Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram sednicu Trinaestog vanrednog zasedanja Narodne Skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 93 narodna poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 137 narodnih poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni sednici da prisustvuju sledeći narodni poslanici Zlata Đerić, Branko Đurović, Vladimir Marinković, Dragan Šutanovac, Dušan Milisavljević, Vladimir Pavićević, Jovana Jovanović. Saglasno članu 86. stav 2. i članu 87. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam ovu sednicu sazvala u roku kraćem od roka utvrđenog u članu 86. stav 1. Poslovnika i, izuzetno, za ponedeljak, zbog potrebe da Narodna skupština što pre razmotri predloge zakona iz dnevnog reda koji je utvrđen u zahtevu Vlade. Dostavljeni su vam zapisnici sednice 9. i 10. vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Pošto današnjoj sednici prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika, konstatujem da postoji kvorum za usvajanje zapisnika sa ovih sednica. Prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Zapisnik sednice 9. vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini, održane 16, 17, 18. i 19. juna 2015. godine. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - 133, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 13 od ukupno prisutnih 146 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Zapisnik sednice 9. vanrednog zasedanja Narodne skupštine RepublikeSrbije u 2015. godini. Stavljam na glasanje Zapisnik sednice 10. vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini, održane 22. i 24. juna 2015. godine. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - 134, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 12 od ukupno prisutnih 146 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Zapisnik sednice 10. vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, u saziv sednice 13. vanrednog zasedanja Narodne skupštine u 2015. godini, koja je sazvana na zahtev Vlade, dostavljen vam je i zahtev za održavanje vanrednog zasedanja Narodne skupštine sa određenimdnevnom redom sadržanim u tom zahtevu. Kao što ste mogli da vidite, za sednicu 13. vanrednog zasedanja određen je sledeći D n e v n ir e d: 1. Predlog zakona o pretvaranju prava korišćenja u pravo svojine na građevinskom zemljištu uz naknadu, 2. Predlog zakona o izmeni Zakona o otklanjanju posledica poplava u Republici Srbiji, i 3. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o policiji. Narodni poslanik Aleksandar Marković, na osnovu člana 92. stav 2. i člana 157… (Marko Đurišić, sa mesta: Poslovnik.) Izvolite.
Hvala. Ja sam tražio povredu Poslovnika za ovo što vi tek treba da izgovorite, pošto mi obično ne date reč kada izgovorite, a to je objedinjavanje rasprave po članu 157. koji ste hteli sada da pročitate. Znači, ponovo imamo predlog da se objedine dve tačke dnevnog reda, a suprotno članu 157. Poslovnika koji kaže u stavu 2. – Narodna skupština može da odluči da obavi zajednički načelni pretres o više predloga zakona koji su na dnevnom redu iste sednice, a međusobno su uslovljeni ili su rešenja u njima međusobno povezana, s tim što se odlučivanje o svakom predlogu zakona obavlja posebno. Ja nisam uspeo, čitajući zakone, ni obrazloženja Zakona o pretvaranju prava korišćenja u pravo svojine na građevinskom zemljištu uz naknadu i zakona o izmenama i dopunama Zakona o otklanjanju posledica poplava u Srbiji, da nađem nikakvu zajedničku vezu, ni međusobno uslovljena rešenja. Jedino što bi moglo da ih spoji je činjenica da je ispred Vlade ovlašćena potpredsednica Vlade gospođa Mihajlović da obrazlaže ove zakone. Nikakvu međusobnu uslovljenost i povezana rešenja nisam mogao da pronađem, kako stoji u članu 157. Molim vas da ovaj predlog, pošto nije u skladu sa Poslovnikom, a vaša je obaveza po članu 27. Poslovnika da se starate o primeni Poslovnika, ne stavite na dnevni red, jer je nemoguće i bilo bi suprotno Poslovniku da se obavi zajednička rasprava o ova dva predloga zakona. Hvala vam.
Uvek ste dobili reč kada ste tražili, po članu 157, povredu Poslovnika, ali ono što vi nikada nećete da shvatite ili ne želite, a to je da i drugi poslanici imaju pravo da se pozovu na Poslovnik. To je član 92. stav 2. i član 150. stav 7, a na plenumu je da odluči da li će usvojiti predlog poslanika koji se pozove na ove članove i spojiti raspravu ili ne. Tu vaše pojedinačno razmišljanje ne znači ništa naspram raspoloženja i odluke većine poslanika u ovom parlamentu. Tu povrede Poslovnika nema baš nikakve, niti može poslanik da povredi Poslovnik. To ne postoji, a pošto nije ništa izglasano, moja je dužnost da predloge poslanika stavim na glasanje, ne postoji ni moja povreda Poslovnika, niti bilo kog drugog ko predsedava sednicom, niti ljudi koji pripremaju sednice, a oni manje znaju Poslovnik od vas. Znači, molim vas da Poslovnik čitate od prvog do poslednjeg člana. Jako je važno povezivati stvari međusobno. To pravnici znaju da jedna norma ne ide bez druge, a stavove, pogotovo, jedan za drugim. Poslaniče, niste u pravu. Pokušavam nekako da vam pomognem kada se pozivate na član 157. Ne možete suzbiti demokratiju i glasanje u ovom parlamentu. Tu vam ne mogu pomoći. Možemo da glasamo reda radi, ali uopšte niste u pravu. (Marko Đurišić, sa mesta: Da glasamo.) Naravno da ćemo glasati. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, povreda Poslovnika.
Gospođo predsednice, nekako je postala tradicija da svaku sednicu počinjemo na istovetan način. Reklamiram povredu Poslovnika, član 108. stav 1. Neću tražiti da se Skupština izjašnjava o ovome. U prilog argumentaciji koju ste malopre dali, podsetiću i podsetiću kolegu koji nekako uporno reklamira povredu Poslovnika, žaleći se što su dve tačke dnevnog reda spojene u jednu objedinjenu raspravu. Podsetiću da je 5. maja ova Narodna skupština raspravljala o spojenih 97 tačaka, pa smo tako spajali Zakon o pivu zajedno sa Zakonom o šumama. Ne znam kakve veze imaju, osim ako šumari ne konzumiraju pivo, verovatno posle radnog vremena, a sve to zajedno sa Zakonom o meteorologiji. Ne znam kakve veze pivo ima sa meteorologijom, a sve sa Zakonom o vodama, pa sve to sa zakonom o izmenama i dopunama Zakona o veterinarstvu. To nije smetalo kolegi koji reklamira povredu Poslovnika zato što je kolega Marković predložio spajanje dve tačke dnevnog reda. Imamo 29. maj 2009. godine, to nije individualni slučaj, kada su spojene 64 tačke dnevnog reda. Ne dve, već 64 tačke dnevnog reda, pa je tako spojen Zakon o dobrobiti životinja sa Zakonom o etanolu. Kakve veze ima etanol sa Zakonom o bezbednosti životinja? Voleo bih da mi kolege koje su tada glasale za objedinjenu raspravu objasne, a sada im smeta i kažu kakve veze ima Zakon o poplavama sa zakonima koji su danas predloženi. Takođe, 11. decembar 2009. godine, 57 tačaka dnevnog reda. Da ne bi bilo da stalno gledamo u prošlost, ovaj saziv Narodne skupštine za više od godinu dana …
Vreme.
Završavam. … najviše je imao 12 spojenih tačaka u jednu. Ne 97, ne po 60 i nešto, već najviše 12 što je veliki iskorak u poštovanju Narodne skupštine.
Dakle, ne tražite glasanje? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj predlog o spajanju raspraveu zajednički načelni pretres. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - 136, protiv – devet, uzdržanih – nema, nije glasalo devet od ukupno prisutnih 154 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila ovaj predlog. Prelazimo na rad po dnevnom redu. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine obaveštavam vas da sam pozvala da današnjoj sednici prisustvuju prof. dr Zorana Mihajlović, potpredsednik Vlade i ministar građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture, Aleksandra Damljanović, državni sekretar u Ministarstvu građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture, mr Đorđe Milić, vršilac dužnosti pomoćnika ministra građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture i Ljubomir Aksentijević, posebni savetnik ministra građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture. Molim poslaničke grupe ukoliko to već nisu učinile da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine otvaram zajednički načelni pretres o Predlogu zakona o pretvaranju prava korišćenja u pravo svojine na građevinskom zemljištu uz naknadu i Predlogu zakona o izmeni Zakona o otklanjanju posledica poplava u Republici Srbiji. Da li želi reč predstavnik predlagača prof. dr Zorana Mihajlović, potpredsednik Vlade i ministar građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture? (Da.) Reč ima prof. dr Zorana Mihajlović. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovana predsednice Narodne skupštine, drage poslanice i poslanici, ispred vas je danas jedan Predlog zakona koji je veoma važan za Srbiju, pogotovo kada govorimo o povećanju uslova, odnosno poboljšanju uslovainvestiranja i ako govorimo o povećanju investicija i naravno same zaposlenosti. Pre nego što krenem da objašnjavam zakon, imam potrebu takođe da kažem da sve što smo prethodnih godinu dana uradili, a tiče se Vlade i Ministarstva građevinarstva, jeste upravo pokušaj da kroz adekvatna zakonska rešenja obezbedimo da se u Srbiji gradi. I u Srbiji se danas gradi upravo zbog toga što smo i prošle godine doneli važan zakon, odnosno izmene i dopune Zakona o planiranju i izgradnji za koji ja danas mogu da kažem da živi, za razliku od drugih prethodnih zakonskih rešenja koje ispravljamo, pa upravo i današnjim predlogom Zakona o pretvaranju prava korišćenja u pravo svojine mi ispravljamo greške koje nismo napravili i zbog kojih imamo situaciju da određeni subjekti, bilo da su iz privatizacije, stečaja, sportska društva, ili oni koji su dobili pravo korišćenja od lokalnih samouprava, nisu priveli zemljište nameni, nisu mogli da grade i samim tim su zaustavili svoj proces bilo proizvodnje, industrije, jednostavno zapošljavanja. Dakle, mi želimo da okončamo svojinsku transformaciju na građevinskom zemljištu, želimo da privedemo urbanističkoj nameni građevinsko zemljište i da povećamo, pre svega, prihode, dakle, ne samo budžeta Srbije, pokrajine, nego i lokalnih samouprava. Institut konverzije uveden je već 2009. godine. Odlukom takođe iz 2013. godine Ustavnog suda osporena je mogućnost da se konverzija vrši na način koji je tada bio predviđen i zbog toga smo imali definitivno i zastoj kada govorimo o gradnji i investiranju. Zakonom koji je ispred vas omogućena je konverzija, omogućena je konverzija, dakle, u pravo svojine ili pravo dugoročnog zakupa uz određenu naknadu. Naknada je po tržišnoj vrednosti uz naravno mogućnosti koje će definisati Vlada Srbije kroz uredbu mogućnosti smanjenja te naknade. Međutim, ovo pitanje dugi niz godina je bilo političko pitanje i mi smo upravo pokušali da to političko pitanje iz te sfere politike prebacimo na ono što se zove ekonomija i da to postane ekonomsko pitanje i kada smo govorili o Zakonu o planiranju i izgradnji ja sam rekla da ćemo mi prvo uraditi analizu efekata Zakona o konverziji, a tek onda pred vas doći predložiti odnosno dati nacrt ovog zakona. Uradili smo tu analizu. Uzeli smo podatke od 137 lokalnih samouprava i opština o površini građevinskog zemljišta na kojima su lica nosioci konverzije upisani kao nosioci prava korišćenja. Dobili smo podatke od institucija, kao što su Republički geodetski zavod o ukupnoj površini građevinskog zemljišta. Dobili smo podatke od Agencije za restituciju o svima onima koji potražuju bilo novac, bilo zemljište. Dobili smo podatke od Agencije za privatizaciju o broju privatizovani privrednih subjekata, kao i broju privrednih subjekata u restrukturiranju i dobili smo podatke od Poreske uprave o tržišnoj vrednosti građevinskoj zemljišta. Dakle, to su relevantne institucije i svi podaci koji stoje u ekonomskoj analizi, a mislim da ih imate u obrazloženju ovog zakona, su bili osnova na osnovu čega smo predložili Predlog ovog zakona. Zašto smo to uradili? Uradili smo zato što želimo da utvrdimo orijentacionuvrednost građevinskog zemljišta i došli smo do nekoliko važnih informacija, a to je da ukupna vrednost građevinskog zemljišta u RS iznosi 661.015 hektara, a da predmet ovog zakona, predmet Zakona o konverziji, da se tako izražavam brže, jeste 531.042 hektara, odnosno 0,80% od ukupnog građevinskog zemljišta. Da je vrednost prema procenama Poreske uprave tog zemljišta 1,4 milijarde evra. Dakle, to su podaci koje smo dobili na osnovu ekonomske analize koja je napravljena. Ova pravna situacija koja postoji već dugi niz godina i koja je onemogućila praktično da se nastavi da se gradi mora da bude rešena i ovim zakonom mi ćemo zatvoriti i konačno završiti priču koju govorimo oko svojinske transformacije građevinskog zemljišta. Imali smo široku javnu raspravu od Beograda, Niša, Novog Sada, Kruševca, Užica. Pored toga, svim potencijalnim i relevantnim partnerima je nacrt zakona dat na mišljenje. Komentare koje smo dobija smo zajedno sa njima usklađivali, odnosno ubacivali u ovaj zakon želeći da upravo dobijemo jedno kvalitetno zakonskom rešenje. Zatim, ono što je veoma važno, a to je da je ovaj zakon, odnosno Predlog ovog zakona u skladu sa Ustavom RS, budući da smo upravo u prethodnom periodu imali problem sa odlukom Ustavnog suda jer prethodno rešenje i uredbe koju je Vlada donosila, koju su prethodne vlade donosile nije bila u skladu sa Ustavom. Pored konverzije za koju smatramo da ovim zakonom može da se izvrši pravo korišćenja, pravo svojine, ovaj zakon je jednostavan, administrativno lako sprovodiv, u roku od 30 dana je, po našoj proceni, moguće izvršiti konverziju. Osim toga, ovim zakonom smo dali mogućnost da do trenutka prava svojine može se ići u pravo zakupa na 99 godina tako što se tržišna vrednost građevinskog zemljišta deli sa 99 i dobija se godišnja naknada koja mora da se plati. Naknada koja se naplaćuje se raspodeljuje na dva jednaka dela, da tako kažem. Jedan deo ide Fondu za restituciju, Agenciji za restituciju, a drugi deo budžetu Srbije, pokrajine i lokalne samouprave. Procene govore da u narednih dve do tri godine je moguće na taj način skupiti oko 630 miliona evra na strani Fonda za restituciju i isto toliko na strani budžeta Srbije, pokrajine i lokalne samouprave. Naravno da postoji i pravo na umanjenje naknade. Pravo na umanjenje naknade kada govorimo o neizgrađenom građevinskom zemljištu odnosi se pre svega na stepen razvijenosti lokalne samouprave pošto, kao što znate, postoji određeni broj lokalnih samouprava koje su devastirane i nerazvijene i u tom smislu će sasvim sigurno postojati umanjenje naknade i to će biti uređeno uredbom koju će doneti Vlada Srbije u narednih najkasnije i najviše 30 dana. Kada je izgrađeno građevinsko zemljište onda se od tržišne cene odbija cena zemljišta koja je ispod objekta. Ukoliko je u pitanju neki industrijski ili proizvodni kompleks onda se ne obračunava zemljište koje je planirano za javnu namenu, putevi i sve ono što uz to ide. Ja se nadam da ćemo uz raspravu koju imamo danas i uz sve komentare koji mogu da pomognu da ovaj nacrt zakona koji je potrebno bude još bolji bez obzira na sve javne rasprave i na sve dogovore koje smo imali upravo sa potencijalnim investitorima i domaćim i stranim i organizacijama poput Privredne komore Srbije, Privredne komore Beograda, Naleda, svih privrednih komora od američkih i svih ostalih, saveta stranih investitora itd, sve vaše sugestije i komentare koji mogu da pomognu da ovaj zakon bude još bolji su dobrodošli. Hvala vam. Naravno, još jedan Predlog zakona je ispred vas budući da je poslanik pominjao zašto se objedinjuje. Možemo tako da tumačimo da je to i zato što sam kao potpredsednik Vlade ovde, ali mogu da vam kažem da mi kada govorimo o Zakonu o poplavama, da opet govorim skraćeno, jedina promena koju danas predlažemo, a ja ću obrazložiti zašto, jeste da se produži dejstvo zakona do decembra 2015. godine, odnosno ove godine, budući da postoji, da jednostavno određeni poslovi nisu još uvek završeni ne zato što Srbija nešto nije završila, nego zbog toga što je upravljanje sredstvima Fonda solidarnosti ukupne vrednosti oko 60,2 miliona evra Kancelarija, identifikovano Sporazumom sa EU, kao telo koje je odgovorno za upravljanje ovim sredstvima. Sredstva su uplaćena u maju 2015. godine. Prema tome, to je jedan od razloga koji svakako traži da ta kancelarija nastavi da radi, a mora da radi naravno u skladu sa zakonom. Vrlo važan, za mene, značajan razlog zašto produžavamo dejstvo ovog zakona jeste što uporedo radimo već nekoliko meseci na sistemskom zakonu, zakonu o upravljanju rizikom od katastrofa koji do sada kao zakon nije postojao. Prema tome, onog trenutka kada budemo taj zakon stavili u javnu raspravu i doneli ga samim tim onda će prestati i dejstvo ovog zakona. Naravno, otvorena sam da pričamo o tome. Ima još puno argumenata zašto tražimo produžetak i zašto molimo poslanike da prihvate produžetak Zakona o poplavama do kraja ove godine. Hvala vam lepo.
Zahvaljujem. Da li izvestioci nadležnih Odbora žele reč? Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Dragan Jovanović. Izvolite.
Uvažena predsednice, gospođo ministre, dame i gospodo narodni poslanici, ispred nas je zakon kojim sam već pominjao ovde na plenumu kada su bili neki drugi zakoni, pre svega, kada je ministar privrede gospodin Sertić izlagao izmene Zakona o privatizaciji, i gde sam tada rekao da je Zakon o konverziji preko potreban kao jedan od ključnih zakona da bi jednostavno se investicije u Srbiji otkočile i da bi Srbija mogla da krene napred. Moram da kažem, uvažena gospođo Mihajlović, da sam malo danas u nezahvalnoj poziciji. S jedne strane, govorim kao predstavnik poslaničke grupe Nove Srbije i podržavam Predlog zakona, a sa druge strane, dolazim iz porodice koja je pretrpela, nažalost, velike štete i čija je imovina nacionalizovana posle 1945. godine. Moja porodica je jedan od osnivača i lige za restituciju. Dolazim iz opštine Topola, koja je zbog istorijskog nasleđa 1945. godine doživela divljačku nacionalizaciju i čije posledice trpi i dan danas. Nažalost, situacija je takva i lično sam i dobio dopis, pre svega, lige za restituciju koja izražava određena neslaganja sa Predlogom zakona, ali, kažem i u svoje ime i u ime stranke kojoj pripadam, sa tim se ne slažem. Šta je ključa stvar koju hoću ovde da, pre svega, pomenem kao nešto zbog čega podržavam ovaj zakon. Ovaj zakon ima samo 23 člana, dosta je jasan. Međutim, ima određene male nedostatke, neke sam i amandmanima predložio da se otklone, a neke možemo i ovako, da kažem, u ovoj načelnoj raspravi dotaći, pa očekujem i neke konkretne odgovore na određena pitanja. Najpre, pomenuli ste da ćemo posle donošenja ovog zakona imati uredbu Vlade, koja će biti doneta u roku od 30 dana od usvajanja ovog zakona, ali ono što je najveći problem jeste kada lokalne samouprave budu određivale cenu konverzije. To je sada prvi problem koji se javlja. U zakonu se kaže – cena konverzije će se određivati prema stepenu razvijenosti opština. Vi znate, upravo sam i ovde pred vama govorio da je najveći problem trenutno u Srbiji upravo ta, moram da kažem, jedna raspodela koja je ostala kao zaostavština još vremena Mlađana Dinkića, koji je stepen razvijenosti opština štelovao prema potrebi tamo gde je on bio na vlasti, pa tamo gde je on bio na vlasti te opštine su bile, moram da pomenem, da se niko ne ljuti ovde, primer Loznice koja je uvek bila na nekom trećem stepenu i uvek je dobijala najviše sredstava, za razliku nekih drugih opština koje su u to vreme bile opozicione toj vlasti i koje su uvek bile u prvoj grupi da bi dobili najmanje sredstava. Uvažena gospođo Mihajlović, zbog toga tu uredbu podhitno promeniti, ako uopšte mislimo da cena konverzije bude, hajde da kažem, pravična za sve. Šta je još jedna stvar koju ste pomenuli, a koja, možda čak u ovom uvodnom delu i niste spomenuli, a tiče se državne pomoći. Vrlo bitna stvar u ovom zakonu i nešto što se bojim da može dovesti do određenih zloupotreba i korupcije pri primeni ovog zakona, koje dobro osmišljen. Zašto vam ovo govorim? Zato što ste ostavili prostor da budući investitori koji su kupili zemljište, imaju ga na korišćenje kao fizička ili kao pravna lica, mogu se pojaviti u lokalnoj samoupravi i na osnovu planova detaljne regulacije reći – mi hoćemo na ovoj parceli na osnovu stepeni zauzetosti u budućem vremenskom periodu da gradimo još objekata, silosa, bilo čega drugog, i svo to zemljište ispod tih pretpostavljenih objekata ne ulazi u cenu konverzije. Zatim, ono što ste još naveli, što mislim takođe da je bespotrebno, da lokalne samouprave pribavljaju nekakve izjave od budućih investitora, koliko će oni zapošljavati radnika. Bojim se, možemo u lokalnim samoupravama bilo kakve izjave da uzimamo od investitora, ali šta je ono što će garantovati da će ti investitori ispoštovati onda to, ako kažu da će zaposliti 100, 200 ili 300 ljudi? Sa jedne strane, dobiće oslobađanje na tom delu zemljišta koje se nalazi ispod budućih navedenih objekata, naravno, to zemljište ispod objekata prati sudbinu samih objekata, ali nemamo nikakvu garanciju osim određenih dogovora koji se mogu praviti između tih nekakvih investitora i lokalnih samouprava. Na taj način može doći do određene zloupotrebe. Šta je još važno kod ovog zakona? Kod ovog zakona takođe, gospođo Mihajlović, celokupna procedura se nalazi kod lokalnih samouprava. Zbog kolega poslanika i zbog javnosti treba jasno istaći da celokupnu proceduru buduće konverzije rade lokalne samouprave, odnosno opštine i gradovi. Najpre, član 3. ovog zakona, moram i kao dugogodišnji predsednik opštine samo da ga iščitam zbog javnosti, član 3. koji utvrđuje visinu naknade kaže – visinu naknade za konverziju utvrđuje organ jedinice lokalne samouprave nadležan za imovinsko-pravne odnose, u skladu sa aktom o utvrđivanju prosečne cene kvadratnog metra odgovarajuće nepokretnosti po zonama za utvrđivanje poreza na imovinu, donetih od strane jedinice lokalne samouprave na teritoriji na kojoj se nalazi građevinsko zemljište za koji je podnet zahtev za konverziju, i sprovedenog postupka u skladu sa ovim zakonom o tržišnoj vrednosti predmetnog građevinskog zemljišta, u skladu sa propisom kojim se uređuje porez na imovinu. Ako sam ja predsednik opštine 10 godina i apsolutno ne mogu da se snađem u ovom članu, mogu samo da pretpostavim kako je običnom građaninu koji će ovo da čita. Najpre, uopšte mi nije jasno zašto ste nešto što je finansijski deo vezali za organ lokalne samouprave koji je zadužen za imovinsko-pravne odnose? Mislim da je bilo pravičnije i mnogo lakše, i za buduće stranke i za građane, da sve što se tiče finansijskog dela rade poreske lokalne uprave, koje prosto kod sebe već imaju bazu podataka koliko koje zemljište vredi, na kojoj parceli, u kojoj zoni, a da samo imovinsko-pravno služba Odeljenja za urbanizam lokalnih samouprava daje saglasnost da li je to zemljište podložno konverziji ili ne, a da celokupnu proceduru sprovodi lokalna poreska uprava. Onda bi bilo mnogo lakše za građane da se snađu u celoj ovoj priči. Takođe, ono što je važno, moram da kažem par rečenica o samoj proceduri. Procedura sledeća, da ja, ako sam vlasnik pravnog lica koje ima zemljište koje podleže konverziji, dolazim u opštinu, tražim to Odeljenje za imovinsko-pravne odnose, tamo podnosim zahtev, oni u roku od pet dana da li je taj zahtev validan ili nije. Ako nije validan, traže u roku od osam dana određene dopune, ako vi te dopune nemate, a smatrate da ih nepravedno od vas traži organ lokalne samouprave, imate pravo žalbe u Ministarstvu za infrastrukturu i to je jedini deo gde se pominje Ministarstvo za infrastrukturu. Ono što je takođe kod ovog zakona interesantno, to je nešto što smo mi još u avgustu prošle godine na jednoj od javnih rasprava na Odboru za infrastrukturu pominjali, a to je sada plaćanje naknade, ako neko hoće u celosti da plati konverziju, za određen broj hektara, ari ili već koliko toga ima. Tada smo stali na stanovište da je opravdano da se da popust, odnosno diskont otprilike na 50%. Sada u Predlogu zakona se pojavljuje 30%. Uvažena gospođo Mihajlović, iskreno verujem, i poslanička grupa Nove Srbije, da je trebalo da ostane stari predlog od 50%, ne da bismo mi sada branili te investitore, odnosno poslodavce, a, da kažem, smanjivali ovaj deo koji treba da odlazi i u Fond za restituciju, da upravo porodice sličnoj mojoj mogu sutra dobiti određenu nadoknadu, već iskreno verujem da su ti ljudi jedom već to plaćali. Znači, oni su putem aukcije tendera kupili firme kao pravna lica, platili su to ili su to kupili iz stečajnog postupka, ali su opet platili određenu cenu i sada će platiti po nekakvoj tržišnoj vrednosti koju će određivati lokalne samouprave ponovo 70% od te tržišne cene, ako plaćaju odjednom u gotovini, ili će imati pravo to da plate u 60 mesečnih rata, ali bez ikakvog popusta. Iako plaćaju 60 mesečnih rata, tada će morati da daju i sredstva obezbeđenja. Znači, moraće da daju bankarsku garanciju ili će morati da daju hipoteku. Slažem se i tu ste u pravu kada kažete - to je po zakonu, ali treba da znate da je to za poslodavca takođe opterećenje, jer bankarska garancija košta, tako da je to jedno stvarno dodatno opterećenje. Već sam pomenuo državnu pomoć i samo zbog javnosti da kažem da državnu pomoć definišemo kao pomoć koju privrednicima daju ili lokalne samouprave ili država, ali prosto zakonski se tretira kao državna pomoć. Na nju daje saglasnost Komisija za državnu pomoć Vlade Republike Srbije, bez obzira na iznose koje ili daju lokalne samouprave, ili daje Vlada Republike Srbije, ili Vlada AP Vojvodine. Zbog toga još jednom da prosto ponovim da smatram da je ova državna pomoć potpuno nepotrebna u ovom zakonu i može samo da proizvede određene zloupotrebe. Sada oko novčanog dela koji ste već pomenuli u uvodnom delu još jednom da ponovimo da otprilike građevinskog zemljišta u Srbiji ima oko 640.000 hektara, da je nekih 5.400 hektara, da tako kažem, sutra podložno konverziji, ali to ne znači, isto da kažem zbog javnosti, da će sutra svi da pohrle da urade odmah konverziju. Dakle, uradiće oni kojima je potrebno pre svega zbog gradnje, ili neko ko će sutra prodavati to zemljište, pa hoće da ga pravno reši. Ono što je važno, to je taj paritet koji ste predložili u zakonu, a tiče se novca koji će ići ka državi, odnosno ka Fondu za restituciju. Onda ste dali interesantan predlog i ja sam tu takođe intervenisao sa amandmanom, da kod zemljišta koje se vodi na državu, a moram da napomenem, uopšte ne znam da li ste imali taj podatak, a ja ga zvanično imam, da 92% zemljišta od ovih ukupno 5.400 hektara se vodi na Republiku Srbiju. Znači, samo 8% u državi Srbiji se vodi na lokalne samouprave i na AP Vojvodinu, što znači da se preko 90% vodi na Republiku Srbiju. Vi ste predvideli da u zakonu zemljište koje se vodi na Republiku Srbiju, od novca koji se dobije putem konverzije, 50% ide Republici, a 50% ide u Fond za restituciju. Dakle, ko čita i ne zna ove procente rekao bi da je to super i da je to u redu. Iako lokalne samouprave 90% sprovode ovaj zakon, u praksi će dobiti mrvice ili neće dobiti gotovo ništa. Zato sam predložio amandman da se od ovog dela bar jedna petina, znači samo jedna petina, što bi od ukupnog iznosa bilo 10%, ide u budžet lokalnih samouprava, odnosno gradova i opština. Smatram da je to pravično i smatram da je to pošteno upravo zbog ovog visokog procenta da se to zemljište, iako se nalazi na teritoriji lokalnih samouprava, vodi na Republiku Srbiju. To je nešto što prosto smatram kao opravdano i smatram da se na takav način može prihvatiti. Još jednom da napomenem da smo se mi u Srbiji prosto svi skupa nadali da će priča restitucije ići brže, ali se nadam iskreno, pomenuli ste i Agenciju za restituciju, da će nakon dobijanja određenih sredstava i putem konverzije taj proces da se otkoči, da taj proces krene brže i da ljudi koji ne mogu, da tako kažem, naturalno da dobiju objekte, zemljište, da će moći brže da dobijaju te vaučere, kako bi sutra dobili nekakvu nadoknadu za to što im je oduzeto. Sa druge strane, uvažena ministarko, vi ste pomenuli i Republički geodetski zavod kao instituciju koja vam je određene podatke prosledila. Još jednom moram da se požalim na rad tog organa. Ako hoćemo da i ova konverzija bude što brža i ako hoćemo da ona bude što efikasnija, najljubaznije vas molim da prosto pogledate kako funkcionišu ti katastari, pre svega po lokalnim samoupravama širom Srbije, da to nažalost ni na šta ne lični, da to tako godinama ide i da mi to svi nekako ćutke gledamo i trpimo jedan nerad, jedan javašluk. Neko to mora jednom da prekine, a ja se nadam da ste vi sa vašom energijom dovoljno snažni da to možete da uradite, da se taj katastar uredi i da on počne normalno da radi svoj posao. Uz ova pre svega konkretna pitanja koja sam izneo, želim vam iskreno svaku sreću u primeni ovog zakona, jer ovaj zakon je preko potreban Srbiji. Daću jedan mali primer. Kada je pre nekoliko dana i premijer Vučić bio sa mnom u jednoj poseti vinariji Oplenac u Topoli, prvo pitanje investitora je bilo – kad će zakon o konverziji? Znači, to je prvo pitanje, da bi se prosto posao širio, a naročito strani investitori hoće da znaju jednostavno šta je čije i hoće da zemljište imaju u svom vlasništvu. Kod njih pojam korišćenja apsolutno ne stoji. Moram samo da istaknem, ovde u obrazloženju se kaže da ćemo imati bolju naplatu poreza na imovinu. To koliko će lokalne samouprave dobiti od toga, to je relativno pitanje, jer mi sada imamo i objedinjenu stopu za pravna lica lokalnih samouprava, koja je 0,4% od tržišne vrednosti, tako da tu apsolutno nije ni bitno da li neko ima korišćenje ili ima vlasništvo, ta suma se neće menjati. Ali, suština je veoma važna, da ćemo korak po korak ići ka uređenoj imovini i imaćemo pre svega mogućnost da od fizičkih lica, koja će sutra ući u konverziju, na jedan lakši način naplatimo i u lokalnim samoupravama porez na imovinu, što se može odraziti na prihode lokalnih samouprava, jer oni sada, da tako kažem, uspešnim fingiranjem apsolutno sa ovakvim statusom korišćenja državnog zemljišta bez konverzije izbegavaju plaćanje poreza na imovinu. Sa ovim završavam, poslanička grupa Nove Srbije će u Danu za glasanje podržati zakon u načelu, a nadamo se da ćete prihvatiti naše amandmane. Hvala puno.
Hvala. Reč ima ministarka. Izvolite.
Hvala. Hvala vam na mnogo pitanja i nedoumica, pa ću probati jedno po jedno da objasnim. Kada ste pomenuli pitanje restitucije, prvo, uopšte se pitanje restitucije ne rešava ovim zakonom. Mi se zalažemo da se izmenama i dopunama Zakona o restituciji rešava i pitanje restitucije. Pročitaću vam iz zakona koji je danas ispred vas, o pretvaranju prava korišćenja u pravo svojine uz naknadu, jedan stav iz člana 1. – Prava stečena na osnovu ovog zakona ne ograničavaju prava stečena u skladu sa Zakonom o vraćanju oduzete imovine i obeštećenju i Zakonom o vraćanju, odnosno restituciji imovine crkvama i verskim zajednicama, kao što nije predviđeno nikakvo umanjenje vrednosti. Zaista se nadam da će se u narednom periodu izmenama i dopunama Zakona o restituciji i ovo pitanje mnogo brže rešavati. Zatim ste pomenuli sledeće pitanje, pitanje državne pomoći, odnosno komisije. Komisija za kontrolu državne pomoći će biti ta koja će opredeljivati pitanja koja se tiču same državne pomoći. Tu ste napravili, čini mi se, jednu malu grešku, pa da ja ispravim. Samo ukoliko je u pitanju izgrađeno zemljište mi možemo da govorimo o tom procentu umanjena, umanjena u smislu da se tržišna vrednost umanjuje za iznos objekta, odnosno zemljišta koje se nalazi ispod objekta koji je izgrađen. Kada je u pitanju neizgrađeno zemljište, onda govorimo o mogućnosti umanjenja samo na osnovu stepena razvijenosti određene opštine, odnosno lokalne samouprave. Dakle, treća i četvrta grupa i devastirane opštine su te koje mogu da uđu u priču o smanjenju naknade. Naravno da će Vlada da utvrdi uredbu, ali na osnovu Zakona o regionalnom razvoju koji postoji. Dakle, to nismo mi izmislili. Možemo možda da krenemo i da razmišljamo da li je taj zakon dobar, da li tu treba da se izvrše određene izmene i dopune. Nemam ništa protiv, ukoliko dobijemo određene sugestije možemo zajedno da krenemo u taj postupak. Zatim, dalje ste pomenuli pitanje samog ministarstva i organa za imovinsko-pravne odnose u lokalnim samoupravama. Potpuno se slažem da nisu u potpunosti obučeni da mogu da obave ceo postupak. Naš plan je sledeći, što u obrazloženju takođe stoji, a to je da ćemo obučavati organe za imovinsko-pravne poslove ili kako god se zvali, službe za imovinsko-pravne poslove u lokalnim samoupravama. To je nadležnost ministarstva. Takođe, Ministarstvo za građevinarstvo će vršiti nadzor nad ovim zakonom. Treće, potpuno ste u pravu da će lokalna poreska uprava davati kompletnu informaciju, a službe za imovinsko-pravne poslove u lokalnim samoupravama će raditi prost račun, tj. prostu računsku radnju tako što će od onoga što dobije od poreske uprave eventualno ukoliko postoji potreba za umanjenje. Dakle, to je zaista prosta računska radnja, za to zaista ne treba posebna obuka. Bilo je dosta pitanja, zapisivala sam. Tiče se isto tako i doprinosa od 30% koje ste pomenuli. U zakonu o izmenama i dopunama Zakona o planiranju i izgradnji takođe je predviđeno 30%, da ukoliko se u istom trenutku plaća, isto to smo radili i u ovom zakonu. Dakle, smatramo da je to za sada način, ne bi bilo dobro da je 50%, sve naše analize nisu pokazale da će to nešto specijalno da doprinese samom poslodavcu i da će da zaštiti interese budžeta države i Fonda za restituciju. Takođe, pomenuli smo pravo korišćenja. Pravo korišćenja nikada nije bilo predmet tržišnog vrednovanja i to je jedan od razloga zbog čega, između ostalog, danas imamo ovaj zakon. Pominjete još i porez na imovinu. Kao što znate, 31.12.2013. godine prestala je obaveza plaćanja naknade za pravo korišćenja. Dakle, tek sada, svi drugi prihodi koje budemo imali, a na konto ovog zakona, će upravo biti lokalni prihodi, neće biti prihodi samog budžeta. Takođe, kada ste rekli da 92% zemljišta se vodi kao svojina Republike Srbije, da to znači da će u samom postupku u konverziji, najveći deo, 150%, ići u budžet Republike Srbije. Mi možemo da razgovaramo, dakle, ja ću se konsultovati sa Vladom da se određeni procenat odredi ka lokalnim samoupravama. Za sada smo stavili ovaj predlog, ali to je nešto što može da bude predmet daljih razgovora. Ako sam nešto propustila, posle ćete me dopuniti.
Nisam vas razumela. Izvolite.
Pa mislim da imam prava na repliku.
Da. Dva minuta samo.
Dva minuta, u redu.
Tako u Poslovniku piše.
Uvažena gospođo Mihajlović, očigledno da se kod određenih stvari nismo razumeli. Malo listajući, pre svega vaše izjave koje ste davali prethodnih dana, moram da kažem da sam ovaj Predlog zakona tek u subotu video u e-parlamentu, tako da je malo bilo i prostora i vremena da se o njemu govori, mada su određene stvari, kažem, bile ranije u javnoj raspravi, ali kada se govori o državnoj pomoći, konkretno sam upravo rekao da se određene zloupotrebe mogu praviti zbog ovakve podele koju je još Mlađan Dinkić uradio sa gradovima i opštinama u Srbiji, pa su jedne opštine, evo, govorim sada o manjim opštinama kao što su Arilje, Topola, Kosjerić, stalno bile u prvoj grupi, a neke druge opštine koje su npr. pored nas, a bile su miljenice tadašnjeg režima, bile su uvek u trećoj ili četvrtoj grupi, u grupi devastiranih opština, a ja konkretno sam i pomenuo Loznicu, vi slobodno na Vladi sve ovo što ja govorim proverite i videćete da sam apsolutno bio u pravu. Ako Vlada donese uredbu gde će izvršiti, da kažem, pravičnu, podelu gradova i opština na osnovu nekih 50 parametara koje radi Republički zavod za statistiku, mi uzalud govorimo i sada i u ovom zakonu priču nekakve državne pomoći. Bolje da je ona skroz izbačena iz priče nego da sutra bude mogućnost određenih zloupotreba. Samo još, ako mi vreme dozvoli, da kažem, zbog restitucije. Tačno je da se ovim zakonom ne rešava pitanje restitucije. Dobro ste primetili da treba da izvršimo izmene i dopune i toga zakona, ali ovaj zakon treba da proizvode da se određen novac odvoji za Fond restitucije i da sutra bivši vlasnici, odnosno njihovi naslednici, budu na adekvatan način, ajde da kažem, zadovoljeni, sigurno neće biti u punoj meri.
Vreme. Hvala. Ministarka, izvolite.
Pa samo još jednom da dodam. Kada govorimo o rangiranju lokalnih samouprava prema uredbi, odnosno prema stepenu razvijenosti i visini društvenog bruto proizvoda po stanovniku, da li je iznad republičkog proseka, ispod, koliko posto i tako dalje, to je objektivni kriterijum koji je ovaj zakon morao da uzme zato što ta podela, kao takva, postoji. Ali, takođe, kao što sam rekla, nemam ništa protiv da se to menja i zašto, recimo, u prethodnom periodu možda nismo krenuli u izmene. Dakle, ajde da pokrenemo i tu stvar. Kada govorite o odvajanju novca u Fond za restituciju, odnosno Agenciju za restituciju, pa ja mislim da je odlično. Mi postižemo upravo ovim zakonom da se novac slije i upravo u Agenciju za restituciju. Ja to vidim kao prednost.
Hvala. Reč ima Nada Lazić. Izvolite.
Poštovana predsednice, poštovana ministarko sa saradnicima, poštovane kolege i koleginice narodni poslanici, želela bih prvo da se osvrnem na ovaj zakon o, skraćeno, konverziji samo sa par primedbi, ili bolje reći pitanja. Naime, kada ste govorili ko je sve do sada dao neku vrstu saglasnosti i mišljenja o predlogu ovog zakona, pomenuli ste da Evropska komisija nije imala primedbu na zakon, da su sa tekstom saglasna i druga ministarstva, da je saglasan NALED, članice Američke privredne komore, ostala udruženja itd, ali niste pomenuli, zato želim i da vas pitam, da li je konsultovan Pokrajinski sekretarijat za urbanizam, graditeljstvo i zaštitu životne sredine. Naime, u Vojvodini ovih dana je upravo promovisan jedan dokument, Studija razmeštaja radnih zona u Vojvodini, kako bi se upravo uredilo ovo pitanje jer ima veliki broj radnih zona koje su nefunkcionalne i neuslovne i ovaj dokument treba praktično da posluži kao dokument kojim se želi ukazati koje su to radne zone spremne da prihvate potencijalne investitore i da se iz tog dokumenta vidi koje su infrastrukture opremljene. Jasno je da nijedan investitor, ili bar neki ozbiljan investitor, neće doći ako nekakva parcela nije infrastrukturno opremljena. Sekretarijat je do sada obradio 39 radnih zona u okviru 20 lokalnih samouprava i time je pokrivena gotovo polovina lokalnih samouprava u Vojvodini. Ovaj dokument zapravo treba da posluži kao lična karta tih radnih zona koje bi omogućile da se na jednostavniji način dođe u potencijalnim mestima za investiranje i ovaj dokument je rađen u najsavremenijoj tehnici. Zato vas pitam – da li je konsultovan i Pokrajinski sekretarijat jer mislim da ovakav jedan dokument bi bio koristan i za celu teritoriju Srbije, kako bi se pojednostavila procedura dobijanja zemljišta, odnosno zainteresovanost investitora i kako bi se eventualno izbegle i potencijalne zloupotrebe? Toliko samo o ovom zakonu. Osvrnula bih se na ovaj drugi, naime, izmena Zakona o otklanjanju posledica poplava u Republici Srbiji. Ovde je to samo, tako da kažem, ovlaš pomenuto jer se radi praktično samo o pomeranju roka primene ovog zakona, tačnije, zakon prestaje da važi 22. jula i predlog je da se taj rok pomeri za 31. decembar ove godine. Razlozi koji se navode u obrazloženju su ti da do sada nisu realizovane sve mere iz državnog programa obnove, donetih na osnovu ovog zakona koji ističe 22. jula. Prema nekim podacima koji se pojavljuju u medijima, do sada je utrošeno 60 milijardi dinara, odnosno oko 50 miliona evra, za pomoć u obnovi oštećenih, kaže se, i porušenih stambenih objekata, objekata u vodoprivredi, za pomoć poljoprivrednicima, pomoć privrednim subjektima i druge namene. U obrazloženju Predloga zakona koji nam je dat kaže se da su aktivnosti i mere iz donetih državnih programa obnove realizovane u velikoj meri. Pitam – šta znači „u velikoj meri“? Naime, primera radi, koji objekti su u oblasti vodosnabdevanja, kao što su, recimo, bunari koji su bili poplavljeni ili vodovodna i kanalizaciona mreža, u naseljima koja su bila poplavljena, koji su sanirani i do koje mere, do kog kvaliteta? Šta je sa deponijama otpada koje su bile poplavljene jer znamo da po celoj Srbiji imamo divljih deponija na sve strane? Kako su sanirane privremene deponije? Ako se setite, ministarstvo koje je nadležno za zaštitu životne sredine preporučilo je lokalnim samoupravama da odrede privremena odlagališta za ogromnu količinu materijala i nameštaja i svakakvog drugog materijala koji je iz tih kuća iznet nakon povlačenja vode. Zato pitam šta to znači, odnosno koji deo programa je uložen u ovakvu sanaciju? Kaže se da su tek ovog proleća kada su obezbeđena sredstva Fonda solidarnosti Evropske unije nastavljeni radovi na sanaciji i rekonstrukciji infrastrukturnih objekata. Ako se setimo kakve smo zastrašujuće slike gledali o posledicama poplava, porušene mostove, urušene obale utvrda, zatim klizišta, da ne pričamo o kućama, uginuloj stoci, pitanje je – kog je kvaliteta i kog obima ta sanacija sprovedena? Ovde ću pomenuti samo jedan primer, a to je naslov koji je izašao 23. juna, gde se kaže da nema novca za sanaciju brane, a radi se poznatom rudniku antimona u krupanjskoj opštini i da taj problem još uvek nije rešen. Jalovina je, kao što znate, isticala i ističe nizvodno, zagađuje nizvodne reke, potoke i zemljišta. Prema procenama uništila je do sada 50 hektara zemlje, a više od 600 hektara ostalo je pod nanosima. I, sada da vas podsetim, u 23. oktobra tražila objašnjenje upravo u vezi sa izlivanjem ove toksične Jalovine iz rudnika Stolice i tražila samo objašnjenje šta je pokazala analiza kvaliteta mulja i dokle je taj mulj stigao. Podatak, odnosno odgovor koji sam dobila je radio, analize je radio Institut Batut u zaseku Kostajnik kod vlasnika parcele pored potoka, reći ću njegovo ime, gospodin Grujić Tomislav, na njegovom zemljištu je uzet uzorak. U uzorku je pronađeno da je sadržaj arsena 260 puta veći od dozvoljene vrednosti, olovo 68 puta, antimona 138 puta. Ako znamo da su to sve toksični elementi, postavlja se pitanje da li je neko obavestio vlasnika parcele da na svojim parcelama ne sme ništa da gaji, čak se i pominje za mnoga druga mesta da su isto tako ne preporučuje se gajenje voća, povrća ili nekih drugih kultura. Sanacija brane je počela u novembru 2014. godine i videli ste tada ako se setite da je ministar Velimir Ilić bio na terenu i tada je udarna vest u stvari bila njegova zaglavljena cipela u mulju i gola peta koja se pojavila. Na žalost, ono što je osnovni problem o njemu se malo pričalo. On je tada obećao da će se rešiti ovaj problem izgradnjom brane. Na žalost, brana koja je napravljena predstavljala je čistu improvizaciju i normalno prva kiša je dovela do toga da je brana popustila. U obrazloženju se kaže, ovog zakona koji predlažete, odnosno pomeranja, navodi se da je sve aktivnosti iz državnog programa obnove potrebno sprovesti do kraja ove godine. Mi smo u julu mesecu i da li je to realan rok da se ozbiljni radovi na sanaciji završe ako znamo da su sredstva tek negde proletos obezbeđena. Nakon isteka ovog zakona, a to ste i vi sada pomenuli, donosi se novi zakon o vanrednim situacijama ili sanaciji katastrofa, reagovanje na katastrofe koji treba da reguliše ovu oblast sa akcentom na preventivi i smanjenju posledica elementarnih nepogoda i katastrofa. Bojim se da će to biti još jedan zakon koji ćemo doneti, za koga ćemo reći da je u skladu sa direktivama, da je idealan itd, ali se on neće sprovoditi jer se ni postojeći zakon koji je donet 2009. godine, Zakon o vanrednim situacijama, u praksi dobrom delom ne sprovodi bar kada su u pitanju preventivne mere. Samo ću navesti jedan detalj, ovim zakonom je predviđena obaveza da se na svim nivoima od lokalnog, do nacionalnog, pa i privredni subjekti su u obavezi da izrade procene ugroženosti teritorija u zavisnosti od opasnosti koje prete tim teritorijama. Moram da navedem ovde definiciju procene ugroženosti jer je veoma važno da nam se katastrofe i štete koje smo preživeli ne ponove. Naime, procena ugroženosti je dokument kojim se identifikuju opasnosti, izvori ugrožavanja, mogući efekti i posledice i sagledavaju snage sredstva i preventivne mere. Prema podacima koje imam, do sredine januara 2015. godine procene ugroženosti nije imala ni Republika Srbija, ni pokrajinski nivo, ni većina opština, a da smo do sada imali ove dokumente ili bar poštovali delimično bar postojeće zakone, ne samo Zakon o vanrednim situacijama, nego čitav niz zakona iz oblasti zaštite životne sredine mislim da bi posledice poplava bile daleko manje, da bismo mnogo manje štete imali i da nam sada ne bi pomerali nekakve rokove za koje ja stvarno izražavam veliku sumnju da ćemo moći da ispoštujemo i da ćemo opet doći u situaciju da ih pomeramo. Mislim da je krajnje vreme da poštujemo zakone i rokove koje usvajamo, a da ne pomeramo da svaki čas tražimo nekakve izmene. Hvala lepo.
Hvala.
Mislim da je veoma važno da se bavimo suštinom, pa ću početi od prvog vašeg pitanja vezano za Zakon o konverziji, a pitanje da li je taj zakon dat Pokrajinskom sekretarijatu na mišljenje. Ne, nije dostavljen Pokrajinskom sekretarijatu, jer to nije po Poslovniku rada Vlade, ali je zato održan niz javnih rasprava, a mislim da je u maju mesecu 21. bila javna rasprava u Novom Sadu. Zakon je poslat na mnogo adresa, on se nalazi i na sajtu i svako, a bilo je tu i fizičkih lica i advokatskih kancelarija i investitora domaćih i stranih i svih mogućih organizacija koje postoje, koje su slale svoje komentare na zakon. Prema tome, nije postojao nikakav zakon i da Pokrajinski sekretarijat ukoliko je smatrao da treba da da komentare na predlog zakona. Što se tiče zakona, odnosno produženja roka zakona o poplavama kako ja zovem, odnosno o otklanjanju posledica poplava, do kraja ove godine daću vam nekoliko informacija, ali pre nego što vam dam informaciju o tome šta je urađeno pogotovo u određenim segmentima za koje ste vi pitali, zaista moram da naglasim da sam posebno ponosna imajući u vidu prethodne godine i kako se to radilo, pošto poplave nisu zadesile prvi put Srbiju, doduše one koje su se desile prošle godine su katastrofalne i prvi put smo tako nešto doživeli, ali ih je bilo i u ranijim godinama i na različite načine su tretirane i na različite načine su rešavana pitanja posledica od poplava pa smo zbog toga imali puno problema. Dakle, prvi put donošenjem zakona, formiranjemkancelarije, prvi put je na jedan pregledan način sve što je rađeno od trenutka kada je donesen zakon, od trenutak kada su se desile poplave ali kada je donesen zakon i kada je formirana kancelarija, radilo se u Vladi Srbije i u Srbiji. Prvi put u Srbiji data je lista svih intervencija i lista svih korisnika državne pomoći sa vrstom i iznosom pomoći objavljenih na zvaničnoj prezentaciji kancelarije. Prvi put je u Srbiji primena otvorenog javnog postupka, znači, javnih nabavki, dakle, sve može da se vidi i ništa nije sklonjeno, prvi put, informacija o svim javnim nabavkama koje se sprovode u skladu sa zakonom se objavljuje na zvaničnoj internet prezentaciji. Organizacija poput „Transparentnosti Srbije“ su sprovele nadzor nad sprovođenjem postupka javnih nabavki. Dale su svoje mišljenje o tome, gde se navodi da je uspostavljanje mehanizma javnih nabavki na osnovu Zakona o otklanjanju posledica poplava imao jako dobre efekte. Navodi se u njihovom izveštaju „Transparentnosti Srbije“ da bi pravila prema kojima se sprovodi, kao iskustva iz javnih nabavki, sprovedenih u okviru obnove nakon poplava mogle da posluže za unapređenje redovnog sistema javnih nabavki u Srbiji. Nešto slično ponovljeno je u izveštaju Zaštitnika građana i tako dalje. E, sada da vam kažem šta je to urađeno, a i zašto, još jednom da objasnim zašto dolazi do toga da produžavamo rok ovog zakona do kraja ove godine jer će u međuvremenu biti donet novi zakon, sistemski zakon koji će neće biti ograničenog delovanja nego će trajati dugi niz godina. Ne ulazeći u razloge zašto taj iz 2009. godine nije na pravi način primenjen, zbog toga što ova Vlada nije bila 2009. godine. Želim da vam kažem nekoliko informacija. Isplaćena je materijalna pomoć za ukupno 20 hiljada 288 domaćinstava širom Srbije u vrednosti koja je veća od 4, 83 milijarde dinara. Da ne govorim sada, a ako vas bude zanimalo govorićemo i kuće i podstanari, vode. Radovi na obnovi i sanaciji infrastrukture za zaštitu od poplava su završeni na više od 120 lokacija širom Srbije u nadležnosti „Srbijavode“, „Beogradvode“ i „Vode Vojvodine“. Ukupna procenjena vrednost radova je dve milijarde dinara. Privreda, poljoprivreda, javnih objekti, prevencija. Činjenice, materijalna pomoć, kuće, znači, sve ovo možemo iskopirati i dati vam ovo, ali to je i na zvaničnim sajtovima. Kod voda konkretno da budem malo preciznija. Vlada Japana, Velike Britanije, Turske, Italije, Alžira, Kanade, Indonezije, Albanije, Bugarske kao i koka- kola fondacije, EU, su na predlog Kancelarije za pomoć i obnovu odobrile finansiranje za projekte ukupne vrednosti od približno milijardu dinara namenjene obnovi infrastrukture za zaštitu od poplava. Radovi na obnovi i sanaciji infrastrukture za zaštitu od poplave su završeni na više od 120 lokacija, kao što sam rekla u nadležnosti „Srbijavode“, „Beogradvode“ i „Vode Vojvodine“. U saradnji sa UNDP obezbeđeno je finansiranje ukupnom iznosu od 57 miliona dinara za izgradnju 18 brana za bujične vode i čišćenje korita reke na teritoriji sledećih opština: Krupanj, Mali Zvornik, Bajna Bašta, Ljubovija, Osečina, Vrnjačka Banja, Kosjerić i Loznica. Uz sredstava namenjena obnovi oštećene i uništene infrastrukture u saradnji sa Svetskom bankom, EU, bilateralnim donatorima su obezbeđena sredstava u ukupnom iznosu od približno 70 miliona evra za projekte unapređenja sistema za zaštitu od poplava. Projekti će biti realizovani počev od jula 2015. godine i to je jedna od razloga zašto produžavamo jer je ugovor potpisan juna 2015. godine. Kada sam govorila razloge i argumente zašto se produžava zakon do kraja ove godine, rekla sam, naravno, Fond solidarnosti potpisivanja u maju 2015. godine. Novac iz tog Fonda solidarnosti koji iznosi 60,2 miliona evra biće korišćen za povraćaj sredstava Republike i lokalnih samouprava uloženih u odbranu od poplava, finansiranjem novih projekata obnove kritične infrastrukture u nadležnosti lokalnih samouprava. To je putna infrastruktura, pre svega, mostovi, vodovod i kanalizacija, uređenje vodotokova. Finansiranje novih projekata obnove, finansiranje novih projekata sanacije, klizišta nije bilo moguće rešiti sva klizišta u prethodnom periodu, kao i finansiranje projekta, ali potpune sređivanje sanacije jalovišta „Stolice“, koje ste pomenuli. Pod dva, nastavak saradnje Kancelarije sa delegacijom EU na realizaciji paketa pomoći u ukupnoj vrednosti 72 miliona, koji sam maločas pomenula, a tiče se prevencije od poplave. Dakle, dodatna pomoć u radovima, materijalu za porodice kojima pomoć države nije bila dovoljna za potpunu sanaciju, dodatna pomoć za poljoprivredu, misli se na sadnice, domaće životinje, hranu za domaće životinje, oprema, seme i đubrivo, obnova putne infrastrukture, pre svega mostovi na državnim putevima. Oprema za Hidrometeorološki zavod koja treba da posluži jačanju kapaciteta za predviđanje poplava i rano upozorenje i nabavka mobilne opreme za zaštitu od poplava. To je sve što je zaključeno u junu 2015. godine, a treba da se realizuje u narednom periodu i to je jedan od razloga zašto produžavamo zakon. Ima još nekoliko argumenata, ali smatrala sam da je ovo najvažnije što treba da vam kažem, a spremni smo da ovu informaciju, uzetu sa zvaničnih sajtova, koju možete i vi da uzmete i da pogledate, da vam iskopiramo i da vam damo.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Olgica Batić. Izvolite.
Hvala poštovana predsednice. Uvažena ministarka sa saradnicima, kolege i koleginice, danas naravno raspravljamo o zakonu za koji sam lično mislila da će se u nekim ranijim periodima već doneti i stupiti na pravnu snagu. Cilj svakako ovog Predloga zakona o pretvaranju prava korišćenja u pravo svojine na građevinskom zemljištu za naknadu jeste činjenica, odnosno definitivno jeste uređenje svojinskih odnosa na građevinskom zemljištu u našoj zemlji. Do sada kada god se govorilo o pitanju konverzije zemljišta, svi modaliteti koji su predlagani, apsolutno nisu dali rezultate. Ovaj zakon bavi se subjektima privatizacije, stečaja, izvršenja, sportskim društvima, udruženjima građana, preduzećima u restrukturiranju i time se treba jasno reći, ne odnosi na najveći broj građana koji svoje pravo na vlasništvo nad zemljištem ostvaruju bez naknade, a sve shodno Zakonu o planiranju i izgradnji. Na ovom mestu treba napomenuti da su sve bivše zemlje SFRJ u procesu tranzicije izvršile konverziju i to bez ikakve naknade. Slovenija, Hrvatska i Makedonija prvo su rešile svoja svojinska pitanja, jer su našle za shodno da to treba da bude osnov od koga treba krenuti, pa su tek onda pristupile procesu privatizacije. Mi smo krenuli obrnutim redom. Mi smo prvo privatizovali sve što se moglo privatizovati, a onda smo se eto gle naknadne pameti, setili da je trebalo konačno da uredimo svojinske odnose u našoj zemlji i to je upravo naš najveći problem i nije prvi put, prvi put u ovoj materiji, ali zasigurno ne prvi put da se kod nas tako nešto dešava. Jedan od, rekla bih, decenijskih problema oko kojih je sa jedne strane uvek izostajao kompromis, a sa druge strane ma kako god bilo njegovo zakonsko okrilje, uvek će neko dovoditi u pitanje njegovu pravičnost, jeste upravo problem konverzije o kome danas raspravljamo. Konverzija zemljišta iz prava korišćenja u pravo svojine, ma koliko ja lično želela da to bude stručne prirode, zadržava svoj politički karakter. Kažem zadržava jer nismo jedini, nismo jedina zemlja u kome je tako nešto i taj politički primat jednostavno odnosi prevagu. U prilog tome govori činjenica da su se vlasti menjale u našoj zemlji, da je taj problem ostajao nerešen, da je 2006. godine donet Ustav Republike Srbije, o čijem tekstu mislim šta mislim, a neću na ovom mestu govoriti o tome, nekom drugom prilikom nadam se da će biti izmenjen. Kakav god on bio, ustavna kategorija prava korišćenja na gradskom građevinskom zemljištu jednostavno njime nije predviđena. Upravo zbog toga, mnogi strani investitori recimo čekajući da otpočnu izgradnju na primer fabrike, odustajali su od otvaranja na primer pogona zbog nerešene situacije sa zemljištem. Taj problem imali smo i 2006. godine kada je donet Ustav, još uvek na moju žalost važeći. Godine 2009. kada je donet Zakon o izgradnji i planiranju putem kog je institut konverzije i uveden, a kasnije ćemo videti da su neke njegove odredbe oglašene neustavnim od strane Ustavnog suda Srbije. Taj problem smo imali i nakon stupanja na snagu pomenutog zakona, taj problem smo imali i juče, taj problem smo imali i prošle godine, itd. Čini mi se da ukoliko se neke odredbe ovog zakona, a mislim da delim zapravo bojazan koju je ovde istakao i gospodin Jovanović upravo po određenim pitanjima koja se tiču restitucije na nešto drugačiji način ne urede, bilo tako što ćete vi predložiti, odnosno resorni odbor, bilo tako što će biti usvojeni određeni amandmani koji daju jedna potpunija zakonska rešenja, ponovo dolazimo na teret da se određena pitanja mogu osporavati, a o tome ću nešto više u naravno daljem toku svog izlaganja. Treba napomenuti i to da smo dugo imali oprečne stavove. Da li će kupci preduzeća moći da steknu svojinu na atraktivnim lokacijama za gradnju po prvobitnoj ceni po kojoj su kupili preduzeće i to smo čuli ovde od strane nekih ovlašćenih predlagača, da li će pak ta cena po kojoj su kupili biti umanjena za vrednost uloženih sredstava ili će oni pak morati da plate stopostotnu tržišnu vrednost tog zemljišta. Ovim predlogom o kome danas raspravljamo, dat je odgovor na to pitanje tako što u svom članu 2. propisuje da pravo na pretvaranje prava korišćenja u pravo svojine na građevinskom zemljištu se vrši uz plaćanje tržišne vrednosti tog zemljišta, zadržavajući naravno mogućnost da se pod određenim uslovima koji su opet taksativno navedeni ovim Predlogom zakona, dođe do umanjenja tržišne vrednosti. Na prvom mestu, ono što moram da napomenem jeste, a što mnogi građani su postavili kao pitanje – šta ćemo sa restitucijom? Da li će recimo o mom zahtevu za povraćaj imovine prvo biti doneta odluka u postupku pred Agencijom za restituciju, pa će recimo to moje zemljište doći pod udar Zakona o konverziji? Ovo dajem kao primer, ali građani ovo pitanje postavljaju. Na prvom mestu, moram i da istaknem činjenicu da ono što je meni sporno, jeste upravo odredba koju ste i vi sami pročitali, a koja glasi zapravo da prava koja su stečena po ovom zakonu neće dirati, odnosno neće ograničavati prava koja su u skladu sa Zakonom o vraćanju oduzete imovine i obeštećenju i Zakonom o vraćanju imovine crkvama i verskim zajednicama. Mislim da upravo ovakva formulacija je nespretno data. Ona jednostavno ignoriše restituciju, jer na ovaj način moglo bi se postaviti pitanje da li bi ta, u slučaju svoje suprotnosti, odredba glasila da prava koja nisu stečena na osnovu ovog zakona, ograničavaju pravo u postupku pred Agencijom za restituciju. Naime, na ovaj način ovako kako je to interpretirano, recimo podnosioci zahteva za restituciju oduzete imovine, a o čijim zahtevima do dana kada ovaj zakon bude stupio na pravnu snagu, još uvek nije odlučen, čini mi se da se dovode u neravnopravni položaj sa ljudima o čijim zahtevima je u postupku pred Agencijom za restituciju odlučeno, koji su stekli neka prava za razliku od onih koji ta prava tek treba da steknu. Naime, ovim se uzima u obzir da je ovim zakonom, bar na način na koji je formulisano, uzimaju se u obzir samo stečajna prava, a moje pitanje a šta ako ta prava tek treba da se steknu, a u ovom momentu još uvek stečena nisu? Šta je posledica ukoliko se ostane pri ovakvom stavu, a koji se prožima i kroz neke sledeće odredbe ovog Predloga zakona? To je ignorisanje restitucije na jedan prividan način, zapravo uslovljavanje da građanima koji su podneli zahtev za povraćaj imovine, prihvatanje novčane nadoknade a ne naturalne restitucije na kojoj treba da se insistira. Slažem se da se ovim ne rešava, zakonom ne regulišu pitanja restitucije, ali ima veze, pominje se u nekoliko svojih odredaba i ta naturalna restitucija zapravo predstavlja načelo u Zakonu o vraćanju oduzete imovine i obeštećenja, a složićete se da bez naturalnog vraćanja opet se vraćamo na ovo pitanje, kako se i da li, dakle bez naturalnog vraćanja, uopšte poštuje privatna svojina u našoj zemlji? U skladu sa navedenim i opet po ovom pitanju koje je povezano, smatram da, recimo, i član 11. ovog Predloga zakona o kom raspravljamo u stavu 1. nekako ostaje nedorečen ili nedovršen, kako god želite. Tako smatram da iza reči „svi propisani dokazi“ trebalo bi upravo u cilju poštovanja restitucije da navedete i nastavak, koji bi otprilike glasio - a i po službenoj dužnosti pribavlja od Agencije za restituciju potvrdu da parcela koja je predmet zahteva za konverziju nije u postupku restitucije. Mislim da tako nešto eksplicitno treba navesti, da bi se pokazala dobra volja poštovanja zakona koji su već na našoj pravnoj snazi. Time se moraju otkloniti sve nedoumice, a da bi to imalo smisla, mislim da treba dovršiti upravo na ovaj način kako sam rekla, i u suprotnom, ukoliko se ostavi ovakva odredba, ona može voditi najrazličitijim mogućim tumačenjima. Takođe, mislim da bi ovde trebalo dopuniti ovaj član, gde bi se ubacio jedan dopunski stav, koji bi glasio - opet u cilju zaštite one kategorije lica na koje se već primenjuje upravo Zakon o vraćanju oduzet imovine, a to je da ukoliko nadležni organ utvrdi da je parcela koja je predmet zahteva u postupku restitucije, dužan je da bez odlaganja donese zaključak o prekidu postupka konverzije, a dok se pravosnažno ne okonča postupak restitucije. Dalje, ovo samo naglašavam sve one članove za koje mislim da zahtevaju, i naravno, ima se vremena da se na jedan bolji način normiraju. Shodno tome, članom 6. ovog Predloga zakona normiraju se posebni slučajevi u kojima se ne može ostvariti pravo na konverziju, odnosno kada se ne primenjuju odredbe ovog zakona, pa tako stav 2. ovog člana 6. glasi: „odredbe ovog zakona ne odnose se na imovinu kupljenu u postupku javnog oglašavanja po tržišnim uslovima, koja obuhvata pravo svojine na objektu sa pripadajućim pravom korišćenja na izgrađenom građevinskom zemljištu u skladu sa posebnim zakonima, a pre zaključenja ugovora o kupovini imovine, odnosno dela imovine privrednog društva ili drugog pravnog lica u skladu sa odredbama zakona kojim se uređuje privatizacija do dana stupanja na snagu Zakona o planiranju i izgradnji, kao ni imovinu koja je po okončanom postupku privatizacije teretnim, pravnim poslom stečena od subjekta privatizacije do dana stupanja na snagu Zakona o planiranju i izgradnji, koja obuhvata pravo svojine na objektima i pravo korišćenja na građevinskom zemljištu“. Vidite, ja sam pravnik po obrazovanju, advokat po vokaciji, iskreno, jako mi je teško da razumem šta se ovako dugim članom želelo reći. Mi ovde ne donosimo zakone da bi bili jasni vama, da bi bili jasni meni i ostalim kolegama ovde prisutnim, već da bi bili razumljivi apsolutno svim građanima Srbije, a sigurna sam da više od polovine građana Srbije ovakav jedan član ne bi razumeo. Konfuzan je ili je trebalo da bude znatno kraći ili pak izdeljen po članovima, stavovima itd. Dalje, imamo njegov stav 3. koji glasi:“ u slučaju stava 2. ovog člana primenjuju se odredbe Zakona o planiranju i izgradnji u delu koji se odnosi na pretvaranje prava korišćenja u pravo svojine na građevinskom zemljištu bez naknade“. Mišljenja sam da ova dva stava treba obrisati ili bar drastično izmeniti, da ne bi ostalo u obliku u kome se ona nalazi, bar ovako predložen. Ovim se zapravo krije jedna potencijalna opasnost, bar je ja tako tumačim, možda i pogrešno tumačim, ali to je moje pravo, da se na mala vrata i to u vešto prikrivenom obliku, ali u nedovoljno prikrivenom, jer ako sam ja to primetila, mogli su to primetiti i mnogi drugi, da se upravo uvodi mogućnost kupcima preduzeća iz privatizacije da steknu pravo svojine na građevinskom zemljištu bez naknade, a to je, kao što ste i sami naveli, bilo predmet ocene Ustavnog suda Republike Srbije. Ovde je zapravo suština u tome što je ista mogućnost predviđena za sva preduzeća koja su kupljena pre stupanja na snagu Zakona o planiranju i izgradnji iz 2009. godine, da kupci preduzeća iz privatizacije, kada plaćaju naknadu za konverziju imaju pravo da im se od vrednosti zemljišta odbije vrednost imovine prilikom privatizacije. Sećate se svi člana 103. stava 1. Zakona o planiranju i izgradnji, koji je proglašen neustavnim upravo odlukom Ustavnog suda. Tada je stav Ustavnog suda bio da ova preduzeća treba da plate punu tržišnu vrednost zemljišta kod konverzije i ukoliko ova odredba ostane u ovakvom obliku, opet činimo grešku i potenciramo, zapravo, otvaramo mogućnost da bude predmet ispitivanja ustavnosti pred Ustavnim sudom i onda opet dolazimo na isto, mogućnost da Ustavni sud donese odluku kojom se takva odredba proglašava neustavnom, pa onda u nekom narednom periodu hajmo sve opet iz početka, pa da menjamo odredbe zakona. Mislim da treba još jednom ovo da pročitate, bar u celosti ovaj sporni član i videćete da je njegova suština zapravo već proglašena neustavnom i to odlukom Ustavnog suda koja je objavljena u „Službenom glasniku 98/2013“ od 8. novembra 2013. godine. Naravno, ispred DHSS ovde sam amandmanski intervenisala, jer mislim da zakon koji ima dobar cilj i koji je dobro postavljen treba samo da dalje unapredi svoja rešenja kako bi svima koristio. Što se tiče člana 13, moram da pročitam i taj član Predloga zakona i on glasi da naknada koja se tiče naknade za konverziju, koja se može plaćati u jednokratnom iznosu ili u 60 jednakih mesečnih rata, pa naknada se plaća u jednokratnom iznosu, podnosilac zahteva ima pravo na umanjenje u iznosu do 30% u odnosu na utvrđen iznos naknade itd, da ne čitam ceo ovaj član 13. Smatram da on, i to njegov član 4. i tačke 2), 3) i 5) treba brisati, dok član 17. predloženog rešenja, u obliku koji je pred nama, nije dovršen, te bi ga trebalo upotpuniti tako da taj eventualno novi član bi glasio da ukoliko se plaćanje naknade vrši na rate, onda nadležan organ za poslove državnog premera i katastra sa upisom prava svojine istovremeno upisuje hipoteku, naravno, u visini određene naknade za konverzije i to u korist Republike Srbije, AP, ili jedinica lokalne samouprave. Mislim da je ovakva dopuna neophodna upravo iz razloga jer se zadržavanjem postojećeg rešenja otvaraju mogućnosti za zloupotrebe. Suština jeste u tome da se upravo daje obezbeđenje u vidu hipoteke ili zaloge na drugim nepokretnostima, a da se vrši uknjižba na osnovu prve rate. Kako je sticanje svojine u našem pravu uvek vezano za uknjižbu, onda dolazimo do situacije, zapravo, da u ovakvom rešenju da lice koje nije platilo cenu, ono se faktički kreditira, ništa drugo, faktički se kreditira, jer on može tu parcelu, primera radi, da proda odmah, a zatim kasnije da prestane da plaća utvrđenu naknadu, a svi smo svedoci šta se i na kakve načine dešavalo kada su vršene procene kod zalaganja i kod hipoteka. Što se tiče predviđanja bezdržavinske zaloge, mislim da je takvo rešenje apsolutno neprihvatljivo, jer postavljate pitanje kako ćete obezbediti sigurnost naplate. Tu je odgovor vrlo jednostavan. To ne možete obezbediti ni na koji način, jer takva sigurnost naplate jednostavno ne postoji. Ovo posebno s toga što se insistira na onome što je već ovde pominjano, a to je da će 50% sredstava pribavljenih konverzijom ići u Fond za restituciju. Naravno, i po ovom pitanju podnela sam amandman za koji mislim da je svrsishodan i da na bolji način reguliše ono o čemu sam upravo pričala. Naravno, ovaj zakon ću u svakom slučaju podržati, jer konačno dolazimo do onoga što sam na samom početku i rekla, uređuju se svojinski odnosi koje smo trebali davno da uredimo. Budući da mi je vreme pri kraju, što se tiče Predloga zakona o izmeni Zakona o otklanjanju posledica poplava u Republici Srbiji, kada smo ovde raspravljali o tom Predlogu zakona i govorili o materiji kojom se on bavi, a to je upravo otklanjanje posledica poplava, i tada sam govorila da je ovaj rok koji je prvobitnim tekstom dat izuzetno kratak, da posledice poplava građani Srbije neće otkloniti onog momenta kada prestane važenje ovog zakona i slobodno i da ste stavili i produžili rok važenja ovog zakona za još pet godina, apsolutno ništa ne bi pogrešili. Zahvaljujem.
Zahvaljujem gospođici Batić. Reč ima potpredsednik Vlade, prof. dr Zorana Mihajlović. Izvolite.
Hvala vam na komentarima. Kada govorimo o članu 6, st. 2. i 3, i te kako ćemo razmotriti, kao i član 13, takođe, oko člana 6. oko nejasnoća i oko ovog dela gde govorite da eventualno na mala vrata dolazimo do onoga do čega ne želimo da dođemo. Dakle, to je nešto što ćemo zajedno da razmotrimo. Vratila bih se na restituciju. Još jednom da ponovimo – ovo je zakon koji ne može da rešava pitanje restitucije i naš cilj jeste da zaštitimo sve one koji jesu u procesu restitucije. Vi znate da samo ukoliko je vlasnik privatizacije prihvatio u ugovoru da ukoliko dođe do restitucije on se s tim slaže, odnosno da se onda u naturi vraća, znači, samo u toj situaciji je to moguće. U svim drugim situacijama ide se na obeštećenje. To je moguće pokrenuti i sada, i bez ovog zakona. Sve vaše amandmane koje ste dali, mi ćemo sa dužnom pažnjom da pogledamo. Što se tiče Zakona o poplavama, sećam se komentara od ranije i nadam se da ćemo ipak uspeti u ovom kraćem vremenskom periodu, do kraja godine, da završimo poslove koji su ispred nas.
Zahvaljujem gospođo Mihajlović. Reč ima dr Vesna Besarović, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospodine predsedavajući, gospođo ministar, uvaženi kolege poslanici, Zakon o pretvaranju prava korišćenja u pravu svojine na građevinskom zemljištu uz naknadu ili popularno nazvan „Zakon o konverziji“ je pred nama, posle dosta dugog vremena. Iščekivali smo ga mi, stručna javnost i pre svega privrednici. Prisutan je veoma važan razlog za donošenje ovog zakona – okončanje svojinske transformacije na gradskom građevinskom zemljištu, u skladu sa odredbama Ustava Republike Srbije i u skladu sa odlukom Ustavnog suda koju smo već imali prilike da citiramo. Naime, konverzija je kao takva postala moguća od Zakona 2009. godine, kada je prvi put donet Zakon o svojinskoj transformaciji u postupcima privatizacije i stečaja. Međutim, taj zakon se vrlo brzo pokazao u svom dobrom i u svom lošem svetlu. Član 102. tog zakona nije doneo dobra rešenja. Po članu 102. tadašnjeg zakona iz 2009. godine, koji je kasnije pretrpeo dve revizije, 2011. i 2014. godine, svi upisani nosioci prava korišćenja stekli su mogućnost za upis prava svojine na građevinskom zemljištu bez naknade, osim nekoliko kategorija lica koja su bila navedena u stavu 9. Te kategorije lica nisu mogle da postanu vlasnici svojine, odnosno vlasnici zemljišta, da postanu titulari svojine na građevinskom zemljištu uz naknadu. Samim tim je narušen tržišni princip, princip sticanja svojine uz naknadu, koji je transparentan, savremen, koji omogućava nastavljanje i završetak postupka svojinske transformacije. I to je bio osnovni razlog koji je motivisao Ministarstvo i sve ostale nadležne službe da se pokrene postupak promene ovog člana 102, odnosno da se omogući da pet kategorija lica mogu da steknu pravo svojine na građevinskom zemljištu. Te kategorije lica su pobrojane u članu 1. i ja ih posebno sada neću navoditi. Znači, one su sada u mogućnosti da pretvore pravo korišćenja u pravo svojine, znači, postupkom konverzije, plaćanjem naknade koju određuje jedinica lokalne samouprave. Ovde bih se potpuno složila sa kolegom koji je izrazio sumnju u kapacitet jedinice lokalne samouprave u pogledu procene tržišne vrednosti građevinskog zemljišta, odnosno katastarske parcele koja je predmet konverzije. Možda bi se mogla razmotriti mogućnost da pored jedinica lokalne samouprave u proceni vrednosti učestvuje poreski organ i polazeći od toga da on, ako ništa drugo, ima bolji uvid, metodologiju ocenjivanja tržišne vrednosti. Pravo na konverziju imaju ona lica koja su nosioci prava korišćenja na građevinskom zemljištu i kao takvi su upisani u javnu knjigu o evidenciji nepokretnosti. To je dokaz njihove aktivne stranačke legitimacije koju oni moraju da podnesu kako bi mogli da pokrenu postupak za konverziju. Predmet konverzije je katastarska parcela, i to nije ništa sporno. Međutim, sada dolazimo do pitanja načina plaćanja. Naknada koju predviđa predlog zakona u članu 13, koju je koleginica Batić pominjala, je da se može platiti u jednokratnom iznosu ili u 60 jednakih mesečnih rata uz aktiviranje sredstava obezbeđenja. Postavlja se pitanje – da li je moguće ugraditi neki mehanizam obezbeđenja da se sačuva vrednost tih 60 jednakih mesečnih rata, a to je zapravo pet godina, narednih pet godina? Pretpostavimo da ćemo imati malu i kontrolisanu inflaciju, ali šta ako ta inflacija se izmakne kontroli i ako narednih pet godina bude taj iznos delimično obezvređen? Neću da razmišljam o tome da bude potpuno, ali da bude delimično obezvređen. Na liniji tog razmišljanja odmah dolazi i pitanje upisa u katastar, odnosno lice koje je isplatilo naknadu u celini, naravno, ima pravo, uz prezentiranje dokaza da je platio naknadu, da traži da se izvrši upis njegovog prava svojine na katastarskoj parceli koju je kupio. Lice koje se opredelilo za varijantu plaćanja 60 mesečnih rata, ako njemu dozvolimo upis, naravno postoji obezbeđenje, a ne ugradimo u taj član da će i korisnici tog novca, a to je Agencija za restituciju i jedinica lokalne samouprave, imati mogućnost da intervenišu ukoliko on ne prestane da plaća rate ili otuđi tu katastarsku parcelu, mislim da može da se dovede u pitanje kvalitet ove zakonske odredbe, koji je ovakav kakav jeste, kako sad čitamo, dobar, ali mi znamo da život to vrlo lako može da demantuje. Na liniji tog istog razmišljanja je i situacija zakupa. Zakon predviđa, i to je rešenje koje smo već imali, da se može opredeliti i za zaključenje ugovora o dugogodišnjem zakupu na 99 godina i da se u tom slučaju vrednost katastarske parcele deli na 99 jednakih godišnjih rata. Nikakva valorizaciona klauzula nije predviđena. Da li možemo da zamislimo da će narednih 99 godina vrednost naše domaće valute biti ista kao što je danas i da li se ne suočavamo sa rizikom da ona za 15, 20 godina bude obezvređena, a za 50 godina bude potpuno obezvređena? Moja sugestija, moj predlog, odnosno predlog naše stranke, je da se razmotri mogućnost da se sa nekim parametrom obezbedi očuvanje vrednosti ovih 99 godišnjih rata. Mislim da smo najvažnije stvari iz Predloga zakona obuhvatili. Naša stranka, Socijaldemokratska partija Srbije, će u danu za glasanje podržati, odnosno glasati za Predlog ovog zakona. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, gospođo Besarović. Reč ima potpredsednik Vlade dr Zorana Mihajlović. Izvolite.
Zahvaljujem. Samo da otklonimo nekoliko nedoumica. Pomenuli ste vezano za 60 rata, odnosno pet godina najkasnije pitanje vezano za zakup. I u jednom i u drugom slučaju mi upućujemo u zakonu na odredbe Zakona o planiranju i izgradnji i kažemo recimo – na zakup iz stava 1. ovog člana primenjuju se odredbe Zakona o planiranju i izgradnji kojima se uređuje zakup građevinskog zemljišta, a ono predviđa godišnje usklađivanje. Tako da ne može da se desi da za jednu, dve, pet, deset, trideset godina to apsolutno ništa ne vredi. Takođe, kada govorite o kapitacitetu lokalnih samouprava, još jedanput da ponovim, kompletan posed dokumentacije radi praktično Poreska uprava. Ona je ta koja će odrediti vrednost, a jedinica lokalne samouprave, odnosno Služba za imovinsko-pravne poslove će ukoliko postoji potreba za umanjenjem vrednosti uraditi najprostiju računsku operaciju sa tom razlikom što će zaista ministarstvo vršiti nadzor i vršiti kontrolu i pomoći, kao što u Zakonu o planiranju i izgradnji radimo sa svakom lokalnom samoupravom, tako ćemo raditi sa svakom koja bude krenula u primenu ovog zakona. Što se tiče katastra, koji ste pomenuli, o sprovođenju, upisu brine vlasnik, ali praćenje u zavisnosti ko je vlasnik, na nivou države radi Ministarstvo finansija, odnosno lokalna samouprava, dakle, u zavisnosti ko je vlasnik. To su, rekla bih, osnovna četiri pitanja. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe, narodni poslanik Marko Đurišić.
Hvala predsedavajući. Poštovana potpredsednice, moram da pre svega izrazim nezadovoljstvo što o ovom zakonu danas raspravljamo manje od tri dana pošto smo dobili ovaj zakonski predlog. Zakonski predlog su poslanici, ko je bio pri internetu, mogli da vide u petak kasno popodne, a raspravu smo počeli danas u ponedeljak ujutru o jednom vrlo važnom zakonu. Vi niste rekli na početku, govorili ste u nekoliko kratkih rečenica o ovom zakonu, rekli ste između ostalog kako Vlada radi, ali niste rekli da recimo Vlada kasni sa donošenjem ovog zakona mesec dana. Naime, izmenama i dopunama predloga o planiranju i izgradnji, koji smo doneli u decembru prošle godine, imali smo rok šest meseci za donošenje ovog zakona. Taj rok je isticao negde sredinom juna. Negde je to, čini mi se, najmanji problem, ali govori o tome na koji način je ovaj zakon stavljen na dnevni red i šta je možda skrivena namera ovog zakona, jer ne mogu da razumem zašto, ako je već prekoračen taj rok koji je Vlada sama sebi dala, pa ga nije ispoštovala, nije ostavljen dovoljan rok nama poslanicima da se spremimo za ovu raspravu. Moram da priznam da sam najviše o ovom zakonu saznao od kolega koji su danas pre mene govorili i hvala im na tome. Nisam pravnik, nisam ni građevinac, ali se bavim dugo politikom i znam kada se ovakve stvari rade na brzinu da postoji neki skriveni interes, neke interesne grupe, kako smo kod jednog prethodnog zakona, koji ste vi ovde obrazlagali, našli taj termin u obrazloženju zakona, a sada hvala Bogu dobro je da nema tog termina. Ima činjenice da je vođena javna rasprava, ali odjednom je postojalo neko ćutanje nekoliko meseci i samo se ovaj zakon preko noći stvorio u proceduri pred nama poslanicima i mi danas, čini mi se, nemamo mogućnost da vodimo sa vama kvalitetnu raspravu jer ste vi sasvim sigurno bolje pripremljeni od svih nas ovde, jer jednostavno nismo imali dovoljno vremena. Ima nekoliko stvari na koje želim da se osvrnem kod ovog zakona. Znači, činjenica je da ovaj problem postoji dugi niz godina u Republici Srbiji i da je pokušan prvi put da se reši kada je posle usvajanja novog Ustava 2006. godine usvojen 2009. godine novi Zakon o planiranju i izgradnji koji je predvideo ovu konverziju. Razne su bile najave kakve će rezultate ta konverzija doneti. Činjenica je da je u dve godine po donošenju Zakona o konverziji postojao rast u građevinskoj industriji i 2010. i 2011. godine, da je država nešto radila da bi pomogla građevinsku industriju, a da se od 2012. godine nije radilo ništa. Onda je Vlada, čiji ste vi član već tri godine, krajem decembra 2012. godine donela izmene Zakona o planiranju i izgradnji i tadašnji ministar Vojislav Ilić je između ostalog rekao da je konverzija leglo korupcije i da je kao takvu treba ukinuti, da ono zemljište koje pripada, pravo na korišćenje treba dati besplatno i da će to otvoriti, dovesti u kratkom roku dve milijarde evra investicija koje čekaju i da će to biti rezultat izmena koje je tada parlament, znači, pre gotovo tri godine, a bio je predlog ove Vlade, vaše Vlade, usvojen, dovesti do pokretanja građevinske industrije. Na žalost, to se nije desilo. Naprotiv, imamo dalji pad građevinske industrije i danas je građevinska industrija, izgradnje Srbije na najnižim granama u svojoj istoriji i sada donošenjem ovog zakona ponovo se obećava da će građevinska industrija doživeti procvat, da će zajedno sa novim, odnosno sa merama koje su usvojene u Zakonu o planiranju i izgradnji, o tome da se građevinske dozvole izdaju u roku od 28 dana, krenuti jak razvoj građevinske industrije, ali, moram da izrazim svoju skepsu da će se to stvarno i desiti. Nisu problemi ovde bio u poslednjih nekoliko godina samo zakoni, nego i problem administracije, ne reagovanja javnih komunalnih preduzeća. Znači, neke opštine su i po starom Zakonu o planiranju i izgradnji iz 2009. godine u roku od 30 dana izdavale građevinsku dozvolu, ali su bile dobro organizovane i mogle su to da urade. Mali je broj takvih opština u Srbiji, ali su mogle. U tim opštinama to može da se vidi. To su opštine koje su po pravilu privukle najviše investicija u poslednjih nekoliko godina. Tamo su napravljene industrijske zone. Otvaraju se nove fabrike. Druge opštine se jednostavno nisu snašle ili nisu želele da se snađu. Sada nekoliko stvari, vi ste rekli, meni je to bilo vrlo zanimljivo, kako je ovaj zakon u skladu sa Ustavom. Znate, svaki zakon koji donosi Skupština, Skupština donosi u uverenju da je u skladu sa Ustavom. Naš Odbor za zakonodavstvo i ustavna pitanja kaže da je zakon u skladu sa Ustavom, međutim, Ustavni sud je taj koji daje konačnu ocenu i imali smo brojne primere kada je Ustavni sud ocenjivao da zakoni nisu u skladu sa Ustavom, iako se u raspravi uvek govori da je u skladu sa Ustavom. Tako da – da li je ovaj zakon u skladu sa Ustavom, videćemo. Sigurno će se i on naći na Ustavnom sudu. Ovde sam pročitao jedan deo obrazloženja odluke Ustavnog suda iz 2013. godine koji kaže – pravo korišćenja građevinskog zemljišta stečenog u postupcima privatizacije, stečaja, ili izvršnom postupku može se konvertovati u pravo svojine plaćanjem tržišne cene zemljišta. Znači, to je bio osnov da se ukine onaj deo Zakon o planiranju i izgradnji koji je govorio o umanjenju vrednosti zemljišta na osnovu sredstava koje je neko uložio kupujući neku firmu u privatizaciji. Vi ste sada predvideli drugi način umanjenja na izgrađene površine i videćemo, na površine pod objektima, izvinjavam se, trudiću se da terminološki budem što je moguće precizniji, na Ustavnom sudu da li će ovo sada proći. Siguran sam da će biti nekih žalbi Ustavnom sudu, tako da taj sud o tome da li je ovaj zakon u skladu sa Ustavom ili ne daće na kraju Ustavni sud. Svi mi ovde kada glasamo i raspravljamo o nekim zakonima verujemo da su oni u skladu sa Ustavom po našem najboljem saznanju. Ovaj zakon rečeno je da neće da ima direktnih troškova po građane, usvajanje ovog zakona, i budžet, a govori se i rekli ste i vi to u svom izlaganju da se očekuje da u narednim godinama, ne znamo koji je to rok – naredne godine, očekuje da će Fond za restituciju i budžet Republike biti puniji, to je neka okvirna procena 631,4 miliona evra pojedinačno. Znači, nešto preko milijardu i 200 miliona evra i mislim da je to vrlo važan zakon. Ako danas donosimo zakon koji može da ima tako velike efekte, mislim da smo trebali da imamo malo više vremena da se konsultujemo i da raspravimo. Čuli ste i dosta kolega koji su spremni da glasaju za ovaj zakon, koji su imali vrlo važne, vrlo ozbiljne sugestije na određena rešenja po ovom zakonu, koje ovaj zakon predviđa, jer ako bi se takav priliv obezbedio u budžet Republike Srbije, to je sasvim značajno, mislim, vrlo značajan prihod i mislim da treba ozbiljno da pristupimo. Ono što smatramo da nije dobro uređeno, to je što ne postoji žalba na vrednost zemljišta, tu cenu određuje organ lokalne samouprave. Vi ste objašnjavali da će se on konsultovati sa Poreskom upravom oko cene, a da će nadležni organ za imovinska pitanja lokalne samouprave voditi ceo postupak i da kada se odredi ta cena u zakonu stoji da pravno lice koje je tražilo ima rok od tri dana da se odredi na koji način će platiti tu cenu, da li će ići na ovaj rok od 60 meseci na rate ili će platiti odmah, sa ovim umanjenjem od 30%, kako ste predvideli. Znači, ne postoji pravni lek na vrednost procene i mi smatramo da je to loše, da jednostavno mora da postoji dvostepenost u svakom postupku, pa i u ovom. Takođe, manjkavost ovog zakona je, kako mi vidimo, da nije definisan rok do kada mora da se izvrši konverzija, znači to pitanje je ostalo potpuno otvoreno, i ostavljena je i ova mogućnost zakupa na 99 godina. To na prvi pogled deluje jako pravično, znate, odredite tržišnu cenu trenutnu zemljišta, pa podelite na 99 i onda se odredi mesečna rata. Pitanje je šta se dešava sa tim zemljištem u tih 99 godina, da li ono gubi na svojoj vrednosti ili ne, šta se u tom slučaju dešava sa ratom, ne samo u smislu, ne znam, inflacije ili usklađivanja u skladu sa zakonom, nego samo zemljište da li zbog nekih okolnosti dobija na vrednosti ili ne, a onda neko plaća, ako je to zemljište danas u nekom neatraktivnom delu neke lokalne samouprave gde nema ili nije planiran razvoj nekih 20 godina, onda danas će ta rata biti mala, za 20 godina, razvojem nekog grada ili opštine, to zemljište može da postane vrlo atraktivno, a neko će onda imati pravo ga koristi i na njemu gradi, plaćajući vrlo malu cenu zakupa? Mislimo da je potrebno možda ići na neku drugu cenu, jer obično se cena zemljišta revalorizuje kroz neku investiciju u roku od 10 do 15 godina, tako da je ovaj rok po nama predugačak. Ono što takođe smatramo da je problem, to je neusklađenost važećih zakona, znači Zakona o planiranju i izgradnji i Zakona o državnom premeru i katastru. Nemaju ovu kategoriju - ukupna površina ispod objekta, ne prepoznaju tu kategoriju i sada se ovim zakonom to uvodi u pravni sistem i pitanje je šta će se dešavati i kako će se tumačiti. Slažem se sa koleginicom koja je rekla da je ovaj zakon pisan dosta komplikovano, kroz neke dugačke rečenice koju ni pravnici ne mogu do kraja da razumeju, pa će se verovatno dosta tumačiti od strane ministarstva u narednom periodu šta konkretno određeni članovi znače i kako će se zakon primenjivati, što je loše. Zakoni treba da budu pisani jasno, da mogu laici, kao što sam ja u ovom slučaju, da razumeju, jer ja sam, da budem iskren, nekoliko puta čitao članove 8, 9. i 6. i nisam do kraja bio siguran šta oni tačno znače. Priznajem da nisam bio siguran, ali dobro, nemam nikakvu firmu, nisam privatizovan, neću koristiti nijedno pravo koje će neki steći ovim zakonom, ali mislim da je to loše, da to ostavlja prostor za manipulaciju, ostavlja za ono, što je rekao svojevremeno ministar Ilić, da je konverzija leglo korupcije, da ovaj zakon to neće izlečiti i da ćemo biti svesni u mesecima i godinama koje dolaze da su ova zakonska rešenja odgovarala samo nekima. Za ova tri dana nisam uspeo do kraja da saznam ko su ti neki kojima će ovaj zakon odgovarati. Drugi zakon koji je danas na dnevnom redu je prilično kratak i jasan, moram da priznam. Predlog zakona o izmeni Zakona o otklanjanju posledica poplava, kako ste sami rekli, samo jednu stvar menja, a to je produženje važenja ovog zakona na još nešto manje od šest meseci, tj. do kraja godine. Mi smo protiv ovoga, prvo zato što smatramo da ako treba da produžimo rok važenja ovog zakona, onda treba da povedemo jednu ozbiljnu raspravu o tome šta je i na koji način je radila do sada Kancelarija i na koji način se ovaj zapis provodio. Vi niste u uvodnom izlaganju rekli mnogo toga. Rekli ste kasnije, rekli ste da je više od 20 hiljada građana dobilo pomoć, da je ta pomoć preko 43 milijardi dinara, da su na 120 lokacija izvršeni radovi u vrednosti od dve milijarde, na popravci, sanaciji brana i vodotokova, a da je ključni razlog to što je 62 miliona evra iz Fonda solidarnosti u maju ove godine opredeljeno da se potroši. Moram da budem iskren, nisam siguran da u ovom roku koji ste vi predvideli zakonom to uopšte može da se uradi, da se taj novac potroši. Jednostavno, poznajući način na koji funkcioniše naša administracija i sve ono što se dešavalo i na šta je Kancelarija nailazila kao probleme u prethodnih godinu dana u radu na sanaciji i otklanjanju šteta od poplava, mislim da jednostavno ne daje nadu da možemo za šest meseci da završimo ceo ovaj posao. Znači, krajem godine ćemo se naći ponovo u situaciji da li da produžavamo ovaj rok ponovo ili da na neki sistemski način rešimo ovaj problem. Rekli ste da postoji plan da se taj zakondonese, ali ja, nemojte da mi uzimate za zlo, jednostavno sumnjam u planove ove Vlade, jer takav je bio i plan na početku, ponavljam da se zakon o konverziji do donese do juna, sada je jul, pa ga tek sada donosimo. Bojim se da i taj zakon koji bi trebao sistemski da reši otklanjanje posledica katastrofalnih situacija u Srbiji neće biti donet do kraja ove godine. Onda ćemo imati situaciju koju imamo sada, isticaće rok za primenu ovog zakona. Mislim da je mnogo bolje rešavati stvari sistemski, a ne leks specijalis i ad hok zakonima. Iz svega toga i iz toga što nemamo ozbiljnu raspravu, danas bi trebao možda ovde da bude i direktor Kancelarije da govori o problemima na koje je naišao, znam da su oni podneli nešto preko tri hiljade prijava za razne zloupotrebe kod dodele pomoći, ne sumnjam u njihov rad i transparentnost i način na koji su radili, ali ta njihova iskustva zaslužuju jednu ozbiljnu raspravu, a ne ovako da se uz zakon o konverziji, koji je vrlo ozbiljan i treba Republici Srbiji da obezbedi značajna sredstva, stavi i ova tačka kao jedan mali dodatak o kojoj će neko pričati, neko neće pričati i na kraju ćemo to samo izglasati bez velike rasprave. To su razlozi zbog kojih mi ne možemo da podržimo ova zakonska rešenja kako su danas predložene, tu pre svega mislim na zakon o konverziji. Dali smo jedan broj amandmana, moram da priznam da, slušajući raspravu kolega poslanika, nismo obuhvatili sva pitanja i biće nam važno ne samo kako će naši amandmani biti sagledani od strane vas i Vlade, nego svi amandmani, jer ima tu dobrih ideja i potrebe za ispravkom ovog zakona, ali u ovom obliku kako je predložen, mi ne možemo da podržimo ova dva predloga zakona. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Đurišiću. Reč ima potpredsednik Vlade prof. dr Zorana Mihajlović.
Puno toga ste rekli, ali konkretno određenih sugestija nisam baš imala, osim kvalifikacija da je nešto loše, da ste nezadovoljni itd, ali ja ću probati na nekoliko, čini mi se, važnih stvari, ipak da ih ponovim, kao što sam rekla u prethodnom periodu. Naravno da nijedan državni organ, a odnosi se i na ovu Vladu i na ovo Ministarstvo, neće predložiti nikada nešto što je u suprotnosti sa Ustavom. Ali, kada sam govorila da je u skladu sa Ustavom, mislila sam pre svega da su rešenja u ovom Zakonu o konverziji direktno uslovljena odlukom Ustavnog suda iz 2013. godine, gde smo imali situaciju kada je odlukom Ustavnog suda praktično zaustavljen proces same konverzije. Da ne govorimo praktično da od 2009. godine uredbom koja je bila toliko komplikovana, odnosno sa dve uredbe koje su bile toliko komplikovane, koje su prethodne vlade donosile, a to nije bila Vlada u kojoj je sedela SNS, dakle konverzija nije mogla da se uradi. Samo je jedna konverzija urađena na teritoriji Beograda za sve ovo vreme, što govori o tome kako je dobro napravljen bio taj zakon i na šta su ličile te uredbe. Mi danas ispravljamo nešto što je trebalo davno, slažem se sa nekim poslanicima, da bude završeno. Rekli ste da nema mogućnosti žalbe. Niste u pravu. Ako pogledate zakon, imate tačno da vidite da tu postoji prigovor i to je član 12, poslednji je stav. Dakle, podnosilac ima pravo prigovora na akt lokalne poreske administracije u roku od 15 dana od dana dostavljanja, po prigovoru rešava opštinsko, odnosno gradsko veće jedinice lokalne samouprave na čijoj teritoriji se nalazi građevinsko zemljište koje je predmet konverzije. To je najnovija praksa upravnog suda. Prema tome, to i te kako stoji u zakonu i tu niste u pravu. Imate i žalbu na rešenje, mogućnost da se podnese i žalba na rešenje. Kada ste govorili o roku, jedna stvar, nemoguće je dirati u stečena prava. Dakle, u tom smislu nismo mogli da stavimo rok koji vi pominjete. Takođe, govorili ste o periodu od 99 godina. Nisam shvatila šta je tu problem, pa ćete možda kroz amandmane to da nam dostavite. Zakon nije neusklađen ni sa jednim zakonom. Ono što će nas takođe sačekati u narednom periodu, ja mogu da kažem da je završena javna rasprava o izmenama i dopunama Zakona o premeru i katastru. Verujem da ćemo u tom smislu imati jednu zaokruženu celinu, Zakon o planiranju i izgradnji, Zakon o konverziji, Zakon o premeru i katastru. Zakon je bio dugo u javnoj raspravi i uopšte mogu da kažem da od prošle godine, od avgusta meseca, Zakon o planiranju i izgradnji, a posle toga ekonomske analize i razgovori o Predlogu nacrta Zakona o konverziji, stalno su u javnoj raspravi i verujem da je bilo dovoljno vremena da se daju komentari, ali kroz amandmane ćemo imati prilike to i da vidimo. Što se tiče Zakona o produženju roka Zakona o poplavama, ja se s vama slažem da stvari moraju sistemski da se rešavaju. Situacija u kojoj smo se mi našli prošle godine je bila takva da je bilo neophodno doneti zakon, zakon koji će na jedan jasan, pregledan i transparentan način pokazati šta u stvari radimo i na koji način radimo da bismo sanirali posledice od poplava, ali isto tako da bismo se bavili prevencijom mogućih budućih poplava. Prema tome, Zakon o upravljanju rizikom od katastrofa, koji će vrlo brzo da se nađe u javnoj raspravi, jeste sistemski zakon koji će ostati, a ovaj zakon će živeti do kraja ove godine i do kraja ove godine ćemo završiti sa poslovima i projektima koje smo sada već pominjali, da ih ponovo ne nabrajam. Takođe, na zahtev svakog odbora u parlamentu, Kancelarija i predstavnici Kancelarije su uvek tu da dođu i da se raspravlja o svakom, ne samo o problemima na koje su nailazili, nego i o svemu onome i o načinu kako su rešavali probleme posledica od poplava. Hvala.
Zahvaljujem, gospođo Mihajlović. Reč ima ovlašćeno predstavnik poslaničke grupe, narodni poslanik Balša Božović. Izvolite, gospodine Božović.
Zahvaljujem, predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, uvažena ministarko, poštovani gosti, poštovani građani, vi ste krajem prošle godine usvojili Zakon o planiranju i izgradnji. Tada ste obećali dve stvari ovde pred narodnim poslanicima i javnošću u Srbiji, izdavanje građevinskih dozvola za 28 dana i Zakon o konverziji do 1. marta ove godine. Ni jedna ni druga stvar nije ispunjena. Tada ste bukvalno iščupali konverziju iz Zakona o planiranju i izgradnji, na naše opšte iznenađenje i opšte čudo u kojem smo se našli. Tada smo upućivali na mogućnost nezapamćene korupcije u Srbiji, koja se u istoriji ove zemlje nije dogodila, a pre svega kada su u pitanju ona preduzeća i one sporne 23 privatizacije iz vremena Vlade Vojislava Koštunice, jer ste time dozvolili tim vlasnicima preduzeća na zemljištu na kom su do tada imali pravo korišćenja, a imaju i danas, da imaju pravo na lokacijske uslove, odnosno na dobijanje građevinske dozvole. Ta mogućnost je upućivala na nezapamćenu korupciju, na nešto što bi se zvalo kriminal i oštro smo se iz tog razloga zalagali protiv takvog tajkunskog zakona i sa obe ruke smo glasali protiv. Došli ste osam meseci kasnije sa Predlogom zakona o konverziji, koji ima takve odredbe da me uopšte ne bi čudilo da je pisan npr. u Luci Beograd. Ovaj papir koji smo dobili danas, koji predstavlja Predlog zakona o konverziji, miriše na prljavi zadatak koji ste vi u nečije ime ovde došli da sprovedete u delo. Isto kao i potpisivanje ugovora o „Beogradu na vodi“, koji do dan danas nismo imali prilike da vidimo, jer ne znamo šta se toliko krije od građana ako je u interesu svih nas. To je prva stvar koja pored ove odluke Ustavnog suda iz 2013. godine, koju držim u ruci, koja je zapravo neustavnim proglasila konverziju iz 2009. godine. Zašto? Zato što je taj zakon iz 2009. godine one koji su sumnjivim poslovima došli do ogromnog kapitala terala da plate konverziju. Taj zakon je omogućavao još jednu stvar, jedan popust koji je predstavljao tržišnu vrednost zemljišta, minus cenu koju je neko platio za to preduzeće u jednoj od tih privatizacija. Na slikovitom primeru Luke Beograd to izgleda sledeće. Dakle, 400 miliona evra košta tržišna vrednost zemljišta, minus 40 miliona koliko je nečiji poslovni partner platio to preduzeće, jednako je 360 miliona evra. Toliko je po tom zakonu vlasnik Luke Beograd morao da plati da bi stekao pravo svojine nad zemljištem gde je do tada imao pravo korišćenja. Ustavni sud je rekao – gospodo, nema ni popusta, svako ko želi pravo svojine mora da plati punu vrednost zemljišta, tržišnu vrednost zemljišta. Ustavni sud je reagovao potpuno pravedno i pravično i oborio je tu odluku gde se omogućavao popust za takve slučajeve. Rešenja koja su predložena ovim predlogom zakona su sa stanovišta Ustava iz prostog razloga samim tim još spornija, a reći ću i zašto. Najproblematičniji je član 8. ovog predloga zakona, po kome se izgrađeno zemljište daje u svojinu bez naknade, kojim se praktično obesmišljava pretvaranje prava korišćenja u pravo svojine uz naknadu, što je bila, kako smo razumeli, osnovna intencija ovog predloga zakona. To su hale, to su privremeni objekti, to su skladišta. I, ako opet uzmemo primer Luke Beograd, shvatićete o čemu govorim. U članu 8, kako je i predloženo, kako smo ga dobili u ovoj integralnoj verziji, koji je i najsporniji član ovog predloga zakona, predstavlja se zapravo način da se ogromni i veliki kompleksi industrijskog i sličnog zemljišta poklone vlasnicima privrednih društava bez naknade. To je ono što će oštetiti i budžet Republike Srbije i AP Vojvodine i svih lokalnih opština i gradova, a samim tim i fond kada je u pitanju Fond za restituciju. Predviđena sredstva od milijardu i 492 miliona evra se poklanjaju tajkunima i onima koji su svi znamo na koji način došli do ogromnog kapitala u 23 sporne privatizacije. O tome se radi u ovom zakonu. Neko vraća neke stare dugove iz 2012. godine, a mi smo na to još 2012. godine upućivali i sumnjali i danas smo dočekali taj dan da mimo interesa države i naroda usvajate zakon i predlažete zakon koji je u najmanju ruku kriminalan. Ne postoji razlog zbog koga bi se izgrađeno građevinsko zemljište dalo besplatno vlasnicima privrednih društava. Ova odredba najdirektnije obesmišljava ceo ovaj Predlog zakona. On se u svom naslovu zove Konverzija uz naknadu, a zapravo je nešto sasvim drugo. Ovo zemljište, kao što vam je vrlo poznato, može i moguće je planski prenameniti, možda je već prenamenjeno, i to su podaci koji se takođe kriju od očiju od javnosti. Zatečena namena je jedno, osnovna namena tih preduzeća i delatnost je jedno, a zatim je osnovna delatnost ugašena, samo kako bi se prigrabilo ogromno zemljište, na primer u Beogradu, na primer u Novom Sadu i velikim centrima u Srbiji, i kako bi se tu promenila namena iz osnovne u stambeno-poslovnu, stambenu, komercijalnu i neku drugu. Ovo rešenje je u suprotnosti, samim tim, po Ustavu Republike Srbije. Prekršen je i član 84. Ustava koji govori o tome da svi imaju jednak položaj i na tržištu. Nekome se omogućava sticanje prava svojine bez naknade, a neko je za to platio naknadu. A zašto jednu? To smo imali danas prilike da čujemo. I zašto je samo jedna konverzija urađena? Iz prostog razloga, zato što je izmenama i dopunama zakona, i Velimira Ilića i vas lično, dozvoljeno da i korisnici zemljišta dobijaju lokacijske uslove, odnosno građevinske dozvole. Nikome se nije, samim tim, isplatilo da izvrši konverziju. Zašto bi to neko radio? To je na ovaj način obesmišljeno i predstavlja potpuno nepotreban trošak za svakog ko je na sumnjiv način stekao svoj kapital u Srbiji. Jako bi bilo strašno da se još dokaže i namera da je tako nešto urađeno iz poslovno-političkih interesa, poklanjanje milijardu i 429 miliona. Mi danas pričamo i o Zakonu o obnovi. Produžavamo rok do kraja godine. Vi lično ste rekli 1. septembar prošle godine. Evo, godinu dana skoro kasnije posao nije završen. Zašto? Jednostavno, zato što nema sredstava, zato što Vlada Republike Srbije ima svoje prioritete, zato što se i dalje nije obnovilo ono što je u poplavama srušeno. Nema sredstava, a poklanja se milijardu i 429 miliona. Imate ovde ljudi koji suse godinama unazad bavili građevinom, bavili projektima. Šta bi sve moglo za taj novac da se uradi? Da li bi mogli da vratimo plate i penzije na staro? Da li bi vratili ovu razliku koja je neustavno smanjena? Da li bi morali da povećavamo ovoliko porez na imovinu, cenu struje. Da li bi morali da povećavamo PDV sa milijardu i 429 miliona evra? Mogli smo da izgradimo dvokolosečnu prugu, brzu prugu između Beograda i Novog Sada. Šta smo sve mogli za taj novac? Mogli smo Koridor 11 da završimo, pošto je doveden u pitanje, a to nadam se da i sami imate toliko iskrenosti da kažete. Sramota je za jednu Vladu da se donose ovakvi zakoni bez trunke i zrna patriotizma u njima. Druga ideja ovog zakona je za neizgrađeno zemljište, takođe i za ono koje neće bez naknade pripasti u svojinu, da se do konverzije potpiše ugovor o zakupu, čime se takođe izbegava na ovaj način od strane tajkuna da plate konverziju zemljišta i stekne na taj način pravo svojine. To je način na koji se izbegava. Zašto? Zato što ne postoji rok u zakonu, ne postoji kazna ako neko u određenom roku ne izvrši konverziju zemljišta iz prava korišćenja u pravo svojine uz naknadu. Omogućili ste da se zaključi ugovor na 99 godina, uz tržišnu cenu koja se podeli sa 99 godina kako bi dobili godišnji zakup zemljišta. Zašto bi neko izvršio konverziju zemljišta? Ja vas pitam jednostavno pitanje – zato što nema nikakvog interesa da plaća konverziju ako može da ima zakup koji mu garantuje dobijanje građevinske dozvole. Izmene i dopune Zakona o planiranju i izgradnji, vi lično predložili ovde u Skupštini Srbije, od 1. marta ove godine stupili na snagu. Šta to znači? Pa, to znači da je tajkunima jeftinije da zaključe ugovor o zakupu. To znači da je izmenama i dopunama vašeg Zakona o porezu na imovinu iz 2013. godine, koji je doveo do ovakvog skoka poreza na imovinu ove godine građanima Srbije i Beograda, više ne moraju da plate ni porez na imovinu, kada je u pitanju zakup zemljišta, i tog nameta ste ih oslobodili. Stvarate društvo tolikih razlika, da imate 1% ne bogatih, nego prebogatih. Oligarsi, kao vaši partneri, i svi ostali drugi. Dok vi i vaši partneri živite bolje u Srbiji u poslednje tri godine, svi ostali žive mnogo, mnogo lošije. Ovo je četvrta godina vašeg mandata, a vi govorite kako je DS odgovorna za to što se u Beogradu i Srbiji apsolutno ništa ne gradi. Pa možemo da se vratimo godinama unazad, kada je u pitanju naknada za uređenje gradskog-građevinskog zemljišta, u Beogradu 2008, krizne godine, 110 miliona evra. Evo, Milutin Mrkonjić je ovde prisutan pa može i on da potvrdi. Godine 2009, krizna godina, 90 miliona evra. Godine 2008, 80 miliona evra. Znate li koliko je ove godine? Petnaest miliona evra. To je slika i prilika onoga što danas predstavlja građevinsku industriju u Srbiji i glavnom gradu. Da ne pričam za Novi Sad, da ne pričam za Užice. Tu su neki koji su kompetentniji od mene. Ne postoje sankcije, ne postoje rokovi za konverziju i samim tim izvrgavanje ruglu od strane onih koji su najbogatiji u Srbiji uslediće već od prekosutra, odnosno od srede, kada se ovaj zakon bude usvojio. Kome treba ovaj zakon da ide u korist? Kome, ako donosite zakone koji su u koristi onima koji su vlasnici Luke „Beograd“? Ovaj zakon nije u koristi građana Srbije. On je u interesu Milana Beka, i to vi vrlo dobro znate. Neki poslanici su podnosili ostavke te 2012. godine, kada su sumnjali na ovako nešto zato što im je prećeno, zato što su praćeni, zato što su im se razne čudne stvari dešavale, a voleo bih da vidim da li će i meni nešto slično tome da se desi. U članu 18. se dešava i to da se potpuno nejasno određuje tržišna cena, kada je u pitanju zakup zemljišta. Na kraju, imali smo prilike da uz sve izmene i dopune svih zakona koje smo doneli u ovoj skupštini, koje ste i lično, a gde su i vaše kolege dolazile i predlagale iste ili slične, doveli do toga da se danas u najkriznijim vremenima za Srbiju, kada građani žive najteže od 1990. do danas, kada nemaju da plate osnovne račune ni za struju ni za osnovne životne namirnice, kada nemaju da plate porez na imovinu, kada se vrši tajna nacionalizacija ponovna nečije imovine, jer kada je nekom porez 800% veći, onda ga dovodimo do toga da on mora da da celu svoju imovinu kako bi taj namet izmirio. Danas se mi odričemo milijardu i 429 miliona, u trenutku kada Srbija gladuje, u trenutku kada je broj nezaposlenih nezapamćen, u trenutku kada je svega 15 miliona evra naknada za uređenje gradskog građevinskog zemljišta u Beogradu, što i sami znate da predstavlja manje od 100 hiljada kvadrata. Odluka Ustavnog suda će biti nesumnjiva i kada je ovaj zakon u pitanju i to su i kolege poslanici danas potvrdili, koji su učestvovali u ovoj raspravi. Odluka iz 2013. godine govori da je ovaj zakon protivustavan. Mi govorimo da ovaj zakon neće privući nove investicije. Govorimo o tome da on neće učiniti dobro interesima građana i države, pre svega, budžeta lokalnih opština i gradova. Govorili ste danas o prevenciji poplava, a prevencija poplava je isključivo na budžetima opština i gradova u Srbiji, a na ovaj način se oduzimaju pare opštinama gradova iz Srbije. Niko neće imati interes da uplati jedan jedini dinar za konverziju iz prava korišćenja zemljišta u pravo svojine, nijedan. Ono što ste ovde danas doneli jeste zakon koji je isključivo u interesu i u odnosu na svoje odredbe je pretpostavljam, pisan u Luci Beograd. Zahvaljujem.
Zahvaljuje, gospodine Vukčeviću. Reč ima potpredsednik Vlade prof. dr Zorana Mihajlović.
Prvi naš interes, interes Vlade Srbije, interes Vlade u kojoj sedi SNS jeste zaštita javnog interesa. Zakon koji ste vi doneli je bio, pre svega, protivustavan zakon. Dakle, protivustavan zakon ste doneli. Konverziju kao pojam ste vi uneli. Dakle, nije unela SNS. Vi ste zaustavili izgradnju u Srbiji, ne SNS. Nije u pitanju 24 sumnjive privatizacije, nego 650 sumnjivih privatizacija, tajkunskih, pljačkaških, u vaše vreme, koje su u raskidu ugovora ili u sporu. Da li je to uradila Demokratska stranka ili je uradila SNS? Pa, to je uradila Demokratska stranka. Dakle, dalje nezapamćena, kako kažete ovde, ja zaista mislim da je autoprojekcija čudo, nezapamćena korupcija, tajkunski zakon, prljavi zadatak, poslovno-tehnička korupcija, zakon u interesu određenih tajkuna, onda oligarsi koji rade sa vama. To ste sve izgovorili u ovom zakonu. Ja mislim da je to karakteristika vašeg rada u prethodnih deset godina. Vi dok ste bili na vlasti, vi ste donosili zakon za vaše prijatelje tajkune i za sve one koji su privatizovali i uništili Srbiju. Vi ste nas doveli u situaciju da pre godinu, odnosno pre dve godine pokušavamo i spašavamo Srbiju, što od deficita koji ste vi napravili, što upravo tih sumnjivih i pljačkaških privatizacija. Nijedna konstatacija koju ste rekli, vezano za ovaj zakon nije tačna. Dakle, ili ga niste dobro pročitali ili vam nisu lepo napisali, ili oni koji su vaši ministri u senci, koji su upravo napravili najveći problem u urbanizmu ove države vam nisu dali prave informacije. Prema tome, da krenemo, da kada govorite, ukinuli ste vi naknadu za korišćenje građevinskog zemljišta, nismo to mi uradili. Kada govorite o tome da će milijardu i 400 miliona evra da ode iz budžete, pročitajte još jedanputa zakon. To je novac koji ulazi u budžet ili Fond za restituciju ili budžet Srbije, pokrajine i lokalne samouprave, a ne iz. „U“ i „iz“ su dve različite stvari, daju različite komentare. Dalje, ono što je zanimljivo posebno, što ste rekli ovde. Godine 2009. kada je donet zakon, uredbe koje ste donosili, donosili ste u odnosu na svoje tajkune prijatelje i to jeste najveći problem i zato danas donosimo ovaj zakon. Zato danas pokušavamo da ispravimo sve ono što ste vi uradili pogrešno, a očito da ste uradili pogrešno i zbog vas. Kada govorim vas, ne mislim vas lično, mislim na stranku koju predstavljate. Dakle, zbog vaše stranke, ovde se nije radilo i gradilo. Kada govorite da se dozvole ne daju za 28 dana, onda vi stvarno ili ne šetate Srbijom ili ne živite u Srbiji. Građevinske dozvole se u Beogradu daju za sedam dana. To nikada nije bilo. Nije bilo za vreme dok ste vi to radili. Zakon o planiranju i izgradnji je zakon koji je doveo do toga da će građevinska industrija ovde da radi, odnosno da će građevinska industrija ovde da poveća svoj udeo. Kada govorite o Koridoru 10 i 11, zaista ne poznajete apsolutno ništa. Pa, što vi niste izgradili te brze pruge? Pa, što niste završili Koridor 10 u prethodnih 10 godina? Pa, ima li je jedna zemlja na svetu koja za 10 godina nije završila nekoliko stotina kilometara? Vi niste završili. I ne samo da niste to završili nego ste gledali da uništite sve što je domaća industrija i domaća privreda. Za razliku od vas ovde će da radi domaća industrija i domaća privreda. I, za razliku od vas, rešenja zakonska se donose u javnom interesu države Srbije i građana Srbije a ne u interesu tajkuna sa kojima ste radili. Luku Beograd, onda se bar informišite, Vlada Srbije će doneti lučko područje koje ne potpada pod ovaj zakon. Vodi se spor, sve dok se vodi spor Luka Beograd nije predmet ove konverzije i ovog zakona. Tako da, kada krenete da pričate o tome i o vašoj ostrašćenosti onda se pre toga, prethodno informišite.
Zahvaljujem, gospođo Mihajlović. Ustali ste gospodine Božoviću, zbog čega? [[Balša Božović, s mesta: Imam valjda pravo na repliku.]] Da li mislite da imate pravo na repliku? (Jovan Marković, s mesta: Pa,Demokratska strana je pomenuta 15 puta.) Petnaest puta je pomenuta Demokratska stranka. Izvolite, na pominjanje Demokratske stranke, samo sam želeo da čujem od vas osnovu, bez da vam sufliraju gospodin Marković i ostali. Izvolite, gospodine Božoviću, replika dva minuta.
Zahvaljujem predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, uvažena ministarko Mihajlović, dakle vi igrate partiju šaha, a preko puta vas je državni i interes naroda. Ja vas molim da pazite na svaki potez, jer morate da znate da posle svake partije šaha i kralj i pijun idu u istu kutiju. Mi smo tajkunima naplaćivali nešto što im vi danas dajete besplatno. Toliko o interesima građana i interesima Srbije. Demokratska stranka je 2009. godine rekla svako ko je na takav način stekao imovinu mora da plati, vi im to danas dajete bez naknade. Pričate o dozvolama za sedam dana, a ne znam da li znate da je u Beogradu koji je najveći građevinski centar u Srbiji, nekad bio i u jugoistočnoj Evropi za vreme Demokratske stranke, imate izdatih ove godine 30 dozvola. Trideset dozvola i pričate o nečemu što je podstaklo razvoj građevinske industrije. Mislim da je to i vama samima smešno. Govorite o sporu Luke Beograd, mnogi sporovi su se vrlo brzo završili onako kako je to bilo u interesu određenih političkih i finansijskih partnera, pa ne sumnjam da će se isto tako završiti i ovaj spor. Kada pričate o komorama koje su lobirale, ne postoji nijedna komora gde je najglasniji glas za konverziju bez naknade, nije bila Luka Beograd. A zašto bi to radila ako je u sporu sa Republikom Srbijom. Ovo je ono zbog čega se donosi ovaj zakon. Ovo je snimak iz satelita zemljišta najveće vrednosti u Gradu Beogradu. Zapadno od Pančevačkog mosta je nešto što predstavlja zemljište koje ste dali bez naknade Luci Beograd.
Zahvaljujem gospodine Božoviću. Reč ima potpredsednik Vlade doktor Zorana Mihajlović. Izvolite.
Opet bih vas zamolila da sednete sa vašim ministrom u senci koji je do duše napravio opšti haos, ali da sednete sa vašim ministrom u senci i da porazgovarate malo o ovom zakonu i da još jednom pročitate ovaj zakon zbog toga što opet sve što govorite nije tačno. Dakle, to bez naknade je zemljište samo za redovnu upotrebu, ovaj zakon i ovo što radi ova Vlada nije partija šaha. Opet ste u autoprojekciji zato što kada govorimo o partiji šaha onda ste vi tu verovatno u pravu, ali mi radimo u interesu građana i u interesu, pre svega u javnom interesu. Pominjete dakle Vladu kako kažete u interesu tajkuna, pominjete sud, kažete da i sud ne radi kako treba. Ja zaista ne razumem o čemu vi govorite. Dakle, Zakon o konverziji zemljišta je tu da bi rešio probleme koje ste napravili. Sve što ste uradili u prethodnih deset godina uradili ste od pozadi, po redosledu koji nije bio prirodan i normalna ni za jednu državu, jedino ste vi to uradili u Srbiji. Napravili ste sumnjive, pljačkaške privatizacije, pa ste tek onda krenuli u rešavanje svojine, pa ste na kraju napravili zakon koji je protivustavan i danas govorite o tome da ovaj zakon nije dobar. Kada govorite o izdavanju građevinskih dozvola samo da vam kažem u prethodnih tri meseca izdato je ukupno 2.800 građevinskih dozvola na teritoriji Srbije što je 35% više nego za tri meseca prethodne godine. Toliko o Zakonu o planiranju i izgradnji za koji takođe tvrdite da nije dobar.
Zahvaljujem gospođo Mihajlović. Da li još neko od ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Suzana Spasojević. Izvolite.
Zahvaljujem poštovani predsedavajući. Uvažena gospođo Mihajlović, koleginice i kolege narodni poslanici, posle usvojenih izmena i dopuna Zakona o planiranju i izgradnji i zaista uspešne implementacije zakona u praksi jedan od najvažnijih zakona iz oblasti građevinarstva, iz oblasti ekonomije, iz finansijskog sektora je upravo Zakon o konverziji o kojem danas raspravljamo. Važan je zakon o konverziji zbog toga što utiče na promenu oblika svojine iz korisništva u vlasništvo, a odnosi se na državnu imovinu koja je u svakoj zemlji najvažniji resurs, i upravo zbog toga ovom zakonu i uopšte ovom problemu trebamo da priđemo sa mnogo odgovornosti i mnogo pažnje. Konverziju nikako ne treba posmatrati kao sredstvo kojim će se ispraviti greške koje su počinjene lošom privatizacijom. Mi smo inače zemlja u kojoj se godinama različito tretiraju pravo na objektima kao vlasništvo i pravo na zemljištu na kojem su isti ti objekti izgrađeni kao korisništvu. Stupanjem na snagu Ustava 2006. godine, taj problem je počeo da se rešava. Stvorena je pravna mogućnost da građevinsko zemljište, osim u državnoj svojini, može da bude i u privatnoj svojini. Procena je da od 21 milion katastarskih parcela u Srbiji, trećinu čini građevinsko zemljište. Neke podatke smo čuli i od vas. Ja raspolažem nekim podacima, doduše nisam baš uverena da su potpuno tačni. Podaci su iz katastra i govore o tome da je nakon što je Zakonom o planiranju i izgradnji 2009. godine uopšte uveden institut konverzije, kao način pretvaranja prava korišćenja u pravo svojina na građevinskom zemljištu u državnoj svojini, da je podneto oko 15.000 zahteva za konverziju uz naknadu, od čega je prema izveštaju Uprave za trezor Ministarstva finansija izvršeno negde oko 900 transakcija. Mi smo čuli od vas da je jedna u Beogradu. Ovo se odnosi na celu Srbiju. Kažem, nisam sigurna da je ovaj podatak tačan, i da je naplaćeno negde oko 250 miliona dinara. Jasno je da, iz iskustva koje svi mi imamo, institut konverzije nije zaživeo ni u obimu, ni u obliku u kakvom je trebao, a glavni problem dosadašnjeg zakonskog rešenja je u stvari, pogrešan koncept na kome je konverzija bazirana. I sami ste rekli da nije između ostalog bilo ni političke volje da se taj problem reši onako kako treba, a to se sve negativno odrazilo i na građevinsku industriju i na nameru investitora da grade, jer, pre svega, investitori koji grade žele da na zemljištu na kojem grade imaju svojinu. Strani investitori uopšte ne prepoznaju pravo korišćenja već samo pravo svojine, tako da je uopšte ovo donošenje zakona o konverziji uticalo daupravo građevinarstvo, iz tog razloga, u izvesnoj meri stane. Za državu veliki problem predstavljaju oni korisnici građevinskog zemljišta koji su to zemljište dobijali pre 2003. godine, po uslovima i po zakonima koji su u to vreme važili i tu je postojao rok da se to zemljište privede nameni. Vi ste pomenuli da izvesne parcele nisu privedene nameri pa ste to doveli u vezu sa tim da zakon o konverziji nije donet, međutim, znate i sami da postoje i oni korisnici zemljišta koji su to zemljište upravo uzimali po tim uslovima pre 2003. godine, čekajući da se donese zakon o konverziji kojim bi im omogućio promenu korisništva u vlasništvo da bi to zemljište dalje preprodavali. Konverzija je veoma osetljivo pitanje. Pre svega osetljivo pitanje za državu, osetljivo pitanje za sve one privrednike i investitore koji su kupovali preduzeća iz privatizacije ili iz stečaja. Osetljivo pitanje za sve učesnike u postupku restitucije, za sve one koji žele da grade a na zemljištu nemaju vlasništvo već korisništvo, i svi oni koji su u stvari zainteresovani da se ovaj problem reši imaju i različite interese i različite stavove i različita gledišta, tako da je zaista bilo teško napraviti zakon koji bi zadovoljio sve interese i uklopio se sa stavovima svih onih koji su zainteresovani za rešavanje pitanja. Međutim, vi i sami znate da je suština svega pitanje koliko će koštati prenamena? Osim toga, naravno i način kojim će se konverzija izvršiti i da li će biti nekih olakšica, ali suština svega je koliko će prenamena koštati? Pravni osnov za naplatu konverzije zemljišta nalazi se u činjenici da pravni subjekti koji su prodavani u postupku privatizacije nisu ni imali pravo vlasništva na zemljištu, već pravo korisništva. Svi oni koji su kupovali pravni subjekt znali su šta kupuju. Kupovali su kapital preduzeća, nisu kupovali zemljište. S druge strane, znamo da se u cenu kada se kalkulisalo ko će platiti, kalkulisali su i vrednost zemljišta i da je u stvari najinteresantnije u svemu i bila lokacija na kojima se preduzeća nalaze, da je najinteresantnije bilo zemljište kojim preduzeća raspolažu i da je sve to i uticalo na cenu koju će oni platiti. Država i zakon su tada to omogućavali iako se znalo da se uglavnom po nekim nižim cenama, neću da kažem u bescenje, je bilo i onih koji su zaista plaćali i neku realnu cenu, ali po nižim cenama kupovane su fabrike upravo da bi se to zemljište koristilo u komercijalne svrhe. Sada postoji ovde neka polemika da li treba platiti, uopšte u javnom mnjenju, da li to zemljište treba platiti uz naknadu, da li treba osloboditi i bez plaćanja naknade, naš stav je da u slučajevima kada su preduzeća i fabrike kupovane ne da bi se nastavila delatnost, da bi se proširila proizvodnja, da bi se zapošljavali novi radnici, već kada su kupovane samo da bi se to zemljište preprodavalo ili kažem opet, gradilo u komercijalne svrhe, stav naše poslaničke grupe je naravno da konverzija treba da bude plaćena po tržišnoj ceni i da je u tim slučajevima konverziju u stvari treba posmatrati isključivo kao kupovinu zemljišta od države. Ja se u jednom delu diskusije sa koleginicom Batić, koja se tiče člana 6, slažem. Ne slažem se da ste hteli bilo šta da uvedete na mala vrata naravno. Mislim da je samo ovde nedovoljno formulisan ovaj član, pa ostavlja prostora da se različito tumači. Mi nismo uložili amandman zato što mislim da ovaj član treba celokupan preraditi da ne ostavlja prostora da dolazimo u dilemu da možda neke firme koje su upravo iz navedenih razloga prodavane, odnosno kupovane, sada budu oslobođene plaćanja naknade za konverziju. Međutim, postoji i jedna druga strana priče, šta sa onim privrednicima i investitorima koji su kupovali preduzeća, nastavili da se bave delatnošću tih preduzeća, zapošljavali nove radnike, širili proizvodnju, imaju zemljište nad kojim imaju pravo korišćenja i sada hoće na tom zemljištu da grade da bi i dalje proširili proizvodnju, da bi i dalje zapošljavali nove radnike? Da li se ovaj zakon u ovakvom obimu odnosi na njih ili ćete vi uredbom možda da oslobodite ili plaćanja konverzije u jednom delu ili na neki drugi način, ali mislim da svakako svima onima koji žele da dalje proširuju proizvodnju, da se i dalje bave istom delatnošću preduzeća, zapošljavaju radnike, da ih svakako treba na određeni način stimulisati? Naročito je važno precizno i jasno utvrditi način utvrđivanja tržišne vrednosti nepokretnosti koja se odnosi i na objekte i na zemljište. Veoma je opasno ostaviti prostora da se utvrđivanje tržišne vrednosti nepokretnosti dvosmisleno tumači. Ja nisam sigurna šta je Ustavni sud rekao u svojoj odluci kada je procena vrednosti nepokretnosti, da li i tu postoji jedan deo koji se odnosi da to treba da rade veštaci ili je ostavljen prostor da to mogu da rade poreske uprave, nisam sigurna, ali kažem da ipak kod ovog člana treba obratiti dosta pažnju i imati u vidu naravno da će tržišna vrednost zemljišta koja je u obavezi da se izvrši konverzija, upravo zbog te obaveze konverzije da će vrednost tog zemljišta sigurno biti umanjena. Članom 5. Predloga zakona o konverziji, određuje se da je predmet konverzije izgrađeno ili neizgrađeno građevinsko zemljište. Pitanje za vas, gospođo Mihajlović, je - da li je za izgrađeno građevinsko zemljište uslov da se uz podnošenje zahteva za konverziju dostavi dokaz da objekat koji je izgrađen ili objekti, ukoliko ih ima više, koji su izgrađeni na tom zemljištu imaju građevinsku i upotrebnu dozvolu? Da li je to obaveza i šta sa zemljištem za koje ne postoje planski dokumenti? Znate da u Srbiji još uvek ima opština gde planski dokumenti nisu urađeni. Pitam sa razlogom, jer sam u praksi naišla na slučajeve da je kao vlasnik zemljišta upisan grad, lokalna samouprave, nebitno. Nebitno je ni da li se radi o izgrađenoj ili neizgrađenoj građevinskoj parceli, već se radi o tome da građevinska parcela nije obuhvaćena planskim dokumentom, pa je postupak konverzije nemoguće sprovesti, jer vlasništvo nad zemljištem se ne može uspostaviti ako se ne zna status zemljišta. Čak i član 83, 84. Zakona o planiranju i izgradnji govori da se građevinsko zemljište koristi prema nameni koja je određena zakonom i planskim dokumentom. Vraćam se na ono prvo pitanje - da li je u obavezi da se uz zahtev dostavi i građevinska i upotrebna parcela, jer se to traži kada je u pitanju konverzija zemljišta bez naknade? Mislim da je ovda možda trebalo tačno, s obzirom da znamo kako nam službe tumače zakone i kakvih problema kod tumačenja zakona ima, da je u ovom članu onda, ukoliko je potrebna i građevinska i upotrebna dozvola, da je trebalo tačno to i navesti. Član 8. – pravo na umanjenje tržišne vrednosti građevinskog zemljišta imaju lica iz člana 1. stav 2. ovog zakona i tu se govori da pravo na umanjenje imaju za površinu zemljišta pod objektima koji su izgrađeni na katastarskoj parceli u skladu sa zakonom, a to su zgrade, silosi, pomoćni objekti itd. Šta ako investitor nije izgradio, opet se vraćam na ono prethodno pitanje, nije izgradio objekat u skladu sa zakonom, nema građevinsku dozvolu? Znači, njemu ne omogućavamo, jer tu dolazimo u problem legalizacije takvih objekata, jer prvo morate da imate svojinu da biste mogli objekta da legalizujete, znači, razumemo se oko toga. I, šta je sa objektima koji su upisani po posebnim uslovima? Znači, opet moramo da radimo svojinu na zemljištu, pa onda da krenemo na legalizaciju objekata. S obzirom na kompleksnost problema koji se ovim zakonom pokušava rešiti i s obzirom na to da se prilikom pisanja ovog zakona morao ispoštovati niz smernica, počev od odluke Ustavnog suda, preko pravila koja nam nameće EU, pa do obaveze da se zaštite interesi svih zainteresovanih, jer nam je obaveza da ničija prava ne budu oštećena, smatram i naša poslanička grupa smatra da je ovaj zakon, uz sitne ispravke i uz prihvatanje naših amandmana dobro zakonsko rešenje, tako da će poslanička grupa SPS u danu za glasanje podržati Zakon o konverziji. Kada govorimo o Zakonu o otklanjanju posledica poplava, životno važan zakon za sve nas, naročito za naše sugrađane koji žive u ugroženim područjima. Ko je jednom doživeo strahote koje poplave sa sobom nose, ne može se ni skoro ni lako osloboditi od straha od nekih novih nepogoda. Za sve ono što se dogodilo maja 2014. godine svi snosimo odgovornost i država i građani i lokalne samouprave. Dosta toga je urađeno, dosta toga je otklonjeno. Naravno, ostalo je još dosta toga da se uradi. Ima još dosta ugroženih i ima potrebe da se urade i klizišta i obale. Treba raditi i na prevenciji. Treba uticati na građane da mi sami sebi moramo da obezbedimo zaštitu od poplava, od nepogoda takvog tipa, upravo našim odgovornim ponašanjem. Podržavamo produženje roka, čak smatramo da je možda ovaj rok trebalo da bude i duži. Naravno, poslanička grupa SPS će u danu za glasanje podržati predlog ovog zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima potpredsednik Vlade dr Zorana Mihajlović.
Hvala vam na komentarima. Da krenem od produženja vremena važenja Zakona o otklanjanju posledica od poplava, pogotovu tema prevencije koju ste pomenuli, koja je veoma važna. Mi prethodnih godinu dana, pored otklanjanja posledica od poplava, zaista mnogo radimo upravo na prevenciji. Između ostalog, mi imamo sada dogovor i sa Svetskom bankom na realizaciji projekta unapređenja sistema za odbranu od poplava, kroz izgradnju novih objekata u Smederevskoj Palanci, Aleksincu, Negotinu, Nišu, Somboru, Bačkoj Palanci, Raškoj i Novom Pazaru. Pored toga, upravo kada sam pominjala dogovor i saradnju kancelarije sa delegacijom EU u vrednosti od 72 miliona evra, najveći deo se upravo odnosi na prevenciju od budućih poplava. Pored opreme za RHMZ, tu je nabavka mobilne opreme za zaštitu od poplava, tu je izrada sistema za rano upozoravanje, tu je čišćenje kanala za odvodnjavanje u Obrenovcu i Surčinu i izrada potpuno novih infrastrukturnih objekata za zaštitu. Dakle, sve je prevencija i sve je zaštita od poplava, kako u Mačvi, tako i u Valjevu, Svilajncu i Paraćinu. Što se tiče Zakona o konverziji, nekoliko stvari. Oko člana 6. koji ste pominjali, mi smo potpuno saglasni da ga treba bolje formulisati i to ćemo zajedno kroz amandmane sigurno i uraditi. Ono što je važno da se zna, uredba koja će biti i koja jeste jedan jedini podzakonski akt koji će biti urađen u narednih mesec dana tiče se samo isključivo neizgrađenog građevinskog zemljišta, odnosno stepena razvijenosti lokalnih samouprava. Uredbom neće i ne mogu biti obuhvaćene lokalne samouprave i gradovi prvog i drugog stepena, dakle one koje imaju BDP po stanovniku iznad republičkog proseka ili u iznosu od 80 do 100%. To znači, recimo, maločas pomenuta Luka Beograd sasvim sigurno neće imati nikakvo umanjenje tržišne vrednosti zbog toga što je u pitanju neizgrađeno zemljište. Znači, platiće se sve. Suština ovog zakona jeste da se izvrši konverzija, da se ide u pravo svojine ili zakupa, ali da se sve to radi po tržišnim vrednostima. Poreska uprava, naravno da postoji mogućnost, veštaci ili poreska uprava, to ste pitali. Mi smo izabrali poresku upravu. Ima dosta amandmana i predloga da se prihvati i mogućnost veštaka. O tome ćemo razgovarati na samom odboru. Poreska uprava je prva institucija za koju smo smatrali da može da utvrdi tržišnu vrednost građevinskog izgrađenog i neizgrađenog zemljišta. Takođe ste pitali šta je uslov, da li na građevinskom zemljištu izgrađeni objekti moraju da imaju građevinsku dozvolu? Naravno, u skladu sa zakonom, moraju da imaju građevinsku dozvolu da bismo uopšte mogli dalje da krenemo u postupak. U koliko su izgrađeni po posebnim uslovima, koje ste takođe pomenuli, oni već imaju upisano pravo svojine. Prema tome, to ide dalje svojim tokom. Ako sam slučajno nešto propustila, ponovite, molim vas.
Zahvaljujem. Reč ima ovlašćeni predstavnik SNS narodna poslanica Katarina Rakić.
Hvala. Poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što počenem svoju diskusiju na današnji zakon onako kako sam želela to da uradim, ne mogu a da se ne osvrnem na nervoznu diskusiju mog kolege iz DS,koji je govorio da je zakon koji danas donosimo tajkunski zakon. Želim da kažem da je tajkunski zakon koji je donet 2009. godine, zatim, ponovljen 2011. godine, Ustavni sud oborio. Međutim, poslednje što sam danas očekivala jeste da neko u ovoj sali govori u ime tajkuna i to na jedan jako nervozan način, pri tome pominjući čak i cifru od milijardu i 400 miliona evra, koju je očigledno neko ostao dužan tajkunima, pošto je obećao da će zemlja koja je stečena u privatizaciji biti džabe. Državna zemlja ne može biti džabe. To je rekao i Ustavni sud. Očigledno je da je namera svih privatizacija u prošlom vremenu bila jednostavno doći jeftino do najplodnijeg zemljišta, doći jeftino do hektara i hektara najplodnijeg zemljišta u Srbiji. Sada ja mogu i da razumem nervoznu diskusiju mog prethodnog kolege iz Demokratske stranke kada je pominjao cifru od milijardu i 400 miliona evra. To je cifra koju je on izračunao na način da je ukupna cifra koja se treba platiti za konverziju u budžet Republike Srbije ta. Naravno, ta cifra ne ide tajkunima, ali očigledno su, posle toliko pominjanja, oni ostali dužni tajkunima i to moraju sada glasno i da kažu. Međutim, ja ću se vratiti sada na diskusiju onako kako sam želela i na samom početku da obrazložim zakon koji je danas pred nama. Naime, Predlog zakona o pretvaranju prava korišćenja u pravo svojine na građevinskom zemljištu sa nadoknadom je jedan od logičnih sleda i ono što smo obećali građanima i privredi Srbije, kada smo u decembru mesecu doneli izmene i dopune Zakona o planiranju i izgradnji. Tada smo u članu 102. predvideli koji su to slučajevi kada se zemljište može dodeliti, odnosno može konvertovati bez nadoknade i taksativno naveli koji su to slučajevi kada se konverzija može izvršiti uz nadoknadu i predvideli rok od šest meseci da donesemo jedan ovakav zakon. Obzirom da je primena Zakona o planiranju i izgradnji počela 1. marta ove godine, smatramo da donošenjem ovog zakona danas, odnosno u toku ove nedelje, sasvim ispunjavamo rok koji smo obećali. Što se tiče samog Predloga zakona moram da naglasim da je nadležno ministarstvo veoma vredno radilo na pripremi samog nacrta ovog zakona i da su uradili mnoge ekonomske analize i da su prikupili mnoge podatke, pre svega, od opština i gradova. Prikupili su podatke od 137 opština i gradova u Srbiji od ukupno 167 gradova i opština u Srbiji. To su podaci o samoj površini građevinskog zemljišta na kome su upisana lica kao nosioci korišćenja na građevinskom zemljištu, i to lica iz privatizacije i stečaja. Takođe, Ministarstvo je tražilo podatke od Republičkog geodetskog zavoda o ukupnoj površini građevinskog zemljišta u Srbiji, zatim od Agencije za privatizaciju o broju privatizovanih privrednih subjekata, kao i od poreske uprave, kako bi mogli da dođu do same cene zemljišta. Ono do čega su došli u Ministarstvu prilikom vršenja ove analize su sledeći podaci – u Srbiji imamo ukupno nešto malo više od 660.000 hektara građevinskog zemljišta. Od toga, prema podacima koje su dostavile 137 gradova i opština širom Srbije, 5.310 hektara treba da bude stvar konverzije. Znači, kada od ukupne površine, od 660.000 hektara, oduzmemo ovaj deo dobijamo da u stvari predmet konverzije treba da bude nešto blizu 0,8% od ukupnog građevinskog zemljišta u Srbiji, i to pod uslovom da svi oni koji su zainteresovani za konverziju tako nešto i urade. Sada ćemo doći i do one cifre koju je očigledno neko ostao dužan tajkunima, a to je cifra od 1.430.000.000 evra. To je cifra koja po Upravi prihoda treba da bude uplaćena u budžet Republike Srbije, 50% u budžet Republike Srbije, a 50% u budžet Fonda za restituciju, ukoliko bi se po tržišnoj vrednosti ovih 5.310 hektara, koje su predviđeni za konverziju, i konvertovali, odnosno konvertovali pravo svojine u pravo vlasništva na tom zemljištu. Što se tiče ovih podataka koje sam iznela, kao što navodi i samo Ministarstvo u analizi koja se nalazi u prilogu zakona, oni nisu 100% precizni, jer ovi podaci nisu zakonski, odnosno nisu bili obavezni za praćenje, tako da su oni više služili kao analiza i prosto da se utvrdi okvir o koliko se zemljišta radi i šta bi uopšte konverzija, odnosno proces konverzije šta bi uopšte doneo u Srbiji. Moram da kažem da ovo zakonsko rešenje koje je danas pred nama nije sistemsko rešenje. Ovo nije sistemski zakon. Ovo je zakon koji pokušava da reši probleme koji su se godina unazad nakupili. Kada biste nekom ponudili da investira svu svoju imovinu ili kada bi došao neki strani investitori i ponudili mu da zida, da svu svoju životnu ušteđevinu uloži u neki objekat na tuđoj zemlji, a sutra može da se dogodi da mu tu zemlju neko i oduzme sa svom svojom imovinom, pa šta mislite da li bi tako nešto neko prihvatio, da li biste vi tako nešto prihvatili? To ide u prilog onome što je, takođe, malopre u diskusiji moj kolega pomenuo - zašto bi neko izvršio konverziju? Nije govorio tako pre šest meseci kada je na dnevnom redu bio Zakon o planiranju i izgradnji, kada je nervozno govorio kada će konverzija, kada će konverzija, zašto konverzija nije sastavni deo Zakona o planiranju i izgradi? Zato me danas jako čudi kada pita – zašto bi neko vršio konverziju? Meni je zaista čudno da neko želi u Srbiji da živi u neizvesnosti da zemlja na kojoj gradi i zemlja na koju ulaže svu svoju imovinu možda sutra bude predmet restitucije, odnosno možda sutra država oduzme tu imovinu iz bilo kog razloga, tako da prosto ja ne bih postavila pitanje - da li jedan ovakav zakon treba da se donese? Što se tiče samog Predloga zakona, smatram da je veoma detaljno i jasno objašnjena sama procedura, kao i rokovi koji se u njemu nalaze. Takođe, kao što sam naziv kaže, ova konverzija se vrši uz nadoknadu. Sama visina nadoknade iznosi tržišnu vrednost u trenutku kada se preda zahtev za konverziju. Takođe, Predlog zakona predviđa da ukoliko se bude cena, odnosno naknada platila odjednom može se smanjiti za 30%, a Uredbom Vlade Republike Srbije svakako će se propisati koji su to načini za umanjenja, a da opet budu u skladu sa odlukom Ustavnog suda. Što se tiče same konverzije, postupak koji je predviđen ovim zakonom je veoma jednostavan. Postupak pokreće lice koje je zainteresovano za konverziju podnošenjem zahteva kod organa jedinice lokalne samouprave, koje se bavi imovinsko-pravnim poslovima. Takođe zakon predviđa jednu veoma jednostavnu proceduru koja bi trebalo da traje maksimalno do tridesetak dana. Pored prevođenja prava korisništva u pravo vlasništva, ovaj zakon takođe predviđa i pravo dugoročnog zakupa, kao što smo već čuli u prethodnoj diskusiji. Ugovor se može zaključiti sa vlasnikom zemljišta, i to na dugoročni zakup od 99 godina, na način što će godišnja naknada biti ukupna tržišna vrednost zemljišta podeljena sa 99. Takođe, ono što sam već navela jeste da se ovim zakonom predviđa da 50% od prihoda, koji su predviđeni da budu uplaćeni za cenu konverzije zemljišta, bude uplaćeno u budžetski Fond za restitutciju, a drugih 50% u budžet Republike Srbije, odnosno titulara na zemljištu, jedinice lokalne samouprave, odnosno grada. Meni je žao što vidim da u ovom zakonu nema kaznenih odredbi za one koji će sprovoditi ovaj zakon. Znači, nema kaznenih odredbi za administraciju, ali mi je drago da vidim da će Ministarstvo vršiti kontrolu i edukaciju zaposlenih po lokalnim samoupravama koje će ovaj zakon i sprovoditi. Takođe, bitno je da kažem da nisu predviđeni dodatni troškovi za realizaciju ovog zakona, zato što nije predviđen veliki obim posla, te će se sam posao raspodeliti u okviru onoga što već rade imovinsko-pravne službe. Kao što smo već čuli zakon je dobio mnoga pozitivna mišljenja. Između ostalog, dobio je pozitivno mišljenje i od Evropske komisije, a takođe je za ovo zakonsko rešenje sprovedena široka javna rasprava po gradovima širom Srbije na kojoj su prisustvovali mnogi privrednici, mnogo oni koji su zainteresovano i koji će biti korisnici ovog zakona, te da su njihove primedbe svakako uvršćene, odnosno postale integralni deo ovog zakona. Lično smatram da je ovo jedno dobro zakonsko rešenje, jedan dobar predlog. Smatram da se u Srbiji problem u ovoj oblasti mora rešiti i da se konačno mora okončati svojinska transformacija na građevinskom zemljištu u Srbiji. Što se tiče Predloga zakona o izmeni Zakona o otklanjanju posledica poplava u Republici Srbiji kao što u samom obrazloženju koje se nalazi u prilogu zakona kaže – razlog za produženje jeste nastavak pružanja pravne pomoći fizičkim i pravnim licima koji su pretrpeli štetu od elementarnih nepogoda na području koji su pogođeni poplavama, a sve do stupanja na snagu posebnog zakona koji će na jedan celovit način rešiti upravljanje rizicima od elementarnih nepogoda. Ono što ja želim danas da istaknem jesu činjenice koje govore, naravno u prilog ovom produženju roka, a to je sledeće - za godinu dana isplaćena je materijalna pomoć da ukupno 20.288 domaćinstava širom Srbije, ukupne vrednosti od 4,83 milijarde dinara. Od Crvenog krsta uplaćeno je po 210 evra za 12.671 domaćinstvo. Zbrinuto je 435 porodica čije su kuće srušene, od toga je završena izgradnja 244 kuće, dok je 191 porodica dobila novac u slučajevima kada nije bila moguća izgradnja kuća. U saradnji sa EU i sa Švajcarskom trenutno se radi na izgradnji 96 novih stambenih jedinica i to u Obrenovcu i Lazarevcu. Pomoć su do sada dobile 673 podstanarske porodice, ukupnog iznosa 48,6 miliona dinara. Što se tiče privrede iz budžeta Republike Srbije izdvojeno je skoro pola milijarde dinara za bespovratnu pomoć. Pomoć je planirana da se isplati u iznosu od 240.000 do 600.000, tako da možemo da izračunamo da bi tu pomoć trebalo da dobije blizu 2.000 privrednih subjekata. Ono što je do sada isplaćeno jeste pola miliona dinara za 1.766 privrednih subjekata. Što se tiče javnih objekata iz sredstava EU utrošeno je dva miliona evra za obnovu 21 škole, vrtića u Obrenovcu, Šapcu, Paraćinu, Trsteniku, Ljuboviji, Svilajncu. Iz donacije Norveške četiri miliona evra za obnovu 25 obdaništa, zdravstvenih i kulturnih i sličnih objekata i od strane raznih donatora obnovljeno je ili u toku je obnova 19 škola, obdaništa i zdravstvenih centara. Što se tiče prevencije Vlada Republike Srbije u decembru mesecu 2014. godine usvojila je Nacionalni program za upravljanje rizicima od elementarnih nepogoda koji će biti realizovan u saradnji sa Svetskom bankom, a za realizaciju ovog programa do sada je obezbeđeno preko 70 miliona evra. Sve ovo što sam sada pročitala veoma je bitno da se čuje. Ovo su zvanični podaci Kancelarije za obnovu. Veoma je bitno da se čuje, obzirom da se u Srbiji nikada do sada nije radilo na jedan ovako vredan i transparentan način. Svi ovi podaci koje sam sada pročitala nalaze se na sajtu Kancelarije za obnovu – obnova. rs. gov. za njih je sproveden proces javne nabavke, za šta se nikada u Srbiji nikada ranije nije desilo, a što se tiče svih onih koji su svoja sredstva želela da doniraju u korist poplava, njihova imena nalaze se na sajtu Vlade Republike Srbije takođe na jedan veoma transparentan način je i to urađeno. Smatram da je veoma potrebno da se produži važenje jednog ovakvog zakona kako bi Kancelarija za obnovu mogla svoj posao da okonča do kraja. Hvala.
Poštovani narodni poslanici saglasno članu 27. i članu 87. stavovi 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine obaveštavam vas da će Skupština danas raditi i posle 18.00 časova. Prelazimo na listu. Prvi na listi je Milisav Petronijević. Izvolite.
Poštovana predsednice, poštovana ministarko sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, Predlog zakona o pretvaranju prava korišćenja u pravo svojine na građevinskom zemljištu imaće našu punu podršku i u raspravi i u Danu za glasanje. Stav o tome već je iznela naša koleginica Suzana Spasojević i ja samo da se pridružim tome. Upravo podržavajući taj pristup o kome je govorila uvažena koleginica ja želim samo da to sve prosto posmatram iz još jednog ugla. Šta želim na početku da kažem? Zakon o pretvaranju prava korišćenja u pravo svojine na građevinskom zemljištu je vrlo važan zakon iz više razloga. Bez obzira što on obuhvata, kako smo čuli negde manje od 1% ukupno građevinsko zemljište u Srbiji, ali je veoma važan i zbog problema koji rešava i zbog ciljeva zbog kojih se ovaj zakon donosi. Naime, problem koji stoji pred ovim zakonom koji treba da reše ovi zakoni je upravo način kako da se pravo korišćenja pretvori u pravo svojine kod one jedne kategorije lica koja nisu do sada to mogli da urade u skladu sa članom 102. Zakona o planiranju i izgradnji. Naime, radi se o subjektima privatizacije, stečaja izvršenja, sportskim društvima, udruženjima građana, preduzećima u restrukturiranju. Dakle, to je ta kategorija koja nije mogla da pravo korišćenja konvertuje u pravo svojine. Šta želim još tu da naglasim? Želim da naglasim da je veoma važno i cilj koji se postiže donošenjem ovog zakona. To je prvo okončanje svojinske transformacije građevinskog zemljišta. Znate, kada je ta priča počela o privatizaciji, transformaciji građevinskog zemljišta velike su nade bile i očekivanja jer je građevinsko zemljište jedno ogromno bogatstvo svake opštine, svakog grada i bogatstvo opštine gradova se upravo meri po tome i imali smo situaciju da je ta transformacija otpočeta 2009. godine, kako popularno nazivamo konverzija. Nažalost, bila je neuspešna ova, a morala je da se na neki način reši, da se završi taj posao. Drugi cilj za koji smatramo da je veoma važan jeste upravo taj što zbog toga nije moglo da se gradi, nije mogla da se privodi urbanistička namera. Sve je stajalo. Upravo rešavanjem toga ovim zakonom ostvarujemo ta dva osnovna cilja, da ne pričamo o onim drugim pratećim prednostima šta znači kada se privodi nameni, kada se gradi, kada se upošljava građevinska industrija, građevinska operativa, zapošljavaju ljudi i tako stvara nova vrednost itd. Mislim da je tu značajno još reći da je ovo na neki način dopuna Zakona o planiranju i izgradnji kao jednom sistemu u Srbiji koji govori i o planiranju i o građevinskom zemljištu i o izgradnji. Veoma važan sistem. Ono što je karakteristično bilo i za izmene Zakona o planiranju i izgradnji, a to je karakteristika i kod ovog Predlog zakona o konverziji jeste u stvari želja Vlade, namera Vlade da pojednostavi, da ubrza, da smanji procedure, da najlakši mogući način se dođe do stvaranja uslova za izgradnju. To je višestruko značajno jer kada omogućimo brzu proceduru, kada omogućimo jeftinu proceduru onda, sad nam je po strani, dajemo doprinos rešavanju još jednog ogromnog problema, a to je problem bespravne gradnje. Ako građani i dan danas misle da je jeftinije, brže i jednostavnije da bespravno urade, a posle legalizuju, nego da kroz redovnu proceduru urade, imaćemo veliki problem. Zato ističem, možda je to na prvi pogled ne toliko važno, za mene jeste, značajno pojednostavljivanje procedure, značajno je stvaranje uslova za što bržu, što jednostavniju proceduru, odnosno stvaranje uslova za što bržu gradnju. Isti mislim da može da se primeni i kada je u pitanju Zakon o konverziji jer stvarno na jednostavan način, brzom procedurom rešava taj postupak konverzije. Ono što takođe želim da istaknem to je da kada je u pitanju ovaj zakon dva izuzetno važna načela, da upotrebim taj izraz. Jedno je načelo - tržišna vrednost građevinskog zemljišta. To je nešto na čemu mi kao SPS insistiramo od kako je počela priča o konverziji. Drugo načelo, uz mogućnost naknade po tržišnoj vrednosti građevinskog zemljišta umanjenja po raznim osnovama, jeste da ne može da se umanjuje tamo gde postoji postupak restitucije kada je u pitanju to građevinsko zemljište. Mislim da je to vrlo važan pravac, važan cilj, važna politička poruka koju je ova Vlada poslala kada je u pitanju ovaj zakon. Zašto to kažem? I sa jedne i sa druge strane je značajna poruka iz sledećih razloga. Prvo, Zakon ovde, kada se prođe kroz njega, kada utvrđuje vrednost, kada utvrđuje kolika je visina naknade, kada utvrđuje način plaćanja, proceduru kako da se to uradi i dr, sve vreme provlači se ta ideja – osnovna tržišna vrednost građevinskog zemljišta. Potpuno podržavam pristup, odnosno odgovor uvažene ministarke da se još detaljnije pozabavi članom 6, koji može da dovede, nije ideja, nije cilj, nije želja, ali može da dovede zbog nekih nejasnoća dotle da se dovede u pitanje da li uopšte onda ovaj zakon treba uprostiti, njegovu čitavu vrednost. Znam da naravno to nije bila namera Vlade i zato podržavam da se to još jednom detaljno razjasni. Mišljenja sam da treba još jednom pogledati i sva ona moguća umanjenja, da nismo negde to preširoko obuhvatili, preveliko itd. Ne dovodim u pitanje potrebu za tim umanjenjem. Ono što želim na kraju da kažem, odnosno da ponovim, to je pitanje vezano za tržišnu vrednost nepokretnosti. Želim ponovo da potvrdim, ono što je najveća vrednost jeste upravo tržišna vrednost ovog zakona, to je stalno insistiranje na tome i molim da Vlada ne odustane, ne stvori nijednu moguću pukotinu da se to dovede u pitanje. Tržišna naknada za građevinsko zemljište je vrlo važna, vrlo bitna, a i ja kada odem u samoposlugu, kada kupim nešto, moram da platim, ne koliko ja hoću, nego koliko je tamo propisano. Na kraju, i odnosi se na njih, želim vrlo jasno da poručim, da budem jasan do kraja, naš stav, naš pristup. Svi oni koji su kupovali preduzeća i fabrike ne da bi pokretali proizvodnju, zapošljavali ljude, modernizovali tehnologiju, nego da bi to sve zatvorili, a čekali pogodan trenutak da prodaju građevinsko zemljište, da se obogate, moraju da plate i treba da plate punu tržišnu vrednost. Hvala.
Reč ima ministar prof. dr Zorana Mihajlović.
Hvala vam što ćete dati podršku ovom nacrtu zakona. Slažem se da je veoma važan i da, kako vi kažete, obuhvata manje od 1% građevinskog zemljišta, ali to je uglavnom u gradovima i vredno građevinsko zemljište. Naš razlog zašto donosimo ovakav zakon jeste upravo da privedemo zemljište zaista urbanističkoj nameni i da se zaista gradi i da imamo određenih prihoda od toga. Uopšte su procedure u Srbiji najveći problem bile. Zakonom o planiranju i izgradnji potpuno smo promenili sistem i uveli jednošalterski sistem i doveli do toga da Srbija bude zemlja, nadam se vrlo skoro i u samom izveštaju Svetske banke, u koju će investitori želeti da dođu, jer nećemo biti poslednji ili među poslednjima, nego ćemo biti zemlja koja daje građevinske dozvole u najkraćem roku. Sa rešenim pitanjem konverzije sa novim zakonom koji je završio već svoju javnu raspravu o premeru i katastru, koji je takođe jednako važan, jer sve ovo nam ne može biti dobro ukoliko nemamo uređen katastar, i sa još jednim zakonom koji sada ulazi u javnu raspravu, a to je zakon o ozakonjavanju objekata, onda verujem da ćemo konačno imati red u onome što se zove građevinarstvo. Hvala vam još jednom.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Hvala lepo. Jasno je da je trebalo doneti ovaj zakon, ali zakon je loš, tako da, da ne sumnjamo unameru, bez obzira na metodologiju kako je zakon došao do parlamenta. Dobili smo ga, ako se ne varam, u petak, u 18,15 časova je ušao u ovo zdanje, a danas je rasprava. Malo je neobično da kada neko ima dobre namere i kada želi da nešto dobro uradi i kaže da je ponosan na to, da to radi praktično preko noći. Ono što su veliki problemi u ovom zakonu, to već jeste bio razlog da se podnesu amandmani. Podneo sam ih zajedno sa ostalim poslanicima. Nemam puno vremena da o detaljima pričam sada, ali, recimo, ta čuvena tržišna vrednost kao tržišna cena, kao najvažnija stvar u ovom zakonu, vrlo je problematično kako se utvrđuje. Ko utvrđuje tržišnu cenu? Poreska uprava? Po kom osnovu? Gde je poreska uprava kvalifikovana da ocenjuje tržišnu cenu? Da li ova rešenja koja su dobijena za porez za nepokretnosti, koja je pisala poreska uprava, imaju bilo kakve veze sa tržišnom vrednošću? Logično je bilo da to rade sudski veštaci. To je neko rešenje koje više liči. Kako ćete, recimo, da utvrdite tržišnu cenu zemljišta gde treba da se gradi navodno „Beograd na vodi“? Tamo ništa nije građeno 100 godina, nemate uporedne primere, nemate ni u blizini ništa što liči na tu lokaciju, niti takav plan. Kako će tu da se utvrdi tržišna cena? To je jedno od pitanja. Postoji neusaglašenost termina, pitanje zauzetosti i izgrađenosti. Neke lokalne samouprave koriste jednu verziju, druge drugu, drugi institut. Pitanje je kako će se zakon sprovoditi kod jednih, a kako kod drugih? Neki analitičari, bez navodnika, su pravili neke analize oko umanjenja cene, pa su došli da postoji mogućnost da se cena umanji i preko 100%. To znači da još treba lokalne samouprave da nekom daju pare što je dobio zemljište. Pitanje definicija redovne upotrebe, jedna je definicija u ovom zakonu, druga je u Zakonu o planiranju i izgradnji. Pitanje zakupa od 99 godina je takođe jedno vrlo interesantno pitanje. Moje pitanje je zašto uopšte da postoji taj institut zakupa od 99 godina? To, naravno, nije zakup, to je očigledno svojina, a opet svojina sa neizvesnim završetkom - šta se stvarno dešava posle 99 godina. Zašto bi neko dobio mogućnost da neku lokaciju plaća na kredit, praktično, od 100 godina, a neko drugi to ne može? To su sve dileme koje ovaj zakon u mojim očima predstavljaju kao loše rešenje i mislim da bi bilo dobro da se zakon povuče i da, ne sumnjajući u dobre namere, dobijemo bolji tekst. Siguran sam da ćete se složiti samnom gospođa Aleksandra Damjanović, koja je imala mnogo bolje tekstove zakona nego što je ovaj, i zahvalan sam na tim tekstovima u nekoj prošlosti, ali mislim da ovo nije baš najsvetliji trenutak. Pitanje isto, pošto su u zajedničkoj raspravi, naravno, potpuno besmisleno, poplave, ali to je već ovde normalna stvar, ta besmislenost, to produženje roka bi bilo jako interesantno i za ispitivanje svih nepravilnosti koje postoje oko pomoći poplavljenima, od toga da ne znamo ko je kriv za smrt 55 ljudi, ili 57, ili 60, ne zna se tačan podatak, naravno, to nije nadležnost Ministarstva, to očekujem od prepoštenog čoveka koji je na čelu neke kancelarije koja se bavi tom pomoći, da nam taj izveštaj da. Šta je sa Zakonom o legalizaciji? Vi ste sada rekli da se sprema zakon i to je interesantno. Da vam dam odmah jedan predlog kako da se to reši – intabulacijom. Sve ono što nije investiciona gradnja i sve ono što nije građeno u zabranjenim zonama treba legalizovati, a oni koji su radili po zakonu treba da dobiju nagradu time što će biti oslobođeni od poreza na te nepokretnosti u jednom periodu, znači ljudi koji su radili sa papirima, ali to nije tema ovog zakona. U svakom slučaju, možete vi bolje i ja očekujem da povučete zakon i da u radite bolji predlog.
Hvala. Reč ima ministarka Zorana Mihajlović. Izvolite.
Zakon o ozakonjavanju objekata koje ste pomenuli, kako bi se reklo, blizu ste, toplo je. Da, zakon je pripremljen i mi ćemo zaista učiniti sve da opet greške koje su postojale prethodnih deset godina i toliko zakona je doneto, a svi su za rezultat imali sve više i više nelegalno izgrađenih objekata, te ćemo mi taj problem rešiti, ali ne tako što ćemo dovesti u situaciju bilo investitore, bilo fizička ili pravna lica da ne mogu da ispoštuju odredbe zakona, nego da mogu da ispoštuju odredbe zakona i sa dokumentacijom i sa novcem koji treba da daju, da konačno postanu vlasnici svojih objekata. Ali, to danas nije tema, danas je tema Zakon o konverziji. Dakle, moram da kažem da je lokalna poreska administracija ta koja će utvrđivati tržišnu vrednost. Kao što sam već rekla, postoji već veliki broj amandmana i predloga da se pojave u ovom slučaju u ovom zakonu i veštaci. Budući da to jeste u skladu sa evropskom praksom i da je to moguće, mi ćemo to ozbiljno razmotriti i mislim da to nije samo vaša ideja, nego i ideja mnogih poslanika. Takođe, jedna važna stvar kada govorite o građevinskom zemljištu i redovnoj upotrebi, odmah da znamo da Zakon o planiranju i izgradnji ne poznaje ovo kao osnov za konverziju, odnosno ne poznaje konverziju. U tom smislu smo mi morali da stavio kao sui generis građevinsko zemljište za redovnu upotrebu. I još jedna stvar za koju mi se čini da je niste razumeli, a pitanje je zakupa. Dakle, ukoliko neko nakon izvršenog zakupa, znači, zakon se utvrđuje na 99 godina tako što se tržišna vrednost deli sa 99 i imamo godišnji iznos itd, ali ukoliko na kraju 99 godine neko ne želi da uđe u svojinu tog objekata ili ne želi u nekom prethodnom periodu da uđe u svojinu, odriče se toga, vraća se vlasniku, tj. vraća se državi. Dakle, zadržavamo, odnosno ne radimo ništa na štetu državnih, odnosno javnog interesa i to mislim da je važno. Pretpostavljam da ćemo kroz amandmane više pričati o ovome. Toliko. Hvala.
Hvala. Vrlo tanko za repliku. (Zoran Živković, s mesta: Samo da dam pojašnjenje.) Dobro, pojasnite.
Oko zakupa na 99 godina. Uzme neko u zakup zemljište na 99 godina, napravi zgradu od 10 spratova i 99 godine kaže – neću da stavim to u svoju svojinu. Šta onda radimo? Rušimo zgradu od 10 spratova, ili ona postaje državna, ili je pitanje ko će da doživi tih 99 godina? Mislim da je rešenje neprimereno 21. veku generalno. Tu ne vidim lošu nameru, nego mislim da treba da to rešenje bude zamenjeno rešenjem koje će da definiše imovinu u ovom trenutku. Jedino ako mi sada zatvorimo priču o vlasništvu nad građevinskim zemljištem ovim zakonom, onda taj zakon ima smisla. Ako se ponovo otvaraju neke verzije decenije, godine, stotine godina, mislim da to nije dobro rešenje.
Izvolite.
Što se tiče samog instituta zakupa, on je poznat u Srbiji od 2003. godine i u celoj Evropi. Dakle, na konkretnom primeru koji ste vi rekli zemljište se svakako vraća vlasniku. Što se tiče zgrade, pretpostavljam da u tom smislu dolazi do određenih razgovora na koji način će se to rešiti, ali zemljište, jer mi sada pričamo o zemljištu, zemljište se vraća vlasniku. Šta je intencija zakona? Intencija zakona jeste da više ide u svojinu i to jeste razlog zašto smo dali ovaj zakon, ali smo takođe dali mogućnost da ukoliko to nije moguće za ove određene grupe, da je moguće uzeti i zakup, ali tako da ne narušimo javni interes i interes države. Dakle, u konkretnom slučaju zemljište ide državi.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, što se tiče Zakona o izmenama i dopunama Zakona o otklanjanju posledica od poplava, naravno da ću ga ja podržati, s tim u vezi da se produži rok do kraja ove godine, da taj zakon može da deluje. S tim u vezi zato što su posebno posledice poplave u poljoprivredi bile merene stotinama miliona evra i stoga je moja patriotska obaveza kao predsednika Narodne seljačke stranke, kao nekog ko živi na selu, kao nekog ko je čak i bio žrtva, koji je imao čak i ljudske žrtve u toj poplavi, da ovaj zakon prihvatim i da ga podržim. Što se tiče ovog drugog Zakona o konverziji, ja nisam razumeo baš do kraja mog kolegu. On nas je otprilike pitao šta će se desiti posle zakupa poljoprivrednog zemljišta od 99 godina, kako će se država ponašati? Svakako se neće ponašati na način na koji se ponašala prilikom zakupa poljoprivrednog zemljišta na Fruškoj Gori, koje je zakupljeno na pet godina kao poljoprivredno zemljište. Gle čuda, još pre zakupa je tamo nikao vinograd, po papirologiji kojom raspolažem, a zasad vinove loze je trajao od 30 do 40 godina. Ne razumem državu koja je, sve da je to bilo najispravnije, dala podsticaj subvencije nekome ko ima pravo zakupa na poljoprivrednom zemljištu na pet godina da zasadi višegodišnji zasad koji traje 40 godina. Ja ne verujem više da ćemo imati tako neozbiljnu državu, koja će na takav način izdati zemljište u zakup i dozvoliti da jedan višegodišnji zasad bude zasađen na zemljištu koje je zakupljeno samo na pet godina. Dakle, samo kada to uzmemo zdravorazumno, vidimo koliki je moralni prekršaj bio i koliko je moralno posrnuće te Vlade bilo i Ministarstva poljoprivrede koje je dozvolilo takvu jednu, da tako kažem, obligaciju. Idemo dalje. Kada je već o konverziji reč, molim ministarku da mi objasni na koji način je izvršena konverzija zemljišta oko zgrade Ušća. Da li je ta afera zatvorena za vjek vjekova, amin, ili postoji šansa da se ispita na koji način je izvršena konverzija zemljišta koje je bilo oko zgrade čija je vrednost negde oko 30 miliona evra, a površina je negde oko 5ha? Da podsetim da je tu bilo malo više prekršaja i da je moj kolega poljoprivrednik u pokušaju u tom trenutku bio savezni ministar policije, član Savezne vlade, da je jedan lider druge opozicione partije bio savezni ministar za telekomunikacije i ne znam šta i njima se obraćalo pravobranilaštvo po pitanju prodaje zgrade, govoreći da je došlo do određenih nepravilnosti, da to zemljište ne sme da bude predmet prodaje prilikom prodaje zgrade Centralnog komiteta, odnosno zgrade na Ušću, koja je, gle čuda, prodato na konkursu u junu mesecu, koji je trajao 30 dana, ali konkursna komisija je imenovana tek 15. avgusta. Postavlja se pitanje kako je konkursna komisija, koja je imenovana 15. avgusta odlukom Savezne vlade, sprovodila konkurs koji je Savezna vlada raspisala i koji je trajao od 30. juna do 30. jula? Kako je ta komisija retroaktivno uspela da isplati konkurs? I tu ima niz nepravilnosti. Naravno, da se ispita kako je to Savezno pravobranilaštvo upozorilo Saveznu vladu da postoje dve vrste ugovora. Jedan ugovor je bio ugovor koji je stigao u pravobranilaštvo, na njega je pravobranilaštvo dalo saglasnost, a sasvim drugi ugovor je potpisan bez saglasnosti Saveznog pravobranilaštva koje je upozoravalo Saveznu vladu, koja je u tom trenutku imala današnja dva lidera opozicionih stranaka u svom sastavu. Uprkos tome što su ih upozorili, u decembru mesecu je sklopljen ugovor sa firmom koja je osnovana tek 15. decembra. Dakle, nije postojala u junu mesecu, u vreme kada je sprovođen konkurs. Ako je to takva konverzija, ako težimo takvoj konverziji, onda ja svakako ne bih bio rad da podržim taj zakon. Takođe smo čuli pripadnika stranke bivšeg režima koji je ovde obrazlagao i tako zdušno se zalagao za otklanjanje nepravilnosti itd, ali ja moram da ih upozorim da nije isto i jedina moja zamerka na ovaj zakon je što konverzija na selu treba biti potpuno besplatna. Nije isto držati baštu u selu Novi Karlovci ili u Smilovcima, ili u Lebanu, ili u Medveđi. Nije isto držati baštu, staklenik i plastenik u selu i držati baštu od dva kafića u Beogradu. Jedna njegova kafa košta 150 dinara, a za tu cenu u ovom trenutku možete u Leskovcu, u drugim baštama kupiti 50 kilograma krastavaca, možete kupiti 20 kilograma paradajza, dakle, neko ima hleb sa sedam kora i svakako mu se moraju omogućiti odgovarajuće povlastice, s obzirom da ovde neko ko zdušno tako zalagao i nalazio manjkavosti u ovom zakonu ima dve bašte u svojim kafićima koje donose impozantan prihod po jedinici površine. Dakle, ako jedna kafa košta koliko 50 kilograma krastavaca, onda ako prodate na jednom kvadratnom metru danas 10 kafa, utoku godine 50 kilograma krastavaca ne može da rodi na jednom kvadratnom metru. Zato mislim da konverzija zemljišta treba na selu da bude besplatna, s obzirom da nam preti opasnost da nestane taj mali čovek koji živi na selu, prosečne starosti 59 godina, sela nam se prazne, prazne teritorije. I, mislim da ubuduće Ministarstvo građevina, sve od konverzije do legalizacije i svih zakona koji se tiču izgradnje na selu, treba da propiše da se na selu prilikom izgradnje plaća samo minimum nekih doprinosa, dakle, da izgradnja bude bez ikakvih komunalnih opterećenja itd, da jednostavno ljudi prijave lokaciju i da rade. Na takav način ćemo deo prerađivačke industrije, zbog izbegavanja visokih komunalija u gradovima, premestiti na selo. Tako ćemo naći posla za oca na njivi, sina i snaju u fabrici i na takav način možemo da povratimo deo stanovništva koji sada tumara po predgrađima Beograda bez posla i bez hleba. To je ono za čega se ja zalažem. Mislim i da zakon o konverziji i da svi drugi zakoni u budućnosti koji se budu donosili budu maksimalno u korist sela i seoskog stanovništva, da na takav način neke investicije privučemo direktno na selo, posebno one koje se bave prerađivačkom industrijom, dakle, preradom onoga što seljaci naprave, jer ja kao čovek koji se zalaže za Srbiju njiva, šljiva, za Srbiju radnika i seljaka, devojaka i momaka, svakako ću se do kraja boriti za te njihove interese. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Izvolite, ministre.
Ovaj zakon tretira isključivo građevinsko zemljište, dakle, izgrađeno i neizgrađeno građevinsko zemljište. Kada govorimo o baštama na selu, itd, onda pričamo o Zakonu o poljoprivrednom zemljištu koje postoji ili se sad menja, ali kada govorimo o eventualnim mogućnostima druge vrste izgradnje na seoskom, poljoprivrednom zemljištu, Zakonom o planiranju i izgradnji mi smo dosta relaksirali taj deo pa smo rekli da ne moraju posebni planovi da se rade i sve što radimo i što ćemo dalje raditi, radimo upravo u cilju relaksiranja, odnosno u cilju rasterećenja svih obaveza koje bi bile na selu, kako bi mogli da pospešimo ne samo poljoprivrednu proizvodnju, nego i ulaganje i ostanak pre svega ljudi na selu. Kad ste pominjali Tržni centar „Ušće“, da, ozbiljno je pitanje i mi ćemo pokrenuti da dobijemo kompletnu informaciju, odnosno već smo pokrenuli, dakle, kako je parking koji je bio potpuno javan postao deo i vrlo brzo dobio za vreme DOS-ove Vlade sve dozvole i postavlja se pitanje – na koji način? Tako da, to pitanje je već u jednoj vrsti procedure, da tako kažem. (Marijan Rističević, s mesta: Replika. Nisam dovoljno dobro protumačen. Pogrešno sam protumačen.)
Izvolite.
Zahvaljujem. Razumeo sam vaš odgovor, ali takođe moram da vas upoznam da su neke lokalne samouprave po 500-600 hektara u određenim selima proglasili građevinskim zemljištem, da se za 20 godina ništa na tom građevinskom zemljištu ne radi, da se ranije ubirala taksa na građevinsko zemljište, a da se sada po zonama ubira porez na imovinu, a da pri tome niko nema ozbiljnu nameru da gradi i ukoliko bi, recimo, nekome ponudili da po toj ceni po kojoj je procenjeno to građevinsko zemljište to otkupi, ukoliko bi to ponudili toj opštini, ona bi odbila da to otkupi u svoju korist, da tu podigne neku industriju ili neko stambeno naselje. Dakle, radi se o tome da određene lokalne samouprave, da bi napunile svoje budžete, ogromne površine na selu proglašavaju građevinskim zemljištem, iako se tamo ništa ne gradi. Ja tražim povlastice da se mnoge od tih taksi republičkim nekim zakonom utvrde, neki minimalni limit, ili da se ljudi oslobode prilikom gradnje na selu jer tu ima mnogo pomoćnih i ekonomskih objekata koji se tretiraju maltene kao da praviš staklenu baštu kafića u gradu Beogradu, gde sam već opisao koji se prihodi stvaraju. Mislim da moramo da težimo da te takse budu što manje, da komunalne takse budu na nekom minimumu, da čovek prijavi samo parcelu i da čak i ovi investitori koji nešto investiraju, kada investiraju na selu da to bude uz minimalnu naknadu i da se na takav način podigne neka prerađivačka industrija i zadržimo stanovništvo jer to nije samo pitanje poljoprivrede, to je pitanje demografije, bezbednosti i suvereniteta države. Zahvaljujem.
Izvolite, ministarka.
Za proizvodne industrijske objekte se inače više ne plaća Zakonom o planiranju i izgradnji, ali kada govorimo o ovim lokalnim samoupravama koje su očito promenile planom namenu u građevinsko zemljište pa ništa nisu izgradile, onda je jedino rešenje da se ponovo planom vrate na poljoprivredno i da se u tom smislu dalje radi. Slažem se potpuno za rasterećenje svih obaveza na selu.
Reč ima dr Blagoje Bradić.
Zahvaljujem, gospođo predsedavajuća. Uvažena ministarsko, poštovani gosti, koleginice i kolege, poštovani građani Srbije i uvažene Nišlije, danas u objedinjenoj raspravi razgovaramo o dva zakona. Jedan je Predlog zakona o pretvaranju prava korišćenja u pravo svojine na građevinskom zemljištu uz naknadu, a drugi je zakon o otklanjanju posledica poplava u Republici Srbiji, i to poplava koje su se desile 2014. godine. Pokušaću u narednih par minuta da vam objasnim zbog čega sam protiv ovih zakona i zbog čega mislim da nisu dobri i da bi skupštinska većina i Vlada, tj. gospođa ministarka trebalo da povuče ovaj zakon kako bi se on doradio i kako bi bio kvalitetniji i na opšte zadovoljstvo. Čuli smo u dosadašnjoj raspravi da se radi o beznačajnih 0,8% hektara građevinskog zemljišta na teritoriji Republike Srbije, tj. 5,5 hiljada hektara koji su obuhvaćeni ovim zakonom o konverziji, uz jednu moju napomenu, da su to najelitnije teritorije u gradovima. Recimo, u gradu Beogradu to je deo pristaništa. Recimo, da bi bilo plastičnije i jasnije, to je u Nišu „Beneton“, nekadašnji „Nitekst“ ili nekadašnji „Ratko Pavlović“. Znači, to su takve površine gde se pravo korišćenja onih koji su privatizovali firme ovim zakonom omogućava da pređe u vlasništvo. Je li tako? Pravo svojine, kako bi oni kasnije mogli da nešto što je bila industrija, nešto što su bila dvorišta fabrika, pretvore u stambeno-poslovne objekte i kako bi to mogli maksimalno da komercijalizuju i da puste u funkciju, tj. da profitiraju na tom zemljištu. To je legitimno i to je potpuno normalno i to treba da bude tako, to je razvoj, to je progres. Ali, ima jedno ali. Ali je član 8, ali je član 18. U članu 8. se govori, kod konverzije koji deo parcela, tj. koji deo te fabrike ili te firme, da bi me ljudi lakše razumeli, ne podleže konverziji, ne podleže plaćanju. Da bi vam bilo jasnije, ja ću vam pročitati član 8. i pokušati da objasnim. Ako napravim neki propust, tu je gospođa ministar pa će ona mene ispraviti. Kaže – pravo na umanjenje tržišne vrednosti građevinskog zemljišta imaju lica iz člana 1. stav 2. ovog Zakona, bez obzira gde se nepokretnost nalazi kada je zahtev podnet za konverziju katastarske parcele izgrađen na građevinskom zemljištu pod uslovima propisanim ovim zakonom. U postupku konverzije katastarske parcele izgrađenog građevinskog zemljišta površina zemljišta za redovnu upotrebu objekta utvrđuje se tako što se ukupna površina zemljišta pod objektima izgrađenih na toj katastarskoj parceli koja je utvrđena na osnovu podataka iz prepisa lista nepokretnosti podeli sa maksimalnom površinu koju dozvoljava indeks zauzetosti na toj katastarskoj parceli, a koji se nalazi u PDR-u,ili Planu detaljne regulacije dotične zone u gradu, koji je utvrđen važećim planskim dokumentom, a na osnovu izdate informacije o lokaciji i dobijeni količnik pomnoži sa ukupnom površinom katastarske parcele, što znači da onaj ko je zainteresovan i ko je vlasnik te firme neće platiti pretvaranje prava korišćenja u pravo svojine za deo koji je pod objektima, tj. za deo koji je pripadajući tim objektima, a ostatak će da plati. I to bi bilo u redu. Ali, postoji član 18. Član 18. kaže – lice iz člana 1. stav 2. ovog zakona, mogu do sticanja upisa prava svojine na građevinskom zemljištu u skladu sa ovim zakonom sa vlasnikom građevinskog zemljišta zaključiti ugovor o zakupu građevinskog zemljišta pojedinačnih katastarskih parcela. Kada je kao vlasnik na građevinskom zemljištu upisana Republika Srbija, ugovor iz stava 1. ovog člana, u ime Republike Srbije itd. zaključuje Republička Direkcija. Ugovor iz stava 1. ovog člana zaključuje se na 99 godina uz naknadu. Visina zakupnine određuje se tako što se iznos tržišne vrednosti nepokretnosti podeli na 99 godina, a tako dobijeni iznos predstavlja iznos godišnje zakupnine. Šta to znači? To znači, hajde da pričamo o NITEKS-u, mada ne znam koja je sudbina tog dela grada u Nišu, ali evo, da bude svima jasnije, NITEKS ima parcelu koja je, recimo, veličine pet hektara, pod objektima je hektar i po, pripadajuća površina je još hektar i po, to je tri hektara i sada svi ćemo da kažemo u redu, ali onih dva hektara će se platiti da bi vlasnik NITEKS-a, ako reši da iseli fabriku iz strogog centra grada na obali Nišave, to je nešto kao što je „Beograd na vodi“, e, recimo, to bi bio Niš na vodi, da Niš ima mogućnosti tako nešto da radi i stoji Republika, kao što stoji Republika iza Beograda. To bi bilo super, i mi ćemo tu da imamo jednu određenu količinu novca koja će se sliti u Republički budžet, ali vlasnik ima mogućnost zakupa na 99 godina.Što bi neko platio u kešu da dobije 30% popusta kada to nešto može da dobije na 99 rata. Ne znam kako je to neko zamislio. To verovatno oni pravni naslednici, ne znam ko od nas planira da živi još 99 godina, da bi mogao da izvrši upis. Šta je suština? Suština je da će neko plaćati 1/99 nečega što bi trebalo da plati po starom zakonu odmah sa umanjenjima, a napraviće objekat koji će odmah da proda u kešu, a ne na rate. Tu je problem ovog zakona. Zašto davati benefit nekome? U redu je dati benefit i dati gradaciju kada nešto plaćate u kešu da može da bude 30, 40, 50, 60% manje, u zavisnosti od količine para koje treba da se daju, a ne reći to je 30% i kao to će biti toliko para. Pa, neće biti toliko para. Ko je taj koji ima toliki novac, koji se bavi poslom? Ko je taj koji će da izabere da plati nešto u kešu, a može da ima na 100 rata? Sto godina da plaća? Ja takvog nisam upoznao, vi verovatno jeste, vi ste ministar, ja nisam upoznao, te vas molim gospođo ministarka, da povučete ovaj zakon, jer mislim da je štetan, mislim da neće doneti novac u budžet i mislim da neće ostvariti ni 5% od onoga što ste obećavali. Hvala.
Reč ima ministarka. Izvolite.
Zakon nije štetan. Zakon je dobar. Zakon rešava ozbiljne probleme i pitanja koja smo imali svih prethodnih godina. Dakle, ako se opredelite za član 8. i za svojinu onda ne možete na član 18. gde je zakup. Ako se opredelite na zakup, onda ne možete da budete, odnosno nećete steći svojinu. Motiv svih jeste upravo da imaju svojinu. Drugo, ako se opredelite na zakup, nema nikakvog umanjenja u tom smislu da li je za redovnu upotrebu, za razliku od člana 8. gde, naravno da ćete imati umanjenje, za onaj deo, dakle, zemljišta gde ste već izgradili objekat, po zakonu i naravno sa građevinskom dozvolom, onda će vam se u tom smislu umanjiti.
Replika, gospodin Bradić. Izvolite.
Zahvaljujem. Dakle,ja mislim da smo se dobro razumeli. Pošto sam ja stomatolog i mi smo naučili da konkretno pričamo i da se razumemo, pričaću o nečemu što je pomenuo moj kolega, a to je Luka Beograd, čija je procenjena vrednost zemljišta 400 miliona, a pod objektima je 40 miliona i vi hoćete da kažete da će taj neko ko je vlasnik Luke Beograd, ma ko bio, tih 360 miliona manje 30%, to je negde 100 miliona, da će dati u kešu Gradu Beogradu, tj. republici 200 miliona umesto da godišnje sledećih 100 godina plaća 3,5 miliona sa mogućnošću i u jednom i u drugom slučaju da ispuni osnovnu namenu tog zemljišta, da ga izgradi i da odmah proda to što je izgradio. Pa, ko je taj ko će da da 200 miliona umesto da isplaćuje 100 godina po 3,5 miliona? Ko je taj? Ja tognisam upoznao. Zato mislim da je štetan i zato mislim da to treba da se povuče ili da ove mogućnosti koje ste dali vratite na olakšice u gotovom plaćanju. Znači, nešto što košta mora da se plati odmah, a to ako bude na pet godina imaće punu cenu, ako bude odmah imaće umanjenje 30, 40%, da ova država ima vajdu od tog novca. Hvala.
Reč ima ministarka Mihajlović. Izvolite.
Upravo je ovaj zakon zbog toga da država i te kako ima korist od ovog zakona konverzije, odnosno pretvaranja prava korišćenja u pravo svojine ili pravo zakupa. Kada već spominjete ponovo Luku Beograd, dakle, neizgrađeno zemljište je u pitanju i i te kako nema nikakvog umanjenja, znači, i te kako će se platiti po tržišnoj vrednosti. A, ako govorimo o zakupu, dakle, taj zakup može da bude na 99 godina. U svakom slučaju do sada nije bilo nikakvih prihoda, a sada će prihoda biti. Nema tog vlasnika koji ima pravo korišćenja ili vrlo mali broj koji neće želeti da postane i da ima svoju svojinu, jer nakon zakupa ukoliko ne uzme svojinu vraća se vlasniku.
Molim vas, samo male konsultacije sa poslanikom Neđom Jovanovićem. Određujem redovnu pauzu i u skladu sa dogovorom sa potpredsednicom Vlade, gospođom Mihajlović, nastavljamo sa radom u 15,00 časova. Poslanik Neđo Jovanović nije hteo da deli svoj govor, tako da ste vi prvi govornik. Znači, redovna pauza i nastavljamo sa radom u 15,00 časova.
Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović. Izvolite, gospodine Jovanoviću.
Zahvaljujem se predsedavajući. Uvaženi ministarko sa saradnicima, poštovane kolege narodni poslanici, odmah ću na samom početku da istaknem da su moje uvažene kolege, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS Suzana Spasojević i kolega Milisav Petronijević, izneli dovoljne i jasne, sasvim argumentovane razloge koji ukazuju na pozitivne efekte ovog zakona, zbog čega će poslanička grupa SPS u danu za glasanje podržati ovaj zakon. Međutim, neka pitanja koja su otvorena u toku diskusije u današnjoj raspravi se mogu afirmisati dodatno, pa ću zamoliti uvaženu ministarku da u granicama mogućnosti danas na ova pitanja pokuša da odgovori. Mi smo podneli amandmane na pojedine delove, na pojedine odredbe ovog Predloga zakona za koje se nadam da ćete ih pažljivo razmotriti i barem neke od njih i uvažiti. Jedan od amandmana se odnosi na ono što ste i sami u toku rasprave prihvatili kao jednu vrstu dobronamerne sugestije, a to je onaj deo zakona koji se odnosi na utvrđivanje naknade za konverziju, odnosno način utvrđivanja tržišne vrednosti. Radi se isključivo o veštačenju i radi se o tome da pored Poreske uprave, koja raspolaže sa parametrima na osnovu kojih se utvrđuje naknada, postoje i drugi modaliteti i utvrđivanja naknade koji su u praksi i te kako zastupljen. Uvažena ministarko, napravi ću jedan komparativan pristup. O čemu se radi? Shodno odredbama Zakona o eksproprijaciji, Poreska uprava daje parametre za utvrđivanje vrednosti i poznato je, barem onima koje se bave praksom, a ja polazim iz te prakse advokatske, da se radi isključivo o minimalnoj vrednosti na osnovu koje se pravi sporazum u pogledu naknade za eksproprisanu nepokretnost. Ali, isto tako se može angažovati i ovlašćeni procenitelj ili sudski veštak odgovarajuće struke kod eksproprijacije, koji takođe učestvuje u postupku utvrđivanja vrednosti. Dakle, ako se posmatra uporedno pravno, onda je zaista sasvim logično da se prihvati jedno ovakvo sistemsko rešenje, koje će, u svakom slučaju, poboljšati kvalitet zakona. Iskreno mislim da i ovaj naš amandman, koji sam lično potpisao, amandman poslaničke grupe SPS, koji implicitno ukazuje da tržišnu vrednost treba da utvrđuje veštak, ne mora da bude prihvaćen u bukvalno autentičnom tekstu našeg amandmana, već to može da bude jedna vrsta modaliteta, koji podrazumeva da pored Poreske uprave može biti angažovan i stručni procenitelj, odnosno veštak. Zašto to govorim? Zbog toga što polazim od samog teksta zakona, jer u tekstu zakona stoji, mislim na vaš predlog, da naknada predstavlja tržišnu vrednost zemljišta u momentu podnošenja zahteva za konverziju, u skladu sa ovim zakonom. Isto tako, u predlogu ovog zakona stoji da visinu naknade utvrđuje organ jedinice lokalne samouprave nadležan za imovinsko-pravne poslove, što nije sporno, u skladu sa aktom o utvrđivanju prosečne cene kvadratnog metra odgovarajućih nepokretnosti po zonama za utvrđivanje poreza na imovinu. Ovde su otprilike u primeni dva seta zakonskih propisa, jedan je iz oblasti poreskih zakona, a drugi je upravo iz zakona o kojima govorimo, koji su, u svakom slučaju, direktno vezani za temu koja je danas predmet naše rasprave, a to je konverzija. S jedne strane, možemo posmatrati da ta dva seta zakona na neki način jedan drugi isključuju. Zašto? Zbog toga što odnos koju definišu odredbu Zakona o porezu na imovinu u nekoj kvalifikaciji nigde ne pominju tržišnu vrednost, a ovde govrimo o tržišnoj vrednosti kao nešto što je zaista fundamentalno. S druge strane, nije dobro da se samo vežemo za zone zbog toga što se radi o nekim prosečnim cenama, koje, u svakom slučaju, mogu da ostave i određene mogućnosti da se kroz različita tumačenja dođe do nekih rešenja koja nisu, u praktičnom smislu reči, prihvatljiva i objektivna. Naravno, ne bih dalje o ovome zbog toga što ste već nagovestili mogućnost da se kroz amandmane eventualno prihvati ovakva jedna krajnje dobronamerna sugestija poslaničke grupe SPS. Drago nam je, svima u poslaničkoj grupi SPS, što ste otklonili našu dilemu da li će biti dodatno pojašnjena odredba člana 6. zakona o kojem danas raspravljamo. U svakom slučaju, to je nužno, to je neophodno kako bi se izbegla, pod jedan, neujednačena praksa u primeni ovog zakona, a drugo, kako bi se i oni koji neposredno primenjuju ovaj zakon lakše edukovali u pravcu njegove primene. Takođe, zahvaljujemo se i na jednoj posebnoj dimenziji obrazloženja, koja se vezuje za objekte koji nisu izgrađeni uz dobijeno rešenje o odobrenju gradnje ili građevinskoj dozvoli, zbog toga što se dešavaju situacije da subjekti privatizacije u restrukturiranju, stečajni dužnici i mnogi drugi koji pribavljaju nepokretnost, dolaze do nepokretnosti za koju nisu izdate građevinske dozvole. Znamo po definiciji da ukoliko za objekte, postojeće na katastarskoj parceli koja je predmet konverzije, ako za te objekte nisu izdate građevinske dozvole ili se radi o privremenim objektima, onda po definiciji to nije izgrađeno građevinsko zemljište. Radi se o neizgrađenom građevinskom zemljištu. Jedino pitanje koje bi se tu moglo postaviti jeste – da li su diskriminisani upravo oni koji zbog nesolventnosti, zbog statusa u kome se nalazi, statusa stečajnog dužnika, statusa subjekta privatizacije u restrukturiranju ili drugog statusa koji je predviđen ovim zakonom, jer oni imaju aktivnu legitimaciju, i oni su, nažalost, bili izopšteni iz odredbi Zakona o planiranju i izgradnji, kada je u pitanju bila konverzija, da li će oni biti diskriminisani zbog toga što neće imati pravo na umanjenje? Logično je da imaju pravo na umanjenje, budući da se objekti nalaze. S toga je zaista bilo i umesno i vrlo konstruktivno i korektno pitanje uvažene koleginice Suzane Spasojević, kada je postavila pitanje na koje ste joj odgovorili, koje se vezuje za objekte pod posebnom namenom. Ono što bi na neki način moglo da otvori dilemu jeste odredba člana 7. stav 4. ovog zakona, koja ukazuje da mora postojati sudska odluka kao dokaz, na osnovu koje se utvrđuju troškovi pribavljanja prava korišćenja, koji predstavljaju tu tzv. odbitnu stavku. Sada se ovde postavlja pitanje o sudskoj praksi. Uvažena ministarko, imajući u vidu da polazim upravo iz te oblasti, oblasti pravosuđa, u sudskoj praksi nisu poznate klasične presude kojim se utvrđuje pravo na troškove pribavljanja prava korišćenja. To mogu da budu sekundarna prava koja se rešavaju uz glavno pravo, ali ne mogu da budu izreke presude upravo takve da se kaže – utvrđuje se postojanje troškova pribavljanja prava korišćenja. To u sudskoj praksi nije poznato. Tako da, možda bi moglo da se kroz amandman definiše ova odredba, koja bi bila u praktičnom smislu reči jasnija, a naravno i primenjivija i otklonile određene nedoumice kakvu mi tu sudsku odluku tražimo. Logično je da se sudskom odlukom definiše pitanje prava naknade ili bilo čega drugog, a ovako ako se vezuje samo kao dokaz koji se odnosi na formiranje troškova, mislim da bi mogla i druga formulacija da bude korektnija formulacija. Ono što iz prakse potiče, a mislim da zaslužuje u svakom slučaju odgovor, pa bih vas zamolio da sa pažnjom saslušate i ovaj komentar koji se odnosi na član 8. Posebnu dilemu izaziva ono što reguliše pravo na umanjenje tržišne vrednosti građevinskog zemljišta koje je predmet konverzije. Naime, u stavu 2. je predviđeno da se visina naknade za konverziju određuje tako što se utvrđena tržišna vrednost katastarske parcele umanjuje za iznos tržišne vrednosti zemljišta za redovnu upotrebu objekta. Nije sporno. Da se podsetimo člana 70. Zakona o planiranju i izgradnji koji definiše šta je to zemljište za redovnu upotrebu objekta? U tom članu 70. se kaže da je zemljište za redovnu upotrebu objekta ono zemljište koje podrazumeva minimalnu površinu koja je potrebna za formiranje jedne građevinske parcele. Kod nas u Užicu je ta minimalna površina za formiranje jedne građevinske parcele negde oko dva ara, pretpostavljam da je u Beogradu više, u nekim drugim gradovima se to posebnom odlukom na nivou lokalnih samouprava definiše na poseban način. Postavlja se jedno logično pitanje - šta ukoliko je površina zemljišta za redovnu upotrebu objekta veća od površine katastarske parcele koja je predmet konverzije? Zbog toga pitanje je osnovano i umesno zbog toga što po nama i vrednost zemljišta za redovnu upotrebu objekta bi trebao da utvrđuje stručni procenitelj ili veštak. Da li ćemo doći u situaciju da onaj ko je podnosilac zahteva za konverziju čak stiče i ono pravo koje nije imao, čak dolazi i do nekog nezakonitog raspolaganja, jer je posedovao manju površinu u odnosu na površinu koja se vezuje za zemljište za redovnu upotrebu objekta? Na to naročito upućuje matematička operacija koja je kasnije u stavu 3. ovog člana navedena po kojoj se definiše pitanje količnika koji se stavlja u razmeru kao proporcija površine katastarske parcele u odnosu na stepen zauzetosti, pa bih zamolio da odgovorite, više zbog građana, kako bi im bilo jasno da li se ovde primenjuje indeks zauzetosti ili indeks izgrađenosti, odnosno da li je ovaj zakon u konkretnoj situaciji lex specialis u odnosu na Zakon o planiranju i izgradnji? Zašto ovo pitam? Pitam iz jednostavnog razloga što odredba člana 31. Zakona o planiranju i izgradnji definiše i indeks zauzetosti i indeks izgrađenosti. Moramo biti potpuno svesni činjenice da isključivo lokalna samouprava svojom odlukom definiše postojanje indeksa zauzetosti ili postojanje indeksa izgrađenosti. Kod nas u Užicu je sticajem okolnosti prisutan i doneta odluka indeks zauzetosti, što znači da je upodobljeno sa ovim zakonom, ali ukoliko je već to definisano, mi u poslaničkoj grupi SPS možemo da prihvatimo da je to nešto što je neposredno primenjivo i da predstavlja normu lex specialis u odnosu na odredbe Zakona o planiranju i izgradnji, pa neka tako postupaju i oni koji neposredno primenjuju ovaj zakon. U princip, neće biti nekih štetnih posledica, ali u svakom slučaju može da bude štetnih posledica ukoliko se ovo pitanje ne razjasni. Znači, veoma je važno znati koji se od ova dva indeksa neposredno primenjuju. Zauzetost jeste postojanje objekata na katastarskoj parceli i onoliko koliko je u gabaritu tih objekata, toliki je stepen zauzetosti te katastarske parcele. Izgrađenost je sasvim druga kvalifikacija i sasvim drugi pojam. Zbog toga je jako važno znati šta od ova dva indeksa u konkretnim situacijama treba primeniti. Moram da navedem jedan primer koji potiče iz mog grada iz kojeg ja dolazim, moje kolege Ivana Stojiljković i Jovan Marković, jeste činjenica da su pojedini subjekti privatizacija sticali pravo korišćenja za redovnu upotrebu objekta koji je i veće površine u odnosu na površinu koja je definisana odredbama Zakona o planiranju i izgradnji. Konkretno, preduzeće „Raketa“ putnički saobraćaj u stečaju, to je pravi naziv, je sudskom odlukom ostvarilo pravo korišćenja za redovnu upotrebu objekta, gde površina prava korišćenja prevazilazi u izuzetno velikoj meri površinu u odnosu na površinu koja je definisana odredbom člana 70. Zakona o planiranju i izgradnji, zato što je pravosnažnom odlukom suda utvrđeno da je pravo za korišćenje objekta kao pravo na zemljištu za redovnu upotrebu objekta, površina cele katastarske parcele koja iznosi blizu hektar, a rekao sam da je jedna građevinska parcela u Užicu, po parametrima koje je na osnovu odluke Grada Užica, odnosno Skupštine grada Užica definisana na dva ara. Dakle, u ovoj situaciji imamo određene izuzetke koji ovim zakonom, sticajem okolnosti, nisu obuhvaćeni. Ja i moji drugovi u poslaničkoj grupi SPS ne očekujemo da se to ovim zakonom može obuhvatiti i nerealno je to očekivati zbog toga što je to ipak sudska odluka i pre svega ni jedan zakon do sada nije donet u istoriji zakonodavstva da bi mogao da obuhvati bukvalno sve situacije i sve okolnosti, pa to neće moći ni ovaj, ali vam upravo zbog svega ovoga što sam istakao i ukazujem na činjenicu da postoji situacija gde je pravo zemljišta za redovnu upotrebu objekta znatno veće površine od prava zemljišta koje se vezuje za konverziju. Što se tiče zakupa, ovde je bilo dosta dilema, populističkih konotacija, dosta primedbi. Mi u poslaničkoj grupi SPS smatramo da je korisno da se omogući i zakup i sticanje prava svojine. Zašto? Zbog toga što je na onome ko želi da investira odluka o modalitetu štamu više odgovara u pravcu efikasnije investicije, ali ono što mi u poslaničkoj grupi SPS smatramo da bi bilo neophodno, uvažena ministarko, jeste da se u ovom zakonu sistematizuju i norme koje podrazumevaju i odgovarajuće ograničenje. Mi znamo da je pravo svojine apsolutno pravo jer podrazumeva pravo raspolaganja. Pravo zakupa ne podrazumeva pravo raspolaganja, već samo pravo poseda, samo pravo državine. Ja kao zakupac stana mogu biti samo u posedu stana, ništa više od toga, ali u zakonu predloženom tekstu ne postoje norme koje bi predstavljale ograničenje u smislu izdavanja u podzakup bez saglasnosti zakupodavca u smislu prenošenja prava zakupa na treća lica koja bi bili sticaoci u odnosu na zakupodavca kao nekoga ko predaje ili prijemnici, svejedno, kako god pravnički terminologiju da upotrebimo, ona će biti adekvatna. U ovom slučaju nemamo tu vrstu tzv. „bezbednosnih ograničenja“ za vreme trajanja zakupnog odnosa i mislim da bi to bilo i te kako značajno da se sistematizuje u ovom zakonu, naročito imajući u vidu shodnu primenu odredaba Zakona o obligacionim odnosima jer Zakon o obligacionim odnosima veoma jasno ukazuje na ova ograničenja. Ukoliko do tih ograničenja ne dođe i ne budemo ih uvrstili u odredbe ovog zakona, bojim se da možemo doći u situaciju određenih zloupotreba, naročito onih koji jedva čekaju da dođu do zakupa na 99 godina. Na kraju bih želeo da skrenem pažnju još na nešto što je procesno-pravne prirode, jer ovaj zakon ima jedna deo koji se odnosi isključivo na procesne delove, a to je primena odredaba zakona u upravnom postupku. Ovde je dato pravo čak i obaveza da se podnosilac zahteva za konverziju mora u roku od deset dana odrediti tako što će dostaviti kompletne dokaze. U protivnom, sledi pravna posledica odbačaja njegovog zahteva i taj rok od 10 dana počinje da teče od dana kada je on obavešten o nalogu. Ali, šta ukoliko mu nalog nije uručen? Ovde ne stoji da će biti shodno primenjene odredbe Zakona o upravnom postupku. Vi i te kako dobro znate ako ja kao stranka nisam na adresi stanovanja, ne može da mi se uruči poziv, onda je sasvim logično da se taj nalog istakne na oglasnu tablu i da stoji osam dana na oglasnoj tabli da sam ja tada obavešten. Zašto? Zbog toga što ćemo na taj način sprečiti opstrukciju postupka. Na taj način ćemo skratiti vreme trajanja konverzije i mislim da bi to trebalo da bude rešenje koje je krajnje potrebno za ovaj zakon. Osim toga, uvažena ministarko, mislim da nisu u dobroj meri definisana i prava onih koji su već podnosili zahteve za konverziju. Znamo da primenom ovog zakona i usvajanjem ovog zakona se svi ti zahtevi eliminišu i oni moraju podneti nove zakone. Sva ta lica su imala određene troškove prilikom podnošenja zahteva. Ko će te troškove sada da nadoknadi? Ovde smo govorili o troškovima koji se vezuju za sudsku odluku. Nije valjda da ćemo sada sve one, verovatno ima i među nama ovde narodnim poslanicima, takvih koji su podneli zahteve za konverziju? Moguće je. Neko je direktor firme, pa je podneo zahtev za konverziju. Da li ćemo ga tada upućivati da pokreće sudski postupak ili parnicu za utvrđenje troškova? Ne, ali bi trebalo definisati pitanje kako te troškove nadoknaditi, jer su ti troškovi već proistekli. Ljudi su te troškove imali, pravna lica su te troškove imali. Prema tome, mislim da neke delove ovog zakona, koji su u svakom slučaju za pohvalu, treba dopuniti kako bi zakon bio kvalitetniji i poslanička grupa SPS u tom smislu će dati svoj maksimalni doprinos i, naravno, uz molbu da naše amandmane prihvatite, a i bez obzira da li ćete ih prihvatiti ili ne, mi stojimo na stanovištu da je ovaj zakon potreban, neophodan, da je on u duhu harmonizacije zakonodavstva sa zakonodavstvom EU, da ovaj zakon predstavlja još jedan pomak ka ulasku u Evropsku zajednicu i da zbog toga poslanička grupa SPS nema dilemu kada je u pitanju podrška ovom zakonu. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem, se gospodine Jovanoviću. Vaša poslanička grupa nema više vremena. Reč ima potpredsednik Vlad, dr Zorana Mihajlović.
Hvala na sugestijama i hvala što ćete podržati nacrt ovog zakona, odnosno ovaj zakon. Nekoliko odgovora na nekoliko vašihdilema. Jedno se tiče, naravno, tržišne vrednosti, odnosno poreske administracije koja treba da je utvrdi i predloga da to budu i veštaci. Mi nemamo ništa protiv i rekla sam već nekoliko puta da ćemo kroz amandmane tako nešto rešiti, s tim što mora stajati da je to sa spiska stalnih sudskih veštaka koje utvrđuje Ministarstvo pravde. Zatim, pominjali ste indekse. U zakonu to stoji. Možda niste našli. U pitanju je indeks zauzetosti, a ne indeks izgrađenosti. Ono što je vrlo važno napomenuti, kada smo pričali, odnosno kada ste govorili o zakupu, mi nismo bili na stanovištu da treba da prepisujemo Zakon o planiranju i izgradnji. Dakle, sve ono što nije uređeno Zakonom o konverziji nalazi se u planiranju i izgradnji i tačno piše u članu, recimo, 18. - na zakup iz stava 1. ovog člana primenjuju se odredbe Zakona o planiranju i izgradnji kojima se uređuje zakup građevinskog zemljišta, ukoliko ovim zakonom nije propisano drugačije. Kada ste pominjali Zakon o upravnom postupku, da, nalazi se ovde u zakonu, ali u osnovnim odredbama u članu 1. na pitanje postupka koji nisu uređeni ovim zakonom primenjivaće se odredbe zakona kojima se uređuje opšti upravni postupak. Slažem se, naravno, već nekoliko puta sam vašim kolegama iz SPS rekla da što se tiče člana 6. svakako ćemo ga preformulisati na pravi način da bude mnogo bolje određen nego što je to do sad.
Hvala, gospođo Mihajlović. Nemate mogućnost za repliku, gospodine Jovanoviću. Niste na bilo koji način u negativnom kontekstu pomenuti da bi imali pravo na repliku. (Neđo Jovanović, s mesta: Samo sam možda pogrešno shvaćen.) Ne možemo da znamo šta je u 20 minuta koje ste govorili pogrešno shvaćeno. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik mr Jovan Marković. Izvolite.
Poštovana ministarko, poštovani predsedavajući, poštovani narodni poslanici, mislim da se većina vas u sali seća kako smo imali veoma bučnu i veoma aktivnu raspravu u novembru mesecu, kada smo pričali o Zakonu o planiranju i izgradnji i većina vas se verovatno seća koliko smo pokušali da kroz amandmane koje smo tada uložili poboljšamo taj zakon, svesni da taj naš pokušaj neće biti baš oberučke prihvaćen i svesni da neće uroditi plodom, odnosno da će taj zakon biti loš. Danas kada, posle osam meseci razgovaramo o Zakonu o konverziji zemljišta, u diskusijama koje su prethodile ovoj diskusiji možemo videti koliko je, u stvari, taj zakon bio loš i koliko je priprema za ovaj zakon bila loša i nedovoljna. Tada smo kao ključni argument tražili da se odloži rasprava o tom zakonu, a danas tražimo da se odloži rasprava i o ovom zakonu. Zašto? Tada smo smatrali da je ključno važno da Vlada Republike Srbije i nadležno ministarstvo izađe sa predlogom seta zakona koji se tiču ove oblasti, znači, Zakon o državnom premeru i katastru, Zakon o legalizaciji, Zakon o javnoj svojini, Zakon o konverziji, Zakon o planiranju i izgradnji kao najvažniji. Odgovor ministarke u tom periodu na naše zahteve bio je optužbe na ono što smo uradili, optužbe na ministra, optužbe na ono što je bilo iza nas. Međutim, i tada je ministarka svesno ili nesvesno priznala da mi kao društvo imamo veliki problem. Period od 2009. godine kada je prethodni zakon usvojen je ovde bio raznim pogrdnim rečima karakterisan, a sama ministarka je rekla da smo u tom periodu, recimo od 2009. godine 19.000 stanova i nepokretnosti u Srbiji imali u prodaji, da smo 2013. godine, samo posle četiri godine, u godinama silnih reformi, silnih promena, imali 672 prodate nepokretnosti. Tada je ministarska rekla da se očigledno vidi da imamo pad proizvodnje i pad aktivnosti u građevini svake godine između 7, 8 do 10%. Tada se na neki način otvara ozbiljna debata o tome ko je odgovoran za to. Videli ste da i pored svih pogrdnih reči koje su upućene i ministru i Vladi, rezultat te Vlade i rezultat ove Vlade nije za poređenje. Tražili smo da upravo zbog usvajanja seta zakona koji bi rešili ovu problematiku izbegnemo sve probleme koji se dešavaju i u ovom predlogu zakona o kome danas govorimo. Da ste, poštovana ministarko, tada poslušali naš savet, mi danas ne bi pričali o svim ovim problemima koji se tiču usaglašavanja zakona. Nije nam jasno zbog čega niste bar predložili da u istom zakonu bude konverzija sa nadoknadom i bez nadoknade. Imate veoma pogrešne informacije. Taj proces koji ste ostavili da se u Srbiji preko katastra po službenoj dužnosti vrši konverzija bez naknade stoji. U mnogim gradovima za ovih sedam, osam meseci imate nula na izvršenju što se tiče tih postupaka. Zašto? Zato što su i građani i oni koji rade po ovim postupcima i predmetima sluđeni i čekaju kako će se danas rešiti ovaj problem ovde u Skupštini. Danas ste izašli sa predlogom zakona koji je potpuno u mnogim članovima zakona u suprotnosti sa prethodnim rešenjima. Da ste poslušali našu preporuku, vi ne biste danas imali taj problem oko člana 1. stav 2. na koji smo mi podneli amandman, gde ste ili u Zakonu o planiranju i izgradnji pogrešili termine i godine, pa ste stavili 13. maj 2003. godine ili stesada pogrešili kada ste predložili da se organizacije, preduzeća itd, koji se izuzimaju iz Zakona o planiranju i izgradnji, tretiraju ovim zakonom do 13. maja 2013. godine. Znači, niz propusta koji su se desili u Zakonu o planiranju i izgradnji sada se ponavlja i imate problem. Ljudi na terenu imaju problem. Mi smo kroz podnošenje 20-ak amandmana pokušali da ispravimo ovaj loš predlog. Očekivali smo danas bar iskren odgovor od vas, da na neke sporne stvari, kao što su član 6, član 8, član 13. koji suštinski otvara pitanje primene ovog zakona, odnosno suštinski otvara pitanje korupcije u primeni ovog zakona, date odgovor i da kažete da nismo u pravu. Umesto da dobijemo argumentovane odgovore, mi smo opet dobili niz optužbi, opet smo dobili niz ružnih kvalifikacija na neki period koji je iza nas. Svaki put kada nemate odgovore i svaki put kada dođete u problem da objasnite krajnje namere vašeg postupanja, vi se vraćate u neku prošlost. I postavlja se pitanje, a kada vi preuzimate odgovornost za ono što se dešava? Odluka Ustavnog suda je bila 2013. godine. Posle dve godine mi danas pričamo o nekim predlozima zakona, postavljamo pitanje - da li su članovi 6, 8. i 13. u suprotnosti sa Ustavom? Umesto da dobijemo odgovor, mi dobijemo optužbe. Kada pričamo o tome da zaista hoćemo da kroz sve ove diskusije i amandmane pomognemo da se neka rešenja ovde unaprede, mi dobijemo kontra odgovore koji nemaju nikakve svrhe sa onim što je današnja rasprava. Naši amandmani, koji u ovom slučaju zaista otvaraju veoma ozbiljne dileme, su vezani za ovaj član 2, koji sam pomenuo. U nekoliko članova pokušavamo da kroz formulaciju poboljšamo predloge zakona, pa smo rekli umesto „pravnih odnosa“, da koristite termine „pravni poslovi“. Tu terminologiju ste i vi koristili danas u diskusiji. Umesto da se pozivate na propise u nekim članovima, mi smo rekli da se koriste termini „zakoni o kontroli državne pomoći“, itd, itd. Mislim da ova dilema, koja postoji oko zakupa zemljišta, može da se otkloni. Dali smo amandman koji smanjuje mogućnost, odnosno taj period eventualnog zakupa sa 99 godina na 18 godina. Smatramo da ili vi ili odbor treba da uvaži ovaj naš predlog da je direktno taj član 18. u vezi sa članovima koje sam pominjao 6, 8. i 13. i u slučaju da se ne iskoristi ova mogućnost da se smanji ovaj vremenski period dolazite u problem da se mogu dešavati direktne zloupotrebe. Ako ste pričali o tome da su izvršene analize za ekonomske efekte ovog zakona, ja postavljam pitanje - da li je neko radio analizu koliko će zahteva biti za zakup umesto zahteva za konverziju? U ovom slučaju vi ljudima dajete mogućnost i šansu da kroz 60 meseci isplaćuju neke svoje obaveze ili im smanjujete obaveze za 30% ako to urade u jednokratnoj isplati. U jednom i u drugom slučaju ljudi moraju da uzimaju ili kredite od banaka ili da daju neke hipoteke. U ovom slučaju, koji ste predložili, naravno, da će ljudi izabrati 99 godina kao mogućnost plaćanja svojih obaveza. Ta mogućnost direktno urušava vaš plan, ekonomski plan, koji ste napravili u ovom slučaju, jer ljudi će se koristiti tom mogućnošću da sklapaju ugovore o zakupu na 99 godina. Ako im još date i mogućnost i pravo da na tom zemljištu grade i da prodaju eventualno stanove, zgrade, poslovni prostor, pa oni dolaze u mogućnost da u izgradnji koja će trajati pet, šest godina na zemljištu koje vredi možda više miliona evra ostvare višemilionske prihode. Posle sedam, osam godina će se pojaviti u ministarstvu i kažu – nema problema, ja ću ovo otkupiti. Profit koji su napravili u međuvremenu, gde nisu kupili zemljište, se ovde nigde ne računa. Mislim da te stvari treba ozbiljno da analizirate i da uvažite naše predloge koje smo ponudili. Drugo, mi smo predložili da se ozbiljno razmisli i o ovom načinu finansiranja, odnosno naplate ovih prihoda. Rekli ste da 50% sredstava ide u Fond za restituciju, a 50% sredstava ide u budžet Republike Srbije, odnosno u budžete autonomne pokrajine i lokalnih uprava. Međutim, ako uzmete u obzir da su zbog nesposobnosti, ne rada, nestručnosti u administracijama lokalnih uprava, pre svega, posle tzv. prekomponovanja od 2012. godine došli ljudi koji u stvari ne znaju šta treba da rade i kako treba da rade i da lokalne uprave nisu ispoštovale primenu Zakona o javnoj svojini, dolazite do sledećeg. Ako se primena ovog zakona posmatra iz tog ugla da će u sledećih godinu dana biti podnošeni zahtevi za konverziju, a lokalne uprave zbog toga što nisu primenile Zakon o javnoj svojini i nisu vlasnici određenih prostora, zemljišta, parcela, itd, po zakonu, naplata od ovih prihoda ide u republički budžet. Najviše zbog toga će biti oštećene upravo one lokalne uprave o kojima ste ovde govorili, a to su nerazvijene opštine. Znači, neće imati mogućnosti da dobijaju sredstava od priliva ovih sredstava, već će sav novac ići u republički budžet. Zbog toga smo predložili da se izmeni ovaj član i da se 50% sredstava uplaćuje u republički budžet, a 50% sredstava u lokalne uprave, odnosno u pokrajinu. U tom slučaju, lokalne uprave bi imale mogućnosti da ostvaruju određene prihode, da razvijaju svoje lokalne uprave i da taj novac koriste na način na koji je to potrebno. Sledeća stvar, pokušali smo da damo svoje amandmane i što se tiče rokova, pa smo rekli da u članu 15. obavezno razmislite o tome da se rokovi za drugi stepen žalbi, odnosno žalbe koje dolaze u ministarstvo, ograniči na 30 dana i da se na neki način reše ovi problemi i da ministarstvo dve, tri ili četiri godine ne odgovara po žalbama koje se upućuju. Takođe, rok koji je vezan za član 12, zamolio bih posebno koleginicu Damnjanović da obrati pažnju, formulacija u članu 12. je jako loša. Dali smo te amandmane koji o tome govore. Dali smo rok da se na 30 dana reši, posle odgovora administracije, taj zahtev i da se poreske uprave, recimo u Užicu, koje treba da procene neku nekretninu ili nepokretnost u Brodarevu ili u Prijepolju, da se 30 dana ostavi taj rok, da one postupaju po tom predmetu, jer je nemoguće da to reše u nekih pet dana. Da zaključim, imaćemo prilike da pričamo za dva dana o amandmanima. Ono što smo predložili jeste upravo u interesu da se zakon poboljša. Nadam se da ćete na takav način i shvatiti našu diskusiju. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar dr Zorana Mihajlović.
Da ne ostanem dužna za nekoliko stvari koje ste rekli. Prvo, ne znam kakve su to ružne kvalifikacije, ukoliko samo govorimo, u odnosu na sve to što smo nasledili i što zaista jeste ostalo nakon vladavine DS. To jesu ružne stvari za celu Srbiju i za građane Srbije, a nisu ružne kvalifikacije za vas koji ste vodili Srbiju i ostavili nam tolike probleme i danas ne bi donosili Zakon o konverziji da je onaj koji ste vi doneli bio u skladu sa Ustavom. Drugo, kada govorite o upisu prava svojine i katastru, dakle, 17. decembra 2014. godine, danom stupanja na snagu tog zakona, upisana je svojina. Znači, imamo vlasnike, jer je upis da ima deklarativno dejstvo. Toliko pretpostavljam da treba da znate. Ja ne treba da ponavljam da sve ono što se u prethodnih 15-ak godina dešavalo u oblasti građevinarstva jeste porazno za Srbiju. Dakle, udeo građevinarstva u BDP je ispod 3%. To nije rezultat rada ove Vlade. Mi pokušavamo stvari da ispravimo. Dakle, ispravljamo stvari iz Zakona o planiranju i izgradnji koji živi i koji funkcioniše Zakonom o konverziju, vrlo brzo Zakona o premeru i katastru, Zakona o ozakonjavanju objekata. Kada pominjete član 6, volela bih da čujem šta je to konkretno što vama ne odgovara u članu 6. Ako možete da objasnite, volela bih da čujem, pošto nisam sigurna da ste to najbolje razumeli. Iz svega što ste rekli, zaista ne vidim šta to vama konkretno u ovom zakonu još ne odgovara i šta je to što je vaša konstruktivna kritika koja možda može da se prihvati.
Zahvaljujem gospođo Mihajlović [[Jovan Marković, s mesta: Ako može replika?]] Gospodine Markoviću, nemate pravo na repliku. Mogućnost na repliku ima samo gospodin Božović zato što je pomenuta Demokratska stranka. Izvolite gospodine Božoviću. (Jovan Marković, s mesta: Mene je ministarka prozvala.) Gospodine Markoviću, vrlo dobro poznajete Poslovnik. Znači, niste pomenuti imenom i prezimenom. Pomenuta je samo Demokratska stranka i ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe ima pravo na repliku. Vi nemate pravo. Ja se izvinjavam, vrlo rado, jer meni je svejedno da li dao ta dva minuta vama ili gospodinu Božoviću, ali ja moram da poštujem Poslovnik i da ne uskratim pravo ovlašćenom predstavniku poslaničke grupe da ima pravo na dva minuta replike. Izvolite. Gospodin Božović ima reč.
Zahvaljujem predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, uvažena gospođo Mihajlović, uvaženi gosti, poštovani građani, ako je loše to što ste nasledili na primer u Beogradu milion kvadrata godišnje, ne znam kako bi zvali to što će neko posle vas da nasledi od vas 100.000 godišnje. Nekada 110 miliona evra je ulazilo u gradski budžet kada je u pitanju uređenje gradskog građevinskog zemljišta, danas ni 15 miliona. Trideset građevinskih dozvola u gradu koji je za pet godina izgradio tri mosta, koliko bulevara, škola, obdaništa, bolnica da ne pominjemo. Kažete da je građevinska industrija na najnižim granama. Jeste u poslednje tri godine. Mi smo doneli, kao što znate, u vremenima najveće krize Program pomoći građevini i uslovima svetske ekonomske krize 500.000 kvadrata u Stepi Stepanović, 18 milijardi smo uložili u dve godine zajedno sa našim koalicionim partnerima iz Socijalističke partije Srbije, na šta sam siguran da su i oni ponosni. Kada ste vi došli rezultat vaše gradnje i borbe za građevinsku industriju su bile smrdljive zgrade. Vaši rezultati se vide u Vojvode Stepe u Beogradu. Mi smo Projekat „socijalna stanogradnja“ u 20 gradova izveli bez razmišljanja. Nismo sedeli skrštenih ruku. Pokrenuli smo raznorazne projekte širom Srbije i to su rezultati DS.
Vreme.
Što više napadate DS, time završavam, to nam govori da i sami znate koliko je ovaj zakon kriminalan.
Zahvaljujem gospodine Božoviću. Reč ima potpredsednik Vlade, dr Zorana Mihajlović. Izvolite.
Ne znam ni jedan jedini projekat koji ste počeli a završili. Počeću sa Koridorom 10 pa svim ostalim - nijedan jedini niste završili i svaki koji ste i radili naplatili ste tri puta više od realne cene. To je rezultat vašeg rada, a kada govorimo o građevinarstvu, nažalost kada je SNS ušla u Vladu pre tri godine i bila u koaliciji tog trenutka je zatekla građevinsku industriju koja je imala udeo u BDP, što može da se proveri, ispod 3%. To je rezultat vašeg rada.
Reč ima dr Aleksandra Tomić. (Balša Božović, s mesta: Replika.) Gospodine Božoviću, nije pomenuta DS tako da nemate pravo.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministre, kolege poslanici, kada smo već počeli da govorimo o gradnji i o rezultatima do 2012. godine onda ne treba da zaboravimo da sve ovo o čemu pričamo je praktično rezultat potrošnje budžeta Srbije. Znači, nisu izgrađeni objekti do 2012. godine u okviru privatnog sektora u vidu stranih direktnih investicija, nego u vidu budžeta Srbije, odnosno od para građana Srbije i to je osnovna razlika u konceptu koji danas SNS želi na određeni način da i svim onim domaćim i stranim investitorima i građanima Srbije, koji će ući u postupak konverzije, prenese jednu poruku da privatni sektor mora da se ojača. Ako govorimo o privatnom sektoru, onda je sigurno kada govorimo o stranim direktnim investicijama pitanje izgradnje objekata, odnosno dobijanja građevinskog zemljišta da mora da bude po određenim pravilima. Pokušala sam da izvedem jednu genezu recimo na primeru „Del real“, firme koju je osnovao holding, gospodin Mišković, koji je 2009. godine planom detaljne regulacije Bloka 53 dao predlog za 15,9 hektara zemljišta u izgradi tzv. grada koji je bio za potrebe tadašnje Univerzijade koja se naravno finansirala iz budžeta i od 2009. godine Zakonom o planiranju i izgradnji suštinski za ovaj objekat i ovo zemljište je država, odnosno Grad sa svojim aktima uveo određenu konverziju koja do dan danas nije imala određene naknade. Samim tim, 2010. godine se podnosi izveštaj, odnosno zahtev Skupštini Grada i Republici Srbiji za izvršenje konverzije na osnovu tadašnjeg zakona koji je donesen godinu dana pre i Uredbe koja je važila, ali interesantno je da tu procenu tržišne vrednosti Republička uprava javnih prihoda nije izvršila. Rešenje koje je dao tadašnji Sekretarijat za imovinsko-pravne odnose Grada Beograda pokazao je suštinski da nije bio u stanju da izvrši to procenu, jer taj vruć krompir niko nije hteo sebi da stavi u ruke i da rešava. Zbog toga se našlo jedno solomonsko rešenje i naravno tako rade ljudi koji imaju uticaj i koji vode Vladu umesto političara. Našli su rešenje da određena strana kompanija koja je licencirana i može da veštači tako nešto pod nazivom „King stordž“ je procenila da treba tih 15,9 hektara platiti 50 evra po kvadratnom metru. Naravno, kada nemate uopšte pravila igre, kada nemate zakon, kada nemate uopšte proceduru kako se vrši konverzija da bilo koju cenu kada stavite ona jednostavno nije na adekvatan način urađena i ono što se pokazalo to je da je Agencija za borbu protiv korupcije, na čelu sa Vericom Barać, zaista animirala javnost i medije da se iza očiju javnosti vrši na određeni način konverzija zemljišta za ovaj objekat. Zbog toga je rešenje i žalbu podneo i gradski i republički pravobranilac, koji je rekao da se mora izvršiti ponovo procena tržišne vrednosti ovog zemljišta. Novu procenu je ponovo radila ista kuća koja nije htela da odustane od tih 50 evra po kvadratnom metru. Zatim je Republička uprava javnih prihoda 2012. godine kada se već približavaju izbori odbila ovako nešto. Za to vreme se ušlo već u izgradnju objekta. Za to vreme zakon je govorio – ko izgradi objekat, to zemljište pripada tom objektu. Znači, samim tim više ne pričamo o 15,9 hektara nego o mnogo manjem zemljištu. Za to vreme dolazimo do toga da Republička uprava javnih prihoda sama procenjuje tu cenu kvadrata od 75 evra po kvadratnom metru. Ono što je interesantno, a to je da u tom trenutku pristaje „Del real“ kao kompanija zbog toga što je sklopila ugovor sa „Bauhausom“ o izgradnji određenog objekta i onog trenutka kada se oseća jakom kao kompanija znači da može da pregovara sa državom, ona jednostavno želi da unese jednu protiv tužbu, a to je da taj ugovor će biti porušen ili da ima mogućnost naplate štete od strane države zbog toga što nije završen ovaj deo procesa. Znate šta, dolazite u situaciju da vam je zakon omogućio da vam maltene država duguje pare a da vi nijedan dinar niste uložili u to zemljište koje vam je država dala gotovo gratis. Znači, to su primeri kako je funkcionisao Zakon o konverziji, kako je funkcionisao Zakon o planiranju i izgradnji do 2012. godine. Da ne pričamo o tome kako je „Luka Beograd“ sa 70 hektara i 50.000 kvadratnih metara kroz proces privatizacije došla u ruke određenih ljudi koji su u centru moći i koji su pokušali da kroz određene studije Generalnog urbanističkog plana o tome da se izmešta transport teški iz centra grada uradio u stvari detaljnu regulaciju koja je koštala milion evra, na kraju krajeva, i o trošku države, a samim tim i ovo što bi trebalo suštinski da bude zemljište po prvoj kategoriji, kao što vidimo, u centru grada, oni imaju i najveću cenu, suštinski dobijate kroz postupak privatizacije, a sada i stečaja kroz određenu prodaju stečajne mase dobijate gotovo za tri do pet puta manju i to je ono zbog čega današnji zakon mora da se nađe na dnevnom redu. Ono što je dobro je to što ovim zakonom treba da okončate vlasničku transformaciju i da jednostavno kroz ovaj vid zakonskih rešenja dođemo do toga da se zna šta je svojina. Danas je u stvari najveći problem u Srbiji šta je javna svojina, a šta je privatna svojina, pogotovo ako znamo da postupci ni privatizacije ni stečaja nisu bili završeni do 2012. godine i zato uvek treba pričati o prošlosti. Oni koji se stide svoje prošlosti ne mogu da razmišljaju o budućnosti, a mi se toga ne stidimo i uvek ćemo da pričamo o prošlosti, ma čija da je, ali ćemo uvek da se uhvatimo u koštac i da rešavamo takve probleme. Zbog toga je vrlo važno da ovakvim zakonom treba da se unapredi investiranje. Znači, pre svega onaj deo koji i SNS potencira, a to su investicije privatnog sektora, čime suštinski uvodimo u red i ono što se zove imovina, a imovina je vrlo bitna jer ona za državu Srbiju predstavlja osnov za naplatu poreza, odnosno za punjenje budžeta. Takvi problemi koji postoje vidimo da su i u Beogradu, i u gradskim opštinama, i u lokalnim samoupravama. Očito postoji i klasifikacija zemljišta i klasifikacija onih ekonomskih indeksa koji su kroz regionalni razvoj definisani. Potpuno stojim na tom stanovištu koji ste predložili kroz ovaj zakon, a to je da jednostavno Zakon o regionalnom razvoju treba suštinski da pomogne svemu ovome, jer ti indeksi, ukoliko želimo da idemo i ka evropskim integracijama, mi moramo da se usaglašavamo sa njihovim shvatanjima šta su to na određen način ekonomski pokazatelji regionalnog razvoja, pa samim tim i cena zemljišta koja se odnosi na lokalne samouprave suštinski treba da se zajedno rešava sa ovim pitanjima. Ono što je jako dobro, jeste što ste uradili ovu ekonomsku analizu svih 137 lokalnih samouprava, iako ih ima 167. Zašto? Zato što ste ovim pokazali da oni koji se zalažu suštinsku decentralizaciju nisu imali hrabrosti do 2012. godine da jednostavno to prepuste lokalnim samoupravama da rade i zbog toga su rekli – ajmo Republička uprava javnih prihoda da radi određenu procenu, pa ako ne, naći ćemo mi stranca to da veštači, nego sada jednostavno dajte da se taj posao zaista završava tamo gde je investitorima najbliže. Prva adresa na određenom zemljištu u određenoj lokalnoj samoupravi je upravo ta jedinica Republičke uprave javnih prihoda za određeni grad ili opštinu. To je ono što je vrlo važno, da je ovo osnov na osnovu čega će se puniti budžet. Dobro je što raspodela ovih finansijskih sredstava podrazumeva onaj deo finansija koje će imati Agencija za restituciju. Što ovaj zakon ne obuhvata to? Zbog toga što je mnogo problema u završavanju tog postupka. Zašto? Do kraja ove godine praktično svi oni koji su podneli zahteve trebali bi da dobiju određena rešenja. Sa tim rešenjima vi ćete nekako dobiti jasniju sliku šta je to što će zaista moći u naturi da se vrati. Kada se vrati, onda država neće imati obavezu da plaća određena finansijska sredstva iz budžeta. Šta je to što će morati u vidu finansijskih sredstava da se isplaćuje podnosiocima zahteva? Postoji neka ideja da će u budućnosti zaista i MMF i određene međunarodne institucije priskočiti u pomoć da se određena sredstva daju ljudima koji su podnosioci zahteva i ispoštuju ta rešenja, ali dobro je što ćete vi na osnovu ovoga i na osnovu ovakvih prihoda pomoći da ti indeksi budu veći, s obzirom da postoji jedna kvota što se tiče restitucije finansijskih sredstava i govori se o neke dve milijarde evra i ona treba da se podeli procentualno onoliko koliko tih rešenja bude završeno. Kada se sa tim indeksom podeli, to sigurno neće biti onoliko koliko bi trebala da bude tržišna vrednost sada u ovom trenutku. Zbog toga je jako dobro što ćete vi na osnovu ovih prihoda ljudima koji su u postupku restitucije ipak negde pomoći da ta cena zemljišta ne bude baš toliko mala. Na kraju bih rekla da ovo sve što smo do sada imali kao predlog, a u načelnoj raspravi mislim da je to dovoljno, da oni koji su do sada imali prilike da kroz proces privatizacije i stečaja kupe za jeftine pare atraktivne lokacije kroz preduzeća i kroz kapital preduzeća, koji nisu hteli uopšte tim poslom dalje da se bave, nego su ih kupovali samo zbog zemljišta, najzad na određen način ta neka pravda kroz nove zahteve i kroz novu cenu procene ipak će doći na red. Ono što treba uzeti u obzir, ono što je i moj kolega rekao, tačno je da su neki ljudi ulagali, ali tačno je i da veliki broj investitora, odnosno kupaca takvog zemljišta, nije uložilo adekvatnu cenu tog zemljišta, a izgradili su posle toga objekte i dobili su lokacije izgrađenog stambenog prostora sa velikim cenama kvadrata. Mislim da negde na taj način, barem kada govorimo o tim parcelama, oni delovi oko koji se koriste kao određeni pomoćni objekti, a neće biti uzeti u ovom delu pod izgrađenim objektom, treba da plate tu određenu cenu. Sve ono što su do sada plaćali neka dokažu. To bi trebalo da se uzme u obzir, ali ono što je jako bitno, jeste da pravo i pravda danas treba što više da se na određeni način približe. Na kraju krajeva, postoji zahvalnost i ministarstva i nadležnog odbora da su našli Naleda koji je dao predloge kroz Ekonomski kokus da se sve anomalije u društvu i svi problemi koji su predstavljali nepravdu za mnoge na neki način isprave. U Danu za glasanje ovaj predlog zakona i ovakva rešenja koja ste predložili kao ministar sigurno ćemo podržati. Hvala.
Zahvaljujem, gospođo Tomić. Reč ima narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović. Izvolite.
Poštovana potpredsednice Vlade, poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, mi danas na dnevnom redu imamo dva zakona, Zakon o izmenama Zakona o otklanjanju posledica poplava u Republici Srbiji i Predlog zakona o pretvaranju prava korišćenja u pravo svojine na građevinskom zemljištu uz naknadu. Svakako da ova dva zakona ne idu zajedno i da je bilo potrebno da se o njima raspravlja posebno kako bi mogli da celovito sagledamo pre svega stanje u obnovi od poplava i kako bi posebno mogli da govorimo o konverziji. „Pokret za preokret“ neće podržati ova dva zakona. Poštovana potpredsednice Vlade, za ovaj zakon o izmenama Zakona o otklanjanju posledica od poplava u Republici Srbiji mogle bi se reći dve reči, odnosno jedna francuska reč: „de žavi“ – već viđeno. Ta reč označava sudar objektivnog nepoznavanja i subjektivnog osećaja da vam je nešto poznato i obično se vezuje za neki prethodni život. Ne bih rekao da smo mi, ja i vi u stvari bili u nekom prethodnom životu na istim životnim pozicijama. Pre bih rekao da smo se mi nešto pre godinu dana nalazili u sličnim pozicijama, da ste vi pričali kako će rekonstrukcija kuća i infrastrukture ugroženih od poplava biti završena do jeseni prošle godine, dakle 2014. godine, pa posle toga do zime prošle godine. Slično je govorio i vaš eksponent u realizaciji tog projekta, gospodin Blagojević, ali i vaš šef, gospodin Vučić, predsednik Vlade. Tako je Marko Blagojević za sanaciju kuća srušenih u poplavama rekao da će one biti gotove do 15. oktobra, a to ipak nije bilo učinjeno i rok je probijen. Međutim, onda je rekao da će to biti do 22. decembra. Ne samo on, nego je i premijer Vlade rekao da će do 22. decembra biti završena izgradnja svih kuća. Završeno je, kao što znate, do tog perioda samo 115 kuća, ostale nisu završene, ostale su za ovu godinu. U martu ste ponavljali iste reči. Evo nas sada u julu mesecu, tražite produženja roka važenja ovog zakona do kraja ove godine da bi se te kuće i infrastruktura obnovila. Moguće je da do tada neće biti završeno. Jednostavno, jednom rečju, neodgovornost, nesposobnost ove Vlade koju viđamo i u drugim oblastima. Drugi zakon koji se tiče konverzije prava korišćenja u pravo svojine, odnosno pravo zakupa, tu bi se moglo reći, kao i sa ostalim zakonima koji su u proceduri bili prethodnih dana u Narodnoj skupštini koje je predstavljao gospodin Vujović, radi se o zakonima koje niste pisali vi, odnosno vi ste ih predali, pisali su ih tajkuni ljudima kojima ti zakoni trebaju. Moje kolege su dovoljno govorile o tome, ja mogu samo da ponovim da je činjenica da će Srbija ostati za preko milijardu dinara mogućih prihoda zbog toga što potencijalni kupci zemljišta neće biti zainteresovani da izvrše konverziju u svojinu, već će zakupiti prosto to zemljište, ekonomski ga iskorišćavati i plaćati određenu zakupninu koja je mnogo, mnogo manja od ukupne cene zemljišta. Vi na to niste dali odgovor, uvažena potpredsednice. Dakle, niste rekli zbog čega ta alternativa i ta mogućnost zakupcima. S druge strane, podneo sam više amandmana. Jedan od njih se tiče toga zbog čega ste tu konverziju omogućili sportskim klubovima, kada nije razrešeno pitanje privatizacije tih objekata.
Vreme.
Završavam. Ostavlja se mogućnost koruptivnosti i mogućnosti da ta imovina uđe u ruke onima kojima ne bi trebalo. Hvala.
Reč ima potpredsednik Vlade Zorana Mihajlović. Izvolite.
Potpuno ste u pravu, dežavi. Ja sam mislila da kada ste vi sad u Pokretu za PREOKRET, da ćete vi da posmatrate stvari na pravi način, ali pošto niste, evo ja da pojasnim. Počeću od kraja, od zakona o konverziji. Prvo, zakon nisu pisali tajkuni. To je verovatno bilo u periodu dok ste vi bili član određenih političkih partija, nadam se da to neće biti sada od kada ste u vašem pokretu. E, tada su zakone pisali stvarno tajkuni. Zbog toga imamo ovu situaciju da danas imamo drugi zakon koji treba sve te stvari da ispravi. Kada govorite o 1,4 milijarde ne dinara, nego evra, dakle, to su mogući prihodi za Fond za restituciju i budžete Srbije, pokrajine i lokalnih samouprava, a kada govorite o zakupu, po tržišnoj ceni, dakle, koja se valorizuje svake godine u zavisnosti od kretanja svih potrebnih indeksa, od cena na malo, inflacije itd, prema tome, država neće biti oštećena kao što je bila u prethodnom periodu oštećena, kada nije imala nikakav prihod sa te strane. Kada govorite o zakonu o poplavama, zaista niste u pravu. Dakle, razlog zašto se pre svega ovom zakonu dejstvo produžava do kraja godine jeste pitanje ugovora koji su potpisani i novca koji je došao, a tiče se u najvećoj mogućoj meri prevencije na buduće poplave i novca koji dolazi ne samo od Fonda solidarnosti, nego i od Svetske banke i od drugih finansijskih organizacija. Ja sam prethodno nabrojala da ćemo mi i te kako mnogo uložiti što u Hidrometeorološki zavod, što u drugu vrstu opreme, ali kada govorite o kućama, završena je izgradnja 244 kuće. Pominjali ste datume. Tu niste u pravu, zbog toga što kada govorimo o putevima i železnici, ono što smo rekli, oktobar mesec prošle godine, putevi osnovni su bili završeni, koje je trebalo popraviti nakon poplava. Ono što je bilo ostalo, ostala je bila železnica i deo pruge Beograd-Bar, koji je pušten tek kasnije u rad. Samo da se podsetimo da se datuma držimo. Dakle, da ponovim još jednom. Isplaćena je materijalna pomoć za ukupno 20.288 domaćinstava širom Srbije, to iznosi 4,8 milijardi dinara. Ukupna pomoć u gotovini je bila 5,2 milijarde dinara. Zbrinuto je 435 porodica čije su kuće srušene, 191 porodica je dobila novac umesto izgradnje kuće, gde izgradnja kuće nije bila moguća. Završena je izgradnja 244 kuće. Pomoć su do sada dobile 673 podstanarske porodice u Srbiji. Da ne govorimo o vodama, o kojima smo pričali. Izdvojili smo pola milijarde dinara iz budžeta za bespovratnu novčanu pomoć u iznosu od 240.000 do 600.000 dinara, pre svega privrednim subjektima. Pomoć je dobilo 2000 privrednih subjekata u poplavljenim područjima. Do sada je isplaćena pomoć za 1766 privrednih subjekata u iznosu od 499 miliona. Poljoprivreda, javni objekti, prevencije itd, a sve ovo što sada govorim, što posebno naglašavam, zbog čega sam posebno ponosna, jeste da je sve pregledno i sve jasno i svaki dinar i svaki evro koji je došao ili koji se troši može da se pogleda i pregleda. To je razlika u odnosu na sve prethodne periode, da ne govorimo sada o brzini, o načinu koliko se u Srbiji radilo. Da podsetim, razlog zašto se ovaj zakon produžava do kraja godine jeste pre svega da na najbolji mogući način sprovedemo projekte koji se tiču pre svega prevencije od poplava, u međuvremenu ulazi u javnu raspravu sistemski zakon jer ovaj zakon je ograničenog roka i taj sistemski zakon će nastaviti nadalje da se koristi u narednom periodu.
Zahvaljujem, gospođo Mihajlović. (Janko Veselinović, s mesta: Replika.) Gospodine Veselinoviću, nemate pravo na repliku, iz razloga što ako bih vam dao povodom toga što je pomenut Pokret, rizikovao bih da neki poslanici traže povredu Poslovnika jer ste vi samostalni poslanik i nemate pravo na takav način kao poslaničke grupe da dobijete pravo na repliku. Izvinjavam se. (Jovan Marković, s mesta: Pomenut je.) Gospodine Markoviću, vidim da želite da budete advokat gospodina Veselinovića, ali gospodin Veselinović nije pomenut imenom i prezimenom, pomenut je samo po Pokretu. On je potpisan kao samostalni poslanik. Vidim da ne razumete Poslovnik, gospodine Markoviću. Ja bih vas molio da uzmete u slobodno vreme da malo pogledate. Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković.
Hvala uvaženi predsedavajući. Gospođo ministre, poštovani predstavnici Ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, moram da priznam da nisam najbolje razumeo govornika pre ministra, pogotovo u onom delu na koji period se odnosi ono što je pričao. Verovatno da ni on sam nije svestan jer čovek u tom preokretanju može lako da se zbuni.
Gospodine Markoviću, molim vas, niste dobili pravo na repliku, dobili ste da govorite po dnevnom redu.
Izvinjavam se, gospodine predsedavajući. Danas su na dnevnom redu veoma važni predlozi zakona. (Narodni poslanik Jovan Marković dobacuje s mesta.)
Gospodine Markoviću, nemojte da dobacujete. Molim vas, gospodine Markoviću, članu DS, da se ne bi mislilo da govorim gospodinu Markoviću koji upravo govori, molim vas, nemojte da dobacujete. Zahvaljujem.
Dakle, danas su na dnevnom redu veoma važne tačke, važni predlozi zakona, prvenstveno mislim na Predlog zakona o pretvaranju prava korišćenja u pravo svojine na građevinskom zemljištu, uz naknadu, ili kako ga već neki nazivaju, zakonom o konverziji. Podržavam ovaj zakonski predlog zato što njime rešavamo niz pitanja i problema koji nas muče dugi niz godina, zato što ovim zakonom uređujemo jednu važnu i do sada neuređenu ili barem neuspešno uređenu materiju u oblasti građevine, ali i celokupne privrede, zato što smatram da je cilj ovog zakona da se stvari dovedu u normalno, logično, domaćinsko, jednom rečju, pravo stanje, ili kako ste jedanput, gospođo ministre, i rekli, da sve ono što imamo u svim drugim državama postane normalno i u Srbiji. Nakon sprovedene široke javne rasprave, gde su mnoge sugestije i primedbe postale sastavni deo predloženih rešenja, mi danas imamo priliku da konačno rešimo ove probleme i da zajedno sa nedavno usvojenim Zakonom o planiranju i izgradnji, kao i sa Zakonom o katastru, zaokružimo čitavu ovu oblast koja je, složićete se, veoma značajna, ne bismo li konačno građevinsko zemljište u Srbiji priveli njegovoj nameni, odnosno urbanističkoj nameni, na dobrobit svih. Iako se prethodni govornik ne slaže sa ovim ocenama, prethodni govornik koji se preokrenuo u međuvremenu pa se u tom preokretu više ne seća ni gde je bio, ni šta je radio, ni šta je govorio, ni za šta se zalagao, ni šta je propagirao, ali ja, gospodine predsedavajući, moram da vas podsetim da su baš ta njihova nakaradna rešenja dovela do zastoja u ovoj oblasti. To nisu ničije paušalne ocene, to govore svi realni pokazatelji. To su pokazale analize i rezultati. Zašto rezultati? Zato što ih nema, zato što su nikakvi, zato što ne postoje. Samo jedna, kako ste rekli, gospođo ministre, samo jedna konverzija u gradu Beogradu za sve ove godine, to su vaši rezultati. Zašto su takvi rezultati? Zato što ste donosili nakaradne zakone. Zato što ste donosili neustavne zakone. Zato što ste donosili zakone koje je posle Ustavni sud proglašavao kao neustavnim. Zato što ste pravili zakone koji su odgovarali tajkunima, a ne građanima Srbije. Toga se ne sećate gospodine Veselinoviću. Ovim zakonom se u skladu sa odlukom Ustavnog suda utvrđuje pravo na konverziju. Propisuje da se konverzija vrši uz naknadu. Utvrđuje se da iznos naknade predstavlja tržišnu vrednost građevinskog zemljišta, zatim, restriktivnom propisuje mogućnost umanjenja naknade, ali u izuzetnim slučajevima i to u taksativno navedenim slučajevima i pod tačno navedenim uslovima, jednako za sva lica na koje se ovaj zakon primenjuje i to na objektivnom osnovu. Posledice nedostatka ovakvog zakonskog rešenja ogledale su se kako smo i rekli u zastoju u građevinskom sektoru, zaustavljanju investicija,pravne nesigurnosti za ona lica koja nisu mogla da ostvare pravo na gradnju po dosadašnjim propisima. Samim tim posledice se ogledaju i u manjim javnim prihodima po osnovu izgradnje objekata i to se manifestuje u budžetima gradova i opština. Ovaj zakon otklanja sve te nedostatke i omogućava dalji razvoj privrede. Iz svih tih razloga pozivam da usvojimo ovaj predloženi zakon. Hvala.
Zahvaljujem se gospodine Markoviću. Prof. dr Janko Veselinović, imate pravo jer je pomenuto vaše ime i prezime. Izvolite, replika.
Ne bih da govorim na način kako je govorio moj prethodnik, ali želim da se osvrnem na teze koje je on izneo. On na žalost nije dao odgovor na pitanja, a ni ministarka naravno, koliko je kuća ostalo neobnovljenih u Obrenovcu i u drugim mestima koja su poplavljena. Dakle, pričali ste o onome šta je urađeno. Mi taj izveštaj nikada nismo dobili u Skupštini, celovit, za poslanike, za one koji su odgovorni građanima. Dakle, pričali ste gospodo, ali niste rekli istinu koliko je kuća ostalo neobnovljeno, koliko je infrastrukture ostalo urušeno, koliko kilometara bedema su u stanju kakvi su bili pre poplava, da li oni obezbeđuju ukoliko padne jača kiša neće doći opet do poplave Obrenovca ili nekog drugog grada. Gospodo, vi o tome ne govorite. Ne govorite do kraja ni istinu o konverziji zato što se mora postaviti pitanje zbog čega Vlada daje alternativu finansijskim moćnicima, tajkunima, kako god hoćete da dobiju zemljište, građevinsko zemljište gotovo besplatno. Gospodo, vi ste nešto obećavali drugo u izbornoj kampanji, sada se ne zalažete za građane, zalažete se za tajkune.
Zahvaljujem. Reč ima potpredsednik Vlade prof. dr Zorana Mihajlović.
Mi smo ona Vlada koja ne daje ništa besplatno, a vi ste bili u onim vladama koje su prodavale i učestvovale u pljačkaškim privatizacijama, to je razlika. Drugo, kada govorite o kućama sve što je trebalo, odnosno što je moglo i što smo uradili, što smo sanirali, sve su kuće sanirane. Mnogo je veće pitanje sada o kojem ja govorim, prevencija od budućih poplava. Dakle, ne daj bože da ste vi bili na vlasti tada, ne znam šta bi bilo tada i ne znam da li biste pet kuća sanirali. Dakle, sanirano je, ali kada govorimo o izveštaju, ja nemam ništa protiv da od Kancelarije, određeni odbor parlamenta zatraži izveštaj i da Kancelarija dostavi izveštaj i da direktor Kancelarije dođe i da o tome razgovara. Nemam ništa protiv ni ja da vam dostavim taj izveštaj ukoliko smatrate da nešto nije urađeno kako treba. Takođe, najlakše bi možda bilo da uđete na sve te sajtove Kancelarije i Vlade, jer sigurna sam da to možete i da onda lepo pogledate, jer sve stoji. Mi ništa ne krijemo, sve stoji, svaka javna nabavka, sav novac koji je došao i gde je taj novac potrošen. To je još jedna od razlika ove Vlade u odnosu na neke prethodne.
Zahvaljujem gospođo Mihajlović. Reč ima narodni poslanik Biljana Hasanović Korać.
Zahvaljujem poštovani predsedavajući. Uvažena ministarko sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, način na koji je Vlada utvrdila Predlog zakona o pretvaranju prava korišćenja u pravo svojine na građevinskom zemljištu uz naknadu i dostavila ga Skupštini na razmatranje ne ostavljajući nama poslanicima dovoljno vremena da se upoznamo sa tekstom Predloga zakona i amandmanski intervenišemo tamo gde smatramo da treba, opet pokazuje bahatost i osilnost ove Vlade jer ima dovoljnu većinu u Skupštini koje će izglasati sve što Vlada predloži. Da ni poslanici vladajuće većine nisu uspeli da se u potpunosti upoznaju sa Predlogom zakona vidi se iz diskusije nekih koji su govorili o plodnom poljoprivrednom zemljištu, a predmet ovog zakona građevinsko zemljište. Vlada je imala rok koji je sama sebi odredila da usvoji ovaj Predlog zakona, što znači da je znala za ovu obavezu i da ovo nije ništa novo i neočekivano. Taj rok je već probijen i ne bi bilo ništa strašno, ne bio veliki problem da je prekoračen za još par dana i da se tih par dana ostavilo poslanicima kao mogućnost da se temeljnije pripreme i da daju kvalitetan doprinos ua konačna rešenja u Predlogu zakona. Kada se na ovakav način donosi zakon opravdano se javlja sumnja da se donosi pod pritiskom određenih subjekata ili određenih interesnih grupa pogotovo što je član Vlade kojoj i vi uvažena ministarko pripadate već više od tri godine izjavio da je konverzija leglo korupcije. Mi ne sporimo potrebu donošenja zakona koji reguliše ovu materiju zato što je potrebno završiti postupak svojinske transformacije uz skladu sa Ustavom. Sporimo postupak donošenja ovog Predloga zakona i sporimo kako su data neka rešenja u Predlogu zakona. O sprovedenoj javnoj raspravi i o tekstu Predloga zakona nismo imali prilike da se upoznamo ali ja sam pre nego što sam uopšte videla Predlog zakona pročitala u dnevnim novinama danas u dvobroju koji je izašao za subotu i nedelju o javnoj raspravi i o ovom Predlogu zakona, između ostaloga kaže – u ovaj Nacrt zakona ušao je i predlog Američke Privredne komore da naknada za konverziju neće biti za objekte koji se nalaze ispod zemlje. Pozdravljam to što ste uvažili primedbu iz javne rasprave, ali mi nije jasno koji su to objekti koji su ispod zemlje, da li oni koji su u celosti izgrađeni pod zemljom ili su to delovi objekta, građevinskih objekata koji imaju i neke delove pod zemljom kao što su podrumi, podzemne garaže ili neka postrojenja. Dalje, u tekstu je navedena još jedna primedba, pa kaže – kako je pravo svojine samo jedan deo, a da nedostaju neki drugi delovi poput prava raspolaganja. Onda sam obratila pažnju i nisam u tekstu zakona našla da je ova primedba ugrađena i da je razrađeno pravo raspolaganja zemljišta posle izvršene konverzije. Uz to moram da konstatujem da je Predlog zakona napisan vrlo nejasno sa dugim komplikovanim definicijama i preobimnim članovima koji stvaraju konfuziju u tumačenju i onemogućavaju tumačenje i razumevanje od strane lica iz člana 1. stav 2. na koje se odnosi. Imajući u vidu stanje privrede u Srbiji, nemaju sva pravna lica finansijskih mogućnosti da uposle pravnike ili angažuju advokate. Trebalo bi da mogu da razumeju zakon koji se odnosi na njih i koji treba da primenjuju. Uvažena ministarko u odgovoru jednoj koleginici poslanici rekli ste da ovaj zakon ne može da rešava problem restitucije. Mi nismo ni očekivali da ovaj zakon rešava problem restitucije, ali smo očekivali da bude predviđeno da predmeti u postupku restitucije koji nisu završeni, koji nisu rešeni ne budu onemogućeni da se rešavaju naturalnom naknadom posle primene konverzije. Zato očekujemo da prihvatite primedbu koja je već izneta u raspravi i koja, ponavljam, da se ugradi ograničavajući faktor, da tamo gde postoje zahtevi za naturalnu restituciju i gde postoji mogućnost za to da se ne dozvoli konverzija.
Vreme. Privedite kraju.
Još jednom apelujem da razmotrite amandmane i primedbe iznete u diskusiji i poboljšate tekst zakona. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima potpredsednik Vlade, prof. dr Zorana Mihajlović.
Hvala na vašim komentarima. Da podsetim da nacrt ovog zakona Vlada Srbije je usvojila i pred vas stavila sa ciljem da završimo proces svojinske transformacije, da privedemo zemljište određenih grupa, zemljište nameni, samim tim da povećamo investicije i zaposlenost i naravno povećamo prihode u budžetu. Ne znam, ne razumem komentar o bahatosti ove Vlade, ovih ministara. Da smo bahati ja ne bih odgovorila na svako pitanje koje je postavio danas poslanik, ali isto tako sećam se nekih prethodnih vlada, u kojima su ministri sedeli, dolazili i stavljali zakone i nisu ih uopšte ni komentarisali. Ali dobro, to je, svako ima pravo na svoj određeni sud. Svojina između ostalog nam daje pravo raspolaganja, pošto ste pominjali pravo raspolaganja, a druga stvar pomenuli ste i između ostalih i Američku privrednu komoru. Ovaj zakon je bio u širokoj javnoj raspravi, u svim gradovima u Srbiji i svi zainteresovani partneri, domaći i strani, su davali svoje komentare. To ne znači da su svi komentari i da su svi predlozi bili prihvaćeni, ali ću vas podsetiti, na primer, da ta ista Američka privredna komora, u njoj se trenutno danas nalazi 190 kompanija u Srbiji i oni su u Srbiju uložili preko 14 milijardi evra u prethodnih 15 godina i zapošljavaju preko 15 hiljada ljudi. Dakle, morate priznati da su poprilično relevantni da daju svoje mišljenje, pogotovo ukoliko ono može da pomogne da se još veći broj zapošljava. Ali, smo mi isto tako komentare prihvatili od Privredne komore Srbije, od Privredne komore Beograd, i bilo je regionalnih privrednih komora koje su dale određene kvalitetne komentare, od kompanija poput NIS-a i mnogih drugih, NALED-a, itd. Dakle, široka je bila javna rasprava i sigurna sam da i poslanici parlamenta su imali prilike da i kroz te javne rasprave koje su vođene dobiju informacije o ovom zakonu. Naravno vaše amandmane ćemo pogledati, pa ćemo u danu za amandmane o tome razgovarati. Hvala.
Zahvaljujem, gospođo Mihajlović. Reč ima narodna poslanica Ivana Stojiljković. Izvolite, gospođo Stojiljković.
Zahvaljujem predsedavajući. Uvažena ministarko sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, danas je pred nama jedan izuzetno bitan zakon, zakon o pretvaranju prava korišćenja u pravo svojine na građevinskom zemljištu i to je jedan od onih bitnih zakona u nizu koje će ovo ministarstvo doneti na usvajanje pred ovu Skupštinu, koji će poboljšati stanje u našem građevinarstvu i pre svega omogućiti dolazak investitora u našu zemlju. Ja bih pre nego što kažem nešto o ovom zakonu, pre svega istakla zakon koji je bio prvi u nizu, među prvima u nizu to je Zakon o planiranju i izgradnji koji je mnogo udario čvrste temelje da svi ovi budući zakoni koji budu došli i pravno uokvire sve ono što će se ticati ove oblasti, a pre svega sve pohvale zato što je Zakon o planiranju i izgradnji podigao za 30% izdavanje građevinskih dozvola, a samim tim i gradnju u našoj zemlji, što je jedan veliki iskorak. I ono što bih ja pomenula danas, nisam sigurna da smo puno puta čuli, a ja sam sigurna da je bitno za građane, da će od 1. januara 2016. godine ili okvirno oko tog datuma početi se i sa elektronskim izdavanjem građevinskih dozvola. Dakle, pored Zakona o planiranju i izgradnji sada je pred nama zakon o konverziji, zatim se planira zakon o premeru i katastru, zakon o legalizaciji, zakon o kapitalnim investicijama i to su upravo ti zakoni koji će, kao što sam rekla, uokviriti ovu oblast. Cilj zakona o konverziji koji je pred nama pre svega trebalo bi konačno da uredi svojinsko pravo odnosa nad građevinskim zemljištem, zatim da se privodi zemljište u urbanističkoj nameni. To bi prosto bilo veoma bitno zato što do sada nije bilo omogućeno da se gradi, a namena se određenih objekata menjala i određenog zemljišta, i prosto vlasnici su jedva čekali sa nestrpljenjem usvajanje ovog zakona da bi mogli da ožive privredu. Dakle, kao što smo rekli, usaglašavanje sa Ustavom i to nije bez razloga više puta rečeno jer se Zakon o konverziji iz 2009. godine, Ustavni sud ga je oborio nekoliko godina kasnije, tako da definitivno opozicija je pokazala da nije znala da se pozabavi ovom problematikom. Zatim, tu će biti izgradnja objekata, preduzeća, otvaranje novih radnih mesta i ono što nije ništa manje značajno, to je i slivanje novca od tih naknada u Fond za restituciju, kao i u budžet Republike Srbije, Pokrajine Vojvodine i u lokalne samouprave. Ono što je činjenica, jeste što je uvažena ministarka više puta rekla zašto je ovaj zakon jako bitan, a mi smo se kao poslanici puno puta sreli sa tim primedbama, jeste da ni jedan investitor ne želi da gradi na tuđem zemljištu. Ta nesigurnost koja mu takav uslov daje prosto nije mogao da uloži novac i da bude siguran da ga sutra neko neće sa time ucenjivati. Dakle, Zakon o konverziji zemljišta upravo će rešiti taj problem i to će biti prvi korak sigurnosti investiranja u našoj zemlji. Takođe, čuli smo više puta da nismo na vreme obavešteni. Ja prosto smatram da svaki poslanik se informiše o zakonima i mimo Skupštine pa smo čuli da su postojale javne rasprave u svim većim gradovima u Srbiji. Koga je zanimalo, sigurna sam i da je i prisustvovao. Naravno, ko je iz ove oblasti, ja sam gotovo sigurna da se interesovao na vreme, tako da i za to je bilo dovoljno vremena, a čak ni Evropska komisija i to je potrebno napomenuti, nije dala primedbu na ovaj zakon. Dakle, na osnovu analiza, to smo više puta danas čuli, a ja bih želela da pomenem zbog javnosti da približno nam se vodi oko 661 hiljada hektara građevinskog zemljišta. Od toga oko 5300 jeste upravo ono koje podleže Zakonu o konverziji i to je negde oko približno 1% ukupnog građevinskog zemljišta, ali ono što je jako bitno jeste da ovo zemljište koje podleže konverziji je izuzetno značajno zato što je od velike vrednosti i novčane vrednosti, a i potencijalne investicione vrednosti. Dakle, radi se o vrednosti od 1,4 milijarde evra, tako da definitivno ne smemo dozvoliti da ovaj prostor ostane ruiniran, da ne ostane iskorišćen, da ovde ne dozvolimo razvoj privrede i otvaranje novih radnih mesta. Dakle, dosadašnjim zakonom to je bilo onemogućeno. Nadamo se da nakon ovog usvajanja kao i svi zakoni iz ove oblasti koji su pokazali, da će ovo biti primenjeno. Dakle, do sada je sve stajalo zato što je ovo bilo pitanje politike, od sada je stala struka i ekonomija i za ove problematike i konačno je nađeno rešenje. Takođe treba napomenuti da se Zakon bavi subjektima privatizacije, stečaja i izvršenja, zatim sportskim društvima, udruženjima građana i bavi se preduzećima u restrukturiranju ali ne odnosi se najveći broj građana koji ovo pravo stiču, odnosno vlasništvo nad zemljom ostvaruju bez naknade po Zakonu o planiranju i izgradnji. Dakle, čuli smo, konverzija je moguća, ali po tržišnoj vrednosti., Naravno da ne može da se poklanja zemljište a i to treba napomenuti da se ovim ne ukida pravo na korišćenje, ali naravno i dalje se ograničava mogućnost gradnje, tako da onaj ko je korisnik može da odluči da li želi da gradi ili želi da ostane u takvom uslovu. Dakle, predviđa se i mogućnost zakupa na 99 godina i treba pomenuti da predmet konverzije ne može da bude građevinsko zemljište koje je posebnim zakonom izuzeto od prodaje, kao ni zemljište koje je planskim dokumentima predviđeno da se na njemu grade objekti javne namene. Ono što je država izašla u susret i što će veoma značajno biti za investitore, to je da je predviđeno umanjenje tržišne vrednosti u tri slučaja kada se zemljište nalazi na teritoriji lokalne samouprave koja je sa niskim životnim standardom. Zatim kod izgrađenog građevinskog zemljišta kada se od tržišne vrednosti oduzima upravo površina koja se nalazi pod objektima i kada se nalazi kod građevinskog zemljišta gde su objekti izgrađeni u nekom kompleksu. Dakle, već sam rekla ovaj novac koji će se dobijati od naknada slivaće se u budžet Republike Srbije, u budžet AP Vojvodine i lokalnih samouprava i 50% će odlaziti u Fond za restituciju. Meni je lično žao što u moj grad, u grad Užice se neće slivati veći novac od naknada zato što mogu da kažem da bivši gradonačelnik u Užicu nije iskoristio pravo da se grad upiše kao nosilac javne svojine nad građevinskim zemljištem. Nije tada iskoristio to pravo, mi nažalost, za to se najveći procenat našeg građevinskog zemljišta i dalje vodi u republičkom vlasništvu. Ja sam sigurna da ćemo mi to izmeniti i da će nam ovaj zakon to omogućiti i da ćemo onda i omogućiti da se u naš grad i u naš budžet lokalni slije mnogo više novca. Iz svih ovih razloga koje sam navela i zbog svih zakona koji će tek uslediti u ovoj oblasti, veliku podršku imate SNS i svaka čast na dosadašnjim rezultatima. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Gospodine Markoviću, po kom osnovu želite reč? (Jovan Marković, s mesta: Ako sam pomenut kao bivši gradonačelnik.) Nijednom nije pomenuto vaše ime i prezime. Jedini osnov koji bi ja mogao kao predsedavajući da nađem, to je da ste iz istog grada, ukoliko se ja ne varam. Ali, to nije dovoljno za repliku.Nije pomenuta DS. Da jeste, vi opet nemate pravo, ima ovlašćeni predstavnik ili u ovom slučaju predsednik poslaničke grupe gospodin Stefanović. Ja stvarno i pored nabolje volje i želje ne vidim u izlaganju gospođe Stojiljković nijednu mogućnost da ja vama mogu dati repliku. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović. Izvolite. Da li sam u pravu, gospodine Stefanoviću?
U pravu ste, gospodine predsedavajući. Poštovana potpredsednice Vlade, kolege, čuli smo manje-više argumentaciju na koju nismo dobili odgovore i ja znam da ću se suočiti sa tvrdnjama, tako da unapred kažem da potpuno prihvatam sve što ćete reći, da ovo sve nije tačno, da vaša politika, koja se zasniva isključivo na pluskvamperfektu i obračunima sa prošlošću, ne može dati ni jedan suvisao odgovor. Dakle, činjenice su sledeće. Tri godine ste na vlasti. Sami ste Zakonom o planiranju i izgradnji predvideli rok do 8. maja, koji ste prekšili. Na Doing business listi Svetske banke na 186. mestu se nalazi Srbija kada se radi o brzini dobijanja građevinske dozvole. U 2014. godini bila je na 184. mestu. Verovatno će sada biti malo bolje rangirana, ali to jeste jedna međunarodna ocena vašeg rada. Prema broju dozvola izdatih u martu, prijavljena je izgradnja, kao što je rečeno ovde više puta, 662 stana s prosečnom površinom od 69 kvadrata. Prema izdatim dozvolama, broj stanova manji je za 34,4%, poštovani građani Srbije, nego u martu 2014. godine. To su pokazatelji onoga šta ste i kako ste radili ovo sve vreme. I da ste sve u pravu, da ste najbolje zakone na svetu doneli, da svi oni prethodni su najveći ološ, hulje i bitange, vaši rezultati su katastrofalni. To je činjenica. Hoćete li da dokazujete vašu uspešnost time da je neko pre vas bio lošiji? Svaka vam čast. Samo se vi držite te priče, gospodo, a 34,4% ste lošiji nego što sami bili. Ljudi, 34,4% ste lošiji. Ovde ceo dan slušamo sastave, što smo već navikli, ali slušamo i to, samo slušamo o prošlosti, i još se hvalite, kaže - mi ćemo gledati u prošlost. Nemojte vi u prošlost da gledate. Zamislite kako je vaša prošlost tamna i mračna, kada bi je neko otvorio. Samo gledajte u prošlost. Drugo i ne znate. To ovi brojevi i potvrđuju, žalosno.
Molim vas, gospodine Stefanoviću, nemojte da se obraćate narodnim poslanicima.
Ovi brojevi to potvrđuju.
Nisam reagovao kada ste vaše kolege okarakterisali onim rečima, ali vas molim…
Ne ja ih nisam, to ste ih vi okarakterisali.
Vi ste ih izgovorili, gospodine Stefanoviću. Ja vas molim, nemojte se obraćati drugim narodnim poslanicima.
U martu 2015. godine izdato je 576 građevinskih dozvola, što je za 1,8% više nego u martu prethodne godine. Znači, indeks predviđene vrednosti radova u martu 2015. godine veći je za 1,5% u odnosu na mart 2014. Bravo, svaka čast. Kažete - zaustavljaju se investicije, manji broj dozvola. Pa, vi ste na vlasti tri godine. I, onda, kada vam ljudi kažu – je li moguće, pod znakom pitanja, da se to radi zbog nekih tajkuna, vi nemate odgovor na to. Toje legitimno pitanje. Osnovna stvar je zašto je konverzija ovako urađena ako se zna da je pravična, samo ako se zna kolika je naknada i da je ta naknada pravična. Zašto se ne zna? Nacrt zakona ne pruža mogućnost pobijanja procene tržišne vrednosti koju poreska uprava da u svom izveštaju. Znači, poreska uprava može sama da to proceni i time se uskraćuje pravo korisniku prava konverzije na pravni lek protiv te procene. Nema pravnog leka, nema. Nije definisan rok do kada mora da se izvrši konverzija. I to smo pričali. Nema odgovora zašto nema roka. Zašto ste alternativno uveli, tj. ostavili zakup na 99 godina? Zašto? Nema odgovora. Reći ću vam ja, zato što nekim ljudima to odgovara. Vaš svaki odgovor na tu konstataciju, na tu činjenicu je – nemojte vi da pričate, znate šta ste vi radili. Ko je radio? Dajte imena, dajte tužilaštvu. Dajte da to rešavaju, kako vi volite da kažete, što se ja slažem, nadležni državni organi ili je ovo partijska država u potpunosti, pa vi presuđujete i sudite i optužujete. Ko su ti? Da li Kosmajac, što je pušten, da li je Mišković, što je pušten? Ko su ti junaci koje ste vi zatvorili? Ovo sa Šarićem vam je dobro krenulo. Nadam se da na drugom stepenu neće pasti. Obveznici konverzije se daje mogućnost dugoročnog zakupa, to sam rekao.
Vreme.
Evo, završavam. Predlog zakona, oni u predlogu zakona nisu imali čime, je suštinski data mogućnost da se zemljište koristi i bez konverzije i uz malu naknadu, što je jedna od najvećih zamerki, poštovana ministarka, i što molim, ako možete činjenično da odgovorite. Hvala.
Hvala. Izvinjavam se članovima DS zbog reči koje je izgovorio gospodin Stefanović i kvalifikacija koje je izgovorio. Reč ima potpredsednik Vlade dr Zorana Mihajlović.
Ne vidim zašto zaboravljati prošlost, šta je problem razgovarati o tome? Da ponovim. Zašto je problematično za vas iz DS pričati i o prošlosti? Ja mislim da o tome treba pričati, baš zbog toga da se neke stvari iz prošlosti nikada ne ponove. To je jedan od razloga zašto pominjemo prošlost. Daleko od toga da mi živimo u prošlosti. Sve što radimo, radimo upravo sa ciljem da tu prošlost nikad više ne doživimo, pa zato donosimo Zakon o planiranju i izgradnji, pa zato imamo građevinske dozvole umesto tri, četiri, pet, sedam godina, koliko su se čekale, umesto, recimo, jedne Ikee, koja je 10 godina želela da gradi u Srbiji, u Beogradu, pa nije mogla, mi smo to završili za mesec dana. Zato donosimo Zakon o konverziji na osnovu instituta koji ste vi uveli 2009. godine, doduše, po zakonu koji je bio protivustavan, pa danas rešavamo to. Naravno, žao mi je što to nije bilo rešeno ranije i žao mi je što ste doneli takav zakon koji je protivustavan. Prema tome, kada govorite o građevinskim dozvolama, niste baš u pravu. Kada govorite da je 34% nešto lošije, moram da vas ispravim. Za poslednja tri meseca u odnosu na prethodne godine tri meseca 34% više građevinskih dozvola jeste izdato. Svaka građevinska dozvola koja se izda znači sigurno bar jedno novo radno mesto, bar jednog novog radnika koji će da radi. To je ono što jeste važno. Kada govorite o Doing Business listi, divno je što ste to pomenuli. Drago mi je što ste pomenuli, zato što upravo treba da se ponovo vratimo u prošlost i da kažemo da to što smo mi na 186. mestu nije zato što SNS nije radila, nego je to rezultat vašeg rada prethodnih 10 godina. Mi smo ispravili, mi ćemo ove godine imati izveštaj Svetske banke, koji će nas pomeriti za najmanje 30 mesta, jer smo mi doneli zakon i promenili sistem da se građevinske dozvole dobijaju za mesec dana. Mi smo sve ono što niko nije želeo da radi prethodnih godina, mi smo to uradili u ovoj godini. Svi zakoni koji su bili problematični, nijedan niste želeli da donesete, od Zakona o radu, medijskih zakona, Zakona o planiranju i izgradnji, Zakona o konverziji i svih ostalih koji idu. Rezultat vašeg rada je samo jedna jedina konverzija u Beogradu. Rezultat vašeg rada je da ni u Fondu za restituciju, a ni u budžetu, od konverzije nema novca. Rezultat našeg rada, jer je to u interesu države, u interesu građana, u interesu Srbije biće da se zemljište koristiti, odnosno da će se na njemu graditi, da će biti privedeno urbanističkoj nameni, jer to je cilj zakona, a druga stvar, ostvariće se određeni prihodi. To dalje sasvim sigurno znači da to što ranije nije moglo da se gradi, sada će moći da se gradi. Rezultat našeg rada jeste da se deset puta danas više gradi u Srbiji nego što je to bilo pre dve godine. Prema tome, ja se slažem da su rezultati ti koji opredeljuju određene vlade i rezultati su opredelili, na kraju krajeva, i da građani izaberu Srpsku naprednu stranku, koja radi prethodnih godinu dana u interesu države, a ne u interesu tajkuna. Kad postavljate pitanje da li su zakon pisali tajkuni, meni je to gotovo smešno, zato što znam, u svim resorima gde ste radili i gde ste vladali u prethodnih deset godina, da, svi su zakoni rađeni u dogovoru sa tajkunima, zato što je mnogo bilo bolje nedefinisati stvari i kad ih nedefinišete, onda je sve moguće, nego definisati. Mi uređujemo sistem i mi ćemo definisati. U ovoj zemlji se danas živi bolje i ova Srbija će imati privredni rast, za razliku od prethodnih godina kada ste vi bili na vlasti. To je razlika. I na žalost vašu, ali na sreću našu, niste na vlasti, ali ne možemo da zaboravimo ono što ste radili prethodnih 15 godina.
Prvu repliku ima Zoran Babić.
Po Poslovniku se javljam, i tu ne mislim na izlaganje gospođe Mihajlović, nego na prethodno izlaganje gospodina Stefanovića. Mislim da je prekršen Poslovnik, član 107. – dostojanstvo. Dostojanstvo Narodne skupštine je uniženo u onom trenutku kada bilo koji od narodnih poslanika komentariše bilo koju sudsku presudu. Unižavanje dostojanstva Narodne skupštine je onda kada se ova sala Narodne skupštine pretvori u sudnicu, kada postajemo advokati, sudije, tužioci, a malo pre smo videli da je gospodin Stefanović uzeo ulogu advokata gospodina Šarića i gotovo je protestvovao zato što je Šarić zaplakao danas pred presudom koja je danas izrečena u Specijalnom sudu za organizovani kriminal na 20 godina. Izrekao je neke stvari koje mogu da izreknem ja, kao diplomirani mašinski inženjer, ali neko ko je diplomirani pravnik ne bi smeo da kaže – pušten je Mišković. Ne, nije. Postupak traje. I mešanje u postupak na način što se navija za puštanje Miškovića. A šta je radio bivši režim, šta je radio pred Miškovićem, šta je radio pred Bogićevićem, šta je radio pred Perčevićem, šta je radio pred Đurićem, šta je radio pred Borovicom, šta je radio pred desetinama i desetinama tajkuna koje ste stvorili? Stajali ste mirno pred njima, tražili ste i dobijali ste naloge od njih, izvršavali ste te naloge. E, takav je odnos vaš prema tajkunima, a sada nastavljate da ih branite u ovoj Narodnoj skupštini, koristeći Narodnu skupštinu kao pozornicu i kao sudnicu. E, to je unižavanje dostojanstva Narodne skupštine i ja vas pozivam, gospođo predsednice, da takve stvari ne dozvolite, a sudski organi neka rade svoj posao. Pravosuđe neka radi svoj posao. Ja kao odgovoran čovek i član Srpske napredne stranke nikada ni jednu presudu neću komentarisati, jer je pravosuđe nezavisna grana vlasti.
Hvala. Jel ne glasamo? (Ne) Nemam komentar. Ko se javio po Poslovniku? Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović.
Gospođo predsednice, prekršen je član 103. i član 106. Zašto? Zato što prethodni govornik, prvo, nije dobio reč neposredno nakon učinjene povrede, nego tek kada je ministarka završila, što nikako nije bilo moguće da se izvede, a onda je govorio o svemu sem o povredi Poslovnika, tj. još jednom, po hiljaditi put je zloupotrebio, tj. vi ste dozvolili da on zloupotrebi Poslovnik i da replicira mojoj malenkosti i da govori ovde o tome kako ne smemo da komentariše-mo sudske presude, a on uporno to radi već tri godine, čak i danas, dok vama to govori. To je jedna neverovatna sposobnost da čovek gleda u sebe i uspešno beži od sebe, na očigled celog nacionalnog auditorijuma. Neverovatno. Ja mu stvarno odajem priznanje. Treba imati ne znam kakvu snagu pa reći predsednici Skupštine – zamislite, oni komentarišu presude, a onda iskoristi dva minuta da priča o presudama, o Miškoviću, o Šariću i ne znam čemu. Naravno da on sebe ne čuje, jer valjda nema taj kapacitet dok izgovara te reči, ali, vi biste trebali, predsednice, da ga prekinete, da reagujete, ako ništa drugo, zbog ova dva člana, a ne zato što sam ja ili on u pravu. Mislim da ovo nije korektno, samim tim što se više puta stavljaju reči koje nisu izgovorene u usta narodnih poslanika i onda se to koristi za neprikladne replike, a ministarka je dala sasvim dovoljno materijala da se ova rasprava nastavi u pravcu razotkrivanja onoga što nije dobro u tekstu zakona. I nije mi jasno zašto nismo mogli tim putem da idemo, nego se sada komentarišu, od strane gospodina Babića, presude, sa vidnom nervozom, zato što zna da je to istina. Njegova nervoza je ultimativni dokaz sopstvenog suočavanja sa promašenim rečima i lažnim nadama koje su dali građanima Srbije.
Poslaniče, neću komentarisati ni vašu povredu Poslovnika, zato što nemam šta da prokomentarišem. Hoćete da glasamo o tome? (Borislav Stefanović, s mesta: Ne tražim da se glasa. Dokazao sam da je povreda postojala.) Odgovor je moj samo taj da će gospodin Boban Birmančević dobiti reč kada se završe povrede Poslovnika i replike, pa ćemo ispuniti želje i nastaviti da pričamo o zakonu.
Gospođo Gojković, član 108, stav 1. Ukoliko je tema Narodne skupštine Zoran Babić, u redu je. Može gospodin Stefanović da govori i o povredama Poslovnika i o meni lično, ali ne mogu da dozvolim da neko ocenjuje da li sam ja nervozan, a za razliku od nekih koji su vrlo nervozni, pa im se ta nervoza ogleda preko psorijaze, ja je nemam i nemam čime da budem nervozan, već veoma ponosan na sve ono što smo radili i što radimo i danas, ali i u budućnosti. I dalje tvrdim da niko od članova SNS, niti ja lično, nikada, a postoji stenogram koji može o tome vrlo jasno da svedoči, nismo komentarisali ni jednu sudsku presudu, niti ovde imamo i jednu sudsku presudu, osim presude gospodinu Šariću, ali se vidi nervoza sa druge strane kada se govori o presudama gospodinu Šariću, a još veća nervoza zbog sudskih postupaka protiv onih pred kojima su stajali mirno, zbog kojih su pravili zakone, zbog kojih su sprovodili politiku, kako se kod mene u Šumadiji kaže, hranili masnu gusku. Ko je stvaralac tajkuna u Srbiji? Ko ih je stvorio?
Poslaniče, ovo zaista nema veze sa povredom Poslovnika.
Ja ću još jednu rečenicu.
Zaista nema nikakve veze. Moram da reagujem.
Mislim da je prekršen Poslovnik i član 107. i član 108, jer se govori o ličnim stvarima, naročito kada se govori o nečijoj nervozi. Ako je nečija nervoza, mislim da je to sa druge strane zbog izgubljenih beneficija kroz vlast koju su vršili bahata, ali i zbog prijatelja koji više sada posećuju neke zgrade u Ustaničkoj ulici.
Zaista ovo nije bila povreda Poslovnika. Iskoristili ste repliku i moram vašoj grupi da oduzmem dve minute, zbog činjenice što ovo nije bila povreda Poslovnika. Ovo je zloupotreba i tako ću uraditi i drugima. Što se tiče iznošenja da li neko ima neku bolest, ne mogu da se složim sa tim da to bude… (Zoran Babić, s mesta: I nervoza je bolest.) … politički argument. Kod nas u našem društvu, koje je vrlo surovo, ljudi prosto su obeleženi ako imaju nekakvu bolest, pa im je teško da to javno i priznaju. Mi smo vrlo surovo društvo i zaista ne mogu da se složim sa ovakvim načinom diskusije. Mogla bih mnogo da govorim o psorijazi, ali ću se uzdržati zbog ove osobine našeg društva. Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović, povreda Poslovnika. Izvolite.
Član 109. predsednice. Plemenito je vaše nastojanje da se uzdržite od komentarisanja. Međutim, ono što ste trebali učiniti je da gospodinu Babiću odmah bez odlaganja izreknete opomenu zato što po članu 109. koji se neposredno obraća drugom narodnom poslaniku upotrebljava psovke i uvredljive izraze. On je govorio lično i u svojstvu narodnog poslanika na jedan krajnje neprimeren način što ste i vi primetili. Međutim, ono što se ne slažem je da umesto vaše uzdržanosti ste trebali reagovati i sada ovog trenutka izreći opomenu gospodinu Babiću. Ovo što je uradio gospodin Babić je vrhunac nepristojnosti i necivilizovanog ponašanja i nije mu prvi put. Nije gospodin Babić ni lekar i nije gospodin Babić čovek koji je kadar po bilo kom osnovu da vrši analizu i da daje dijagnoze narodnim poslanicima. Uporno to radi i još vam viče – nervoza je bolest, a zna vrlo dobro šta je uradio i zna vrlo dobro jedan latinski izraz koji je upotrebio. Mislim da, predsednice, u ovom trenutku, vi, siguran sam, u sebi znate da sam u pravu. Morali ste reagovati. Morali ste šefa poslaničke grupe SNS kazniti i da gospodin Babić sebi na Administrativnom odboru izglasa opomenu zato što je preterao. Po svakom osnovu je preterao. Ovo je nečuveno, neviđeno ponašanje. Zašto se to toleriše, ja ne znam. Ako vam se ne sviđa šta govorim, ako smatrate da sve što govorim nije tačno, slobodno me napadajte argumentima, govorite šta god hoćete. Ali, ovo što je sada potegnuto, to je ispod svakog nivoa. To je ispod svakog nivoa. Hvala.
Hvala. Dajem pauzu sebi deset minuta. Molim vassve da se usmerimo na raspravu o ovom zakonu. Nastavićemo u 17.00 časova. Reč će dobiti Boban Birmančević i pričaćemo isključivo o zakonu. Ko ne želi da priča o tome nije obavezan da prisustvuje uopšte sednici. Mislim da smo prešli svaku, svaku granicu naše međusobne komunikacije. [[Posle pauze]] Možemo da nastavimo sa radom. Mislim da se atmosfera malo smirila. Što se tiče spiska, moja je greška zbog ovih švrljotina ovde hemijskom… (Balša Božović, s mesta: Replika!) Ne, ne, član 112. - radimo. Dakle, pričamo o zakonu, tako sam odlučila, nema replike. Znači, Zoran Bojanić je na spisku. Idemo tako kako spisak i postoji. Pogrešila sam, idemo redom kako je ko na spisku i prihvatam intervenciju poslanika. Izvolite.
Zahvaljujem, uvažena predsedavajuća. Gospođo ministarko, gospođo i gospodine iz Ministarstva, pre svega bih rekao par reči o onom drugom zakonu, o kome danas nismo mnogo štošta i govorili, a to je Predlog izmena i dopuna Zakona o otklanjanju elementarne nepogode, poplave u Republici Srbiji. Za divno čudo, očekivao sam danas da ćemo svi podržati ovaj predlog zakona, odnosno ova dva člana koja se menjaju, upravo iz razloga da rešimo sve one probleme koji nisu rešeni do datog roka, a u zakonu piše u roku od godinu dana od dana donošenja zakona. No, vidim da pojedini poslanici i tu nalaze način da reklamiraju sebe, da drže političke govore i da na tuđoj nesreći misle da su zaradili nekakve poene. U svakom slučaju, SNS će podržati ovaj predlog zakona i sigurno ćemo jedinstveno glasati za Predlog izmena i dopuna Zakona o otklanjanju posledica poplava u Republici Srbiji. Što se tiče Predloga zakona o pretvaranju prava korišćenja u pravo svojine na građevinskom zemljištu uz naknadu, za divno čudo poslanici prethodnog režima celog dana se upinju sa velikim žarom da dokažu nešto što nije dokazivo i nešto što su imali vremena dugi niz godina da reše, da poboljšaju sve te zakonske predloge, da donesu, na kraju krajeva, i ovaj zakon, a ne da se donese prvo Zakon o privatizaciji gde niko od onih zemalja bivše Jugoslavije nije to uradio. Prvo su uradili privatizaciju, a nakon toga konvenciju. Znači, mi lečimo nešto što smo nasledili i bolesti koje smo nasledili. Malo pre se pominjalo da ne trebamo da se vraćamo u prošlost. Pa, moramo da se vraćamo u prošlost. Neki pokušavaju da zaborav prekrije sve, kao u onoj pesmi„Zaborav, snegovi i šaš“. Ne možemo da zaboravimo. Nismo mi 2012. ili 2014. godine nasledili nešto idealno. Nije teklo med i mleko, pa je SNS za ovu godinu dana, kako smo nosioci vlasti, ili za tri godine kako učestvujemo u vlasti od 2012. godine, učinila nešto loše i donela neke loše zakone i loše činila za ovu zemlju. Ne, mi smo kao država, kao nacija obezvređeni u svakom pogledu bili do te 2012. godine. Nismo imali ništa. I ono što je funkcionisalo, te 2012. godine nije funkcionisalo. Deset godina je neko nalazio alibi za svoj nerad u Slobodanu Miloševiću, a nakon toga pokušava da nađe alibi u SNS. Sve ono što je gospoda iz bivšeg režima danas pričala bilo je bez argumenata i bez ponuđenih rešenja. Ličilo mi je mnogo na neke političke paralele i političke govore. Pričalo se o članu 6, o članu 8, o članu 12, pričalo se o Ustavu, a svi dobro znamo da je upravo Ustavni sud i doneo odluku da je njihov predlog zakona bio neustavan. Ono što je vrlo ružno danas bilo, u izlaganjima pojedinih poslanika pominjali su se radnici lokalnih samouprava, kao da su oni nekakvi krivci zašto nekakvi zakoni, na kraju krajeva i o javnoj svojini i o svemu, nisu doneti. Nemojmo zaboraviti, 2012. godine mi smo nasledili sve te iste radnike. Znači, neko drugi je ipak kriv. Nemojmo svaljivati krivicu na onoga koji kriv nije. Što se tiče samog zakona, neću mnogo dužiti, s obzirom da 90% onoga što sam ja zamislio da govorim rekla je koleginica Ivana Stoiljković, tako da nemam nameru ni razloga da ponavljam, a mislim da je i ministarka dosta dobro obrazložila zakon. Ono što je najbitnije, ovaj zakon omogućava, na kraju krajeva, i završetak postupka privatizacije građevinsko zemljište u Srbiji i konačno će biti pravo korišćenja ukinuto na građevinsko zemljište kao relikt nekih prošlih vremena, kao neko kvazi svojinsko pravo. Predlogom zakona stiču se i uslovi za mnogo obimnije investiranje u građevinarstvu, jer svi žele da grade kada imaju sigurnost, da grade na zemljištu čiji su i vlasnici. Pretpostavke stručnjaka su da će ovaj zakon, odnosno njegovo usvajanje uticati pozitivno kako na stanogradnju, tako i na dolazak investitora u drugim privrednim granama i na taj način do otvaranja novih radnih mesta. Ovaj predlog zakona je samo nekakva kruna ili nekakav završetak postupka koji je započet davne 2006. godine. Da li neko nije hteo da ga završi donošenjem Ustava, a nakon toga i 2009. godine donošenjem onog zakona o planiranju i izgradnji, da li neko nije hteo da ga završi kako treba, nije imao volju ili nije želeo, videćemo. U svakom slučaju, ovo je jedan dobar, kvalitetan zakon. Pored tri predloga koja su u javnoj raspravi postojala, mislim da se Vlada odlučila za najbolji predlog. Na kraju krajeva, svi znamo da su održane četiri javne rasprave u Subotici, u Valjevu, u Nišu i da je tu sve konkretne predloge i sva konkretna rešenja koja su ponuđena ministarstvo prihvatilo i da je implementiralo u zakon. U Danu za glasanje SNS će sigurno glasati za ovako dobar predlog zakona. Hvala vam.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Mirjana Đoković. Izvolite.
Hvala, predsedavajuća. Uvažena ministarko sa saradnicima, kolege poslanici, ja ću danas govoriti o Zakonu o izmeni Zakona o otklanjanju posledica poplava u Republici Srbiji. Jasno nam je svima da postoji potreba da se produži važenje Zakona o otklanjanju posledica poplava u Srbiji do decembra 2015. godine, kako bi se pružila pomoć fizičkim i pravnim licima koja su pretrpela štetu od elementarnih nepogoda na području pogođenom poplavama do konačnog stupanja na snagu ovog zakona. Što se tiče Kancelarije za pomoć i obnovu poplavljenih područja, na osnovu izveštaja i nalaza državnih organa, javnih preduzeća i jedinica lokalne samouprave, predlagala je državne programe obnove po oblastima koje je donosila Vlada. Do sada je utrošeno oko 50 miliona evra za pomoć u obnovi oštećenih i porušenih stambenih objekata. Primljena pomoć ne obuhvata sredstva za sanaciju vodotokova, iako su ona značajna i stvorila su uslove za normalno funkcionisanje i nivo zaštite koji je nešto iznad nivoa koji je postojao pre poplave. Ovo je stvarno stanje na terenu, iako je sam postupak popravke kasnio u odnosu na potencijalni rizik od jesenjih voda. Inače, imam podatak da su prihodi koji se ubiraju za regulaciju vodotokova na republičkom nivou gotovo dva puta veći od rashoda za ovu namenu. Moj grad usled majskih prošlogodišnjih poplava pretrpeo je velike materijalne štete. Na području grada Čačka je pre donošenja zakona u skladu sa tada važećim propisima sprovedena organizacija i koordinacija komisija za procenu pričinjenih šteta. Od majskih poplava angažovano je preko 60 članova komisija koji su volonterski radili, uglavnom preko mesec dana, a to su bili zaposleni iz gradskih uprava, javnih i komunalnih preduzeća, Ministarstva poljoprivrede, Agronomskog i tehničkog fakulteta, Instituta za voćarstvo, kao i volonteri sa posebnim specifičnim znanjima. Formirane su komisije za procenu štete na objektima, komisije za procenu štete pričinjene u poljoprivredi, na infrastrukturnim objektima i komisije za procenu štete na stvarima u domaćinstvu. Zahvaljujući obimu štete, sa jedne strane, i veličini grada, odnosno prisutnosti odgovarajućih institucija u gradu, sa druge strane, bilo je moguće formirati komisije sa odgovarajućim kvalitetom i brojem članova. U ovom slučaju je bila dovoljna svest i moralna odgovornost za uredno izvršenje ovih zadataka, ali je neophodan sistem u kome se zna ko je zadužen i odgovoran za popis šteta i kolika je naknada za njihov rad. Ovo zbog toga što su oni npr. izostali sa svojih redovnih poslova, a u Čačku je poplavom bilo pogođeno do 10% stanovništva, dok su ostali trpeli posledice zastoja u radu nekih od ključnih javnih službi, tj. nije bilo moguće angažovati npr. lica sa tržišta rada. Poseban segment, o kome ni do danas nije postignut konsenzus državnih organa, je šteta u okviru privrednih subjekata, na koju se primenjuje važeća regulativa. Mislim na uputstvo o jedinstvenoj metodologiji za procenu šteta od elementarnih nepogoda iz 1987. godine i uredba koja važi od 2001. godine, kojom nije jasno definisano koji nadležni organ je u obavezi da na osnovu procene štete izvrši umanjenje PDV na oštećenoj pokretnoj imovini privrednih subjekata, tj. i dalje postoji bilansno opterećenje privrednih subjekata oštećenom pokretnom imovinom koja uključuje materijal, nedovršeni proizvod, robu i opremu. Celokupni sistem uzbunjivanja, obaveštavanja i opremanja lica zaduženih za rad na terenu tzv. civilna zaštita je tek nakon poplava proceduralno i formalno formiran što je slučaj u 99% gradova i opština naše zemlje, tj. ceo trošak civilne zaštite, pada na lokalnu samoupravu što je gotovo sigurno, da finansijski slabije lokalne samouprave ne mogu to da isfinansiraju, a kompletno opremanje iz tekućih prihoda nije moguće u narednih par godina. Na primer, u Čačku to uključuje opremanje i obuku preko hiljadu lica. Što se tiče dodele pomoći za stambene objekte, kvalitet rada je dokazan kroz 496 prvostepenih rešenja koja su izdata kroz upravni postupak u rekordnom roku što je i ukupan broj žalbi manji od 5%, što je nabolji dokaz transparentnosti i pravičnosti u dodeli pomoći kroz jedan kompleksan postupak. Ukupna tj. distribuirana pomoć je 80 miliona 730 hiljada dinara. Dodela pomoći za privredne subjekte kroz 50 upravnih postupaka dodeljena je pomoć za 40 privrednih subjekata gde je samo jedan privredni subjekt se žalio na rešenje. Veliku pohvalu zaslužuju zaposleni gradske uprave koji su radili predano na ovim poslovima. Kroz dodelu pomoći za poljoprivrednike iz donacije je podeljeno preko 20 miliona dinara i to iz Ministarstva poljoprivrede i zaštite životne sredine 553 setvene jedinice kukuruza, 7.056 litara dizel goriva. Kroz donacija kao što su 208,3 tone koncertovanih hraniva za goveda, 44,5 tona semenske pšenice, 53,4 tone mineralnog đubriva i druga semenska roba kao i plastenici. Donatori iz Srbije, mislimo pri tome na zadruge, 102,5 tona stočne hrane. Značajna je i pomoć drugih neinstitucionalnih donatora gde je bilo neophodno da postoji registar onoga što se donira kako se ne bi pojavljivali profiteri u ovakvim situacijama. Kada su štete u pitanju, na objektima u individualnim domaćinstvima u iznosu od 136.190.479, na objektima privrednih subjekata 24.710.347, na objektima javnih preduzeća 23.483.564. Ovu procenu štete izvršila je stručna komisija Grada Čačka koju čine licencirani građevinski inženjeri. U majskim poplavama štetu je pretrpelo 506 domaćinstava u vrednosti od 69.731.700 dinara. Kada govorimo o poljoprivrednim kulturama ukupna poplavljena površina je iznosila 1.902 hektara, a procenjena poljoprivredna šteta 812.672.180 dinara, a ukupno je prijavljeno 1.171 domaćinstvo. Koristim priliku da vas informišem kada su majske poplave bile, da na delu autoputa u Preljini, da su odnele pristupnu saobraćajnicu postojeće bujice. Bilo bi dobro da struka kaže svoje i da se projekat prilagodi novonastaloj situaciji jer je izvođač radova tu lokaciju zatrpao zemljom tako da postoji bojazan usled nekih novih sličnih situacija, novih bujica, budu odneti kasnije i automobili. Zbog samog nasipa stalno se plavi 30 domaćinstava koji nikada nisu bili pre toga u plavnom području. Svaki privredni subjekt na bazi sopstvene, materijalne i krivične odgovornosti vrši procenu i o istoj dostavlja izveštaj jedinici lokalne samouprave. Potpisuju, dakle, izjavu i čime ta lokalna samouprava priznaje štetu. Ukupna procena štete je 587.483.305 dinara. Bitno je da znamo da ove podatke treba uzeti sa rezervom, jer dobar deo oštećenih zaliha i opreme je moguće prodati kao oštećenu robu što može da utiče na finalan iznos štete iskazane u završnom računu za tekuću godinu svakog pojedinačnog privrednog subjekta. Ukupna šteta nastala kao rezultat poplava i koja je prijavljena republičkim organima je 1.769.478.930 dinara. Iskreno verujem da će novi zakon koji je sada u pripremi na jedan sveobuhvatan način regulisati ovu oblast. Kao što ste i vi sami rekli ministarko, akcenat treba staviti na preventivu, na smanjenje elementarnih nepogoda i katastrofa. Bezrezervno podržavam sve aktivnosti iz državnih programa obnove i u danu za glasanje svakako ću podržati ove izmene zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima Boban Birmančević. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, poštovana potpredsednice Vlade, poštovani gosti, poštovane kolege, poštovani građani, vrlo bitan zakon, zakon na koji čekamo već desetak godina i verovatno da je od 2006. godina kada su sa promenom Ustava stvoreni uslovi da se izvrši i da se donese ovakav zakon, verovatno bi i privreda države Srbije i uopšte privredni ambijent bio sasvim drugačiji da je to doneto na vreme, da su prethodne vlade imale smisla i da su znale kako treba i šta treba uraditi za svoje građane, odnosno za svoju privredu. Kroz adekvatna zakonska rešenja da obezbedimo realne uslove, da privreda, odnosno privredni subjekti posluju bolje, upravo je omogućeno i biće omogućeno donošenjem ovog zakona. Predlog zakona da se izvrši pretvaranje prava korišćenja u vlasništvo u suštini donosi onu prednost koja je bila potrebna potencijalnim investitorima da krenu i bolje i agresivnije, odnosno sa više sredstava i sa većim brojem radnih mesta u Srbiji. Međutim, to do ovog zakona nije bilo moguće. Realno, želim da građani znaju, da podelim sa njima, preduzeća koja su kupljena kroz proces privatizacije ili kroz proces stečaja ili na bilo koji drugi način jednostavno su kupljena sa takvim statusom da su imali zemljište samo na upotrebu, a ne u vlasništvu. Upravo ti ljudi koji su kupili ta preduzeća sada kada uz pomoć ovog zakona budu imali uslove da kupe to zemljište po tržišnoj ceni imaće način da ulažu i da investicije budu podignute na sasvim viši nivo nego do sada. Ono što je u toku dana opozicija radila upravo je već viđeno, neosnovano i po svaku cenu osporavanje zakona koji je i suštinski rađen kako treba, ima jasan cilj i jasno se vidi u kom smeru se kreću odluke koje su ovim zakonom definisane. Svakako da onaj ko želi da radi znaće da radi na svome i imaće sigurnu budućnost. Ono što je osporavano, ne znam iz kojih razloga u delu procene koja će u ovom slučaju biti zakonom određena, jedinicama lokalne samouprave, ja ne vidim ništa sporno i zaista podržavam tu odluku da jedinice lokalne samouprave odlučuju, odnosno donose odluku o tržišnoj vrednosti nepokretnosti, odnosno zemljišta koje je predmet konverzije. Ako imamo u vidu da je upravo poreska služba donosilac odluke koliko vrede nepokretnosti na području bilo koje jedinice, ne vidim zašto ne bi bile dovoljno adekvatni i dovoljno sposobni da procene kolika je tržišna vrednost zemljišta na kome se određeni objekti nalaze. Ono što je još bitno reći to je da je neozbiljno i neodgovorno i neosnovano da ministri iz hladovine ili senke kako ih već nazivaju osporavaju zakonza koji niko i ponavljam niko nije imao snage da ga predloži i da ga donese, a evo upravo ova vlada i ovo ministarstvo je dalo jedan sveobuhvatan adekvatan predlog zakona koji jasno definiše sve. Neka osporavanja o roku od 99 godina su takođe neosnovana imajući u vidu da svako ima pravo da uloži svoja sredstva na takav način da kupi zemljište i da bude vlasnik tog zemljišta ili da nastavi da ga koristi kao što je do sada ali uz određenu nadoknadu i taj rok može biti do 99 godina pri čemu u bilo kom periodu tih 99 godina kada vlasnik objekta na određenom zemljištu bude smatramo da su se njemu ispunili uslovi, da podnese zahtev i da kupi to zemljište. To je jednostavno tržišna orjentacija i mi moramo da stvorimo uslove. Upravo ovo ministarstvo i ovi zakoni koji se u niz donose. Ovo je jedan od jako bitnih zakona koji se naslanja na Zakon o planiranju i izgradnji i otvara vrata svih onih kojizaista ozbiljno žele da rade. Svi oni koji pokušavaju u Srbiji u lokalnim samoupravama, u pokrajini, u Republici da urade nešto dobro za svoje građane upravo su sa investitorima dolazili u problem i pitanja – a šta je sa konverzijom. Evo, konverzija će uz naravno raspravu u ovoj Skupštini i određene korekcije koje ćemo mi kao poslanici moći da uradimo, verovatno za dva-tri dana biti izglasana i samim tim više nećemo morati našem investitoru da objašnjavamo da možda će biti, videćemo sa ministarstvom, zvaćemo ministarstvo, imaćemo zakon koji je jasno uredio ovu oblast i otvorio vrata investitorima. Ono što još želim da kažem, očekivao sam zaista jednu ozbiljniju raspravu i o zakonima o poplavama. Zaista je to zakon koji je zaslužio, odnosno ne zakon, nego dela i sve preduzeto od strane Vlade i od svih ministarstava vezano za poplave, zaista je bar za pohvalu ili bar za neko pozitivno mišljenje, ali da u celodnevnoj raspravi koju smo imali sa kolegama iz opozicije niko nije prepoznao. Toliko je toga urađeno za građane, ne samo za one na poplavljenim područjima nego i šire, upravo zahvaljujući Zakonu o poplavama i ovo što sada želimo ključno je samo promena roka do kraja godine. Imajući u vidu da nismo uspeli da uradimo sve ono što je bilo potrebno, a urađeno je puno, koliko je urađeno najbolje mogu da posvedoče upravo stanovnici poplavljenih područja, stanovnici koji su bili u problemu i koji su jedinu svetlu tačku videli upravo u Vladi i Vlada im je adekvatno odgovorila i zato svi ovi ministri i svi članovi ove Vlade i poslanici sa punim pravom mogu da odu na ta područja i da se uvere i sami koliko je i šta je urađeno i mostovi, putna infrastruktura, vodotokovi, kuće, razni drugi infrastrukturni objekti samo su pokazatelji šta je sve urađeno u junu mesecu, odnosno pre samo dva meseca u maju su potpisani novi ugovori, obezbeđena su nova sredstva koja će naravno ponovo biti upotrebljena za sanaciju od poplava. Dolazim iz grada Šapca gde smo imali jako, jako ozbiljne probleme. Vlada je odreagovala na pravi način, zaštitila grad i ono što znam i mogu da najavim, naravno i uz pomoć ovog ministarstva, to je upravo izgradnja nasipa na potezu Čevrntije u dužini od 5,3 kilometara, koja će već u avgustu, ja mislim da će biti javni tender i da ćemo vrlo brzo zaštiti Šabac od neki eventualnih budućih poplava. Ono što je bitno za dešavanja vezano za ovaj zakon upravo je prevencija. Upravo na toj prevenciji radimo ovu godinu od kako smo izašli iz onih poplava, otklanjamo posledice i radimo preventivno kako bi upravo sprečili neke buduće vanredne situacije koje će možda biti, možda neće, ali se moramo spremiti maksimalno odgovorno. U danu za glasanje svakako uz pohvale za Ministarstvo, pre svega za donošenje ovako važnog zakona koji jednostavno nije bilo lako ni doneti i imajući u vidu na onaj pokušaj iz 2009. godine, koji je završio kako je završio, pozivam sve iz opozicije, iz pozicije, naravno, da ako misle dobro svojim građanima, ako misle dobro svojoj državi, svojoj privredi, da upravo podrže ovaj zakon. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Jovičić. Nije tu. Milan Petrić, nije tu. Reč ima narodni poslanik Miodrag Nikolić. Izvolite.
Poštovana predsednice, poštovana ministarko, uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, jako mi je žao što nema mojih bivših stranačkih prijatelja iz Demokratske stranke da im kažem koliko sam ponosan što sam davne 2002. godine kao član predsedništva u tri mandata i kao jedini privrednik u vrhu Demokratske stranke, napustio Demokratsku stranku demonstrativno, jer se nisam složio sa kako sam ja tada nazvao globalizacijom srpske privrede. Ja i moji privrednici tada smo zagovarali model vaučerske privatizacije, kako su radile pametne zemlje Češka, Poljska, Slovačka, pa kasnije malo i Slovenija, itd. Niko nije hteo to da čuje, pa evo gde se nalazi danas srpska privreda. Ja sam zaista zahvalan ministarko da ste se setili, da ste kao i mnoge druge stvari dobro uradili pa je danas pred nama ovako izuzetno lep, kratak, jasan zakon. Ja sam kao privrednik imao brojne razgovore sa mojim kolegama iz Udruženja za privredni preporod Srbije i mislimo da ovaj zakon dolazi u pravo vreme kada treba da pokrenemo projekte, uposlimo Srbiju zajedno, da se ne desi kao kada sam se ja vratio davne 1985. godine iz Nemačke gde sam živeo i radio 14 godina, imao svoju firmu. Kada sam došao našao sam se kao Srbin, prosto začuđen šta to znači sada da ja platim nešto, a da nije moje, a da ne kažem onu reč šta znači graditi u tuđe, itd. Ovo je jedna prava stvar, mogu da zamislim kako je strancima, čak šta više imam dosta i pitanja i odgovora i kontaktiram, moja firma izvozi preko 70% proizvoda. Ima 300 zaposlenih, proizvodimo oko 2.000 proizvoda, tako da stalno sam van zemlje i ljudi pitaju, jako su zadovoljni ovom Vladom, ipak se uvodi red. Ono što je bilo ranijih godina haosa i javašluka gde se nije znalo šta je mito, korupcija, svedeno je na minimum, itd. Obično postavljaju pitanja, upravo često postavljena pitanja na koja zaista nisam imao odgovor šta to znači korisnik zemlje, šta to znači da ja kupim fabriku a da je ona na tuđem zemljištu, šta to znači kada ja tu fabriku ili to ne mogu da intervuiram, odnosno zemljište ne mogu da intervuiram, odnosno ako ja hoću sutra da prodam, ja to teško mogu da prodam jer niko pametan a obično pametni ljudi imaju dosta para, pod uslovom da nisu mafijaši. Postoji pitanje kako ja sutra da otuđim to ako se meni ne isplati, pokajem se iz nekih razloga, skoro nikako, a tek naši privrednici, gospođo ministarka postavljaju brojna pitanja kada treba intabulacija da bi dobili neke kredite, podili kredite u ovakvom bankarskom sistemu koji se potpuno raspao u prethodnom periodu zahvaljujući prethodnom režimu, pa da bi se dobio kredit morate hiljadu dokumenata i papira da dostavite da bi ste mogli da intabulirate, itd. Stvaranjem ove mogućnosti da svaki privrednik ko želi može zemljište koje je dosad bilo svačije i ničije da prevede i da to bude od njegove firme. Olakšava se 90% ja bih rekao,poslovanje i rad sa bankama će moći lako da intabulira svoju imovinu kompletnu, a ne da se postavlja pitanje šta je sa zemljištem ako je samo zgrada vaša koju ste pravili, itd. U kontekstu toga, ja sam predložio dva amandmana i ja bih vas zamolio da proučite moje amandmane. Oni ne potiču od mene već od velikog broja privrednika i to bi bio dobar gest zaista da napravite, da konačno i domaći privrednici dobiju neku stimulaciju za razliku gde opet zahvaljujuću mojoj bivšoj demokratiji, DS i drugim strankama u koaliciji, favorizovani su daleko više, višestruko, strane firme, samim tim što su im tada poklanjali i odricali se i komunalija i čitavi energetski sistemi su besplatno gradili. Vi znate na 110 kilovatnu trafo-stanicu u blizini Jagodine odakle ja dolazim, tačno je u Batočini, poklonjena je, koja košta nekoliko stotina hiljada evra, itd, čak i miliona sa dalekovodom, poklonjena je nekoj firmi, oslobođeni svih komunalija, oslobođeni apsolutno svakih naknada za uređenje gradskog građevinskog zemljišta, sve je to neko plaćao, taj neko smo mi, domaći privrednici. Zato vas molim da proučite dobro ova dva moja predloga, to nisu moja nego amandmani na kojima insistiraju moje kolege privrednici, a oni se odnose da razmotrite situaciju, ja znam da je teška situacija, da treba da napunimo budžet ali daleko mislim kao privrednik da nekim olakšicama, neki mali stimulans bi dao još više zaleta, snage i energije da pokrenemo ove projekte o kojima razgovaramo. Ako bi eventualno prihvatili ova dva amandmana, ovaj jedan se odnosi da se iznađe rešenje nekako da se domaćim privrednicima koji se bave proizvodnjom, koji danas funkcionišu i rade, ne mislim na svoju firmu, moja firma hvala Bogu odlično stoji i rade, a to govorim u ime velikog broja privrednika koji su se upravo raspali zbog onog što sam u prethodnom izlaganju govorio. To je da im na neki način u skladu sa brojem radnika pokušamo da damo određene popuste ili oslobodimo jednog dela plaćanja konverzije jer su platili sve naknade, sve komunalije, sve ostalo, rade uspešno i na taj način bi bio dobar podstrek aktuelne Vlade, jer se čuje stalno na neki način, ja bih rekao, možda se i slažem sa njima, žalopojke – evo strancima sve dajemo; to je upravo bilo ranijih godina, sada je to sve svedeno na jedna manji obim, ali dalje stranci mogu da ulažu u svoju dobit, da je ne oporezuju, da je iznesu van, itd. Ne bih sada širio temu, da budem što je kraće mogući, pa vas molim, a to je čak i u skladu sa ustavnim načelima, član 84, posebno tamo gde ima veliki broj slučajeva gde su firme ulagali zajednički u infrastrukturu, čak i plaćali zemljište u pojedinim opštinama. Imam ovde konkretno jedan primer jednog privrednika, nije bitno odakle je, gde je pola miliona morao da plati i piše – naknada za zemljište koje se dodeljuje drugom ugovaraču i zemljište u opštoj upotrebi. Znači, morao je i jedno i drugo, zelene površine i sve ostalo da plati, da ga otkupi. Bio je na nezavidnom položaju ako je u to vreme dao kada je bio dinar marka, 400 i nešto miliona, skoro pola miliona maraka. Verovatno znate, u to vreme je bila plata 60 maraka i to je bila jako velika cifra. Takvih slučajeva ima jako mnogo. To je pravo i po Ustavu, pa bih vas molio, a to sam u svom amandmanu detaljno, kada budem o amandmanu pričao… Znači, oni se odnose na član 6. i član 7. Drugi deo je u skladu sa Zakonom o planiranju zemljišta. I jedan i drugi su u skladu sa zakonima, a odnose se da se ispravi neka krivda, što bi rekao narod, odnosno nepravda tamo negde gde je neko plaćao i gde je ostvario neka prava, da mu se to prizna. To je čak i Ustavom zagarantovano, svi privredni subjekti – ista prava, iste obaveze. Toliko, ne bih dužio više. Zahvaljujem se i želim vam uspeh u radu. Ja sam uveren da će ovaj zakon doprineti, olakšati svima nama da sprovedemo projekat – uposlimo Srbiju zajedno, u vezi kojeg pregovaramo ovih dana intenzivno sa predstavnicima naše Vlade. Projekti su vama poznati jako dobro. Zovu se – uposlimo Srbiju zajedno, a to je organizovana proizvodnja, prerada, najveći mogući stepen i ono što je najvažnije danas, a to je organizovana prodaja u sopstvenim trgovinskim lancima, da i mi jednom krenemo, da naše lance izbacimo van zemlje, prvo u susednoj Hrvatskoj, pa u Bosni, pa u Sloveniji, koje ni u vreme sankcija čak nisu dozvoljavale da robne kuće beogradske, kao tadašnji veliki srpski brend, nije moglo da osnuje nigde van Srbije svoje robne kuće. Svedoci smo toga da su se nama zagrebačke „Metro“, „Merkur“, „Merkator“ i mnoge druge firme u Srbiji osnivale. Vreme je da konačno Srbija pokaže ono što jeste, a ona je neverovatno bogata, samo je trebalo ovo što je danas, da je povedu pravi ljudi i da pokrenemo privredu, da na taj način zaustavimo odlazak mladih, da se oni koji su otišli, kao što sam ja nekada davno otišao sedamdesetih godina, pa se vratio 1985. godine, da se svi vrate, jer teška je tuđina. Verujte, ja sam imao svoju firmu, ali nije mi lako bilo. Zahvaljujem se i želim vam uspešan rad.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Poštovana potpredsednice Vlade Republike Srbije, gospodine Bečiću, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama se danas nalaze dva veoma važna predloga zakona za koje će SNS u Danu za glasanje dati punu podršku zbog i razloga o kojima su govorile moje koleginice i kolege narodni poslanici članovi poslaničke grupe SNS. Ja sam im na jednoj veoma kvalitetnoj diskusiji danas veoma zahvalan. Takođe ćemo govoriti i glasati iz razloga i koje ste vi, gospođo Mihajlović, danas u polemici sa koleginicama i kolegama iz opozicije izneli, jer su bili argumentovani, nošeni snagom argumenata, a ne snagom političke netrpeljivosti. Žao mi je što danas u sali, iako se nalazimo negde pred kraj radnog vremena, nema više narodnih poslanika iz opozicije, jer bi bar svojim prisustvom, ako ne diskusijom, pokazali poštovanje prema desetinama i stotinama hiljada ljudi u Srbiji koji su prošle godine bili na udaru poplava koje niko nije želeo, koje niko nije prizivao, zbog kojih niko u Srbiji, naravno, nije bio srećan i zadovoljan. Zakonom o izmeni Zakona o otklanjanju posledica od poplava u Republici Srbiji produžava se rok na 31. decembar 2015. godine i SNS će dati podršku ovom produženju roka iz najmanje dva razloga. Prvi razlog je transparentnost u postupku obnove do sada. Postupak obnove koji je nekako kad god se nešto desilo u Srbiji loše, da li je to bio zemljotres u Kraljevu, da li su to bili neki drugi zemljotresi, neke druge poplave, nekako je taj postupak uvek bio zagađen lošim stvarima, da ne kažem nekim stvarima zbog kojih se i o kojima danas brinu pravosudni organi Republike Srbije ili je bio zagađen time da obnova nije urađena na vreme. Tako i sada u bivšoj Kidričevoj ulici u Kraljevu, a zapamtio sam je kao Kidričevu zato što se u toj istoj ulici nalazi i Mašinski fakultet na kojem sam studirao od 1990. do 1992. godine, pre nego što sam prešao na Mašinski fakultet univerziteta u Beogradu, pa evo, i toliko godina posle obnove, posle zemljotresa, pa ljudi nisu mogli da se vrate u zgrade, jer nisu bile obnovljene. I na taj način je obnova i ceo taj postupak bio zagađen. Imam poverenje i dajem podršku ovom zakonu prvenstveno zato što su se svi građani Srbije podsetili na solidarnost, na solidarnost koja je nekako bila zaboravljena u našem društvu i nekako smo svi vodili računa samo to nama da se ne desi, a to što se dešavalo komšijama, rođacima, sugrađanima, sunarodnicima, nekako nas je bilo manje briga. U onim teškim danima u aprilu i maju 2014. godine, na jedan poziv premijera Vlade Republike Srbije, u Šabac se slilo na hiljade i hiljade volontera, ali ne samo u Šabac, već i u Obrenovac i u sve one gradove i opštine koje su bile pogođene poplavama. Zahvalan sam tim ljudima, jer bi šteta koja je nanešena i koja je velika i za mnogo bogatije i uređenije države nego što je to Srbija je velika šteta, a za Srbiju posebno. Ta šteta bi bila daleko veća da nije bilo tolikog broja volontera, tolikog broja ljudi koji su od svog malog odvajali, a oni koji nisu imali ni to malo, odvajali su svoju snagu, svoje ruke, svoju volju. Neki su odvajali možda par kvadrata stambene površine, pa su primali one ljude koji su ostali bez ičega. Zahvalan sam i daću podršku ovom zakonu zato što se i Vlada ponašala odgovorno, Vlada koja je bila u stalnom zasedanju, svi ministri koji su non-stop bili na terenu, svi ministri koje smo mogli da vidimo i u čamcima za spašavanje i sa ljudima i u helikopterima i na svim onim mestima na kojima je bilo neophodno da budu kako bi nivo štete bio što manji i broj žrtava što manji. Daću ovu podršku, i to je prvi razlog, a to je transparentnost u postupku, transparentnost u postupku prikupljanja sredstava za obnovu naše države, ali još važnije, transparentnost u postupku trošenja sredstava. Ne morate da verujete meni. Reći ćete – Babić će pričati subjektivno, verovatno. Ali, verujte izveštajima organizacije „Transparentnost Srbije“, koja je sprovela nadzor nad sprovođenjem postupka javnih nabavki u obnovi. U izveštaju ove organizacije se, između ostalog, navodi i da je uspostavljen mehanizam javnih nabavki na osnovu Zakona o otklanjanju posledica poplava je imao dobre efekte. Navodi se, takođe, da bi pravila prema kojima se sprovode, kao i iskustvo iz javnih nabavki sprovedenih u okviru obnove nakon poplava mogle da posluže za unapređenje redovnog sistema javnih nabavki u Srbiji. Šta ćete bolje kada jedna nezavisna organizacija da svu podršku poštenom odnosu i poštenom trošenju sredstava prikupljenom za otklanjanje posledica od poplava. Oni nisu jedini. Podsetiću vas, takođe, da u Izveštaju Zaštitnika građana stoji da su hiljade građanapretrpele ogromnu materijalnu štetu, kao i da su solidarnost građana, aktivnosti državnih organa, a posebno transparentan rad Vladine Kancelarije za pomoć i obnovu poplavljenim područjima, te pomoći iz inostranstva, pomogli u ublažavanju posledica. Malo je cinično i loše kada dođe komentar da ništa nije urađeno, da su ljudi ostali negde napolju, a onda dobijete podatke koji su javni, koji su transparentni, koji se nalaze na sajtu Vlade Republike Srbije i o kojima je pričala gospođa Mihajlović. Ne želim da se ponavljam, ali Obrenovac, Obrenovac je simbol stradanja 2014. godine, zapravo gradska opština koja je pretrpela najveću štetu. Govoriću vam o podacima vezanim za Obrenovac. Zaključno sa 1. julom 2015. godine isplaćena je materijalna pomoć za ukupno 6.932 domaćinstva u Obrenovcu u ukupnom iznosu od dve milijarde dinara. Žao mi je što kolege koje su rekle da ništa nije urađeno ne žele, ne samo da zatvaraju oči, već beže od ovakvih podataka, jer nisu u sali. Sve porodice kojima je izdato pravosnažno rešenje za treću, četvrtu, petu kategoriju štete na stambenom objektu, a radi se približno o 80% od ukupnog broja oštećenih stambenih objekata, dobijaju i pomoć od Crvenog krsta, i to u iznosu od 210 evra u dinarskoj protivvrednosti, kao i građevinski materijal u težini od 200 kg, porodični higijenski paketi za zadovoljenje dvomesečnih potreba. Pomoć Crvenog krsta u tom iznosu od 210 evra do sada je dobilo preko 5.500 porodica u Obrenovcu. Neko malo pre reče, ne znam odakle, da je u obnovi urađeno samo stotinak kuća. Ne znam da li taj podatak nije dovoljan ili nije dobar, čak ni za jedan Obrenovac, a kamo li za čitavu Srbiju. Država je do sada zbrinula 142 porodice u Obrenovcu čije su kuće srušene u poplavama, i to 65 porodica je dobilo materijalnu pomoć u novcu za izgradnju nove kuće tamo gde izgradnja kuće nije bila moguća na istom prostoru, na istom placu. Za 77 porodica su izgrađene nove kuće površina od 60, 80 i 100 kvadrata. U izgradnji je još devet kuća u Obrenovcu, gde je trebalo prethodno rešiti neke imovinsko-pravne probleme, kao i tamo gde je nastala dodatna šteta zbog klizišta i svih onih problema koji su naknadno, posle poplava, zadesile ta područja. Ja sam izuzetno zahvalan svim ljudima koji su u toj obnovi pomogli, da li su to privatne fondacije od proslavljenog domaćeg našeg srpskog fudbalera Dejana Stankovića, preko odgovornih domaćih kompanija, ali ono što želim da kažem da je evropska porodica naroda iz sredstava, iz donacija EU obezbeđeno dodatnih devet miliona evra za dodatnu pomoć u radovima i materijalu za porodice kojima pomoć države nije bila dovoljna za potpunu sanaciju stambenih objekata. Sporazum sa EU je potpisan 30. juna 2015. godine i zbog toga nam je potrebno ovo produženje roka do kraja 2015. godine, kako bi pomoć do svakog čoveka, do svake kuće stigla, tako da je realizacija ovog novog paketa pomoći počela početkom jula 2015. godine. Koliko se Vlada ozbiljno odnosi, koliko se vladina Kancelarija za obnovu nakon poplava ozbiljno odnosi? Vodili smo računa i vodila je Vlada računa pa i o podstanarima. Ne samo o vlasnicima objekata, nego i o podstanarima, onim ljudima koji nisu imali sredstava za svoju kuću, svoj stan, već su bili podstanari, a u poplavama su ostali bez gotovo svega. U toku je realizacija programa pomoći korisnicima oštećenih, srušenih stambenih objekata u kojima su bili podstanari. U okviru ovog programa vrši se isplata pomoći za obnovu pokućstva u iznosu od 24.000 do 144.000 u zavisnosti od kategorije štete na objektu. Zaključno sa 1. julom, znači do pre 12-13 dana, pomoć u ukupnom iznosu od 34,4 miliona dinara je ostvareno po osnovu ovog programa i nju je dobilo 418 porodica u Obrenovcu. Mogu vam govoriti i o renoviranju u naselju „Braća Jugović“ i o socijalnom zbrinjavanju i o tome koliko je podeljeno pomoći poljoprivrednicima u Obrenovcu, a to je da je organizovana podela semena za presejavanje preko 1.600 ha zemlje u vlasništvu blizu 500 malih poljoprivrednih gazdinstava. Takođe, istim gazdinstvima je pružena pomoć u gorivu vredna približno 5,5 miliona dinara, odnosno 36 tona goriva, itd, itd. Mogao bih da potrošim verovatno još nekoliko sati ili celu jednu sednicu da govorim detaljno o svim stvarima na kojima je Vlada Republike Srbije, zajedno sa našim prijateljima, zajedno sa prijateljima iz EU, sa svih krajeva sveta, zajedno sa društveno odgovornim pojedincima i društveno odgovornim kompanijama, radila na obnovi naše države. Da li je moglo brže? Verovatno, ali da smo svi zasukali rukave, da smo se svi ponašali odgovorno i ozbiljno, da nismo spoticali, već gurali i pomagali, da nismo kao malo pre neke kolege koje su prosto navijale da bude nešto gore. Zar postoji humanija i bolja stvar oko koje je neophodno da se svi savijamo, kao i u onim danima i nedeljama kada su se poplave desile? Zar ne treba da se savijamo sada kada pomažemo tim ljudima koji su u poplavama ostali bez svega? Zbog toga što Vlada nije sedela skrštenih ruku, zato što ne sedi skrštenih ruku sada, zbog transparentnog i poštenog odnosa prema prikupljenim sredstvima, odgovornog odnosa prema tim ljudima, SNS će dati punu podršku ovom Predlogu zakona. Što se tiče drugog zakona, Zakona o pretvaranju prava korišćenja u pravo svojine na građevinskom zemljištu ili Zakon o konverziji, ovako skraćeno da ga nazovem, izvukao sam nekoliko pravaca kritike koje sam mogao danas da čujem. Prvi pravac je bio – znate nije bilo dovoljno vremena. Verujem. S obzirom kakve su neke današnje diskusije bile, vidi se da čak ni naslov niste pročitali. Kako protumačiti one ljude koji kažu – ovo je konverzija bez nadoknade i vi ćete ovim pokloniti ne znam koliko građevinskog zemljišta i daćete ne znam koliko sredstava, a nisu pročitali ni naslov? Podsetiću te kolege koje nisu pročitale naslov, podsetiću i sve ljude koji nas sada prate da ovaj zakon ima tačan naziv – Predlog zakona o pretvaranju prava korišćenja u pravo svojine na građevinskom zemljištu uz nadoknadu. Neko, gospođo Mihajlović, ko je bar pročitao naslov, siguran sam da ne bi danas govorio onako kako je govorio, jer da je pročitao naslov, a za ova dva dana je imao vremena barem da pročita prvu stranu, sigurno da ne bi govorio da ovaj zakon bez ikakve nadoknade poklanja ili daje građevinsko zemljište. Rekli su nisu imali dovoljno vremena da o ovome se izjasne, da pročitaju, da se upute u tematiku. Podsetiću i ono što ste vi govorili – na osnovu zaključka Odbora za finansije Vlade Republike Srbije raspored javnih rasprava je bio određen još pre nekoliko meseci, pa smo imali javnu raspravu u Beogradu 20. maja, pa u Novom Sadu 22. maja, u Subotici 28. maja, u Nišu 1. juna, u Valjevu 10. juna. Da li ste nekada na tim javnim raspravama, gospođo Mihajlović, videli bilo koga od čelnika bivšeg režima? Da li ste videli bilo kojeg narodnog poslanika iz opozicije ili narodnog poslanika bivšeg režima? Verovatno da su tada, kao i sada, a o tome dokazuju i pokazuju ove prazne klupe koje se nalaze preko puta mene, uz svo poštovanje prema koleginicama i kolegama koje su ostale do kraja, imali nekog prečeg posla. Verovatno da su bili primamljiviji beogradski restorani, splavovi, kafići, plaže, nego što je briga o stradalima u poplavama, nego što je briga o jednoj važnoj temi koju su imali 12 godina da izvrše na transparentniji, bolji i pošteniji način, pa je taj transparentniji, bolji i pošteniji način završio na Ustavnom sudu i Ustavni sud je rekao – ne znate, ne umete ili ne želite. Sledeća zamerka o kojoj sam danas čuo i o kojoj se danas govorilo je bila da je ovaj zakon, znate, loš i da ovaj zakon ide na ruku samo pojedinim, pošto sada više nije popularno reći tajkunima nego – vlasnicima grupnog kapitala. Podsetiću vas da je nacrt zakona koji je bio predmet široke javne rasprave, o kojoj sam govorio, a govorila je i gospođa Mihajlović u periodu od 20. maja do 10. juna 2015. godine. Takođe, nacrt zakona je dostavljen radi izjašnjenja na srpskom i engleskom jeziku Kancelariji za evropske integracije radi prosleđivanja Evropskoj komisiji. Kancelarija za Evropske integracije je prosledila nacrt ovog zakona Evropskoj komisiji, koja je 6. jula 2015. godine dostavila dopis kojim obaveštava ministarstvo da Evropska komisija nema primedbi na predloženi tekst nacrta zakona. I sada mi nije jasno kada su to neke kolege i koleginice iz poslaničkih grupa, koje su čuvari vatre evropskih integracija Republike Srbije, odustali od evropskih vrednosti? Od kada to pojedinci koji i evo sada ovako sa osmesima prihvataju ovu argumentaciju su veći evropejci od ljudi stručnih koji sede u Evropskoj komisiji? Ili će reći – da, odustali smo od evropskihvrednosti ili će reći da sva ona argumentacija koju su u žaru političke borbe tako prosuli danas tokom dana nije ispravna, jer jedno sa drugim ne može. Ili mislite da u Evropskoj komisiji sede ljudi koji su analfabet u odnosu recimo kolegu Božovića. I zato oni manje znaju, nego kolega Božović. Oni manje znaju da li je jedan zakon evropski, da li je ispravan, da li ima jedno opšte dobro, a ne pojedinačno ili je nekako taj, a nije prvi put, nije prvi put, a sećate se kako je gospodin Pajtić tako zdušno kritikovaoZakon o radu, a onda je ta kritika na volšeban način nestala posle nekoliko sati, jer je ustanovljeno da je on kritikovao svoj Zakon o radu. Ja se plašim da je neka polemika koja je danas vođena i neka kritika koja je upućena o ovom Zakonu o konverziji u stvari bila kritika o zakonu koji je bio usvojen2009. godine jer ovaj zakon o konverziji je urađen uz maksimalnu javnu raspravu i uz poštovanje i prihvatanje od Evropske komisije. Treći argument u kritikama koje sam ovde danas čuo, a to je da ovaj zakon neće otvoriti nove investicije. Ako sa jedne strane imate jednu navijačku kritiku, ostrašćenu navijačku kritiku – ovo neće, ovo je katastrofa, ovo neće otvoriti neke nove investicije, ni nova radna mesta, ništa i to od onih ljudi koji su investicija zabetonirali su Srbiju u odnosu na investicije, a onda su prihvatili prodaju Miškovićeve imovine i rekli su – pa, da to je direktna strana investicija, oni koji se hvale investicijama u Srbiji do 2012. godine, a uz investicije naravno idu nova radna mesta, ako znamo da je za period od četiri godine od 2008. do 2012. godine preko 400 hiljada ljudi ostalo bez radnih mesta, pa gde su onda te investicije? Da li možemo verovati tim i takvim ljudima kada kažu – ovo će zaustaviti investicije ili ćemo verovati Privrednoj komori Srbije i desetinama, stotinama hiljadama kompanija koje pripadaju, koje rade i funkcionišu u okviru Privredne komore Srbije? Da li ćemo verovati gospodinu Božoviću ili ćemo verovati „Naledu“, takođe jednom udruženju koje je respektabilno u privrednim krugovima i koje okuplja desetine i stotine privrednika i koje je veoma aktivno kako bi Srbija napredovala na listi onih zemalja koje su otvorene i primamljive za strane investicije. Zašto ne reći kao argument onima koji kažu – ma, mi smo tamo na ne znam kojem mestu, pa da ali zbog vašeg Zakona o planiranju i izgradnji smo bili na 186 mestu od 191 države. Da li se hvalite time? Da li se hvalite time da nije postojalo nijedno radno telo u okviru Vlade RS koje se aktivno bavilo zajedno sa privrednicima, zajedno sa ostalim ogranima i telima Vlade da taj nivo ne bude u toj nekoj sredini, za koju samo osrednji kažu da je zlatna, da ne budemo više na 91 mestu, kao što smo sada. Prvi put je ova Vlada, Vlada Aleksandra Vučića i SNS formirala radno telo, kojim predsedava, ako se ne varam, predsedavate vi, gospođo Mihajlović zajedno sa vašim timom sa zadatkom da korak po korak, i ako znam koliko je teško popeti se jedno jedino mesto, i ako znam da nije dovoljno doneti zakon, već ga implementirati, pratiti godinu dana i kakvi su efekti svakog zakona, da bi mogli da očekujemo poboljšanje na toj listi. Ovo je Vlada koja je shvatila to kao problem. Ovo je Vlada koja radi na tome. Ne zabadamo glavu u pesak kao što su to neki koji su malopre kritikovali ovaj zakon radili godinama. Neću govoriti o nekim detaljima ovog zakona zato što su moje koleginice i kolege veoma kvalitetno govorili o tome. Ovo su zakoni koji će produžiti rok do kraja 2015. godine, dati šansu da se i na prevenciji, ali i onima koji su u poplavama izgubili mnogo, a neki i sve, poboljšati uslove života, dati krov nad glavom, ali kako smo malopre čuli od gospodina Birmančevića da se Červentija, nisam siguran da li sam dobro izgovorio, mislim da jesam, a bili smo zajedno gospodine Birmančeviću da se utvrdi i da Sava nikada ne bude pretnja Šapcu, već mesto gde se izlaziti, gde će pristajati brodovi, da Sava Šapcu ne preti ni kod Červentije, ali ni kod silosa gde smo takođe bili u onim noćima. Ovo je zakon koji će staviti tačku na jedan postupak za koji mnogi pre nas nisu imali ni hrabrosti ni znanja da stave tačku. Ovo je zakon kojim će se poboljšati stanje u budžetu RS zato što 50% tih sredstava ide u budžet RS, a ne u budžete tajkunskih kompanija, kao što je to bilo do sada, ali i u Fond za restituciju jer brinemo i o onima koji su nekada bili vlasnici ili polažu pravo nad tim zemljištem. Zbog svega ovoga izgovorenog danas od strane narodnih poslanika i narodnih poslanica SNS i vaše gospođo Mihajlović SNS će u Danu za glasanje podržati oba ova zakonska predloga.
Zahvaljujem gospodine Babiću. Gospodine Božoviću, imate pravo na repliku, na pominjanje imena i prezimena. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine Bečiću. Dame i gospodo narodni poslanici, iako za razliku od nekih poslanika koji slepo veruju tuđim očima ja verujem svojim očima. Zakon iz 2009. godine nije sprečio ni Vladu RS do 2012. godine, ni Upravu Grada Beograda do 2013. godine da budu najveći razvojni centar u regionu. Investicije od preko dve milijarde prosečno, tri mosta u Beogradu za pet godina, milioni kvadrata godišnje. Očigledno je u pitanju amaterizam i sposobnost. To što smo na Duing listi 186, to je iz prostog razloga što ste smenili DS iz vlasti u Beogradu, koja je do tada veštački zbog 100 miliona godišnjeg prihoda u budžetu povećavala mesto Srbije na Duing listi na 169. Nasledili ste 169. mesto, a došli ste na 186. od 191. Čestitam! Koliko god se trudili i nakon ove žustre rasprave da govorite o tome koliko su poplave bile završene, bio sam pre nekoliko dana u Velikom Polju, ja ne znam da li imate svest o tome da ljudi nisu zadovoljni, da njihovi domovi i dalje nisu obnovljeni. Kada je u pitanju Krupanj, Smederevska Palanka, Paraćin, Svilajnac, situacija je manje-više ista ili slična. Obnova nije završena, a obećali ste 1. septembra prošle godine. Glasaćemo za zakon kada je u pitanju produžetak obnove, zato što i mi smatramo da niste dobro uradili svoj posao i daćemo vam još malo vremena. Kada je u pitanju Zakon o konverziji, o tome ću reći u svojih poslednjih nekoliko minuta, ukoliko imam, nešto više o tome.
Zahvaljujem. Reč ima potpredsednik Vlade, dr Zorana Mihajlović. Izvolite.
Da niste diplomirali prava, ja bih zaista možda mogla da razumem da se vi hvalite time što ste 2009. godine doneli zakon koji je protivustavan. Ja ne znam da li ima neki viši akt u državi osim Ustava. Za mene je Ustav svetinja i za sve nas. Dakle, zakon iz 2009. godine je bio protivustavan. Kao čovek koji je završio prava to bi trebalo da znate. Dalje, kada govorite o tim velikim projektima, o tim mostovima i o svemu što ste radili, da li treba da se vraćamo na njihove cene i na vrednosti investicija? Ja ću vam dati još jedan podatak. Kada govorite, naravno, o Duing biznis listi Svetske Banke, dok je DS bila na vlasti, u zavisnosti od toga da li vam je neko bio prijatelj ili nije bio prijatelje određivale su se i davale građevinske dozvole, pa su neki koji nisu bili prijatelji čekali po tri, četiri, pet, sedam godina, ili neki sa kojima se nije našao neki dogovor, ne znam kakav, ali svakako nekakav, onda su takođe čekali po pet šest, sedam godina, a neki drugi su dobijali građevinske dozvole odmah. Onda se ispostavilo da postoji jedna gotovo crna birokratija dok ste vi vodili ovu državu. U proseku se čekalo 267 dana na građevinsku dozvolu, a reći ću vam da sam ja dodelila određene građevinske dozvole nekima koji su čekali i po sedam godina dok ste vi bili na vlasti. Vreme koje je bilo potrebno da bi neko dobio priključak na struju dok ste vi vodili državu, jeste bilo 90 dana, a danas je to 15 dana, zahvaljujući radu ove Vlade. Danas zahvaljujući radu ove Vlade i Zakonu o planiranju i izgradnji građevinska dozvola se, rekla sam, u Beogradu dobija za sedam dana, ali po zakonu ispod 30 dana. Tako da, ja se ne bih na vašem mestu uopšte hvalila time šta ste radili, zato što bi mi bilo mnogo lepše da danas pričamo o nekim novim politikama, ali, nažalost, moramo da popravljamo sve ono što ste vi ostavili iza sebe. Za sada toliko.
Zahvaljujem, gospođo Mihajlović. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, replika. Izvolite.
Samo još jedan dodatni argument na sve to što je izgovorila gospođa Mihajlović, kada su bar ti mostovi u pitanju i sve to što je rađeno po Beogradu do pre neku godinu i činjenica da smo promenom vlasti u Beogradu zatekli istorijski najveći deficit od preko 22%. Ništa od svega toga što kažete niste uradili od svojih sredstava, niti od realnih sredstava, već zato što ste opteretili Beograđane i zadužili za mnogo budućih generacija. Da ne govorim o onim pretplaćenim rekonstrukcijama Bulevara Kralja Aleksandra za preko 6,5 miliona evra, ili za mnoge druge projekte kojima se bavi tužilaštvo. Ne bih želeo da ulazim u tu vrstu zamke. Hvala Bogu da DS više nije na vlasti, jer dok je bila na vlasti, a ovo je Duing biznis lista, 2008. godine 149. smo bili na osnovu izdavanja građevinskih dozvola, a 2012. godine 179. Odličan napredak za DS, ravno 30 mesta smo pali, a oni samo iz političke ostrašćenosti mogu da govore da na biznis utiče samo da li će DS biti na vlasti ili neće biti na vlasti. Hvala bogu da nije i neće nikada više, jer nikada više ne smemo da tonemo ovako kako smo tonuli sa vašom vlašću.
Zahvaljujem, gospodine Babiću. Reč ima ovlašćeni predstavnik DS, narodni poslanik Balša Božović, replika. Izvolite.
Hvala, gospodine Bečiću. Dame i gospodo narodni poslanici, naravno da nije istina ovo što je malopređašni kolega govorio, ali to je, naravno, njemu na čast i obraz. Podaci postoje i zvanični su na sajtu. Ono što je vezano za odgovor gospođi Mihajlović, jeste da moram da vam kažem, ne bih da nisam diplomirao na Pravnom fakultetu Univerziteta u Beogradu, nije zakon stavljen van snage, nego odredbe koje se odnose na konverziju 2013. godine. Znate li zbog čega? Ako ne znate, evo ja ću da vam pojasnim tu stvar. Iz prostog razloga što je ta konverzija omogućavala popust da neko ko ima npr. Luku Beograd, tržišnu vrednost od 400 miliona, da mu se oduzme ono što je platio u privatizaciji, 40 miliona, i mora onda da plati 360 miliona evra. Ustavni sud je za to rekao da nije moguće. Ustavni sud je rekao – gospodo, nema popusta, morate da platite sve, a vi danas poklanjate besplatno, bez naknade. E, u tome je suština. U članu 8, koji je najsporniji član ovog zakona, vi ste omogućili onome ko je stekao u sumnjivim privatizacijama vlasništvo nad određenim privrednim društvom, vi ste omogućili da neko dobije zemljište koje je izgrađeno bez naknade, a ono koje je neizgrađeno da preko institucije zakupa zemljišta izbegne plaćanje konverzije kada je u pitanju prebacivanje iz prava korišćenja u pravo svojine. To je suština i zato je zakon kriminalan i zato je zakon tajkunski i zato je DS protiv toga. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima prof. dr Zorana Mihajlović, potpredsednik Vlade. Izvolite.
O tome šta je suština, evo reći ću vam. Od tog zakona 2009. godine Ustavni sud Republike Srbije poništio je članove od 185. do 200. kao neustavne, kao i član… (Narodni poslanik Balša Božović dobacuje s mesta.)
Molim vas, gospodine Božoviću, nemojte da dobacujete.
… kao i član 103. stav 1, dakle, sve ono što je bila suština tog zakona vezano upravo za pretvaranje prava korišćenja, to je Ustavni sud poništio. Tako da, moram da priznam da opet kao diplomirani pravnik, ja nisam pravnik, to bi trebalo da znate. Što se tiče toga da neko ovim zakonom, ne neko, nego Vlada Srbije poklanja građevinsko zemljište izgrađeno ili neizgrađeno, ja mislim da zaista treba da pročitate naslov zakona još jednom, ali isto tako i da pročitate njegov sadržaj. Ono što je potpuno tačno, to je da ćemo mi ovim zakonom omogućiti, ne samo da se zemljište privrede urbanističkoj nameni, što nije bilo moguće prethodnih godina, nego ćemo sasvim sigurno omogućiti da, recimo, samo jedan hektar gradnje na tom neizgrađenom građevinskom zemljištu građevinskoj industriji generiše prihod od 3,5 miliona evra, npr. Dakle, učinićemo sve da se u Srbiji gradi po zakonu, a ne tako što nekome, odnosno ne tako kako ste radili vi, da ne govorim već više o tajkunima sa kojima ste pravili zakone i zbog toga mi danas ispravljamo sve to što ste vi radili.
Zahvaljujem, gospođo Mihajlović. Gospodine Božoviću, nemate pravo na repliku, niste pomenuti, ni DS, a ni vi lično. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, po Poslovniku. Izvolite.
Poslovnik, gospodine predsedavajući, član 107. stav 1. Znate, nije dovoljno kada malopre kolega Božović, a vi ga ne opomenete, kaže – pa, naravno, sve što je prethodni govornik govorio, sve to nije istina. Pa, sada ću koristiti njegovi argumentaciju. Da li ćete verovati rečima Balše Božovića ili rečima USAID-a „Projekat za bolje uslove poslovanja“ i „Naleda“, partnera našeg društva, partnera Vlade Republike Srbije kako bi popravili svoje stanje na Duing biznis listi? Hoćete da kažete da USAID laže? To je malopre rekao gospodin Božović zato što sam ja čitao ove podatke, podatke koje je prezentovao USAID i NALED. Da li to Demokratska stranka, malopre smo videli da se odriče evropskih vrednosti, ne odgovaraju joj podaci i mišljenje Evropske komisije, a sada kaže da USAID laže, da NALED ne govori istinu. Do koje mere će ići to ponižavanje? Kome da verujemo na reč? Kome verovati? Na reč Balše Božovića? Ili ljudima koji nam u ovom postupku pomažu. Vi ste potonuli za 30 mesta za četiri godine, sa 149 na 179 mesto. Vi ste zatvarali oči pred ovim problemom, a ne Vlada Aleksandra Vučić i SNS. Imamo podršku za sistemsko bavljenje plasmanom Srbije. Po prvi put Srbija je preduzela sistemski pristup poboljšanju plasmana Srbije na ovoj listi. Kopredsedavajući su i gospođa Mihajlović i gospodin Vujović i u tom postupku imamo podršku i imamo prijatelje i u okviru NALEDA i Sekretarijata za javne politike i podršku USAID. Vama to ne odgovara gospodine Božoviću. Kome da verujemo? Na vaše lepe oči da verujemo?
Zahvaljujem, gospodine Babiću. Dužnost je da dam objašnjenje. Smatram da nisam prekršio Poslovnik, jer mi kao predsedavajući nemamo baš mogućnosti toliko za svaku neistinu u Narodnoj skupštini da kažnjavamo. Zahvaljujem. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog načelnog pretresa, pitam da li žele reč predsednici odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? (Da.) Reč ima narodni poslanik Balša Božović, ovlašćeni predstavnik Demokratske stranke. Imate tri minuta i 20 sekundi. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Kao što smo rekli u današnjoj žustroj raspravi, ovi napadi na Demokratsku stranku govore samo to da u nedostatku argumenata i rezultata SNS i dalje traži samo izgovore. Četvrtu godinu na vlasti SNS nije uradila apsolutno ništa. Oni napadi i ona vika i dreka na Demokratsku stranku govore samo to da sami znaju i gospođa Mihajlović, i vladajuća većina da je ovo tajkunski zakon, zakon koji milijardu i 492 miliona evra oduzima iz budžeta građanima Srbije i poklanja tajkunima i oligarsima u Srbiji. To je istina. Ono što je razlog donošenja ovakvog zakona koji mogu samo da pretpostavim, da li se pisao u Luci Beograd, jeste iz prostog razloga što je ovo najvrednije zemljište u Gradu Beogradu koje poklanjate Luci Beograd, odnosno njenom vlasniku. Vi vrlo dobro znate ko je on i kako se on zove, a očigledno, ja ne želim da ulazim u dalje vraćanje dugova iz 2012. godine. Mi smo tajkune terali da plaćaju konverziju. Ustavni sud je osporio popuste. Vi danas poklanjate tajkunima i vi zapravo danas radite nešto što ne ide u korist onih budžeta od opština, gradova, autonomne pokrajine do Republike i isto tako za Fond za restituciju. Opet će građani morati da smanjuju plate i penzije da biste vi morali tom Fondu za restituciju da uplaćujete sredstva. Zakup, to je još jedan način da se izbegne plaćanje konverzije od strane onih koji su pljačkaškim privatizacijama stekli svoje enormno bogatstvo. Rekli ste pre nekoliko trenutaka kako građani u Srbiji žive bolje. Ne žive građani Srbije bolje, žive mnogo gore, vi živite bolje gospođo Mihajlović. Članovi Vlade Republike Srbije i njeni partneri žive bolje, svi ostali žive mnogo, mnogo lošije. Zakon koji je pisan za interes i račun nekog drugog je zakon koji nikada neće dobiti podršku Demokratske stranke. Mi imamo vrlo jasne i konkretne argumente, član 8. je protivustavan. Članom 8. bez naknade, a ne nadoknade kao što su neki poslanici govorili, omogućavate tajkunima da bez jednog jedinog uplaćenog dinara izgrađeno zemljište na koje imaju pravo korišćenja dobiju pravo svojine. To je kriminal. To je čist bezobrazluk. Jedne trunke patriotizma nema u ovom zakonu zato što on ne brani interese naroda, ne brani interese Republike Srbije nego brani interese krupnih kapitalista u Srbiji. Zato je Demokratska stranka protiv toga, 99 godina zakup i time završavam, je nešto što predstavlja najveću, možda sramotu u ovom Predlogu zakona, iz prostog razloga što vi kreditirate one multimilionere u Srbiji, dok pošten narod nema da plati struju, nema da plati osnovne životne namirnice i to neka vama ide na dušu i obraz. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, gospodine Božoviću. Prednost ima povreda Poslovnika. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedavajući, vi ste dopustili da vam se desi povreda Poslovnika člana 106. i člana 107. – posredno da govornik na sednici Narodne skupštine dužan je da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine. Ovde je bila optužba prema svima onima koji su podržali ovu Vladu da žele da tajkunima prebaci zemljište, izvrši konverziju zemljišta onim ljudima koji su izvršili pljačkašku privatizaciju. Sada, ja ne znam da li se mom kolegi može pomoći, on svakako mora sarađivati, ali ja pitam – ko je to izvršio tu pljačkašku privatizaciju i ko daje pravo tim ljudima da ovde vređaju dostojanstvo Narodne skupštine i nas samih. Hvala.
Zahvaljujem se gospodine Rističeviću. Ne želite da se Skupština izjasni. Hvala. To je opšte poznato tako da ne vredi da dajem tu informaciju. Reč ima potpredsednik Vlade dr Zorana Mihajlović.
Te multimilionere ste vi napravili. Oni će ovim zakonom da plate konverziju po tržišnoj vrednosti. Drugo, kada govorite da se ovde čuje vika, dreka i da neko napada DS, ja mislim da svaki dan treba, uvek da podsetimo sami sebe, a i vas, a i građane Srbije šta ste ostavili Srbiji nakon vaše vladavine i šta ste uradili od 2000. godine pa na dalje i u koliki ste nas to dug uvalili i šta ste uradili sa svim privatizacijama. Da podsetimo to građane Srbije, da se to nikada ne zaboravi da je 650 privatizacija u sporu ili u raskidu ugovora, da te privatizacije nije napravila SNS, nije tada bila u vlasti nego upravo DS. Ti napaćeni ljudi i svi mi zajedno, dakle, prethodnih deset godina smo gubili poslove, da smo čekali u redovima zbog toga što ste pravili zakone gde nikada niste mogli da dobijete građevinsku dozvolu nego ste je čekali po pet, šest, sedam godina ili ste morali nekoga da potplatite da biste dobili građevinsku dozvolu, a da ne govorimo o konverziji koju vi pominjete. Zbog građana Srbije, konverzija odnosno prenošenje prava korišćenja u pravo svojine ili zakup vrši se uz naknadu. Luka koju toliko puta pominjete, je neizgrađeno zemljište i sasvim sigurno ići će po tržišnoj vrednosti, a lučko područje koje će Vlada Srbije proglasiti, neće biti predmet konverzije. Prema tome, mi o tome vodimo računa za razliku od vas. Daću vam još jedan podatak. Dakle, nama je stalo da se u Srbiji radi i gradi. O izgubljenoj dobiti, o izgubljenom, odnosno neizgrađenim objektima u prethodnim periodima, to ćemo tek da procenimo koje su vrednosti, ali je činjenica ako uzmemo da se gradi samo 500 hektara zemljišta, građevinska industrija će generisati prihod od 1,5 milijardi evra. Da ponovim još jedanput, ako niste čuli, ako se bude gradilo na samo jednom hektaru, recimo u nekom od većih gradova iz prve ili druge zone, građevinska industrije će generisati 3,5 miliona evra. Prema tome, morate priznati da je davno trebalo da se donese ovaj zakon i da ste razmišljali o Srbiji davno biste to uradili i danas ne bismo pričali o uništenoj građevinskoj industriji nego bismo pričali o jednoj razvijenoj građevinskoj industriji koja generiše kompletan privredni rast Srbije. Niste uspeli, izgubili ste na izborima, ali zato ne mislim da je uopšte loše, možete da nazovete i da vičemo i da drečimo, kako god da nazovete, ali građani Srbije treba da znaju šta ste ostavili i treba da znaju šta sve mi činimo da to popravimo.
Zahvaljujem gospođi Mihajlović. Da li još neko od ovlašćenih predstavnika želi reč? (Ne) Saglasno članu 98. stav 4. Poslovnika zaključujem zajednički načelni pretres o predlozima zakona iz tačaka 1. i 2. dnevnog reda. Sutra nastavljamo sa radom u 14.00 časova.