Dame i gospodo narodni poslanici, predlagač zakona je članom 9. predvideo da se u članu 76. postojećeg zakona reči: "da se vodi na posebnom računu", zamenjuje rečima: "za teritoriju opštine uplaćuje se u budžet opštine, a za područje mesne zajednice na račun mesne zajednice". Mi smo predlogom amandmana na član 9. tražili da se iza reči: "opštine" stavi tačka, a preostali deo teksta da se briše. Dali smo obrazloženje da je potpuno neracionalno poveriti mesnoj zajednici, koja nije kadrovski i profesionalno osposobljena da se bavi poslovima ugovaranja, kao i finansijskim transakcijama, pogotovo kada se radi o sredstvima koja su im građani poverili. Mi smo svedoci brojnih zloupotreba u mesnim zajednicama. Setite se samo onih bonova za regresirano gorivo, koji često nisu došli do krajnjih korisnika i bili su predmet preprodaje, manipulacija, kao i deljenja licima koja su imala povlašćeni položaj, bilo po partijskoj, porodičnoj ili nekoj drugoj prijateljskoj vezi. U mnogim gradovima, recimo u Nišu, nemamo mesne zajednice, imamo mesne kancelarije. Mislim da je to mnogo efikasnije i bolje. Tako da treba jednom da raščistimo sa tim da je mesna zajednica osnovna ćelija društva i da njoj treba poveravati poslove, pa čak i one poslove za koje oni nisu ni kadrovski ni stručno osposobljeni, a mogućnost zloupotrebe tih sredstava je evidentna i veoma moguća. Pozivam poslanike da podrže ovaj amandman i da na taj način ispravimo ono što je predlagač zakona predložio, a nije korektno.
Hvala. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj amandman treba prihvatiti iz jednostavnog razloga što suština i status mesne zajednice apsolutno nisu definisani u našem ustavnom i pravnom sistemu, iako zakoni o lokalnoj samoupravi redovno pominju, svi zakoni koji su donošeni od 1990. godine, mesnu zajednicu, oni je ne razrađuju dovoljno ubedljivo u pravničkom smislu i ostavljaju slobodu odlučivanja svakoj lokalnoj samoupravi, da li će imati mesne zajednice ili ih neće imati. Velika su oklevanja kod organa lokalne samouprave. Tako, npr. Skupština grada Beograda je celu deceniju izbegavala da se o tom pitanju izjasni. Kao i socijalistička vlast, i vlast SPO i sadašnja DOS-ovska vlast. Svi beže od izjašnjavanja, boje se da se ne zamere lokalnim moćnicima u mesnoj zajednici, a svako je svestan problema koje mesne zajednice predstavljaju u pravnom sistemu zemlje. Zašto? Zato, prvo, što mesne zajednice nisu koncipirane kao organi lokalne samouprave. Mesne zajednice uživaju status pravnog lica, ali nemaju odgovornost identifikovanu odgovornost svojih funkcionera, onih koji donose odluke za odluke koje se donose. Izbori za mesne zajednice nisu jedinstveno i racionalno uređeni u celoj Srbiji. Imali smo čak slučajeve da savet mesne zajednice po statutu opštine imenuje izvršni odbor skupštine opštine. Imali smo slučajeve da se rukovodeći organi mesne zajednice fomiraju tako što se sastane grupa ljudi, pa proglasi da su oni skupština mesne zajednice. Vrlo šarolika situacija širom Srbije. Najveće špekulacije sa novcem iz samodoprinosa dešavale su se upravo u mesnim zajednicama. Niko nikada za to nije odgovarao. Ogroman je broj mesnih zajednica koje su raspisivale samodoprinose, koje su prikupljale pare i ne zna se šta je bilo sa tim parama, a objekti koji su bili planirani samodoprinosom nikada nisu bili izgrađeni. Što se tiče mesnih zajednica, one ne mogu nikoga po Ustavu i zakonu da obavezuju na svoje odluke. Ne može mesna zajednica po Ustavu da raspiše samodoprinos i da obaveže građane da se podvrgnu tom samodoprinosu, da izdvajaju pare. To može opština. Ako to može samo opština, onda opština mora da odgovara za novac koji se prikupi na ime samodoprinosa. Opština odgovara po dva osnova, kao organ lokalne samouprave i kao organ državne uprave, jer su joj kao organu lokalne samouprave povereni u nadležnost poslovi državne uprave. Moguće je sprovesti tu kontrolu. U mesnoj zajednici je obično takva situacija da je danas jedan predsednik, sutra drugi, pa niko ne može da se uhvati ni za glavu ni za rep kada treba istražiti šta je bilo sa novcem, kako je novac utrošen itd. Lokalni klanovi se formiraju. Oni pokušavaju da preuzmu ingerencije opština u pogledu raspolaganja opštinskim i građevinskim zemljištem, u pogledu donošenja odluka o davanju u zakup javnih površina itd. Sve su to razlozi zbog kojih bi morao da se prihvati ovaj amandman i da se mesnim zajednicama ne poverava novac od samodoprinosa.
Gospodine Jovanović, izvolite.
Gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ovo je jedan od amandmana u kome ima puno smisla, ali ukoliko se zanemari naše nastojanje da se promeni stanje u društvu i izmene oni odnosi kojima smo mi sa pravom bili nezadovoljni, oni odnosi koji su konačno uticali na izbornu volju građana. To što su mesne zajednice radile loše ili što uglavnom nisu funkcionisale, ne može biti opravdanje za održavanje jednog takvog stanja u društvu. Mesne zajednice su činjenica i nije dobro zaobilaziti mesne zajednice. Primer Beograda, sam po sebi, ne može biti reper za našu nameru. Raspolažem podacima o izborima koji su održani na teritoriji opštine Obrenovac. To su veoma dobri izbori za mesne zajednice, građani su izabrali svoje predstavnike. S obzirom da oni imaju pravo na postojanje računa, ne vidim zbog čega bismo mi unapred oduzimali ljudima mogućnost da savesno rade svoj posao. Naravno da zloupotrebe, kojih je u prethodnom periodu bilo, jesu jedna opomena za nas, ali mislim da odgovorna opštinska vlast, odgovorna republička vlast, odgovorna opozicija koja će ukazivati na sve propuste, jesu dovoljni garanti jednog drugačijeg odnosa mesne zajednice, pre svega prema problemima građana u okviru takve teritorijalne jedinice. Dakle, nema puno smisla u pozivanju na prošlo vreme. Mi imamo neke vrste iskustva i te vrste iskustva, sasvim sigurno, su dobrodošle za nas kao vlast koja će takvim odnosom prema mesnoj zajednici istovremeno voditi računa o tome da se ne ponove one slike koje su uglavnom bile karakteristika onih funkcionera koji su funkcionisali na nivou mesne zajednice. Dakle, svi loši primeri jesu samo opomena, ali oni nikako ne mogu biti razlog za isključivanje mesnih zajednica iz ovakve vrste zakonske reforme. Mi verujemo u naše građane, verujemo u njihovu svest, verujemo u njihove predstavnike koje su oni sada izabrali demokratski, dakle, bez nametanja sa strane, bez imenovanja sa strane. Mislim da je, sasvim sigurno, takva vrsta odnosa, odnos koji ima jednu kvalitetnu perspektivu. Stoga mi insistiramo na ovakvoj formulaciji u zakonu i nismo spremni da podržimo ovu vrstu amandmana, iako u njoj ima puno smisla ukoliko se unapred oduzme mogućnost izabranim predstavnicima na nivou mesne zajednice da se drugačije ponašaju od svojih prethodnika.
Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? Reč ima narodni poslanik Goran Cvetanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, u amandmanu koji su podneli srpski radikali, što se tiče tih mesnih zajednica, pre svega bih se obratio gospodinu Čedi Jovanoviću, znači, ne radi se o prošlosti, nego se radi o stručnosti i kadru koji su sada u mesnim zajednicama. Ono što odgovorno tvrdim, to je za region iz koga sam došao - Jablanički okrug, da ljudi koji vode opštinu nisu sposobni kadrovski da sva direktorska mesta pokriju, jer dovode direktno ljude koji su penzioneri da bi bili direktori javnih komunalnih preduzeća, poput JKP "Komunalac", "Pijaca" itd., a kamoli da su sposobni u mesnim zajednicama da finansijski i stručno urade posao. Znači, u redu je da opština koja je možda kadrovski, u svakom slučaju, bolje opremljenija, sposobnija i stručnija, da može da usmerava sredstva prema mesnim zajednicama, zavisno od potreba i nahođenja, odnosno realizciju pojedinih programa, ali ne same mesne zajednice. Ono što mogu argumentovano da kažem, pre svega, u Jablaničkom okrugu, tamo sadašnja vlast, pre svega lokalna samouprava, vrlo slabo funkcioniše. Oni omogućavaju da se vrše neke silne ankete, da se, recimo, izrazi negativnost prema drugim nacijama. To je, pre svega, kancelarija G-17 plus, gde je čak posle ispitivanja došlo do toga da ima negativan odnos prema drugim nacijama 52,16%. Ako mi znamo i ako se demokratska vlast sve vreme zalagala da se borimo za nacije, odnosno da ne postoji rasna netrpeljivost, ne vidim uopšte razloga zbog čega sada nova vlast u Leskovcu vrši neke ankete i raspiruje i stimuliše neku mržnju prema nekim drugim nacijama. Srpska radikalna stranka se uvek zalagala za to, a dovoljno je i što smo imali ministra u Republičkoj vladi, koji pripada romskoj nacionalnosti. Na taj način pokazujemo pravu demokratičnost naše partije. Da ne pričam o tome što lokalna samouprava, naročito ministar Batić, o čemu sam već pričao u Lebanu, već mesec i nešto dana uopšte ne funkcioniše. Sada su našli neko prinudno rešenje, odnosno prinudnu upravu od devet članova, a pet bi trebalo da bude iz Demokratske stranke. Zaista je to apsurdno, ako znamo da Demokratska stranka, koja je trenutno najjača od DOS-ovih stranaka u Leskovcu, stalno se rasparčava, četiri puta pravi kongrese, uvek neuspešno, postave jednog predsednika opštinskog odbora, posle 15 dana smene tog predsednika opštinskog odbora, stalno imaju prinudne uprave, na svakih 15 dana. Ako takva Demokratska stranka funkcioniše tako u Leskovcu, kako oni i s kojim pravom i moralno, naročito ako su loše prošli na izborima u Lebanu, mogu da zavedu prinudnu upravu u Lebanu i da smatraju da mogu da funkcionišu? Znači, apsolutno DOS-ovska vlast nije sposobna da na nivou opštine funkcioniše, a kamoli na nivou mesne zajednice. Hvala.
Ima reč gospodin Ivković.
Poštovani gospodine predsedavajući, dame i gospodo poslanici, gospodine Đeliću, socijalisti apsolutno podržavaju koncepciju mesnih zajednica, podržavaju pravo mesnih zajednica da, shodno tome da su na licu mesta, na terenu, da su to u suštini građani koji direktno uočavaju sve ono što ih boli i što im smeta za razvoj njihove sredine, imaju i apsolutno pravo da planiraju razvoj te sredine. Prema tome, loša iskustva sa mesnim zajednicama u gradovima, naročito od kada je sadašnja vlast, a nekadašnja opozicija, preuzela gradove, treba zanemariti. Treba apsolutno voditi računa o tome da niko ne zna potrebe određenog regiona, određenog područja, sela, kao što znaju građani mesne zajednice. Prema tome, u poslednjih 10 i više godina toliko je vodovoda, kanalizacije, dovođenja struje, dovođenja telefona, urađeno izuzetno kvalitetno, uočeno kao pravi problem za meštane, rešen ne samo finansijskim sredstvima samodoprinosa, nego i radom, upotrebom mehanizacije, upotrebom sredstava za rad pojedinih građana mesne zajednice. Prema tome, socijalisti su za to da sigurno mesnim zajednicama treba zadržati pravo prikupljanja doprinosa što podrazumeva, pre svega, pravo upravljanja prostorom na kojem se nalazi mesna zajednica, pravo uočavanja problema za koji postoji kolektivni interes da se ti problemi reše. Prema tome, mi ovaj amandman nećemo podržati, i smatramo da je predloženo rešenje od strane Vlade na mestu.
Ima reč narodni poslanik Vitomir Plužarević.
Dame i gospodo narodni poslanici, u amandmanu 9, iza reči: "opštine" stavlja se tačka, a preostali deo teksta se briše. Znači, to je predlog. Apsolutno je neracionalno poveriti mesnoj zajednici, koja nije kadrovski profesionalno osposobljena da se bavi poslovima ugovaranja, kao i finansijskim transakcijama, pogotovo kad se radi o sredstvima koja su joj građani poverili. Svedoci smo brojnih zloupotreba od strane mesnih zajednica. Decentralizacija je ideja do koje treba i doći. Kako, kad vi još više sprovodite centralizaciju? Vi se samo deklarativno izjašnjavate, a dela su još daleko. Lokalna samouprava još nije ni u funkciji, jer mnoge opštine nisu ni konstituisane. Na primer,dolazim iz Iriga, tamo već više od šest meseci DOS-ovska vlast nije uspela da konstituiše lokalnu samoupravu. Suština i status mesnih zajednica nisu definisane ni Ustavom, a lokalna samouprava se dvoumi da li će imati mesne zajednice ili neće. Znači, to smo već napomenuli. Mesne zajednice nisu koncipirane kao organi lokalne samouprave. Izbori nisu regulisani identično u celoj Srbiji. Znači, to je tu različito postavljeno. Samodoprinos nikada nije ispoštovan do kraja. Na početku to funkcioniše, a posle ide van planova i formiraju se lokalni klanovi koji uspostavljaju neke svoje aktivnosti. Zbog toga predlažem da se usvoji ovaj moj amandman.
Reč ima gospodin Janjić.
U članu 9, iza reči: "opštine" stavlja se tačka i dodaje: "Naknada za zaštitu i unapređenje životne sredine troši se strogo namenski, a takođe, odrediti i maksimalni procenat zahvatanja od građana". Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnim prihodima i javnim rashodima, u članu 4. se kaže da lokalni javni prihodi, između ostalog, u tački 6. ... (Predsednik: Vi imate jedan kasniji amandman o kome sada govorite. On će doći na red.) Ovo je upravo taj amandman. Valjda znam o čemu pričam. Vi stvarno hoćete da isprovocirate najpre poslanika, pa onda posle po novinama kako neko vrši opstrukciju. Niste vi Kleopatra da znate štahoću da kažem. Pustite me da kažem, a to što kažem vi izglasajte pozitivno ili negativno. To je nešto što u postojećem Zakonu o javnim prihodima i rashodimanije postojalo. Obzirom da je u pitanju novi vid naknade, logično je bilo da zakonodavac detaljno obrazloži način uvođenja naknade u smislu maksimalno dozvoljenog iznosa, osnovice, na koju se primenjuje obaveza naknade i slično. Pošto je ovo novi lokalni prihod, a nije regulisano Zakonom o lokalnoj samoupravi, kako se to primenjuje, to i objašnjava. To u ovom predlogu zakona nije rešeno, ali mora da se reši u lokalnoj samoupravi zato što je to lokalni prihod. Da li to znači da je lokalna vlast ili nivo vlasti, dakle opštine i gradovi, da su potpuno slobodni u određivanju ove naknade. Da li to dalje znači da je lokalna vlast slobodna da toliko troši na platu svojih radnika. Neophodno je precizirati u pogledu ove naknade sledeća pitanja. Prvo, osnovicu na koju bi se to primenjivalo. Dalje, stopu naknade koja bi se primenjivala na osnovu ili fiksni iznos naknade u izabranom kriterijumu, po m2 teritorije. Ko je obavezan da plaća naknadu. Trošenje sredstava i prikupljanje na ovaj način, treba istaći njihov namenski karakter. Ne bi se smela dozvoliti potpuna samovolja u trošenju sredstava na nivou opština, tj. grada. Ako je već ukidanjem komunalnog doprinosa i doprinosa za solidarnu stambenu izgradnju i njihovim pretakanjem u porez na fond zarada decentralizovano trošenje velikog dela sredstava u strukturi prihoda opštine, ne bi bilo poželjno da se naknada, koja u svom imenu ima jasno izraženu namenu zaštite za unapređenje životne sredine,potroši na sasvim drugačiji način i drugačije izdatke, tj. nenamenski. Takvim trošenjima ona bi izgubila svrhu svog postojanja. Jedina odredbau drugim zakonima koja "bliže određuje" ovu naknadu je u Zakonu o zaštiti životne sredine u članu 88, stav 2, gde se kaže: "Grad i opština mogu za zaštitu i unapređenje životne sredine iz okvira svojih prava i dužnosti, obezbeđivati posebna sredstva". Ovo očigledno nije dovoljno precizan stav, pa je neophodan ovaj vid naknade detaljno regulisati kroz Zakon o lokalnoj samoupravi, u članu 9. ili nekim podzakonskim aktom. Pošto imam još jedan minut vremena, da ne smatrate da je zloupotreba, juče sam obišao naše junake tamo gde je juče pronađena ova bomba, na jugu Srbije, čak sam čekao da inženjerci uklone tu bombu sa puta da bi prošli tamo.Oni vas pozdravljaju, drže se dobro, u uslovima su, ako to može da se kaže, u zemunicama, voda je do kolena, oni se drže junački, pozdravljaju vas i traže da ova skupština najzad stavi jug Srbije i bezbednost na tapet pod hitno. Ti isti inženjerci su bili izloženi snajperskoj vatri, oni koji su sklanjali bombe, uklonili su te mine, mi smo prošli, ali im neko ne dozvoljava da oni adekvatno odbrane sebe. Samo služe kao glineni golubovi.
Izvolite, reč ima Dragan Čolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amdnaman na član 9, Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakon o lokalnoj samoupravi. Apsolutno je neracionalno poveriti mesnoj zajednici, koja nije ni kadrovski ni profesionalno ospospobljena, da se bavi poslovima ugovaranja, kao i finansijskim transakcijama, pogotovu kada se radi o sredstvima koja su joj građani poverili, a svedoci smo brojnih zloupotreba od strane mesnih zajednica. Jedan od glavnih problema i uzroka problema u mesnim zajednicama upravo su bili sukobi oko finansijskih sredstava i oko zloupotrebe tih sredstava. Veoma često, umesto u komunalnu infrastrukturu, sredstva su završavala svuda, samo nisu bila na korist građana. Zbog svega navedenog, nije razumno omogućavati mesnoj zajednici ugovaranje poslova i finansijskih transakcija. Znajući kakav je DOS, kvalitet DOS-ovske vlasti na lokalnom nivou, značjući da je veoma loša kadrovska struktura, izražavam svoje nepoverenje u uspešno funkcionisanje lokalne samouprave, a samim tim i funkcionisanje mesnih zajednica. Nema većeg apsurda od ovog dela Zakona o lokalnoj samoupravi, koji predviđa i mogućnost da se mesnoj zajednici omogući bavljenje finansijskim transakcijama. Apsurdnost svega što DOS čini je njegova glavna karakteristika i obeležje. Pod ovakvom vlašću, sudbina građana Srbije biće veoma neizvesna, jer DOS nema ni odgovornu, ni savesnu, ni racionalnu, ni sposobnu vlast.
Dame i gospodo narodni poslanici, ako se demokratija brani antidemokratskim sredstvima, onda neka imamo demokratiju i neka oni koji takva sredstva koriste mogu sebe nazivati demokratama. Ovo je jedan od aksioma demokratije i s obzirom da sam shvatio da ljudi iz DOS-a neke stvari, kada je u pitanju demokratija, na koju se toliko pozivaju, nisu naučili, svaki put ću kada izađem, vama po neki aksiom pročitati. Ne bi bilo loše da to nekada zabeležite, pošto će vam trebati. Kada je u pitanju ovaj amandman koji sam podneo o mesnim zajednicama, najbolje govore izbori koji su bili u Kikindi, dva puta ponovljeni, za izbor saveta mesnih zajednica. Prvi put je na izbore izašlo ispod 18% građana, a drugi put je taj broj bio daleko manji. Radi se o izborima koji su sprovedeni po principu izbora za odbornike. Tu je pokazanokakav stav i kakvo mišljenje, u stvari, građani imaju o mesnim zajednicama, pa je stogai ovaj amandman potpuno jasan i potpuno prihvatljiv. Koliko je i koliko može da bude problematična i ishitrena decentralizacija i želja da se preko noći nešto naglo prelomi, dok imamo državne probleme, i to vrlo ozbiljne probleme koji su apsolutno nespojivi sa ishitrenom decentralizacijom, prošli put sam počeo da vama čitam pismo građana Čoke, sa svim onim što se dešava tamo. U tom pismu slikovito i sasvim jasno se pokazuju svi problemi koji mogu da dođu sa ishitrenom decentralizacijom u nekim delovima naše zemlje. Pričao sam vam kako se slavi praznik Mađarske, kako je neradni dan u Čoki, u opštini, kada je praznik Mađarske, kako se pušta himna, govori se na Mađarskom i nastaviću samo sa još nekoliko rečenica koje se uklapaju u to i koje pokazuju koliko je ozbiljna situacija u lokalnoj samoupravi. Toga dana, 15. marta 2001. godine, u Domu kulture u Čoki, u 19,00 časova, održana je velika priredba, veliko slavlje u čast osamosteljanja države Mađarske, a organizovano je od strane Kulturno obrazovnog centra Čoke, čiji je direktor Latimir Tibor. Nosili su bedževe sa zastavama mađarske države. Sam program je otpočeo sviranjem i pevanjem himne države Mađarske, uz prisustvo predstavnika mađarske ambasade. Pitamo se, u kojoj se to državi nalazi naša opština, naše mesto Čoka, jer niko od prisutnih građana mađarske nacionalnosti, koji su obeležavali i slavili državni praznik Mađarske države, nije rođen u Mađarskoj. Niko nije doseljen iz Mađarske pa da slavi praznik svoje države. Sve su to državljani Jugoslavije i građani Čoke, koji se ponašaju tako kao da se ovo mesto nalazi u Mađarskoj. Zar je moguće da niko od nadležnih organa ne reaguje na iživljavanje ovakve vrste.....
Molim vas da se držite dnevnog reda.
Zar je moguće da čak i predstavnici nove DOS-ove vlasti, koji se pozivaju na demokratiju, na pravdu, istinu, pravnu državu i ostalo zatvaraju oči pred ovakvim događajima i dozvoljavaju da se država ruši, a Srbi i ostali građani koji nisu mađarske nacionalnosti, budu i postanu građani drugog reda u sopstvenoj državi. U kojoj zemlji na svetu opštinski organi vlasti, tzv. lokalna vlast slavi državni praznik druge države. To mogu da rade pojedinci kod kuće, u svom domu, ako se osećaju kao državljani druge države, ali ovako javno, organizovano, to su teške provokacije, to je izazivanje srpskog i ostalog življa nemađarske nacionalnosti u ovom mestu. Ovakvim ponašanjem lokalne vlasti u Čoki, ovakvom tolerancijom organa koji bi trebalo da reaguju, deo Vojvodine će ubrzo postati Kosovo, a Srbi i ostali građani nemađarske nacionalnosti, građani drugog reda.....
Gospodine Blažiću, Molim vas da se vratite temi.
......... evo, ja ću završiti uskoro, pošto to vas očigledno ne interesuje i ne shvatate ozbiljnost probleme gore na severu Srbije. Samo ću reći još dve - tri rečenice. "Srbi dobijaju otkaze, zapošljavaju se Mađari i to na rukovodeća mesta, kao direktori, i pored činjenice da su ti isti ranije otpuštani sa posla kao lopovi i kriminalci. Poslednji primer su nametnuti izbori za članove saveta mesne zajednice Čoka, koji su opštinskom odlukom o obrazovanju mesnih zajednica predviđeni kao izbori za narodne poslanike u Skupštini Srbije. Na ovakvu odluku o obrazovanju mesnih zajednica Ministarstvo za lokalnu samoupravu, a sada i Ministarstvo pravde, je dva puta potvrdilo i dostavilo svoje mišljenje da odluka nije u skladu sa Zakonom o lokalnoj samoupravi i kao takvu uputilo Ustavnom sudu Republike Srbije na ocenu ustavnosti i zakonitosti. Bez obzira na sva upozorenja, predsednik opštine, ne poštujući odluku Ministarstva, doneo je odluku o raspisivanju izbora u mesnoj zajednici Čoka. Izbori su održani 18. marta 2001. godine i, kao što se pokazalo liste kandidata su bile partijske i jednonacionalne. Saveti mesnih zajednice su konstituisani, normalno ni u tim savetimanema mesta za Srbe, ni za bilo kakve druge. Sa ovim i sličnim događajima, sa ovakvom slikom dešavanja želimo da upoznamo i upozorimo sve koji mogu da reaguju. Samo vas jedno molimo, shvatite da ovo nije igra, ovo je naš život, život u našoj državi, jer druge nemamo". To je pismo građana Čoke. Vi se pozivate da to nije tema. Gospodo, to je vrlo ozbiljna tema, a i tema s obzirom da je ova tačka upravo Zakon o lokalnoj samoupravi.
Izvolite. Još jednom molim narodne poslanike, ovo su zaista vrlo ozbiljneteme, ali nisu danas na dnevnom redu, pa vas molim da ga se pridržavate.
Dame i gospodo uvaženi poslanici, podneo sam amandman na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o lokalnoj samoupravi, na član 9, iza reči "opštine" stavlja se tačka, a ostali deo teksta se briše. Obrazloženje. U cilju davanja veće samostalnosti opštinama, odnosno gradovima u odlučivanju o stepenu opterećenosti obveznika sa njihove teritorije, kao i veće samostalnosti u odlučivanju o nameni sredstava ostvarenih na osnovu javnih prihoda, pa da i nekako razumem, ali da se na račun mesnih zajednica uplaćuju ta sredstva, jeste velika glupost. Ovim zakonom bi trebalo da se odredi pojam lokalne samouprave, jedinice lokalne samouprave, njihovi organi, poslovi lokalne samouprave, pitanja u vezi sa imovinom i sredstvima lokalne samouprave, pitanja o mesnim zajednicama, međusobni odnosi državnih organa i organa jedinica lokalne samouprave, pitanja zaštite lokalne samouprave, oblici neposrednog učešća građana u poslovima lokalne samouprave, izborne radnje, sadržaj statuta jedinica lokalne samouprave, kao i druga pitanja od značaja za finansiranje sistema lokalne samouprave. Kada je reč o poslovima koje opština vrši, zakon je dužan da te poslove navede i to od: urbanističkog planiranja i građenja, preko komunalnih delatnosti, kulture, obrazovanja, do javnog obaveštavanja i civilne zaštite. Ovim zakonom treba precizno definisati obim i sadržaj izvornih poslova i samostalnosti opština u njihovoj realizaciji. Takođe, potrebno je urediti stepen finansiranja preko poreza i samodoprinosa, kao i posebnih oblika finansiranja. Ovim zakonom nije precizno rešen odnos u opštinama sa nacionalno mešovitim sastavom stanovništva. Ako uđemo u istoriju videćemo da je klatno u centralizaciji i decentralizaciji išlo i levo i desno i stoga treba izvući odgovarajuće pouke. Ako se osvrnemo od 1945. godine krenuli smo sa centralizacijom staljinističkog tipa, pa posle toga smo mislili da je klatno trebalo da ide na drugu stranu, pa se prešlo na eksperiment kome se divio čitav svet i tona totalnu decentralizaciju - samoupravljanje. Posle toga kada se videlo da to nije u redu opet se vraćamo totalnoj centralizaciji, sada opet želimo da se vratimo totalnoj decentralizaciji. U Evropi postoje dva modela lokalne smaouprave - francuski i engleski model centralizacije odnosno decentralizacije, iako su kretanja u Evropi da se ti modeli približavaju jedan drugome. Jedini pravi kriterijum za procenu uspešnosti modela lokalne samouprave jeste stepen ekonomskog, socijalnog, političkog i kulturnog razvoja lokalne samouprave. Dame i gospodo, ovde pojedinci zagovaraju finansijsku autonomiju koja u stvari predstavlja stvaranje autonomije. Apsolutno je neracionalno poveriti mesnoj zajednici koja nije kadrovski i profesionalno osposobljena, da se bavi poslovima ugovaranja, kao i finansijskim transakcijama, pogotovo kada se radi o sredstvima koja su joj građani poverili, a svedoci smo brojnih zloupotreba od strane mesnih zajednica. Zato mislim da sredstva treba usmeriti na opštinski budžet, a izvršna vlast će usmeravati tamo gde je najpotrebnije. Dame i gospodo, ja ću vam slikovito opisati rad lokalnih struktura u šabačkoj opštii. I pored upozorenja i dobronamernih kritika koji se, prethodnih dana stizale na adresu opštinske DOS-ovske vlasti u Šapcu, ostali su slepi i gluvi. DOS je i ovog puta u svom neprincipijelnom kadrovanju, zasnovanom na zadovoljenju individualnih stranačkih međudosovskih apetita, ostao na margini pravnog legitimiteta, za koji se od početka, proklomativno zalagao. Privreda nije pokrenuta, a ovaj narod ne živimnogo bolje, kao što je u predizbornoj kampanji obećavano, već gore, u odnosu na prethodni period. Umesto da se bavi pokretanjem privrednih kapaciteta i lokalne infrastrukture, za pojedine opštinske moćnike se vezuju sumnjive privredne transakcije, poput nedavno slobodne carinske zone,u kojoj cveta nepotizam i familijarna povezanost, iz koje naravno proizilazi određena materijalna individualna korist. Zato i mislim da ova institucija kao zakonsko telo vrši kontrolu nad radom lokalnih struktura, a ne davati im još veća ovlašćenja za zloupotrebu položaja. Najnoviji događaj koji se desio u šabačkoj opštini jeste neprimerena smena pojedinih direktora osnovnih i srednjih škola. Čoveka koji je najzaslužniji za očuvanje kulturnog imidža grada Šapca, gospodin Jakova Živanovića, ova DOS-ovska vlast želi da ga smeni sa mesta direktora škole samo zato što je član druge partije, iako je svojim znanjem iponašanjem pokazao da je jedan od najzaslužnijih ličnosti grada. Savet škole na referendumu mu je izglasao poverenje.
Da li se još neko javlja za reč? Izvolite.
Dame i gospodo, što se mesnih zajendica tiče, postavlja se pre svega pitanje da li mesne zajednice uopšte treba da postoje, pre svega zbog toga što mesne zajednice nisu jedinice lokalne samouprave, ali mesne zajednice su prema Zakonu o lokalnoj samoupravi predviđene samo kao mogućnost koju opštine mogu da iskoriste. Posebnom odlukom odluči se da li će na teritoriji opštine biti obrazovane mesne zajednice ili neće. To je dakle samo mogućnost. Zatim, ne postoji zakonom propisana procedura izbora organa mesne zajednice, već i tu proceduru određuju skupštine opštine takođe svojom odlukom. Postavlja se onda pitanje koja je uloga mesnih zajednica, ako znamo da opštine, za područja nekih sela, ako ih imaju na svojoj teritoriji, obrazuju mesne kancelarije koje kao jedinice lokalne samouprave sav administrativni deo posla obavljaju na toj teritoriji. Dakle, mesna zajednica nema tu funkciju, ako je obaveza opština da na celom području opštine obavljaju poslove komunalne izgradnje i održavanje komunalnog sistema. Postavlja se pitanje - zašto bi se i u toj sferi obrazovala mesna zajednica. Dolazimo do odgovora da mesne zajednice postoje samo onda kada postoji i mogućnost uvođenja samodoprinosa. I, kada se vratimo malo u prošlost i vidimo kako su funkcionisale mesne zajednice, na koji način su dolazile do novca, vidimo da su mesne zajednice najveći iznos sredstava prikupljale upravo preko samodoprinosa. Samodoprinosi su se uglavnom raspisivali za izgradnju nekih komunalnih sistema, za izgradnju vodovodne mreže, za izgradnju kanalizacione mreže, za uvođenje telefona, za elektrifikaciju ili neki sličan posao koji je bio od interesa za građane sa područja te mesne zajednice. U najvećem broju slučajeva došlo je do pronevere novca. Mesna zajednica je ugovarala posao sa nekim izvođačem, taj izvođač je završavao posao do pola, preuzeo celu sumu novca koja je bila predviđena, došlo je do pronevere. Građani su ponekad više puta uplaćivali samodoprinos za isti posao, a posao nikada nije završen. Veliki broj primera imate i u beogradskim mesnim zajednicama, mislim na one zajednice sa seoskog područja. Zatim, mesne zajednice su taj samodoprinos raspisivale uvek kada im je nedostajao novac za neki drugi posao, a za koji su smatrali da je prioritetniji, pa su se samodoprinosi fiktivno raspisivali. Neki su odmah po propasti posla kod samodoprinosa napuštali svoje funkcije, ponovo se organizovao izbor za savet mesne zajednice, a izbor za savet mesne zajednice se organizuje tako što dve suprotstavljene grupe, ko skupi više ljudi, ko bude glasniji, taj postane predsednik mesne zajednice jer ima većinu u savetu. To je bukvalno rađeno na o ruk. Često su dovlačeni ljudi koji uopšte ne stanuju na području mesne zajednice. Dakle, jedan potpuno neuređeni način izbora i rukovođenja mesnim zajednicama je postojao do sada, a na ovaj način vi ćete samo motivisati one strane garniture da ponovo preuzmu vlast u svojim mesnim zajednicama da bi mogle da raspišu samodoprinos za nešto za šta im već padne na pamet. Postavlja se pitanje - štaće raditi opštine? Ako će mesne zajednice raspisivati samodoprinos, koji je onda posao opštine. Jer, opštinski budžeti se pune već iz nekih prihoda koje građani plaćaju. Iz onoga što građanin plaća preko komunalne takse, preko nekih drugih taksi koje se plaćaju na lokalnom nivou, opštine su dužne da vrše sve te poslove u oblasti komunalne izgradnje. Ako će još morati sami da plaćaju direktno za ono što im je potrebno, onda je neko višak. Ili je višak opština ili je višak mesna zajednica, ili da mesne zajednice uvedemo kao prvi stepen lokalne samouprave, pa da imamo dvostepenu lokalnu samoupravu ili da potupno ukinemo mesne zajednice. Smatram da je racionalnije rešenje ukinutimesne zajednice u potpunosti, ali pošto to sada nije na dnevnom redu, kao prvi korak prema ukidanju mesnih zajednica smatram da im treba onemogućiti uvođenje samodoprinosa ili makar ostaviti staro rešenje koje će omogućiti nekim drugim stručnim organima da koriste namensko trošenje sredstava za samodoprinos.
Izvolite, gospodine Vujiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, koliko pre desetak minuta gospodin predsedavajući je upozorio gospodina Blažića da to jesu ozbiljne teme, ali nisu danas na dnevnom redu. Jedino ne kaže kada će biti na dnevnom redu, s obzirom da je i on prihvatio da su ozbiljne teme. Kako su mesne zajednice i opština, na dnevnom redu primer baš opštine Čoka jeste tema, mene ne čudi ono upozorenje koje vam je rekao gospodin Blažić, da vas ne čudi da u jednoj opštini u Srbiji, na jednom zvaničnom skupu, prilikom obeležavanja, izvodi se himna druge države, uostalom ta himna vama polako ulazi u uši, i stalno pominjem one segedinske seanse koje imate. Sem velikih indoktrinacija tamo očito ima i neke intoksikacije, u Segedinu, i očito da će vam ta himna biti lepša od one koju ova država ima, i od svih događanja za podsećanje uzmite, pročitajte, šta je to protekle nedelje u Bečeju osam opština u severnoj Srbiji uradilo, ne u potrebi za kulturnim, ekonomskim, trgovinskim, privrednim i drugim prožimanjima, nego čisto na političkoj osnovi, što vi očito dozvoljavate. Ali, kakav je DOS, nije to ni čudno. Vezano za amandman po pitanju člana 9. ovog zakona, istovetni amandman sam podneo kao i prethodnih desetak diskutanata iz članova SRS, jer ono što nas je nagonilo za podnošenje ovog amandmana leži u onome što se zove praksa. Postoji u ovoj državi praksa i praktika koja kaže šta je to dobro, a šta je to loše što se u praksi sprovodi, a što je teorijski zamišljeno. Praksa bi trebalo da bude jedini meritum za neke buduće teoretičare, da oni u nekim budućim teorijskim postavkama kod donošenja ovakvih zakona uzmu kao osnovni i najvalidniji meritum. Međutim, vi niste konsultovali praksu. Uradili ste nešto što nije čak moguće ni zakonski da bude utemeljeno. U amandmanu se kaže posle reči opština treba staviti "tačku, a tekst" sve moguće prihode koje treba da ostvaruje mesna zajednica da se briše. Za to razloga ima više, a osnovi je onaj koji kaže - Ustav ove države, ponavljam države Srbije, a vi ne znate da ste u državi Srbiji, vi iz DOS-a, nigde ne predviđa i ne poznaje pravni subjekt mesnu zajednicu. Postoji lokalna samouprava. U Zakonu o lokalnoj samoupravi postoji odrednica o mesnoj zajednici kao mogućnost da ona postoji. Nekada do 1988. dok smo imali SKJ, dok nam se nije dogodila ta 8. sednica na kojoj je velika većina današnjih DOS-ovaca bila poražena od onih snaga koje su na izborima u septembru i decembru poraženi, znači u toj partijskoj državi, ta partijska država je prenosila kao neku svoju osnovnu partijsku ćeliju na mesne zajednice. To vi ponovo uvodite. Zakon o lokalnoj samoupravi koji je donet zahvaljjući SRS dozvolio je postojanje samo mogućnosti mesne zajednice u okviru lokalne samouprave. Ona nije obavezna po osnovu Ustava. A, Ustav je leks superioris u ovoj državi, bar se toga podsetite. Zašto ne mesne zajednice? Prva i osnovna stvar, u velikoj većini opština, bez obzira koja je to opština u celoj Srbiji, unutar mesnih zajednica postoje doduše sekretari mesnih zajednica, a neki čak vode i dvojnu dužnost, da se predsednici saveta ili skupština postave kao sekretari mesnih zajednica, i čisto rade onu najosnovniju uslugu. U velikoj većini prigradskih naselja, tj. u seljačkim sredinama, postoje samo mesne kancelarije kao osnovni servis za stanovnike tih prigradskih naselja. U gradovima čak, u velikoj većini, mesne zajednice ni ne postoje. Svi vi to znate. Sada ponovo uvodimo nešto - da će i mesne zajednice moći da oprihoduju određena sredstva i da sa njima autonomno i samostalno raspolažu. Stalno ponavljamo - šta to praksa kaže, koliko puta i vi sami znate da je došlo do određenih devijacija, da je došlo do velikih zloupotreba u sredstvima koja su te mesne zajednice imale i kako se biraju mesne zajednice. Da li onako kako se biraju poslanici u ovoj skupštini? Da li onako kako se biraju odbornici u SO? Kako gde. Znači, da to nije ni pravno regulisano ni pravno formulisano. Nešto što nije regulisano vi sad sve to odbacujete, a dajete mogućnost da se nešto prihoduje i da ljudi koji rade u mesnim zajednicama, koji nisu dovoljno kvalifikovani i dovoljno stručni, sada će u sprezi sa pojedincima, a nisu svi stanovnici te mesne zajednice, moći da i dalje vrše te zloupotrebe. Uostalom, sve je to kontradiktorno sa budućim zakonom koji ćemo raditi, a to je fond zarada, gde vi predviđate da će opštine imati određena sredstva. Porezi, porezi, porezi i samo harači.
Ima reč narodni poslanik Gordana Pop-Lazić.
Dame i gospodo narodni poslanici, prilikom donošenja Zakona o lokalnoj samoupravi 1999. godine srpski radikali su se u Vladi narodnog jedinstva zalagali za to da mesne zajednice ne treba, kao bilo kakav oblik organizovanja građana, predvideti zakonom. Pre svega zbog toga što smo imali veliko iskustvo zloupotreba mesnih zajednica u političke svrhe i što su mesne zajednice bile leglo finansijskih malverzacija u prethodnom periodu, onda kada su socijalisti imali u većini opština vlast. Očigledno je da između socijalista i DOS-a nema velike razlike po pitanju shvatanja mesnih zajednica, jer je i jednima i drugima blizak taj kardeljevski sistem, jer su mesne zajednice praktično ostatak tog kardeljevskog sistema. Moje kolege su govorile o tome da mesna zajednica nije ustavna kategorija, da je Zakonom o lokalnoj samoupravi predviđena samo kao mogućnost, a ja ću vas podsetiti šta zakon kaže po pitanju mesnih zajednica i zašto se one, ukoliko se građani odluče da ih formiraju, organizuju - pre svega radi zadovoljenja potreba od neposrednog zajedničkog interesa za građane na određenom području. Opština, dakle, može, po prethodno pribavljenom mišljenju građana sa tog područja, obrazovati mesnu zajednicu, u skladu sa statutom opštine. Još nismo zabeležili slučaj da se pribavlja mišljenje građana - da limesne zajednice trebaju ili ne trebaju. Uglavnom, skupštine opština donose odluku, ili čak i bez te odluke formiraju se mesne zajednice. Bila sam svedok formiranja mesne zajednice Zemun Polje, koja ima oko 20.000 stanovnika u Zemunu, bilo je prisutno 50-tak građana. Odbornik sa tog područja pozvao je svoje istomišljenike, svoje partijske kolege, da formiraju savet mesne zajednice. Cilj je bio što pre formirati mesnu zajednicu, pribaviti prihode od naplate pijačnine i drugih usluga, koje su preuzeli kao samozvana mesna zajednica, i takvu mesnu zajednicu je SO Zemun tolerisala. Ono što je po meni poseban promašaj ovog zakona, to je pre svega davanje značaja mesnim zajednicama, koje ne mogu u ovom trenutku, obzirom na to da su opštine u Srbiji uglavnom male opštine, sa malim brojem stanovnika, i, imajući u vidu platežnu sposobnost naših građana, zadovoljiti te potrebe, koje bi trebale one da zadovolje. Od koga ćemo mi danas, od kojih građana, pored svih ovih poreza koje smo im nametnuli, uzeti još neki dinar, recimo, radi izgradnje nekog puta u mom Sekuriču, ili izgradnje vodovoda, ili bilo čega drugog? Opravdanje postojanja mesnih zajednica u takvim opštinama, recimo na seoskom području, apsolutno ne postoji, jer naša sela, najbrojnija, imaju npr. oko 1.000-2.000 stanovnika, ili po 400-500 domaćinstava, i šta ta domaćinstva mogu, čak i da izdvoje neka sredstva, sa tim novcem da urade? Ne mogu ništa. To je ono što nas je navelo, i mene i moje prethodnike, da zatražimo da se ovaj amandman usvoji. Ukoliko se samodoprinos i raspisuje, to je samo jedan od izvora prihoda mesne zajednice, pored onih koje skupština opštine prebacuje mesnoj zajednici, ali to je uglavnom za finansiranje plate sekretara mesne zajednice, ili za plaćanje komunalija, struje, vode, kancelarijskog materijala. Znači, samodoprinos je taj na koji se računa kao na osnovni prihod mesne zajednice. Samodoprinos je u ovoj situaciji, posle ovolikih poreskih zakona, nešto što apsolutno treba ukinuti Zakonom o lokalnoj samoupravi, jer naši građani nemaju više novca za finansiranje svojih sopstvenih potreba. Ako izdvajaju za finansiranje lokalne samouprave, ako izdvajaju za finansiranje republičkog budžeta, saveznog budžeta, oni očekuju od te lokalne samouprave, ili od te republike, da zauzvrat nešto dobiju. Ali, ako treba da rešavaju neki svoj osnovni komunalni problem, da im se opet traži izdvajanje novca - nema novca kod naših građana, a ako taj novac u nekim bogatijim sredinama i dođe na račun mesne zajednice, onda nema mogućnosti da se uopšte taj protok novca dalje kontroliše. Zloupotrebe su nešto što je vrlo česta pojava, a skupština opštine najčešće nije zainteresovana, ili nema mogućnost kontrole nad trošenjem tih sredstava.
Da li se još neko javlja? (Ne.) Ako ne, stavljam amandman na glasanje. Za 19, protiv 164, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 18, ukupno 201 narodni poslanik. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanici Dragoljub Stamenković i Goran Cvetanović podneli su amandman na član 10. Predloga zakona, kojim predlažu izmenu člana 80. Zakona. Odbor za pravosuđe i upravu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Molim predstavnika Vlade da se izjasni o ovom amandmanu. (Ne prihvata.) Da li podnosioci amandmana žele reč? Ima reč narodni poslanikDragoljub Stamenković.
U članu 80. postojećeg zakona, članom 10 Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o lokalnoj samoupravi, u tački 7. se kaže: reči "naknada za korišćenje komunalnih dobara", zamenjuju se rečima "visinu stope poreza na fond zarada". Ovim amandmanom tražili smo da se tačka 14. briše i da se ova oblast reguliše posebnim zakonom, a ne da se ostavlja lokalnoj samoupravi da tu oblast reguliše.
Ima reč narodni poslanik Vojislav Šešelj.
Dame i gospodo narodni poslanici, bilo bi logično, ako se određene nadležnosti vraćaju skupštinama opština, da se zakonom propišu izvori prihoda, da izvori prihoda za sve opštine budu jednaki, da im se tu ne ostavlja sloboda određivanja, samostalnog određivanja poreske stope, ali da opštine onda budu slobodne u raspolaganju tim sredstvima, u okvirima koje odredi zakon, da li su to sredstva za materijalne troškove, za plate zaposlenih ili za investicije u komunalnu infrastrukturu. DOS-ovska vlada se tim pitanjima ne bavi, to pitanje nju ne interesuje. Ona traži varijantu uzimanja što većeg novca od građana. Opštinama se ostavlja sloboda do 3,5%, da samostalno određuju porez na fond zarada. Kod velikih firmi, one će zapravo prisiliti firme da menjaju sedište, ako odrede maksimalan porez, i da koncentrišu firme tamo gde je porez minimalan, npr. 1%, ili pola procenta, ili 10 promila, itd. To je jedan problem koji je takođe u vezi i sa ovim daljim insistiranjem DOS-ovske vlade na samodoprinosima. Odakle naplaćivati samodoprinose, kada građani nemaju para? Kada su već iovako veoma opterećeni novim poreskim obavezama. Ko će kontrolisati taj referendum o raspisivanju samodoprinosa? Nema mogućnost kontrole. Uvek do sada ko je raspisivao referendum o samodoprinosu, odlučivao je o njegovom ishodu. On je unapred propisivao procenat 70%, 60%, 80%itd, niko živ to ne može da kontroliše. To nisu izbori gde postoji mogućnost stranačke kontrole. Kod izbora je čitav niz malverzacija bio i falsifikovanje izbornih rezultata itd. Ovde opštinama ne treba ostavljati slobodu u raspisivanju novih dažbina, kako god te dažbine da se zovu, da li su to porezi, da li su to takse, da li su to samodoprinosi, to ne sme njima biti ostavljeno na slobodu i ne sme im se na njihovu volju ostavljati visina poreske stope za već postojeće poreze. Mi ćemo o tom porezu tek razgovarati, a sada se razgovara o visini stope. Znači, i to je naopako. Nije uveden porez, a već se raspravlja o visini stope. Prethodni zakon o visini poreske stope kod poreza na fond ukupnih zarada, a tek onda nam je na dnevnom redu sam porez na fond ukupnih zarada, a što je takođe besmisleno.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Ako ne, stavljam amandman poslanika Stamenkovića i Cvetanovića na glasanje. Za 58, protiv 130, niko uzdržan, 15 nije glasalo, ukupno su prisutno 203 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima i odlučivanje o amandmanima, da li predstavnik predlagača želi da da završnu reč? (Ne.) Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o lokalnoj samoupravi u celini. Za 137, protiv 60, jedan uzdržan, šest nije glasalo, ukupno su prisutna 204 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o lokalnoj samoupravi. Prelazimo na 11. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O POREZU NA FOND ZARADA Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada Republike Srbije, kao i amandmane koji su na Predlog zakona podneli narodni poslanici Božidar Vučurović, Petar Jojić, Miroljub Veljković, Stevo Dragišić, Tomislav Nikolić, Dušan Ilić, Marko Ćulibrk, Veroljub Arsić, Ljubomir Kragović, Božidar Vujić, Slobodan Janjić, Borislav Pelević, Nataša Jovanović, Dragan Marković, Živko Selaković, Jovan Deretić, Vojislav Obradović, Vlada Republike Srbije i Odbor za finansije. Na sednici Odbora za finansije od amandmana koje su podneli na član 4, odustali su narodni poslanik Dušan Ilić i narodni poslanik Borislav Pelević, u ime grupe narodnih poslanika podnosilaca amandmana. Pošto je načelni pretres o ovom predlogu zakona obavljen u okviru zajedničkog načelnog pretresa, a pre prelaska na odlučivanje o Predlogu zakona u načelu, potrebno je da se izjasnimo o predlogu narodnog poslanika Dragana Jovanovića da se glasanje o ovom predlogu zakona obavi prozivkom. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 61, protiv 121, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 20, ukupno su prisutna 202 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Stavljam na glasanje Predlog zakona o porezu na fond zarada u načelu. Za 136, protiv 55, uzdržan jedan, nije glasalo 11, ukupno su prisutna 203 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu. Otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Božidar Vučurović, Miroljub Veljković, Božidar Vujić i Slobodan Janjić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosiocio amandmana žele reč? (Da.) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pre pet minuta smo usvojili izmene i dopune Zakona o lokalnoj samoupravi. Hajde malo da razgovaramo o proceduri. U tom zakonu smo definisali izvorni lokalni prihod, tzv. porez na fond zarada, znači koji direktno ide u budžet skupštine opštine. U tom zakonu, definisali smo da je taj iznos 3,5%, a tek sada razgovaramo o zakonu o porezu na fond zarada. Katastrofa. Ovde ima dosta vas koji ste predsednici skupština opština. Sada vas pitam otvoreno, kako ste u budžetu planirali sredstava od poreza na fond zarada, a koliko imam informaciju, znači sve skupštine opštine su usvojile budžete. O tom porezu još apsolutno nismo razgovarali. Ubeđen sam da će ga ova skupština odbiti. Vi, gospodine Đeliću, bi trebalo da povedete računa o jednoj pravnoj proceduri. Znači, ako smo već to planirali, da uvedete ovaj porez, trebalo je on prvo da bude na dnevnom redu, a onda kasnije ovaj zakon. Svojim amandmanom predložio sam da se zakon uopšte ne stavlja u skupštinsku proceduru. Predloženi porez, tzv. porez na fond zarada je još jedan strahoviti namet za privredu i građane i što je najgore, pazite šta je najgore, ne zna mu se namena. Ne zna se u šta će se utrošiti. Vi iz DOS-a ste u predizbornoj kampanji obećali opštinama veću ekonomsku samostalnost u odnosu na državu. Saglasan sam da opštine dobiju veće ingerencije u zahvatanju poreza, odnosno da se opštinama obezbede znatno veća sredstva od poreza u njihovim budžetima. Mi srpski radikali samo sa tim saglasni. No, na žalost, vi u predizbornoj kampanji niste govorili istinu. Zašto to tvrdim? To se videlo prilikom usvajanja republičkog budžeta za ovu godinu. Umesto da veći deo poreza na promet ostavite opštinama, zašto 15, 16, 17, 18, 19%, kako je bilo u prethodnim godinama, zašto niste ostavili opštinama da participiraju u porezu na promet 50, 60, 70%. Vi to niste uradili. Znači, trebaju vam pare u republičkom budžetu i onda praktično se vidi da je to bio najobičniji blef u predizbornoj kampanji. Pričanje o većim ekonomskim ingerencijama skupština opština itd, to je vrlo popularno kada si u opoziciji. Međutim, kada preuzmeš državnu upravu, onda je to malo teže. Optuživali ste znači, prethodnu vlast da sve pare od poreza na promet idu za Beograd, a vi ste sada uradili potpuno isto. Ovim tzv. porezom na fond zarada vi blefirate opštine. Kao da će neki fondovi zarada i postojati po firmama, odnosno opštinama posle ovakvog poreskog paketa koji ste usvojili. Šta će npr. skupština opštine Kragujevac, hajde da uzmemo nju, da ubere od ovog poreza? Šta će da ubere Kraljevo, Raška, Aleksandrovac, Novi Pazar i da ne nabrajam mogao bih sve opštine da nabrojim u Srbiji, šta će da uberu od ovog poreza? Vi ste potpuno svesni da je privredna aktivnost u Srbiji potpuno zamrla. Fondovi zarada, posebno uvođenjem poreza na tzv. bruto platu, praktično i neće postojati. Ubraće država poreze i doprinose na bruto plate, a šta će ubrati od tog fonda zarada, videćemo. Ne znam da li vi čujete ovaj huk iz Kragujevca? Vi treba da oslušnete malo celu Srbiju i da vidite šta se dešava u privredi Srbije. Drugi razlog zašto ovaj zakon ne treba prihvatiti je taj što ovim zakonom vi, praktično, ukidate postojeće rešenje. Ja sam bio sprečen da govorim o tome, jer je to bila prva ili druga tačka dnevnog reda, Zakon o lokalnoj samoupravi, pa ću nešto reći i o tome. Praktično, vi ukidate postojeće rešenje o dva lokalna javna prihoda, tj. naknadu za korišćenje komunalnih dobara od opšteg interesa i sredstva za solidarnu stambenu izgradnju. Znači, uvođenjem ovog poreza na fond zarada vi ta dva lokalna prihoda ukidate. Ova dva lokalna javna prihoda su bila strogo namenskog karaktera i u prethodnom periodu su dala izvanredne rezultate. Tvrdim da su dala izvanredne rezultate. Samo da vas podsetim, desetine hiljada stanova solidarnosti su izgrađeni i dodeljeni građanima na korišćenje u prethodnom periodu. Desetine hiljada porodica je dobilo krov nad glavom od tih sredstava. To je velika stvar za svaku državu. Solidarisanjem svih zaposlenih rešavali smo stambene probleme socijalno ugroženih ljudi. Izmenama Zakona o lokalnoj samoupravi i uvođenjem ovog poreza, tzv. poreza na fond zarada, vi to ukidate. To što ste svojim amandmanima, znači, amandmanima Vlade, preporučili opštinama da deo sredstava usmere na ove namene, ne znači ništa. (Predsednik: Vreme.) Završavam, gospodine predsedniče. Znači, apsolutno ništa ne znači. Znajući vaša kadrovska rešenja po opštinama, ja sam potpuno siguran da će apsolutno u svim opštinama biti maksimalan iznos 3,5% i potpuno sam siguran da će ta sredstva završiti u platama opštinara. Evo, to sad možemo i da se opkladimo. Znači, amandman je uopšten. Ako nema posebnog računa gde se ta sredstva slivaju, recimo za solidarnu stambenu izgradnju, i ako se strogo namenski ne kontroliše utrošak tih sredstava, to je apsolutno ništa, to je magla. Iz ovih napred navedenih razloga predlažem da prihvatite moj amandman i da ovaj predlog zakona uopšte i ne razmatramo.
Ima reč poslanik Šešelj.
Dame i gospodo, najbolje bi bilo da se prihvati ovaj amandman i da se zakon o uvođenju poreza na fond zarada povuče iz procedure, zato što predstavlja verovatno onu kap koja dodatno opterećuje već prelivenu čašu. Ovim zakonom jača se finansijska moć opštinske birokratije, a nigde nema garancije da će taj novac biti namenski korišćen. Ranije, kad je on naplaćivan za korišćenje komunalnih dobara od opšteg interesa, bio je usmeravan u izgradnju komunalne infrastrukture, a doprinosi za solidarnu stambenu izgradnju išli su na izgradnju stanova onih koji su stambeno najugorženiji. Znamo svi da je bilo tu i malverzacija sa stanovima koji su na osnovu solidarne stambene izgradnje građeni. Ali, te malverzacije nisu nikada prelazile onaj broj stanova koji je zaista dodeljivan stambeno najugroženijim. Treba utvrditi sve malverzacije i krivično goniti. To niko ne radi. Niko nam nije ovde u obrazloženju novog zakona podneo izveštaj koliko je proteklih godina izgrađeno stanova solidarnosti, koliko je ispravno podeljeno, a koliko neregularno, pa da malo i to imamo u vidu. Vi sada ukidate izdvajanje za solidarnu stambenu izgradnju, a preporučujete opštinama, ne obavezujete ih nego im samo preporučujete, da razmisle da taj novac koriste za izgradnju stanova onima kojima su stanovi najpotrebniji. Nema nikakve zakonske obaveze da se zaista tako radi i nema nikakvog, na zakonu zasnovanog, pravnog uputstva kako će se raspolagati tim stanovima. To je ono što je ovde pogrešno. Vi zaboravljate da u do sada važećem Zakonu o lokalnoj samoupravi postoji čitav niz komunalnih taksi. Te komunalne takse vi ne ukidate. Ima ih ovde nabrojano 15 u samom zakonu i tu je dosta to široko formulisano tako da u praksi to iznosi mnogo više. Sve te komunalne takse opstaju. Šta se u praksi dešava? Idu lokalne haračlije DOS-ovske vlati, na primer, od vlasnika do vlasnika privremeno izgrađenog objekta, ako je slučajno po kvadraturi premašio iznos koji mu je označen na dozvoli za privremenu gradnju, naplaćuju mesečno dve marke po kvadratnom metru. Tako su baš propisali. To znamo iz beogradske prakse i znamo iz zemunske prakse. Tako su propisali i jadni ljudi, pod pretnjom rušenja su prinuđeni da plaćaju. Ako to iznosi 100 ili 150 maraka mesečno, onda je to već dovoljan razlog mnogima od njih da radnju zatvore. To je bio socijalni ventil. Izgradnja privremenih objekata na javnim površinama je bila važan socijalni ventil kojim se oslobađalo tržište rada i kojim se omogućavalo izbeglicama da sami sebe prehranjuju, sebe i svoje porodice. Vi to zaboravljate. Vi na ovaj način tu tempiranu socijalnu bombu jačate i ubrzavate njenu eksploziju.
Da li se još neko javlja za reč? Ima reč poslanik Vučurović.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovim amandmanom predložio sam da se član 1. ovog zakona briše, a samim tim i ceo zakon povuče iz skupštinske procedure. Prvi razlog za to je ukidanje fonda za solidarnu stambenu izgradnju i ostavljanje skupštinama opština i organima lokalne samouprave na volju hoće li graditi ili neće graditi stanove. Ako neće graditi, nikakvih sanckija u ovom zakonu nema. Zato sam i rekao da je uvođenjem poreza na fond zarada od 3,5% u stvari uvedena jedna svojevrsna beogradska taksa od 3,5% sada, a ne 3% kao što je bilo u Beogradu, i ne kao što je bilo u Beogradu, namenska taksa, nego potpuno ostavljeno organima lokalne samouprave na volju kako će taj novac da troše, a oni će ga zasigurno trošiti na plate. U obrazloženju se kaže da se amandmani ne prihvataju iz razloga što je jedan od ciljeva sprovođenja reforme javnih finansija u Republici Srbiji ukidanje mnoštva namenskih poreza i taksi. Vi niste ukinuli namenske poreze i takse, ukinuli ste dve ovom prilikom, ali ste ostavili sijaset drugih koje lokalna samouprava može da ubira. Bilo je u svim novinama, u svim vašim listovima tekstova o zloupotrebi fondova solidarne stambene izgradnje u svim gradovima i opštinama u Srbiji, posebno u Beogradu. Pre neki dan pročitasmo da je specijalna komisija izvršila uvid u dodeljivanje tih stanova u Beogradu i da je nekih pet stanova dati ljudima koji, eto, po nekim kriterijumima možda i nisu mogli da ih dobiju. Ako je bilo zloupotreba, onda te zloupotrebe sankcionišite. Podnesite prijave, kaznite, uzmite te stanove nazad. Uostalom, ljudima više stanovi neće ni biti potrebni. U subotu sam dobio rešenje o porezu na stan od 63 kvadrata, valjda po partijskoj pripadnosti prvi u državi, za koji sam do sada plaćao 800 dinara, a sada 6.500 dinara. Ali, ne verujem da će takva razlika u porezu uticati na porast troškova života. Gospodine ministre, 6.500 dinara, doneću vam rešenje o porezu da vidite. Hvala.
Ima reč gospodin Jovanović, zatim gospodin Vujić, zatim ministar Đelić.
Gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, čini mi se da se konstantno ponavlja jedna situacija za koju je karakteristično nerazumevanje predloga sa kojim je Vlada izašla pred Parlament i istovremeno, jedno tendenciozno tumačenje svega onoga što se u prethodnom vremenu dešavalo. Dakle, mislim da niko više ne može sabrati koliko smo puta mi ovde demantovali kritike koje su upućene ka politici koju mi vodimo prema Fondu stambene solidarnosti. Taj Fond će postojati i ubuduće, raspolagaće sredstvima koja će biti bitno veća od sredstava sa kojima je raspolagao do sada. Šta je garancija ovih mojih tvrdnji? Upravo činjenica da je proširena poreska osnovica, činjenica da će Fond raspolagati sredstvima koja proizilaze iz poreza koji se plaćaju na bruto platu. Imam ovde predlog, recimo, sredstava fonda za solidarnu stambenu izgradnju, sa kojima raspolaže opština Arilje. Na osnovu Predloga zakona koji se danas nalazi pred nama, opština Arilje će izdvajati na ime Fonda, troškova Fonda stambene solidarnosti, sredstva u visini od sredstava koja čine 10% budžeta te opštine. Znači, 10% budžeta opštine Arilje će biti izdvojeno kroz zakonsku mogućnost koja je pretpostavljena ovim predlogom zakona. Opozicija ima pravo da upućuje svaku vrstu kritike, ali kada razgovaramo o ovom fondu, o porezu na fond zarada, onda treba iskreno i otvoreno reći da ovaj predlog poreza isključuje one namete koji su postojali do ovog trenutka. Dakle, nema više taksi i dažbina, nema više plaćanja poreza na komunalne sisteme, nema više plaćanja poreza po osnovu fonda solidarnosti na način kako je činjeno do sada. Imamo jedan veoma jasan i otvoren sistem ubiranja prihoda kroz oporezivanje fonda zarada na teritoriji lokalne samouprave, pri čemu je on mnogo pravičniji i konkretniji sistem oporezivanja, s obzirom da ima razumevanje za različiti stepen privrednog razvoja, od lokalne samouprave do lokalne samouprave. Mnogo je korektnije propisati 3,5% na fond zarada na nivou određene lokalne samoupave, nego sa nivoa Republike definisati određeni procenat koji je obavezujući za svaku opštinu, bez obzira na standard građana koji tako nešto moraju izneti kao poresko opterećenje. Dakle, mi ovim pokušavamo da uvedemo jednu novu praksu, računajući unapred i imajući pre svega u vidu sve one loše tendencije i trendove koji su uspostavljeni do dolaska DOS-a na vlast, ali imajući u vidu svest našeg društva i sposobnost građana na koju, u ovom trenutku računamo. Nema sumnje da su problemi, recimo, privremenih objekata ozbiljni problemi i nema sumnje da su građani za njima posezali kako bi i rešavali svoja socijalna pitanja, kako bi definisali i kvalitetniju budućnost, ali ako neko pod firmom privremenog objekta, umesto dozvoljenih maksimalnih 30 m2, podigne objekat od 600 m2, ako to uradi od najkvalitetnijeg materijala, ako to uradi na zemljištu koje sasvim sigurno nije zemljište na kojem se tako nešto može naći, onda naravno da smo mi dužni da tako nešto sankcionišemo, bez obzira da li je to urađeno uz saglasnost predstavnika bivše vlasti ili ne. Dakle, mi ćemo vrlo odgovorno, popuniti one budžetske praznine koje u ovom trenutku postoje, između ostalog i kroz odnos prema takvoj vrsti problema na način kako je pretpostavio i ukazao gospodin Šešelj. Ali, nećemo bespogovorno nešto rušiti i ostavljati ljude bez hleba na ulici, niti ćemo istovremeno omalovažiti zakon, s obzirom da je on očigledno prekršen u konkretnim situacijama i najčešće upravo u onim opštinama u kojima su bili na vlasti predstavnici današnje opozicije. Dakle, sve ono što mi činimo jeste ukazivanje poverenja i građanima i njihovim predstavnicima u lokalnoj samoupravi. Svaka vrsta osporavanja može imati smisla, ali ona nikako ne može limitirati ovo naše nastojanje, jer mi prosto ne verujemo da su naši građani nesposobni. Ne verujemo da građani ne mogu sami kontrolisati trošenje sredstava koja su izdvojili na nivou mesnih zajednica, ne verujemo da istovremeno opštine u kojima mi činimo vlast, neće iskoristiti onu zakonsku mogućnost koju im pruža servis, odnosno služba za mesnu zajednicu, koja je dužna da pruži svaku vrstu usluge mesnoj zajednici, dakle da im pomogne u situacijama gde oni nemaju takvu vrstu predznanja koja je neophodna za sprovođenje zakona koji mi danas ovde usvajamo. Međutim, to je proces promena, on sam po sebi može biti bolan, ali nikako ne može biti put do stanja u kojem smo mi bili...... (Predsednik: Vreme.) ...... do 5. oktobra ili 23. decembra. Dakle, ubeđen sam da mi ne grešimo kada ovo predlažemo i ubeđen sam da sve one kritike sa kojima se suočavamo nisu kritike koje počivaju na argumentima.
Replika, gospodin Šešelj.
Dame i gospodo narodni poslanici, Čedomir Jovanović ima poverenja u samoupravljanje. Osnovni aksiom samoupravljanja je bio da građani u mesnim zajednicama i zaposleni u radnim organizacijama sami o svemu odlučuju. I taj projekat nas je doveo do ove provalije. Sada biste vi deo tog projekta da zadržite. Prvo je Labus nagovestio u oktobru mesecu obnovu samoupravljanja u preduzećima u društvenoj svojini, a vi sada obnavljate mesnu zajednicu, verujući da građani mogu da kontrolišu mangupe, klanove i mafiju. To ne može. Mafija, klanovi, mogu se kontrolisati donekle samo zakonom, zavisno od toga ko zakon primenjuje. Pošto sada zakon primenjuju oni koji su najviše ogrezli u kriminal, poput Dušana Mihajlovića i sličnih, mi ne možemo očekivati da se mafiji može stati na put. Ovde, vi koji ste obećavali narodu ukidanje mnogih poreza, sada ukidate namenske poreze i doprinose, a pretvarate ih u nenamenske. Građaninu je bilo lakše ako je morao da izdvaja od plate za solidarnu stambenu izgradnju, nego kada sada taj isti procenat izdvaja za nešto što ne zna šta je. On sada ne zna gde će njegove pare biti potrošene, a da veruje na lepu reč, na vašu preporuku da će to opštine primenjivati onako kako biste vi možda želeli ili kako bi građani želeli, pa nam sada Čedomir Jovanović ovde iznosi podatak iz Arilja, jer tamo znaju unapred koji će zakon biti donet, pa ga unapred primenjuju. To je suština vaše vlasti. Što se tiče izgradnje privremenih objekata bez dozvole, ili uz prekoračenje dozvole, koja bi po zakona mogla da iznosi najviše 30 kvadrata mnogi su to prekoračili. Znate, to je najviše rađeno tamo gde ste vi vladali, bivša koalicija "Zajedno", ili tamo gde je Čović vladao. Meni su ti socijalisti toliko nepodnošljivi da bih mogao sate i sate o njima loše govoriti, ali najgori među njima sada su u vašim redovima. To je problem i zato sada nemam za njih vremena, moram da se bavim vama. Čović je uveo taj model prekoračenja dozvola za privremene objekte i on je omogućio izgradnju objekata bez dozvole, po određenim svojim privatnim kriterijumima, protežirajući pripadnike svoje mafije. Onda je to preraslo u praksu...... (Predsednik: Vreme.) .... jer u protekle četiri godine samo ste vi vladali u centralnim beogradskim opštinama i radikali u Zemunu. Svuda su bujali ti objekti, svuda su bujali jer je socijalna kriza to iziskivala i činjenica da je ranije bila strašna privilegija dobiti dozvolu za izgradnju privremenog objekta. To je nekada bila neverovatna privilegija. Samo odabrani su mogli dobiti. Tu je došlo do liberalizacije, a ta liberalizacija mora doživeti legalizaciju, ali ne tako što će se sirotinji otimati, nego na jedan racionalan način, zavisno od toga zašto je izgrađeno i koliko je izgrađeno, ali ne tako što će se svakoj opštinskoj birokratiji prepustiti da ona slobodno odlučuje koliko će otimati, već Zakonom o legalizaciji i sve se lepo uredi. Zakon o legalizaciji........ (Predsednik: Molim vas da privedete kraju.) ...... privremenih objekata, pa da to što bi vi rekli DOS-ovci rekli bude "transparentno", da ljudi mogu da vide kroz zakon šta ih čeka, a ne u svakoj opštini lokalna birokratija da proceni koliko joj treba para i da otima pod pretnjom rušenja. Otima se pod pretnjom rušenja. To je najgora pretnja koja čoveka može snaći, ako se izuzme pretnja od lišavanja života.
Reč ima ministar Đelić, zatim poslanik Vujić.
Poštovani predsedniče, potpredsednici, poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, samo tri reakcije na nekoliko prethodnih izlaganja. Prvo što se tiče poreza na imovinu. Tu prisustvujemo do neke mere zaplašivanju naših građana, kao što je bio slučaj sa porezom na promet koji je trebao da razruši standard, koji je trebalo da dovede ogromnu inflaciju, koji je trebalo da dovede do gladi naših građana. Mi već živimo tri nedelje sa tim porezom na promet. Ako pogledamo koji su efekti vidimo da velikih povećanja cena nema, doduše u nekim namirnicama i nekim stvarima toga ima, ali vidimo da su mnoge prodavnice iskoristile ovo da čak skinu cene na nekoliko desetina veoma važnih proizvoda za naše građane. Što se tiče poreza na imovinu, šta se dešava? Imamo usklađivanje kao i svakih prethodnih godina za tzv. tržišnu vrednost, koja će u stvari ove godine pratiti striktno inflaciju. Znači, za sve naše građane, oni neće platiti više nego ono što je usklađeno za imovinu. Jedino što se dešava to je da će ove godine oni koji imaju mnogo veće kuće, mnogo veće stanove platiti proporcionalno više i to je ona razumna progresivnost koju smo uveli u naš sistem kao svuda u svetu. Znači, za naše građane, da bi ušli u zonu povećanja stope od onih 0,40% koje postoje do danas, tržišna vrednost, a to je ona koja je procenjena i koja je mnogih godina u stvari nešto niža, značajno niža od one prave tržišne vrednosti i koja prati ono što se dešava i u seoskim opštinama, i u drugim opštinama, oni neće preći ovu zonu, ako to nije više od šest miliona dinara. Znači, samo oni, i ako uzmemo jedan primer, koji živi u Beogradu i koji imaju stan veći od 350 kvadrata će početi da ulaze u zonu većih stopa. Znači, to je jedna manjina ljudi i treba da imaju veoma velike stanove da bi počeli da plaćaju proporcionalno mnogo veće stope. Druga stvar o kojoj se pričalo, to je oko sredstava za solidarnu stambenu izgradnju. Meni se čini da ovde baš vidimo jedan pametni kompromis, kompromis između važnog pitanja stambene izgradnje i jednog drugog veoma važnog pitanja, a to je fiskalna decentralizacija. Uvođenjem te stope, koja nije definisana unapred, ali postoji od 0,3 do 1%, pravimo jedan pametni kompromis. Ostaje solidarna stambena izgradnja, ali ostavlja se lokalnoj samoupravi da proceni i to je valjda jedna kontrola građanstva i to je isto demokratija na lokalnom nivou, mogućnost da lokalna samouprava odredi, a ne neko iz Beograda, ne znajući tačno kakva je situacija lokalno, da se zna koliko treba odvojiti za to sredstava. Najzad, ako se govori, recimo, o filozofiji javnih finansija, i govori se da je mnogo bolje imati namenske takse, da se zna na šta ide, za nekoliko nedelja dobićete završni račun budžeta 2000. godine, kao i prvi izveštaj budžetske kontrole i videćete vi prvi, a samim tim javnost, da su se najveći problemi javili baš u tim namenskim taksama, baš u tim namenskim porezima, jer tu nije bilo dovoljno kontrole vas narodnih poslanika, pa i javnosti. Tu su se rodili najveći problemi. Uzmimo 3% za železnicu, ono što je namenski trebalo da bude za obnavljanje infrastrukture i videćemo koje su to činjenice. Videćemo da li se tu nešto izdvojilo za infrastrukturu i za nešto drugo. Zbog toga ovaj budžet i to nenamensko u mnogim slučajevima ubiranje poreza je ona prava stvar za demokratiju, jer to onda mora biti na rashodnoj strani, i železnica i obnavljanje, i to mora proći kroz budžetsku proceduru, izveštavanje vas narodnih poslanika i cele javnosti. To je pravi put, kontrole naših javnih finansija i pravi nadzor naših građana na tome na šta se troši i za šta treba da se troši.
Nema potrebe da me podsećate na moje obaveze. Prekinuo bih i ministra Đelića, kao što sam uostalom već i prekidao ovde ministre kada su izmakli temi, ali vi ste ovde govorili, bar jedno desetak poslanika, o ukidanju Fonda za stambenu izgradnju i onda ne možete da otrpite da se dva minuta na to odgovori. Vojislav Šešelj, po Poslovniku.
Gospodine predsedniče, nemojte nas da napadate braneći ministra Đelića. Ministar Đelić je došao za ovu govornicu a nije znao koji je zakon na dnevnom redu. Njegovo izlaganje se tiče ukidanja Zakona o solidarnoj stambenoj izgradnji, on je ovde u obrazloženju ovog zakonskog projekta i govorio je o njemu. Mi nismo skretali sa dnevnog reda, a ministar Đelić uopšte nije govorio o ovom zakonu o porezu na fond zarada. On je govorio o nekim drugim, davno apsolviranim zakonima. Zakon o fondu zarada je direktno povezan sa bivšim obavezama na osnovu solidarne stambene izgradnje i naplate doprinosa za korišćenje komunalnih dobara. To je u najdirektnijoj vezi. Ovde je reč da ono što je ranije imalo neku namenu sada predstavlja sredstvo u rukama birokratije. Tu vodimo raspravu.
Vi ste se javili po Poslovniku, ako se ne varam.
Vi ste prekršili Poslovnik, jer ovde zlonamerno dezenterpretirate ono o čemu smo mi govorili. Mi smo govorili u skladu sa Poslovnikom i ja sam vam naveo dokaz. Ne možete da opravdavate ministra Đelića optužujući nas da smo kršili Poslovnik.
Gospodin Vujić se javio za reč. Izvolite.
Gospodine ministre, svi naši građani, svi stanovnici ove naše države Srbije su normalni. Nije ovo Pariz, gospodine ministre. Amandman koji sam podneo na Predlog zakona o porezu na fond zarada, amandman na član 1,tražim da se on ukine. Amandmanom 2tražim da se ceo zakon ukine. Ono što nisam uspeo da iskažem za ovom govornicom od prve vanredne sednice do danas, evo u prilici ću biti sada. Odajem dužno priznanje ovoj vladi na donošenju ovakvog predloga. Pozivam sve građane u Srbiji da ovom zakonu pridaju toliku pažnju da shvate koliko je ova vlada ekspertska, koliko je stručna, koliko je sposobna, a koliko je neekspekrtska i nestručna. Predložio bih da u narodu ovaj zakon umesto zakon o porezu na fond zarada nazovemo zakon o skupljanju kajmaka iz praznog lonca. Ono što je obrazloženo u ovom zakonu, a što će neke dovesti do poštovanja i divljenja do imbecilnosti leži u razlozima za donošenje zakona. Kaže - jedan od ciljeva sprovođenja reformi javnih finansija Republike Srbije je ukidanje mnoštva namenskih poreza i taksi. Ovaj zakon je novi zakon. Ukidanjem mnoštva zakona i donošenjem novih zakona. Toliko kontradiktornosti od ovih eksperata da je prosto za čuđenje. Ovo što je ministar predložio i što mi danas raspravljamo jeste u svakom slučaju, ako ne za osudu, onda za duboke analize i za krupna razmatranja. Mislio sam i bio sam ubeđen da u Parizu ima dobrih škola, da ima visokovrednih i da se u Parizu da nešto naučiti. I danas to verujem, hoću da verujem da je i ministar Đelić takve škole završio i prosto me čudi da me ministar Đelić tera da u to ne verujem, kao da je išao na kurseve u istambulskim amamima u Parizu, zbog stalnih haračenja. Zašto jedan ovakav zakon? Ukinuti su - naknada koju je opština koristila za korišćenje komunalnih dobara od opšteg interesa i doprinos za solidarnu stambenu izgradnju. Te dve naknade i doprinos ukidaju se i sada se donosi ovaj jedinstven zakon. Ostaju druge komunalne naknade koje opština ubira, prihoduje i koje će koristiti. Postoje strogo određene i definisane namene tih komunalnih doprinosa, prireza i taksi. Ono što je sada ovim zakonom predviđeno, više niko ne zna koja mu je namena. Postoji očekivanje da će,ono što se prikupljalo doprinosima za solidarnu stambenu izgradnju, dobrovoljno, to je preporuka, opštine i dalje, kaoodređeni deo sredstava, i sada iz ovih novih poreza izdvajati. Jednu lepu, doduše upakovanu, demagošku, praznu priču, koju reče Čeda Jovanović i da nam je reper Arilje, a ako je reper Arilje, mi imamo 190 opština. Ono što se uskoro očekuje, da one opštine koje se graniče sa Ariljem svoje beskućnike usmere ka Arilju i da oni nagrnu u to Arilje i, hvala Bogu, reše svoj stambeni problem. Ali, gde ste vi ugradili u ovaj zakon obavezu, a ne preporuku, u čega će se iskoristiti ovako prikupljena sredstva. Gde postoji obaveza solidarne stambene izgradnje? Kada smo govorili o Zakonu o stanovanju, to su poslanici SRS vama i govorili, čak i deo koji se odvaja za porodice poginulih, koji su učestvovali u ratnim sukobima od 1991. do danas,svega toga u opštinama neće biti. Ono što će biti jeste nepoznato građanima, plaćaće se porez od 3,5%. Gde idu sredstva, niko ne zna. Znaju samo oni koji će to koristiti. Lokalni opštinski čelnici i moćnici. Do sada toga nije bilo. Sada je ova DOS-ova vlast dala mogućnost dodatnog manipulisanja i malverzacija. Ono što amandman predlaže je ukidanje ovog člana, brisanje kompletnog zakona i povlačenje iz procedure, jeste jedno analitičko promišljanje, što vi niste radili, i ponovo uvođenje onoga što ima stroge namene. Ovde toga nema, i zato stvarno jeste sakupljanje kajmaka iz praznog lonca. Zato ovo stvarno jeste haračenje, haračenje, haračenje. Neko je u Bugarskoj oterao ministra, a on je sam rekao - socijalisti. Neko je u Rusiji oterao ministra, a on je sam rekao - mafija. Ovde mu vi dajete da svi građani Srbije budu kunići u njegovim stalnim ispitivanjima i u nekoj stalnoj želji za haračenjem.
Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović, kao predsednik poslaničke grupe.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ne radi se kroz ovaj predlog zakona o našem nastojanju za uspostavljanje samoupravljanja u društvu. Baš naprotiv. Ovo je ozbiljan iskorak u odnosu na sve ono što su bila nasleđa vremena sa kojim smo se mi rastali. Prosto, radi se o poverenjuu građane i u njihove izabrane predstavnike. Zašto oduzimati predstavnicima građana u opštinama, pa i mesnoj zajednici, odgovoran nastup prema svemu, pa i između ostalog prema sredstvima sa kojima se raspolaže na osnovu samodoprinosa raspisanog na nivou mesne zajednice i u skladu sa potrebama te mesne zajednice. Što se tiče problema sa Fondom solidarne stambene izgradnje, prosto ne mogu da razumem ljude koji odbijaju da nas čuju. Toliko puta smo do sada rekli da će opštine biti dužne da iz Fonda izdvoje 0,3 do 1% sredstava i da su ta sredstva bitno veća od onih sredstava sa kojima se raspolagalo do sada, da je prosto neverovatno nerazumevanje takvih argumenata i činjenica. Primer Arilja je upravo jedan konkretan dokaz o ozbiljnosti onoga što smo mi uradili. Da li je potrebno da u svakoj od 190 opština u Srbiji iznosimo primere, analize, primenjujemo ovakvu procentualnu matematiku, da bi dokazali da će lokalna samouprava raspolagati sa više sredstava nego što je to bio slučaj do sada. Mi vas ne optužujemo za stanje u lokalnoj samoupravi po tom pitanju u ovom trenutku. Možemo da razgovaramo o pojedinačnoj odgovornosti za eventualne zloupotrebe i odgovornosti koja proističe iz kreiranja određenog ambijenta u društvu. Ali, zašto odbijate da prihvatitekonkretne činjenice, koje upravo govore o nama kao o vlasti koja pokušava da uveća sredstva lokalne samouprave za fondove solidarne stambene izgradnje, jer mi kroz to upravo nameravamo da razvijamo našu građevinsku industriju i da istovremeno izađemo u susret potrebama našeg društva, bilo da je reč o invalidima rata ili o onim građanima koji se nalaze na već postojećim listama kao prioriteti u rešavanju stambenih problema. Dakle, pokušajmo parlament da vratimo stvarnosti, da uvažimo činjenice sa kojima možemo da razgovaramo i da onda razmenimo i argumente. Svejedno je šta ste vi do sada izrekli u primedbama, jer nema argumenata za nešto tako. Možemo uzeti bilo koju opštinu u Srbiji, primeniti ovakav metod i videćete da će opština raspolagati sa većim sredstvima. Vi sumnjate u to i da će ta sredstva biti namenski potrošena.Mi vas unapred upozoravamo da sve činjenice kojima sada raspolažemo idu u prilog nenamenskog trošenja namenski obezbeđenih sredstava. Gospodin Đelić je naveo primer takse na železnicu, svi su svedoci toga da ta taksa nije trošena na izgradnju infrastrukture u domenu železnice. Naprotiv, išla je na trošenje i pokrivanje drugih određenih potreba u društvu. Vlada i Ministarstvo finansija, odnosno lokalna samouprava će znati sa kojim sredstvima raspolaže i u skladu sa prioritetima u datom trenutku će trošiti ta sredstva. Na kraju svake godine građani će imati pravo da vide kako su ta sredstva potrošena. Mi ne želimo da vežemo sredstva namenski i da onda kršimo zakone nenamenski trošeći ta sredstva u određenim situacijama. Dakle, ovo nije ništa drugo do konkretizacija određenih fiskalnih reformi koje mi sprovodimo i konkretizacija koja sasvim sigurno već sada u analizi daje bolje rezultate od onih koje su trenutno na sceni.
Reč ima gospodin Vojislav Šešelj, kao predsednik poslaničke grupe.
Javio sam se da bi iskoristio ovo kršenje Poslovnika, pa da se i ja ovajdim od tog kršenja. Ako može Čedomir Jovanović dva puta da govori kao šef poslaničke grupe, računam da mogu i ja. (Čedomir Jovanović, sa mesta - po drugom amandmanu.) Ne, ne, isti je amandman. Ista rasprava, nije bilo nikakvog glasanja u međuvremenu. Nikakve obaveze nema bilo koja opština u Srbiji da izdvaja bilo koji iznos novca za solidarnu stambenu izgradnju. Ako ta obaveza postoji ona mora da piše u zakonu, a ne u vašim praznim verbalnim obećanjima. Vi možete za ovom govornicom da kažete sve što vam padne na pamet, ali to ne obavezuje ni jednu opštinu u Srbiji. Ako treba svaka opština 10% svog budžeta da izdvaja za solidarnu stambenu izgradnju, onda da se to propiše. Ali, uopšte joj nije propisano da i jedan dinar mora da izdvaja. Znači, ostavlja joj se potupno na volju. Lako je Arilju da izdvaja 10%. Arilje je jedna provincijska opština, gde ljudi uglavnom žive u svojim privatnim kućama. Vrlo se malo stanova gradi. Ne može Arilje da bude pelcer za celu Srbiju ili bilo koji veliki grad. Nemojte da se pozivate na Arilje. Šta vi radite ovom poreskom reformom? Vi suviše osamostaljujete lokalne samouprave po pitanju sticanja novca, umesto da ih osamostalite u trošenju novca i raspodeli tog novca tako što ćete im povećati nadležnosti u zdravstvu, školstvu, kulturi itd. Vi ćete sada bitino povećati materijalne razlike među opštinama. Sada će bogate opštine, na osnovu vaših promenjenih zakona biti još mnogo bogatije, a opštine koje su siromašne tonuće dalje u siromaštvo. Vi ostavljate slobodu naplate izvesnih stavki koje su ranije bile pod kontrolom Vlade upravo zato da bi na jedan, što vi kažete, transaparentan način bile raspodeljivane. Pa su jake opštine dobijale manji procenat, a slabe veći procenat, kako bi se nekako nivelisale do izvesne mere u svojoj finansijskoj snazi. Ovakvim reformama vi ćete potpuno uništiti finansijski male i slabe opštine. O Crnoj Travi da ne govorim. Crna Trava neće imati ništa. Ili, opštine koje nemaju razvijen turizam, opštine koje nemaju veliku industriju, opštine koje nemaju razvijen privatni sektor, one neće moći ništa da finansiraju. Umesto da se i tu jedan princip solidarnosti sprovede kroz ove zakone ili onda ukinite te opštine. Ne možete vi ostaviti opštinu bez ikakvih prihoda na ovaj način, i ona posle da egzistira od vazduha ili od vode. Vi tu ništa niste preduzeli. A ovamo, drugim opštinama omogućujete da ubiru nove prihode. Evo sada, da i opština ima porez na autorska prava. Uvodite i opštinski porez na katastarski prihod. I sada, porez na katastarski prihod, koji je bio 20%, koliko je bio, sada još povećavate za 3,5%. Onaj porez na autorske honorare, koji je bio 20%, sada povećavate na 23,5%. Ima li tome kraja?
Dajem reč narodnom poslaniku, gospodinu Nenadu Bogdanoviću, kao izvestiocu Odbora.
Nažalost, vrlo je teško više polemisati sa neistinama, jer koliko god da koristite argumente, oni očigledno ne važe. A kad je u pitanju lokalna samouprava, potpuno je obrnuto od onoga što smo u prethodnom izlaganju slušali. Naime, vašim kombinacijama oko raznih vrsta prihoda opštinskim samoupravama, obezbeđeno je da i one samouprave, koje praktično nijedan ljudski prihod ne mogu da ostvare na svojoj teritoriji, dobiju ogromne prihode iz poreza na promet i nekih drugih osnova, da bi mogle da funkcionišu. U tome i jeste suština ovog sistema. Razgovarao sam sa nekim novinarima i oni pitaju oko lokalne samouprave, o čemu se radi. Strašno je da niste čuli do sada nijednog predstavnika lokalne samouprave, bilo čiji da je, da se bunio protiv novog načina prihoda lokalne samouprave. A znate zašto se nije bunio - zato što svi znaju da će imati više para nego što su imali. I, ko to hoće, neka izračuna. Ko to hoće, neka vidi kako je. A kako će dobiti pare - zato što se Republika odrekla nekih prihoda. I to je objašnjeno. Negde je bilo 25% lokalnoj samoupravi, 75% Republici. Sada je 100% lokalnoj samoupravi. I onim najsiromašnijima, ko njih finansira - njih finansiraju oni koji imaju najveći porez na promet, a koji po osnovu poreza na promet procentualno najmanje uzimaju, da bi mogle najsiromašnije opštine da imaju sredstava. Čak postoji i zaštitni mehanizam dalje - ako te lokalne samouprave iz svega toga ne mogu da funkcionišu, a verovatno postoji desetak-petnaest onih najsiromašnijih, da im ostavite 100% njihov lokalni prihod, da im ostavite i 100% i njihov porez na promet, one nemaju dovoljno novca, čak ni za elementarno finansiranje. To su 10-15 najsiromašnijih. Ako pogledate strukturu svake te opštine, kako dobija sredstva, postoje sredstva koja su tačno predviđena, da bi one mogle da funkcionišu. Prema tome, to je tako. Naravno, oko fonda solidarnosti, pa zna se da se do sada, sa svim onim što je bilo predviđeno, skoro polovina opština u Srbiji nije mogla da isfinansira stanove solidarnosti, zato što je taj prihod bio mali. Oko toga treba razmisliti. Prvo treba napraviti analizu jedno 70-tak opština. Treba napraviti analizu - da li je u njihovim sredinama takva vrsta stanova neophodna, iako treba da udružuju sredstva, što je potpuno prirodno. Što se tiče Beograda, navešću samo jedan podatak - Beograd je sa taksom 3% imao prošle godine oko 220 miliona maraka budžeta grada. Naravno, za dva miliona stanovnika, to je katastrofa. Kada vi saopštite stranim delegacijama da je to budžet grada Beograda, oni pitaju - da li je to mesečni, jer je nemoguće da je to tako. Naravno, moramo da pričamo o tome, jer imamo neke druge zahteve, koje smo ostavljali. Od tih 220 miliona, skoro 60 miliona je otela Republika. Ni do današnjeg dana ne možemo da utvrdimo gde su potrošena sredstva. Nadam se da će nam Ministarstvo finansija najzad pokazati šta je sa 10 miliona maraka koje je prošle godine Republika utrošila iz gradskog budžeta Beograda? Ove godine, bez takse od 3%, je preko 300 miliona maraka. Mi smo potpuno zadovoljni. Zašt? Naravno, nismo zadovoljni zato što za Beograd treba mnogo više para, ali s obzirom da Beograđani ne plaćaju više ekstra taksu, a imaju veći budžet, mi moramo biti zadovoljni. Prema tome, to je iz onoga što je nekada odlazilo, a verovatno ćemo utvrditi gde je odlazilo, to su oni tzv. fondovi, takse, specijalni računi itd. Pošto je to sve danas u budžetu, ljudi mogu da vide, Beograđani će tačno uvek da vide, i Beograd će odvojiti za stanove solidarnosti sigurno bar na nivou koliko je odvojio prethodne godine, ako ne i više.
Da li se još neko prijavljuje za diskusiju na član 1, u kome su amandmane u istovetnom tekstu podneli narodni poslanici: Božidar Vučurović, Miroljub Veljković, Božidar Vujić i Slobodan Janjić? Ima reč narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Gospodin Šešelj je povredio član 96. Poslovnika o radu Skupštine, i to u onom njegovom delu u kome se govori o pogrešnom tumačenju izlaganja poslanika. Ne tražim od Skupštine da glasa o tome, ali želim da podsetim one koji nas kritikuju da prouče amandmane koje je Odbor za finansije Narodne skupštine Republike Srbije usvojio na sednici održanoj 12. aprila, a koji idu u prilog našem uveravanju da će sredstva iz poreza na fond zarada upravo biti trošena za solidarnu stambenu izgradnju. Radi se o amandmanu na član 4. stav 2. Što se tiče primera Arilja, mi možemo ići i dalje u obrazlaganju tih navoda. Čuli ste primer Beograda. Ja sam za one koji nas kritikuju pripremio primer Kragujevca. Slažem se da je to grad koji se nalazi u veoma teškom socijalnom stanju i na osnovu ovih poreskih reformi iz budžeta grada biće izdvojeno 43 miliona dinara za stambenu solidarnu izgradnju, ili 7% budžeta. Taj iznos je za 53% veći od onoga što se do sada izdvajalo. To je jedan od konkretnih efekata ovakvog poreza i ovakvog predloga, sa kojim smo mi izašli pred vas.
Ima reč gospodin Vojislav Šešelj, kao predsednik poslaničke grupe.
Dame i gospodo narodni poslanici, Čedomir Jovanović bi prvo trebalo da nauči da se Poslovnik ne može prekršiti pogrešnim tumačenjem bilo čega. Onaj ko greši u tumačenju, ne krši ništa, on samo greši i izaziva eventualnu repliku, i ništa više. Pogrešnim tumačenjem ne može ništa da se prekrši i svaki narodni poslanik ima pravo na pogrešno tumačenje, i to mu pravo niko ne može uzeti u ovoj Narodnoj skupštini. To bi gospodin Jovanović trebalo da nauči, pošto je već dugo narodni poslanik, toliko dugo da je mogao da pročita bar 5-6 knjiga i da te stvari nauči. Drugo, što se tiče lokalne samouprave, stvari postavljate na pogrešan način. Umesto da jačate nadležnosti i odgovornosti, vi joj dajete nezavisnost, relativnu nezavisnost u prikupljanju prihoda otimanjem od građana. Tu je ministar Đelić otvoreno saopštio šta je vaša namera. Vi vršite decentralizaciju poreskog sistema i to je u suprotnosti sa vašim ranijim zaklinjanjem da ćete pojednostaviti poreski sistem. Nema pojednostavljivanja tamo gde se vrši njegova decentralizacija. Poreski sistem mora da bude jedinstven za celu Srbiju. Ako nije jedinstven, onda ostavljate isuviše na volju lokalnim moćnicima, lokalnoj birokratiji, pa će doći, ili do takmičenja u smanjivanju poreskih opterećenja, što je veoma malo verovatno, što je nemoguće, ili do takmičenja u maksimalizaciji poreskih opterećenja, što će biti pogubno. Svi naučnici koji su izučavali birokratiju, ustanovljavali su da birokratija za ljubav svoje finansijske moći zapostavlja potrebe društva i građana. Najopasnije je što može jedno društvo zahvatiti je multiplikacija relativno osamostaljene birokratije. Birokratiju treba najviše kontrolisati po pitanju raspolaganja finansijama. A vi puštate da bujaju lokalne birokratije na slobodi propisivanja poreskih opterećenja, odnosno stopa poreskog opterećenja i ostavljate slobodu raspisivanja samodoprinosa,što smo videli iz prethodnog zakona, a koji je u direktnoj vezi sa ovim. To je pogrešno, jer će izazvati katastrofalne posledice. Vi ovde predviđate i oporezivanje po ovom osnovu i katastarskog prihoda, kažete planirate te pare za stanove. Zašto otimate od poljoprivrednih proizvođača koji ne žive u stanovima, nego žive u svojim kućama, što po tom osnovu od njih otimate novac? Zašto otimate novac od onih koji stiču taj novac na osnovu autorskih honorara? To ćete uzimati od književnika, od naučnika, od pesnika, pa zar je dotle došlo, da i od te njihove crkavice, koja je i tako bedna, minimalna retko se isplaćuje, pa i kada se isplati, još 3% da daju po ovom osnovu opštini gde žive. Već im je propisan porez od 20%.
Da li se još neko prijavljuje za diskusiju o ovim amandmanima? Izvolite, narodni poslanik gospodin Slobodan Janjić.
Podneo sam amandman da se član 1. ovog zakona briše. Ovim zakonom uređuje se obaveza plaćanja poreza na fond zarada, na isplaćene zarade i druge prihode, utvrđene ovim zakonom, po stopi koja ne može biti veća od 3,5%. Ako znamo kako se lokalna samouprava uvek prema privrednicima ponašala, znamo da će to biti maksimalno 3,5%. Niko od njih neće sigurno reći 0,5, 0,8 ili 1%. Porez na fond zarada uplaćuje se u korist računa opština, odnosno grada prema prebivalištu posebnog odnosno drugog lica koje ostvaruje prihod na koji se ovaj porez plaća. Ovim amandmanom smatram da ne treba uvoditi porez na fond zarada iz razloga što će još jedan dodatni porez dodatno opeteretiti preduzeća, s obzirom da se Zakonom o porezu na dohodak građana, zarada opterećuje po stoji od 14%. Dodatno opterećenje od 3,5% se ne uklapa u najavljenu reformu rasterećenja privrede. A za šta se deklarativno, transparentno zalagao DOS, a sada više nije demokratska opozicija, jedan lider reče opcija, šta ćete biti sledeći put, videćemo. U predizbornoj kampanji obećavali ste sve i svašta. Da je neko znao šta sve namećete građanima, ni oni iz kuće za vas ne bi glasali.
Molim vas da se držite teme, znači amandman na član 1.
O čemu ja pričam? O marsovcima. Razlog za donošenje ovog zakona je, kako kaže predlagač, netransparentnost poreskog sistema, kao i njegova decentralizacija. A pod firmom transparentnosti i decentralizacije predlažu se gotovo svi zakoni, a u stvari se samo radi o sve većem opterećenju poreskih obveznika. S tim što odluku o tome kako će se njihove pare trošiti, prepuštate lokalnim samoupravama, odnosno skupštinama opština. Mišljenja sam da je namensko oporezivanje mnogo bolje. Od onih sredstava, 3,5% od isplaćenih zarada, prihod od samostalne delatnosti katastarskog prihoda opštine, opštine mogu da troše kako hoće i na šta hoće. Pored toga, predloženi procenat je previsok i ne odgovara ekonomskoj snazi poreskih obveznika. Privreda je već opterećena uvećanim izdvajanjima po drugim osnovama, a za penziono i socijalno i drugo osiguranje, recimo kada je opteretimo još i sa ovim postotkom na fond zarada, možemo da očekujemo da se zarade uopšte više i ne isplaćuju. Stanova solidarnosti sigurno više neće ni biti, jer postoji obaveza opština, odnosno gradova da jedan deo od ovog poreza bude usmeren u te namere. Zaposleni nikada nisu bili protiv izdvajanja za ove namene. Rešavali su se stambeni problemi najsiromašnijih. Verujem da bi i oni koji su već rešili svoj stambeni problem preko stanova solidarnosti solidarno plaćali da se to reši i ovima koji ne mogu da reše sada taj problem. Bili bi solidarni sa svojim komšijama, prijateljima, kolegama na poslu da i oni najsiromašniji, prikupljanjem sredstava, dođu do stanova i reše svoj stambeni problem. Po vama, važno je porez razrezati, a kako će se sredstava trošiti, to ostaje autonomno pravo lokalne samouprave, da građani ne znaju šta od tih para mogu da očekuju. Uostalom,šta košta Vladu, niko ništane pita poreske obveznike, samo im određujete koliko treba da plate, kako ćete da trošite. Ni jedno obrazloženje. Stalno neki crni fondovi, stalno neraspoređena sredstava, a ministar će samostalno da raspolaže itd. Ako ste stvarno hteli da pomognete lokalnoj samoupravi, zašto niste malo uzeli pa da lokalna samouprava raspolažeodređenim procentom od resursa koje posedaje na teritoriji opštine. Primera radi - "Srbijašume". U brdsko-planinskim područjima, opštine koje imaju dosta šume, ni jedan procenat im "Srbijašume" ne da od iskorišćenja šumskog blaga. Od instalisalnih elektroenergetskih kapaciteta, da deo procenta pripadne lokalnoj samoupravi. Ovako stavljate ruku u džep siromašnim građanima, a navodno će to doći u budžet opštinama. Ništa od toga nije istina.
Gospodine Ivkoviću, vi ste tražili reč, pa dajem reč poslaniku Branislavu Ivkoviću, kao predsedniku poslaničke grupe. Izvolite.
Malo pre smo razgovarali o mesnim zajednicama i govorili smo više o samodoprinosu, znači govorili smo o situaciji kada građani određene mesne zajednice uočavajući određeni problem, a pre svega to su uglavnom infrastrukturni problemi koji ih muče, sami odlučuju da izdvajaju određena sredstava, a dajući određeni finansijski doprinos, neko svojim radom ili radom sredstava za rad. Jasno je da je tu kontrola apsolutno moguća, jer u samoj mesnoj zajednici ljudi se jako dobro poznaju, znaju tačno koliko je sredstava uplaćeno, šta je ko dao, koliko je ko doprinosa uneo i teško je moguće, pre svega u seoskim sredinama, bilo kakvu mahinaciju u tom pravcu izvesti. Međutim, kada se govori o porezima na nivou lokalnih samouprava na bruto lične dohotke u cilju stvaranja neke faktičke zamene za raniji komunalni doprinos, mi ćemo podržati kao socijalisti ovaj amandman. Upravo zbog toga što smatramo da nema dovoljno kontrole, jer se pre svega radi o velikim projektima. Nama je izuzetno drago što je Vlada Republike Srbije, u suštini slušajući glas opozicionih poslanika, ipak jasno definisala namenu bar jednog dela tako prikupljenih sredstava za stanove iz fonda solidarnosti. Znači, u polaznom rešenju koje je Vlada Republike Srbije bila dostavila, faktički je lokalna samouprava u okviru prikupljenih sredstava mogla da troši ta sredstava za šta god hoće, pa ako hoćete i za plate činovnika u lokalnoj samoupravi. Zahvaljujući intervencija opozicionih poslanika, Vlada Republike Srbije je sama svojim amandmanom deo sredstava rezervisala i ostavila prostor za namensko izdavajanje, za izgradnju stanova, za fond solidarnosti. Međutim, preostala sredstava su vrlo visoka i vrlo veliki projekti su mogući, a pogotovo u gradovima kao što su Beograd, Niš, Novi Sad. Naše je mišljenje da određenu namenu tih sredstava moramo definisati, što upravo ovim amandmanom pokušava i da se učini. Ranije je Vlada Republike Srbije odobravala komunalnu naknadu čak do 5%, ali je zadržavala pravo verifikacije projekata za čiju realizaciju su se ta sredstva trošila. Tako da je bila potpuna samoinicijativa lokalne samouprave da definiše projekte iz oblasti komunalnog razvoja, pre svega kišni kolektori, fekalni kolektori, vodosnabdevanje, razvoj određenih infrastrukturnih mreža, puteva, ulica itd, bila je definisana namena i bila je moguća kontrola da s, jedne strane, slobodno lokalna samouprava izabere koje će projekte prioritetno finansirati, a s druge strane, bilo je saznanje da će neko u Vladi Republike Sribije da kontroliše to što se radi i bilo je moguće, da tako kažemo, racionalno ulaganje tako prikupljenih sredstava. Na ovaj način, ostavljajući lokalnoj samoupravi da sada, usvajanjem amandmana koji ipak definiše obavezu izdvajanja, što je jako dobro, za Fond stanova solidarnosti, taj prostor sredstava koji nema striktno definisanu namenu daje potpunu slobodu lokalnoj samoupravi da ta sredstva troši zaista na šta god hoće, što ne mora da bude i razvoj komunalne infrastrukture, što je sigurno građanima i prioritet. Jasno je da će takva lokalna samouprava na narednim izborima pasti, ali dok građani dočekaju naredne izbore, grad i lokalna samouprava će da padnu u onom drugom smislu totalno.
Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? (Niko.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 46, protiv 103, uzdržanih nije bilo, nisu glasala 33, ukupno 182 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. narodni poslanici Božidar Vučurović i Božidar Vujić podneli su amandmane u istovetnom tekstu, kojima predlažu brisanje čl. 2-8. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ove amandmane. Da li podnosioci amandmana žele reč? Ima reč gospodin Vučurović.
Dame i gospodo narodni poslanici već više od sat vremena diskusija se vodi samo oko jedne reči. Ako je tako kako vi tvrdite, ako će lokalne samouprave odvajati sredstva u solidarnu stambenu izgradnju, sasvim je jednostavno to rešiti jednom rečju - obavezuje se. Ako ih ne obavežete, džaba vam sve ostale priče. Druga stvar, diskutujemo oko toga da li će u tom fondu biti višeili manje para. Niko nije rekao da će biti manje para. Normalno je da će biti više para, jer se oporezuje bruto zarada. Ali niko nije ni sumnjao da ćete vi više novca da uzmete od građana. Vi ne treba nas da ubeđujete da je ovaj zakon dobar. Vi treba da ubedite gospodina Đinđića, jer vam on kaže da vi ne branite svoje zakonske predloge onako kako treba da ih branite. Vidim, danas se ubiste da nam objasnite kako je to dobro. Ali, to uopšte nije dobro. Samo na 350 kvadrata ide progresivni porez. Nije tačno. Na sve preko 200 hiljada maraka ide progresivni porez. Gospodin kaže da je nekim opštinama dato čak i 100% poreza na promet da koriste. Zaista,nisam video nigde. Ako je to tačno, onda je to za takve opštine veliki prihod, pogotovu u Crnoj Travi i u ovim opštinama gde niti ima prometa, niti ima plata, niti ima zarada, niti ima bilo čega. Funkcionisaće jedino opštinska administracija. Za opštinsku administraciju se uvek nađe novca. Čl. 2-8.treba brisati i samim tim ovaj zakon izbaciti iz skupštinske procedure, jer zaista nema smisla ukoliko ne obavežemo lokalnu samoupravu da odvaja sredstva u solidarnu stambenu izgradnju. Da se složimo, da uzmete i 5%, ali da kažete da 2,5% ide u solidarnu stambenu izgradnju da bi ljudi dobili stanove, a 2,5% ide u one namene koje su bile od ubranih sredstava od korišćenja dobara od opšteg interesa. Samo jedna reč - obavezuju se lokalne samouprave, i rešili smo sve. Onda više nema diskusije po ovom zakonu.
Da li se još neko javlja za reč? Reč ima gospodin Vujić, zatim gospodin Šešelj.
Dame i gospodo narodni poslanici, što se tiče amandmana 1. na član 1, njegov cilj i svrha bilo je ukidanje kompletnog zakona, povlačenje iz procedure i donošenje osmišljenijeg zakona po tom pitanju i vraćanje onoga što je imalo jasnu namenu, jasnu svrhu i što se znalo u koje ciljeve ide. Amandman 2, kojim tražim ukidanje čl. 2-8. jeste samo potpora tog prvog amandmana, ali iskoristiću svoju mogućnost za diskusiju od pet minuta da se osvrnem na dva člana, i to čl. 4. i 6. U članu 4. zakonodavac je propisao kako treba da izgleda porez na fond zarada. Međutim, kako je još od prvog zakona, koji mi radimo još od februara pa do danas, dokazao svoju nedoslednost i ovaj put je to pokazano. Ne toliko nedoslednost koliko, u svakom slučaju, velika, velika ekspertiza, pa je prihvaćen amandman Odbora za finansije, Vlada ga je prihvatila i postao je sastavni deo ovoga člana i to, uslovno rečeno, kao neki treći stav, ali kao dopuna drugog stava. Međutim, svrha i dalje ostaje ista namena. Porez na fond zarada plaća se po stopi koja ne može biti veća od 3,5%. Ovo očito da pišu nemušti zakonodavci. Nađite mi opštinu koja neće iskoristiti maksimum svojih mogućnosti kojedozvoljava ovaj zakon. Koja to opština neće propisati 3,5%? Ima li možda takve opštine? Da li da naslutimo da je možda to beogradska opština? U februaru smo ukinuli onu taksu od 3% na Beograd. Taman su građani Beograda mislili da će malo odahnuti, nisu se stigli ni okrenuti, vi im zavlačite ponovo ruku u džep, ovaj put 3,5%. Ono što je ovde nedograđeno i što, očito, Vlada ne zna, jer je mogla o tome ranije da razmišlja, na šta vam mi stalno ukazujemo, jeste da ste ukinuli onaj doprinosFondu za izgradnju stanova solidarnosti. Očito da je delovao pritisak javnosti, ne toliko možda pritisak SRS-a, jer vi to nećete da priznate, pa ste ovde ugradili da će deo od ovih 3,5%, i to deo u iznosu od 0,3 do 1%, biti usmeren na to. Opet, nigde - obavezujuće. Koja to opština neće iskoristiti ovu mogućnost od 0,3%, i da li će tih novih 0,3%, a vi ste stvarno ukinuli onaj doprinos, omogućiti izgradnju stanova solidarnosti? Opet ćete vi imati neke preporuke, opet ćete vi imati dobre nade i sve će se na tome završiti, sve će se na tome izjaloviti. Ali, uostalom, vi ste stvarno takvi. Nadam se, za razliku od gospodina Ivkovića, da će ove godine biti izbora, da građani ove Srbije veoma dobro znaju - a i osećaće to do izbora, tu vašu vlast - i da će do promena doći. Što se tiče člana 6, on kaže: "Porez na fond zarada uplaćuje se u korist računa opštine". Gde je tu bilo koji obavezujući stav za čega ide? Uplatiće se u korist računa opštine, biće to velika sredstva, kako reče predsednik Odbora za finansije, biće veoma zahvalni oni predsednici opština ili predstavnici lokalnih samouprava jer će dobiti određena sredstva, koja mogu da namene za samo njima znane i za njihove lične potrebe i fondove. U svakom slučaju, ne za stanovništvo tih opština. Zašto je to tako? Gde je više ono što ste vi ukinuli - naknada za korišćenje komunalnih dobara? Da li će ijedna opština i da li će biti toliko priglup predsednik bilo koje opštine ili čelnici organa lokalne samouprave da donesu investicioni program u komunalnoj sferi? Da predoče Republičkoj vladi. Gde je tu obaveznost? Nema je. Kako ste vi sigurni da će oni to da rade. Ničim niste sigurni, ono samo što ste vi hteli, harač, harač, harač, uzima se od građana, uzima se od građana, uzima se od građana i daje se pojedincima. To je mogućnost za nove pljačke i krađe. Ali, hvala bogu, biće izbora.
Izvolite, Vojislav Šešelj.
Dame i gospodo narodni poslanici, rasprava o ovom zakonu u pojedinostima, silom prilika mora da se veže za raspravu o prethodnom zakonu koji ste tako brzopotezno usvojili. Po Ustavu Republike Srbije, sva dobra od opšteg interesa u vlasništvu su Republike, odnosno države. Zbog toga je postojao republilčki porez koji je važio za celu teritoriju, sa podjednakom stopom, a iz tog poreza svaka opština je dobijala određeni procenat od naplate na svojoj teritoriji i novac je mogao da se koristi strogo namenski za izgradnju komunalne infrastrukture. Opštine na čijim teritorijama je malo tog novca moglo da se ubere dobijale su po određenom procentu, po određenoj odluci izvestan iznos, koji su takođe mogle namenski da koriste za izgradnju komunalne infrastrukture. Sada toga nema, sada ste taj novac prepustili isključivo opštinama, a opštine tim novcem mogu sasvim slobodno da raspolažu i najveći deo tog novca otićiće na plate opštinske birokratije, za ogromne plate opštinskih funkcionera. Sada ovde govorimo o članu 2.Predloga zakona o porezu na fond zarada, kojim vi propisujete porez do 3,5% i pazite ko su vam poreski obveznici - oni koji isplaćuju zarade u smislu zakona kojim se uređuje porez na dohodak građana, znači dodatnih 3,5% sada uvodite na osnovnu platu, na topli obrok, na regres za godišnji odmor itd, dodatno smanjujete sve te i tako minimalne iznose od kojih zapravo ne može da se živi. Zatim, 3,5% dodajete nosiocima autorskih prava i prava industrijske svojine, odnosno inovatorima kojih inače imamo veoma malo u našoj zemlji i umesto da podstaknete inovacije, da podstaknete izumitelje raznih patenata, vi ih dodatno gušite. Sa jedne strane ste zaveli porez od 20% na knjige, a sada dodatno autore tih knjiga, romanopisce, pripovedače, pesnike, naučnike, oporezujete dodatno i njihov autorski honorar na koji je porez već 20%, sa još 3,5%. Ko su vam dalje obveznici ovog poreza - fizička lica koja ostvaruju prihode od samostalne delatnosti. To su uglavnom lica na ivici egzistencije. To su fizička lica koja čak i nemaju svoju posebnu firmu registrovanu, niti imaju zaposlene, to su fizička lica koja bukvalno jedva sastavljaju krajkrajem. Žive od danas do sutra. Tu su i fizička lica koja ostvaruju prihode od poljoprivrede i šumarstva. Sada dodatno i njima 3,5%. Gde je tu kraj? Nema kraja. Vi sada zapravo pravite infrastrukturu za otimanje novca, a dok pravite tu infrastrukturu, vi demagoški obećavate narodu da to neće biti veliki iznosi, jer su osnovice male. Osnovice su iz nekog ranijeg perioda, a vi znate da godinama te osnovice nisu menjane. Sledeći vaš potez, čim izgradite infrastrukturu, biće povećanje osnovica, a tada ćete imati sasvim solidno objašnjenjeda se te osnovice nisu menjale godinama i inflacija je učinila svoje. Tu je bio kurs marke, kurs dinara, ovo, ono. U pravu su vaši šefovi što kažu da ste ovde katastrofalno, gospodine Đeliću, zastupali ove poreske zakone, ali otarasite se više tog Dejana Popovića, jer koga je on savetovao, taj je išao samo iz katastrofe u katastrofu. Pitajte samo socijaliste koliko je puta svojom nepromišljenošću, njih uveo u katastrofalno stanje. Mene to raduje što ćete vi zbog te katastrofe vrlo brzo pasti sa vlasti, ali tužan sam zbog naroda Srbije, zbog građana Srbije, kojima će krajnje neočekivano situacija biti neuporedivo lošija nego pod ranijom vlašću i oni to već osećaju na svojoj koži. Oni osećaju na svojoj koži da je situacija mnogo, mnogo gora nego što je bila ranije, a vi ste im kule i gradove preko noći obećavali ako vam ukažu poverenje.
Gospodin Jovanović ima reč.
Gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dužan sam da opet preusmerim raspravu u Skupštini ka onome što je predmet rasprave i da pri tom, argumentovano demantujem one stavove koji su izneti u nastupu mog prethodnika. Ne uvodi se ovaj porez da bi lokalna samouprava i činioci lokalne samouprave imali veće plate. Svim poslanicima i javnosti, ubeđen sam, veoma je dobro poznata činjenica da mi planiramo zamrzavanje ličnog dohotka svih službenika u javnom sektoru, dakle i činovnika u lokalnoj samoupravi. Maksimalna plata predsednika opštine u lokalnoj samoupravi biće za 20% veća od prosečne plate u Republici. Dakle, to je maksimum, pri čemu predsednik opštine nema pravo da ima veću platu od odbornika, dakle oni će raspolagati istim ličnim dohocima, odnosno od poslanika. Ovde je reč o potpuno pogrešnoj, najblaže rečeno, interpretaciji. Što se tiče ovog pozivanja na porez na knjige i na porez autorskih prava itd., veoma je jasno do sada ukazivano na to da će pri Ministarstvu kulture raditi komisija koja će praviti razliku između onoga što je šund i što treba oporezovati i onoga što je nacionalno blago i što treba negovati. Dakle, ne da će biti dodatno oporezovani, već nema ni govora o onih 20% poreza. I konačno, što se tiče tog nabrajanja od 3%, 5%, 1% itd, mi smo ukinuli: taksu na izlazak iz zemlje, dnevnice solidarnosti, taksu na električno brojilo, devet posebnih naknada za naftne derivate, tri posebne naknade za cigarete, dve posebne naknade za alkoholna pića, stambeni doprinos i komunalnu naknadu, porez od 3% na železnicu, gradsku taksu od 3% u Beogradu i saglasnost za promet nepokretnosti od 19. aprila. Mi smo izveli brojne korekcije u fiskalnoj politici, olakšali smo izdatke građana i istovremeno uveli ono što je neophodno kako bi se popunili svi oni prazni računi pri budžetu Republike Srbije. Dakle, nema načina da se popune i izmire potrebe građana Srbije, a da se pri tom oni koji zarađuju, ne oporezuju. Ovaj porez je, sasvim sigurno, veliko opterećenje, ali on je nužan i to jeste put ka izlasku iz problema u kojem se, u ovom trenutku, ovo društvo nalazi.
Izvolite, gospodin Ivković.
Podržavam amandman poslanika Srpske radikalne stranke i objašnjenje za to podržavanje dao sam u prethodnom istupu, ali me je istup predsednika poslaničke grupe DOS-a motivisao da izađem za ovu govornicu i da spomenem samo pisca Pavića, koji je rešio da više ne piše i ne objavljuje zbog tih silnih oslobađanja koja su data. Kaže naš narod - kada ne platiš na mostu, platićeš na ćupriji. Pa građanima Srbije je valjda jasno da ako ne plaćaju kroz taksu na električno brojilo, da neko ipak u toj televiziji mora da radi i da prima plate, a koliko znamo, te plate obezbeđuje Vlada Srbije, a ne obezbeđuje iz džepova funkcionera, već iz budžeta Vlade Republike Srbije. Opet iste pare građana kroz veće poreze odlaze, samo što je sada blagajna Televizija Srbije kod ministra Đelića, pa verovatno, svako jutro proveravaju da li su zadovoljni u Vladi sa onim kako koncipiraju program, naročito na danišnji tragični dan kada su NATO zlikovci ubili radnike Radio- televizije Srbije. Oko poreza i oko toga koliko je DOS-ovska većina u Parlamentu oslobodila građane - pismo Saveza samostalnih sindikata Beograda, Gradski odbor sindikata tekstila, kože i obuće: "Novousvojeni poreski zakoni, koji imaju malo veze sa realnim mogućnostima privrede, naročito u našim preduzećima, jer kreatori tih zakona sigurno nisu živeli i radili sa sirotinjom, zatvoriće, u najboljem slučaju, 80% naših preduzeća i tako hiljade ljudi ostaviti na ulici." To vam građani misle o tome kako ste odlučili da punite tri i po puta veći budžet u odnosu na prošlu godinu. Kada se govori o platama zaposlenihu lokalnoj samoupravi, mi mislimo da je potpuno pogrešan potez ograničavati lične dohotke. Ako postoji lokalna samouprava u kojoj ljudi kvalitetno rade, ako postoji lokalna samouprava u kojoj se predsednik opštine i njegovi zaposleni u opštini bore da privuku one koji će ulagati u razvoj malih i srednjih preduzeća, koji će danonoćno da rade na razvoju putne privrede, vodoprivrede, oni treba da primaju veće plate nego u nekoj lokalnoj samoupravi gde ne rade ništa. Tamo treba građani da ih smene. To je zakon pod tačkom 16. pa ćemo o tome da raspravljamo kada za to dođe vreme.
Da li se još neko javlja za reč? Reč ima predstavnik Odbora.
Da pođemo od par činjenica. Prva činjenica je da, kada pogledate nivo poreza, odnosno kada pogledate kako pojedini poslanici o njemu pričaju i kada bih i sam pričao isto tako kao što neki prethodni poslanici o tome govore, rekao bih da smo mi doneli odluku da smanjimo porez, ovaj o kome pričamo od 3,5%, sa 4,3% na 3,5%. Znači, kada bih bio nekorektan i kada bih nekorektno komentarisao. Nema blage veze za Beograđane porez od 3% sa ovim porezom od 3,5%. Valjda toliko možete da znate kada čitate ove poreske zakone. Porez od 3,5% je zamena za porez od 4,3%. Naravno, pošto sam korektan, neću da kažem da smo smanjili, nego smo ga zadržali na istom nivou. Znači, to je porez koji je postojao i to je porez potpuno identičan onome koji je postojao. Gde je problem? Pre nego što kažem gde je problem, podsetiću vas još na nešto. Naravno, normalno da opozicija koristi ovu govornicu da govori neistinu. Zašto? Zato što želi da kaže da pozicija radi nešto suprotno interesima države, interesima naroda i svega ostalog. To je za mene normalno. Naravno, mi to ne radimo. Ne radimo zato što, ako pogledate cifru koja će se uzeti od građana kroz sve ove poreske zakone, ona će biti manja nego što je bila prethodne godine. To je potpuno jasna računica. Zašto će biti manja? Zato što je u budžetu veliki deo planiran iz sredstava koja se ne uzimaju od građana. To je jasno. Prema tome, to pošto se ne razume, to pošto ljudi ne žele da prihvate, nema veze. Vratimo se na lokalne samouprave. Meni je potpuno jasno zašto poslanici u opoziciji govore ovako o lokalnoj samoupravi, jer na žalost tamo gde su oni bili u lokalnoj samoupravi imamo katastrofalne zloupotrebe lokalne samoprave i prirodno je da oni misle da su svi kao oni. Mi vam tvrdimo da nisu svi kao oni i da se neće u lokalnim samoupravama dešavati što se dešavalo do sada. Uostalom, lokalne samouprave imaju svoje skupštine. Lokalne samouprave prezentuju svojim skupštinama svoja budžetska sredstva, prezentuju potrošnju. Pogledajte sve usvojene budžetelokalnih samouprava, pa ćete videti koliko su procentualno plate i prihodi, znači one plate koje dobija administracija u tim budžetima, uporedite to sa svakom godinom u prethodnih deset, i 50 godina, i videćete da su mnogo manje nego što su do sada. Zašto je to tako? Zato što je nama jasno da mi moramo uštedeti novac u reprezentaciji, u platama, uopštoj potrošnji, u svemu onome. Zašto to moramo da uradimo? Da bi gradovi naši,naša sela i naše opštine počeli da liče na ono što je civilizovana Evropa.
Izvolite, po Poslovniku.
Gospodine predsedniče, već dva puta vi vređate Poslovnik, a onda i poslanik koji je govorio pre mene za ovom govornicom. Naime, članom 134. Poslovnika Narodne skupštine određeno je ko može da govori o amandmanima. Redosled je sasvim jasan. O amandmanu govori najpre onaj ko ga je predložio ili predstavnik grupe onih koji su ga predložili, zatim izvestilac odbora, onda predsednici poslaničkih grupa i član Vlade koji naravno ima pravo da dobije reč kada god hoće. Vi već dva puta dajete izvestiocu jednog od odbora, Odbora za finansije, reč kada je zatraži, iako nije tražio reč kada su govorili predstavnici amandmana, već su se izređali predsednici poslaničkih grupa, a onda mu dozvoljavate da govori o nečemu o čemu on kao izvestilac ne može da govori. On može da govori kao narodni poslanik o amandmanu koji je podneo. Ne može kao izvestilac odbora da ulazi u meritum amandmana koje su podneli poslanici. On samo može ovde da kaže šta je odbor uradio, kakav je stav odbor zauzeo i da li je neko od članova odbora izdvojio mišljenje po tome. Mi već imamo ovde predstavnika Vlade i nama ne treba predsednik Odbora za finansije da ovde zastupa Vladu za ovom govornicom. Nije dužnost jednog skupštinskog odbora da njegov izvestilac neprekidno ovde izlazi i da brani predlog Vlade, bilo kakav da je. Odbor je svoju odluku doneo, tu odluku je dostavio narodnim poslanicima. Predsednik odbora je ovde lice koje će da nas izvesti ako nam nije dovoljna pismena informacija i da odgovori na neka pitanja, koja eventualno neki poslanik uputi Odboru za finansije. Ovo je zloupotreba govornice od strane predsednika Odbora za finansije i molim vas da to sprečavate ubuduće gospodine predsedniče.
Članom 134. utvrđeno je ko ima pravo da govori o amandmanu, ali nije utvrđen redosled. Redosled je članom 87 utvrđen kada se radi o otvaranju pretresa tačke dnevnog reda. Izričito piše da pravo da dobiju reč imaju po sledećem redosledu i onda se taj redosled navodi. Očigledno je da se članom 134. nije hteo navesti redosled, inače bi to bilo upisano na način kako je upisano u članu 87, tako da nisu ni isti oni koji imaju pravo, pa ne može da se primeni ni isti redosled, niti ima potrebe. Što se tiče ocene i sadržine izlaganja predsednika odbora, on svakako ima pravo da obrazloži i zašto je odbor izneo pozitivno ili negativno mišljenje o nekom amandmanu i ne mogu da ulazim u sadržinu njegove argumentacije, kao ni bilo koga drugog. Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? Vi ste imali reč po ovom amandmanu.
Sada je vaša potpredsednica ovde tumačila, ako je više amandmana na jedan član zakona da imamo više puta pravo da se javimo, pa se tako Čedomir Jovanović javljao tri puta, pa sam i ja tri puta. Naslućivao sam da ona krši Poslovnik, ali računam da se ovajdim. Ako može on, mogu i ja, pa se sada opet javljam po istom osnovu, pošto su dva amandmana na ovaj član.
Pošto ste pomenuti, iskoristite ovo kao pravo za repliku, ali nije dobro tumačenje Poslovnika.
Kome sada da verujemo? Vama ili vašoj potpredsednici?
Meni.
Onda mi dozvolite dva-tri minuta duže, pošto bih Čedomiru Jovanoviću odgovorio na ovih njegovih deset tačaka, ali brzo.
Za repliku ima po tri minuta i to je dovoljno.
Gospodin Jovanović je ovde pokušavajući na katastrofalan način, kao što je rekao predsednik njegove stranke, da zastupa ove poreske zakone i izneo deset tvrdnji, zapravo tvrdnju da je deset ranijih taksi i poreza ukinuto. Sam vaš budžet pokazuje da vi planirate mnogo više para da uzmete od naroda nego što je ikada od naroda uzimano. Vaš budžet otkriva vaše namere. Možete vi da ukinete sve ranije takse i poreze, da uvedete svega nekoliko, ali sa mnogo širim poreskim osnovicama i sa mnogo višim poreskim stopama. U tome je problem. Jer, Čedomir Jovanović kaže - ukinuta taksa na izlazak iz zemlje. Ono je maksimalno bila 200 dinara. Većina građana je retko izlazila iz zemlje, onaj ko je izlazio išao je možda zbog neke sitne trgovine, pa mu nikad nije bilomnogo 200 dinara da plati. Sada će plaćati po drugim osnovama mnogo više. Dnevnica solidarnosti je faktički ukinuta već u oktobru mesecu. Ona je bila strogo namenska, dok se završe glavni radovi na obnovi i izgradnji zemlje. Ta obnova je završena. Malo toga je ostalo da vas čeka. Taksa na električno brojilo je bila toliko mala prema svemu ovome što vi uvodite da nije vredna pomena. Sada će građani sa nostalgijom da se sećaju te ozloglašene takse na električno brojilo. Ona je bila sitnica, zanemarljiva u odnosu na ove vaše poreze. Kažete - devet posebnih naknada na naftne derivate je ukinuto. Jeste. Ali, da li je pojeftinila nafta - nije. Skuplja je. Je li benzin pojeftinio - nije. Skuplji je. Vi ste uveli monopol da samo jedna grupa mafijaša može da uvozi benzin. A tako ste unitišli pojedinačne trgovce i vlasnike benzinskih pumpi. Zatim, Čedomir Jovanović kaže - ukinute tri posebne naknade za cigarete. A cigarete poskupele. Valjda je trebalo da pojeftine. Sad su uvoznici stranih cigareta u mnogo boljem položaju nego domaći proizvođači. To je ono što je najgore. Dve posebne naknade na alkoholna pića su ukinute. Da li su pojefitinila alkoholna pića? E, jesu. Jeste viski pojeftinio. Dali su domaća alkoholna pića? Sada su uvoznici stranih alkoholnih pića u mnogo boljem položaju nego domaći proizvođači prepečenice, šljvovice, komovače, lozovače, piva itd. Zatim, kažete da je ukinut stambeni doprinos i komunalna naknada. Nije ukinuto. Ostalo je. Povećana je poreska stopa, s tim što to sada nije namenski, nego je prepušteno na volju opštinskoj birokratiji da o tome odlučuje. Porez od 3% na železnicu, kažete ukinut. Jeste, ali vam je ostala železnica, moraćete da je finansirate. Zato ste uveli čitav niz drugih poreza.Ovo je bio sastavni deo poreza na promet. Ali, niste ukinuli porez na promet, nego ste poreske stope redom povećavali. Dalje, ukinuta gradska taksa od 3% za Beograd. To je tačno. Za to su se zalagale sve opozicone partije. Kada ste vi demokrate došli na vlast, zaboravili ste to. Kada je SPO došao na vlast, zaboravio je. Mi nismo bili u stanju jer nije bilo ovde konsenzusa u Narodnoj skupštini da ukinemo taj zakon. Međutim, ukinuli ste jednu taksu, a uveli čitav niz novih. I na kraju, deseto, ukinuta saglasnost na promet nepokretnosti. Tu se nikakva taksa nije ni plaćala. To je bila samo saglasnost povodom trgovine nepokretnostima na Kosovu i Metohiji, da bi se sprečilo da Šiptari pod pritiskom kupuju srpska imanja i ništa drugo. Sad kad je okupirano Kosovo i Metohija mogli ste sasvim komotne da to ukinute, bez ikakvih problema. Dakle, ništa nije smanjeno u poreskim opterećenjima. Ovo je samo demagoška tvrdnja da je smanjen broj tih poreskih opterećenja jer je proširena poreska osnovica i mnogo proširena stopa poreza. O tome svedoči vaš budžet, koji je mnogo veći nego što je bio prethodni.
Da li još neko želi reč? Izvolite.
Poštovani predsedniče, potšovano predesništvo, dame i gospodo narodni poslanici, nije istina da je obnova završena. Ostali su veliki dugovi, i pored dnevnica solidarnosti i pored toga što se izdvajalo 0,15% na sve transakcije. Ostao je most slobode, Žeželjev most, ostala su dva mosta u Ostružnici. Prema tome, ove tvrdnje uopšte nisu tačne. Videli smo kako su se nenamenski trošila sredstva u zemljotresom pogođenom području Kolubaskog okruga, da su rađeni objekti samo privilegovanih članova partija koje su bile na vlasti. Videli smo kako su se stanovi delili. Vidimo danas da se mnogi brinu kako će se trošiti sredstva solidarnosti koja su odvojena za fond solidarne stambene izgradnje. Znamo da je prethodna vlast sve htela da centralizuje i znamo zbog čega, da bi svi članovi Vlade, pre svega iz tih stranaka, dobili stanove koji su po nekoliko puta veći od onih koji su bili propisani. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč? Nemate pravo na repliku, niste ni pomenuti. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 51, protiv 117, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 22, od ukupno 190 prisutnih narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Pelević. Vlada, Odbor za finanansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li još neko želi reč? Izvolite.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, u članu 2. tačka 4. briše se, tako glasi amandman. Pitanje je kakav to fond zarada ima fizičko lice koje ostvaruje prihod od poljoprivrede i šumarstva? Takvo fizičko lice nije preduzeće, već osiromašeni poljoprivredni proizvođač. Ovih dana, na svim sednicama, uvek ste gledali kako ćete poljoprivrednog proizvođača da stavite u neku grupu i da mu naplatite porez. Poljoprivredni proizvođači su stavljeni kao obveznici u - 1) isplatilac zarada u smislu zakona, kojim se uređuje porez na dohodak građana; 2) isplatilac prihoda od autorskih prava i prava industrijske svojine; 3) fizičko lice koje ostvaruje prihode od samostalne delatnosti i 4) fizičko lice koje ostvaruje prihode od poljoprivrede i šumarstva, što je Stranka srpskog jedinstva predložila da se briše. Dame i gospodo, zaboravili ste da poljoprivredni proizvođač nema nikakvu nadokanadu u slučaju vremenske nepogode. Evo, već više dana pada kiša, tako da svi poljoprivredni proizvođači koji su posejali kukuruz moraju ponovo, jer tako kažu poljoprivredni stručnjaci. On sam snosi tu štetu. Poljoprivredni proizvođač nema topli obrok, nema bolovanje. Poljoprivredni proizvođač nema trudničko bolovanje. Rekao sam, trudničko bolovanje. One majke koje rađaju decu, a žive na selu, i tu je Stranka srpskog jedinstva predložila jedan amandman, a isključiva delatnost im je poljoprivreda, zbog bele kuge, da primaju prosečan lični dohodak u Srbiji. Vi ste to odbili. Sada gledate kako ćete da naplatite porez majkama koje žive na selu. Stranka srpskog jedinstva predlaže da skinete ovu tačku 4, gde ste poljoprivrednog proizvođača planirali da ponovo od njega uzmete porez i da mu stavite ruku u prazan džep. Iskoristiću priliku da kažem jednu radosnu vest. Jugoslovenski Kik boks, gde je vođa puta, predsednik Jugoslovenskog Kik boks saveza i potpredsednik Federacije, profesor Borislav Pelević, u Grčkoj na mediteranskim igrama, od ukupno 10 zemalja osvojio je prvo mesto sa sedam zlatnih, jednom srebrnom i tri bronzane medalje. [[Aplauz.]] Reći ću i jednu tužnu vest, za Stranku srpskog jedinstva je to tužna vest, a niko od vas je nije pomenuo, iako će neko od vas možda reći da to nije tačka dnevnog reda, jučerašnji rezultat, gospodo, izbora u Crnoj Gori, a za taj rezultat ću okriviti DOS-ovsku vlast, jer nisu hteli da daju podršku onoj opciji koja je za Jugoslaviju, gospodo. Navodno, da će ona druga opcija koja nije za Jugoslaviju da se naljuti. Mi smo to predložili na sastanku kod predsednika Skupštine sa predsednicima poslaničkih grupa dapunkt koji je postavio UNMIK ispred Mitrovice je i povod i podrška onoj opciji koja nije za Jugoslaviju, pa vam čestitam, poštovana gospodo, vama iz DOS-a, nezavisnu Crnu Goru.
Izvolite, gospodine Jovanoviću.
Gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, vest iz sporta, pa makar se radilo i o Kik boksu, ostavimo za emisije o sportu. Što se tiče izbora u Crnoj Gori, Republički parlament nije mesto na kome se o izbornim rezultatima može razgovarati u ovom trenutku. Toje bilo pitanje građana Crne Gore i oni su ga rešili onako kako su sami smatrali za shodno. Mi smo, eventualno, dužni da izrazimo svoje zadovoljstvo zbog toga što nije došlo ni do kakvog incidenta. Videćemo kakva će biti budućnost naše zajedničke države. Mi smo, svim onim što smo uradili, dali puni doprinos njenom očuvanju. I, ostavimo jeftinu političku demagogiju mimo onoga što u ovom trenutku radimo, jer sve ono što je rečeno, jeste upravo to. Socijalna politika se ne vodi kroz ono što mi pokušavamo u ovom trenutku da uradimo. Dakle, problem seoskog stanovništva, problem poljoprivred-nika, rešava se Agrarnim budžetom, rešava se poreskim olakšicama, koje su date kroz porez na prihod, kad se radi o stočnoj hrani, kad se radi o poljoprivrednoj mehanizaciji i kad se radi o sadnom materijalu. Dakle, po prvi put su uvedene konkretne olakšice za poljoprivredne proizvođače u našem društvu. Kad je reč o odnosu države prema njima, dužan sam da podsetim da mi izmirujemo svoje obaveze prema penzionim osiguranicima na selu, i to je ono što u ovom trenutku mi možemo realno da uradimo. Pitanje poplava je ozbiljno pitanje. Podsećam vas da je Republička vlada započela projekat sanacije odvodnih kanala, kako bi se rešili ti problemi. Sve drugo je prosto neverovatno, i to nema nikakve direktne veze sa onim što se u ovom trenutku radi. Fond se uvodi na zaradu, bez obzira da li je reč o zaradi ostvarenoj na selu ili zaradi ostvarenoj u centru Beograda. U tom smislu mi ćemo biti pravični i nećemo praviti takvu vrstu razlike, i nije tačno da će književnik plaćati izgradnju stana u fondu solidarnosti za nekog drugog, niti će to raditi seljak, koji, navodno, nema potrebu za stanom. Iz fonda koji se dobija kroz porez na zarade biće izmirene one obaveze koje se konkretno moraju izmirivati i za koje prethodnu saglasnost daju organi lokalne samouprave. Dakle, ako neko smatra da postoji potreba izdvajanja sredstava za poljoprivrednike ili stanovništvo na selu, to će uraditi najbolje sam. Nema potrebe da mi brinemo njihovu brigu, jer po pravilu, kad god smo brinuli brigu u nečije ime, radili smo to na pogrešan način. Ovim dajemo punu slobodu svakoj opštini, svakoj lokalnoj samoupravi, svakoj mesnoj zajednici, dakle i seoskoj, da rešava adekvatno svoje probleme na jedan konkretan način, sredstvima kojima ovog puta može da raspolaže, i to jeste ekskluzivno pravo, dakle, prvi put.
Reč ima gospodin Ivković.
Dame i gospodo, mi socijalisti ćemo podržati amandman gospodina Pelevića, jer je potpuno jasan. Jasno se kaže da na selu niko nema regres, da na selu nema niko topli obrok, da na selu niko nema markicu i da na selu niko nema terenski dodatak. Prema tome, nije pošteno, niti fer, seljacima obračunavati porez prema bruto ličnom dohotku. Usput da kažem, čestitam našem kolegi, narodnom poslaniku gospodinu Peleviću, što uporno mladost usmerava ka sportu, ka zdravoj psiho-fizičkoj strukturi mladih ljudi. To su aktivnosti koje mi podržavamo, za razliku od gradske vlade u Beogradu, koja je ispraznila "Pionir" da bi sekta mogla da održi svoj kongres (Jehovini svedoci). Oni su u Radio Beogradu bili preči od dece, gde bi se deca u dvorani bavila sportom. Velika je podrška sektama u poslednje vreme. Što se tiče Crne Gore, izašao sam ovde, i imam potpuno opravdanje.
Molim vas da se držite dnevnog reda. Nemojte da iznosimo stavove o drugim strankama, o Crnoj Gori.
Molim Vas, 30. januara su socijalisti Vama, kao predsedniku Narodne skupštine, uputili dopis i tražili nešto što je sigurno ovom narodu najbolje, a to je da se poslanici Narodne skupštine Republike Srbije, preko vas, uz vašu intervenciju, uključe sa poslanicima novoformirane Republičke skupštine u Crnoj Gori i Saveznom parlamentu, da diskutuju o redefinisanju odnosa, da pokušamo, pored pobede separatista u Crnoj Gori, da sačuvamo federaciju.
Gospodine Šešelj, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj set poreskih zakona je vešto smišljen da se narodu otimaju pare, ali je zaista vlada katastrofalno te poreske zakone pred Narodnom skupštinom zastupala. Toliko loše ste zastupali te poreske zakone, da mislim da danas nema nijednog građanina u Srbiji koji ne razume šta ste sve narodu spremili i kakve će muke i nevolje narod imati sa vašom vlašću. Evo dva argumenta povodom ovog amandmana - vi ste poljoprivrednim proizvođačima osnovni porez na katastarski prihod povećali sa 1,5 na 2% godišnje, a sada ste im još dodali 3,5% ovog poreza na fond zarada. Znači, to je već 5,5% godišnje. Vi nastavljate da podnosite Narodnoj skupštini ovakve i slične zakone. Dalje, malopre je ministar Šumarac, sa ove govornice, rekao da nisu završeni svi radovi na obnovi i izgradnji zemlje. Nisu svi, ali ogromna većina je završena. Vi ste jedva nabrojali četiri mosta, ali prethodna vlada je već bila sklopila sporazum sa Dunavskom komisijom da se 35 miliona ekija poveri našim firmama radi čišćenja Dunava, a one su sračunale da mogu za te pare i Dunav očistiti i dva mosta u Novom Sadu izgraditi. A vaša vlada sada, sa Dunavskom komisijom, postiže da skoro isključivo strane firme čiste Dunav, pa će doći mađarske, nemačke i sl. firme, jer je iznos veliki, a mi od tog čišćenja nikakve koristi nećemo imati za naš domaći saobraćaj, dovoljni su i kanali. Nad kanalima imamo suvereno pravo. Te kanale je još kralj Aleksandar gradio i svi naši brodovi mogu da idu tim kanalima, a ne može nas niko prisiliti da puštamo strane brodove. Sada se Dunav čisti isključivo zbog propuštanja stranih brodova, ali novac za čišćenje ide stranim firmama, tako da nikakve koristi nemamo. Oni koji su novac izdvojili, sada će novac i uzeti, i po paklenim cenama čiste Dunav. Nijedna naša firma neće dobiti nikakav ozbiljan posao. Jedino, ako negde treba mine da se uništavaju, onda mi služimo kao "topovsko meso", jer što bi stranci ginuli, kada mogu da ginu naši građani.
Ima reč ministar Dragoslav Šumarac.
Nisu samo četiri objekta ta koja su ostala, ostali su veliki dugovi, zaista veliki dugovi. Ne znam kako ste vi uopšte mogli da pregovarate sa nekim, videli smo kako ste pregovarali i šta je rezultat toga. Rezultat toga u građevinarstvu je da su danas te firme skoro pod stečajem, da su sve morale da rade i danju i noću, da im ništa nije plaćeno, i pored toga što ste ubirali neverovatne poreze, neverovatne dnevnice solidarnosti, takse na sve transakcije, itd. Prema tome, nije tačno da naše firme neće učestvovati i most praviti zajedno sa Danskom, mađarskom korporacijom, učestvuju kao arhitekte za čišćenje Dunava. Oni će raspisati međunarodni konkurs gde će moći da konkurišu naše firme. Nažalost, to što je posle vaše desetogodišnje vladavine ostalo od naših firmi, od "Mostogradnje", koja je morala da da sve materijale, da bi se tamo pojedini vaši funkcioneri, ne samo vaše stranke, nego i druge stranke koja je bila na vlasti, slikali i da bi prikazivali kako je sposobna naša operativa da izvrši sama obnovu. Na žalost, posle toga mnoge firme su pod stečajem i sada mi pokušavamo od ovo malo sredstava što smo usvojili u budžetu da preraspodelimo na pravilan način, dok ne dođu strane investicije. Tek će strane investicije doći sada kada je nova vlada ovde postavljena u našu zemlju. Hvala. [[aplauz]]
Niste spomenuti, ali ste se prepoznali. Izvolite, pravo na repliku, narodni poslanik gospodin Vojislav Šešelj, prepoznao se.
Ministar se direktno meni obraćao i iz toga izvlačim svoje pravo na repliku. Ministre, prvo, trebalo bi malo ovde da objasnite koliko je učešće te firme "Mostprojekt" koja će svoje arhitekte da angažuje. To je učešće izraženo u promilima. (Šumarac s mesta: To se zove glavni arhitekta.) Izmišljate, izmišljate. Dalje, što se tiče građevinskih firmi koje su radili na obnovi zemlje, njima je država otpisivala sva svoja ranija potraživanja na ime poreza i doprinosa i otprilike to je bilo u iznosu od 30%. Imali su otprilike u proseku 30% gotovog novca, a što je bilo dovoljno da se pokrivaju režijski troškovi i plate. Naravno, ostaju državni dugovi i te ćete dugove vi morati da izmirujute, jer ste vi vlast nasledili. Znam da ministri iz ove DOS-ovske vlade moraju mnogo da lažu pred Parlamentom, kada napadaju opoziciju. Nemojte toliko brutalno i očigledno da lažete. Nikada se srpski radikali nisu slikali prilikom puštanja u promet bilo je saobraćajnice, bilo kog mosta, izbegavali smo, javno smo govorili da nam se to ne sviđa i nikada se naši ministri nigde nisu pojavili i slikali. Nemojte, razumem potrebu da lažete, ali lažite sa merom, da bar nekoga ubedite u vašu laž. Ne ovakvu masnu laž pred celom Srbijom, a cela Srbija zna da se nikada nismo slikali i cela Srbija zna da smo se javno protivili tim manifestacijama i slikanju. (Glasovi iz sale: Bilo vas je sramota.)
Pravo na repliku? Ili kao predsednik poslaničke grupe? Pravo na repliku, Čedomir Jovanović, narodni poslanik.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, da smo se informisali o radu stranke koju predstavlja moj prethodnik putem državnih medija, zaista ne bismo mnogo toga o njima saznali. Ne zato što su oni bili dugačiji od svojih koalicionih partnera već zato što su bili mali. Nisu oni bili toliko značajni za njih da bi im dopustili da se slikaju na RTS-u. Mogli su da budu u upravnom odboru RTS-a, mogli su da imaju ministra, ali nisu mogli da se slikaju. Ni kada se mostovi otvaraju, a bogami nisu bili spremni da se slikaju ni kada su jedni drugima delili stanove. To je prava istina [[aplauz]]
Gospodine Šešelj, vi ste izazvali repliku, sada nemate pravo. Nije vas prethodno pominjao ministar pa ste se vi prepoznali i isto tako je pravo iskoristio i narodni poslanik Čedomir Jovanović. Idemo dalje. Da li se još neko prijavljuje za diskusiju po amandmanu koji je podneo narodni poslanik Borislav Pelević? (Ne.) Ako ne, stavljam ovaj amandman na glasanje. Za 55, protiv 105, uzdržanih 7, nije glasalo 19, ukupno je prisuno 186 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Marko Ćulibrk. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Izvolite.
Evo, mi smo ušli u treću nedelju i raspravljamo o poreskim zakonima, paketima, a sadašnja vlast ih sve teže brani. Premijer je sam rekao u suboti na RTS-u da je bilo određenih propusta sigurno u prezentaciji. Mi iz opozicije kažemo da je sigurno bilo i određenih propusta u samoj materiji, pošto je opozicija predložila oko 400 amandmana, a Vlada je predložila sama oko 50. Par puta smo dokazivali da mnogi poreski zakoni nisu ni ustavni ni u skladu sa ovim sistemskim zakonom o porezima na saveznom nivou. Sigurno će uslediti u sledećih desetak-petnaest dana, kada počnu da stižu pravi računi i efekti ovih zakona, neko iz vladajuće stranke će reći da se neki zakoni moraju i povući. Pravna norma može svašta da trpi, ali ne može niko da natera nekoga da plati ono što ne može da plati. Podneo sam amandman na član 4. ovog zakona, mada je Vlada podnela jednu uredbu i prihvatam da su 0,3 do 1% uveli na fond solidarnosti. Međutim, to je toliko jedna neprecizna uredba, koja je i samim predlagačima, a i nama kao opoziciji nejasna. Nije jasno kako će se to sprovesti, kako će se sredstva skupljati, ko će da kontroliše ta sredstva itd. Uglavnom, dobro je da su ostala ta sredstva za fond solidarnosti. Međutim nije dobro što ministar finansija nije ovde, jer mi prihvatamo da je ovo poreska fiskalna reforma i decentralizacija, ali ne vidimo transparentno, kao što je naglašeno u objašnjenju, koliko će da bude opterećenje poslodavca sa ovih 3,5% i sa doprinosima i porezima na bruto zaradu. Mi do sada od transparentne najave za bruto zarade, da će se sa 100% smanjiti na negde oko 80%, još uvek to stvarno ne vidimo dobro, a jedino možemo da verujemo. Znamo da je samo 14% porez na zarade i sada znamo da je 3,5% fond na bruto plate. Međutim, bilo je reči da će Vlada, tj. penzioni fond i Fond zdravstva izaći u toku aprila sa stopama za doprinos, da se poslodavci mogu preračunati i da stvarno vidimo koliko je to rasterećenje privrede. Mi pričamo ovde o rasterećenju, ali se to rasterećenje jasno ne vidi. Zamolio bih ministra kada se vrati da vidimo koliko je to rasterećenje u vezi privrede. Ovde se priča o rasterećenju, međutim mi vidimo da je od građanstva, od poslodavaca uglavnom novo rasterećenje, u stvari novo opterećenje, samo na neke druge načine. Hvala.
Da li se po ovom amandmanu još neko javlja za reč? Izvolite, narodni poslanik Vojislav Šešelj, kao predsednik poslaničke grupe.
Dame i gospodo narodni poslanici, Čedomir Jovanović je malo pre rekao da smo mi srpski radikali mali, suviše mali, pa nas je čak i merio ovako, ne znam na šta ga to podseća. Mi srpski radikali smo veliki. Mi smo najveći. Jesmo nepodmitljivi, nepotkupljivi, nustrašivi i neuporedivo pametniji od vas DOS-ovaca, koji svoje mišljenje trebujete kod Vilijama Mongomerija [[smeh]] Koliko smo za vas veliki, najbolje svedoči ovaj dokument koji je izdao MUP Republike Srbije, a to je potvrda o privremeno oduzetim predmetima od lica za koje je određeno zadržavanje. Od gore navedenog lica, a zove se to lice Božidar Veledinović, oduzeto 22 nalepnice na kojima piše "DOS je najgori". Isto navedene nalepnice oduzete i izdata je potvrda o oduzetim predmetima. Evo, vi policiju za ovo upotrebljavate. Taj čovek je predat sudu za prekršaje. Evo rešenje i prijava sudiji za prekršaje. Sudija za prekršaje, a našla se jedna hrabra žena Nataša Đerković, sudija za prekršaje, oslobodila ga. A u prijavi je stajalo da je on izvesnom licu, NN licu rekao - ne možeš proći, izvode se radovi i to lice je otišlo u nepoznatom pravcu. Zbog toga je podneta prekršajna prijava i sudija ga je oslobodio. Jesmo li mi mali ili veliki? Evo, pa da nas zbog ovoga gonite vašom policijom, znači da smo ogromni u vašim očima. Od nas vi ne možete da spavate. Drugog čoveka držite deset dana u zatvoru zbog izmišljene krivice.
Gospodine Šešelj, dobili ste reč kao predsednik poslaničke grupe da diskutujete po ovom amandmanu. Vi ste zloupotrebili to pravo. Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? Ima reč narodni poslanik Branislav Ivković, kao predsednik poslaničke grupe.
Uvažena gospođo predsedavajuća, dame i gospodo poslanici, prvo bih se vratio na amandman, ali ćete mi dopustiti da napravim malu ekskurziju, kao i prethodnici za ovom govornicom, kasnije. Što se tiče amandmana, jasan je potez poslanika, socijaliste, gospodina Ćulibrka, da se obavezno u sredstvima koja lokalna samouprava prikuplja moraju izdvojiti sredstva namenski za Fond solidarnosti. Vlada Republike Srbije je, faktički, svojom uredbom išla u tom pravcu, ali nije dobro što je ograničila. Nije dobro što je ograničeno 0,3 do 1%. Može biti procena, imamo gradova u unutrašnjosti koji su deficitarni sa kadrovima, imamo gradova gde je ugroženost posebno velika kada je u pitanju stambena problematika, može biti procena lokalne samouprave da izdvaja više od 1%. Znači, naša sugestija je da se ovaj amandman prihvati da ne bi bilo ograničenja. Kada smo kod stanova, draga moja gospodo, pošto se ovde mnogo ljudi bavi stanovima, pred vama stoji ministar koji nijedan stan nije dobio od Vlade Republike Srbije, a potpisao je u poslednje četiri godine, na osnovu odluka Komisije Vlade Republike Srbije, preko 2.000 rešenja. Draga moja gospodo, da ne bi manipulisali za ovom govornicom, da znate, od tih više od 2.000 rešenja, inače, Komisija je našla svega 1.300, više od 1.500 rešenja je za stanove koji su dodeljeni na predlog potkomisija u okviru Ministarstva unutrašnjih poslova Vlade Republike Srbije, i koji su podeljeni od Vranja do Subotice, čak i u objektu "Dardanija" u Prištini, u vreme dok su tamo Srbi živeli. Oko 300 rešenja je podeljeno na predlog posebne komisije u okviru Ministarstva pravde, zaposlenima u pravosuđu, ne u Beogradu, nego opet, od Vranja do Subotice. Preko 100rešenja je podeljeno na bazi predloga matičnih organa i organizacija i njihovog načina rešavanja pribavljanja tih stanova, i manje od stotinu je podelila sama Komisija Vlade Republike Srbije. Tvrdim, od više od 2.000 stanova, najviše 1,5% tih stanova je veće površine od 100 kvadrata. Ali, oni nisu interesantni, ovi drugi, njih 98,5%, kao ovih 1,5%, da vežbaju ovde svoju govorničku veštinu, za ovom govornicom. Što se tiče slikanja, daj Bože za građane Srbije da vi imate priliku da se slikate pred objektima koje izgradite. Evo, za šest meseci samo govorite šta planirate da radite, pa čak planirate da uradite i zakon za mala i srednja preduzeća, a odbijate gotov zakon. O tome ćemo da govorimo kad bude na redu. Ti koji su se slikali, slikali su se ispred gotovih mostova, gotovih stambenih objekata, gotovih škola, gotovih bolnica. Daj Bože da se i vi slikate.
Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? (Niko.) Stavljam amandman, koji je podneo narodni poslanik Marko Ćulibrk, na glasanje. Za 54, protiv 108, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 18, od ukupno 180 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Petar Jojić, Tomislav Nikolić i Borislav Pelević. Konstatujem da je narodni poslanik Borislav Pelević povukao ovaj amandman. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ove amandmane. Da li podnosioci amandmana žele reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, razgradnja Srbije, započeta 5. oktobra, se nastavlja u drugačijem obliku. Svaki zakon koji predloži Vlada Srbije, to građani Srbije treba da znaju, pišu stranci. Zgrade Vlade Republike Srbije prepune su stranaca koji pišu naše zakone. O tome imam dokaza, a vi samo zviždućite, smejte se. Mogu da zamislim kako izgledaju vaše sednice poslaničkih grupa, na kojima vas ministri ubeđuju da glasate za ovakve predloge zakona, koje će vam građani dočekati na nož. Ali, čitajući obrazloženja vaših zakona, čovek mora da se zapita da li jedna ista vlada piše obrazloženje za dva zakona koji su jedan za drugim na dnevnom redu. Naime, vi kažete da je dosadašnja netransparentnost poreskog sistema dovela do toga da ukinete naknadu za korišćenje komunalnih dobara od opšteg interesa i doprinose za stambenu solidarnu izgradnju, a sada vršite njihovu transformaciju u fond zarada po stopi od najviše 3,5%. Nešto što je zaista bilo u dve stavke, ali potpuno jasno i potpuno namenski, sada kao fond zarada ubacujete u budžet i više mu nema traga, više mu nema transparentnosti. Dalje, obrazloženje ovog zakona kaže da se na ovaj način omogućava opštinama da samostalno odlučuju o nameni prihoda koji se ostvare po ovom osnovu, a radite ovo zato što u uslovima slabog ostvarivanja prihoda budžeta Republike, do sada, opštinama su neredovno prenošena sredstva. Najpre, prethodni zakon, iz koga proističe ovaj zakon, direktno povređuje 113. i 114. član Ustava Republike Srbije, zato što za poverene poslove od strane Republike predviđate prihode po zakonu.Verovatno će postojati predstavke u Ustavnom sudu, kad budete imali obećani ustavni sud od strane predsednika Narodne skupštine, ali ispada sada da smo toliko daleko otišli da će opština da poverava mesnim zajednicama poslove i tek onda ćemo doći do nekih prenetih sredstava, bar u ovoj prvoj fazi, od strane opštine, a onda ćete da se setite, pa ćete zakonom i izvore sredstava i mesnim zajednicama da predvidite. Ustav Srbije je jasan, apsolutno jasan. Za poverene poslove se poveravaju sredstva, ne obezbeđuju se izvori sredstava direktno opštinama. To, bilo ko da je pročitao od vas, to je poslednji stav člana 113. i član 114., sve bi mu bilo jasno. Ali, to su čitali stranci. Baš njih briga kako izgleda naš ustav, baš njih briga kako će građani posleovoga živeti, baš njih briga kako ćete brzo vi da sletite sa vlasti. Njima treba haos u Srbiji. Ovi zakoni, draga moja gospodo, dovode do haosa u Srbiji. Vi predviđate da jedno turističko mesto ubiranjem boravišne takse, ubiranjem prihoda od lekovite vode koju ima jedna banja, može da postane Monako, a da drugo mesto koje nema takvih prihoda postane Džibuti, u istoj ovoj našoj zemlji. Zato predsednik opštine Vrnjačka Banja kaže - nama bi status Monaka najviše odgovarao u Republici Srbiji. Što da mu to ne padne na pamet? Nema više nikoga ko će da nadgleda kako se u Srbiji živi i ko će da kaže - pomozite tamo, zakrpite tamo, ovi imaju dovoljno, ovi nemaju, gradite tamo. Treba nam život i na selu, treba nam život u malim opštinama, trebaju nam stanovi solidarnosti u velikim gradovima, zato što su tamo ljudi naseljeni mahom iz Raške i sa Kosova i Metohije, i nemaju gde da žive. Daosam amandman da bi imao priliku da diskutujem. Ali, ja bar ne menjam svoje stavove, za razliku od predsednika Skupštine, Maršićanina, koji je, čim je prestao predsednik opštine Vračar, broj mesnih zajednica sa 10 sveo na četiri. Sada ovim zakonom mesna zajednica ... (Predsedavajuća: Gospodine Nikoliću, opominjem vas da ste prekoračili određeno vreme.) samo mi recite - vreme, a nemojte me opominjati. Opomena je već mera koju vi meni izričete. Recite - gospodine Nikoliću, vreme, i ja završavam. Dakle, treba prihvatiti amandman zato što su izdvajanja ogromna. Pitaće vas seljaci kolika je njihova zarada, zbog prethodnog amandmana, zbog prethodnog člana i stava 4. Pitaće vas seljaci kako proceniste da baš 3,5% na katastarski prihod, po osnovu neke njihove zarade, treba da ide u budžet opštine, pitaće vas mnogi građani idućih nedelja, i ne tako daleko, možda već iduće nedelje, odakle vam ovoliko ideja. Preporučujem vam da snizite ton, da aroganciju izbacite, kao manir opštenja sa ove govornice.....
Gospodine Nikoliću, izričem vam opomenu zbog prekoračenja vremena.
Koja mi je to opomena, da bih znao kako da se ponašam?
Druga, i prva je isto bila ......
Kada ste mi izrekli prvu?
Čuli ste kada sam izrekla. Hvala. Drugi podnosilac amandmana, gospodin Petar Jojić, nije tu. Da li se neko drugi javlja za reč po ovim amandmanima? Izvolite, narodni poslanik Dragan Marković, kao zamenik predsednika poslaničke grupe, odnosno predsednik, izvinite, kao predsednik poslaničke grupe.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodin prof. Pelević je predložio ovaj amandman i odustao je, ali je sličan amandman predložio gospodin Tomislav Nikolić i mi predlažemo da se ovaj amandman usvoji. Moram reći gospodinu Čedomiru Jovanoviću, koji je rekao, kada sam malo čas govorio o poljoprivredi, da je to demagogija. Ja ću vam sada, gospodine Jovanoviću, reći šta je demagogija. Demagogija je, gospodine Jovanoviću, kada neko govori o poljoprivrednoj proizvodnji, o privredi, o porezu, a nikada ništa u životu nije radio. To je demagogija. Demagogija je, gospodine Jovanoviću, kada neko ispred studenata 1996. godine drži govore i priča za njihovo bolje sutra, da on to ne radi zato što je član neke partije i zato što će se baviti politikom, već samo za njihovo bolje sutra. To je demagogija, gospodine Jovanoviću. Demagogija, gospodine Jovanoviću.......
Gospodine Markoviću, molim vas da se držite teme dnevnog reda. Dobili ste reč kao predsednik poslaničke grupe, tako sam vas i najavila.
Izvinjavam se, ali moram da mu odgovorim. Demagogija je, gospodine Jovanoviću, da u izbornoj kampanji kažete - čim dođete na vlast ukinućete sve poreze i građani Srbije će moći da žive od svog rada. Vi ste ukinuli nekoliko poreza, ali zato ste povećali porez na usluge i porez na životne namirnice, kao i porezna promet, tako da je mnogo teže građanima, gospodine Jovanoviću. Gospodine Jovanoviću, demagogija je kada ste rekli - za 90 dana će ova vlada početi da rešava probleme i 90-tog dana će građani moći da ponovo žive od svog rada kao nekada. To je demagogija. Demagogija je kada vaš predsednik i predsednik Vlade Zoran Đinđić kaže - tek septembra meseca možemo da očekujemo inostranu pomoć, a gospodine Jovanoviću, rekli ste - šest milijardi dolara stoji na granici i čim vi dođete na vlast, odmah će šest milijardi dolara da dođu u Srbiju i da idu za razvoj fabrika. Hvala.
Pravo na repliku, narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, opet se radi o nerazumevanju. Negde sam propustio vaše poljoprivredno iskustvo, ali ničim vas nisam optužio, nisam ja dužan da vama polažem račun za ono što sam radio i za ono što radim sada, ali sam dužan zbog onih koji me u tome podržavaju, da vam kažem da ovo nije jedino mesto gde se mogu dobiti takve vrste informacije, da ako ste mislili na mene kao osobu koja nema nikakvu vrstu, kako se to šturo kaže - radnog iskustva, onda ste pogrešili. Imam 11 godina radnog staža. Praktično, otkada znam za sebe radim. Naravno, ne onako kako ste radili vi. Velika je razlika između skupštinskog zalaganja za seljake i povlašćene monopolske trgovine sa državom kroz koju ste vi stekli imetak. Što se tiče prisećanja prošlosti, podsetite se korena stranke koju danas ovde predstavljate i ideologije koju ste tada sledili i onoga što danas govorite. [[Aplauz.]]
Da li se još neko prijavljuje za diskusiju po ovom amandmanu? Vi ste već dobijali reč, gospodine Markoviću, nema replike na repliku. Vi ste izazvali repliku, vi ste izazvali narodnog poslanika gospodina Čedomira Jovanovića. Znači, da li se neko prijavljuje za diskusije po ovom amandmanu? Ako ne, stavljam na glasanje ovaj amandman. Kada završimo, dobićete reč, u skladu sa članom 95. Poslovnika, možete da pogledate. Znači, stavljam na glasanje amandman. Za 56, protiv 106, uzdržanih nema, nije glasalo 23, a ukupno je prisutno 185 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandmane. Izvolite, gospodine Markoviću. Povreda Poslovnika, je li tako?
Gospođo predsedavajuća, diskutovao sam o amandmanu, ono nije bila replika, i tražio sam reč kao šef poslaničkog kluba, a odgovorio bih gospodinu Jovanoviću......
Izazvali ste repliku.
Nisam, gospodin Jovanović je......
Vi ste se obraćali narodnom poslaniku Čedomiru Jovanoviću i to pet, šest puta - Čedomire Jovanoviću, Čedomire i tako ste izazvali repliku. Ne mogu da vam dam reč, izvinite, ne može ni tri rečenice, to je kršenje Poslovnika.
Imam pravo po Poslovniku.
Vi ste izazvali repliku, žao mi je, gospodine Markoviću, nemate pravo, izvinite.
Evo, samo tri rečenice da kažem.....
Molim vas, gospodine Markoviću, moraću da isključim, nemate pravo. Da li se još neko prijavljuje za diskusiju po ovom amandmanu? Ako ne....., a, glasali smo. Izvinite. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Podnosilac amandmana želi reč, izvolite. Narodni poslanik, gospodin Veroljub Arsić:
Dame i gospodo poslanici, danas sam se naslušao od ministara i od izvestilaca odbora svega i svačega, a pogotovu onog dela da poslanici SRS iznose laži. O tome ko laže, neću da diskutujem, ali mogu da kažem da mnogi od ovih koji nas optužuju, govore gluposti. Da se govore gluposti, i da je to tačno, mogu da uhvatim gospodina ministra i da ga odvedem u najbližu samoposlugu, da ga ubedim, da mu pokažem, ne da ga ubeđujem, da je poskupeo i šećer, i ulje, i mast, i meso, i mleko i jaja, a da su pojeftinili frižideri i zamrzivači. Zato će naši građani sada moći da spakuju frižidere i zamrzivače i da odnesu svojim porodicama da to ručaju. Isto tako, jedan gospodin, koji verovatno nije ni išao u školu, izjavio je da porez ne plaćaju građani ili da ga vrlo malo plaćaju. Sada da ga pitam, koji to porez ne plaćaju građani? Da li postoji jedan jedini porez koji građani ne plaćaju? Ako jedan artikal košta 100 dinara, a porez 20 dinara od toga, čovek dođe za kasu i plati 100 dinara. Trgovina je samo ta koja je posrednik između građanina, njegovog džepa i države i nemojte da se lažemo, da poreze ne plaćaju građani. Iz tih razloga predložio sam da se ova stopa u zakonu o porezu na fond zarada smanji sa 3,5% na 2%. Ima još jedan razlog zašto - do sada kakve su sve lokalne vlastibile, pogotovu pod SPS-om i JUL-om, u njih nisam imao neko veliko poverenje. Kada je u pitanju DOS-ova vlast i kada je u pitanju njihova lokalna vlast, u njih pogotovu nemam nikakvo poverenje i zato imam puno razloga. Zato što su se njihovi predsednici opštinskih odbora, i dan danas, i ranije su se svađali, kako će da podele vlast u opštinama gde su osvojili tu vlast, zato što su se njihovi, i to je tema, predsednici partija svađali kako će da podele pomoć koja im je stizala sa Zapada, pa su mažnjavali i jedni i drugi, odnosno jedni od drugih koliko god su mogli. Zato sam, bar kroz ovaj amandman, tražio da se smanje ta zahvatanja koja će im biti na raspolaganju. Hvala.
Da li se još neko prijavljuje za diskusiju? Izvolite. Narodni poslanik Dragan Marković, kao predsednik poslaničke grupe.
Dame i gospodo narodni poslanici, treba prihvatiti ovaj amandman koji je predložio prethodni govornik. A sada bih još nekoliko reči rekao za gospodina Čedomira Jovanovića. Gospodine Jovanoviću, trebalo bi da čujete ovo, pa da mi odgovorite. Rekli ste da ste radili 11 godina. Da vidim koliki ste porez platili državi. Ja sam privatni preduzetnik 21 godinu i pomoravskom okrugu zadnjih šest godina plaćam najveći porez od svih privatnih preduzetnika. Otac mi je bio privatni preduzetnik, deda mi je bio privatni preduzetnik. Nekada sam bio sportista, danas sam sportski radnik, izdržavam sedam fudbalskih klubova, imam Kik-boks klub koji daje šestoro reprezentativaca. Najveći sam donator Fonda treće dete. Preko hiljadu porodica od mene je dobilo pomoć iz dela dobiti mog preduzeća, gospodine Jovanoviću, a da čujem od vas, šta ste vi radili, gde ste vi to radili i kako to niko ne zna da vi imate radno iskustvo tolikih godina. Jel ste radili na ulici? Gde vam je radna knjižica, gospodine Jovanoviću?
Ovo je bila diskusija predsednika poslaničke grupe, gospodina Dragana Markovića po amandmanu koji je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Da li se još neko prijavljuje za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman koji je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Za 53, protiv 114, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 19, ukupno 186 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Stevo Dragišić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Izvolite.
Dame i gospodo, iz rasprave o ovom predlogu zakona došli smo do dokaza da se sadašnja vlada ne drži svog obećanja koje je dala odmah po svom formiranju, da će voditi računa o smanjenoj javnoj potrošnji i da će javna potrošnja biti mnogo restriktivnija nego što je bila prethodnih godina. U raspravi Nenad Bogdanović je rekao da je budžet Skupštine grada za 2000. godinu iznosio 200 miliona maraka, a da za ovu godinu iznosi 300 miliona maraka, 380 svejedno, još gore. To znači da je ove godine iznos gradskog budžeta Beograda realno veći, ako je tačno da je 380, skoro duplo da je veći, realno veći nego što je bio prošle godine. Vi ste rekli da je to na osnovu toga što je Vlada veći procenat od poreza na promet na teritoriji Beograda dala ove godine Beogradu nego što je dala prošle godine, da je najviše na osnovu toga. Nije važno, vi ste tako rekli i vi posle objasnite. Rekli ste takođe da je to bio slučaj sa drugim opštinama. Ako je to tačno, ako se Vlada odrekla dela prihoda koji je imala prošle godine na račun opština, a znamo da je budžet za ovu godinu, vi tvrdite isti kao i prošle godine, a mi kažemo veći opet urealnom iznosu nego prošle godine, onda dolazimo do zaključka da su poreska zahvatanja mnogo veća nego što su bila, pa onda dolazimo do pitanja kako je moguće da se ukine deset fiskalnih instrumenata koje je nabrojao ovde Čeda Jovanović, sada je izašao, a da poreska zahvatanja budu veća nego što su bila prošle godine. To znači da je reforma poreskog sistema u stvari zavlačenje ruke dublje u džep poreskih obveznika. To su podaci koje ste izneli danas za ovom govornicom. Čula ih je cela sala i svi koji su pratili ovo skupštinsko zasedanje. Hvalite se transparetnošću novog poreskog sistema, pa između ostalog i ovim zakonom o porezu na fond zarada. Ovim zakonom su ukinuti namenski fiskalni instrumenti, taksa za korišćenje komunalnih dobara od opšteg interesa i za solidarnu stambenu izgradnju. To su bili namenski instrumenti. Uveli ste jedan fiskalni instrument opšte namene, opšteg karaktera. Dakle, sredstva prikupljena na taj način odlaze u budžet i koriste se onako kako onaj ko raspolaže tim sredstvima želi. Ne postoji striktno određena namena. Tu dakle prestaje transparetnost. Umesto da za taj novac, koji zamenjuje one namenske fiskalne instrumente, obavežete one koji troše novac da ga koriste opet za istu namenu, vi im sada dozvoljavate da tim novcem popunjavaju one rupe koje su im ostale još nepopunjene zbog nedostatka sredstava za neki drugi način. Kako ćete obavezati opštine da vrše ulaganje u komunalnu infrastrukturu? Nikako. Zato ste omogućili mesnim zajednicama da raspisuju samodoprinose, pa će sada onaj iznos sredstava koji je trebalo da bude namenski za komunalnu izgradnju da se troši za opšte namene, a sredstva za komunalnu izgradnju će se opet uzeti od građana na dodatni način, obaveznim samodoprinosima, pa će se raspisivanjem samodoprinosa pokrivati one obaveze koje su opštine trebale da pokrivaju iz ovih namenskih fisaklnih instrumenata koji se sada ukidaju. Dakle, pored toga što ste reformom poreskog sistema izvršiliveće zahvatanje od poreskih obveznika, vi ćete ih još dodatno opteretiti tako što ćete ih naterati da sami finansiraju komunalnu izgradnju na svojoj teritoriji. To je suština vaše poreske reforme.
Pravo na repliku narodni poslanik Nenad Bogdanović.
Meni je bilo zadovoljstvo slušati ovo prethodno izlaganje, jer smo tu negde, zato što se očigledno narodni poslanik potrudio da napravi stvarnu analizu. Jedino što se ne slažemo u konačnom rezultatu ovoga što se sada radi u poređenju sa prethodnom godinom. Za 95, a možda i za 98% građana Srbije zahvatanje će biti malo. Za 2% će biti veće i to drastično. Naravno, tajna se krije, gde su te pare, odakle će se pojaviti te pare koje su više od procenta prenesene inflacije. Ona se krije u izvorima, koji nisu samo zahvatanja od građana i ako analiziramo budžet, spreman sam da ne radimo to za govornicom, da sednem sa svakim, da pogledamo zajedno i da to utvrdimo. Što se tiče grada i što se tiče toga kako će grad trošiti, na žalost, vi morate da shvatite jednu činjenicu, jer je vi jako dobro znate, gradovi moraju trošiti više sredstava nego što će prikupiti od ovog poreza za komunalne delatnosti, jer su potpuno sve komunalne infrastrukture upropaštene. Znači, mi ćemo ovaj put morati da izbalansiramo, svi u svojim budžetima, i to smo uradili. Uostalom, uzimite budžete, pogledajte, oni su otvoreni. Budžet nije tajna. Na kraju krajeva, sve stranke koje ovde sede imaju svoje predstavnike u lokalnoj samoupravi. Neka pogledaju budžete. Neka pogledaju budžet grada. Videće da će Beograd ove godine za komunalnu infrastrukturu potrošiti više para nego što će se prikupiti iz ove takse. Zašto? Zato što će morati iz nekih drugih prihoda da uloži sredstva u komunalnu infrastrukturu, a ne recimo u neke druge stvari za koje bi možda grad Beograd trebalo da uloži. Zato što je jednostavno komunalna infrastruktura Beograda u katastrofalnoj situaciji. Prema tome, treba biti korektan. Treba biti fer. A, za svaku računicu sam spreman sa svakim da sednem i da je raspravimo.
Izvolite, gospodin Šešelj kao predstavnik poslaničke grupe.
Dame i gospodo narodni poslanici, pošto je Vlada sebe katastrofalno zastupala u toku rasprave o ovim poreskim zakonima, predstavnik Odbora izgleda ima nameru da je prevaziđe u toj katastrofičnosti. Predstavnik Odbora za budžet pokušava da ubedi parlament i građane Srbije kako će sada biti smanjeni porezi za 98% građana, a samo 2% će plaćati veće poreze, što je apsolutna glupost. Proširena je poreska osnovica. Povećan je broj poreskih obveznika. Znači, ministar finansija je krenuo u širinu, a povisio poresku stopu, znači i u visinu. Mnogo više ljudi će biti oprezovano i u mnogo većim iznosima. Da nije tako ne biste vi uveli i porez na topli obrok i porez na regres za godišnji odmor. Ne biste vi povećavali poresku stopu seljacima. Prvo, osnovni porez na katastarski prihod povećan je sa 1,5% na 2%, pa još dodate ovaj opštinski porez od 3,5%, pa ukupno 5,5% i ko zna šta ste još sve smislili. Pa ste onda proširili poresku osnovicu za stanove i povećali poresku stopu. Gde ste povećali poresku osnovicu? Zato što ste za vlasnika stana smanjili sa 50% na 40%, pa još samo 30% ima popusta na članove domaćinstva, za svakog člana do 10% do ukupnog iznosa od 30%. Znači, da li vi oporezujete bogataše, 2% bogataša. Ne. Vi ovim poreskim zakonima uvodite nove namete na sirotinju. Vi otimate od svih građana, od celog naroda i razmećete se velikim budžetom. Još ne znate da rasporedite neke velike budžetske stavke i povećavate, uz to enormno povećavate, budžete lokalne samouprave. A, smanjujete im broj obaveza. Ukidate im obavezu izgradnje komunalne infrastrukture. Ukidate obavezu gradnje stanova itd. i to zadržavate na nivou preporuka, kao - očekuje se. U obrazloženju zakona stoji - očekuje se da će oni to ulagati za izgradnju stanova solidarnosti. Očekujete. Pa, znate vi sebe, ko ste i kakvi ste i kakva vam mogu biti međusobnaočekivanja. Dakle, ogromnim nametima derete kožu građanima, narodu, a sa druge strane država tom istom narodu mnogo manje nudi nego što je to nudila prethodna vlast kroz raspodelu budžetskih sredstava.
Pravo na repliku ima narodni posalnik Nenad Bogdanović.
Uobičajeno je kada čovek nema argumente da vređa. To mogu da prihvatim, pošto sam nažalost shvatio da je to ovde manir u ovom parlamentu. Da li je nešto glupost ili nije - to uvek može biti diskutabilno. Ali, neke stvari su fakti. Naravno, mogu da shvatim da onaj ko ne zna dobro matematiku da može da greši. To je potpuno prirodno. To je sve prost račun. Tvrdim i ostajem pri tome, naravno kao predsednik Odbora za finansije, dasmo o tome raspravljali na Odboru. Odbor za finansije je odbio sve ove amandmane i sve ove primedbe, bar sa tom motivacijom da nije tačno to što se priča. Činjenica je da će ono što će se ubrati poreskim zakonima praktično u nominalnom iznosu biti manje, ako se uzme u obzir inflacija i sve računice. Ali, hajde da sednemo i da to izračunamo, a ne da pričamo. Ne da govorimo o nekom dranju kože i o nekim drugim stvarima. Znači, o tome smo raspravljali. Nije budžet veći tri puta. To je laž. Zašto? Zašto budžet izgleda veći? On izgleda veći zato što je isti iznos koji je bio prethodne godine u budžetu bio na drugim računima. Sve to sa tih računa je vraćeno u budžet. Na to ide inflacija. Saberite, pomnožite, podelite, poreske obaveze 98% građana Srbije su manje i to je činjenica. Niko se ne razmeće. Mi smo vrlo nesrećni što smo dovedeni u situaciju da grad Beograd ima godišnje 300 miliona maraka budžeta. To je sramotno. Tvrdim da to nema Tirana. A zašto je to tako? Zašto? Zato što ste nas doveli u ovu situaciju da su građani imali 70-80 maraka plate i da naravno nisu mogli da plaćaju nikakve poreze svojoj državi, jer građani žele da njihova država funkcioniše. Građani Beograda žele da imaju vodovod kakav zaslužuju, saobraćaj kakav zaslužuju, grejanje kakavo zaslužuju, puteve kakave zaslužuju, a pogledajte dokle smo došli. Prema tome, niko se ne razmeće velikim budžetom. Onaj ko bi se ovim budžetom razmetao on ne bi bio normalan.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 49, protiv 114, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 15, od ukupno prisutnih 178 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Određujem pauzu do 15,30.
Molim narodne poslanike da utvrdimo da li imamo kvorum za rad. Konstatujem da imamo kvorum za rad Skupštine. Nastavljamo sa amandmanima na član 4. Na član 4. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne želi.) Ako ne, stavljam amandman na glasanje. Za 46, protiv 117, uzdržanih nema, nije glasalo četiri, ukupno 167 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Ljubomir Kragović. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Ljubomir Kragović.
Dame i gospodo narodni poslanici, moj amandman na Predlog zakona o porezu na fond zarada odnosi se na član 4, predlažem da se stav 2. briše. Obrazloženje je da smo mi ovim predlogom zakona obezbedili sredstva za lokalne samouprave, koje imaju samo tu obavezu da raspišu koliko će iznositi stopa poreza na fond zarada. Drugu obavezu lokalna samouprava nema. Smatram da je ovaj stav suvišan i da umesto njega treba da stoji amandman koji će dati obavezu lokalnoj skupštini za namensko korišćenje ovih sredstava, koje ubira ovim poreskim zakonom. Vaše obrazloženje za donošenje ovog zakona odnosi se, kako vi kažete ovde (citiram): "netransparentnost poreskog sistema i sprovođenje decentralizacije poreskog sistema, s tim što se ukidaju naknade za korišćenje komunalnih dobara od opšteg interesa i doprinosa za solidarnu stambenu izgradnju". Znači, postoje ponovo dve stavke, kojima ćete mahati kao da ukidate poreze, a s druge strane, uvodite porez na fond zarada, koji dodatno opterećuje privredu. Da se podsetimo ko su sve obveznici poreza na fond zarada - to je isplativa zarada u smislu zakona, kojim se uređuje porez na dohodak građana, isplatilac prihoda od autorskih prava i prava industrijske svojine, fizičko lice koje ostvaruje prihod od samostalne delatnosti i fizičko lice koje ostvaruje prihod od poljoprivrede i šumarstva. Znači, dodatni namet na iste kategorije obveznika. Ono što je interesantno je regulisano članom 7, da se u pogledu načina utvrđivanja poreza na fond zarada primenjuju odredbe zakona kojima se uređuje porez na dohodak građana, što znači da je poslodavac dužan, bez obzira da li isplaćuje zaradu ili ne, da ovaj porez uplati državi. Znači, prema državi je obavezan, a prema svojim radnicima nije obavezan. Ne može izvršiti nikakvu isplatu dok pre svega ne uplati ovaj iznos poreza na fond zarada. U toku celodnevne rasprave slušali smo razna obrazloženja i gospodin ministar nikako nije mogao da ubedi niti nas poslanike a najmanje građane Republike Srbije u opravdanost uvođenja još jednog nameta, s obzirom da znamo da su sve ove kategorije već jednom oporezovane. Znači, pored one tempirane bombe on plasira još jednu bombu koja će izazvati sa primenom ovog zakona od 1. juna 2000. godine socijalne nemire u Srbiji. Što se tiče tempiranih bombi, ovaj naš ministar iz Francuske verovatno u dosluhu sa trenutno francuskim okupatorima koji su okupirali Kosovo i Metohiju, koji isto tako koriste neke bombe. Samo ih oni zovu šok bombe. Od tih šok bombi mogu da vam kažem da je već više ljudi izgubilo delove svog tela, a jedna osoba je i poginula. U jučerašnjem napadu, jednom mučkom napadu UNMIK-a i KFOR-a sa četiri vozila na barikade Srba u Kosovskoj Mitrovici, bačena je bomba, pri tome je naših osmoro građana povređeno, a teško je povređena noga Vesku Đuriću, građaninu Kosovske Mitrovice. Ono što je cinizam u tome je da okupator kaže da te bombe nisu bačene, nego su se slučajno našle tu. Znači, Srbi voze ona transportna sredstva, koriste helikoptere kada idu u akcije.
Molim vas da se držite teme.
Shodno članu, sa amandmanom, pričam o bombama, a ako može gospodin ministar da pominje bombe, zašto ne bih mogao i ja, gospodine predsedniče? Pa da obrazložim ovo što se dešavalo u Kosovskoj Mitrovici. To je još jedan sraman čin koji se dešava na prostoru Kosova i Metohije i ponovo apelujem na Skupštinu da se ipak ova skupština, ne samo u vidu saopštenja nekog kružoka ove skupštine, predsednika i par poslanika, nego na skupštinskom zasedanju postavi tačka dnevnog reda o Kosovu i Metohiji i da Skupština donese svoje zaključke sa ove sednice. (Predsednik: Vreme.) Hvala.
Da li se još neko javlja za reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, suprotstavljaju se amandmanima Srpske radikalne stranke na Zakon o porezu na fond zarada. Predstavnici Vlade i vladajuće većine su se zaista vrlo nevešto odnosili prema samoj problematici i pokazali krajnje nerazumevanje. Kada ministar nešto ne razume ili pogotovo Čedomir Jovanović nešto ne razume, onda nema smisla da ga kritikuje Dragan Marković - Palma i da ga napada što Čedomir Jovanović nema radnog staža, pa ga tako zbuni, izbezumi, pa Čedomir Jovanović izađe za govornicu i kaže da ima 11 godina radnog staža. On je tu zabrljao, on misli studentskog staža, a seća se u Kardeljevo vreme da je student bio promovisan u radnog čoveka, pa otuda 11 godina radnog staža. Zaista to ne mogu da slušam i to bih upozorio Dragana Markovića - Palmu. Znate, nekog ko ništa ne zna ne treba ni mrcvariti, ne treba ga za to neznanje suviše oštro prozivati da se i na taj način blamira pred javnošću. To nikada ne bih uradio kada je reč o Čedomiru Jovanoviću (iz sale: tema), jer imam podatke da je Čedomir Jovanović u trećem razredu upućen na razredni ispit, u trećem razredu ekonomske škole "Nada Dimić" u Zemunu, a četvrti razred je završio sa dovoljnim uspehom. Znate, sada zaista nema smisla tražiti te slabe tačke. Može se govoriti o njegovom džipu, o njegovim sposobnostima, za nasilničko ponašanje i sve ostalo.
Gospodine Šešelj, danas džip nije na dnevnom redu. Kažem da ni jedan džip danas nije na dnevnom redu.
Vi mislite da samo može moj džip da bude na dnevnom redu, jer ste davali izjave da ja branim džip kada nam je kritično na Kosovu i Metohiji (iz sale: džip, džip). Pitam se, što policija otima džip kada je kritično dole, zašto nije išla dole. Da se vratimo na ovaj amandman, šta je bilo? Ovi vaši DOS-ovci svi žele da se govori o džipovima izgleda. Ajde malo o Čedinim školama i o uspehu. Što se tiče ove odredbe u kojoj mi amandmanima tražimo, prvo da se ukine porez na fond zarada, pa kada već to ne prihvatate, da se smanji poreska stopa sa ovih predviđenih 3,5%, koliko ste predvideli, na 1 ili 1,5% ili 2%. Predstavnici Vlade pokazuju apsolutno nerazumevanje i oni nemaju interesa zapravo da objašnjavaju sopstvenu poresku politiku, oni misle da se na slabostima iz prethodnog perioda može ovde konstituisati bilo kakav poreski sistem. Pa ne. Toliko je stanje u zemlji teško, da narod ove poreze ne može da podnese. Vi ovde neprekidno dokazujete, kao i ovaj vaš predstavnik Odbora, kako se već zvaše, ne mogu sva imena da zapamnim (iz sale: Bogdanović), on je rekao u nominalnom iznosu da je budžet ove godine mnogo manji nego prošle. To je rekao za ovom govornicom, pa to verovatno ima u stenogramu. U nominalnom iznosu budžet je četiri puta veći. Mi ne govorimo da je on realno četiri puta veći, ali ovakav kakav je mnogo je veći nego prošle godine, jer cele prošle godine kurs marke je bio 20 dinara za jednu marku, sada je 30 dinara za jednu marku, što znači da bi u vrh glave budžet za ovu godinu mogao da bude 50% veći (iz sale: lažeš), a ne 2, 3, ili 4 puta veći, zavisno s koje strane mu ko prilazi. (iz sale: 6 dinara za jednu marku).
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Ako ne, stavljam amandman na glasanje. Za 56, protiv 121, niko uzdržan, četiri nije glasalo, ukupno je prisutan 181 narodni poslanik. Na član 4. amandman je podneo Odbor za finansije. Predstavnik Vlade saglasio se sa ovim amandmanom na sednici Odbora za finansije. Molim izvestioca Zakonodavnog odbora da se izjasni o ovom amandmanu.
Pravno je moguć.
Pošto su amandman Odbora za finansije prihvatili Zakonodavni odbor i predstavnik Vlade, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 8. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Pošto su amandman Vlade prihvatili Odbor za finansije i Zakonodavni odbor, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Time smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima i odlučivanje o amandmanima. Za reč se javio predstavnik predlagača, izvolite, završna reč.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, glasajući za ovaj zakon time ćete zaokružiti prvi korak ekonomske reforme i predloženi paket poreskih zakona, a tim pre što ste glasali za budžet Republike Srbije. Želeo bih da iskoristim ovu priliku da možda, ako pogledamo malo unazad ovih nekoliko nedelja koje smo proveli zajedno, kažem tri pouke, da vidim koje su tri stvari naši građani dobili kroz ovu raspravu i kroz usvajanje ovih zakona. Pa možda naznačim koja su tri sledeća ključna koraka u našoj fiskalnoj, pa i ekonomskoj reformi. Prvo, sa poukama. Prva pouka čini mi se je jedna veoma pozitivna pouka, a to je da je ovo prva rasprava ovih razmera i ove dubine, ma kakva bila i naravno da u nekim momentima možda i nije bila dolična ovom domu. Ovo je prva o jednom ključnom pitanju koje okupira i koje interesuje sve naše građane. Čini mi se da sama činjenica da mi raspravljamo o tome je jedan veoma pouzdan signal da se naša zemlja vraća u red normalnih zemalja, zemalja gde se najviše raspravlja o ovim pitanjima, gde se najžešće rasprave vode baš o ovome, o porezima, o javnoj potrošnji, o raznim programima i bore se idejama da nađu ono što je najbolje za naše građane. Time se, čini mi se, ovim prvim činom ekonomske reforme sprovodi jedan veoma pozitivni čin. Ako pogledamo, isto tako ponašanje Vlade, bilo je pitanja oko toga zašto su ti vladini amandmani, izraz jedne nove tehnologije vlasti i načina vođenja ove zemlje. Gledajući u prošlost i gledajući kako su vođene ove sednice, primetio sam da skoro nikada nije bio prihvaćen nijedan amandman opozicije, u prošlim zasedanjima. Ali, imajući u vidu da smo imali veoma kratak period za usvajanje ovih zakona, ne samo da je Vlada imala sluha za ono što je bilo konstruktivno od strane opozicije, nego je pomno pratila javni pretres i javnu raspravu i usvojila ono što je bilo razumno. Tako, čini mi se, dobili smo na kvalitetu našeg javnog života, javne rasprave i usvajanja ovako ključnih zakona. To bi bila moja prva pouka. Što se tiče druge poruke, premijer pre neki dan rekao da je Vlada loše, katastrofalno predstavila ove zakone. Ja se sa njim slažem. Zašto? Zato što je teško objasniti da ovako dobar paket poreskih zakona i ovakav budžet, koji je kvalitativan pomak prema onome što je bilo u našoj zemlji, ne bude prihvaćen od strane našeg stanovništva, pa čak i opozicije, i priznajući da ovo nije momenat da idemo u finese i u neke manje stvari. Kada prelazite sa jednog sistema, gde 40% celog budžeta prolazi kroz specijalne račune, kad prelazite sa jednog sistema gde naš narod biva oporezovan inflacijom, zamrzavanjem njihovih sredstava u tzv. državnim bankama, da ne govorim o privatnim, kada prelazite iz sistema gde nije bilo nikakve budžetske kontrole, kad prelazite iz sistema gde nije bilo moguće imati redovne izveštaje o tome šta se dešava u državnoj kasi, u tom momentu, a i kada sagledate tu situaciju uistinu, Vlada nije dobro uradila, nije dobar posao uradila sa tim da objasni našem narodu, možda i vama ovde u Skupštini, šta je ovde i šta se tu nalazi. Međutim, mislim da su činjenice veoma tvrdoglave. Isto tako, oni koji su u vreme ove rasprave najavili ogromnu inflaciju, veliki potres, poreski šok time što prelazimo na jedinstvenu stopu poreza na promet, već tri nedelje živimo sa tim porezom i vidimo da uistinu ima proizvoda koji su crna tačka, gde je cena povećana, a samim tim, i primenom toga vidimo da nikakvog velikog šoka nema. Tako će i biti sa ovim novim zakonima i tako će biti zato što mi želimo da tako bude i zato što smo se tako i pripremili. Znači, ako smo ostavili previše prostora za neznanje, za demagogiju, najviše smo krivi mi, pa i ja, zato što smo ostavili da se za ovom govornicom kaže puno netačnih tvrdnji. Krivi smo i mi, ali mislim da će se to u sledećih nekoliko sednica i ovih predloženih zakona u mnogo čemu promeniti. Rečeno je da je budžet veći. Nominalno, jeste. Ali, kada budemo priložili završni račun budžeta za 2001. godinu, početkom sledeće godine, videćemo šta je izvršeno i uporedićemo realne cifre. Onda ćemo videti da je uistinu zahvatanje naše privrede smanjeno, kada se uporedi ono što se treba uporediti. Govorilo se da smo uveli neke nove poreze, ali mi smo ukinuli poreze. Mi smo ukinuli taksu za izlazak iz SRJ, dnevnice solidarnosti koje, da nisu ukinute, opteretile bi naše stanovništvo za dodatnih 12 milijardi dinara. To je 10% celog budžeta. Taksa na električno brojilo je ukinuta. Želim da kažem, pošto je o tome bilo priče jutros, moramo ponovo uvesti jedan vid pretplate i imati obezbeđeno namensko finansiranje RTS-a, jer uistinu, nije dobro imati situaciju gde nekad ministar finansija odlučuje kada i koliko treba da budu isplaćene plate u RTS-u. To nije dobra situacija i ona će veoma brzo biti promenjena. Ukinuto je 3% u Beogradu, ukinuto je 3% za železnicu, i imamo sijaset drugih naknada koje nisu ukinute, već su pretvorene u ono što jesu - akciza ili porez na promet. Pričalo se o tome da će ovi nameti ugroziti naše stanovništvo. Već danas čujem, i čućete ponovo o tome, da oni koji danas primaju porez na njihovu imovinu, na stanove, moraju mnogo više da plate. Ponovo, pogledajmo, zbog toga što je režim prošle godine imao inflaciju 116%, jednostavno, usklađivanje sa tom stopom inflacije dovodi do ovih cifara u dinarima koje će naši građani da plate. Ali, ni u čemu to nije realno podignuto. Tako će i biti u svim porezima koje će naši obični građani plaćati ove godine. Tu ne sme niko da ih zaplaši i niko ne sme da uvede bilo kakav strah u naše stanovništvo. Država se vodi normalno, odgovorno, ne više stihijski. Treća pouka koju možda i lično vučem iz ovoga,baš zbog toga što se o ovim temama veoma malo pričalo prošlih godina, možda znanje u celom društvu, poznavanje, razmena mišljenja oko toga je na dosta niskom nivou, hteli to ili ne hteli. Mislim da je isto tako tu važna uloga države, ne kroz neki drugi populizam, da pomogne svima, i privredi i građanima, da bolje znaju šta plaćaju i zašto plaćaju. Zbog toga, hteo bih da vam kažem da ono što je planirano ići će još brže, a to je uspostavljanje jednog instituta za javne finansije, koji će tražiti da se razvije i naša doktrina i naše znanje u tom domenu. Publikovaćemo jedan poreski informator i to kroz elektronske i druge medije. Već od sutra ćemo uspostaviti telefonsku vezu, i to ćemo objaviti u Ministarstvu finansija, pa posle toga u centrima RUJPA, a posle toga i u lokalnim ispostavama Republičke uprave javnih prihoda, da građani ili privrednici koji imaju pitanja mogu da dobiju odgovore. Najzad, za one koji su već na Internetu, krajem ove nedelje biće uspostavljen i sajt Ministarstva finansija, gde će moći da vide zakone i pitanja i odgovore. To su tri pouke. Ako sada pogledam i sagledam sve ove poreske zakone, ne ulazeći ponovo u budžet, pitamo se šta su dobili naši građani. Čini mi se, tri stvari. Prvo, mnogo više demokratije i poštenja. To možda nije mnogo, ali to je već baza za nešto što je zdravo. Zašto? Jer, ovoga puta niti ja, niti bilo koji budući ministar finansija neće moći da izbegne vas i javnost i da uvodi neke namete i neke takse, neke podzakonske akte, jer time sada širimo neki novi način odnosa sa našom javnošću i sa našim građanima. Ako neki porez mora da bude povećan, ja ili bilo koji drugi moraće da dođe pred vas i da bude rasprava, da se priča i da se raspravi da li je to primereno. To je, čini mi se, veliki pomak za našu zemlju i za naše građane. A da ne govorim o tome da, što se tiče rashodne i prihodne strane, ovog puta je sve kao na dlanu, sve je zakonsko i sve se da proveriti. To je jedan veliki pomak za našu demokratiju i za pošteno vođenje naših javnih finansija. Ja sam, u ime Vlade, izuzetno ponosan na to. [[Aplauz.]] Drugu stvar koju su naši građani dobili ovime je više pravičnosti. Pre svega, uveli smo razumnu progresivnost. To znači da oni koji imaju veće kuće, jače automobile, veća primanja, nešto će više i platiti. To je pravično. Ne treba preterati ni u drugom pravcu. Ali, sada i samim tim ulazimo u red nacija koje imaju nešto normalniji način zahvatanja. Očigledno, to će najviše zaživeti onog momenta kad uvedemo sintetički porez na dohodak građana, ali za to treba malo više truda i informatike. To će biti već sledeće godine. Pravičnost, to je isto ono što se zove prava socijalna politika. To nije demagogija, ne ona demagogija koja kaže - biće niskih cena za sve i za one koji mogu da plate i za one koji ne mogu da plate, pa se onda izdaju neke obveznice, razore se veliki sistemi, a posle toga država je bespomoćna. Država kasni dve godine za dečije dodatke, država ne može priteći u pomoć onima kojima je potrebna. Tome je došao kraj. Ako pogledate budžet, od onih četiri milijarde, sada imamo 16 mlrd. dinara za socijalno ugrožene, jer ta socijalna pomoć mora ići u ruke onima kojima je potrebna, a ne svima. To je onaj pravi način na koji ćemo štititi naše građane, kroz dečije dodatke, koji će se redovno primati, kroz redovne penzije, kroz redovne plate za one koji su budžetski korisnici. A ove godine, zato što idemo u reforme, imaćemo i 600 miliona dinara koje smo obezbedili od kapitala Svetske banke, a u avgustu će to biti dato, odnosno onima koji primaju dečije dodatke i unapred. Isto tako avgusta, ako možemo nešto i ranije, isplatićemo i one obveznice koje dospevaju tek 1. januara 2002. godine. To je ona prava socijalna politika, ne ona koja na neki administrativni način pokušava da depresira neke cene i posle nema lekova, i struje nema i države više nema. Treća stvar, koju su naši građani dobili, to je više pogodnosti i za njih i za lokalnu samoupravu, pa i za privredu. Ako pogledamo građane, bilo je puno priče ovde o kolima, ali naši građani već sada vide da smo mi ono što je bilo šest godina starosti omogućili, da prenesu na osam godina starosti, a neki kažu da je trebalo da bude 12 godina, videćemo kroz ove mesece koji dolaze, ali pomak je napravljen i time će mnogi naši građani, oni koji imaju slabija kola, srednja kola, moći da plaćaju čak i manje poreze i sigurno, manje poreze u realnim cenama. Oni koji imaju nešto jača, i nova kola, i to je pravično, plaćaće više. Što se tiče lovaca, tu amandmanom DOS-a koji je Vlada prihvatila, oslobodili smo lovce plaćanja poreza na oružje, a koji su trebali da plate pre. Mogao bih nastaviti tako dugom listom onih stvari koje smo omogućili našim građanima. Drugo, ako pogledate privredu, na to ću se vratiti na kraju, imamo situaciju gde sada oni mogu više da ulažu, jer budžet ne može dovoljno da uloži u ono što vrši i što je duh naše nacije, ono što je bilo 3,5%, sada je 5%, to je maksimalno i što može da se odbije na dobit preduzeća, a u kulturu se ulaže 1,5% i 3,5% za sve druge namene. To je veliki pomak i to nam je nužno da ona bolje stojeća preduzeća mogu da pomognu, za te ključne segmente, našem društvu. I sada, ako pređem na ono što su tri sledeća koraka, čini mi se, prvo, i sada se otvara debata i znamo da će za ovom govornicom ponovo neki pokušati da uvedu nemir u duše naših građana, u preduzeća, s tim što prelazimo na bruto plate. Ponavljam, čin prelaska na bruto plate je vraćanje budućnosti našim radnicima, onima koji su zaposleni. Deset godina ta budućnost je prodavana svaki dan. Doduše, to je bilo iznuđeno datom situacijom, delimično, to i ja priznajem. Ali, momenat je da vratimo budućnost našim građanima i oni koji govore, i govoriće za ovom govornicom da će tu biti nekih teškoća za neka preduzeća, stvarno misle da je ova vlast i da je ova vlada izuzetno naivna, da to mi ne znamo i da se već ne spremamo, i da nismo napravili programe, baš za ta preduzeća na onaj pravi način. Ali, ne sme se ceo sistem iskriviti za nekoliko specifičnih situacija. Moramo da imamo jedan neutralan i normalan sistem, i onda sanirati ono što treba biti sanirano. To je onaj pravi put za našu zemlju. Prelaskom na bruto plate, omogućavamo da oni koji dobijaju platu, dobijaju i prava na penziju i na zdravstvo. To je ono što je najvažnije za naše ljude, jer veoma je teško da neki, na neki ciničan način pričaju o onoj socijalnoj, tempiranoj bombi u srcu Srbije. Oni koji tako pričaju, možda i ne misle previše o tom narodu. Možda im je tako prirastao. Znači, to je prva stvar i prvi korak koji nas očekuje već sada u ovoj raspravi. Drugi korak, to je dalje uvođenje reda i poštenja u vođenju naših javnih finansija. Prvo, i to već na ovoj sednici, dobićete završni račun za budžet 2000. godine i dakako, sa tim završnim računom, dobićete kao što je obećano i izveštaj o budžetskoj kontroli, koja traje već od 26. februara ove godine. Tu ćemo videti da neke stvari, koje su rečene za ovom govornicom, nisu tačne, da nenamenske takse nisu bile ona prava stvar. Naprotiv, tu se najviše zloupotreba desilo i službenog položaja i drugih krivičnih dela. Tu ćemo videti, na onome što se desilo, i ponovo će se pokazati da je ovaj put bruto budžeta i ovih poreskih zakona pravi put za našu zemlju. Ono što se tiče poreza na ekstra dohodak i ekstra dobit, o tome ćemo tek pričati. To je isto jedan način uvođenja reda u našu zemlju i sigurno će biti za koju nedelju puno debate, priče i rasprave u ovom parlamentu oko te teme. Već se priprema i drugi paket, ovog puta ne poreskih zakona, na tome smo završili osim nekih uređivanja ove godine, tućemo imati zakon o trezoru, koji će urediti relacije koje ima država sa bankama, imaćemo zakon o budžetskom postupku, jer i ovaj budžetski postupak, ma koliko bio bolji nego onaj što smo imali pre, je nedovoljan za jednu demokratiju kao što treba da bude Srbija. I tu ćemo predložiti mnogo detaljniji način pripremanja budžeta, usvajanja, i dakako praćenja budžeta, da bi vi kao izraz narodne volje, pa i narod, znali još preciznije šta se dešava u državnoj kasi. Najzad, predložićemo i zakon o igrama na sreću, jer u tom segmentu država mora ponovo uspostaviti svoja prava i uvesti red. To je onaj drugi korak koji možete očekivati. Zaključujem sa trećim korakom i tu, svi oni koji su o tome pričali, su apsolutno u pravu, najbolji poreski sistem ne može uspeti ukoliko naša privreda i oni elementi koje možemo da uspostavimo, ne krenu. Naravno da je to sada prioritet prioriteta naše vlade. Hteo bih da kažem da je ovo što je bilo u ovim poreskim zakonima i u budžetu, nedovoljno. Oni koji govore o poljoprivredi, svi kontakti koje imamo sa njima, pokazuju da su veoma dobro shvatili poruku. Usklađivanje sa Evropskom unijom, oslobađanje poreza na promet veštačkog đubriva, proizvoda na zaštitu bilja, stočne hrane, ono što je u Agrarnom budžetu, veoma atraktivna cena za mleko, ona sredstva koja su obezbeđena za proveru našeg stočnog fonda, a da ne govorim o tome da trenutno dobijaju po prvi put ažurno i bonove za dizel, da je veštačko đubrivo došlo, sve to ukazuje da je naša poljoprivreda ponovo krenula. To je veoma pozitivno za sve nas. Drugo, ako pričamo o privredi, kao što znate, to je najavljeno, mi smo krenuli u jednu veliku borbu za uvođenje reda u akciznim proizvodima. Mogu vam reći, o tome ćete dobiti izveštaj, dobro je krenulo. Krenulo je dobro i u nafti. Velika je akcija kontrole sprovedena od petka pa nadalje u domenu cigareta i tu smo već postigli dobre rezultate. Sve je to ono što će omogućiti dalje rasterećenje naše privrede. I baš o tome pričamo. Već u junskim platama mi nećemo samo preći na bruto plate, koje će omogućiti proširenje osnovice. Oni koji govore da će topli obrok biti oporezovan, varaju narod, jer on hoće i ući će u osnovicu, ali po nižim stopama. Naravno, za sva ona preduzeća gde je plaćeno redovno, to će imati neutralne efekte. Već u julskim platama, mi idemo na dodatno rasterećenje od 10%. Ono što je danas 100 do 105 dinara, na 100 dinara plate, postaće oko 70. To je ona jaka poruka za celu našu privredu i oni su je veoma dobro shvatili, a onda kada dođemo jednog dana, videćemo koliko će to pomoći onim uspešnijima, a uradićemo kao što sam već najavio, sve da ublažimo bilo kakve negativne efekte za one kojima će to biti teže. To je ono što će privreda veoma dobro shvatiti uz priliv svežeg kapitala. Danas je bila jedna sednica Fonda za razvoj, već smo dobili 64 miliona marakaza razne izvozne projekte. To je samo početak. Na kraju, i danas je došla jedna dobra vest, a to je da je 5.500 radnika Zastave je prihvatilo Program Vlade Republike Srbije od svih 6.500. Eto dobre vesti danas. Oni su se izjasnili, nema tu puno mesta ni za kakvo likovanje, nema nikakvog mesta za bilo koje zadovoljstvo. Ovaj dogovor koji je postignut je jedan veoma težak dogovor za sve zaposlene u Zastavi i mi smo toga svesni. On je težak dogovor i za poslodavce, on je veoma težak dogovor i za budžet Republike Srbije i za Srbiju. Ali verujte ona noć pregovora, ono što je danas postignuto, to je da su radnici i sindikati, grad i poslodavac i Vlada sagledali najzad konačno kakva je prava situacija i priznali da su nužne duboke promene u Zastavi. Sa ovim dogovorom mi imamo sada jednu podlogu, način da radimo zajedno na tom dubokom problemu koji se zove Zastava i mislim da je on tek prvi,prvi, ali značajan pomak prema ozdravljenju ne samo Zastave, nego i Kragujevca i zbog toga sam duboko srećan i veoma zadovoljan u ime Vlade Republike Srbije da su radnici prihvatili, njih 5.500 od 6.500, koji su se izjasnili za taj program. Na kraju i tu bih zaključio, kao što ste videli pokrenuta je prošle nedelje jedna komisija za regulisanje unutrašnjeg duga u našoj privredi, jer mi nismo samo zatekli 12,2 milijarde dolara spoljnog duga. Mi smo nažalost, zatekli i 825 milijardi dinara unutrašnjeg duga. To je cena te nelikvidnosti, to je cena izolacije, to je cena lošeg vođenja ekonomske politike, koju smo danas zatekli i mi ćemo krenuti u rešavanje tog problema, koji je izuzetno složen, ali i tu se angažujem danas u ime Vlade Republike Srbije. Do kraja maja ćemo naći i taj mehanizam da omogućimo našoj privredi da ponovo posluje, da odblokiramo te žiro račune, a radeći na privredi sigurno ćemo sagledati i dugove naših građana, dugove koje imaju prema struji i prema nekim drugim aspektima. Tako uz ovaj budžet, uz ove poreske zakone, uz sve ovo što se radi za privredu i naše građane ja sam siguran da smo postavili jedan prvi ključni temelj za uspeh naše zemlje. Hvala.
Zahvaljujem ministru za finansije gospodinu Božidaru Đeliću i ovim zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Stavljam na glasanje Predlog zakona o porezu na fond zarada, u celini. Za 129, protiv 59, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 6, ukupno 194 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o porezu na fond zarada. Tražite reč po Poslovniku. Izvolite.
Kada se traži reč, poštovana predsedavajuća, po Poslovniku poslaniku se daje reč odmah. Znači, nema da se odlaže, a već pet minuta držim ruku i tražim povredu Poslovnika. Poslovnik je povređen, ali je stvar već završena. Hteo sam da upozorim ovu skupštinu na povredu člana 141. Poslovnika koji govori o amandmanima i podnošenju amandmana. Mi smo imali amandman Vlade za koji je predsedavajući pročitao da je postao sastavni deo ovog zakona, jer ga je prihvatio odbor, a taj amandman je podnet u toku rasprave. Nije blagovremeno podnet u roku kako je to članom 141. Poslovnika predviđeno. Odbor je 12. aprila razmatrao ovaj amandman i kao njegov amandman je postao sastavni deo ovog zakona, a 12. april je tri dana posle početka rada Skupštine, a ona je započela rad 9. aprila. Prema tome, povređen je 141. član Poslovnika ove skupštine i ovaj zakon, za koji se kaže da Vlada daje blagovremene amandmane, da izlazi u susret poslanicima, nije donet na način demokratski, jer je taj amandman usvojen na neposlovan način po ovom poslovniku. Mogao je da bude prihvaćen amandman bilo kog od ovih poslanika, koji je istovetan sa ovim amandmanom i da postane sastavni deo ovog zakona.
Ne znam zašto se niste blagovremeno javili kada je bila ta tačka. To je bilo pre nego što sam dala reč gospodinu ministru. Javite se na vreme. Prelazimo na 12. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O RADNIM ODNOSIMA Primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici Tomislav Nikolić, Božidar Vučurović, Lazar Marjanski, Branislav Blažić, Stevan Kesejić, Božidar Vujić, Radojko Petrić, Hranislav Perić, Stevan Gudurić, Dragan Čolić, Vitomir Plužarević, Goran Cvetanović, Ljubomir Kragović, Nataša Jovanović, Veroljub Arsić, Gordana Pop-Lazić, Petar Jojić, Srboljub Živanović, Borislav Pelević, Slobodan Janjić, Milorad Mirčić, Toma Bušetić, Đorđe Mamula, Dragoljub Stamenković i Goran Cvetanović. Narodni poslanik Srboljub Živanović 10. aprila ove godine povukao je amandman 9. na član 1. tačku 4. Predloga zakona, a narodni poslanik Đorđe Mamula, na sednici Zakonodavnog odbora, obavestio je da je odustao od amandmana podnetih na Predlog zakona. Primili ste izveštaje Zakonodavnog odbora i Odbora za rad, boračka i socijalna pitanja. Primili ste mišljenje Vlade Republike Srbije o amandmanima podnetim na Predlog zakona. Otvaram načelni pretres. Za reč se javio minstar gospodin Dragan Milovanović.
Poštovano predsedništvo, uvaženi narodni poslanici, Vlada Republike Srbije predložila je Narodnoj skupštini izmene zakona u oblasti radnih odnosa i u zapošljavanju. Osnovni ciljevi predloženih promena su veća socijalna sigurnost zaposlenih, veća prava po osnovu obaveznog socijalnog osiguranja, minimalna zarada kojom se obezbeđuje veća materijalna i socijalna sigurnost zaposlenih, pravičnost u visini plata za iste i slične poslove u javnim službama i državnim organima, eliminisanje sive ekonomije, odnosno rada i isplata zarada na crno, pooštravanje odgovornosti svih subjekata za poštovanje zakona. Novine koje se uvode u oblast plaćanja poreza i doprinosa zahtevaju odgovarajuće izmene i dopune Zakona o radnim odnosima u delu kojim se uređuje sistem zarada, naknada i drugih primanja zaposlenih. Predloženim izmenama stvaraju se uslovi za primenu fiskalnog sistema u ovoj oblasti na novim osnovama, kompatibilnim savremenom evropskom zakonodavstvu. Zakonom se definiše zarada na bruto principu, stvaraju se uslovi za primenu predloženih zakonskih rešenja u oblasti poreza i doprinosa u delu koji se odnosi na plaćanje ovih obaveza na zarade. U bruto zarade ulaze svi prihodi po osnovu radnog odnosa, zarada, naknada zarada i dodaci na zaradu, kao i doprinosi za obavezno socijalno osiguranje i porezi i zarade. Pored toga, uvođenjem bruto principa u sistem zarada eliminiše se siva ekonomija pri isplati zarada, s obzirom da se sva primanja, regres, topli obrok, prekovremeni rad, razne vrste naknada koje su bile najčešći predmet izbegavanja plaćanja poreza i doprinosa sadržanih u bruto zaradi. Utvrđivanjem obaveza isplate zarada u novcu eliminiše se drugi rasprostranjeni oblik sive ekonomije u oblasti zarada, a s obzirom da više nije moguća isplata zarada u robi, bonovima i na drugi način. Ovim načinom obračuna zarade obezbeđuje se da zaposleni u oblasti socijalnog osiguranja ostvari adekvatan obim prava plaćen u iznosu doprinosa, pošto osnov za utvrđivanje prava čine isplaćena zarada u koju su uračunati dodaci na zaradu, na koje je i do sada plaćan doprinos, ali nisu ulazili u osnov za ostvarivanje prava, penzije, novčane naknade za slučaj nezaposlenosti, bolovanje preko 60 dana i slično. Posebno je značajno da se zakonom uvodi i jedno od osnovnih međunarodnom konvencijom zagarantovanih prava, pravo na minimalnu zaradu. Minimalna zarada je kvalitativno novi institut koji zaposlenom obezbeđuje znatno veći nivo prava. Do sada je minimalnu zaradu utvrđivala Vlada i ona je od početka 2000. godine do danas iznosila 280 dinara. Minimalna zarada se, prema izmenama zakona, utvrđuje u visini od 35% prosečne zarade u privredi Republike na osnovu objavljenog podatka po prosečnoj zaradi i sada iznosi oko 1.850 dinara. Svakako da i ovaj iznos nije dovoljan da se podmire sve potrebe, ali je sedam puta veći od dosadašnjeg. Rastom proizvodnje i zarada i ovaj iznos će biti znatno veći, na nivou koji će zadovoljiti egzistencijalne potrebe porodice. Zarada koju zaposleni ostvari na osnovu cene rada, radnog učinka i vremena provedenog na radu utvrđuje se prema poslovima radnog mesta na koje je zaposleni raspoređen, polazeći od cene rada za najjednostavniji rad i koeficijent posla koji sadrži složenost posla, odgovornost na radu, uslove na radu i stručnu spremu. Zaposleni ostvaruje pravo na dodatak na zaradu za rad duži od punog radnog vremena, rad na dan državnog i verskog praznika, noćni rad, vreme provedeno u radnom odnosu, minuli rad, rad u smenama, ishranu u toku rada za dane provedene na radu, regres za korišćenje godišnjeg odmora, troškove rada i boravka na terenu, ostale dodatke u skladu sa kolektivnim ugovorom. Visina dodataka na zaradu utvrđuje se kolektivnim ugovorom. Predloženim rešenjem predviđa se da se ugovorom o radu utvrđuje cena rada zaposlenog za standardni učinak i puno radno vreme i elementi za utvrđivanje zarada u skladu sa zakonom i kolektivnim ugovorom. Zarada se isplaćuje jednom, najmanje jednom mesečno, isključivo u novcu. Osim prava na zaradu, zaposleni ima prava i na druga primanja, troškove prevoza za dolazak i odlazak sa rada, troškove dnevnica za službena putovanja u zemlji i inostranstvu, kao i otpremninu pri odlasku u penziju i u slučaju prestanka radnog odnosa u visini utvrđenoj kolektivnim ugovorom. Ovim zakonom je utvrđena posebna obaveza poslodavca da zaposlenom pri isplati zarada dostavi obračun na propisanom obrascu koji sadrži podatke o zaradi, naknadi zarade, dodatka na zaradu, drugim primanjima, obračunatim i plaćenim obavezama po osnovu poreza i doprinosa iz zarada, zakonskim, administrativnim i drugim odbicima iz iznosa za isplatu. Pored toda, pooštrava se i kontrola isplate zarada i plaćanja obaveza po osnovu doprinosa i poreza, utvrđivanjem odgovarajućih ovlašćenja NBJ, Zavoda za obračun i plaćanje, inspekcije rada, u slučaju da poslodavac ne izvršava obaveze koji se odnose na isplatu zarada i plaćanje poreza i doprinosa za obavezno socijalno osiguranje na zaradu. Predloženim zakonskim rešenjima povećane su novčane kazne za prekršaj iz ovog zakona i data veća ovlašćenja inspekciji rada u kontroli primene ovog zakona, naročito najznačajnijim odredbama koje se odnose na zapošljavanje na crno, odnosno u slučaju kada poslodavac prima zaposlenog na rad, a sa njim ne zaključi ugovor o radu i ne podnese prijavu za obavezno socijalno osiguranje, na kršenje odredaba zakona i kolektivnog ugovora kada poslodavac ne izvrši zaposlenom isplatu zarade odnosno minimalne zarade. Važećim zakonskim rešenjima za slučaj otpuštanja sa posla utvrđeno je u rasponima od 6-12 zarada zaposlenog i to u neto iznosu. Predlogom zakona otpremnina se utvrđuje u bruto iznosu u visini od dvostrukog do petostrukog iznosa zarade zaposlenog. Predloženi iznosi su veći, posebno kada se ima u vidu dosadašnja garantovana neto zarada koja iznosi 280 dinara, i predložena minimalna bruto zarada koja prema podacima statistike treba da iznosi oko 1.900 dinara. Ako je poznato da je jedan broj zaposlenih primao samo garantovanu zaradu, a što bi bio i osnov za isplatu otpremnine, to se najbolje može videti na sledećem primeru. Šest garantovanih neto zarada iznosi 1.680 dinara, a šest minimalnih zarada iznosi 11.400 dinara. Ovo je samo deo izmena radnog zakonodavstva koje su bile neophodne zbog ukupne reforme fiskalnog sistema. U pripremi je donošenje novog zakona u oblasti rada i zapošljavanja, u saradnji sa socijalnim partnerima, sindikatima i organizacijama poslodavaca, kao i međunarodnim organizacijama radi usaglašavanja sa standardima evropskih zemalja. Zahvaljujem.
Za reč se javio Dragan Marković.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, vratio bih se na izlaganje ministra Đelića, kojim je obuhvatio celokupni poreski sistem koji smo razmatrali ovih dana i poreski sistem koji ćemo imati u narednom periodu. Zamolio bih gospodina ministra Đelića da mi objasni kako će živeti četvoročlana porodica, gde dvoje rade u nekoj fabrici, ako znamo da su rashodi za 60 kvadrata, za četvoročlanu porodicu, sledeći - električna energija 700 dinara, grejanje 880 dinara, stabilni telefon 260 dinara, u ovoj kalkulaciji ne uzimam mobilni telefon, komunalne usluge 75 dinara,ako jedno dete ide u vrtić 500 dinara i podšišivanje za četvoročlanu porodicu, jednom mesečno po 100 dinara, puta četiri, to je četiristo dinara. To ukupno izlazi 2.815 dinara. Ako dodamo, gospodine ministre, potrošačku korpu, koja iznosi 12.000 dinara, to izlazi 14.815 dinara. To je transparetntno gospodine ministre, strana rashoda. Idemo transparentno na stranu prihoda. Strana prihoda je, ako dvoje rade u fabrici, po 4.000 dinara, koliki je prosečni lični dohodak u Srbiji, to je 8.000 dinara, pa mi objasnite, gospodine ministre, kad 8.000 dinara oduzmemo od 14.815 dinara to je 6.815 dinara. Svaka porodica mora od nekog da uzme na zajam. Vi, gospodine ministre, pominjete neke kredite. Ajmo, da vidimošta to znači danas za jednog radnika koji radi u fabrici i ima 4.000 dinara, a da uzme kredit od banke. Pre svega, mora biti kreditno sposoban da može mesečno, ako su krediti na šest meseci, da plaća svaki taj kredit. Ako jedan šporet košta 10.500 dinara, frižider koji je propao, jer smo kritikovali staru Vladu da porodice nisu mogle da obezbede ono što im je neophodno, košta 10.000 dinara, to je 20.000 dinara. Kolika je mesečna rata, gospodine ministre, svakom onom ko bude potražio kredit i da li može da bude kreditno sposoban. Ne može. Gospodine ministre, vašim zakonom se ukida porodična krsna slava, jer za četvoročlanu porodicu, ako 10 gostiju dođe kod tog domaćina na krsnu slavu, moram to transparentno, pojedinačno, pošto ste vi živeli u Francuskoj i ne znate koji su prvoslavni običaji u Srbiji, ako jedno prase od 30 kilograma, gospodine ministre, treba da obezbedi ta porodica za te goste, pilići .....(Glasovi: Tema.) Tema je, gospodo, izlaganje gospodina ministra o poreskim zakonima. Ako suhomesnatih proizvoda od jedan kilogram treba da uzmemo, gospodine ministre, ako treba da uzmemo jedan litar rakije, 20 piva i 10 litara soka, to izlazi 5.700 dinara, gospodine ministre. Objasnite mi, gospodine ministre, odakle će građani da plaćaju te obaveze? Vi sada, kao, razgovarate tamo, ne slušate to, jer nemate ni odgovor na ovo što sam vas pitao. Gospodine ministre, zamolio bih vas, ovo je treći put da vas zamolim, da izađete i da mi odgovorite, ako vam transparentno pokažem stranu prihoda i stranu rashoda - odakle će građani da žive? Ako se po novom programu o privatizacijigovori da 50% viška radne snage ide na biro, a samim tim gubi regres, gubi topli obrok, to je velika stavka ...
Gospodin Đelić uopšte nije obrazlagao, niti je izvestilac po ovom zakonu, molim vas da se držite dnevnog reda.
Završavam. Ako mu oduzimate, kada ode na biro, topli obrok i regres, to je velika stavka za svaku porodicu, i da je pri tom 50% viška radne snage, a govorimo o zakonima o radnim odnosima, gospodine ministre, pa bih zamolio da mi objasnite - odakle će porodica da obezbedi ova sredstva? Rekao sam vam onda za poljoprivrednog proizvođača, da petočlana porodica, koja se bavi poljoprivredom, ima 5 hektara zemlje, a treba 171.000 dinara da obezbedi da može da živi. To znači da proda 60 ari zemlje, puta 100 maraka, to je 180.000 dinara. Šta će da proda onaj ko stanuje na petom spratu i nema nijedan kvadrat zemlje, gospodine ministre, izvolite pa mi objasnite.
Reč ima gospodin Šešelj.
Ministar će da čeka, pošto smo mi njega čekali 10 godina, da odraste, da izađe iz pelena, da cuclu zameni nečim boljim, prikladnijim, itd. Ali, da bi ministar imao o čemu da govori, mi smo završili paket poreskih zakona, a uputili smo se u paket zakona o izmenama i dopunama radnog zakonodavstva. Ovde nama ministar Dragan Milovanović (je li tako beše) izađe na govornicu i reče - oni tek spremaju nove zakone, a ovo je ovako, malo da se zamajavaju poslanici. Nije baš tim rečima, ali to je suština. A zašto niste odmah spremili kompletne zakone, da se mi ne zamajavamo, nego da se ide na usvajanje tih celovitih zakona, kako bismo mogli da iz njih sagledamo koncept vaše politike u sferi rada i socijalnog osiguranja. Izbegli ste to iz nekog razloga, iz istog razloga iz koga je i ministar Đelić do sada neprekidno izbegavao, pa zamajava ovaj parlament podacima da je njihova vlada ukinula dnevnice solidarnosti. To smo ukinuli još u oktobru mesecu, kad se nije ovde ni čulo za Đelića, kad se samo znalo da je nekada tamo bio savetnik Čubajsu, i valjda mu je u Češku zabranjeno da uđe, Poljsku, gde ono beše, ne mogu da pamtim to, nije ni bitno. Ili, ovde da se busa u prsa da je ukinuta taksa za izlazak iz zemlje, kad je to nadležnost Savezne skupštine, a najavio je pretplatu na televiziju. Ukinuše taksu, a sada će pretplatu - e, lepo bogami, toliko godina galame oko takse, sad će opet da dođe taksa, ali će se malo finije zvati - pretplata. Dragan Milovanović, kao ministar za rad i zapošljavanje, došao je na tu funkciju kao sindikalni funkcioner, maltene, da nije Branislava Čanka, kao srpski Leh Valensa. Busao se u prsa zalaganjem za radnička prava, za radničke interese, za poboljšanje životnog standarda radničke klase, seo u ministarsku fotelju i lepo uputio svoju poslanicu radnicima - to što sam vam pričao, ništa ne važi, to što ste, dragi radnici, verovali Draganu Milovanoviću, sada lepo otpišite, pustite niz Dunav, neka vetar odnese. Dragan Milovanović je sada ministar, sada nije zadatak Dragana Milovanovića da štiti radnička prava, sada je zadatak Dragana Milovanovića da radnicima dere kožu. I, on je već krenuo u tom pravcu. Evo, da vidimo šta sadrži taj zakon - već u prvom članu restrikcije. Ranije, kada bi radnik dobio otkaz, kada prestane potreba za njegovim radom, kada ne može da mu se obezbedi neko drugo radno mesto, isplaćivala mu se otpremnina utvrđena kolektivnim ugovorom, koja je za radnike do 10 godina staža bila minimalno - 6 mesečnih plata. Sada to Dragan Milovanović smanjuje na dve mesečne plate. Pa bolje je da radnici kao otpremninu dobiju manje plata, jer će manje poreza platiti, bolje je da dobiju manje plata, manje će jesti, pre će skapati od gladi. Jer, novi posao neće moći da nađu. Radnici koji imaju radnog staža od 10 do 20 godina, umesto ranijih 8 plata, što im je sledovalo kao pravo na otpremninu, sada će imati tri, to im je ono što zakon garantuje, ako se ne smiluje poslodavac, pa da malo više. Oni koji imaju od 20 do 30 godina radnog staža, ranije su imali pravo na 10 plata otpremnine, a sada četiri plate, a oni koji imaju preko 30 godina radnog staža, a te više niko živ neće da zaposli, umesto 12 plata otpremnine, sada će imati samo 5. I, kada dobiju tih 5 plata, još kupe jedan konopac i obese se. Šta drugo da rade od sebe, posle 30 godina radnog staža? E, to je, dakle, suština ovog novog radnog zakonodavstva. Ima ovde takođe dosetka nove vlade, da se sada u bruto zaradu obračunava i topli obrok, i regres (o tome je već bilo govora). Zašto - da bi se i to oporezovalo. Znate, topli obrok je toliko niskog iznosa, oko 1.000 dinara je sada, da država ne može da bude oštećena zato što će svaki zaposleni dobiti neoporezovanih 1.000 dinara, pa mu se ono drugo posle oporezuje. Ako je država spala na to da oporezuje i tih 1.000 dinara toplog obroka, kakvu ona nama perspektivu nudi? Šta ona nama obećava? Ili, ako je država spala na to da oporezuje i one 4.000 dinara regresa za godišnji odmor, koji se jednom godišnje isplaćuje, znači Vlada ne vidi nikakvu perspektivu. Vlada nema nikakav ozbiljan koncept, ona ne zna da nađe pare, ona ne zna da stvara te pare, ona misli - sve pare koje joj trebaju, mora da oduzme od naroda. Što to niste rekli u predizbornoj kampanji? Što niste u vaš program zapisali da ste vi mnogo inventivniji, da ste vi mnogo snalažljiviji u izmišljanju novih poreza i da se zbog toga borite za vlast, da smo mi mala deca u odnosu na vas po izmišljanju poreza. Ministar Đelić malopre mrtav hladan za ovom govornicom priznade da je na katastrofalan način zastupao poreske zakone, i čak onako snishodljivo prema svom predsedniku Vlade - u pravu je predsednik Vlade, da ga ošamari, u pravu je, da ga gura nogom, u pravu je, da ga mlatne štapom, u pravu je, jer on je predsednik, a on je ministar, mora da sluša. Pa ministre, posle takvog priznanja za ovom govornicom, jedini logički izlaz je ostavka. Katastrofalno si zastupao poreske zakone - ostavka. Neka za ministra dođe neko ko će ih bolje zastupati, i gotovo. Dragan Milovanović nije u stanju da štiti radnička prava i radničke interese, nije u stanju da se izbori za nova prava, koja će se garantovati zakonom, nego ukida već postojeća. Sada ne može radnik u firmi koja nema para na računu, koja ne može da isplati plate, ne može ni u naturi da dobije. Pa može valjda u svinjskim polutkama, ako nema para, valjda može u drugim namirnicama, pirinču, brašnu, šećeru, ako je reč o nekoj trgovačkoj firmi, ili firmi koja se bavi poljoprivrednom proizvodnjom. Znate, ne možete vi slagati nijednog radnika da na računu nema para, ako firma ima para na računu. Ako firma ima para na računu, onda treba zabraniti da se isplaćuju delovi plata u naturi. Ali, ako firma nema nikakvih para na računu, to radnici uvek znaju, to njima niko ne može da sakrije. Onda bar treba omogućiti nešto što služi za preživljavanje, od danas do sutra, da deca kod kuće ne ostanu gladna, pa ako je to svinjska polutka, ako je to brašno, ako je to šećer, ako je to ulje - ne može država na tome štetiti. To treba omogućiti. Ministar Dragan Milovanović je došao da to ukine - radnička klaso, ništa ne brini, ako nemaš plata, e nećeš dobiti ni hranu, nema ni toplog obroka, nema ni regresa. Vi DOS-ovci neprekidno obećavate radnicima, evo, neko veče i Đinđić na televiziji kaže - biće velikih otpuštanja, to je bolno. Priznade Đinđić da je to bolno. Naravno, neće to boleti Đinđića. To je bolno, konstatovaćemo da je bolno, i stotine hiljade radnika bez posla. Vi se spremate da to uradite, vi ovde kažnjavate poslodavca koji nije uredan u isplaćivanju plata, tako što mu na 90 dana, odnosno 60 do 90 dana zabranjujete da radi. Vi zatvarate firmu da ne može da radi, ako je on kasnio u platama. Vi ćete ovde dovesti do preventivnog zatvaranja firmi. I gotovo. Znate, ne možete vi da sprovodite ovakve zakone, dok ne obezbedite tih 6 milijardi dolara, pa svako ko ostane bez posla da mu dajete mesečno bar prosečnu platu, pa da idete u investicije. Lako je otimati pare, ali narod je od vas očekivao investcije. (Predsednik: Vreme.) One investicije koje mi nismo mogli da damo u tim iznosima koje ste vi obećavali. Vi ste obećavali 6 milijardi, nama to nije padalo na pamet, jer smo znali da ne može da se dođe do 6 milijardi. Dajte sada tih 6 milijardi pa vam neće trebati ovakvo restriktivno zakonodavstvo. A ne, ovde što propusti ministar Đelić, dočekuje ministar Milovanović. Ministar Đelić otima od onih koji nešto malo crkavice novca imaju, a Dragan Milovanović ih tera s posla, bez nadoknada, bez otpremnina, smanjuje im pravo, ne da im čak ni u hrani malo da dobiju, ne da im regres za godišnji odmor itd. To je ekonomska i socijalna politika DOS-ovske ovlasti. Nije problem onda u ministru Đeliću što je katastrofalno objašnjavao ili u Draganu Milovanoviću koji ne zna nikako ništa da objasni, nego ovde tuc-muc čita ono što su mu drugi pripremili. (iz sale - vreme) Problem je u vašoj pogrešnoj ekonomskoj i socijalnoj politici. Nema tog genija na belom svetu koji može opravdati vaše poreske i vaše radne i socijalne zakone.
Reč ima ministar Đelić.
Samo dve stvari. Jedno je pitanje rasprave činjenica, argumenata, a drugo je pitanje morala i obraza. Primiti takve ideje i čuti od onih koji su doveli naše građane do prosjačkog štapa. Oni geniji koji su našli načine da im daju obveznice koje ničim nisu bile obezbeđene, pa time razorili neke sisteme, kao EPS. Oni koji su našli način da ih oporezuju kroz dve hiperinflacije u 10 godina, a jedna je bila druga najveća u istoriji čovečanstva. Oni koji su uspeli da im oduzmu novac koji su godinama štedeli i želeli da obezbede njihovu porodicu. Oni koji su uspeli pogrešnom ekonomskom politikom da dovedu našu privredu u ovu situaciju koju danas imamo, ne samo kroz 12,2 milijarde dolara spoljnog duga, nego 835 milijardi unutrašnjeg duga. Na vama je narodni poslanici i na našem narodu da prosude da li i dalje treba slušati te argumente, da li i dalje treba slušati kritike na ovaj kurs koji je težak, ali koji moramo početi. Mislim da moramo s jedne strane priznati da smo u teškoj situaciji, ali složno naći načine da postepeno izlazimo iz ovog gde smo se našli. Što se tiče računica, ona kucaju na otvorena vrata, pokušavaju da dokažu da je teško danas živeti u Srbiji. Jeste, danas je izuzetno teško živeti u Srbiji. To svi znamo i baš zbog toga sve ćemo uraditi da poboljšamo, ašto se tiče socijalne politike ove nove vlasti, samo nekoliko činjenica. U oktobru 2000. godine kasnilo se dve godine na dečije dodatke, sve je isplaćeno, tog duga više nema. Tako da jedan od kupona isplaćen avansno, a ako gledamo onih 26 meseci za one najugroženije i oni su isplaćeni, a ako gledamo na ažurnost penzija i plata svih onih koji žive od budžeta i oni su redovno isplaćeni. Najzad, ona država koja je uzimala, ona država koja je govorila da ono što ste mislili da je vaše, pa vam je rekla ne,to je samo jedan račun u jednoj banci, međutim ne možete doći do novca. Ova država i ova vlast od prošlog utorka u 10 ujutru je počela da vraća štedišama i ponos je i ove vlasti da je obezbedila 440 maraka u ovom budžetu Republike Srbije, a više od polovine tih sredstava da se tako isplati. Naravno da je teško živeti u Srbiji danas, ali ovaj budžet i ovi poreski zakoni i ovi socijalni zakoni, prelaska na bruto plate su pravi put da postepeno, ali i brzo izađemo iz ove teške situacije, bez demagogije. Hvala. [[aplauz]]
Reč ima gospodin Ivković, pa gospodin Šešelj drugi put.
Dame i gospodo narodni poslanici, jako dobro znam da je na dnevnom redu Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o radnim odnosima, ali pošto se na dnevnom redu ovde podosta nalazi iz miljea bitnog za taj zakon, da i ja koju reč kažem. Naravno da ponovim, da bi dečiji dodaci, plate u prosveti, kulturi, nauci bili i te kako veći, sve na vreme isplaćeno, da nismo morali 20 milijardi dinara da potrošimo da bi se slikali kraj 127 obnovljenih mostova, kraj izgrađenih 500 stanova i kuća, zahvaljujući NATO agresorima koji su želeli da to ne platimo, da bi narod glasao na izborima kako je glasao. Što se tiče miljea za Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o radnim odnosima, možda ministar Đelić ne zna, ali Savezna vlada je pomogla da ovi koji budu 82% skuplji od pre neki dan, pa tek toliko kao čestitka građanima na republičke zakone. Inače, što se tiče indeksa industrijske proizvodnje, draga moja gospodo, oni koji su bili nesposobni da vode ovu državu imali su u martu prošle godine takvu proizvodnju da vi ove godine, gospodine Đeliću, ostvarujete svega 92% prošlogodišnje martovske proizvodnje, a u centralnoj Srbiji 89% prošlogodišnje martovske prozvodnje. Izvinjavam se, obratite se, ako nije tačno, gospođi Milevi Žižić, profesoru doktoru, direktoru republičkog Zavoda za informatiku i statistiku, koja je to vaše - nije tačno,objavila i rekla - centralna Srbija 89% proizvodnja ovog marta u uspešnoj DOS-ovskoj vladi u odnosu na prošli mart u lošoj vladi socijalista. Ukupna industrijska prozvodnja 93,4% u odnosu na prošli mart. Kada se govori o uslovima u kojima će se zakon o izmenama i dopunama Zakona o radnim odnosima primenjivati, mislim da bi sve vas u ovoj sali, a posebno recimo ministra morao da upozori da su cene u martu ove 2001. godine u odnosu na mart 2000. godine 3,12 puta veće. Od toga, industrijski i prehrambeni prozvodi imaju čak 3,7 puta veće cene u martu ove godine u odnosu na prošli mart. Ministar Đelić je rekao da je inflacija bila 116%, pa onda saberite koliko su puta veće cene, nego što je bila inflacija. Toliko o uspešnosti rada ove DOS-ovske vlade. Indeksi troškova života su 3,1 puta veći, iako je inflacija bila 117%. Kada smo kod toga, bilo bi vrlo zanimljivo pročitati obrazloženje koje je dao resorni ministar za rad i socijalna pitanja u prilog ovog zakona. Inače, taj resorni ministar je bio vođa neke nezavisnosti, a koliko je bio nezavisan dokaz je da je u DOS-ovskoj vladi, kao što je jedan kolega poslanik izašao i rekao - ja sam predsednik sindikata nezavisnost, nama je ostalo da se nasmejemo koliko je nezavisan, pošto je DOS-ovski poslanik. Znači, objašnjeno je da se uvode bruto principi u sistemu zarada, da se eliminiše siva ekonomija pri isplati zarada, a s obzirom da su sva primanja sadržana u novom pojmu zarada pa sada ministar, predsednik sindikata, koji se bavi nezavisnim radom treba da eliminiše regres, topli obrok, prekovremeni rad, razne vrste naknada koje su bile najčešće teme izbegavanja plaćanja poreza i doprinosa, sadržana u novom pojmu zarada. Utvrđivanjem obaveze isplate zarade u novcu, eliminišu se i drugi rasprostranjeni oblici sive ekonomije, a to je dobro uočilo ministarstvo u oblasti zarada, s obzirom da više nije moguća isplata, pazite cinkarenje zarada u robi, bonovima itd. Znate, kada to čitate u obrazloženju koje je napisao predsednik nekog od sindikata, pa kada vidite da su cene 3,7 puta veće u martu ove u odnosu na mart prošle godine, a istovremeno da je proizvodnja manja 0,9 od proizvodnje u martu prošle godine, znači prva godina posle NATO agresije, onda razumete zašto Gradski odbor sindikata tekstila kože i obuće u liku predsednika tog odbora piše sledeće: "Pošto nam je svojim apsurdnim poreskim zakonom za postojeće stanje u privredi i društvu oduzela i zadnju koru hleba, oporezujući topli obrok za koji se ovaj sindikat toliko borio i izborio, jer ima najviše sirotinje, sada Vlada u liku našeg ministra za rad i zapošljavanje hoće tako gladne i ponižene da nas pošalje na ulicu, jer socijalnog programa za radnike koji će ostati bez posla nema. Primećujete da pišemo sa očitim gnevom, jer je grupacija zaposlenih u tekstilu, koži i obući podnela najveće žrtve u vremenu nečega što se ovde zaboravlja, desetogodišnje ekonomske blokade, kao grana koja nikada nije bila u društvu monopolista. Zato poručite ministru za rad i zapošljavanje, koji je prihvatio da se ovakvi zakoni ponude kao dobro rešenje za usvajanje socijalnog programa, da na vreme odstupi sa ministarskog mesta i da pri tome povuče ponižavajuće zakone namenjene izmorenoj radničkoj klasi. Biće to bolje, verujte nam, nego da se ogroman gnev radnika ispolji na ulicama naših gradova širom Srbije, jer procenjujemo da radnike sa ovakvim stepenom nezadovoljstva niko neće moći da zadrži u praznim halama, gladne i ponižene, naravno, i bez ikakve perspektive i sigurnosti za budućnost. Ujedno, zahvaljujemo poslaničkim grupama i pojedincima koji su se u Skupštini Srbije borili i izborili za opstanak solidarne stambene izgradnje." (Glas iz sale: Taj je nazavisan?) Taj je samostalan, ali nije poslanik u Skupštini, kao nezavisan, niti je ministar, kao predsednik nekog nezavisnog sindikata. Šta treba reći? Treba reći da je činjenica da ovaj zakon, koji se predlaže, još jednom verifikuje poreze i doprinose na topli obrok, markicu, regres i terenske dodatke. Ali, ne samo to. Kao što je predsednik poslaničke grupe SRS rekao, nije moglo bez još jednog zakidanja isplate, a to je da se smanjuje osiguranje za one koji su do 10 godina staža, sa šest na dvostruki iznos zarade, sa osam na trostruki, sa deset na četvorostruki, sa 12 na šestostruki iznos zarade. Jednostavno, ovaj predloženi zakonski projekat vrši dodatnu verifikaciju svega onoga što je Vlada učinila kroz zakonske projekte kada su u pitanju poreska opterećenja. Jednostavno, još jedanputa ne samo što verifikuje dodatno uzimanje sredstava od poreza i doprinosa na bitne socijalne komponente u preduzećima, nego i umanjuje prava radnika u specifičnim situacijama, kad ostanu bez posla. Jedino što je u ovom zakonu dobro, i to posebno ističemo, to je uvođenje pojma minimalne zarade. Ali, ono što ne valja, to je činjenica da će malo kolektiva u ovako teškoj poreskoj politici moći da ostvari 35% od prosečne zarade u Srbiji i da to isplaćuje svojim radnicima. Hvala lepo.
Gospodin Šešelj, drugo javljanje.
Dame i gospodo narodni poslanici, SRS je u vlasti bila samo dve i po godine, od 24. marta 1998. do oktobra 2000. godine. Za te dve i po godine mi smo se uglavnom borili protiv agresije NATO pakta, protiv agresije ministra Đelića. Jer, ono što nam je radio NATO pakt bombardovanjem iz vazduha, to nam sad ministar Đelić radi, kao ministar finansija. Dakle, isti je nalogodavac, samo nam jednom šalje bombardere, a drugi put nesposobne ministre da nas unište. Ne može ministar Đelić da pripisuje srpskim radikalima krivicu za teško ekonomsko i socijalno stanje u ovoj zemlji. Jer, kad sam se ja borio protiv onih koji su krivi za takvu situaciju, bio osuđen na osam godina zatvora i otišao na izdržavanje, sadašnji ministar Đelić je otperjao u inostranstvo, u škole NATO pakta. To je razlika među nama. Ja sam se borio protiv takvog stanja u zemlji u narednih dvadesetak godina. Ostalo mi 56 hiljada maraka zarobljene stare devizne štednje u Beobanci, a ministar Đelić tamo nema ništa zarobljeno. I, on mene optužuje za staru deviznu štednju. Tu staru deviznu štednju nam je oteo jedan raniji agent NATO pakta, a zvao se Ante Marković, čijim stopama sada ide ministar Đelić. (Predsednik: Gospodine Šešelj, molim vas da ipak pazite kakve reči koristite ovde i koja poređenja.) Ministar Đelić kaže da su one naše obveznice bile bezvredne, a posle kaže da ih je isplatio. Nisu sve isplaćene, ali moraju biti isplaćene. Sam je ovde priznao da se milijarda dinara isplatila kroz robu firmi koje su dugovale državi. Ministar Đelić nas napada što smo tri zaostale penzije isplatili kroz bonove za plaćanje električne energije. Ali, elektroprivreda je bila u stanju da proizvodi dovoljno struje. Elektroprivreda je doživela kolaps tek kad ste vi preuzeli vlast. Mogli smo i mi struju da poskupimo četiri puta, 400%. Mogli smo mi to da uradimo. Mogli smo i hleb da poskupimo tri ili četiri puta, mleko da poskupimo pet puta. Sve smo mi to mogli da uradimo, ali za razliku od ministra Đelića, mi smo shvatali da je Srbija ekonomski i socijalno bolesna, mi smo hteli bolesnika da izlečimo nekom prilagođenom terapijom, korak po korak, a Đelić je kljuka otrovima, pa preživela - uginula, baš ga briga. On sutra, kadSrbija nestane, on lepo opet u avion i ode odakle je došao. (Predsednik:Molim vas, na dnevnom redu je zakon o radnim odnosima.) To ste trebali da upozorite ministra Đelića. Ne može se na ovaj način lečiti srpska ekonomija i ne mogu se rešavati socijalni problemi. Ovako kako ministar Đelić tuče s jedne strane teškom artiljerijom, s druge strane ministar Dragan Milovanović buldožerima poravnava teren, pa koga zatrpa, zatrpa. On je u stanju 50% radnika da zatrpa provodeći ove svoje zakone. S jedne strane će ministar Đelić da dere kožu onima koji još budu primali platu, a s druge strane će Dragan Milovanović otvarati prostor da se stotine hiljada radnika ostavi bez posla. To je vaša ekonomska politika. (Glas iz sale: A, gde je Čović?) Čović tek dolazi na red. Danas smo podneli zahtev za izglasavanje nepoverenja Dušanu Mihajloviću, ministru unutrašnjih poslova, pa posle njega Čović dolazi na red. Sada ću vam jednim primerom samo pokazati kakva je DOS-ovska vlast. Aleksandra Ljubojević je bila zaposlena u Ministarstvu vera i rešenjem ministra dr Gordane Aničić upućena je 9. novembra 2000. godine na porodiljsko odsustvo. Na posao je trebala da se javi 11. decembra 2001. Novi ministar, koji se potpisao kao prof. dr Vojislav Milovanović, sad toj istoj Aleksandri Ljubojević, koja je na porodiljskom odsustvu, uručuje otkaz. Evo tog otkaza. Žena je na porodiljskom odsustvu još od novembra, a ovih dana dobija otkaz - 17. aprila. Ovo je slika i prilika DOS-ovske vlasti. To je vaše ogledalo. Evo, šta vi radite, masovno otpuštate ideološki nepodobne ljude iz državne službe, svuda u Srbiji, i na nivou centralne vlasti, u državnoj administraciji,i na nivou lokalne samouprave. To je ono što vi radite.
Izvolite, povreda Poslovnika. Samo nemojte da kažete da nije bilo reči o onome što je na dnevnom redu, jer to unapred uvažavam.
Gospodine predsedniče, dobro ste primetili na šta ću da ukažem. Ali, moje ukazivanje je pre obraćanje vama, kao predsedniku Skupštine, nego poslanicima koji neprestano povređuju Poslovnik, jer oni su, po svoj prilici, nepopravljivi. Nadam se da vi, kao predsednik, možete da se popravite i da mnogo odgovornije postavite pitanje poslanicima ako treba i ministrima, koji za ovu govornicu izađu i neprestano, krše član 98. Sva tri šefa poslaničkih grupa, koji su govorili jedan za drugim, prekršili su član 98. Prethodni poslanik i šef poslaničke grupe je prekršio i 98. i član 99. A, gospodine predsedniče, prekršili ste član 100, pošto ste bili obavezni da upozoravate i izričete opomene, jer tri meseca ova skupština radi. Cenim vašu tolerantnost, cenim vašu želju da se koliko je god moguće ovde stvore uslovi za normalniji rad. Zbog toga respektujem vašu tolerantnost, ali prema nekim poslanicima i šefovima poslaničkih grupa ta vaša tolerantnost samo im sve više i više daje snage da mogu i dalje da istrju na zloupotrebi Poslovnika i na zloupotrebi svoje pozicije. Molio bih vas, gospodine predsedniče, saopštite svim predsednicima poslaničkih grupa i svim poslanicima, da nećete više tolerisati takva ponašanja, jer ova skupština mora jedanput da počne da liči na odgovoran parlament i predstavništvo naroda Srbije. Hvala.
Ovo smo već imali kao problem, od prvog dana zasedanja ove skupštine i ja više zaista ne znam šta da odgovorim na to. Vi ste u najvećem delu u pravu, ali ponudite rešenje. Ne, ne otvaramo polemiku. Po Poslovniku nemate pravo....
Ponudio sam rešenje....
Evo kršenja Poslovnika.
Zahtevam od vas da poštujete Poslovnik.
Kada bih sada na vama primenio Poslovnik, morao bih da vam oduzmem reč, jer nemate pravo, recimo, i to je taj problem na koji ukazujemo od prvog dana. Ponovo Poslovnik? Znamo ga svi napamet, ali imamo problem u realizaciji, znate.
Prethodnik se poziva na povredu Poslovnika, a u Poslovniku u članu 98. kaže se: "Za vreme govora narodnih poslanika i drugih učesnika u pretresu nije dozvoljeno dobacivanje, odnosno ometanje govornika na drugi način, kao i svaki drugi postupak koji ugrožava slobodu govora". Prethodnik će se prepoznati da je on jedan od tih koji stalno dobacuje. Hvala.
Nemojte dobacivati, gospodine Kesejiću. Maločas ste razgovarali sa gospodinom Bogdanovićem i dobacivali, da li je to tačno, a onda ste izašli da prigovorite da ne poštujem Poslovnik i da ne opominjem poslanike koji razgovaraju i dobacuju. To je taj problem koji je zajednički i mislim da nije samo moj, već svih nas i da ga samo zajedno možemo rešiti. Evo, i sada razgovarate i dobacujete. To je taj problem i hvala što ste upozorili i sebe i ostale poslanike na Poslovnik o radu. Reč ima ministar Đelić.
Ovo nije prvi put da je moje ime pomenuto, nije prvi put pomenuto da sam dugi niz godina živeo u inostranstvu. To je istina. Ovde sam se vratio samo zbog toga što mislim da je ovo istorijski momenat za našu zemlju, jer ako ima sloge i pameti, ma koliko to bilo teško, postoji i način da se izvučemo, da uhvatimo korak sa Evropom, da damo neku budućnost našim ljudima, tako da se ono što je moja familija doživela, kada je trebalo da ide napolje da nađe neku bolju budućnost više ne dešava. Verujte, mnogi gledaju mene kao primer, da je možda moguće da se vrate u zemlju i da budu dobro primljeni, da možda ponovo možemo da spojimo te dve Srbije, daleko od svih ideologija, da možda zajedno gradimo neko bolje vreme i neku bolju zemlju. I dok sam slušao kako neko priča o tome da sam došao da pucam nekim puškama, ovde na moj narod, samo sam se setio moje male koja ima dve godine i koja jutros ima 39,5 i pita - zašto nisi sa mnom tata? A, ja znam zašto sam ovde. Moja poruka je poruka poštenja i želja da pomognem mom narodu, a za one koji nemaju dovoljno u svom srcu, da imaju poštenja i malo ljubavi za svog sunarodnika, ma gde on živeo, ne znam šta da kažem. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Radovanović, a posle njega narodni poslanik Stevan Ž. Gudurić.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, samo bih podsetio na početku ministra da mi kući ne čuvamo koze i ovce, već čuvamo decu i mi i ovde radimo. Prema tome, te tužne priče ostavite za kasnije. Ajde da se mi vratimo zakonu o radnim odnosima. Gospodin Jovanović je u jednom od prepodnevnih izlaganja, rekao, tačnije tražio od svih nas da razgovaramo snagom argumenata, da diskusije koje će se voditi ovde u parlamentu budu vezane za stvarnost. Mi možemo podržati vaš predlog da se umesto garantovane uvede minimalna zarada. To je neophodno sa stanovišta socijalne sigurnosti zaposlenih, ali tu postoji jedan problem, jer se mora imati u vidu da brojni subjekti, pre svega nisko akumulativne privredne grane, tekstilna industrija, kožarska industrija, neće moći da isplate 35% garantovane zarade od proseka Republike Srbije. To je prvo. Drugo, govorim o argumentima, dosada je otpremnina utvrđena u rasponu od šestostrukog do dvanaestostrukog iznosa neto zarade zaposlenog, a sada se u Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o radnim odnosima utvrđuje otpremnina u rasponu od dvostrukog do petostrukog iznosa. Sigurno, bez obzira na sva objašnjenja, ovo će te ljude dovesti u nepovoljan položaj i to je argument. Treće, objašnjenje, tj. obrazloženje Odbora da je izvršeno usaglašavanje sa zakonodavstvom Evropske zajednice, a na to mogu da kažem samo jedno - molimvas da kao što ste koristili evropske cene na srpske plate, vezano za povećanje i poskupljenje struje, energenata i svega ostalog, da shvatite, pre svega vi ministre i ovi ljudi iz Vlade, da se ova zemlja 10 godina nalazila pod sankcijama,da su bili ratovi u okruženju, da smo na kraju i mi tučeni, da nije isto, da se ne živi isto ovde u Srbiji, kao što se živi u Švedskoj ili u Nemačkoj, pa da usaglašavamo zakone sa njima. Sa druge strane, svestansam toga da mi moramo naše zakonodavstvo prilagoditi zakonima Evropske unije, ali neka se to uradi na normalan način, neka se to uradi korektno prema radnicima i vi ministre, kada idete kod mentora, vi kažite da je kod nas bilo teško, da ćemo se popraviti i da ćemo jednog dana uvesti sve te zakone. Četvrto, ne stojivaš argument gde kažete da se eleminiše "siva ekonomija". Za vas su, draga moja gospodo iz DOS-a, sva ona primanja koja su davana radnicima, kao socijalni ventil, kao pomoć radnicima da prežive uovih 10 godina, govorim o regresui drugim naknadama, za vas je to, draga moja gospodo, bio induktor sive ekonomije, kao da je verovatno da je neki radnik koji prima 1.500 dinara i 1.000 toplog obroka, sa tih 1.000 dinara trčao na ulicu da šticuje devize, da prodaje bankama i da tako ruši monetarni sistem naše zemlje. Sve ovo što sam vam rekao, malo pre je gospodin Ivković pročitao u pismu sindikata, pa proverite. Ili, kada imate direktan kontakt sa radnicima kragujevačke "Zastave", neka vam oni objasne o čemu se radi. Na kraju, nemojte da upotrebljavate ni jedan od ovih vaših ekspertskih argumenata. Upotrebite samo ona dva koje ste obećali ljudima pred izbore. Prvi argument je bio da ćete dovesti boljitak ovoj zemlji podizanjem privrede, koja stoji, koja je mrtva, jer kod vas, od kada ste vi došli ovde, jedino zatvori rade. Druga stvar, obećanih šest milijardi donesite ...
Molim vas da se držite teme dnevnog reda, Zakon o radnim odnosima, a ne zatvori i milijarde.
Zahvaljujem se poslanici na upozorenju. Vraćam se na temu. Znači, šest milijardi donesite, pa da pričamo. Ministre, za vas samo jedna kratka poruka, pošto sam ja doktor a ne vi, nemojte više, već drugi put izlazite za ovu govornicu i prepisujete nam na šest sati kao Pentraksil ovu istu priču o tome kako su krivi socijalisti i svi ostali za stanje u zemlji. Podsećam vas na deset godina sankcija, podsećam vas na rat, podsećam na sve ono što je bilo i prema tome, to je priča i nemate potrebe ubeđivati narod u suprotno. Na kraju godine će vas poreski papirići sačekati, i sve nas, ali vas to verovatno ne interesuje.
Reč ima narodni poslanik gospodin Stevan Ž. Gudurić, a neka se pripremi narodni poslanik gospodin Rade Bajić.
U Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o radnim odnosima, u članu 64a. piše: "Zaposleni ima pravo na dodatak na zaradu u smislu člana 63. stav 2. tačka 3. ovog zakona za rad duži od punog radnog vremena". Pa u članu 64v, u 2. stavu, kaže: "Zarada se isplaćuje samo u novcu", a u uredbi koju je napisala ista Vlada, Uredba o visini zarada i drugim primanjima u javnim preduzećima kaže se - "zaposleni koji rade duže od punog radnog vremena imaju pravo samo na preraspodelu radnog vremena". Pošto su sve radnici, čak i ti u javnim preduzećima, trebalo bi da imaju jednaka prava, kao i svi drugi kojima propisujete ovim zakonom. Isto tako, u članu 64a. kaže se da zaposleni ima pravo da dobije"i ostale dodatke u skladu sa kolektivnim ugovorom". U članu 12. se kaže - član 71. menja se tako da pod 3. glasi da zaposleni ima pravo na "otpremninu pri odlasku u penziju i prestanku radnog odnosa", pa u sledećem stavu tog istog člana piše da "poslodavac može zaposlenom da isplati solidarnu pomoć i jubilarnu nagradu pod uslovima, na način i u visini utvrđenoj kolektivnim ugovorom". Molio bih ministra da u Pravilniku o obrascu za obračun i isplatu zarada i drugih primanja u javnim preduzećima i preduzećima koja su osnovala javna preduzeća pokaže mogućnost takve isplate. Nje jednostavno nema, što znači da je Vlada odmah u startu posegla za tim da napravi radnike prve i druge vrste, verovatno će posle nekog vremena napraviti još više, pa bih molio da neko objasni ovde ako ume zašto je to tako, jer ću vas podsetiti da, između ostalog, u javna preduzeća spadaju gradska čistoća, gradski vodovod i kanalizacija itd. Ako neko misli da je to baš jako lep posao, neka zabode nos tamo, pa da vidi kako to tamo izgleda.
Reč ima narodni poslanik Rade Bajić, a sledeća je narodna poslanica Živodarka Dacin.
Poštovani narodni poslanici, Zakon o radnim odnosima do sada je predviđao kada radniku prestane iz određenih razloga obaveza rada, odnosno nema više uslova za rad u preduzeću, da mu se obezbedi jedno od prava, a to je prekvalifikacija, dokvalifikacija, zaposlenje kod drugog poslodavca ili, ako nijedno ne može, da mu se isplati otpremnina. Po Predlogu zakona koji je pred nama, radnici koji dođu u ovu situaciju su apsolutno u neravnopravnom položaju, odnosno u podređenom položaju u odnosu na zakon koji je ranije važio. Ministar je ovde izneo jednu računicu koja po meni apsolutno ne stoji, a to ćemo na jednom običnom radničkom prikazu pokazati. Do sada, inače, znate da se otpremnina kretala u zavisnosti od godina radnog staža, od šestostrukog do dvanaestostrukog iznosa zrade, dok se sada predviđa dvostruki do petostruki iznos, isto tako u zavisnosti od rada. Evo jedan klasičan primer, ako znamo da je sada oko 4.200,00 dinara prosek zarade, a obrazloženje je bilo da se ide na bruto zarade, ako dodamo da je topli obrok 900,00 dinara, i to je pitanje da li ga svi mogu isplatiti u tom iznosu, da je regres za godišnji odmor oko 4.200,00 dinara, mislim da je tako bilo za prošlu godinu, poslodavac je dužan da sada toliko isplati i isto je tako pitanje da li ih mogu svi isplatiti, a zna se da se regres ne isplaćuje 12 meseci, već jednom i to je otprilike, ako podelimo na 12 meseci, 350,00 dinara: kada to saberemo ispada da je taj bruto dohodak 5.450,00 dinara i ako dodamo obaveze, kako je ministar Đelić rekao negde oko 80% na to, to će sada biti 9.810,00 dinara. Sada bi trebalo da dođe noćni rad, prekovremeni rad, međutim u najvećem broju slučajeva ovo spada u taj bruto lični dohodak. Dakle, za radnika do 10 godina staža, za čijim radom je prestala potreba, otpremnina iznosi 19.600,00 dinara. Po dosadašnjem zakonu šest otpremnina po prosečnoj neto zaradi od 4.200,00 dinara to je 25.200,00 dinara. Mi se stalno hvatamo, kaže - proširena osnova, uzeti su terenski dodaci, regres za godišnji odmor, topli obrok i kada sve to dodamo u gro preduzeća iznosi oko 23% proširene osnove, a sada kada uzmemo da je on otpremninu po ranijem zakonu imao oko 25.200,00 dinara za do 10 godina radnog staža, a sada 19.600,00 dinara, ispada da je on najmanje za 20% oštećen. Ako se uzme da mu je u tome životni standard za najmanje još toliko opao, onda se može videti koliko je to sada nepovoljnija situacija za radnike. Može se apsolutno prihvatiti minimalna zarada umesto dosadašnje garantovane zarade, ali se isto tako postavlja pitanje, koliko preduzeća i u kojoj situaciji može da ih isplati, pogotovo kod vrlo oštrih zakonskih kaznenih odredbi u slučaju neisplaćivanja zarada u određenom periodu, a to je najmanje jedanput mesečno. Kazne sada više nisu od jedne do 10.000, već 200.000 dinara. Prema tome, na nekoliko je načina uhvaćen u makaze poslodavac, a pogotovo ovaj radnik koji je ostao bez posla i kojem se sprema otpremnina.
Po Poslovniku narodni poslanik Lazar Marjanski.
Povreda Poslovnika član 80. stav 2. Pročitajte vi.
Narodni poslanik gospodin Lazar Marjanski je izrazio sumnju u postojanje kvoruma i zato molim narodne poslanike da radi utvrđivanja kvoruma ubace svoje identifikacine kartice. Podsećam narodne poslanike iz SRS i SPS-a da odredba člana 113. Poslovnika kaže da su narodni poslanici dužni da koriste isključivo svoje identifikacione kartice, kao i da se identifikuju pri ulasku u salu ubacivanjem kartice u poslaničku jedinicu, odnosno da se odjave napuštanjem sale. Molim vas da ubacite svoje kartice radi utvrđivanja kvoruma. (Nema kvoruma.) Pozivam Službu da prebroji narodne poslanike koji su prisutni. (Poslanici Srspke radikalne stranke napuštaju salu.) Ovde smo imali jedan primer gde se poslanik poziva na povredu Poslovnika, a istovremeno je sam izvršio povredu pošto se nije identifikovao. Pošto je prebrojavanjem utvrđeno da nemamo kvorum i pošto je utvrđeno da je u sali prisutno 109 narodnih poslanika, određujem pauzu od 10 minuta.
Molim narodne poslanike da utvrdimo kvorum. Imamo kvorum, nastavljamo sa radom. Reč ima narodni poslanik Živodarka Dacin.
Gospodine predsedniče, gospodine ministre, poštovane kolege narodni poslanici, za Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o radnim odnosima tvrdim da je najveći broj ljudi zainteresovan. Pre svega, svi koji su zaposleni, zatim poslodavci a sigurno i svi oni koji željno očekuju da zasnuju radni odnos. Međutim, analizirajući ovaj zakon dolazi se do zaključka da se postavlja jedno ozbiljno pitanje, koga će ove izmene štititi, da li zaposlene ili poslodavce. Pokušaću zaista da argumentovano te svoje dileme, kroz svoju diskusiju, iskažem. Pre svega, već u članu 1. imamo izmene da se po godinama staža vrši isplata i to redom, do 10 godina staža osiguranja, kaže se - najmanje u visini dvostrukog iznosa zarade, a ranije je to bilo i još uvek je 6 prosečnih zarada isplaćnih u prethodnom mesecu. Drugo, od 10 do 20 godina predlog je - najmanje u visini trostrukog iznosa, a bilo je 8. Treće, od 20 do 30 godina staža osiguranja - najmanje u visini četvorostrukog iznosa zarade, a bilo je 10. I konačno, četvrto, preko 30 godina staža osiguranja - najmanje u visini petostrukog iznosa, a bilo je i još uvek je 12 prosečnih ličnih zarada isplaćenih u prethodnom mesecu. Ako samo uporedimo proste brojke, u predlogu2, 3, 4. i 5. sa još važećem 6, 8, 10 i 12, vidi se da je očigledno ova varijanta mnogo nepovoljnija. Znam da je jedno od objašnjenja da dolazi do povećane osnovice i do uvođenja u opticaj bruto zarade. Ako uzmemo u obzir da se regres dobija jedanput godišnje i to ako poslodavac ima para, ako nema onda ga ne dobijemo, a da bih to potkrepila činjenicom - zdravstveni radnici u Srbiji su pre 10 dana dobili 200 dinara regresa za ovu godinu u uslovima kada regres još uvek ne potpada pod oporezivanje zarada. I, što se tiče toplog obroka, on je kao neoporezovani deo, moramo priznati, stizao redovno svakog meseca zaposlenim radnicima. No, u svakoj varijanti predloženi iznos je mnogo manji nego što je on iznosio u do sada još uvek važećem zakonu. Pitanje je šta je tu zapravo namera zakonodavca. To su isplate koje se odnose praktično na sve zaposlene za čijim radom je prestala potreba, a to je zapravo u pitanju tehnološki višak. Već kao po pravilu znamo da tehnološki višak postoji u preduzećima gde su lična primanja vrlo niska, čak mnogo puta i daleko ispod prosečnog republičkog nivoa, pa je pitanje na koji način će se zaštiti svaki onaj za čijim radom prestane potreba. Znamo da je osnovni smisao tih sredstava da bar privremeno sebe i svoju porodicu obezbedi ili pak da to budu neka sredstva sa kojim će moći inicijalno da započne neki novi posao. S obzirom da smanjenje otpremnine nije ni u kakvoj srazmeri sa povećanjem bruto zarade, pitanje je gde se tu nalazi naša osnovna briga za svakog zaposlenog i za njegov boljitak. Ili, da ne gajimo možda iluzije da će postojati neki poslodavac koji će čoveka sa 20 ili 30 godina radnog staža primiti u radni odnos. Drugo što bih istakla je uvođenje bruto principa u sistem zarade. Šta tu zapravo ulazi. Rekli smo više puta u ovom višenedeljnom zasedanju, to smo ponovili, da je tu između ostalog i regres i topli obrok. Međutim, uvažavamo ako se radi o toplom obroku koji se prima u novčanoj nadoknadi. Ali, mi ovde moramo da znamo da veliki broj radnika zapravo nikada nije primio topli obrok kao novčani iznos, nego prosto postoje kuhinje u kojima oni zaista dobijaju kuvani obrok. Reći ću vam da su u Kikindi to pre svega PIK, "Livnica", pa i "Toza Marković", a verujem da i širom Srbije veoma veliki broj radnih organizacija zbilja kuvaju tople obroke svojim radnicima. Pitam se kako će njima biti uvećana ta penziona osnova i da li će u penzijski osnov ulaziti svakodnevno obračunavanje koliko je ko pojeo parčeta hleba, da li je uzeo čorbu, varivo ili meso. Zaista, šta je to što će on objasniti kao neku pozitivu u smislu uvođenja bruto zarade. Slažem se da su to sve prava radnika, ali koja ne moraju da budu ispoštovana, bar nigde ne vidim u Predlogu zakona da ultimativno svaki poslodavac mora to da ispoštuje. Kada kažem da se u ovom slučaju ne štiti čak ni poslodavac, mislim na to da je poslodavac dužan da mora, čak i po cenu toga da radniku ne isplati dohodak, da plati državi sve predviđene dažbine. U svakom slučaju jasno je da je potreban novac da bi se punio budžet, ali šta se dešava ako to ipak poslodavac ne može da ispuni. Postoji jedna kaznena odredba koja kaže da postoji zabrana obavljanja delatnosti u trajanju od 30 do 90 dana. Pitam se da li je ovo sve ipak malo prestrogo i da li je sve ovo primereno u današnjim uslovima rada i života u Srbiji. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Nebojša Jović.
Poštovano predsedništvo, poštovani narodni poslanici, svaki predlog zakona koji se dostavi ovoj skupštini, pa tako i ovaj predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o radnim odnosima polazi od toga da je naš fiskalni sistem prilagođen fiskalnom sistemu u evropskom zakonodavstvu. Zaista ne znam tačno kakav je taj fiskalni sistem po evropskom zakonodavstvu, ali znam kakvi su predlozi naših zakona. Oni polaze od toga da se povećavaju poreske stope gde su bile niske ili gde uopšte nisu postojale, da se oslobađa tamo gde je postojalo poresko oslobođenje, a samim tim se uvećava poresko opterećenje privrednih subjekata i građana. Ako je sve to tačno, a sigurno je tačno, onda ne možete nas opozicone poslanike, a posebno poslanike SPS-a da ubedite da je to u interesu građana. Možda nekih građana koji ne žive na ovim prostorima. Svi paketi zakona, a posebno zakoni koji se odnose na lična primanja polaze od bruto zarade.Jer, vi u bruto zaradu sada uključujete regres za godišnji odmor, topli obrok, prekovremeni rad i ostale vrste naknada s razlogom. Smatrate da time gasite sivu ekonomiju. Zaista ne znam ko je, ako je organizovao ishranu radnika u društvenim restoranima, izbegavao plaćanje poreza i doprinosa? Mislim da to nije trebalo, niti sada treba da bude opterećenje, kao ni regres za godišnji odmor, koji se isplaćuje jednom u godini dana. Mislim da je u uslovima u kojima je naša privreda poslovala ovih godina, to za pojedine poslodavce bio jedini način da se nešto isplati radnicima, da bi radnici mogli da opstanu. Ne znam ko je mogao, a nije hteo da isplati radnicima platu, da im ne poveže radni staž? Vi tvrdite da će se uslovi privređivanja promeniti. Međutim, od vašeg dolaska na vlast privreda radi sa 25% kapaciteta, u odnosu na 75% kapaciteta u kojima je privreda radila kada smo mi bili na vlasti. Iz razloga što privreda radi sa 25% kapaciteta, vi menjate član 34. stav 1. tačka 1-4. i određujete pod kojim uslovima prestaje potreba za radom zaposlenih. Zakonom o radnim odnosima utvrđena je obaveza poslodavca da zaposlenom, za čijim je radom utvrđen prestanak potrebe, obezbedi određena prava, a to su - raspoređivanje na drugo radno mesto, zasnivanje radnog odnosa kod drugog poslodavca, prekvalifikacija ili dokvalifikacija i isplata jednokratne pomoći. Ako privreda u ovakvim uslovima radi, a kako stvari stoje radiće još u težim uslovima, onda ne znam gde će taj radnik da se zaposli, kod kog drugog poslodavca, ako postoji višak radnika? Mislim da nema interesa ni za prekvalifikaciju, ni za dokvalifikaciju radnika, jer šta će mu neko znanje ako nema gde da se zaposli? Iz tog razloga će radniku prestati radni odnos, pod uslovom da mu poslodavac obezbedi otpremninu, i ta otpremnina u dosadašnjem važećem zakonu iznosila je od šestostrukog do dvanaestostrukog iznosa neto zarade. Vi sada uvodite da ta otpremnina iznosi od dvostrukog do petostrukog iznosa bruto zarade, zavisno od dužine radnog staža. To pravdate time da će nominalni iznos biti veći. Nominalni iznos će možda biti veći, ali u realnim iznosima to će sigurno biti manje, jer budite sigurni da će topli obrok, regres za godišnji odmor, penzijski dodatak, iščeznuti iz ličnih primanja, jer poslodavac neće imati interesa da isplaćuje te naknade, ako treba da plati poreze i doprinose. U tom smislu, budite sigurni da onaj ko treba da dobije tu otpremninu, neće biti srećan što ostaje bez posla. Ukidate garantovanu zaradu, i to opravdavam, ali uvodite minimalnu zaradu, kojom se obezbeđuje minimum materijalne i socijalne sigurnosti zaposlenog. U članu 6. predloženog zakona, minimalna zarada iz stava 1. ovog člana iznosi 35% od prosečne zarade u privredi Republike, prema poslednjem objavljenom podatku republičkog organa nadležnog za poslove statistike. Jedino mi je nedoumica, kada sam čitao obrazloženje, da ta minimalna zarada iznosi 40%, ali prihvatam da je 35%, jer tako piše i u zakonu. U predloženim izmenama Zakona o radnim odnosima dajete veće ingerencije nadležnim inspekcijama i inspekciji rada, NBJ, Zavodu za obračun i plaćanje. Onaj ko je za pravnu državu, to zaista mora da prihvati. Te službe će imati posla, imaće posla usvajanjem Predloga zakona o penzijskom i zdravstvenom osiguranju, kada je poslodavac dužan da 30-og u mesecu isplati poreze i doprinose na zarade, na najnižu osnovicu, za koju vi kažete da je transparentna, onda će te nadležne inspekcijske službe imati zaista posla. Imaće mnogo posla 31. jula, kada će biti potrebno da se obračunaju porezi i doprinosi na zarade iz juna meseca, pošto tada stupa zakon na snagu. U ovakvim uslovima privređivanja, privredni subjekti će prestati da rade, radnici će ostati bez posla, a to je cilj, kad se uzme u obzir kako se privatizacija priprema. Prodaja naših preduzeća je na vidiku, a onda avionom neće sletati samo eksperti Vlade, već i njihovi poslovni saradnici. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Slobodan Tomović.
Poštovani gospodine predsedniče, uvaženo predsedništvo, cenjeni članovi Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, postoji, naravno, više razloga zbog kojih mislim da Predlog ovog zakona ne bi trebalo prihvatiti. Ja ću navesti samo četiri. Prvo, ovim zakonom se predlaže smanjenje iznosa predviđenog za otpremnine, od 3 do 2,4 puta, a obrazloženje da je to zbog toga što sada umesto minimalnih, idemo na garantovane i bruto zarade, nije u redu, jer ne postoji korelacija između ovog smanjenja od 3 do 2,4 puta, i nekih iznosa koji bi, ako se radi o korelaciji, trebalo da budu. Postavlja se pitanje - zašto se to radi? Iskreno ne želim da verujem da se to radi namerno, jer po dosadašnjoj praksi, predmet otpuštanja bili su najčešće članovi, ili simpatizeri opozicionih partija. Hoću da verujem da to nije zbog toga. Druga stvar, zbog koje se protivim ovom zakonu, jeste obrazloženje koje kaže (citiram): "Pored toga, uvođenjem bruto principa u sistem zarada eliminiše se siva ekonomija pri isplati zarada, s obzirom da su sva primanja, regres, topli obrok, prekovremeni rad, razne vrste naknada koje su bile najčešći predmet izbegavanja plaćanja poreza i doprinosa, sadržana u novom pojmu zarada". Molim vas lepo, topli obrok itd. - otkuda to siva ekonomija? To je, pre svega, bila sirotinjska ili iznuđena ekonomija, ekonomija preživljavanja, koja se praktično ovim predlogom eliminiše. Takođe, u obrazloženju razloga za donošenje ovog zakona se kaže da je na ovaj način izvršeno usaglašavanje sa zakonodavstvo EU. I ja kažem da je to dobro, ali što ne počesmo prvo sa usaglašavanjem plata prema standardima EU, što ne počesmo prethodno sa usaglašavanjem ambijenta za poslovanje koje će omogućiti da se ovo može plaćati, nego počesmo odmah od toga kako ćemo i šta ćemo sa porezima. Treći razlog, zbog koga mislim da ne bi bilo dobro prihvatiti ovaj zakon, jeste i to što su u starom zakonu obaveze koje su bile po osnovu garantovane zarade imale prioritet u odnosu na sve drugo. Tvrdim da će dobar broj preduzeća poslovati na ivici ekonomije. Otuda, mora to najpre da se plati, pa onda, da bi se održao neki socijalni mir, onda da se plati nešto drugo. I naravno, tu su imale nekog uticaja i privredne komore. Sada vidim da su i one izbrisane. Mislim da je i jedno i drugo nepotrebno izbrisano. I četvrto, moj kolega Jović pomenuo je da postoji jedna kontradikcija - da li je to 35% ili 40%? Dakle, na strani 2. obrazloženja razloga piše (citiram): "Predloženim izmenama, umesto garantovane neto zarade, utvrđuje se pravo zaposlenog na minimalnu zaradu, kojom se obezbeđuje minimum materijalne i socijalne sigurnosti zaposlenog. Minimalna zarada iznosi 40% od prosečne zarade u Republici. Minimalna zarada isplaćuje se po nalogu direktora ...", itd. Na strani 4. obrazloženja članova koji se takođe menjaju, isto piše - "Minimalna zarada iz stava 1. ovog člana iznosi 40%", a u članu 6. zakona kaže se da je to 35%. Molim vas da se odlučite, molim predlagača da se odluči - da li je to 35%, ili 40%, da bismo to znali. Toliko o ovom zakonu, a pošto ima još vremena, iskoristio bih to vreme da zahvalim predstavnicima Vlade i Vladi Republike Srbije za sve ono što su učinili i čine da se reši problem naraslih tenzija u Zavodima "Crvena zastava". To iskreno činim, kao čovek koji je 27 godina svog radnog veka proveo u "Zastavi", pokojni otac 40 i deda isto toliko. Ali, gospodo, zašto smo čekali tri meseca da to rešavamo? Mislim da postoji stenogram, na jednoj od prvih sednica pričao sam da je osnovni problem narastanja socijalnih tenzija u velikim sistemima. Pa zar mora to da se desi, da bismo to počeli da rešavamo? U svakom slučaju, drago mi je da se to tako dešava i želim da komentarišem to onom kineskom poslovicom: "Nije važno da li je mačka crvena ili crna, važno je da lovi miševe". Važno je da znamo koji su tih 5.500 od 6.500 radnika potpisali taj sporazum. Molim vas, u fabrici automobila ima 3,5 puta više radnika, u "Zastavi" ima 5 puta više radnika. Ko su ti onda koji su potpisali? Šta je to onda sa ostalim? Šta se to time rešava. Dakle, zalažem se, uz svu zahvalnost da ovde govorimo na osnovu podataka koji neće izazivati uznemirenje u javnosti, možda će neko pomisliti da se time rešila namenska proizvodnja u "Zastavi", a njih ima 6.500, ili se rešio neko drugi. Moramo znati šta se rešava. Moramo istrajati da rešimo ovaj problem u "Zastavi", da to bude putokaz kako treba i druge stvari rešavati. Zahvaljujem se na vremenu koje ste mi dali. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Slobodan Pavlović, a posle njega narodni poslanik Toma Bušetić.
Poštovani gospodine predsedniče Narodne skupštine, dame i gospodo narodni poslanici, poštovane koleginice i kolege, u zadnjem obraćanju poslanicima Narodne skupštine, ministar Đelić, koja sada više nije prisutan zbog toga što ovo nije na dnevnom redu iz njegove nadležnosti, želeo sam da se jednim argumentom suprotstavim njegovoj oceni o visini budžetskih zahvatanja koju je on ovde izrekao, ali iskren da budem pošto sada ovde njega nema, a posle onako emotivnog izlaganja koje je imao za ovom govornicom, možda malo nije ni etički da tu stvar ponavljam. Zato hoću narodnim poslanicima i parlamentarnoj skupštini da pokažem dokument koji se zove Zakon o izmeni Zakona o saveznom budžetu za 2001. godinu. Zašto? Zato što kada govorimo o budžetu Republike Srbije za 2001. godinu, o njegovom učešću u društvenom proizvodu, koliko je on u celini, govorili smo samo o ovom budžetu, a nismo pominjali iznos saveznog budžeta, fondove socijalne, fondove zdravstvene, da bi se videlo koliko je to ukupno zahvatanja, koliko to opterećuje društveni proizvod, koliko će društveni prozvod da raste itd. Ovo govorim zbog toga što je u predlogu Savezne vlade, dakle ako ne verujete ekspertima SPS-a, a ne morate, to sam i prošli put rekao, ali pretpostavljam da verujete ekspertima i ministrima Savezne vlade, stoji da se u Zakonu o saveznom budžetu za 2001. godinu u članu 3. tačka 2. menja i glasi: "Iz prihoda koji SRJ pripadaju u visini od 23% svih naplaćenih prihoda od poreza na promet (porez na promet proizvoda i porez na promet usluga), kao i 6% od svih naplaćenih proizvoda od akciza", dakle, ukupno 29, umesto 40 kako je bilo projektovano pre donošenja budžeta i ovih sistemskih zakona vezanih za finansiranje Republike Srbije. To potvrđuje da su u ovoj meri povećani obimi prihoda po svim osnovama, a da je savezni budžet i Savezna vlada svoje učešće je smanjila sa 40 na 29. Obrazloženje stoji ovde, ne bih da čitam, ne bi imalo smisla, samo ilustruje da je ono što su narodni poslanici SPS-a, uostalom i drugi poslanici opozicionih partija govorili, da je budžet veliki, da je nominalno tri puta veći nego prošli put, da su zahvatanja velika i za građane i za privredu, u stvari ovaj dokument to potvrđuje. Toliko o tome i da ne bi ispalo da mi ipak nismo znali o čemu pričamo. Znali smo o čemu pričamo, a dokaz je ovaj papir koji sam ovde pokazao. Što se tiče Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o radnim odnosima, u obrazloženju zakona je napisano dasu u stvari razlozi za njegovo donošenje pre svega uvođenje bruto principa u sistem zarada zaposlenih, kao u svim ostalim sistemskim zakonima koji su doneti. Sa tog stanovišta uvođen je bruto princip, nećemo to dovoditi u pitanje. Drugo, eliminiše se siva ekonomija pri isplati regresa, toplog obroka itd. Kolege koje su govorile ispred mene su to prokomentarisale, a ja neću da komentarišem pošto se sa tim ocenama slažem. Utvrđen je, dakle, adekvatan obim prava kod poreza i doprinosa u oblasti socijalnog osiguranja, jer je to navodno u narednom periodu bilo neredovno i tu su se krile određene zloupotrebe. Usaglašavanje sa zakonodavstvom Evropske unije i umesto garantovane neto zarade, uvodi se bruto, kao pravo na minimalnu zaradu koja podrazumeva minimum materijalne i socijalne sigurnosti. Kada se to sada lepo složi, ruku na srce to izgleda i sjajno, i moderno, izgleda pravedno, izgleda evropski, izgleda transparentno, a kada se pređe na članove od prvog pa dokle ih ima, to ne potvrđuje na žalost to i žao mi je što to moram da kaže. Ni uvodničar ministar Milovanović me nije uverio u ovo što piše u obrazloženju. Član 1. govori o onome što govori, a da ne ponavljam, to su rekli svi poslanici ispred mene, ali je sasvim sigurno da račun koji je ministar Milovanović izneo, vezano za naknadu kada radnik ostane bez posla po bilo kom osnovu, da je povoljnije dva umesto šest, tri umesto osam, četiri umesto 10, ili pet umesto 12 plata, ne stoji. Mislim da je to kolega Rade Bajić vrlo ilustrativno na jednom primeru pokazao. Da ne bih obrazlagao i dalje članove o kojima je bilo reči, želim da ministru Milovanoviću, a ako on nije u stanju sam, onda Vladi Republike Srbije da postavim tri kompletna pitanja, koja su u kontekstu zakona o kome razgovaramo. Prvo, najavljuje se novi Zakon o svojinskoj transformaciji. Mi smo imali pre nekoliko dana razgovor sa ministrom Vlahovićem, a koji nam je dao koncept tog budućeg zakona. Mi smo, u vreme kada smo ukidali određene članove postojećeg zakona, rekli na šta to liči i šta možemo očekivati. Očigledno je da ovo što sada imamo u Nacrtu zakona i po onome što je ministar Vlahović objašnjavao, nesporno je da će se naše prognoze ostvaritibez obzira koliko to smetalo ili teško moglo da se podnese od strane predstavnika Vlade, doćiće ipakdo promene sistema transformacije, doći će do prodaje preduzeća u Republici Srbiji strateškim partnerima, domaćim ili evropskim svejedno i veliki broj radnika ostaće bez posla. To je na kraju i premijer Đinđić pre neki dan rekao i to je sigurno tako. Moje pitanje jeste, kako će u konktekstu novog zakona o transformaciji, sa ovakvim načinom sprovođenja i ostankom radnika bez posla, biti rešen njihov problem? Drugo, šta će se, ili kako će, dakle, uvođenjem minimalne zarade, uraditi sa onim organizacijama i sa onim radnicima kojima neće biti isplaćeno 35% prosečne zarade u Republici, a čak i da se ne sporimo da li je 35 ili 37, potpuno je svejedno. Kako misli da tu stvar reši, ako to ne bude moglo? To u zakonu, naravno, ne stoji. I treće, želim da pitam, gde je sindikat?Pripremajući se za ovaj razgovor, za ovo izlaganje, u međuvremenu je stav sindikata u vezi sa predloženim zakonom stigao. To je pročitao šef naše poslaničke grupe prof.dr Ivković i drugi su ga pominjali, a odgovor i stav sindikata u vezi sa predloženim zakonskim projektom je vrlo precizno definisan, a i štrajkovi na ulicama otprilike ukazuju kakav je odnos i radnika prema ovome što se predlaže. Drugo, u vezi sa ovim trećim pitanjem, gde je ili gde su privredne komore u vezi sa predloženim rešenjima? Nigde nisam čuo da je bilo određenih razgovora, koordinacije, dogovaranja i mi imamo sreću da je predsednik Privredne komore Srbije gospodin Veselinović, narodni poslanik. A na žalost ga ne vidim ovde, a pitao bih i njega šta je Privredna komora Srbije uradila ili nije uradila ili šta misli u vezi sa ovim projektom i kako će se kao asocijacija privrede, zbog čega i postoji, odnositi u vezi sa zakonom koji je na dnevnom redu. Prema tome, iz svega ovoga očigledno je da ukoliko odgovora na sva ova pitanja, nema, a očigledno u ovim stvarima nema, onda ni ja kao poslanik ni naša poslanička grupa nećemo glasati za usvajanje ovakvog zakona. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Toma Bušetić, a posle njega narodni poslanik Miloš Nešović.
Poštovani predsedniče, uvaženo predsedništvo, poštovani narodni poslanici, zakonska rešenja koja nudi Vlada u oblasti rada, socijalne politike i zapošljavanja su restriktivna i nepovoljna i po radnike, i zaposlene i po preduzeća. Ekonomske reforme, koje su se u novoj vlasti ipak svele na nove poreske namete i dažbine, kada je reč o socijalnoj politici te reforme su se svele, pre svega, na ograničavanje određenih prava zaposlenih. Konkretno je rečeno u samom Zakonu o radnim odnosima, u članu 34. koji se menja - zaposlenom kome prestaje radni odnos po bilo kom osnovu mora se isplatiti otpremnina. Prethodna zakonska rešenja su daleko kvalitetnija i bolja, bez obzira kako preračunavali neto plate i bruto zarade. U svakom slučaju, prethodna rešenja, koja govore o šestostrukom iznosu neto zarade do 10 godina, osmostrukom od 10 do 20 godina, desetostrukom od 20 do 30 i dvanestrostrukom i preko 30 godina staža osiguranja, znatno su bolja. Otpremnine ne možemo da gledamo samo kao neku veliku socijalnu sigurnost. Pre svega, otpremnine znače ublažavanje određenih posledica za one ljude koji ostaju bez posla. Ono što je važno, posebno i za Pomoravski okrug gde imamo velike gigante, imamo Fabriku kablova, Staklaru, Cementaru, imamo veliki broj radnika u tim kolektivima, veliki broj radnika će ostati bez posla, naročito posle svojinske transformacije, premda je i sada veoma alarmantna stvar, na primer kada je reč o Fabrici kablova, jer proizvodnja u Fabrici kablova je trenutno manja za 40% nego u vremenu najžešćih sankcija. Nešto je slično i u Staklari, možda nešto malo bolje. Ali, otpremnine su važne i za one kolektive koji sada veoma dobro posluju. Primera radi, kada je reč i o Cementari, ona će se sigurno kao profitabilna fabrika veoma brzo prodati, naći će se strateški partner, ali taj strateški partner neće dozvoliti da u Cementari radi 3.000 radnika, nego će to svakako svesti na polovinu, a ona druga polovina će ostati bez posla. Ove otpremnine, u svakom slučaju bi značile neko ublažavanje njihovog novog statusa. Takođe smatram da u samom Predlogu zakona ima i niz drugih manjkavosti. Primera radi, u članu 64a treba brisati tač. 6. i 7. koje govore o ishrani u toku rada i o regresu za korišćenje godišnjeg odmora. U članu 65. u stavu 2, koji govori o tome da minimalna zarada iz stava 1. ovog člana iznosi 35% od prosečne zarade u privredi Republike, prema poslednjem obavljenom podatku republičkog organa nadležnog za poslove statistike, treba promeniti ovo 35% na 40%, jer je to i zahtev u Rezoluciji 11. kongresa Saveza sindikata Srbije. Lično najviše verujem ovom Samostalnom savezu sindikata. To je sindikat koji ima najveći broj radnika. Sasvim sigurno, on najviše brine o položaju radnika, kad govorimo o sindikatima. U samom članu 66. koji se menja, takođe bih predložio da se doda još jedan stav, i to stav 4. koji bi glasio: "Poslodavac je dužan da zaposlenom isplati razliku između minimalne zarade koju je primio i zarade koju bi ostvario u skladu sa kolektivnim ugovorom." Mislim da bi ova rešenja bila značajno poboljšanje u ovom celokupnom tekstu predloženog zakona. Isto tako, kada govorimo o minimalnim zaradama, ovde treba ukazati na jednu veoma značajnu činjenicu. Govorilo se ovde i o značajnom poboljšanju u oblasti ukupne socijalne politike, a posebno u oblasti socijalnog osiguranja, ako govorimo o minimalnoj zaradi. Ukoloko bi zbirna stopa socijalnog doprinosa iznosila 19%, a ona treba da bude otprilike između 15 i 20%, odredbe Zakona o minimalnoj zaradi bile bi neprimenljive, jer bi za sedmu i osmu grupu zahtevane stručnosti obračunati porezi i doprinosi iz bruto zarade bili veći od same bruto zarade. U toj situaciji bi lica kada primaju minimalnu zaradu morala da doplate određene iznose kako bi se mogli namiriti obračunati porezi i doprinosi. O ovome ćemo, svakako, više govoriti u narednom zakonskom paketu. U svakom slučaju, osnovice koje su date, kada govorimo o Zakonu o zapošljavanju, o penzijskom osiguranju, o zdravstvenom osiguranju, su značajno visoke, tako da će retko ko moći da ih primeni. Pa bez obzira koliko umanjivali stope doprinosa, to će biti značajni nameti. Na kraju, Socijalistička partija Srbije smatra da ovaj predlog ima dosta manjkavosti i mi sigurno nećemo ovakav predlog zakona prihvatiti. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Miloš Nešović, a posle njega narodni poslanik Dragoljub Stamenković.
Poštovani gospodine predsedniče, uvažene dame i gospodo narodni poslanici, cenjeni članovi Vlade, reći ću samo nekoliko reči o članu 34. predloženog zakona o izmenama i dopunama Zakona o radnim odnosima. Naime, o čemu se radi? Mi možemo, prema informacijama koje čujemo ovde u Skupštini, vrlo brzo da očekujemo ubrzanu vlasničku transformaciju. Znači, možemo da očekujemo da dolaze novi strateški partneri, novi poslodavci koji će preduzeća urediti na ekonomskim principima, što je sasvim i razumljivo. Ko će doći pod udar od radnika? Doći će pre svega, oni koji neće moći da se uklope u novu tehnologiju. Znači, doći će do primene nove tehnologije, što je i normalno, i prema tim radnicima verovatno neće moći poslodavac ispuniti nijednu obavezu, bilo da ih prekvalifikuje, bilo da ih zaposli kod drugog poslodavca, bilo da ih prekvalifikuje i zaposli kod sebe, već će doći u situaciju da se utvrdikao tehnološki višak i da, praktično, napusti preduzeće. Radim preko 38 godina u privredi i mogu da kažem da Srbija može da se ponosi majstorima koje imamo u preduzećima iinžinjerima. O ekonomistima ne govorim, oni sumiraju poslove koji se završavaju u preduzećima. Ja to kažem, ako nečije lice nije lepo, ogledalo nije krivo. Znači, to sve što se događa, potiče, po meni, od te strukture radnika. Otpremnina koja se nudi sada od nekih pet zarada maksimalno, mislim da je isuviše mala. Bojim se da te ljude ne dovedemo u položaj nekog socijalnog stanja, kako su do sada dali veliki doprinos u razvoju ovih preduzeća. Istina je da je naša tehnologija zastarela. Zato imamo i razloga, kažemo da su bile i sankcije, ratovi itd. Ali, ti ljudi u preduzećima su najmanje krivi. Mislim da njihovom otpremninom oni treba da reše, na neki način, svoje radno angažovanje, bilo kod drugog poslodavca - privatnika, bilo da otvore niki kiosk, neku svoju radionicu ili neku svoju prodavnicu, gde bi mogli da rade sa ovim sredstvima. Ne pravim sada upoređivanje, da li je to manje nego onih prethodnih 12 neto zarada ili ovih šest, odnosno pet bruto, ali sam ubeđen da sa ovim neće moći da reše problem. Pored toga, kad ih sačeka još i Zakon o zapošljavanju, gde će posle 25 godina rada dobijati neka primanja samo 24 meseca. Znači, ostaje još 13 godina neregulisanog staža. Mislim da o ovome treba dobro razmisliti. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Dragoljub Stamenković, a posle njega narodni poslanik Dragan Čolić.
Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o radnim odnosima stupiće na snagu 1. juna ove godine, ukoliko narodnio poslanici posle rasprave prihvate Predlog koji je ponudila Vlada. Za predstavnika Vlade u Narodnoj skupštini Republike Srbije određen je Dragan Milovanović, ministar za rad i zapošljavanje. Zaista nisam mogao da verujem da prvi zakon koji obrazlaže ministar Milovanović bude ovakav zakon, a slušao sam gospodina Milovanovića u predizbornoj kampanji, koji je često govorio o pravima radnika, o jednoj nesrećnoj i zloj državi koja ta prava guši, uskraćuje i da je vreme da dođe neka druga politička snaga koja će omogućiti radnicima da za ono što ulože kroz rad u svojim preduzećima, dobiju pravičnu naknadu i da imaju određena prava. Doduše, tada je Dragan Milovanović bio predsednik Unije slobodnih i nezavisnih sindikata, danas je ministar, i verovatno je taj službeni "audi" ili "mercedes" uticao da se i neka mišljenja u međuvremenu promene. Srpski radikali su uputili brojne amandmane na Predlog zakona, želeći da poprave ovaj predlog zakona. Valjda će na taj način saznati šta misle oni ljudi koji su glasali za Srpsku radikalnu stranku, jer od predstavnika vladajuće većine to neće čuti - njih obično nema u sali i sada je sumnjiv kvorum, jer ima bar 40-tak kartica radikala i ostalih poslanika opozicionih partija - i kada su tu, često ne znaju o kom se zakonskom projektu raspravlja. Oni će sačekati da glasanjem potvrde predlog Vlade. Vlada poručuje narodnim poslanicima da se fiskalni sistem u Republici Srbiji postavlja na nove osnove, polazeći od fiskalnog sistema utvrđenog u evropskom zakonodavstvu i da je izvršeno usaglašavanje sa zakonodavstvom Evropske unije. Srpski radikali ne osećaju to približavanje Evropi, ali se bojim da to vaše približavanje Evropi ne dođe glave Srbiji. Uvode se evropske cene i evropski porezi, a zarade su i dalje naše, srpske zarade. Ne može se sve preko noći, mora se korak po korak, kažete. Zašto prvo cene i porezi. Pođite drugim smerom, iskoristite onih šest milijardi dolara inostrane pomoći koju ste dobili, oporavite privredu, povećajte zarade i standard, a onda krenite sa cenama i porezima. Ovako ćete morati da naplaćujete poreze automatskim puškama i heklerima, baš kao što ste nedavno krenuli na poslanike Srpske radikalne stranke. Uvođenjem bruto principa u sistem zarada eleminiše se siva ekonomija pri isplati zarada, s obzirom da su sva primanja kao što su regres, topli obrok, prekovremeni rad, razne vrste naknada itd, koja su bila najčešće predmet izbegavanja plaćanja poreza i doprinosa, sadržana u novom pojmu zarade, kažete takođe. I nastavljate, utvrđivanjem obaveze isplate zarade u novcu eleminiše se drugi rasprostranjeni oblik sive ekonomije u oblasti zarada, s obzirom da više nije moguća isplata zarada u robi, bonovima itd. Moguće je da se tako eliminiše siva ekonomija, ali se verovatno eliminiše i mogućnost isplate, bilo kakve zarade. Kako će na primer u tekstilnoj industriji, recimo u "Niteksu", isplatiti zarade u novcu, ako prethodno plate sve poreze na zarade, na sva primanja i plate, i topli obrok, i regres, eventualni prekovremeni rad, noćni rad, plate porez na ukupan fond zarada, plate poreze koji su uglavnom povećani, račune za struju koja je poskupela, račune za telefone čiji su impulsi poskupeli, plate dobavljačima za isporučene sirovine, a ne mogu da naplate isporučene proizvode. Do sada su i nešto primali, malo u robi, a malo u novcu i nije to bilo bog zna šta, ali nekako se životarilo. Sada će biti još gore. Ne kažem da nećemo kad tad morati da pređemo na ovakav način primene fiskalnog sistema, ali zašto ne ostavite duži prelazni period, zašto se počinje od 1. juna. Sve je moguće u teoriji, ali je u praksi malo teže. Znate kako ide ono, kada je Ciga učio konja da ne jede, 20 dana je konj uporno učio, i taman kada je konj naučio da ne jede, on je crkao. Plašim se da ćete ovakvim učenjem i privredu naterati na to. Pozivam ministre ove vlade da se strpe, da ostave duži vremenski period, jer neće privreda izdržati ovu šok terapiju, a u reforme moramo ići, ali postepeno. Šta vredi što umesto garantovane neto zarade utvrđujete pravo na minimalnu zaradu, kojom kažete da se obezbeđuje minimum materijalne i socijalne sigurnosti zaposlenog, kada to mnogi neće moći da isplate. Doduše, možda ćete i biti u prilici da isplaćujete te zarade onima koji ostaju na poslu, jer se sprema, to nije tajna, to je više puta rečeno, i otpuštanje radnika. Po prvi put će se desiti da se otpuštaju radnici i sa preko 30 godina radnog staža. Dakle, to su oni ljudi koji imaju minimum 52 godine života. To kažete i u zakonu o zapošljavanju i ostvarivanju prava nezaposlenih lica koji ćemo kasnije razmatrati, jer je u ovom ponuđenom paketu zakona. Ne znam šta da vam kažem, mislim da ovaj predlog dobija sivu masku za razliku od one svetle maske, koju smo sinoć videli i dok god ovako razmišljate, moram da kažem da je DOS zaista najgori.
Reč ima ministar Milovanović.
Dame i gospodo, uvaženi poslanici, slušajući predstavnike opozicije, čini mi se kao da smo mi do sada živeli u raju. Kao da su radnici ove zemlje živeli u jednom blagostanju, pa sada ova vlada hoće da im ukine sve ono što su imali i ono što čak i nisu imali. Vi očigledno zaboravljate da je, dok DOS nije došao na vlast, prosečna plata u ovoj zemlji bila 70 nemačkih maraka i da se nije isplaćivala redovno, da je kasnila 6, 7, 8, ili više meseci. Kada je DOS došao na vlast, ta plata je povećana za skoro 100% i sada je otprilike oko 140 maraka. To vi zaboravljate. Normalno, kao opozicija pokušavate da sebe prikažete u jednom svetlu kako ste divni, kako ste pošteni, kako ste vi, eto, dušebrižnici za prava radnika u ovoj zemlji. Gde ste bili, draga gospodo, u proteklih 10 godina, kako to da se niste brinuli onda kada su radnici u ovoj zemlji primali jednu marku kao platu. Gde ste bili vi gospodo iz Radikalne stranke, gde ste bili i vi gospodo iz Socijalističke partije? Nije DOS, draga gospodo, doveo privredu Srbije u ovakav položaj, nego vi. Vi pričate o velikim sistemima, a ti veliki sistemi su ruinirani, uništeni, a radnici su dovedeni na prosjački štap. Da li vi, draga gospodo, znate kako su radnici živeli u proteklih 10 godina pod vašom vladavinom, da li znate koliko je radnika umrlo zbog toga što nisu primali plate, da li ste vi gospodo socijalisti ikada odlazili u fabrike i gledali table sa umrlicama radnika koji su umrli zato što nisu imali ni taj topli obrok na koji se sada pozivate? Niste dolazili, onda ste išli na neka druga mesta. Vi mi pričate o nekom moralu, vi koji ste krali čak i dnevnice solidarnosti.
Molim vas da se držite teme.
A da je to tako, ja ću vam reći argumentovano, gospodo draga. Na osnovu rešenja Ministarstva za rad broj 1200/99 od 16.06.1999. godine sa računa sredstava solidarnosti preneto je dva miliona dinara na žiro račun SPS-a. Dana, 17.06.1999. godine preneta su sredstva solidarnosti na račun SPS-a, ponovo dva miliona. Onda, 21.06.1999. godine pet miliona, pa 9.01.2001. godine 2.631.343, 15 dinara.
Molim vas po drugi put da se držite teme.
Ukupno je preneto 11.631.000,00 na račun SPS-a. Toliko o moralu i o brizi za radnike, draga moja gospodo. Što se tiče gospode iz Srpske radikalne stranke, morate da znate da je vaš zamenik ministra u prošlom sazivu, gospodin Zoran Subotić, vi ga zovete - "Zunzara", je li tako beše, koštao ovo ministarstvo, radeći kampanju Srpske radikalne stranke po Crnoj Gori, ukupno 314.153 dinara. Da vam ne navodim tačne račune, ali svi računi tu postoje. Znači, toliko o moralu o kome vi pričate i o brizi za rad, a da radnici neće ostati nezbrinuti u ovoj državi pokazuje primer "Zastave".Ova vlada vodi brigu o radnicima i vodiće brigu o radnicima. To vam je sigurno. Referendum, koji je danas održan u "Zastavi" daje podršku ovoj vladi, jer je od 6.500 radnika samo 198 bilo protiv predloga Vlade, pa onda možete da vidite koliko je poverenje prema Vladi. Ovaj narod je shvatio da ono što vi nudite je jad, beda, sirotinja, a da ova vlada nudi jednu perspektivu. Vi nudite draga moja gospodo, da se ovde primaju topli obroci, regresi. Mi nudimo da se u ovoj zemlji primaju plate, mi nudimo da se u ovoj zemlji radi i to je razlika između onoga što vi nudite i onoga što mi kao ova vlada ostvarujemo. To je ono što se vidi na delu. Ono što vas posebno pogađa to je što ovaj predlog zakona ...
Gospodine Milovanoviću, molim vas da se vratite na temu.
Ono što vas posebno iritira to je što će siva ekonomija da se ukine. To što ste vi do sada radili, što ste na razno-razne načine ostvarivali mahinacije, sada se ovim zakonskim rešenjem ukida. Nema više mućkanja putem isplata polutki, putem isplata pirinča, kako neko reče. Ovaj put mora da se isplaćuje samo u novcu i to je suština svega. Nema više pljačke, draga gospodo.
Replika, gospodin Ivković, zatim replika, gospodin Šešelj.
Mnogo je lepo kada o moralu govori predsednik Unije nezavisnosti kao član DOS-ovske vlade. To znači on je moralno bio predsednik Unije nezavisnosti i istovremno prikriveni DOS-ovac sve vreme. Toliko o njegovom moralu. Možda bi bilo bolje da nam je predsednik Unije nezavisnosti, inače DOS-ovski ministar, ispričao kako se proveo sa radnicima IMT-a pre pet - šest dana, jer su mu oni govorili o moralu i o njegovom moralu kada kao ministar za rad i socijalna pitanja, njihov kolega radnik, predsednik Unije nezavisnosti, predlaže da se ovoliko opterete ti isti radnici. To je priča o moralu, a ja ću ponovo pročitati deo pisma Gradskog odbora sindikata koji kaže: "Zato poručite ministru za rad i zapošljavanje, koji je prihvatio da se ovakvi zakoni ponude kao dobro rešenje na usvajanje bez socijalnog programa, da na vreme odstupi sa ministarskog mesta i da pri tom časno povuče ponižavajuće zakone namenjene radničkoj klasi". To je priča o moralu, to je priča o ministru koji, uvodeći poreze i doprinose na topli obrok, na markicu, na regres, na terenski dodatak, ne zaboravi da zakine otpremninu za tri puta. Sasvim dovoljno.
Replika, gospodin Šešelj.
Dame i gospodo narodni poslanici, blago radnicima Srbije kada imaju ovakvog ministra kakav je Dragan Milovanović, koji je sivu ekonomiju pronašao u toplim obrocima i u svinjskim polutkama. Tamo mu je siva ekonomija, a ne među ovim kriminalcima koji su monopolisali naftu, cigarete, kod ovog Đinđićevog Be-be ili kod Pavića Obradovića, koji je glavni za cigarete u Srbiji i slično. Tamo je ministre trebalo da tražiš sivu ekonomiju, a ne u svinjskim polutkama i ne u toplim obrocima. Možda je prosečna plata pod prošlom vlašću bila 70 maraka, ali se dva puta više robe moglo kupiti za tih 70 maraka nego sada za 140, a da ne računamo plaćanje struje, komunalija, mleka, hleba i slično. Ovaj ministar, Dragan Milovanović, raspitao sam se u Vladi Srbije, jedino njega zovu Zunzarom. Kažu da ni za kog drugog nisu čuli da ima takav nadimak nego za Dragana Milovanovića. On je kažu Zunzara, pošto samo tako pušta zvuke kao zunzara i leti na one stvari na koje zunzare obično lete. Godine 1993. kada su plate bile dve marke, a penzija jedna marka, Srpska radikalna stranka je ovde obarala socijalističku vladu, a jedan od najviših funkcionera Socijalističke partije Srbije tada je bio Nebojša Čović. Za njega postoje dokazi da je reketirao Jezdu, Dafinu i ostale, a sada Jezdu držite u zatvoru da ne bi mogao javno da priča šta mu je sve radio Nebojša Čović i ostali slični Nebojši Čoviću. Krajem 80-tih godina, u poslednjoj komunističkoj vladi koja je bila krajnje nesposobna na ekonomskom polju potpredsednik je bio Dušan Mihajlović. Od 1994. do 1998. godine Nova demokratija je bila u Vladi Srbije, koja je upala u velike dugove na osnovu redovnih penzija, zemljoradničkih penzija i dečijih dodataka. Mi smo to što je ostavila Nova demokratija u Vladi Srbije pokušavali da rešavamo i rat nas je sprečio da to temeljito rešimo. Da nije bilo tolikih radova na obnovi i izgradnji zemlje mi bi zaostala socijalna davanja isplatili. To je bar sigurno. Sada jedan takav čovek koji je bio sindikalni lider, pa postao ministar i odjednom se okrenuo protiv radnika, a busao se da njihova prava i interese zastupa, predlaže ono što nikada prethodna vlast nije mogla ni da sanja da uvede. Prethodna vlast nije mogla ni da sanja da ukine tople obroke i regrese kao neoporezivi deo zarade. Prethodna vlast nije mogla ni da sanja da ukine isplatu, delimično u naturi ako firma ne može da isplati u novcu, a to je na zahtev sindikata ranije uvedeno kao praksa. Radnički sindikati su tražili svinjske polutke, brašno, šećer, ulje. Radnički sindikati su tražili topli obrok, radnički sindikati su tražili regres koji se neće oporezivati i na koji se neće plaćati doprinosi.
Molim vas da privedete kraju.
Završavam. Sve su to tražili radnički sindikati. Vlast je popuštala pred njihovim zahtevima, to omogućavala i sada je došao za ministra jedan sindikalni lider, Dragan Milovanović zvani Zunzara i sada on to sve ukida.
Reč ima narodni poslanik gospodin Čedomir Jovanović.
Gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ne oduzimamo mi predstavnicima današnje opozicije eto to pravo nastupa u kome sebe predstavljaju doslednim zaštitnicima ne samo nacionalnih interesa, već i u konkretnom smislu radničkih interesa. Samo, dame i gospodo poslanici, nedostaju vam argumenti sa kojima možete parirati onome što je ministar malo pre izrekao za ovom govornicom. Kakav god on bio za vas, dužni ste da kažete ko je 11 miliona dinara iz budžeta Republike Srbije 1999. i 2000. godine uplatio na račun SPS-a, odnosno 300.000 na račun SRS. Velika su prava postojala u našem društvu, u svakom njegovom segmentu, zagarantovana Ustavom, samo se ta prava nisu primenjivala, osim u situacijama u kojima su njih iskorišćavali oni koji su bili na vlasti. Nisu kasnile plate u Vladi Republike Srbije. Nisu manjkali stanovi za ministre, potpredsednike, odnosno predsednike Republičke vlade. Niste se vi lečili na zdravstveno osiguranje kao građani ovog društva. Ja jesam. Gospodine Šešelj, u svakom trenutku mi svoje zdravstvene kartone možemo razmeniti, ali ne za skupštinskom govornicom. Ovde odgovorite ko je na račun SRS iz budžeta Republike Srbije uplatio 300.000i kako niste našli ni jedan drugi račun da ga podmirite. Nema kraja licemerju, ono je beskrajno, ali stav javnosti prema vama ne zavisi od vašeg odnosa prema činjenicama. Građani su svesni onoga što se dešava u ovom trenutku i onoga što je izrečeno u parlamentu. Vi niste ljudi koji imaju moralno pravo da kritikuju nas zbog onoga što pokušavamo da uradimo kako bi sanirali posledice desetogodišnje, užasne vladavine režima koji ste i vi činili. Na to su uticale razne okolnosti, ali vi niste delili sudbinu ovog naroda. Baš naprotiv, vi ste se okoristili na njegovoj nesreći i demantujte to ako možete ili zaćutite i pustite nas da radimo svoj posao.
Replika, gospodin Šešelj.
Razumem da je gospodin Jovanović u euforičnom raspoloženju. Čovek koji je euforičnom raspoloženju ne razmišlja šta govori. Prvo, Čedomir Jovanović izmišlja 300.000. To je čista laž. Ako je toliko potrošeno u nekom ministarstvu na putne troškove, onda je to za benzin i ostale putne troškove. Ali, da ispravim Čedomira Jovanovića, Ministarstvo kulture je uplatilo na račun SRS milion i 100 hiljada dinara, ali je kupilo knjige. E, jeste. Kupilo je knjige. Knjige nekih srpskih mrtvih velikana, a i nekih živih, potencijalnih velikana, a vi vidite kojih. Dalje, džip je dodeljen SRS jer je blindiran i jer je pretila opasnost predsedniku stranke. A otkuda vama sada blindirani "mercedesi" i automobili marke "audi". Džip je bio iz ratnog plena, a vaši "mercedesi", blindirani, i vozila marke audi, i to što je Đinđićev kabinet u Vladi Srbije blindiran, to je od para iz budžeta. Vi ovde stalno pominjete neke stanove. Što izmišljate? Što pričate gluposti? Ni jedan stan nije dobijen protivzakonito. Evo, Tomislav Nikolić i Aleksandar Vučić su na osnovu zakona dobili stan u JUMBES centru. Ko je u tom istom YU BIZNIS centru dao stan Aleksandru Stefanoviću, savetniku Vladana Batića. Nije imao ker za šta da ga ujede. Prvo je pokušao da ukrade dva stana od Savezne skupštine za jedan od tih stanova, zna i gospodin Maršićanin, on ga je lično izbacivao iz tog stana, i sada Aleksandar Stefanović ima skoro 120 kvadrata u JUMBES centru, a i za svoju taštu je našao 35 dodatnih kvadrata. Otkud to? Pokažite. Ovde je raspolaganje stanova bilo po zakonu, a ovo da vidimo otkud, kako, zašto, gde, šta je bilo. To što vi nemate nikakvih argumenata protiv SRS to vas boli. Zbog toga je Marko Krajišnik sasvim nevin, potpuno nevin, osuđen na 10 dana i nalazi se u Padinskoj Skeli. To je to. Što vi ne znate kako sa nama da izađete na kraj. Ovaj Čedomir Jovanović, koji nije znao da završi srednju ekonomsku školu, ponavljač, treći razred pao, četvrti sa dovoljnim uspehom, a znate kako se u četvrtom razredu natežu ocene da bi se škola što pre otarasila tako loših đaka, i on sad ovde predsedava poslaničkom grupom DOS-a. On je sada ovde šef poslaničke grupe, jednom redovnom profesoru, kao što je gospodin Velimir Simonović, ili drugima, koji su ipak intelektualci par ekselans. Nadam se da se on neće ljutiti zbog toga. Eto tako, jedan ponavljač, poslednji đak u razredu, šef poslaničke grupe jednom uglednom, redovnom profesoru, koji u nauci znači jedno veliko, istaknuto ime u svakom slučaju. To je to što vi DOS-ovci naopako mnoge stvari postavljate. Umesto da popravite, vi ih izvrnete da dube na glavi. Umesto da lečite ekonomiju, vi je upropašćavate. Umesto da rešavate socijalne probleme, vi život socijalno ugroženim građanima činite nemogućim.
Reč ima narodni poslanik Dragan Čolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o radnim odnosima, koji je Vlada podnela Narodnoj skupštini. Prvo što se može zaključiti iz ovog predloga zakona je da se fiskalni sistem u Srbiji postavlja na novim osnovama, polazeći od fiskalnog sistema utvrđenog u evropskom zakonodavstvu. Zakonom se, pored ostalog, definiše zarada po bruto principu i na kraju konstatuje da je izvršeno usaglašavanje sa zakonodavstvom Evropske unije. Potpuno logično pozivate se na Evropu, vi ovde u Srbiji, radnici u Srbiji, a gazde i mentori u Evropi. Evropski zakoni koji nikada nisu zaživeli, a verovatno i neće, u Srbiji, i što je nažalost već zaživelo, evropski porezi, a plate radnika ostale van dometa toliko hvaljene Evrope. Još kad bi Evropa, kojoj se zaklinjete na vernost, dala onih obećanih 6 milijardi dolara, efekat novih predloga zakona bio bi potpun. Obmana građana Srbije se nastavlja. Stanje je više nego alarmantno. Narod živi u nikad težim uslovima ekonomske krize i socijalne bede. Mnoga preduzeća u Srbiji nemaju elementarne uslove za opstanak, pa čak i za minimalnu proizvodnju. Radnici štrajkuju, traže da im se neko obrati. Očekuju da se nešto promeni nabolje, ali promena nema i nema za radnike i članove njihovih porodica mirnijeg sna. Nesposobna DOS-ovska vlast i u ovoj oblasti unosi haos i nesposobnost. U nezajažljivoj želji da se što više DOS-ovskih kadrova domogne nekih od funkcija u preduzećima, sredstva se ne biraju, a jure se najsposobniji kadrovi da bi ih zamenili gramzivi, pohlepni i nestručni DOS-ovski kadrovi. Uzalud zakoni, uzalud preciziranje, uzalud preciziranje obaveza o isplati plata, regresa, naknade za prevoz, kada firme neće proizvoditi i neće imati od čega da podmire obaveze prema državi i svojim radnicima. Vlada kancelara Zorana Đinđića nema nikakvih šansi da opstane na političkoj sceni Srbije, iz više razloga. Glavni razlog što ta vlada neće nikada imati uporište u srpskom narodu je što nije patriotska i što nema ničeg zajedničkog sa srpskim nacionalnim interesom. Dokaz takvoj tvrdnji je i dovođenje ministra Đelića da uvede evropske zakone, ne poznavajući duh srpskog naroda, a ni celokupno stanje u srpskoj privredi. Uzalud prazna teorija, unapred postavljena na slabim postulatima, osuđena na neuspeh, a firme, preduzeća u Srbiji, osuđena na tavorenje, mrcvarenje i na neprohodni lavirint izlaska iz krize, koja je, nažalost, sve dublja i dublja. Velika je uznemirenost građana Srbije, koji sa velikom pažnjom prate zasedanja srpskog parlamenta. Pitaju se - da li smo za ovo glasali? Glasali smo za promene, promene se i odvijaju, ali promene nagore. Uzalud Zakon o radnim odnosima, uzalud svi ostali zakoni, DOS ne može da funkcioniše, a gazde i mentori iz inostranstva su tvrda srca, bezosećajni, a novac vade kao iz gliba. Jedino rešenje za Srbiju su novi izbori i odlazak DOS-a sa političke scene Srbije. DOS me sve više podseća na bunarsku žabu, koja se iznenada našla pred okeanom, pa zbunjeno gleda i ne zna kuda će, i ne zna šta je snašlo. Hvala.
Ima reč narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, prelaskom na 12. tačku dnevnog reda ušli smo u raspravu o jednom setu socijalnih zakona, zakona iz oblasti radnih odnosa, u kome se predlagač nije usudio da nam dostavi nove tekstove zakona, kao što je to bilo kod ovih fiskalnih zakona, već nam je dostavio predloge za izmene i dopune već postojećih zakona, tvrdeći u obrazloženju zakona da je izvršeno usaglašavanje sa zakonodavstvom EU. Predstavnik Vlade na ovoj sednici, predstavnik Vlade po ovoj tački dnevnog reda, je ministar, sindikalac, koga su iskoristili političari, ministar koji je imao jedan prljavi i podli zadatak, dok je bio sindikalac - da se bavi političkom borbom, a da se predstavlja kao predstavnik radnika, kao čovek koji brine o njihovom odnosu sa poslodavcem i o njihovom socijalnom statusu. Izlazak na izbore, konstituiše se Vlada, i onda saznajemo da jedan predstavnik sindikata postaje ministar. Navedite državu u svetu, u kojoj se predstavnik sindikata bavi politikom i zastupa interese jedne političke opcije. Taj sindikat, koga zastupa ministar, koji nam predlaže ovaj zakon, je juče na televiziji Kragujevac, preko svojih predstavnika, ucenio radnike "Zastave". Poruke upućene radnicima bile su proste - ometate Vladu u naporima da reši problem Fabrike automobila, i odlažete na nekoliko meseci strateškog partnera, sa kojim Vlada samo što nije ušla u odnose koji će pomoći Fabrici automobila. Naravno, u petak kada sam išao u Kragujevac, jedna traka autoputa na izlasku u Batočini, po starom dobrom komunističkom običaju, bila je zatvorena za saobraćaj. Čekalo se da prođu gospoda ministri iz Beograda. O tome imam dokaz, razgovarao sam sa policajcima. A sada, dragi moj ministre, mnogo si hrabar kada sediš sa tim poslanicima DOS-a. Samo da znaš, kad te budu iskoristili i iscedili, onda te radnici neće primiti nazad, a onda ti neće biti mesta ni u političkim strankama, i mislim da je mnogo bolje da si časno obavljao posao jednog sindikalnog funkcionera, nego što su maske pale i što je jedan sindikalac postao ministar na kratko i ministar koji nizašta neće biti pitan, koji ni o čemu ne može da odlučuje. A kako može da odlučuje, šta to ima dobro u ovom zakonu, izuzev kritika na račun prethodne vlasti, gospodine ministre, a šta ste vi to dobro rekli u ovom predlogu zakona? Jeste li rekli pre nekih 15 dana na televiziji da onaj ko ne može da isplati zarade, da ide u stečaj, a država će preuzeti brigu o radnicima? Da li ovaj zakon nagoveštava stečaj mnogih preduzeća? Da li jedno rešenje, koje ovde možemo da pročitamo, a ne možemo da pronađemo uporedno nigde, koje kaže da onome ko ne isplati platu, biće zabranjeno da radi. Da li to govori, gospodine ministre, da vi u stvari spremate polako Srbiju za ono što vi nazivate bolnim rešenjem, a to je prestanak rada u mnogim velikim preduzećima? Ona su radila dok nije došao DOS na vlast. Podaci su nešto što ne možete da izbegnete. Prošle godine, u prvom tromesečju, Fabrika automobila proizvela je 3.500 automobila, ove godine 300, a prodala je 480, u drugom tromesečju ne može da proizvode ni 300. To su podaci. Sve drugo su priče. I mi možemo politički ovde da se preganjamo, možemo da se optužujemo za sve i svašta. Fabrika automobila u Kragujevcu ne proizvodi automobile. Možda gaji kokoške, možda proizvodi jaja za pijacu, ali automobile ne proizvodi. O tome nam govore podaci o broju automobila koji siđu sa trake. Vidite, nagoveštavate nam, gospodine ministre, da će mnogo radnika, sa 10, 20 i 30 godina staža, ostati bez posla. To nije privremeni ostanak bez posla, koji je regulisan Ustavom i u kome se kaže da je dužan poslodavac da obezbeđuje nadoknadu i socijalni status, socijalnu zaštitu ljudi koji su privremeno bez posla. Ovo je trajni ostanak bez posla. Oni koji kod vas budu ostali bez posla, više nikada neće moći da se zaposle, neće biti više posla. Industrijska proizvodnja beleži pad od skoro 12% u odnosu na prvo tromesečje prošle godine. To su podaci. Šta biva sa ljudima koji posle toliko godina staža ostanu bez posla - smanjujete im otpremninu. Zavijate to u bruto zarade, ali kada pretvorite bruto u neto, svima onima koji ostaju bez posla uzimate jednu zaradu, jednu mesečnu zaradu. Manje im isplaćujete nego u vreme pre ovog zakona. To su podaci i to je matematika. Da li to vama odgovara, ne znam. Da li će odgovarati radnicima, i to ne znam. Hoće li biti bolno? Biće bolno, ali ne računajte da će biti bolno samo za radnike. Ubeđen sam da će biti bolno i za vlast. Ne bi se pokupilo pola Vlade, da otrči u Kragujevac, noću da razgovara sa predstavnicima sindikata, da to nije bolno i za Vladu. I kada već govorimo o tome - pa ima li lepšeg mesta, nego da ovde, sa ove govornice, vi koji kažete da radnici koji traže posao i plate sprečavaju strateškog partnera, koji samo što nije ušao, pa ima li išta lepše nego da nam kažete sa ove govornice - Fabrika automobila je rešen problem, strateški partner se zove tako i tako, počinje proizvodnja automobila. Nema ga, ima ga u obećanjima, možda dolazi sa onih 6 milijardi, putuje polako, opterećenje su mu milijarde dolara, koje nosi u džepovima, pa stići će jednoga dana, obradovaće i našeg ministra. Pogledajte koliko je nesolidno rađen zakon. Član 19. glasi (jedan njegov deo): "Ovaj zakon objavljuje se u Službenom glasniku, stupa na snagu 1. juna 2001. godine, a odredbe člana 64. Zakona primenjivaće se po objavljivanju prvog podatka". Ovo je zakon, koji ima 19 članova, a vi kažete: "Odredbe člana 64. Zakona primenjivaće se ..." Valjda mislite na onaj zakon koji ima više nego 64 člana i u taj 64. član ste vi ulazili izmenama i dopunama. To više nije 64 član. To je član 3, čini mi se, ovog zakona. On može da važi od 1. jula. Član 3. ovog zakona, a ne član 64. nekog zakona koji čak niste ni pomenuli, ni imenovali kako se već zove. Tolika je vaša stručnost. Da kažete da niste imali vremena, još bi vam verovali da ste potpuno nove zakone radili. Vi ste samo seli i izračunali gde možete još po nešto da štrpnete. Da zaustavite sivu ekonomiju, da više nema polutki, da više nema sikdinalne borbe, a šta je sindikalna borba bila u vreme dok ste vi bili pravi sindikalac, dok niste počeli da razmišljate kako da završite studije mašinstva u 50-toj godini života. To je bila borba da se obezbedi da ljudi prežive, da narod preživi. Žao mi je što nije tu ministar Đelić, želim da njegova ćerka što pre ozdravi. Ganuo me je, samo nije mogao da mi izazove suze na oči, zato što je nama mnogo dece i bilo bolesno i bilo bombardovano i izginulo, avioni su doletali iz Francuske. Poručite ministru Đeliću, sve vreme pa i vama koji ste operisani (glas iz sale: takvi kao ti) ... opomenite onoga što štroji svinje i veprove da mi ne dobacuje dok sam na govornici. Nego da uhvatiš ono da ideš ti da utucavaš ovnove, ti nisi za ovu govornicu. Za ovom govornicom treba da se pojavljuju poslanici, a ne bukači. Šesti red nije mesto za govornicu, nego ovde. Recite vi gospodinu Đeliću, možda je i mene sramota, ali ti avioni su dolazili izFrancuske iz koje je došao i gospodin Đelić. Da li je taj avion bacio bombe pa ubio malu Milucu ..., ćuti bre, šta ti je, ama šta ti je koliko godina ti imaš, smiri se malo, ti tek treba da živiš, ti tek treba da čitaš dosijea u državnoj bezbednosti o nama koji nismo na vlasti, polako. Da li je taj avion bacio bombe i ubio Milicu Rakić ili doneo ministra koji će da ubije i fabrike i radnike i socijalnu sigurnost građana u Srbiji, meni je sasvim svejedno. Hvala vam najlepše.
Reč ima narodni poslanik Lazar Marjanski, a neka se pripremi narodni poslanik Ljubivoje Slavković.
Gospodine ministre, narodni poslanici, postavio bih par pitanja. Prvo, šta se dobija, a šta se gubi. Jedna mala analiza, po meni, gubi se - oporezovan je topli obrok, regres, prekovremeni rad, nadoknade itd. - jedna veoma, ministre, bitna stvar. Kaže u jednom članu da će ko ne isplati lični doprinos itd. po firmama rad biti obustavljen od 30 do 90 dana. Da li vi znate da najviše u poljoprivrednim dobrima u Vojvodini, mnogo meseci nisu isplaćivani lični dohoci. Mnogo meseci nije isplaćen lični dohodak u poljoprivrednim dobrima u Vojvodini. Da li to znači da će poljoprivredna dobra u Vojvodini morati 30, 50 ili 70 dana, da prekinu rad. Prekinuti rad u jednom "Agrovitu" iz Melenaca, koji ima negde oko 27.000 ha zemlje, da ne radi, da li to bilo u aprilu, avgustu ili decembru je greota i velika šteta. Da li prekinuti rad jednom rudniku gde se mašine pokreću, velike mašine, gde se nalaze velike bušotine, gde nema zastoja ni za novu godinu, ni za jedan praznik. Da li prekinuti u Boleču itd. Tražim odgovor na ta pitanja, jer možda u ovom trenutku ja taj član nisam razumeo (glas iz sale: mi tebe ne razumemo). Jedno pitanje, šta je sa firmama koje imaju zarađeni novac od javnih preduzeća, kao što je NIS, EPS i ostala jaka preduzeća i ne mogu da naplate. Imaju zarađeno 30, 40 miliona dinara, a ne mogu da naplate te pare, jer ili su javna preduzeća u gubitku, ili njima vladaju ljudi koji su iz JUL-a i ne daju pare drugim preduzećima i firmama. Šta je sa onim parama koje su u postupku u sudovima. Postoje firme koje treba da dobiju veću količinu para i jedan duži period ne mogu da dobiju. Imamo primer "Euromonta" iz Beograda, gde je jedan hoštapler Milezdović uzeo mnoge para iz te firme. Sada ne mogu da se naplate, navodno čelnici DOS-a stoje iz toga, u tom postupku. Sve vam to govorim, jer verovatno u tom postupku, niste to predvideli, po sudovima, po javnim preduzećima postoji većina količina para za neka preduzeća, koja ne može da bude naplaćena. A isplatili su npr. februarski lični dohodak, pa da li to znači da će tim firmama, ako ne mogu da isplate lični dohodak, a imaju zarađene pare, biti obustavljen rad 30, 90 ili koliko već dana. Govorim za sudove, postoje razni načini i razni odnosi, gde se momentalno postupci koji se vode stopiraju, jer iza njih stoje čelnici DOS-a, kao to su oni naredili. Jedno pitanje je veoma bitno i važno, a hoćete li mi objasniti da li svi ovi zakoni koje smo doneli, koje ćemo verovatno doneti prethode jednom zakonu o vlasničkoj transformaciji? Da li je u tom stvar u logičnom redosled stvar i koji je išao, pa će mnoge firme i po Zakonu o oporezivanju i po ovom zakonu koji vi predlažete ostati zatvorene. Znači, ići će pod stečaj i likvidaciju. Da li će te firme biti prodate po hitnom postupku, da se neko pojavi kao anđeo čuvar i te firme da kupi ili neće. Opet vam napominjem, postoje veliki sistemi, kao što je NIS, EPS itd. koji su dužnici mnogim firmama, a te firme ne mogu da naplate. Da li te firme spadaju pod udar ovog zakona? Hvala.
Reč ima ministar, gospodin Dragan Milovanović, izvolite.
Stvarno ne znam, stalno se pominje ovaj deo vezan za isplatu samo u novcu. Da li stvarno očekujete da će radnici da rade u zemlji za obećanja? Da li su oni robovi? Ovo što vi nudite da radnici dolaze na posao, da rade i da zato ne dobijaju platu, a da će direktori da im obećavaju kako će dobiti tamo u nekom periodu, pa će možda biti isplaćeno u naturi, draga gospodo, prošla su ta vremena kada se isplaćivalo na takav način. Ovaj zakon je u interesu radnika, radnici će na taj način biti apsolutno zaštićeni. Da li vi mislite da oni ne znaju da kupuju u prodavnici? Svako ko dobije novac zna da kupi. Zašto mora neko da mu odredi i da mu da šta će on da jede taj mesec i šta će da nosi taj mesec? Što se tiče ove odredbe, da će firme biti zatvorene, ako ne isplate plate, očigledno da niste dobro čitali. Ovde piše vrlo prosto i vrlo jednostavno - ako inspektor rada u postupku kontrole utvrdi da poslodavac nije isplatio zaradu, odnosno minimalnu zarada, kao i ako je isplatio zaradu suprotnu odredbama člana 64. stav 2. ovog zakona, a raspolagao je sredstvima za isplatu na računu, zabraniće mu obavljanje delatnosti, poslodavcu. Znači nemojte pričati napamet, nego lepo pročitajte ovo što piše, pa onda argumentovano kažite (Iz sale: Nema člana 64, ministre.)
Pošto nam je do kraja ostalo još 5 minuta, da li narodni poslanik Ljubivoje Slavković želi reč? (Želi.)
Poštovani narodni poslanici, gospodine ministre, kada smo polazili u školu, učeći istoriju poslednjih 60 godina, bila je jedna rečenica - pre rata nismo imali ništa, došli Nemci i srušili sve. Otprilike mi ovako liči priča gospode koja je za poslednjih 10 godina, da ne kažem od 8. sednice pa do danas, žarila i palila ovom zemljom, radila šta je htela, mogli su da donose zakone kakve su hteli i na kraju smo došli mi u zadnjih pola godine, odnosno 5 meseci i uništili sve to što su oni stvorili. Stvorili su bedu, siromaštvo, propalu privredu, ratove, jad, izolaciju od sveta i isključenje iz svetske zajednice. Kao privrednik koji je 22 godine proveo u privredi, ja ću o praktičnim aspektima primene ovog zakona da nešto prozborim. Član 1, koji je toliko napadan od strane opozicije, predviđa minimum koji je poslodavac, mada taj izraz ne bih upotrebljavao, jer mi još nemamo, bar što se tiče društvenog sektora, pravog poslodavca, poslodavac je u obavezi da isplati neki minimum. Iz dosadašnje prakse mogu da vam tvrdimda sva preduzeća koja su imala para nisu imala problema i verovatno ni u buduće neće imati problema sa primenom ovog člana zakona. A, oni koji su to imali, imaće i sada problema, pa će radnici verovatno putem sudskih tužbi, kao što jei do sada bilo, naplaćivati ovo svoje zakonsko pravo. Molio bih vas da ne upotrebljavate izraz otpremnina. Ovo nije otpremnina. Otpremnina je pravo koje radnik, koji odlazi u penziju, koristi, jer ljudi koji slušaju, koje nisu verzirani, mogu da pomisle da se radi o nekim drugim stvarima. Drugo, gospodo iz bivše vlasti, moram da vas podsetim jedno, da ste vi ukinuli pravo da mi u privredi dajemo radnicima platu kroz naturu, odnosno kroz robu. Odnosno, ko je to radio, morao je da plati porezedoprinose kao da je isplaćivao u gotovom. Prema tome, uveravam vas da u privredi ovakvog nautralnog oblika isplaćivanja zarada više nema. Treće, član 6. je izuzetno dobro formulisan. Šta je do sada značio član 6. u praksi? Zakonodavac je predviđao obavezu poslodavca da isplaćuju zagarantovane zarade, odnosno ako nije mogao da isplaćuje normalne plate, morao je da plati radnicima razliku između minimalne cene rada i zagarantovane zarade. Ta razlika nije bila mala, a sva preduzeća koja u poslednjih nekoliko godina nisu mogla da ostvaruju ovo pravo radnika, dolazila su u situaciju da ih stotine radnika tuži dobije sudske sporove, pa sada imamo situaciju da je vrednost dobijenih sporova daleko veća od vrednosti imovine koju preduzeća imaju. Takva preduzeća, jednostavno, ne mogu da uđu u proces vlasničke transformacije, odnosno privatizacije. Stoga, smatram da je nova odredba člana 6. izuzetno dobra i verovatno će omogućiti ljudima koji rade u privredi da praktičnije i na bolji način regulišu neke stvari. Što se tiče primene odredaba člana 7, čini mi se da je do sada bila prioritet, u odnosu na sva plaćanja, isplata zagarantovane zarade, minimalna zarada. Takav tretman sada neće biti. Mislim da će Vlada morati da razmisli o nekim modalitetima. Na kraju, ono što smatram da nije dobro, da ostaje i dalje obaveza poslodavca da zaposli dva radnika u svom preduzeću. Mislim da to nije dobro za jedan novi proces, kakav bismo mi hteli da napravimo, da se što više liberalizuju uslovi privređivanja, da se otvori što više privatnih preduzeća i stvori jedan drugačiji ambijent. Čini mi se da odredba ovog člana neće biti u tojfunkciji. Toliko i hvala.
Hvala. Ovim završavamo današnji rad. Nastavljamo sutra u 10,00 časova.