema. Ne znam ko vam je pisao ovo. Taj čovek jednostavno nije čitao naš pravni sistem u zemlji. Da je malo pročitao pravni sistem ne bi pravio ovako katastrofalne greške. Verujte, neka se izglasa sa 350 glasova ovo je nesprovodivo i to je problem. Zbog toga smo uporni da vam kažemo: nemojte da pravite nešto što je virtuelno.
Da li se još neko prijavljuje za reč? (Ne.) Na član 31. amandman je podneo narodni poslanik Dragoljub Stamenković. Odbor za saobraćaj i veze i Zakonodavni odbor predlažu da se ovaj amandman odbije.
Ne znam kako to da shvatim, ali uvek kada pomene moje ime predsednik Narodne skupštine je vrlo ljubazna. Dame i gospodo, od prvog člana pokušavamo da vam predložimo da jednom uklonite običaj da sve poslove, za koje treba da bude nadležno ministarstvo, prenosite na agenciju. Ministarstvo je i po zakonu ovlašćeno i ima obavezu da vrši određene poslove, a ne da formira neke paralelne organizacije i da njima poverava te poslove, kako ono ne bi bilo odgovorno ili bi neko drugi umesto njega bio odgovoran. U članu 31. Predloga zakona kaže se da radi vršenja pojedinih poslova kontrole, a posebno poslova kontrole radio-emisija, agencija može osnovati kontrolne centre itd.Mi predlažemo da se u članu 31. reč "agencija" zameni rečima "ministarstvo nadležno za poslove telekomunikacija". I zaista, mislimo da je to mnogo primerenije i da ministarstvo mora da radi te poslove, a ne neka agencija, koja navodno deluje nezavisno i samostalno, a ne zna se kako će čak i da naplaćuje, na koji način se troškovi, utvrđeni u cenovniku agencije, naplaćuju. Ministarstvo i budžet prihoduju, a ne posebne i nezavisne agencije. Pretpostavljam, a biće tako sigurno do kraja, znači dok se ne iscrpe svi članovi ovog zakona, svuda ćemo vas upozoravati i nadamo se da ćete na kraju shvatiti, verovatno nećete promeniti, a vreme će pokazati da ove poslove mora da radi ministarstvo, a ne razne agencije. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Pa eto, mi smo otprilike tridesetak članova komentarisali i tu je pre svega bilo govora o tome kako je to posebno, regulatorno, kontrolno telo, niti u izvršnoj vlasti, niti u zakonodavnoj. Došli smo do člana koji definiše praktično komercijalne usluge tog tela. Znate, ako neko pravno lice ili organ ima kontrolora kao poluinspektora, onda je nespojivo da to pravno lice može da obavlja, uz naknadu, sledeće poslove: na zahtev telekomunikacionih operatora ili drugih lica ispituje radio stanice; ispituje predajnike i prijemnike; vrši druga ispitivanja i merenja. Nisu to ispitivanja i merenja u cilju kontrole, nego u sledećem stavu stoji: "Za ispitivanje i merenje iz stava 3. tačke 1) i 2) plaćaju se troškovi utvrđeni u cenovniku koji donosi Agencija". E pa molim vas, ko može sada da definiše agenicju, šta je ona? Ona treba da ima neki merno-kontrolni centar da bi ostvarila svoju funkciju, ali zašto bi na zahtev operatera merila nešto, ili se možda iza tog zahteva da se nešto izmeri krije ova naknada, da se plati zbog nečega drugog? Pa svi ti operateri, ako su iole ozbiljniji, imaju svoje merne uređaje, imaju svoje stručnjake. Ako su ovo poslovi koji se pružaju na komercijalnoj osnovi, onda postoje druge organizacije koje imaju sertifikat da su kadrovski i materijalno osposobljene da vrše ta merenja. Zašto bi i ova komercijalna merenja bila u toj fantomskoj agenciji? To je taj problem što smo agenicju, ovako kako ste je vi predložili, stavili iznad Vlade, iznad Skupštine, iznad svega. I sada, poverujte u ono što je rekla ministar, da to nije naddržavni organ. Da li je to tačno što je rekla?
Nema više prijava za reč o ovom amandmanu. Za reč se javila narodni poslanik Gordana Pop-Lazić, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedavajuća, želim da vas obavestim da sam u toku prepodnevnog zasedanja, u vašem odsustvu, upozorila predsedavajuću, gospođu Čomić, da je vanredno stanje prestalo, da ste vi doneli tu odluku, da ste o tome obavestili javnost i da su samim tim suspendovane sve one odluke koje su se ticale i našeg rada ovde u Narodnoj skupštini, odnosno zatvaranja za javnost, ne u potpunom smislu, ali neobezbeđivanje direktnih TV prenosa sednica Skupštine Srbije. Kako je obrazloženje gospođe predsedavajuće bilo da je istina da su TV prenosi demokratska tekovina, doduše, verovatno neke druge vlasti, kako mi se čini od 1997. godine uvedeni su direktni prenosi. Postoji čak odluka ove skupštine u nekom drugom sazivu da se sednice Skupštine direktno prenose. Mi nikada nismo doneli drugačiju odluku, trebalo bi da je poštujemo i da se ovde izjasnimo i donesemo drugačiju odluku, pa bih vas upozorila da je gospodin Crkvenjakov izašao nakon toga i direktno se obratio javnosti na svojoj televiziji, na državnoj televiziji, i rekao da postoje tehničke mogućnosti, dakle da nije istina ono što je gospođa Čomić rekla i da RTS može da prenosi sednice Narodne skupštine, ukoliko bi Narodna skupština to tražila. Ne znam ko to u naše ime može da traži. Evo, možemo da stavimo to na glasanje i to predlažem, da se o tome Narodna skupština izjasni, ili da nam vi kažete da li ste vi ili neko drugi, ko je zabranio direktno prenošenje sednica Narodne skupštine? Zahvaljujem.
Niste naveli koja je odredba Poslovnika, imali ste predlog. Predlog se ne usvaja. Nećemo glasati o tome da li će biti direktni prenos, zato što o tome Narodna skupština ne donosi odluku. Prenosa će biti, nema nikakvih smetnji, ali to nije vaše i o tome ne odlučujete vi. Ako želite, možete da držite konfrencije za štampu, evo svakoga dana, od 0,00 do 24,00 časova, pa ako ste interesantni, novinari će doći i da vas prenose direktno, od jutra do mraka. Nastavljamo rad. Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na naziv Glave III amandman je podneo narodni poslanik Rajko Baralić. Odbor za saobraćaj i veze i Zakonodavni odbor predlažu da se ovaj amandman odbije. Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić.
Predložio sam, u ime SPS-a, da naziv poglavlja "III Dozvole za javne telekomunikacione mreže i javne telekomunikacione usluge" bude promenjen i da glasi: "Koncesije za javne telekomunikacione mreže i odobrenje za javne telekomunikacione usluge". Koncesija je pravo korišćenja prirodnog bogatstva, a licenca je pravo korišćenja nekog prava industrijske svojine. Smatrali smo da je rešenje koje smo ponudili prikladnije i potpuno sam siguran, kada bi sada mogli narodni poslanici, pod uslovom da ih ima dovoljno u sali, da se izjasne, da bi ovo prihvatili. Jer, kada dođe vreme za glasanje, niko ne zna o čemu smo ovde govorili. Vi ste, gospođo predsedniče, rekli da ni jedan odbor nije prihvatio ovaj amandman. Juče sam upitao predsednika Zakonodavnog odbora, a pitam ga i danas, a opet nije prisutan, i pitam vas - da li je Zakonodavni odbor nadležan da prihvata ili odbija amandmane ako nije matični odbor? Nisam dobio odgovor i molim vas ili nekoga ko je nadležan da odgovori - da li je Zakonodavni odbor nadležan, jer je 80 amandmana po tom osnovu praktično dobilo taj status, među kojima i amandmani poslanika iz vladajuće većine. Dakle, da li Zakonodavni odbor, kada nije matični, može da kaže da je amandman pravno moguć ili može da kaže da ga ne prihata? Molim vas da dobijem taj odgovor, jer to nije nevažno, a vas kolege narodni poslanici molim da prihvatite ovaj amandman.
Ovo je ujedno bilo i reklamiranje povrede Poslovnika. Ima član 143. koji jasno određuje nadležnost svakog odbora, da može da prihvati ili odbije amandman. Član 141. daje posebnu nadležnost Zakonodavnom odboru da neke amandmane može i da odbaci. To je odgovor na vašu primedbu. Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 32. amandman je podneo narodni poslanik Branislav Blažić. Odbor za saobraćaj i veze i Zakonodavni odborpredlažu da se ovaj amandman odbije. Izvolite.
Dame i gospodo, ispred SRS podneo sam amandman na član 32. Tu se ogleda koncepcijska razlika između SRS i vladajućih partija prema birokratiji, prema administraciji, prema organizaciji države i prema našoj želji da izvršimo debirokratizaciju, da stvorimo jeftinu državu i da smanjimo administraciju, za razliku od vlasti koja želi da jača administraciju, povećava birokratiju i stvara izuzetno skupu državu. Kako drugačije objasniti želju da se formira ta agencija, a da u isto vreme ostaje ministarstvo i kompletan administrativni aparat. Uostalom, mi smo zemlja koja ima najveći broj ministarstava, ima najveći broj potpredsednika vlade u svetu, pa nas ne iznenađuje da u tom smislu stvaramo i neke nove agencije i jačamo tu administraciju. Sa druge strane, 50% bruto društvenog proizvoda ide za javnu potrošnju. Samo me interesuje ko će sve naplaćati te sve silne agencije, pogotovo što smo ovde videli želje da agencije budu i u pokrajini, da budu i u opštini. Zaboravlja se to da se fabrike zatvaraju i da se otpuštaju proizvodni radnici, a sa druge strane se otvaraju agencije i zapošljavaju administrativni radnici. S obzirom da je naša i vaša koncepcija suštinski različita, mislim da ni ovim amandmanom, a on je samo podsticaj želje i koncepcije koja se prenosi iz člana u član, mi suštinski ne možemo ništa promeniti, ali zakon, ovakav kakav jeste, odraz je ukupnog odnosa vlasti prema svojim građanima i svojoj državi.
Da li se još neko prijavljuje za reč? Da, naravno, narodni poslanik Zoran Krasić.
Ovo je član koji nas uvodi u potpuno novo poglavlje i ima puno razloga zbog čega treba da se prihvati amandman na naslov ovog poglavlja. Verovatno da ćemo svi da se složimo oko toga da je izvršna vlast vezana zakonom. Verovatno da ćemo da se složimo oko toga, kada bi poslovi iz oblasti komunikacija bili u nadležnosti ministarstva, da bi ministarstvo i Vlada morali da primenjuju Zakon o koncesijama, postojeći ili budući, sasvim svejedno. Verovatno ne postoji ništa prirodnije, pored eksploatacije rude i izgradnje puta, da su i telekomunikacione mreže klasičan primer nečega što može da bude predmet koncesije. Nažalost, u ovom predlogu zakona izgradnja, kako ovde stoji, posedovanje i korišćenje te telekomunikacione mreže nije koncesija, nego pojedinačna licenca. Tu stvarno nastupaju veliki problemi. Ako se priča o licenci, onda je neminovno da se priča o ugovoru, jer se samo ugovorom prenosi licenca. Ulazimo u materiju prava industrijske svojine. Pa čak i ova dva ekskluzivna imaju ugovor koji je zaključen sa Vladom, kojim je priznato to ekskluzivno pravo. Verovatno i tamo stoji greškom upotrebljena reč "licenca". Kad je u pitanju mreža, verovatno ne postoji bolji primer od toga da se ukaže da je to predmet koncesije. To mora da ide po nekim drugim pravilima i nekim drugim principima. Što se tiče pružanja usluga telekomunikacije za korišćenje već postjeće opreme, odnosno mreže drugog vlasnika ili posednika, ima mesta da se primeni princip dozvole, kao što i kod radio stanica ima mesta da se primeni princip odobrenja, kao što ima mesta i za sertifikate i za tehničke dozvole. Ali, kad je u pitanju mreža, neminovno je da bude koncesija. Pošto ovaj zakon ne dotiče koncesiju, samo upozoravam sve narodne poslanike da razmisle o jednoj stvari - mi smo morali pre ovog zakona makar da imamo neke naznake naše strategije ili programa razvoja telekomunikacija. Ako ne toliko zbog ovih mobilnih, da li postoji mogućnost za trećeg i četvrtog na našem prostoru, onda verovatno zbog razvoja fiksne telefonije, gde je mreža verovatno najznačajnija. Ne zaboravite jednu stvar - i postojeća infrastruktura fiksne telefonije ima svoj ograničeni rok trajanja. Postoji amortizacioni vek, postoje propisi, postoji faktičko stanje da nešto izdrži do određenog dana, a posle određenog dana ne može da radi. Vodite računa da ovako neozbiljnim zakonom ne otvorimo prostor za nešto novo, neprovereno, a da pri tom bitno narušimo i ugrozimo ono što imamo. Daporušimo, razgradimo i na drugi način utičemo na ono što već imamo, moram da vam kažem da mi nismo ovlašćeni, jer je ipak ta mreža nacionalno bogatstvo.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Na član 33. amandman je podneo narodni poslanik Miroslav Hristodulo. Odbor za saobraćaj i veze predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Miroslav Hristodulo.
Član 33. Predloga zakona o telekomunikacijama definiše vrste dozvola koje se izdaju za javne telekomunikacione mreže i javne telekomunikacione usluge. Stav 4. tog člana, na koji sam podneo amandman, propisuje način izdavanja individualnih licenci, kada se eksploatacija javne telekomunikacione mreže ili pružanje javne telekomunikacione usluge zasniva na korišćenju ograničenih resursa. Kao primer za ograničene resurse u zagradi se navode radiofrekvencije ili numeracija. Moj amandman predlaže da se ova cela zagrada izbriše. Prvo, zašto uopšte zagrada u nekom zakonu gde se nešto nabraja? Već sledeća rečenica kaže da Agencija utvrđuje vrste javnih telekomunikacionih usluga za koje se može izdati licenca. Mislim da je nepotrebno navoditi primere ograničenih resursa; dovoljno je propisati da Agencija utvrđuje vrste javnih telekomunikacionih usluga za koje se može izdati licenca. Drugo, mislim da je posebno nepotrebno navoditi numeraciju kao primer ograničenog resursa. Resursi u telekomunikacijama su ograničeni prirodnim uslovima, prirodnim ograničenjima. Na primer, radiofrekvencija; ona mora biti ograničena zato što nema dovoljno frekvencionih opsega, tj. unutar tih opsega nema dovoljno pojedinačnih frekvencija da bi to svi slobodno koristili. Recimo, mobilna telefonija od 900 megaherca; tačno određeni broj korisnika može na neku baznu stanicu da se priključi, zato što je taj resurs prirodno ograničen. Što se tiče numeracije, taj resurs nije ograničen zbog prirodnih uslova, nego zbog međunarodnih ugovora. Ti međunarodni ugovori ograničavaju spoljnu numeraciju, pozivne brojeve, odnosno države, dok unutrašnja numeracija, po mom mišljenju, ne bi trebalo da bude ograničen resurs. Ako se ovo ne prihvati, za mene je dovoljno da se zna plan numeracije unapred zbog potencijalne zloupotrebe, pošto izdvanje individualne licence nije opšte, već individualno odobrenje. Znači, dajete za jednu namenu jednom pravnom licu tu licencu. U tom slučaju mora plan numeracije da se zna unapred. Nema razloga da se ovaj amandman ne prihvati. Zato on u suštini i ne menja smisao ovog člana. Brišem neku zagradu gde se nešto kao primer nabraja, a posle se kaže da Agencija utvrđuje to što se u zagradi nabraja. Mislim da nema razloga da se ne prihvati. Ako se ne prihvati, onda možemo da kažemo da je Vlada unapred zadala da će nešto prihvatiti, a nešto po svaku cenu neće. Tako da i ova cela rasprava nema mnogo smisla. Zahvaljujem.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Na član 33. amandman je podneo narodni poslanik Slobodan Tomović. Odbor za saobraćaj i veze predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite.
Poštovana gospođo Čomić, dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 33. stav 4. precizirajući da je individualna licenca dozvola koju agencija izdaje domaćem ili stranom, fizičkom ili pravnom licu koje namerava da izgradi, poseduje ili eksploatiše javnu telekomunikaciju mrežu i da pruža javne telekomunikacione usluge u slučaju kada se eksploatacija te mreže, odnosno pružanja telekomunikacine usluge zasniva na korišćenju resursa koji su ograničeni. Suština našeg amandmana jeste protivljenje kvalifikaciji da je numeracija ograničeni resurs i to želim da potkrepim sledećim primerom. Severoamerički kontinent, SAD i Kanada, gde je jedinstvena numeracija za fiksnu i mobilnu telefonsku mrežu, a u radu ima preko 400 miliona korisnika i pretplatnika. Drugi primer, u globalnoj Internet mreži numeracija je jedinstvena za celokupnu zemljinu kuglu. Kako to numeracija može da bude ograničavajući faktor u državnoj zajednici Srbija i Crna Gora koja može da ima najviše, pod uslovom da to budu svi stanovnici, 10 miliona korisnika. Dakle, to je jedini razlog zbog koga smo mi to podneli. Nadamo se da se to da prihvatiti. Hvala.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Na član 33. amandman je podneo narodni poslanik Milovan Radovanović. Odbor za saobraćaj i veze i Zakonodavni odbor predlažu da se ovaj amandman odbije. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa SRS je na jučerašnjoj i današnjoj raspravi puno argumenata i činjenica pružila u prilog tome da je agencija za telekomunikacije, predviđena u Predlogu zakona, štetno da postoji. To je iz više razloga. Amandman koji sam podneo u ime poslaničke grupe SRS na član 33. stav 1. takođe se pridružuje u više navrata iznetoj argumentaciji da je štetno da agencija za telekomunikacije bude predviđena da uopšte postoji u pravnom sistemu, a predviđena je ovim zakonom. Znači, umesto agencije predlažem da se predvidi komisija koju bi formirala Vlada Republike Srbije. Agencija po Predlogu zakona, kao samostalan i nezavisan organ, treba da funkcioniše u svojstvu pravnog lica i kao samostalni pravni subjekt da ostvaruje u okviru pravnog poretka određena ovlašćenja predviđena ovim predlogom zakona. Toliko su široka da možemo da kažemo da pored formalnih odredbi koje su predviđene ovim zakonom, da odgovara za svoj rad Vladi i Skupštini Srbije u formi podnošenja jednogodišnjeg izveštaja, ta ovlašćenja su po definiciji zakona tehničke prirode. Međutim, po nama u SRS, ovlašćenja koja ne mogu biti vezana sa odredbama ovog predloga zakona ići će dotle da će jednostavno upravni odbor agencije, predsednik i članovi upravnog odbora, moći politički da odlučuju i da budu cenzori nad tim ko će imati pravo da bude operater telekomunikacione mreže i da pruža javne i ostale telekomunikacione usluge. Imamo javne prihode i budžet Republike Srbije. Na tom nivou, ako ne isključimo državnu zajednicu Srbija i Crna Gora i jedinicu lokalne samouprave ispod nivoa Republike, jedino agencija, a što je predviđeno ovim zakonom, ima pravo da ubira javni prihod i to u visini koju sama odredi. Budžet Republike Srbije se puni prema stopama poreza predviđenim zakonom. Agencija će odrediti visinu naknade za razne vrste poslova koje bude imala. Predviđamo ovim amandmanom da komisija, a ne agencija, ima pravo da izdaje licence ili koncesije, svejedno, odobrenja, dozvole za radio stanicu, sertifikate, odnosno tehničke dozvole. Ovlašćenja iz Predloga zakona daju mogućnost da agencija ima kontrolnu funkciju i arbitrira. Čini mi se da u ovom predlogu zakona ovlašćenja idu toliko široko da još nedostaje da ste predvideli da agencija ima i sudska ovlašćenja i da može da sudi za lakša krivična dela, a za čije izvršenje je predviđena kazna zatvora do tri godine.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Na član 36. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Odbor za saobraćaj i veze predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime SRS uložio sam amandman na član 36. i predložio da se u stavu 6. reč "Ministarstvo" zameni rečima "Vlada Republike Srbije", jer smatramo da to ovlašćenje treba da bude u rukama Vlade, a ne u Ministarstva. SRS je predložila u ovom amandmanu da se briše stav 9. u ovom članu iz razloga što SRS vidi bitnu razliku između licence i koncesije. SRS jeste za koncesije, a ne za licence. Licence se daju ugovorima i licence se mogu zloupotrebiti i izigrati. Međuti, koncesije nemaju takvu kategoriju i nemaju takvo obeležje. Zbog toga je SRS za davanje koncesija, a što znači koncesije treba dati nekome da plati državi, da koristi i da oplodi, da država ima koristi, a istovremeno da ima koristi i onaj koji je uzeo koncesiju na određeno vreme. Naravno, da to dobro i vrati u određenom vremenskom periodu nakon korišćenja koncesije. Zato smatramo da postoji bitna razlika i da treba brisati stav 9, a u stavu 6. umesto - ministarstvo staviti - Vlada Republike Srbije. Hvala.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Da.) Reč ima ovlašćeni predstavnik, poslanička grupa SRS, narodni poslanik Zoran Krasić.
Dame i gospodo, problem ovog člana 36. je u tome što vi u stavu 3. kažete da se licenca praktično izdaje licu koje je učestvovalo u postupku javnog nadmetanja, a ako to lice ispunjava sve uslove predviđene ovim zakonom i aktima agencije. U ovom zakonu vi niste stavili nijedan uslov. Sve ste prepustili agenciji da ona sama propiše. Verovatno će jedini uslov biti pare i ništa drugo, jer postoji mogućnost da se dozvola da i pre početka gradnje, odnosno kada čovek ima nameru da krene u neki posao, on prijavljuje nameru na nekom javnom oglasu i ako se izbori sa parama, u smislu stava 6, onda može da završi posao. Tako piše, čitam kako je ministarka rekla prošli put, neki nisu čitali, samo čitam ono što je napisano. Mi ovim amandmanom tražimo da stav 6. promenite da Ministarstvo ne određuje početnu cenu, nego Vlada. To je jedna stvar. Druga stvar, tražimo da se stav 9. izbaci, a zbog čega? To što vi nešto pogrešno nazivate ne daje vam za pravo da imate odredbu stava 9. Nijedna dozvola ne može da bude predmet zaloga. Mi ovde pričamo o dozvolama; dozvola se odobrava nekom pravnom licu da koristi nešto i kako ste već naveli šta sve treba da sadrži u jednom od sledećih članova. To je pravo koje pripada tom licu koje je navedenou tom papiru, a vi pogrešno nazivate - licencom. Dozvola, odobrava se pravo korišćenja tom i tom, imate 18 tačaka, šta sve sadrži to što vi pogrešno nazivate - licencom. Ta dozvola ne može biti predmet zaloga. Molim vas, to bi isto bilo kao kad bi dozvola za oružje bila predmet zaloga. Vozačka dozvola - predmet zaloga; saobraćajna bi donekle i mogla, jer ima neko imovinsko pravo, sadrži u sebi, ali je pitanje i to. Kako je moguće to, pravo korišćenja nečega što je pod specijalnim režimom, da bude predmet zaloga? Pazite, ako to protumačim ovako kako ste vi to lepo napisali u stavu 9, BK koji ima pare, može da isfabrikuje 30 njih koji će da se jave na konkurs, jedan će sigurno da pobedi, a pošto nema para da plati da bi pobedio, oni će jednostavno da kažu - mi ćemo da ti obezbedimo pare, a u zalogu ti ćeš da daš tu dozvolu; potražićemo za 15 dana da vratiš ono što si kao sredstvo obezbeđenja dao - dozvolu, i tako prelazi pravo na tu firmu koja nije učestvovala na javnom nadmetanju. Ona nije bila prisutna, nije učestvovala. Molim vas, ne može u telekomunikacijama kao izbor direktora gimnazije, pa se izabere čovek koji nije konkurisao, to ne može, jer se radi, kako ste vi rekli, o delimično ograničenim resursima, nekim ograničenjima, o nekom pravu, ne može to pravo da bude predmet otvorene manipulacije koja stoji u stavu 9. ovog člana. Znači, teoretski je moguće da onaj ko ima pare, pošalje drugog; ako ste ovo preslikavaliprema ovim javnim nadmetanjima oko privatizacije, onda ste potpuno u pravu. Sve naše privatizacije su suštinski ovako urađene. U Canetovo ime Pera, u Perino Đoka, u Mikino Laza itd, a krajnjeg vlasnika ćemo da saznamo tekza dve ili tri godine kada se ovo raščisti, bude malo mirno, pa onda on može da se pojavi, pravi vlasnik. Zašto to unosite sistemski kroz ovu odredbu u oblast telekomunikacija? Nemojte daunosite to, bez obzira u čijoj nadležnosti da bude; dozvola ne može biti predmet zaloga, molim vas, jer ne sadrži imovinsko pravo. Daje pravo korišćenja, i to pod određenim uslovima, a kome? Tom licu koje je navedeno u dozvoli. Vi tu grešku nastavljate i kasnije u sledećim članovima
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Na član 36. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Petar Petrović, Miloš Lukić, Adam Urošević i Miloš Todorović. Odbor za saobraćaj i veze predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. U ime podnosilaca amandmana, narodni poslanik Miloš Todorović.
Gospođo Čomić, dame i gospodo narodni poslanici, gospodo iz Ministrstva, poslanički klub SSJ predložio je da se u članu 36. stav 11. reči "20 godina" zamene rečima "10 godina". Dakle, period na koji se izdaje licenca u predloženom zakonu glasi da ne može biti duži od 20 godina. Mi mislimo da je taj period veoma veliki i ovim amandmanom smo predložili da se smanji na 10 godina i to iz više razloga. Jedan je što sa licencom iz oblasti telekomunikacija, a veoma su profitabilne, mi generalno dajemo nekome pravo da to koristi skoro 20 godina, bez obzira na kvalitet i na uslove, pa kako može doći do napretka tehnologije i tehničko - tehnoloških sredstava, korisnik može da taj posao ne radi kvalitetno ili da ga radi sa nekim nedostacima. Ali, to je otprilike kao i u Zakonu o koncesijama, možete dati nekome licencu, onu narednih 20 godina, bez obzira na svoje kvalitete, može da se bavi tim poslom, jednostavno će biti zaštićen zakonom. Druga veoma bitna stvar, na šta želim da ukažem, kolega Krasić je to malopre pomenuo, da će ljudi koji dobiju licencu moći da konkurišu kod odgovarajuće banke za odgovarajuće kredite itd. u obliku založnog prava. To daje prostore za manipulaciju, to nije dobro u svakom slučaju, kao što je bilo u ovom zakonu o koncesijama koji nije prošao i nadamo se da ćete ovaj predloženi amandman usvojiti, jer 20 godina je previše za davanje prava na licencu. To se mora smanjiti, neka bude 10 godina, kao što smo predložili. Hvala.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Na član 37. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nebojša Jović i Dragan Jovanović. Odbor za saobraćaj i veze predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Nebojša Jović, u ime podnosilaca amandmana.
Poštovano predsedništvo, poštovani narodni poslanici, s kolegom Draganom Jovanovićem podneo sam amandman na član 37. Predloga zakona o telekomunikacijama koji reguliše posebna pravila za izdavanje licenci. Tu predlažemo da se izvrše sledeće izmene i dopune: u stavu 1. tačka 5) reč "četiri" zamenjuje se rečju "dva", u stavu 3. na kraju brišu se reči "jednom široko dostupnom domaćem sredstvu javnog informisanja" i umesto njih upisuju se reči "dva dnevna domaća lista". U stavu 1. tačka 5) ovog člana Vlada je predvidela da je agencija dužna da u roku od četiri meseca od dana isteka roka za podnošenje prijava o raspisanom postupku javnog nadmetanja za dobijanje licence donese odluku o izboru najpovoljnije ponude. Sledeći činjenice da agencija već raspolaže sa određenim podacima prilikom raspisivanja javnog nadmetanja, kao da rok za učešće traje 45 dana, amandmanom se predlaže da agencija bude obavezna da odluku o izboru najpovoljnije ponude donese u roku od dva meseca od dana isteka roka za podnošenje prijava. U stavu 3. ovog člana Vlada je predložila da se oglas o javnom nadmetanju za dobijanje licenci objavljuje u "Službenom glasniku Republike Srbije", u najmanje jednoj široko dostupnoj međunarodnoj publikaciji i u najmanje jednom široko dostupnom domaćem sredstvu javnog informisanja. Za ovu svrhu nije najbolje rešenje da ostane otvoreno pitanje koje je to široko dostupno domaće sredstvo javnog informisanja? Primera radi, sigurno se ne bi postigla svrha oglašavanja preko radija, iako je to široko dostupno sredstvo javnog informisanja. Zbog navedenog, amandmanom se predlaže da se oglasi o javnom nadmetanju za dobijanje licence mora objaviti u najmanje dva dnevna domaća lista. Iz napred navedenih praktičnih razloga, očekujem pozitivno mišljenje predstavnika Vlade, a od Narodne skupštine da se u daljem glasanju pozitivno izrazi o ovom amandmanu.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Prelazimo na član 38. na koji je amandman podnela Vlada Republike Srbije. Odbor za saobraćaj i veze je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 40. amandman je podneo narodni poslanik Goran Cvetanović. Odbor za saobraćaj i veze i Zakonodavni odbor predlažu da se ovaj amandman odbije. Reč ima narodni poslanik Goran Cvetanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, izmena dozvola za javne telekomunikacione mreže i javne telekomunikacione usluge je sadržaj člana 40. Po amandmanu Srpske radikalne stranke član 40. treba izmeniti i on treba da glasi: "Uslovi iz licence mogu da se izmene samo sporazumom imaoca licence i Komisije, a protivno volji imaoca licence, odlukom Komisije samo u sledećim slučajevima". Znači, umesto "Agencije" treba da stoji "Komisije". Dalje, tačka 1) - "ako to zahteva javni interes kao što su potrebe odbrane zemlje, potrebe državne i javne bezbednosti"; tačka 2) -"radi usaglašavanja sa propisima, smernicama, direktivama ili odlukama međunarodnih organizacija", ali u Predlogu zakona stoji"čiji je član Savezna Republika Jugoslavija, odnosno koje se na osnovu odluke nadležnog organa primenjuju na teritoriji Savezne Republike Jugoslavije". Zahvaljujući DOS-u, Savezna Republika Jugoslavija više ne postoji. Kada kažem DOS, mislim na izvorni DOS. Po meni, sada postoji neka imaginarna zajednica Srbije i Crne Gore, takva je kakva je, ali ako ste već doprineli da postoji zajednica Srbije i Crne Gore, to treba da stoji u vašem predlogu zakona i u članu 40. umesto "Savezne Republike Jugoslavije", koju ste uništili, treba da stoji "Srbija i Crna Gora". Odobrenje se može promeniti odlukom Komisije a ne Agencije, kako stoji u vašem predlogu, na osnovu razloga navedenih u stavu 1. ovog člana, s tim što je za izmenu odobrenja iz razloga navedenih u stavu 1. tačka 2) ovog člana, Komisija dužna da prethodno zatraži mišljenje svih relevantnih imalaca odobrenja o predloženim izmenama. Odluke Komisije koje se odnose na izmenu dozvole donose se javno, uz pružanje mogućnosti imaocu dozvole da se izjasni o razlogu i obimu, odnosno sadržini izmena. Pri donošenju odluke Komisija je dužna da pravo imaoca dozvole ograniči u najmanjoj potrebnoj meri za postizanje cilja, odnosno ostvarenje razloga ograničenja, tj. izmene. Izmene se moraju podjednako odnositi na sve dozvole, odnosno sve imaoce dozvola na koje se odnosi isti razlog, osim ako za različito postupanje postoje posebni razlozi (npr. za javne telekomunikacione operatore koji imaju isključiva prava ili značajan tržišni udeo).
Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe Srpske radikalne stranke, narodni poslanik Zoran Krasić.
Da bi se shvatila težina stava 2. člana 40, uputio bih vas da pročitate stav 1. u članu 38. Agencija izdaje odobrenje svakom licu koje namerava da eksploatiše telekomunikacionu mrežu ili da pruža javnu telekomunikacionu uslugu na koju se primenjuje ovaj režim, ako to lice ispunjava, odnosno ako prihvati da ispunjava uslove propisane za tu mrežu, odnosno uslugu. Znači, svakom licu se daje to odobrenje. Članom 40. reguliše se kako se to menja. Kod licence je to sporazum, pa i mimo sporazuma odlukom. Kod odobrenja to je odluka. Propisuje se neki postupak da se stranka najavi i kao donja granica da ispod minimalnih mera, kojima se nešto pomera u pravu tog lica, ne treba ići dalje itd. Kada se pogleda sve ovo, dolazi se do zaključka da je predlagač imao u vidu akt koji nije samo dozvola nego i sporazum, odnosno neki ugovor. Ako već pričate o smanjivanju obima prava, prihvatam vašu terminologiju, u licenci koja važi 20 godina neminovno je da postoji ugovor. Vi ugovor nemate. Vi običnu dozvolu nazivate licencom, jer država nije vlasnik prava industrijske svojine. Korišćenje resursa nije oblast industrijske svojine. Tu je problem koji se provlači i zahvata i ovaj član 40. Vi navodite dobre razloge, doći će do promene, ugrožavanja javnog morala, postoji javni interes i neko ko je na osnovu odobrenja pružao usluge nekih oglasa, kocke, prijave itd. zbog nekih promenjenih okolnosti narušen je javni moral jer se ne žele više pornografske slike, neke reklame i to treba da se izbaci. Ali, ide se u probleme jer se zahvata nešto što se zove stečena prava. Zbog toga je potrebno da vi ovaj zakon, ako ste ovlašćeni, povučete, preuredite u skladu sa ovim primedbama, jer verujte da će biti manja šteta ukoliko ovaj zakon zakasni za mesec ili dva dana, a elementarno se sredi, bez obzira u kojoj koncepciji, nego ovako nedorečen da ugleda svetlost dana. Jer, moguće su svakojake malverzacije a da svi budemo isključeni od mogućnosti da na bilo koji način utičemo, pa čak i javnom kritikom, da se to promeni i da se vrati u normalu. Vidite, nije dovoljno prepisivati, država se promenila, naziv se promenio a vama još stoje stari nazivi. Nemojte tu brzinu uzimati. Zakoni se ne donose na brzinu. Komplikovana je procedura dok se ne usaglase svi interesi, dok se nađe pravilno tumačenje Ustava, dok se uporede postojeći zakoni, dok se pogleda šta se namerava menjati da bi se to uskladilo i da bi bilo u jednom sistemu. Ovako, da nudite nešto što istrčava iz sistema, bode oči i u sudaru sa stvarnošću ovo će biti mnogo bolno.
Da li još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 42. amandman je podneo narodni poslanik Miroslav Hristodulo. Vlada nije prihvatila amandman. Odbor za saobraćaj i veze predlaže da se amandman odbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Određujem pauzu u prepodnevnom delu. Popodnevni deo sednice nastavljamo u 15,00 časova, raspravom o amandmanu na član 43, koji je podneo narodni poslanik Lazar Marjanski. Hvala vam. [[Posle pauze - 15,35]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice u popodnevnom delu. Molim vas da radi utvrđivanja kvoruma za rad ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da imamo kvorum za rad i nastavljamo raspravom o amandmanu na član 43. koji je podneo narodni poslanik Lazar Marjanski. Odbor za saobraćaj i veze i Zakonodavni odbor predlažu da se amandman odbije. Podnosilac amandmana nije tu. Da li neko drugi želi reč? Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SRS, narodni poslanik Zoran Krasić.
Mi ovim amandmanom želimo da poboljšamo član 43, ali očigledno da teško možemo da uspemo da poboljšamo, jer predlagač otprilike ovakvom formulacijom pokazuje da on u suštini ne zna ovu materiju, ne zna Poslovnik Narodne skupštine Republike Srbije, šta je to tarifa usluga, jer ovako nešto je mogao da napiše samo čovek koji jednostavno nema dodirnih tačaka sa telekomunikacijama, a pogotovo nema dodirnih tačaka sa onim što mi zovemo fiksna i mobilna telefonija. Zamolio bih poslanike da malo obrate pažnju, to će biti vrlo značajno prilikom glasanja o amandmanu. Treba da znate da postoji nekoliko režima na koji način se regulišu cene usluga u ovoj oblasti. Zašto postoje ti režimi? Zbog toga što je očigledno fiksna telefonija, ukoliko je jedan jedini davalac tih usluga, monopolista i te cene su kod fiksne telefonije uvek bile na nekom režimu kontrole, da li prethodne saglasnosti, da li prethodnog obaveštavanja, neki put na saveznom nivou, neki put na republičkom nivou, ali uvek su bile pod nekom kontrolom. Kada su u pitanju cene impulsa mobilne telefonije, zbog ekskluzivnosti one nisu bile na režimu tarife, saglasnosti, već su slobodno bile formirane i onda se dešavalo da je preseljena mogućnost sticanja koristi i dobiti iz fiksne u mobilnu telefoniju. Mi smo to nekada uspešno rešavali dogovorima, razgovorima, kako da cenu impulsa očuvamo na nekoj visini koja je prihvatljiva i podnošljiva za telefonske pretplatnike, ali smo takođe nivelisali cene u dolazu i odlazu da ne bi došlo do seobe kapitala, pa smo u jednom periodu morali da smanjujemo naše cene kada razgovor odavde kreće prema inostranstvu, da se ne bi desilo da onaj u inostranstvu kaže - ja ću da platim trošak i pošto je niži trošak, onda realno gubi naš monopolista ovde. Znači, cenovnik i tarifa je vrlo značajna oblast. Ovu oblast ova agencija ne može da reguliše i to je prva stvar koja mora da se kaže. Ne može da reguliše, jer agencija po definiciji, kako je navedeno u ovom predlogu zakona, nije dužna da štiti interese operatera, nije u obavezi da štiti te interese. Ko je taj ko treba da zaštiti interese? Verovatno su to akcionari. Verovatno kada je u pitanju "Telekom" i većinsko vlasništvo Republike Srbije da onaj ko vrši osnivačka prava u ime Republike, a to je Javno preduzeće PTT saobraćaja, odnosno holding, treba da štiti te interese, jer mi nemamo mogućnosti ovde da razvijamo pet-šest nosilaca poslova razvoja fiksne telefonije. To je ozbiljan posao. Mi smo ovim amandmanom samo podržali naš osnovni stav gde treba ti poslovi da budu, ali smatram da postoji obaveza da vam ukažemo da agencija neće biti u mogućnosti da zaštiti očigledno prisutne nacionalne interese kada je u pitanju fiksna telekomunikacijai jedan jedini pružalac tih usluga. Ukazujem na još jednu stvar. Ako se ovim zakonom prenose javna ovlašćenja Agenciji, onda svi koji budu glasali o ovom zakonu treba da znaju da i "Telekom" i Javno preduzeće PTT saobraćaja takođe poseduju javna ovlašćenja, da se ne desi da dođemo do sukoba javnih ovlašćenja, a da se to vrlo negativno odrazi kada je u pitanju tarifa i mogućnost agencije da sputava našeg jedinog posednika mreže fiksne telefonije. Budite oprezni, jer od nepromišljenih odluka i nepromišljenih članova, koji daju ovlašćenja fantomskom organu, šteta može da bude velika.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Na član 49. amandman je podneo narodni poslanik Miloš Nešović. Odbor za saobraćaj i veze predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Miloš Nešović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, prvo me interesuje da li će ovo što govorim poslanici da saslušaju, pošto ovde nema ministra, a radi se o veoma bitnom pitanju. Podneo sam amandman na član 49. stav 1. tačka 1). Taj član reguliše univerzalne usluge, odnosno osnovne usluge koje je javni telekomunikacioni operator, koji je monopolista ili ima veći tržišni udeo u Republici Srbiji, dužan da pruža i te usluge nisu komercijalnog karaktera. To su službe informacija, specijalne službe, pristup pretplatnicima, usluge telefonskih govornica itd. Znači, tu uslugu moraju da dobiju svi korisnici, odnosno telefonski pretplatnici. U članu 49. u tački 1) stoji da je telekomunikacioni operator dužan da kao početni obim univerzalnog servisa obavezno obezbedi pristup uslugama javne fiksne telefonske mreže, uključujući uslugu prenosa podataka u govornom opsegu koja obezbeđuje kvalitetan pristup Internetu. Zbog ovoga - kvalitetan pristup Internetu i govorim. Da se obezbedi svakom pretplatniku kvalitetan pristup Internetu moraju se ugraditi uređaji kao što su ADSL od 8 megabita koji košta, sinoć sam proverio, oko 5.000 evra. Drugi malo niži kvalitet jeste HDSL koji obezbeđuje dva megabita i to košta oko 3.000 evra, a ako hoćemo još niži kvalitet to je ISDN priključak, dva puta po 64 kilobita. Telefonska parica, koju imaju svi pretplatnici, obezbeđuje 9,6 kilobita. Svi pretplatnici u Sjenici, u Štavlju, u Tutinu, u Deževi, u Beogradu, u Kraljevu imaju pravo da traže ovu uslugu. Ovu uslugu ni jednantelekomunikacioni operator ne može da pruži i ovo ni jedna zemlja u Evropi nije ovako predvidela. Pročitao sam Zakon o telekomunikacijama Hrvatske, Austrije i Nemačke i ovo niko nije predvideo. Predlažem da se umesto tačke 1), gde se govori o kvalitetnom pristupu Internetu, kaže - "pristup javnoj govornoj usluzi putem priključaka na fiksnu mrežu, putem kojeg se može upotrebiti telefon i model, uključujući i prenos podataka brzinama prenosa ostvarivim pomoću vodova za prenos javne govorne usluge". Mislim da je ovo tehničko pitanje. Meni je žao što nije ministar tu, bilo bi dobro i mislim da bi ovaj amandman trebalo prihvatiti. Hvala lepo.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Na član 52. amandman je podneo narodni poslanik Miroslav Hristodulo. Odbor za saobraćaj i veze predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Miroslav Hristodulo.
Član 52. se odnosi na zakup linija kod operatera javne fiksne telekomunikacione mreže, koji ima značajni tržišni udeo u oblasti zakupa linija. Propisuje se dužnost takvog operatera da na zahtev drugog javnog telekomunikacionog operatera zaključi ugovor o zakupu linija pod jednakim uslovima zasnovanim na troškovnom principu. To je sve u redu. Samo smatram da je pored ovoga što je već propisano, potrebno te uslove pružanja i korišćenja linija, kao i njihove tehničke karakteristike i tarife, učiniti javno dostupnim za sve, ponavljam, za sve potencijalne zakupce linija. Ako pogledate član 53. (sledeći), videćete u stavu 2. tog člana da se obaveza javnog objavljivanja ponude linija za iznajmljivanje već odnosi na javne telekomunikacione operatere bez značajnog udela na tržištu. Znači u članu 53. se to već odnosi na one koji nemaju značajan udeo na tržištu, pa smatram da bi ista ta obaveza utoliko pre trebalo da važi za operatere sa značajnim udelom na tržištu. Stoga predlažem da se doda novi stav koji bi glasio: "Uslovi ugovora o zakupu linija iz stava 2. ovog člana, koji uključuju i tehničke karakteristike i tarife, moraju biti javno dostupni svim potencijalnim zakupcima". Zahvaljujem.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Na član 55. amandman je podneo narodni poslanik Miroslav Hristodulo. Odbor za saobraćaj i veze predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? Reč ima narodni poslanik Miroslav Hristodulo.
U članu 55. Predloga zakona zabranjuje se ugrožavanje i narušavanje privatnosti i poverljivosti poruka koje se prenose telekomunikacionim mrežama; dakle, zabranjuje se, osim kada se ove aktivnosti vrše po sudskom nalogu izdatom u skladu sa zakonom. Ovaj stav 6, za koji predlažem da se izmeni, odnosi se na to da ovlašćeni elektronski nadzor neposredno sprovodi nadležni organ za neposredno sprovođenje ovlašćenog elektronskog nadzora, a pre svega tu semisli najčešće na Bezbednosno-informativnu agenciju, koja bi sprovodila elektronski nadzor kada za to postoji sudski nalog. U stavu 2. se kaže da je javni telekomunkacioni operater dužan da kao deo svog sistema, o sopstvenom trošku, oformi podsisteme, uređaje, opremu i instalacije za zakonom predviđeni elektronski nadzor, a u stavu 6. da troškove telekomunikacionog saobraćaja, nastale radom uređaja koje sam pomenuo, snosi telekomunikacioni operater. Dakle, ne predlažem izmenu za instalaciju, to ostaje da o sopstvenom trošku radi telekomunikacioni operater, nego da se u stavu 6. predvidi da troškove saobraćaja, nastale radom ovih uređaja, ne snosi telekomunikacioni operater, nego državni organ nadležan za neposredno sprovođenje ovlašćenog elektronskog nadzora. Zahvaljujem.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Na član 56. amandman je podneo narodni poslanik Miroslav Hristodulo. Odbor za saobraćaj i veze predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Miroslav Hristodulo.
Mislim da je ovo dosta bitno. U članu 56. se propisuje obaveza vođenja evidencije i kaže se u prvom stavu da je javni telekomunikacioni operater dužan da u elektronskom obliku i knjigama vodi evidenciju podataka koji se odnose na nivo kvaliteta usluge, korisnike, tarife, prihode i rashode itd. u obliku i na način kompatibilan sa programima - softverom i sistemima koje koristi Agencija. Moje mišljenje je da se ovde radi o kompatibilnosti na nivou zapisa podataka. Dakle, smatram da je ovo napisano na taj način da je podložno zloupotrebama i da Agencija ne bi trebalo da diktira obavezu korišćenja kompatibilnih programa i sistema od strane operatera, s obzirom da je stavom 2. već predviđeno da Agencija posebnim opštim aktom može propisati standardizovani format zapisa podataka za vođenje te evidencije. Mislim da je lako zamisliva situacija u kojoj Agencija koristi samo hardver poznatih proizvođača i isključivo komercijalni softver neobjavljenog izvornog koda. To je sada malo stručno, ali hoću da kažem da komercijalni softver podatke obično snima u formatu predviđenom tim istim softverom, pa bi predloženom "kompatibilnošću" svi operateri bili primorani da koriste novi softver, a možda i hardver, koji koristi Agencija. Mišljenja sam da je to potpuno nepotrebno, budući da Agencija može propisati format za vođenje evidencije svojim pravilnikom ili drugim opštim aktom. Mislim da je kompatibilnost ovde potrebna samo na nivou zapisa podataka, a ne na nivou softversko-hardverske platforme, pa amandmanom stoga i predlažem ovakvo rešenje - da se brišu reči "u obliku i na način kompatibilan sa programima softvera i sistemima koje koristi Agencija".
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Sledeći amandman odnosi se na naslov iznad člana 57. i na član 57. Amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Odbor za saobraćaj i veze je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Sledeći amandman odnosi se na naslov iznad člana 58. i na član 58, a podneo ga je narodni poslanik Dragan Čolić. Odbor za saobraćaj i veze i Zakonodavni odbor predlažu da se ovaj amandman odbije. Da li podnosilac amandmana želi reč? Reč ima narodni poslanik Dragan Čolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, ispred poslaničke grupe SRS podneo sam amandman na član 58. Predloga zakona o telekomunikacijama, u kome tražim sledeće - u naslovu iznad člana 58. reč "Agencija" zamenjuje se rečju "Komisija"; u članu 58. reč "Aagencija" zamenjuje se rečju "Komisija" i briše tačka 3); dodaje se novi stav 2. koji glasi: "Tehnički pregled radio stanica i sve stručne poslove za potrebe Komisije vrše ovlašćena službena lica ministarstva nadležnog za poslove telekomunikacija". Nelogično je da agencija u oblasti radiokomunikacija vrši, pored ostalog, tehnički pregled radio stanica. Racionalno je da taj posao rade ovlašćena lica, stručna za taj posao. SRS smatra da je koncept agencija veoma loše rešenje u sferi telekomunikacija, pogotovu što se agenciji daju prevelika ovlašćenja, uz nemogućnost kontrole rada agencije. SRS smatra da bi najcelishodnije bilo kada bi pri Ministarstvu za saobraćaj i telekomunikacije postojala komisija koja bi uređivala ovu sferu i bila podložna kontroli Narodne skupštine. Takvim pogrešnim pristupom agencija postaje jedinstvena, nedodirljiva. Umesto da se stvori slobodno tržište i spreči monopol, agencija postaje najveći monopolista. Kaže ministar da agencija ima kontrolnu funkciju, izriče mere, delimično preuzima ulogu arbitra, ali ono što je najveći apsurd, sama ostaje bez kontrole. To što su međunarodne institucije odobrile ovaj predlog zakona, to ne znači da je kvalitetan, a za vas predstavlja imperativ. Ovaj predlog zakona bi morali da pišu ljudi koji poznaju realno stanje u sferi telekomunikacija i zakon ne sme biti nedorečen i u praksi neprimenjiv. Što se tiče prihvatanja ovog i svih amandmana poslanika SRS, nisam optimista, jer vama je bitno da po nekom automatizmu glasate protiv, iako bi amandmani SRS popravili zakon o telekomunikacijama. Vi ste sazdani od protivrečnosti, no što se "grbo rodi - vreme ne ispravi", a ovaj zakon vam je toliko grbav da ga ni amandmanima ne možemo popraviti.
Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SRS, narodni poslanik Zoran Krasić.
Nezavisno od ovoga što je gospodin Čolić saopštio, da to sada ne ponavljam, samo bih upozorio predlagača da se ovde potkrala ponovo ista greška. Očigledno je da to nije greška, to je sistemski propust. Vama ovaj član ima naziv - posebne nadležnosti agencije. Znači, posebne nadležnosti pravnog lica. To je nemoguće. Nadležnosti mogu da se vežu za organ. Da ste napisali ovde posebne nadležnosti upravnog odbora agencije, pa nešto i da shvatimo, ali kad ste rekli nadležnosti pravnog lica, bolje da ste napisali posebna delatnost agencije, delokrug poslova agencije ili na drugi način. Jedinu pogrešnu reč koja je moguća, vi ste baš tu pogrešnu reč upotrebili. Prosto je neshvatljivo da ovakve greške mogu da se naprave i da to prođe sve moguće kontrole i zakonodavstva i Zakonodavnog odbora. Ne znam da li vam je neko skrenuo pažnju na nešto što ne može. Ovo, otprilike, liči kao da je neko raspisao izbore za predsednika i rekao - prihvata se kandidatura onoga ko skoči tri metra u vazduh. Nešto nemoguće. Nešto nemoguće je preplavilo ovaj naš predlog zakona. Kako će neko da primenjuje nešto što je nemoguće? Otprilike primenjivaće ga po sistemu "o-ruk, burazerski, baci ruku u pola šest" i tako ima da nam se sprovodi ovaj zakon, samo zbog toga što je neko zaključio da treba da se prenese to agenciji, da treba hitno da se donese zakon, verovatno više na principima neke kliničke psihologije sa odbrambenim zadacima, nego što ima veze sa strukom i pravnim sistemom ove države. Da to što ste regulisali nije u redu, vi sami priznajete u članu 61. Pročitajte član 61. i vidite ko će da prijavi Međunarodnom savezu da je neko dobio na korišćenje određenu frekvenciju. Nikome ništa nije jasno. Sad agencija nije samostalna, nego će preko nekog ministarstva. Kažite da li je ona samostalna, da li nije samostalna, koliko je samostalna, gde je nezavisna, zašto nije nezavisna? Napravljena je totalna zbrka, papazjanija. Ko će ovde da se snađe? Mogu samo da tvrdim da su ovo pisali ljudi koji ne rade u Telekomu, koji nemaju sa telekomunikacijama dodirnih tačaka, verovatno neki loši prevodioci, koristeći neke reči koje ne postoje u našem pravnom sistemu. Profesionalac koji treba da primeni ovaj propis, on će biti zbunjen. Njemu neće da pomogne ni Vujaklija, samo zbog toga što se na mišiće, na silu gura nešto što nosi neizvesnost, a sve što nosi neizvesnost daje prostor za politički voluntarizam, za dosmanlijske pritiske, uticaj. Ako ste vi dobili saglasnost međunarodne zajednice, kao što se hvalite sa ovim, onda mi gledamo međunarodnu zajednicu, tu Nemačku, tu Francusku, tu Austriju na ovaj način. Onda ljudi koji se malo razumeju u ovaj posao u Telekomu kažu - zar je moguće, na ovaj način u Nemačkoj nikad ne bi mogla da se obavlja telekomunikaciona delatnost. Oni imaju do krajnjih granica lepo razvijenu komunikacionu delatnost. Znači, problem je što ne može ništa da se preslika fizički, na silu, već mora da se zna postojeće stanje, da se kaže šta to hoćemo, koji su pravci, koji su putevi, koja su zakonska rešenja, koje su zakonske mogućnosti, šta Ustav dozvoljava. Ovako, papazjanija u kojoj će najbolje da se snađu oni koji računaju da mogu preko 041 da obezbede najveći interes.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Na član 60. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Odbor za saobraćaj i veze je prihvatio ovaj amandman, Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 61. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Odbor za saobraćaj i veze je prihvatio ovaj amandman, Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 68. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Odbor za saobraćaj i veze je prihvatio ovaj amandman, Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 71. amandman je podneo narodni poslanik Hranislav Perić. Odbor za saobraćaj i veze predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Nije prisutan.) Da li neko drugi od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Na član 77. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Petar Petrović, Miloš Lukić, Adam Urošević i Miloš Todorović. Odbor za saobraćaj i veze predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć. U ime podnosilaca amandmana reč ima narodni poslanik Miloš Todorović.
Gospođo Čomić, dame i gospodo narodni poslanici, poslanički klub SSJ je podneo amandman na član 77. tačka 6), koja glasi: "Dozvola za radio stanicu može se oduzeti ako se promeni namena radio frekvencijskog opsega (u redu) ili ako se pojave javne potrebe koje imaju prioritet i koje se ne mogu zadovoljiti na neki drugi način". Potpuno nerazumljivo zakonopisac ovog teksta je ovo zavio, tako da je predložena odredba, po nama, veoma sporna, omogućava republičkoj agenciji za telekomunikacije veliku manipulaciju dozvolama i pravima korišćenja legalno stečenih frekvencija, ovlašćenja i prava. Ovakav član zakona i stav u tom članu nije usklađen, daje prostora za velike manipulacije i potpuno je bespotreban. Poslanički klub SSJ predlaže da se on u potpunosti briše.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Na član 79. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Odbor za saobraćaj i veze je prihvatio ovaj amandman, Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 83. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Odbor za saobraćaj i veze je prihvatio ovaj amandman, Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem daje ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 84. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Odbor za saobraćaj i veze je prihvatio ovaj amandman, Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 84. amandman je podnela narodna poslanica Nataša Jovanović. Odbor za saobraćaj i veze i Zakonodavni odborpredlažu da se ovaj amandman odbije. Da li podnosilac amandmana želi reč? Reč ima narodna poslanica Nataša Jovanović.
Baš me čudi da su Skupština, kao i Zakonodavni odbor, prihvatili amandman na isti član Vlade Republike Srbije. To samo ide u prilog svemu onome što je u političkom i stručnom smislu izneo ovlašćeni predstavnik naše poslaničke grupe SRS, gospodin Zoran Krasić, kao i argumentacija koju su izneli naši poslanici, a dovodi nas do zaokruživanja amandmana koje su podneli poslanici iz naše poslaničke grupe, to su moj amandman na član 84. i amandman gospodina Kragovića na član 86. Nije imalo potrebe, a i vreme je bilo takvo, jer u subotu smo dobili saziv za sednicu koja je počela juče. Nije bilo potrebe da dalje podnosimo amandmane na poglavlje koje se tiče zaštite korisnika, međunarodne telekomunikacije, kaznene odredbe, da se ne začudi gospodin- ne znamo ni ko je ni šta je, kao mumija sedi ovde već dva dana - zašto dalje nema amandmana srpskih radikala. To je iz jednostavnog razloga što smo mi smatrali da ćete kroz takvu argumentaciju koju je izneo gospodin Krasić, kao i svi mi, doći do zaključka da je nemoguće da postoji takav organ kao što je agencija ustanovljena ovim zakonom, da će samim tim ceo koncept da padne u vodu i da krenete sa izradom ozbiljnog zakona, koji se neće ticati samo međunarodnih standarda i štancovanja pojedinih članova i poglavlja, onako kako to diktiraju spolja, a u ovom slučaju Evropska unija. Vi ste sve njihove zahteve prihvatili. Evo zbog čega je podnet amandman na član 84. Govori se o numeraciji, kao i o planu numeracije. Rekli biste, to je čisto stručna stvar u oblasti telekomunikacija, pa zašto mi onda sada potenciramo toliko i taj član. Radi se o tome da se to uklapa u naš koncept da se za takve stručne poslove u oblasti telekomunikacije ne angažuje agencija, a što je vaša zamisao, koja se provlači kroz ceo zakonski koncept, već da to može da bude komisija; znači, stručno telo ministarstva nadležnog za poslove telekomunikacije, koje će da se bavi i ovom oblašću. Zbog toga u amandmanu koji sam podnela u ime SRS tražim da se reč "agencija" zameni rečju "komisija". Ne radi se samo o komisiji i o nazivu tela, nego o tome da se i ovde jasno pokazuje kakva je intencija samog predlagača i kakvo će ovlašćenje da ima ta agencija. Nikako niste mogli od prvog člana da nas uverite u antimonopolski položaj agencije koja se ustanovljava, iz prostog razloga što se od prvog, pa preko devetog člana, jasno govori o nadležnostima agencije, a ovde se taj deo nadležnosti prebacuje i na plan numeracije. Jasno se vidi da niko neće imati nikakvu kontrolu. Vi samo deklarativno kažete da je Narodna skupština u mogućnosti, kao i celokupna javnost, da se upozna sa onim šta agencija radi. Imamo gorko iskustvo koje su cenom otkaza platile na stotine hiljada radnika u ovoj zemlji, pa je najpre, a tako je počeo taj trend sa agencijama, ustanovljena Agencija za privatizaciju, pri ministarstvu kojeveoma neuspešno, ali sebi u korist vodi Aleksandar Vlahović;za nju uopšte ne znamo ni kako sklapa ugovore, na primer u "Zastavi" predugovore sa jednim američkim prevarantom; mi smo videli kako to izgleda i šta će dalje da se dešava. Zbog svega toga ste sada i u problemima. Zbog toga je nestašica para. Zbog toga je isplata, u vreme vaskršnjih praznika, penzija u roku od 7-8 dana, jer prvo morate da namirite iz budžeta, koji je u tolikom deficitu, sve ono što od vas traže za kredite i kamate ovi vaši spoljašnji nalogodavci, pa onda šta preostane da se raspoređuje ovde. Pošto je celokupna javnost bila isključena i sa ove sednice i danas - niste želeli, iako nije u pitanju tehnički problem, jer jasno je rečeno i sa ove vaše dosovizije, sa RTS-a, da je moguće da se prenose skupštine - u pitanju je vaša namera da se o ovako važnim sistemskim zakonima, a u ovom slučaju veoma lošem zakonu, odlučuje dalekood očiju celokupne javnosti.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Da.) Izvolite, reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SRS.
Čuli ste obrazloženje ovog našeg amandmana. Ne bih hteo da ponavljam, već samo da ukažem predlagaču da neke stvari nisu dobro rešene ili su kontradiktorne. Vidite, vi u članu 84. stav 3. kažete - Agencija dodeljuje javnim telekomunikacionim operatorima brojeve iz Plana. To je jasno. Ali, zapamtite, u prethodni članovima vi ste rekli da je to ograničeni resurs. Ovde smo imali neke amandmane koji su ukazivali da uopšte nije u pitanju nikakvo ograničenje, da je to neki problem po vama, ali koji je rešen. Ako agencija dodeljuje javnim telekomunikacionim operaterima, znači, Telekomu Srbija dodeljuje brojeve, onda poslednji stav ne ide. Ako je to taj nacionalni resurs, onda ne može onaj koji je dobio pravo korišćenja takvog resursa da kaže "puj pike ne važi", ustupam ga trećem licu za komercijalne usluge. U prethodnim stavovima se kaže da javni telekomunkacioni operater ima dužnost da plaća naknadu za te dodeljene brojeve. Stav 3. i poslednji stav su u totalnoj kontradiktornosti. Znači, kada se konkuriše, kada se dodeljuje, to je ograničeni resurs. Kada to neko dobije, on ga ustupa trećem za komercijalne usluge. Pazite, ne za sopstvene potrebe, nego za komercijalne usluge. Onda kaže to može,doduše rekli ste i uz prethodnu saglasnost Agencije. Šta je to? Ako je na konkursu hteo neko da učestvuje i računao je na te brojeve, pa ih nije dobio, pa sada onaj ko je dobio raspolaže na drugi način i ustupa nekome. To ste vi rekli, čim ste rekli da je numeracija ograničeni resurs sa kojim raspolaže država. Prethodna saglasnost ne može da zameni javno nadmetanje. Znam da u početku neće biti većih problema, jer se ovde kao jedini javlja preduzeće koje vrši te usluge i dobro je što je ono monopolista na neki način i pod nekom kontrolom. Vodite računa što ovakva formulacija može dati mogućnost nekim ljudima, i u agenciji i budućim operaterima koji ostvare i dobiju neko odobrenje, da iskoriste ovlašćenje i dobru poziciju, da dobro izlobiraju u agenciji i da uzmu nešto na ovaj način; a prethodna saglasnost agencije ne može dati da zameni javno nadmetanje. Nadam se da ste shvatili o čemu se radi. Ovde se radi o stvarima koje ste prikazali tako što su kontradiktorne. Znači, nacionalno bogatstvo ne može da se krčmi na bazi prethodne saglasnosti. Možda je to malo gruba i oštra reč kada se kaže - krčmi, ali prethodna saglasnost ništa ne znači u ovom postupku.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Na član 86. amandman je podneo narodni poslanik Ljubomir Kragović. Odbor za saobraćaj i veze i Zakonodavni odbor predlažu da se ovaj amandan odbije. Izvolite.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, ispred poslaničkog kluba SRS podneo sam amandman na član 86. predloženog zakona da se reč "agencija" zameni rečima"ministar nadležan za poslove telekomunikacija". Ovaj član reguliše standard i uslove za izgradnju telekomunikacionih mreža, neophodno je tu da se reč "agencija" zameni rečima "ministar nadležan za poslove telekomunikacija", zato što su ovde neke nadležnosti prevelike i ne može agencija da ih sprovodi. Na primer, u prvom stavu Agencija, u skladu sa ovim zakonom, donosi opšti akt kojim propisuje standarde, a opšte akte može donositi samo Skupština ili Vlada, pa je stoga neophodno da ovde stoji da ministar nadležan za poslove telekomunikacija, u skladu sa ovim zakonom, donosi opšte akte koji propisuju standarde za telekomunikacione mreže. Zatim, u sledećem stavu Agencija propisuje standarde na osnovu međunarodnih standarda i tehničkih propisa, to isto treba da se zameni i da stoji - da ministar nadležan za poslove telekomunikacija propisuje standarde na osnovu međunarodnih standarda i tehničkih propisa u oblasti telekomunikacije. Dalje, u sledećem stavu, Agencija vrši kontrolu usklađenosti sa propisanim standardima i normativima i izdaje odgovarajuće tehničke dozvole - sertifikate, a poslanički klub SRS predlaže da se ovom oblašću bavi ministar nadležan za poslove telekomunikacija, koji će vršiti kontrolu usklađenosti i izdavati tehničke dozvole ili sertifikate. U sledećem stavu isto imamo da, ako nije propisala Agencija, za telekomunikacione mreže, sisteme i sredstva neposredno važe odgovarajući standardi i tehnički propisi koji se primenjuju u Evropskoj uniji; ovu usklađenost treba da vrši Ministarstvo ili ministar nadležan za poslove telekomunikacija. Dalje, u sledećem stavu - ovaj član jejako obiman i moraću više da pročitam - telekomunikacione mreže, sistemi i sredstva mogu se pustiti u rad i koristiti posle pregleda i odobravanja njihovog korišćenja od strane Agencija, a predlog srpskih radikala je da to bude od strane ministra koji je nadležan za poslove telekomunikacija, ukoliko su ispunjeni svi propisani tehnički uslovi, odnosno ako se izvrši tehnički pregled prijema te telekomunikacione mreže. Informacije ili podaci o izvršenom tehničkom pregledu telekomunikacione mreže, sistema, odnosno sredstva unose se u poseban obrazac čiju formu i sadržaj utvrđuje Agencija, a amandmanom je predloženo da to ne radi Agencija, već ministar nadležan za poslove telekomunikacijai čiji jedan primerak uručuje prilikom izvršenja tehničkog pregleda. U poslednjem stavu ovog člana 86. predloženog zakona, zaizdate sertifikate, odnosno za izvršen tehnički pregled plaćaju se troškovi izdavanja sertifikata, odnosno vršenja tehničkog pregleda, u skladu sa cenovnikom troškova koje donosi Agencija; ne, nego ministar nadležan za poslove telekomunikacija, mi predlažemo, jer za izdavanje sertifikata, dozvola, licenci i svega ostalog ubiraju se znatna sredstva koja moraju ići u prihodnu stranu budžeta Republike Srbije, a ne u neku agenciju koja će se na osnovu tih sredstava finansirati i tako stvarati grupaciju koja će, kako smo ranije videli, (postoji opasnost) preuzeti poslove državnog organa. Ovim amandmanom bi se sprečiladominacija te agencije koju vi želite da formirate, a sve nadležnosti u vezi telekomunikacionih mreža i sredstava prešle bi u nadležnost Ministarstva za telekomunikacije, što je normalno, jer je to ministarstvo za to i formirano. Hvala.
Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničkog kluba SRS, narodni poslanik Zoran Krasić.
Mi smo ovim amandmanom hteli da skrenemo predlagaču pažnju da sa šest članova ne može da se reši ovo što ste stavili da je naslov glave sedam. Ne može sa šest članova, jer i dva postojeća zakona, i savezni i republički, sa mnogo više odredbi, takođe nisu rešili tu oblast. Nije dobro ni kada se prenosi taj posao agenciji, jer ona ne može da reši te probleme. Problemi su, nadam se da predlagači slušaju, što nije iskorišćena jedinstvena prilika, povodom onog zakona od pre nekoliko dana o izgradnji i planiranju, da se uredi na jedinstveni način građevinski i tehnički apsekt ovakvih investicija kao što je mreža, sistem telekomunikacija, oprema i tako dalje. To ne želim da ponavljam, jer sam već pričao koji su tu problemi. Želim samo da vam ukažem da pravo službenosti niste definisali u onoj meri koja je neophodna da pomogne u primeni Zakona o eksproprijaciji, koji prethodi službenosti kada se postavljaju kablovi i kada se radi mreža. Dalje, sistem realnih tereta koji treba da se uspostavi na nepokretnosti gde prolaze kablovi, odnosno kada je u pitanju fiksna telefonija, kod nas je, nažalost, regulisan tehničkim standardima ipropisima i to je velika smetnja kasnije kad se pred sudom rešava neki spor; ako putem ili povodom bilo koje gradnje udari buldožer i zahvati magistralni vod ili međunarodni vod koji je smotan na tom lokalitetu, a za to ne postoje nikakve evidencije, niti bilo šta. Sa ovakvim ovlašćenjima agencije vi praktično kao da preuzimate javna ovlašćenja postojećeg preduzeća koje se bavi tim poslovima u oblasti fiksne telefonije i vama samo još fali dakažete - agencija daje uslove za projektovanje i daje saglasnost za tehničku dokumentaciju, eto, samo još to fali i da to bude kompletno završen posao kada su u pitanju sve te investicije u fiksnoj telefoniji. Biće velikih problema u primeni ovog zakona. Ovaj zakon će stopirati razvoj fiksne telefonije i ukoliko bude nešto išlo, ići će namišiće i uz brojne sporove. Vi, pretpostavljam, i sada znate da je Telekom ograničen, a u kom smislu? Kada izvodi investicione radove pored puteva, on mora da traži saglasnost Direkcije za puteve. Kada putna privreda širi put, pa treba da pređe preko kablova gde je Telekom postavio, onda Telekom izmešta opet o svom trošku. To je faktičko stanje, nesaglasnost Zakona o putevima i zakona koji reguliše sistem veza. Zakon o planiranju i izgradnji nije hteo ni da dotakne te stvari, ministar se pohvalio da ima 17, 18 novih podzakonskih akata kojima će to da reši, a to ne može da se reši tim aktima. Znate, to će biti veliki problem, jer malopre sam pričao o amortizaciji te opreme, o usporenim investicijama i održavanju te opreme, o potrebi da se modernizuje, da se zamene neke centrale, a da ne pričamo o nekim centralama druge ili treće generacije, koje su tolikozastarele da više praktično nisuupotrebljive za one zadnje pošte. Vi, praktično, sa ovih pet odredbi ne dajete ni principe ni načela u kom smislu će ta vaša buduća agencija da rešava ove stvari. To je problem koji će da vam reprodukuje novi problem, a on se sastoji u sledećem: u postojećem sistemu ne zna se šta je pretplatniički odnos, da li je to lično pravo, da li je to imovinsko pravo, pa umre vlasnik stana, onaj ko je zaključio ugovor i ne može da se nasledi telefon, treba da se vodi upravni postupak. Vi, praktično, preko agencije koja ima javna ovlašćenja regulišete poslovanje Telekoma, koji takođe ima javna ovlašćenja. To je nedopustivo. To će biti veliki problem zbog koga ovaj zakon neće biti u mogućnosti da se primeni.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Na član 87. amandman je podneo narodni poslanik Miroslav Hristodulo. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Odbor za saobraćaj i veze predlaže da se amandman odbije, aZakonodavni odbor smatra da jeamandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Miroslav Hristodulo.
U članu 87. Predloga zakona govori se o izgradnji i postavljanju telekomunikacionih mreža, sistema i sredstava, a u stavu 3, na koji predlažem amandman, bliže se propisuje iz kojih razloga Agencija za telekomunikacije može da naloži da dva ili više telekomunikacionih operatora zajednički koriste infrastrukturne objekte, odnosno kada Agencija može da naloži sukorišćenje. To je onda kada dva operatora ne mogu da se dogovore, a za to postoje tehnički ili drugi opravdani razlozi. Predlažem da se ovo briše, mislim da je suvišno definisati da ti razlozi mogu da budu tehnički ili drugi opravdani, već da je dovoljno propisati da Agencija može da naloži sukorišćenje infrastrukturnih objekata iz razloga koji ni ne mogu biti drugačiji nego tehnički. Ovakva definicija je važan element antimonopolskog karaktera ovog člana Predloga zakona, pa stoga predlažem brisanje navedenih reči, a pri tome na kraju ovog stava - "agencija može da naloži da dva ili više TK operatora zajednički koriste infrastrukturne objekte, odnosno da TK operatoru - vlasniku objekta naloži da omogući drugom telekomunikacionom operateru sukorišćenje, uz pravičnu naknadu" - dodajem reči "realnih troškova", tako da bi tekst glasio - "naloži da omogući drugom telekomunikacionom operateru sukorišćenje, uz pravičnu naknadu realnih troškova". Smatram da bi definisanje te pravične naknade kao realnih troškova sukorišćenja infrastrukturnih objekata dodatno izrazilo važnu antimonopolsku funkciju člana 87. Predloga zakona, jer onda ne bi bilo podložno zloupotrebama, do kojih ne kažem da će doći, ali moramo imati ovakav sistem za sva vremena.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? (Ne.) Prelazimo na član 92, na koji su amandman zajedno podneli narodni poslanici Petar Petrović, Miloš Lukić, Adam Urošević i Miloš Todorović. Odbor za saobraćaj i veze predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima, u ime grupe podnosilaca, narodni poslanik Miloš Todorović.
Gospođo Čomić, dame i gospodo narodni poslanici, ovde se radi o zaštiti korisnika, tj. prava korisnika usluga telekomunikacija. Poslanički klub Stranke srpskog jedinstva je u članu 92. stav 1. tačka 2) izmenio rečenicu u smislu da se reči "na zahtev" brišu. Pročitaću vam celu rečenicu da bi vam to bilo jasnije. "Pored prava na nesmetano korišćenje i kvalitetnu javnu telekomunikacionu uslugu, kao i prava na privatnost i bezbednost informacija, korisnici javnih telekomunikacionih usluga ili javnih telekomunikacionih mreža imaju pravo da od javnih telekomunikacionih operatora dobiju (na zahtev - briše se),bez plaćanja posebne naknade, račun sa specificiranim pozivima i troškovima, za odgovarajući obračunski period". Radi se o tehničkoj izmeni ovog predloga zakona u članu 92. Mislim da bi predlagač zakona trebao da prihvati ovo, jer u krajnjoj liniji svima nama jecilj da zaštitimo korisnike i potrošače i da im pomognemo u praćenju nekih troškova koji se javljaju. Hvala
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe Srpske radikalne stranke.
Želeo bih da prokomentarišem ovaj amandman, jer i ova formulacija koju je predlagač dao, a i ovo što se amandmanom predlaže samo lepo zvuči, ali je tehnički neizvodljivo. Preko 50% telefonskih priključaka nije u mogućnosti da dobije listing i da se vidi. Takvo je stanje naših telefonskih centrala i možemo da donosimo amandmane kakve god hoćemo, ali faktičko stanje ne možemo da promenimo. Postoji jedna stvar gde predlagač mora da interveniše, jer u tački 5) vi ste poništili postojeće stanje. To je situacija kada korisnik telefona podnese prigovor na telefonski račun. On ima to pravo u roku od osam dana, ali Telekom ne može to da reši u roku od 15 dana. Oni sada imaju rok od 30 dana. Znate zbog čega - mora da se ode do kutije, do konzole, centrale itd. i nemojte Telekomu da vezujete ruke sa ovako kratkim rokom, jer šta ako se desi da skoči cena impulsa, porastu računi i da ne licitiram sada, da 60.000 ljudi u Beogradu podnese zahtev da se proveri iznos na računu, ceo Telekom da se ubije radeći ne može ovo da reši za četiri meseca. Nema teoretskih mogućnosti da reši za četiri meseca. Zato je bolje da tu zadržite rok od 30 dana. Ovo vam pričam zbog toga što postoji sledeći amandman za sličan član. Ali,moram da kažem da se ovde "ne cvika" mreža, ovde nema uskraćivanja prava telefonskom pretplatniku. On i dalje ima mogućnost da koristi svoj telefon. On nije privremeno isključen. Ovde je samo reklamacija na visinu telefonskog računa i to treba da se reši u roku od 30 dana. To je ono što sada postoji. U slučaju većih računa i kada veći broj građana odnosno korisnika podnese zahtev Telekom to ne može da reši, jer nemoguće je da se to administrativno reši iz kancelarije, već mora da se vidi gde je kvar, gde je uzrok povećanog broja, da li se neko priključio, da li je na konzoli, da li u kutiji, na zgradi, da li je telefon neispravan. Nemojte da im kvarite rok koji već postoji. To je rok od 30 dana koji je već definisan. Na ovaj način ne činite uslugu ni korisnicima, a činite veliku štetu trenutno Telekomu kao jedinom koji to radi.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Prelazimo na član 93, na koji su amandman zajedno podneli narodni poslanici Radojko Petrić i Dragan Jovanović. Odbor za saobraćaj i veze predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. U ime podnosilaca amandmana reč ima narodni poslanik Radojko Petrić.
Poštovano predsedništvo, poštovani poslanici, u ime Socijalističke partije Srbije, zajedno sa kolegom Draganom Jovanovićem, podneo sam amandman na član 93. Predloga ovog zakona. U ovom članu propisuje se kada javni telekomunikacioni operator može korisniku privremeno da prekine pružanje usluga. Između ostalog, predviđa se da operator može korisniku privremeno prekinuti pružanje usluga ako u roku od 15 dana od dana dospelosti ne plati novčane obaveze za korišćenje usluga. Mislim da je taj rok suviše kratak i suviše rigorozan. Ako pođemo od činjenice da većina radnika prima plate sa zakašnjenjem, da veliki broj naših građana ne prima plate, da penzije kasne, da poljoprivredni proizvođači sa zakašnjenjem naplaćuju svoje proizvode, zaista je ovaj rok neprimeran i amandmanom se predlaže da se taj rok produži. Naime, predlaže se da taj rok bude 30, a ne 15 dana. Za kašnjenje plaćanja do 30 dana dovoljna je kazna plaćanje kamate. Svima je poznato da te kamate nisu male. Treba predvideti da tek nakon roka od 30 dana treba ovlastiti javnog operatera da može isključiti telefon i uskratiti pružanje Internet ili drugih sličnih usluga. Zbog ukupnog ekonomskog stanja u kome se nalaze građani Srbije, smatram da je potpuno opravdano da amandman bude prihvaćen. Imajmo u vidu datime neće biti oštećeni ni pružaoci usluga, jer za taj period će naplatiti kamate. Prema tome, pokažimo malo više tolerancije, da se ne vrši isključivanje telefona bar za 30 dana.
Da li još neko želi reč? Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe Srpske radikalne stranke, Zoran Krasić.
Predlagač bi morao da obrati pažnju na ovaj amandman i na ono što sledi taj amandman. Imate tačku 1) i 2), gde govorite o razlozima kada je moguće da se privremeno isključi telefonski pretplatnik. Ali, u tačkama 1) i 2) nalaze se razlozi za koje ne postoji ni odgovornost Telekoma, a što se tiče tačke 1), niti korisnika koji je isključen. Zašto vam ovo kažem? Zato što se dešava da je konzola na tuđoj zgradi, a da nema impulsa,da telefon ne radi kod komšije i da taj kod koga se nalazi konzola ne pušta te mehaničare da izvrše kontrolu. Molim vas, pošto se tu duboko zalazi u privatnost i pravo svojine građana, morali ste odgovarajućim odredbama da to propišete. Praksa je sada da na nekim tranzitnim područjima postoji dogovor između "Telekoma" i policije, gde policija asistira i onako na oruk završe posao. Negde ne postoji ta asistencija, pa se onda traži sudski nalog i na drugi način ili preko organa uprave, znači u istoj situaciji, isto preduzeće od mesta do mesta različito postupa. Ko je oštećen? Oštećen je pre svega korisnik. Zbog čega? Nije kriv suštinski ni "Telekom", nije kriv ni korisnik, jednostavno on je uskraćen da koristi neko svoje pravo. Zato je potrebno da u zakon ubacite tu odredbu kojom se na neki način ograničava pravo svojine, pravo korišćenja, da on mora da dozvoli pristup nekome da popravi to, jer će se sve češće dešavati ti problemi. Znate prilikom izmeštanja linija koji su problemi i zato je potrebno da ovaj zakon bude precizan i ozbiljan, da ima na šta da se pozove i "Telekom", sud, organ uprave i u krajnjem slučaju policija, ako treba da interveniše.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 98. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Petar Petrović, Miloš Lukić, Adam Urošević i Miloš Todorović. Odbor za saobraćaj i veze predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Adam Urošević.
Uvaženo predsedništvo, poštovane dame i gospodo, u ime poslaničke grupe SSJ zastupam amandman na član 98. predloženog zakona. Naime, ovde se radi o kaznenim odredbama za učinjene prekršaje distributera telekomunikacija, uz činjenicu da je donedavno Krivičnim zakonom Srbije bilo sankcionisano krivično delo neovlašćeno posedovanje radio stanice, za koje je bila zaprećena novčana kazna, zatim oduzimanje radio stanice, pa čak kod recidiva i zatvorska kazna. Smatramo da su propisane kazne za prekršaje u ovom članu preblage i zato predlažemo da u članu 98. stav 1. umesto reči "60.000 dinara" stoje reči "100.000 dinara"; u stavu 2. reči "6.000 dinara" zamenjuju se rečima "10.000 dinara" i u stavu 3. reči "60.000 dinara" zamenjuju se rečima "100.000 dinara". Da vas podsetim da se ovde radi o neovlašćenom korišćenju radio stanice bez prethodno pribavljene dozvole, zatim za puštanje radio stanice u rad bez obavljenog tehničkog pregleda i korišćenje radio stanice po prestanku važenja dozvole za rad. Sa nadom da će se ovim zakonom regulisati haotično stanje i džungla u eteru, znači sprečiti interferencije, ipak smatramo da treba zapretiti strožijim kaznama za učinjene prekršaje i time destimulisati eventualne izvršioce ovog prekršaja.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 100. amandman je podneo narodni poslanik Miroslav Hristodulo. Odbor za saobraćaj i veze predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li neko drugi od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Na član 101. amandman je podneo narodni poslanik Ljubiša Maravić. Odbor za saobraćaj i veze predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li neko drugi od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Na član 102. amandman je podneo narodni poslanik Golub Rajić. Odbor za saobraćaj i veze predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Golub Rajić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, na Predlog zakona o telekomunikacijama, koji je podnela Vlada Republike Srbije, ispred poslaničke grupe SPS podneo sam amandman na član 102. Inače, ovaj član se nalazi u prelaznim i završnim odredbama koje imaju poseban značaj i tiču se prelaznog režima koji se odnosi na zatečeno stanje u oblasti telekomunikacija. Kao u svim do sada predloženim zakonima i ovde se predlaže formiranje agencije i u periodu dok ne počne primena zakona neophodno je prethodno organizaciono i normativno osposobljavanje agencije za preuzimanje funkcija utvrđenih ovim zakonom. Predložio sam da se član 102. menja i glasi: "Upravni odbor Agencije će se konstituisati u roku od 15 dana od dana izbora predsednika i članova. Upravni odbor Agencije će na konstitutivnoj sednici doneti Statut i Poslovnik o radu upravnog odbora Agencije. Upravni odbor agencije će u roku od 30 dana od dana konstituisanja doneti opšte akte o sistematizaciji poslova i zadataka i o unutrašnjoj organizaciji Agencije. Agencija će u roku od 90 dana od dana stupanja na snagu opštih akata iz stava 3. ovog člana izvršiti prijem i raspoređivanje potrebnog broja zaposlenih". Upravni odbor može na konstitutivnoj sednici da donese samo statut i poslovnik o radu upravnog odbora agencije. Pošto Republika trenutno nema agenciju i nema uvid šta sve treba da radi agencija, kao i koliki je obim poslova, tu je rok od 30 dana potreban da upravni odbor sagleda obim poslova i uradi opšte akte o sistematizaciji poslova i zadataka i o unutrašnjoj organizaciji agencije. Ukoliko upravni odbor agencije uradi sva opšta akta u kraćem roku, ova odredba neće biti smetnja da ih usvoji ranije, mada ovo nije u skladu sa Ustavom. Obzirom da će agencija da radi skoro sve poslove koje je radilo Savezno ministarstvo saobraćaja i telekomunikacija, kao i poslove republičkog Ministarstva, republičke Zajednice PTT i drugih, a posebno će da radi nove poslove, kao što su sprovođenje postupaka i zaključivanje ugovora o davanju koncesija, licenci, odobrenja, ovlašćenja, i da vrši kontrolu poštovanja navedenih ugovora, zatim da daje ateste,da vrši tehničke preglede i daje tehničke dozvole, izbor i prijem stručnjaka neće biti moguć u kratkom roku. Ovde mora da se uzme u obzir činjenica da postoji obaveza o vođenju računa o sukobu interesa, pa i to traži određeno vreme. Ukoliko upravni odbor agencije završi ranije prijem stručnjaka ova odredba neće biti smetnja. Predlažem vam da u Danu za glasanje prihvatite ovaj amandman, jer će on omogućiti bolji i efikasniji rad upravnog odbora agencije, a isto tako poboljšati i ovaj zakon.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Na član 102. amandman je podneo narodni poslanik Velimir Simonović. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Odbor za saobraćaj i veze predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Velimir Simonović.
Dame i gospodo, u članu 102. stav 2. Vladinog Predloga zakona piše, da će upravni odbor Agencije na konstitutivnoj sednici doneti Statut, Poslovnik o radu upravnog odbora i opšta akta o sistematizaciji poslova i zadataka i o unutrašnjoj organizaciji. Smatram da je to nemoguće na konstitutivnoj sednici, ma koliko to bilo unapred pripremljeno i zato predlažem da se doda stav 3. koji glasi: "Upravni odbor agencije će u roku od 30 dana od dana konstituisanja doneti opšta akta o sistematizaciji poslova i zadataka i o unutrašnjoj organizaciji Agencije". Bolje bi bilo da sam predložio da se stav 2. povuče i da ostane samo moj predlog, malo drugačije formulisan, ali mislim da i ovo pruža šansu agenciji da u jednom komotnijem i razumnijem roku uradi sve te poslove.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Na član 103. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Todorović i Žarko Obradović. Odbor za saobraćaj i veze predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Dragan Todorović.
Dame i gospodo, u odredbama člana 103. pa do kraja ovog zakona, dakle do člana 114, koji regulišu prelazne i završne odredbe, pominje se nekoliko rešenja od značaja za tu materiju, prelazni period i rešavanje nekih problema koji se mogu javiti prilikom konstituisanja agencije i početka njenog rada. Suština našeg amandmana jeste da se u članu 103. koji je u ovom zakonskom tekstu predvideo da ostale opšte akte, za čije je donošenje u skladu sa ovim zakonom ovlašćena agencija, ona treba da donese u roku od šest meseci od dana konstituisanja upravnog odbora. Najpre, poslanička grupa SPS je zauzela stav da je taj rok od šest meseci, imajući u vidu iskustva koja su se dešavala pretežno u skladu sa odredbama zakona iz pravosudne oblasti, da se nisu konstituisali na vreme ni apelacioni sudovi, da nije došlo do realizacije onoga što je moralo da se realizuje, a bilo je predviđeno u kratkim rokovima, predložili smo da se taj rok, da ne bismo kasnije menjali zakone, produži na 12 meseci; dakle, da će ostale opšte akte, za čije je donošenje u skladu sa ovim zakonom ovlašćena agencija, doneti u roku od 12 meseci od dana konstituisanja upravnog odbora. Takođe, imali smo u vidu iskustvo da je Savezno ministarstvo za saobraćaj i telekomunikacije, ranije Ministarstvo veza, radilo gotovo čitavu deceniju i nije uspelo da donese sve propise i sve zakone koje je bilo ovlašćeno da donese po Zakonu o sistemima veza, a da je Zajednica donela preko 500 propisa. Međutim, ipak je ostao veliki broj propisa koji nije donesen. Takođe smo pokušali da izmenimo stav 3; preciziramo da glasi da spisak propisa iz stava 2. ovog člana koji će se primenjivati do donošenja opštih akata iz stava 1, ovog člana Agencija će objaviti u službenom glasilu 90 dana od dana konstituisanja upravnog odbora. Mišljenja smo da upravni odbor ne može da donese za šest meseci sve opšte akte, jer je to zaista veliki posao, ali ukoliko upravni odbor agencije uradi ova opšta akta u kraćem roku, ova odredba neće biti smetnja. Da bi se sagledali svi poslovi koje agencija treba da uradi na donošenju opštih akata, opravdano je da se objavi spisak postojećih propisa, jer ima onih koji su doneti u dužem vremenskom periodu, pre nego što se konstituisala ova agencija, neki izveštaji i neka naša saznanja su da je to čak tridesetak godina pre današnjeg dana. Zbog toga mislim da ćete imati razumevanja za naše obrazloženje i da ćete prihvatiti ovaj amandman.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 104. amandman je podneo narodni poslanik Miomir Ilić. Odbor za saobraćaj i veze predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Na član 105. amandman je podneo narodni poslanik Velimir Simonović. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Odbor za saobraćaj i veze predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Velimir Simonović.
U Vladinom predlogu, ministarstvo nadležno za poslove telekomunikacija će u roku od tri meseca od dana početka primene ovog zakona utvrditi početne grupe (vrste) usluga koje spadaju u univerzalni servis. Predlažem proširenje toga člana i da preciznije kaže šta treba da se obezbedi za nove pretplatnike za javnu, fiksnu ili mobilnu telefonsku mrežu itd. (da ne čitam ceo amandman); onda je mnogo preciznije koje obaveze treba da se obezbede.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 105. amandman je podneo narodni poslanik Ljubomir Mucić. Odbor za saobraćaj i veze predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Ljubomir Mucić.
Poštovana gospođo Čomić, dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SPS podneo sam amandman na član 105; samo kratko da podsetim takođe, na početku ovog zakona, u ime poslaničke grupe SPS podneo sam amandman na član 3. koji reguliše osnovna načela telekomunikacija, mislim da je taj član izuzetno bitan i da treba prihvatiti i jedan i drugi amandman. Znači, i na član 3, i na član 105, imajući u vidu da amandman na član 3. reguliše oblast uključivanja u međunarodne sisteme telekomunikacija i usklađivanje sa zakonodavstvom Evropske unije, a mislim da je i naš interes da telekomunikacioni sistem Srbije bude u sklopu tog sistema i da bude regulisan na način kako su to regulisale sve članice Međunarodnog saveza. Mislim da je ovaj član bitno uticao i na član 105, imajući u vidu da član 105. u prelaznim i završnim odredbama reguliše oblast usluga i sisema telekomunikacija kod nas. On je već objašnjen od strane druga Nešovića, koji je objasnio pojam univerzalnih usluga; naš predlog je da to donosi Vlada, a ne ministarstvo nadležno za poslove telekomunikacija, da ne treba ograničavati taj rok na tri meseca, od dana početka primene ovog zakona, znači da se utvrdi sistem usluga koje spadaju u univerzalni servis, već da taj rok treba zaista fleksibilno postaviti i da on bude realan, imajući u vidu da on reguliše sve u oblasti telekomunikacija. Zašto? Prvo, Agencija, uz saglasnost Ministarstva, treba da predloži Vladi plan i rokove za obezbeđenje priključaka javnih govornih usluga u realnom i primerenom vremenu za nove pretplatnike na javnu fiksnu i mobilnu telefonsku mrežu, koja omogućava korišćenje svih usluga, a koju obezbeđuju imaoci koncesija javne fiksne i mobilne telefonije. Uzimajući u obzir činjenicu da se u zemljama Evropske zajednice sada koriste govorne usluge javne mobilne telefonske mreže po cenama koje su približne cenama za iste usluge u fiksnoj telefonskoj mreži, predloženo je da se za osnovne usluge koriste priključci na fiksnoj i mobilnoj telefonskoj mreži. Ovaj predlog ima ekonomsko opravdanje, jer je gradnja fiksne telefonije na retko naseljenim i nepristupačnim naseljima i terenima mnogo isplativija nego mobilne, lakše je i neuporedivojeftinije na tim terenima obezbediti telefonske priključke. S obzirom da u Fond za naknadu troškova osnovnih usluga sredstva uplaćuju i imaoci koncesija za mobilnu telefonsku mrežu, oni će deo sredstava davati preko priključaka na svoju mrežu. Na ovaj način bi ravnopravno bili zastupljeni svi građani ove zemlje, kako oni koji žive u urbanim sredinama gde su gustina naseljenosti i broj priključaka mnogo veći u odnosu na one teritorije u Republici koje su zaista vrlo nepogodne za regulisanje pretplatničkih odnosa, odnosno zasnivanje novih odnosa i pružanje usluga telefonije. Na kraju, predlažem da prihvatite amandman na član 3. i član 105. zakona o telekomunikacijama.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Na član 106. amandman je podneo narodni poslanik Đura Lazić. Odbor za saobraćaj i veze predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć. Podnosilac amandmana želi reč? Reč ima narodni poslanik Đura Lazić.
Poštovano predsedništvo, uvažene kolege i koleginice narodni poslanici, gospodo iz Ministarstva, u ime poslaničke grupe SPS podneo sam amandman da se u članu 106. predloženog zakona stav 4. promeni i glasi: "Periodične naknade i druge novčane obaveze predviđene ovim zakonom, imalac licence ili drugog odgovarajućeg prava, po izdavanju nove licence, u roku od tri meseca izmiriće novčane obaveze u skladu sa odredbama ovog zakona i propisa donetih na osnovu ovog zakona, za period od stupanja na snagu ovog zakona do dobijanja koncesije". Zašto ovo predlažemo? Iz prostog razloga što želimo da zaštitimo interes države, jer po odredbama stava 4. predloženog zakona imaoci licenci ili drugog odgovarajućeg prava neće platiti periodične naknade i druge novčane obaveze za period od godinu dana i na taj način će biti oštećeni budžet Republike i Agencija. Stvar je vrlo jednostavna i praktična. Možda je vaše opredeljenje za odbijanje mog amandmana vezano za rok od jedne godine, koji je sadržan u stavu 1. ovog člana. Mislim da niste u pravu, jer u prvom stavu se rok odnosi na usklađivanje akata u skladu sa odredbama ovog zakona. Ovaj amandman, koji se odnosi na stav 4. člana 106, skraćuje rok za izmirivanje novčane obaveze imalaca licenci. Smatram da je prihvatanje ovog amandmana u interesu države i čudi me da ga predlagač zakona nije prihvatio. Meni je žao što predsednik poslaničkog kluba poslaničke većine nije tu, tu je zamenik i mislim da bi dobro bilo da se oko ovog amandmana porazmisli i da se prihvati, opet kažem, u interesu države.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Na član 107. amandmane, u istovetnom tekstu,podneli su narodni poslanici Velimir Simonović i narodni poslanik Rajko Baralić. Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Odbor za saobraćaj i veze predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? Reč ima narodni poslanik Velimir Simonović.
Evo zašto predlažem da se član 107. briše. U prvom stavu Vladinog predloga stoji: "Javni telekomunikacioni operatori i druga pravna ili fizička lica koja u vreme stupanja na snagu ovog zakona pružaju javne telekomunikacione usluge obavezna su da usklade svoje poslovanje sa ovim zakonom u roku od jedne godine". Međutim, predlažem da se briše iz razloga što ovaj član omogućuje legalizaciju dosadašnjeg protivzakonitog rada u telekomunikacijama i nezakonito sticanje dobiti činjenjem privrednih prestupa i krivičnih dela. Imam ovde papir gde sam ispisao koji su zakoni i članovi prekršeni. U jednom od tih zakona stoji: "Pravno lice ne može zadržati imovinsku korist pribavljenu privrednim prestupom"; a zatim: "Imovinska korist oduzeće se sudskom odlukom kojom je utvrđeno izvršenje privrednog prestupa". Tu se radi o mnogim prekršajima i Zakona o preduzećima, Zakona o izgradnji objekata itd, koje su radili ljudi koji su uvodili kablovsku televiziju; nisu se pridržavali Zakona o izgradnji objekata, postavljali antene, kablove preko krova, gde god su hteli itd. Sada Vlada želi ovim članom da sve to legalizuje. Smatram da treba da obratite pažnju na ovaj amandman i da glasate za moj amandman, da ovaj član 107. ne prođe.
Da li drugi podnosilac amandmana u istovetnom tekstu želi reč? (Ne.) Da li neko drugi od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SRS, narodni poslanik Zoran Krasić.
Samo bih ukazao na još jednu dimenziju ovog problema zbog kog su podneti amandmani. Činjenica je da je za proteklih nekoliko godina bila prava navala tih posebnih telefona preko kojih se pružaju neke usluge. Verovatno da je to obuhvaćeno stavom 3. člana 107. O čemu se radi? Telekom je moćan sistem za naše prilike, ogroman sistem. Preko svog telefonskog računa mogu da se naplate i komercijalne usluge koje se pružaju prostim okretanjem 041, pa se tamo izabere još neki broj. To je oblast koja nije baš bila bogzna šta regulisana za proteklih desetak godina. Pre svega, zasnivala se na ugovoru između Telekoma i Pinka i da ne ređam sve redom kojih firmi, nagradnih igara, priča sa uzdahom, oglasa, poziva i svega i svačega. To je u početku imalo poprilično haotičan tok. Međutim, pre nekoliko godina je neko pokušao to da dovede u neki red, pa je bila potrebna neka prethodna saglasnost, provera ugovora. Očigledno, pokazano je veliko interesovanje za takav vid poslovanja, koji je vrlo interesantan za pružaoca te usluge na telefonu, jer praktično ne mora da ima finansijsku službu. Dovoljno je da ima telefon, dovoljno je da ima ugovor i softver da registruje i da, u slučaju reklamacije računa, može da razreši to u prostorijama Telekoma sa onim čovekom koji treba da plati itd. Znači, to je jedna nova usluga. Ta usluga nije bila pre deset godina. Bila je za neke tamo izabrane. Ona poprima masovniji karakter. Vrlo je interesantno, jer Telekom, kao javno preduzeće, postaje finansijska služba nekih drugih preduzeća, pravnih i fizičkih lica, jer preko svog telefona i nekog programa oni su u mogućnosti da ostvare veliku korist. Zašto? Zato što koriste prednosti takvog oblika komunikacija, jer ako je u pitanju neka mala radio stanica, pa svako treba pozdrave i želje da naruči, a ta stanica je tamo negde na periferiji grada, onda je verovatno mali broj ljudi koji može da pronađe gde je ta radio stanica. Ako okrene telefon, naruči pesmu i Telekom to fakturiše, sačeka se nešto malo, praktično, ta radio stanica je mogla da živi i da radi. Neke televizije su se razvile na taj način i to treba otvoreno reći, onaj "Fonto" itd. Tu se poprilično prevalila dobit i dohodak Telekoma, jer on je kobajagi uzeo nešto, naplatio je nešto, međutim, to što je naplaćeno nije srazmerno koristi ostvarenoj na taj način. Pretpostavljam da se na te odnosi stav 3. ovog člana. Stav 3. daje pravo da, po stupanju na snagu ovog zakona, taj koji je to koristio može i dalje da nastavi, dovoljno je samo da registruje kod agencije, jer to verovatno sad prelazi na neki sistem odobrenja. Možda je i to rešenje, ali ako se zaklinjemo u neku pravičnost, verujte da je loše rešenje, jer pravo korišćenja broja 041 ili onih sa 96, 98. itd. bilo je ekskluzivno pravo odabranih pojedinaca, koji su u međuvremenu stvorili poprilično dobre imperije zahvaljujući tome što su bili snalažljivi i imali ljude, nekada u Telekomu, a sada verovatno u agenciji, pošto je i taj deo usluga obuhvaćen ovom, kako kažu, nadležnošću. Sa gledišta elementarne pravičnosti, ove amandmane koje su podneli poslanici možda bi trebalo usvojiti. Ako se gleda stav 1. i stav 2. onda postoji neko opravdanje da se u roku od godinu dana usaglasi njihovo poslovanje i da u tom roku obezbede neophodne dozvole i odobrenja za rad.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Na član 108. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Petar Petrović, Miloš Lukić, Adam Urošević i Miloš Todorović. Odbor za saobraćaj i veze predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. U ime podnosilaca amandmana reč ima narodni poslanik Adam Urošević.
Uvaženo predsedništvo, poštovane dame i gospodo, u ime SSJ zastupam amandman na član 108. Naime, predlagač ovog zakona je ovaj član formulisao na ovaj način: "Agencija neće izdavati dozvole za javne telekomunikacione usluge za koje su, pre stupanja na snagu ovog zakona, već dodeljena ekskluzivna (isključiva) prava, dok traje period ekskluziviteta". Poslanička grupa SSJ predlaže izmenu teksta ovog člana i ovakvu formulaciju člana 108: "Agencija će izdavati dozvole za javne telekomunikacione usluge i u telekomunikacionim sferama u kojima su, pre stupanja na snagu ovog zakona, već dodeljena ekskluzivna (isključiva) prava. Telekomunikacioni operator ne može da koristi dozvolu za javne telekomunikacine usluge iz stava 1. ovog člana, dok traje period ekskluziviteta po dodeljenim ekskluzivnim pravima, pre stupanja na snagu ovog zakona." Dozvolite mi da kratko obrazložim naš predlog. Imajući u vidu da je jedan od ciljeva ovog predloga zakona stvaranje tržišnog ambijenta i uvođenje pravila konkurencione utakmice, rešenjem predloženim u ovom amandmanu omogućava se novim telekomunikacionim operatorima da u periodu trajanja prava ekskluziviteta ili isključivosti dobiju potrebne dozvole i izvrše neophodne pripreme za kvalitetno obavljanje telekomunikacinih usluga, po isteku utvrđenog perioda isključivosti ili ekskluziviteta. Hvala.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Na član 114. amandman su zajedno posneli narodni poslanici Gordana Čomić i Bojan Kostreš. Vlada i Odbor za saobraćaj i veze su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Amandman na član 114, koji je podnela Vlada Republike Srbije, povukao je predstavnik predlagača na sednici Odbora za saobraćaj i veze. Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li predstavnik predlagača Marija Rašeta-Vukosavljević, ministar saobraćaj i telekomunikacija, želi završnu reč? (Nije prisutna.) Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučiti o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: – IZBOR ČLANOVA USTAVNE KOMISIJE Primili ste Predlog odluke o izboru članova ustavne komisije, koji je podneo narodni poslanik Bojan Pajtić. Podsećam vas da, prema članu 156. stav 3, a shodno članu 90. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim vas da predsednici ili ovlašćeni predstavnici poslaničkih grupa predaju sekretaru spisak sa redosledom narodnih poslanika koji žele da učestvuju u raspravi o izboru članova ustavne komisije. Molim vas da sve poslaničke grupe to učine pre nego što se formalno otvori jedinstveni pretres. Saglasno članu 156. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram jedinstveni pretres o Predlogu odluke. Da li predlagač želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Bojan Pajtić, predlagač odluke.
Poštovana predsedavajuća, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, predlažem odluku o izboru članova ustavne komisije na osnovu Zakona o načinu i postupku promene Ustava. Ova komisija treba da uradi istorijski posao, da predloži ustav, odnosno da završi izradu ustava, što podrazumeva implementaciju Ustavne povelje državne zajednice Srbija i Crna Gora, odnosno prilagođavanje potpuno novim formalno-pravnim okolnostima. Podrazumeva uklanjanje nekih nedoslednosti iz postojećeg Ustava, tipa zaštite društvene svojine, odnosa sa SFRJ, isključivog vezivanja svojinskog odnosa gradskog građevinskog zemljišta za državnu svojinu, odredaba o nepromenljivosti ustava što ga svrstavaju u kategoriju krutih ustava; promenu odredaba koje definišu državnu organizaciju, organizaciju državnih organa, teritorijalnu organizaciju Republike Srbije, pošto ova ne odgovara onome što smo obećali građanima Srbije. Ova komisija mora da izradi: prvo, nacrt ustava u roku od 60 dana; dalje, da organizuje javnu raspravu o tom nacrtu; u roku od 15 dana nakon javne rasprave utvrđuje predlog ustava; i na kraju, nakon izjašnjavanja Skupštine i referendumskog izjašnjavanja, praktično izradi i ustavni zakon. Dakle, ova komisija će ceo taj posao uraditi. Verujem da je ovaj predlog koji se nalazi pred vama kvalitetan i da obećava da će taj posao biti urađen na najbolji mogući način. U zakonu je definisano da predlog sastava komisije daju Republička skupština, Vlada Republike Srbije, Skupština AP Vojvodine, Skupština Kosova i Metohije. U Republičkoj skupštini praktično, osim poslaničke grupe SRS koja to nije želela, ostale poslaničke grupe su želele da uzmu učešće u ovom poslu. Iz Skupštine Kosova i Metohije nije stigao odgovor i zato predlažemo da se prihvati kandidatura jednog člana odbora u ime Koalicije "Povratak", poslaničke grupe od 22 poslanika upravo u Skupštini Kosova i Metohije. Dakle, zadovoljeni su svi oni kvantitativni i politički kriterijumi da se uvrsti taj član, a pogotovo s obzirom da uvrštavanje tog člana predstavlja jasan signal i domaćoj i međunarodnoj javnosti da insistiramo na suverenitetu Republike Srbije na Kosovu i Metohiji. U svakom slučaju, prilikom izrade ove odluke nastojali smo da ispoštujemo sve one zahteve opozicionih stranaka u pogledu njihove kvantitativne i personalne zastupljenosti u ovoj komisiji, kao i zastupljenosti prema nacionalnoj strukturi u Republici Srbiji. Ovaj predlog, uz dopunu koju ćete dobiti u toku rasprave, a dostavljen je pre početka sednice, uvrstio je i predstavnika Nove Srbije u ovu komisiju. Dakle, ovaj predlog definiše na najbolji mogući način ono što je neophodno novoj političkoj zajednici u konstituisanju. Svaka politička zajednica prilikom svog konstituisanja zahteva konsenzus, najširi konsenzus političke i stručne javnosti i ovakvim predlogom takav konsenzus sigurno je moguće ostvariti. U tom smislu, pozivam vas da podržite ovaj predlog. Hvala.
Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, kada smo svojevremeno razmatrali Zakon o postupku promene Ustava Republike Srbije, kojim je utvrđeno da će se formirati ova ustavna komisija i to u sastavu od 20 poslanika Narodne skupštine Republike Srbije, tri člana iz reda Vlade, tri poslanika Skupštine Autonomne Pokrajine Vojvodine i tri poslanika Skupštine Autonomne Pokrajine Kosovo i Metohija, mi smo vam već tada ukazali na činjenicu da ova skupština na taj način pristaje na promenu ustava na neustavan način i da nije nemoguće da se ovaj ustav kao što to tvrdite, iako zaista spada u one takozvane tvrde ustave, promeni na ustavan način. Da je to potrebno zbog diskontinuiteta, za nas nije dovoljno obrazloženje. Postoje dve vrste diskontinuiteta, pravni i politički. Do političkog se već došlo i uvek dolazi nakon svakih izbora. Kada je u pitanju pravni diskontinuitet, od njega treba bežati kao đavo od krsta. Znate, poštovanje ustava, ma kakav da je, znači i poštovanje svih ostalih zakona, poštovanje krivičnih zakona, Zakona o krivičnom postupku, a kada jednom ili više puta uzastopno gazite ustav, kao što nam se to dešavalo u protekle dve i po godine, onda možete da očekujete da se dešavaju i stvari koje dovode do uvođenja vanrednog stanja i posledica kakvih je bilo dok je bilo vanredno stanje. U ovom parlamentu nije vođena rasprava, barem je mogla da se vodi između šefova poslaničkih klubova, o tome da li treba menjati ustav; slažemo se da neke odredbe treba menjati, ali u kom obliku i kako bi to trebalo da izgleda neki novi ustav, šta je to što treba da bude novo - sve to nije razmatrano. Dakle, što se tiče sadržine samog ustava koji reguliše ne samo nadležnosti najviših državnih organa, nego i samu organizaciju države, mi ovde kao predstavnici naroda nismo imali mogućnosti da se izjasnimo. Mi možemo da nagađamo, naravno, kao politički obrazovani ljudi, kakve su koncepcije u opticaju, da pretpostavljamo kako će izgledati država po predlogu ove komisije koja će sačiniti predlog ustava, ali imamo li mi pravo kao izabrani predstavnici naroda, nas 250, da prenesemo na jednu grupu ljudi pravo da u ime svih nas i u ime celokupnog naroda o tome odlučuje. Diskutabilan je i sastav same komisije. Poslanici SRS ne žele da učestvuju u radu ove komisije iz principijelnih razloga, jer ne želimo da damo legitimitet ovakvom načinu promene ustava. Mislim da sve poslaničke grupe koje su bile protiv ovakvog zakona i koje se sigurno neće složiti ni u toku rada ove komisije sa mnogim odredbama tog novog predloga, jer će se odlučivati u ovoj komisiji prostom većinom, nije trebalo na taj način da daju legitimitet poslaničkoj većini koja se odlučila na promenu ustava. Odlučili ste se da menjate ustav, sastavite tu komisiju od predstavnika svojih političkih stranaka, izađite pred parlament i ako dobijete većinu molim lepo; ali i tu će se tražiti ta prosta većina, pa me živo interesuje kako će nakon toga na referendumu takav ustav biti potvrđen. Da se razumemo, ustav treba da pišu stručni ljudi, ne možemo da zapostavimo struku, ali iza svakog ustava stoji politika i politički konsenzus. Ako nema najšireg političkog konsenzusa po pitanju promene ustava, a nema ga, niti smo mi pokušavali da ga stvorimo u tom smislu jer niko i ne zna kako će taj ustav da izgleda, onda ne treba ni da se prihvatamo takvog posla. Ima država u svetu koje i nemaju u ovakvom smislu jedan ustavno - pravni tekst, Engleska je primer za to, ali imaju izgrađen ustavni poredak na kome možemo da im zavidimo, kao da imaju najdemokratskiji, možda jedan od najdemokratskijih ustava u svetu. Promena radi promene svakako nam nije neophodna. Vi ne možete da obezbedite dve trećine poslanika u parlamentu da se izjasne o promeni ustava, onako kao što članovi 132. i 133. postojećeg ustava predviđaju, i zbog toga je donet ovaj zakon koji nas dodatno sada obavezuje da donesemo odluku o izboru članova ustavne komisije. Zaista, ne želeći da bilo koga omalovažavam, htela bih da prokomentarišem samo jednu osobu koja se nalazi u ovoj ustavnoj komisiji, a to je narodni poslanik Branislav Kovačević, koji je dobio u Šumadiji 1997. godine, kao Koalicija za Šumadiju, g.g. Branislav Cole Kovačević, 257 glasova. Zaista se pitam koga taj čovek predstavlja uopšte, uvukao se u ovaj najširi DOS, kako i zašto, verovatno zahvaljujući Nenadu Čanku, ali sada je on u ovoj grupi poslanika DOS - Reforma Srbije, a Nenad Čanak ovde predstavlja AP Vojvodinu. Znate, to su rezultati koje je RIK iznela u javnosti 21. septembra 1997. godine, a to je 0,014% glasova svih onih koji su izašli na izbore, pa samo su "Zeleni" dobili tri puta više od njega. To ne minimizira uopšte sastav ove komisije. Bez obzira na to, mi radikali se ne upuštamo u vaše kadriranje, koga ćete u komisiju da predložite, to je pravo svake poslaničke grupe ako je već odlučila da u tom poslu učestvuje, ali previše olako se upuštamo u jedan tako važan posao kao što je donošenje ustava. Predlagač nam malopre reče da to jeste istorijski posao i bojim se da će zaista biti upisan u istoriju kao kraj srpske države, jer ćemo imati nove kantone, nove kneževine, nove knezove, a sve to vodi slabljenju države. Mi želimo da upozorimo na to. Mi znamo da nemamo dovoljno snage da vas u tome sada sprečimo i da vam pričamo o tome da nije dobro na taj način vršiti decentralizaciju države. Mi nismo protiv decentralizacije, ali ne na ovakav način kako ste to vi zamislili. Po nama jedino jačanje nadležnosti lokalne samouprave može da dovede do prave decentralizacije. Stvaranje nekih novih oblasti, sa svim prerogativima državnosti, dovešće nas do toga da ćemo stvoriti klimu koja je postojala i pre nego što je došlo do raspada SFRJ i država će nam biti još beznačajnija na Balkanu, a potpuno beznačajan faktor u svetu. Dakle, to su očekivanja od novog ustava - regionalizacija, kantonizacija, ideje Beogradskog centra za ljudska prava i Zorice Radović ili Centra za liberalno - demokratske studije i DSS-a. Hoće li oni imati snage da svoj koncept sprovedu u okviru ove komisije koja treba da sačini predlog ustava, na koji poslanici neće imati mogućnosti, prema već viđenom iskustvu ovde u parlamentu, da daju nikakav amandman. Znači, sve smo ovim prihvatili da ovi ljudi i ova komisija umesto nas odlučuje. Mi ćemo dobiti na kraju predlog ustava. Vodiće se javna rasprava na osnovu nacrta. Koja? Gde? Uvažavaće se nečija mišljenja, ali poslanici neće imati pravo na svoje mišljenje i neće imati pravo da amandmanski reaguju, niti da se ovde ukrste argumenti i da se Skupština o tome izjašnjava. To je nešto što je za nas iz Srpske radikalne stranke zaista neprihvatljivo. Već mesecima izražavamo sumnju u legitimnost ovog parlamenta za donošenja bilo kakvih zakona, bilo kakvih akata, a pogotovo najvišeg pravnog akta u ovoj državi. Svi vi znate da ovde sede ljudi koji ne mogu da budu poslanici po slovu zakona, isključeni ili su sami izašli iz svojih partija i prema Zakonu o izboru narodnih poslanika više ne mogu da budu poslanici, 20 i više je takvih, i tesna većina od 126 u danu za glasanje uvek je "klimava" i mora da bude potpomognuta sa nekom od tih poslaničkih grupa. Ali, sve to dovodi u pitanje legitimnost svih tih zakona. Zamislite tek kada sa takvom diskutabilnom većinom budete usvajali ustav - koliko će to moći da bude demokratski ustav, koliko će to moći da se nazove demokratskim ustavom? Stalno govorite da hoćete da raskinete sa autoritarnim režimom. Tvrdim da je ovo autoritarni režim u kome mi sada živimo, a dokaz za to jesu i ti ukradeni poslanički mandati, stanje u javnom informisanju, cenzura, autocenzura, zatvorenost medija za sve političke faktore, za sve učesnike u političkom životu. Demokratska tekovina direktnih TV prenosa ovih sednica je pogažena. Znači, treba da postavimo stvari realno, onako kako jesu - da li je ovo autoritarni režim ili je bio, ili kakav će tek biti nakon donošenja ovog ustava. Najlakše nam je da zažmurimo i da pričamo - bilo je tako, ovo ne valja, ono nije bilo dobro, a sada je nikad gore i izražavamo zaista sumnju u to, ma kakve da su vam namere. Dobre namere ne amnestiraju od posledica. Možete da želite najbolje, ali to što vi želite ne znači da je potkovano nečim što opravdava sve ono što se radi. Svaka politička partija ima svoj koncept državnog, društvenog, ekonomskog uređenja, socijalne politike - sve to reguliše ustav i svako bi ugrađivao u te ustavne norme ono što je u skladu sa njenim političkim programom. Ne slažemo se unapred sa onim što smo čuli da će biti i kako će ustav izgledati. To je jedan od razloga - dakle ne želimo da učestvujemo u radu te komisije, da ne bude zabune, kao što je često bilo manipulisanja oko toga zašto Srpska radikalna stranka ne učestvuje u odborima. U odborima ne učestvujemo zbog toga što niste hteli da budete principijelni i da nam omogućite da srazmerno snazi u parlamentu budemo zastupljeni u svim odborima. Čujemo da ste zbog toga dobili"packe" od OEBS-a, pre neki dan kada su bili u Skupštini, mnogo toga su vam zamerili. Znate, ako govorimo o autoritarnom režimu, šta da kažemo o ovom režimu koji donosi ovakav poslovnik i primenjuje ga tako restriktivno da poslanik biva kažnjavan ili udaljen sa sednice i po 90 dana, zbog toga što je javno za ovom govornicom izneo neki svoj stav, neko svoje mišljenje. To je nešto od čega nas i zakon amnestira, u čemu nas Ustav štiti. Kada se to desi, to su sve osobine autoritarnog režima. Dva su, dakle, razloga iz kojih Srpska radikalna stranka ne želi da učestvuje u ovome: ne želimo da damo legitimitet svojim prisustvom menjanju Ustava na neustavan način; drugi razlog je ovaj koji sam upravo iznela. Prema tome, Srpska radikalna stranka neće podržati Predlog ove odluke i neće učestvovati u radu ove komisije.
Da li još neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi reč? Reč ima narodni poslanik Dejan Mihajlov, poslanička grupa Demokratske stranke Srbije.
Još prilikom rasprave o Zakonu mi smo izneli primedbu na sastav buduće komisije za izradu novog ustava Srbije. Smatrali smo da ova komisija mora da bude sastavljena isključivo od predstavnika poslanika, s obzirom da je ustav najvažniji i najpreči posao Skupštine Srbije. Bili smo protiv toga da u radu ove komisije učestvuju predstavnici Pokrajinske skupštine, zato što su građani Vojvodine već predstavljeni preko poslanika u ovoj skupštini i ne treba neke građane dvostruko predstavljati, a neke građane predstavljati samo kroz ovu skupštinu. Ako su već postojali izbori na jedinstvenoj teritoriji, znači na teritoriji cele Srbije, i poslanici su izabrani po proporcionalnom sistemu, zašto bi građani iz Niša, Kragujevca ili drugih gradova bili diksriminisani u odnosu na građane Novog Sada ili nekog drugog grada u Vojvodini, s obzirom da će oni dvostruko biti predstavljeni? Da li je funkcija ovoga da se obezbedi ne znam kakva podrška u komisiji i da se kupi lojalnost, odnosno da se obezbede glasovi za izglasavanje ustava. Naravno da je ovo drugo i da samim tim ova komisija samu sebe diskredituje. Drugo, ko je odredio člana iz reda Koalicije "Povratak" kada nije bilo sednice tog poslaničkog kluba? Oni se nisu o ovome izjašnjavali, već je određen Dragiša Krstović, član Demokratske stranke i to po volji predlagača, a ne po volji poslaničkog kluba, koji nije održao sednicu i nije odlučivao ko će da bude predstavnik Kolacije "Povratak" u ovoj komisiji. Tako imamo još jednog člana Demokratske stranke kroz predlog Dragiše Krstovića za ovu komisiju. Treće, ako se uzme da 20 poslanika iz Skupštine Srbije učestvuje u toj komisiji, ispada da samo poslaničke grupe koje imaju 12,5 poslanika mogu da učestvuju u radu ove komisije - kako čuvena, fantomska, nelegitimna grupa Baneta Ivkovića može da učestvuje kada ima samo 5 poslanika? Kome je zakinut jedan poslanik? Zašto se tu opet uvodi diskriminacija? Zašto još jednoj poslaničkoj grupi sa pet poslanika nije dozvoljeno da bude predstavljena u ovoj komisiji? Zašto Nova Srbija nema predstavnika, iako ima pet poslanika? Ovde nije suština da se ide umesto radikala. Mesto radikala pripada radikalima, ako oni neće da učestvuju i to je politički stav. Politički stav je da se ne učestvuje u radu ove komisije. Ne treba to mesto popunjavati nekim drugim i ne treba nekome drugome zakidati. Otkud Banetu Ivkoviću odjednom pet poslanika i mesto u komisiji, a neko drugi nije dobio to mesto, nego sada tog nekog drugog guramo na mesto onih koji neće da učestvuju u radu ove komisije. Zašto to radimo? Kome je potreban Bane Ivković? Ako je Bane Ivković bio taj 46. koji je glasao za Svetozara Marovića u Skupštini državne zajednice Srbija i Crna Gora, verovatno je nekome potreban Bane Ivković da bi izglasao budžet i sada mu je potreban Bane Ivković da bi mu glasao za Ustav. Onda je trebalo Baneta Ivkovića da stavite u kvotu DOS - Reforma i onda bi sve bilo u redu. To bi otprilike bilo na mestu, a ne da to mesto uzimate nekome drugome. Potpuno je ovaj sastav komisije proizvoljan, ne zna se ko je utvrdio broj članova komisije, jer to nismo dogovarali na sastanku šefova poslaničkih klubova i to ne stoji u zakonu. Ko je nameštao, ko je sprovodio računicu, opet se ne zna, a predlagač je gospodin Pajtić, i verovatno je on računao ili je dobio gotovo. Potpuno se krše sve norme nekog parlamentarizma. Ako smo već hteli da dođemo do broja, onda je trebalo predsednica Skupštine da pozove sve predsednike poslaničkih grupa i da se dogovorimo oko brojke, da se kaže da toj stranci pripada toliko. Ovako, to je opet neko proizvoljno računao, prema svojim ličnim simpatijama. Razumem da vi više simpatišete Baneta Ivkovića nego nekog drugog i to je vaše pravo, to ne mogu da sporim, ali nemojte vaše lične simpatije da stavljate u zakon ili u neku odluku. Mislim da lične simpatije treba da budu van nečega što se zove zakon i ako su lične vi ih demonstrirajte ispred sale ili na nekim drugim mestima, ali svakako ne kroz skupštinsku odluku. Mislim da je ova odluka, ovako koncipirana, potpuno suprotna pravilima parlamentarizma, formiranja parlamentarnih komisija, parlamentarne delegacije, koje uvek treba i moraju da budu plod dogovora. Da smo seli da se dogovorimo sve bi drugačije bilo. Mi smo dobili dopis od predsednice Skupštine koja je rekla - dostavite nam vaše predloge za članove ustavne komisije, a nije rekla ni koliko, ni kada smo se dogovorili, ni šta smo se dogovorili. Tako se ove stvari ne rade. Tako se stvari rade ukoliko hoćete da oktroišete svoju volju i ukoliko hoćete da donesete ustav koji neće biti ni sa pozicije ovog parlamenta legitiman, već će ga donositi poslanici kojima je davno trebalo da prestane mandat. Sve ovo ukazuje na jednu, po meni, krajnje sumnjivu nameru da se donese ustav kao plod konsenzusa najvećeg broja političkih stranaka u ovoj skupštini, plod konsenzusa građana Srbije, nego je očigledno, što se vidi kroz sastav komisije i kroz sve, da je namera da se donese ustav koji će biti i jedno oktroisanje, izraz političke volje nelegitimne većine u Skupštini, a sve u funkciji održanja prolongiranja vlasti. Sve će se to vratiti istom merom i način na koji vi sada menjate Ustav otvara mogućnost nama, kada na narednim izborima pobedimo, da na isti način menjamo ustav. Šta ćemo onda od Srbije da napravimo? Da li se tako gradi pravna i demokratska država, moderna, sa stabilnim institucijama i sa stabilnim sistemom? Ne gradi se tako i ne možete vi ustav donositi tako što ćete na nelegitimnim mandatima zasnivati taj ustav. To niko nije radio i svi ustavi tako donošeni su bili kratkog veka. Ako smo imali primedbe na Žabljački ustav, i na druge ustave, na način njegovog donošenja, imamo naravno i na ovaj. Mislim da je krajnje vreme da se oko jednog ovako važnog pitanja postigne što veći konsenzus. Mislim da ima dobre volje. Najveći broj poslanika bi stao iza jednog rešenja. Nema potrebe da se neko sili u ovoj skupštini. Ko pribegne sili, to neće dugo, niti može da traje dugo, niti ima dobre rezultate. Zato nemojte da se silite oko pitanja koja su pre svega proceduralna i od kojih zavisi budućnost ove zemlje. Neće dobro rezultirati. Dame i gospodo, dajte da ovaj sastav komisije upristojimo. Ako Srpska radikalna stranka neće neka ne učestvuje, neka se zna da oni svoje mesto nisu popunili, da ne imenujemo nikog drugog na to mesto, nego dajte da sednemo i da upristojimo sastav ove komisije, kao što smo radili oko nekih drugih stvari, oko sastava komisije za neke druge namene i da onda dobijemo rešenje koje možemo svi da podržimo. Rešenje bi bilo da se upristoji sastav ove komisije i da dođemo do rešenja koje će biti legitimno, jer ne može Dragiša Krstović da predstavlja Demokratsku stranku, a navodno ide kroz Koaliciju "Povratak", koja nije ni zasedala i nije odlučila da on bude. Možda bi bila Rada Trajković ili bi možda bio neko treći, ali ne može Dragiša Krstović, jer on u ovom svojstvu predstavlja samog sebe, ne predstavlja nikog drugog ili predstavlja svoju stranku, tako da su sve to nedostaci ovog predloga koji je jako teško prihvatiti i očigledno je da će se ovakav rad nastaviti i u samoj ustavnoj komisiji.
Reč ima narodni poslanik Bojan Pajtić, replika. Osnov za repliku je direktno pominjanje u izlaganju narodnog poslanika Dejana Mihajlova, predsednika poslaničke grupe DSS.
Poštovana predsedavajuća, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, prihvatljivo je da neko priča o zakidanju i o konstruisanju sastava i bilo bi prihvatljivo da nisu apsolutno svi predlozi opozicije uvršteni u ovaj predlog odluke. Apsolutno sva imena, koja su opozicione stranke dostavile, nalaze se ovde. Pitate ko je pisao i ko je predlagao imena. Vi ste predlagali, znači poslanički klub DOS - dr Vojislav Koštunica - DSS, Mihajlov, Jočić, Mamula. Iz poslaničke grupe Socijalistička partija Srbije dr Žarko Obradović, Zoran R. Anđelković, Dragan Todorović. Iz poslaničke grupe Stranke srpskog jedinstva Miloš Lukić. Iz poslaničke grupe Narodni socijalisti Zoran D. Nikolić i iz poslaničke grupe Nova Srbija Zoran Ćirković. Tačno je da narodni socijalisti i Nova Srbija ne bi ispunjavali kvantitativne uslove da je Srpska radikalna stranka prihvatila učešće, jer jeste po jednom članu komisije 12,5 poslanika. Budući da Srpska radikalna stranka nije prihvatila učešće, ta dva mesta su popunjena upravo predstavnicima opozicije. Da smo popunili ta mesta predstavnicima pozicije, pa da razumem prethodno izlaganje. Da smo bilo koga od opozicije odbili da uvrstimo u Predlog odluke i tada bih razumeo, ali potpuno mi je nerazumljivo o čemu govori gospodin Mihajlov.
Da li se još neko od predstavnika ili predsednika poslaničkih grupa javlja za reč? Reč ima predsednik poslaničke grupe Nova Srbija, narodni poslanik Zoran Ćirković.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, potreba promene Ustava je evidentna. U svojim javnim nastupima i debatama sam se zalagao da se izvrši promena Ustava, iz prostog razloga što je postojeći postao anahron, ne odgovara ovom vremenu. Ovde se nešto desilo ružno, tendenciozno. Da bih poverovao da je to bilo slučajno, morao bih da pristanem da budem glup, ali ja na to ne pristajem. Zato ćemo prosto izložiti istorijat celog događaja, nesporazuma, kako bi to predstavnici vlasti ovako benevolentno hteli da predstave. Poslanička grupa Nova Srbija dobila je dopis 16. aprila, sa potpisom gospođe Nataše Mićić, latinicom, jer to je pismo gospođe Nataše Mićić. Inače, u Užicu svi pišu latinicom, to nije sporno itd.
Narodni poslaniče, dovedite u vezu činjenicu da je neki potpis latinicom ili ćirilicom sa postojećim ili bilo kojim predloženim tekstom Ustava ili se vratite na temu dnevnog reda.
Zvanično pismo u Srbiji je ćirilica.
Narodni poslaniče, službeno pismo po slovu Ustava Republike Srbije je i ćirilica i latinica, a službeni jezik je srpskohrvatski jezik. Konsultujte Ustav Republike Srbije. Nemam ništa protiv da menjamo član 8. stav 1. Ustava Republike Srbije i zbog potrebe, razumljive, da koristimo srpski jezik, onda smo se pozivali na Ustav SRJ, koji kao službeni jezik propisuje srpski jezik, ali u Ustavu Republike Srbije, koji menjamo, službeni je srpskohrvatski jezik.
Puno primedaba uzgred, a meni je sasvim svejedno kako se ona potpisuje. Čovek se potpisuje pismom koje mu je draže, je li tako, prema tome, to razumem. To uopšte nije problem. Problem je u drugome. Dakle, 16. aprila je stigao dopis, u kome kaže - "s obzirom da do sada niste dostavili predloge svojih kandidata, molimo vas da to učinite najkasnije do ponedeljka, 21. aprila 2003. godine ..." itd. Tog 21. aprila, zamenik šefa poslaničke grupe Nova Srbija, gospođa Zlata Đerić, blagovremeno, o roku, dostavlja pisarnici predlog poslaničke grupe Nova Srbija. Nakon toga dolazi ovaj vaš tekst, u kome ste vi Novu Srbiju brisali iz evidencije. Pratim trag, pa odlazim u pisarnicu i ustanovim pisarnici da je ovo predato, ali papira nema. Srećna je okolnost što naša sekretarica ima taj dopis. Dalje, sekretarica u pisarnici pokušava da na terminalu nađe trag. Međutim, ni u terminalu nema. I u terminalu je izbrisano iz evidencije da je predat zahtev. A onda, prateći dalje trag, ustanovimo da je određena osoba odnela ove predloge kandidata, ali po tvrdnji sekretarice koja se nalazi ispred kabineta gospođe Mićić takav predlog kod njih nije stigao. I naravno, ne možemo da ustanovimo na kojoj relaciji je nestao papir. Zaista priznajem da sam glup, to ste vi samo slučajno pogrešili. Hvala lepo.
Da li se još neko javlja za reč? Ima reč narodni poslanik Dejan Mihajlov (drugo javljanje).
Mislim da se ovde potkrala materijalna greška, kada je neko rekao da su dva kandidata iz opozicije predložena na mesto radikala. Baneta Ivkovića nikako ne mogu da doživim kao opoziciju, pošto on to i nije.
Narodni poslaniče, podsećam vas na obavezu poštovanja Poslovnika. Vaši lični doživljaji o statusu pojedinih poslanika ne mogu biti predmet vašeg govora za govornicom Narodne skupštine i ovo je upozorenje za nastavak izlaganja.
Moj lični doživljaj Baneta Ivkovića je sasvim drugačiji od ovoga, ali da govorimo o ovom predlogu. Potpuno je sa pozicije imenovanja članova komisije nelegitimno da se neko imenuje na mestu SRS ili neke druge stranke. To mesto pripada toj stranci i ne može niko na to mesto da dođe. Druga stvar - ako je u ovom predlogu stajalo ime Zorana D. Nikolića, odnosno predlog Socijalističke narodne stranke, ne može se tek naknadno imenovati gospodin iz Nove Srbije, zato što SRS tobož nije predložila svoje kandidate. U ovom predlogu stoji prazno mesto poslaničke grupe SRS, i kao da je neko znao unapred, bio vidovit, pa je imenovao Zorana D. Nikolića, odnosno SNS na to mesto, znajući da radikali neće predložiti. Mislim da je potpuno doživljavanje u ovom predlogu. Vi mene osuđujete za doživljaj stranke gospodina Ivkovića, da nije opoziciona, ali kako je predlagač doživeo stranku Baneta Ivkovića da je opoziciona? Vi tu niste opomenuli predlagača za njegov, nego mene optužujete za moj doživljaj Baneta Ivkovića. Tu imamo očigledno problema sa raznim doživljajima. Ja doživljavam ovako, a predlagač je očigledno doživeo Baneta Ivkovića kao opozicionu stranku i tako ga proglasio, u skladu sa onom Miloševićevom opozicijom, omiljenim opozicionarom.
Da li se još neko javlja za reč? (Poslanik Garčević traži reč.) Narodni poslaniče, niste dobili reč. Narodni poslaniče Garčeviću, niste dobili reč i molim vas da sačekate. Prvo, molim sve poslanike u Narodnoj skupštini da, poštujući Poslovnik, sa uvažavanjem ove sale u kojoj sedimo i svih nas, saslušaju obrazloženje zašto narodni poslanik Vladimir Garčević ne može imati pravo na repliku. Pravo na repliku ima po osnovu direktnog pominjanja predsednik, odnosno zamenik ili ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe, ukoliko je pomenuta politička stranka koja čini poslaničku grupu; s obzirom da narodni poslanik Vladimir Garčević ne ispunjava ni jedan od tih uslova, to je razlog što nema prava na repliku. Da li se još neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa javlja za reč? Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS.
Dame i gospodo, zaista mislim da se danas bavimo izuzetno ozbiljnom temom. U skladu sa ozbiljnošću te teme, što nesumnjivo predstavlja postupak ili način izbora komisije koja treba da napiše novi ustav, želeo bih da vam kažem da zaista treba prići ovoj temi vrlo ozbiljno. SPS je u svojim stavovima čvrsto opredeljena za odbranu principa na kojima je utemeljen sadašnji, postojeći Ustav Republike Srbije i, u skladu sa našim programskim opredeljenjem, mi smo zauzeli stav kako prema formiranju komisije za donošenje zakona o iznalaženju načina za promenu Ustava, tako i prema formiranju komisije za izradu ustava. Naime, znate da je Ustavom Republike Srbije jasno definisan način za promenu Ustava, ali sa ovakvom strukturom u republičkom parlamentu, ova Narodna skupština Republike Srbije donela je zakon kojim se utvrđuje novi način za promenu republičkog Ustava, sadržan u diskontinuitetu u odnosu na postojeći republički Ustav; njime se odredbe, koje zahtevaju dvotrećinsku većinu u republičkom parlamentu i da se jedan više od polovine upisanih birača izjasni za promene Ustava, stavljaju van snage i predviđa novi način za promenu Ustava. Ne bih o legalitetu i legitimitetu ove skupštine, jer to smo mogli da proverimo neposredno na izborima, pre nego što se došlo u poziciju da raspravljamo o načinima za donošenje novog ustava. Kako god bilo, ova skupština je već donela odluku o formiranju nove komisije koja treba da pripremi donošenje novog ustava. To je bilo odlučujuće prilikom definisanja stava SPS, a u skladu sa iskustvima koja već dve i kusur godina imamo u ovom parlamentu, da apstinencija od učestvovanja u skupštinskim telima ne znači i garanciju za odbranu stavova i programskih opredeljenja naše partije, naših birača, članova, građana koje zastupamo i čije interese branimo. U skladu s tim, SPS je donela odluku i prilikom formiranja komisije za iznalaženje načina i mogućnosti za promenu Ustava i sada, prilikom formiranja komisije za pisanje novog ustava, da je bolje ne apstinirati, tj. da je bolje učestvovati i pokušati aktivno boriti se za odbranu principa za koje se zalažemo, kako bismo makar na taj način pokušali da predupredimo ono što je negativno, a što se može dobiti pisanjem novog ustava. SPS je donela odluku da njeni predstavnici učestvuju u radu ove komisije. Međutim, kao što je svima koji se bave pravnom naukom vrlo dobro poznato, ustav, kao najviši akt jedne zemlje, mora da predstavlja objedinjene napore svih političkih subjekata za utemeljenje te države, objedinjene napore i stavove svih političkih subjekata za stabilno uređenje države. Od toga koliko svi politički subjekti imaju pravedno zastupljene svoje stavove u najvišem aktu jedne države zavisi koliko će taj akt trajati, koliko će biti stabilan i koliko će država biti pravna, moguća, jaka, stabilna i pravedna za svoje građane. Zbog toga, sa žaljenjem mogu da konstatujem da je ovaj početak formiranja ustavne komisije loš znak za to kako će teći rad same ustavne komisije, kako će sam taj ustav biti sastavljen i kakav će vek trajanja tog ustava biti. Podsetiću vas da je u nebrojano mnogo slučajeva potvrđeno da nije dobro u dnevno-političke svrhe konstruisati nekakva rešenja radi odbrane interesa samo jednog dela populacije, formiranje stavova koji nisu opšteprihvaćeni. Upravo zbog toga, ovakav način formiranja ustavne komisije jeste za nas, najblaže rečeno, vrlo diskutabilan. Pored toga što moram da konstatujem da je u sastavu ustavne komisije, po odredbama Zakona o načinu i postupku promene Ustava, neposrednim uvidom moguće utvrditi da je čak 10 članova ustavne komisije što iz poslaničke grupe DOS, što iz poslaničke grupe DSS - Vojislav Koštunica, što iz poslaničke grupe Narodni socijalisti, što predstavnika Vlade, što predstavnika Skupštine AP Vojvodine. Ovde bi trebalo da piše predstavnika, a ne poslanika Skupštine AP Vojvodine, ako mogu da primetim. Čak 10 ljudi je sa teritorije Vojvodine. Imajući u vidu da će ustavna komisija raditi po principu većinskog glasanja, treba se zapitati da li je ovo indikativan znak da će neka od rešenja u novom ustavu implicirati drugačiji način teritorijalnog uređenja, drugačije zastupanje interesa same populacije naseljene na teritoriji sadašnje autonomne pokrajine; da li će principi teritorijalne organizacije biti takvi da štite interese građana cele Srbije. Ispustio sam da kažem da je, prilikom formiranja našeg stava oko učešća u ovoj komisiji, bilo preovlađujuće mišljenje da postojeći Ustav jeste dobar, ali da ima nekih momenata koji mogu da budu zamenjeni. Zbog toga je SPS, za razliku od legitimnog prava pojedinih poslaničkih grupa koje su odlučile da ne učestvuju, odlučila da svoje predstavnike uključi u sastav i u rad ove ustavne komisije. Naravno, kada neka poslanička grupa nema potrebni cenzus za dobijanje mesta u ustavnoj komisiji, moramo se zapitati zašto ta poslanička grupa, kako je diskutabilno da li treba da postoji, dobija svog člana. Svi znate da govorim o poslaničkoj grupi Narodni socijalisti, koja ovde nije samo zbog toga da štiti interese građana, već je prevashodno njihova uloga, kako u radu u ovoj skupštini, tako i u učešću u ustavnoj komisiji, za obezbeđenje većine prilikom glasanja oko pojedinih rešenja koja će biti inkorporirana u ustav. Dakle, bilo da se radi o teritorijalnoj organizaciji, bilo da se radi o slobodama, pravima i dužnostima građana, bilo da se radi o dužnostima i pravima Republike Srbije, ovde očigledno jeste problem da se obezbedi većina za neka od rešenja koja su izgleda već pripremljena. Članovi ustavne komisije iz reda SPS daće svoj puni doprinos u naporima da te anomalije, koje naslućujemo i koje se najavljuju, ispravimo, da svojim učešćem u radu ove komisije nađemo rešenja koja će biti u interesu cele Srbije, ne njenih pojedinih delova, i da pokušamo da u ovom poslu budemo maksimalno angažovani radi ispunjenja jednog cilja, a to je dobrobit svih građana Srbije.
Ovim završavamo rad u popodnevnom delu. Jedinstveni pretres o Predlogu odluke nastavljamo sutra u 10,00 časova. Diskusiju je prijavila poslanička grupa SRS, tako da će, ako ne bude više prijava predsednika ili ovlašćenih predstavnika, prva dobiti reč narodna poslanica Nataša Jovanović. Ako bude predsednika ili predstavnika, onda nakon toga. Dakle, sutra u 10,00 nastavljamo jedinstveni pretres o ovoj tački dnevnog reda. Određujem dan za glasanje o obe tačke dnevnog reda sutra, 24. aprila, u 12,00 časova.