Dame i gospodo, pred vama se nalazi Predlog zakona o ratifikaciji Međunarodne konvencije o uprošćavanju i usklađivanju carinskih postupaka. Carinska služba Srbije primenjuje sedam međunarodnih konvencija, među kojima je jedna upravo ova koja se nalazi pred nama. Ova konvencija je stupila na snagu 1974. godine, a tadašnja Jugoslavija joj je pristupila 1982. godine. Od 1974. godine do danas primenjivala se Konvencija i došlo se do zaključaka da su moguća njena poboljšanja i osavremenjivanja, tako da je napravljena revidovana Kjoto konvencija, koja je stupila na snagu 3. februara 2006. godine. Srbija je u situaciji da sada razmatra revidovanu Konvenciju i da, praktično, njenom ratifikacijom supstituiše ovu osnovnu konvenciju koja je doneta 1974. godine, tako da se, u celini, ovde radi o jednom više tehničkom, nego suštinskom poslu. Dakle, imamo međunarodnu konvenciju koja se promenila i mi sada treba da je ratifikujemo da bismo nastavili da je koristimo u tom novom revidovanom obliku.
Zahvaljujem. Da li izvestilac Zakonodavnog odbora želi reč? (Ne) Izvolite. Ima reč narodni poslanik Ninoslav Dimitrijević.
Poštovano predsedništvo, poštovane kolege narodni poslanici, želeo sam da se javim po Poslovniku pre nego što počne ova rasprava, po članu 226. Poslovnika. Želim da obavestim vas i građane Srbije da se ovih dana u Srbiji sprovodi akcija dobrovoljnog davanja krvi, u saradnji Instituta za transfuziju krvi Beograd, Televizije B 92 i Crvenog krsta Srbije. Smatram da o ovakvim akcijama i ne treba govoriti, da su to najplemenitije akcije koje čovečanstvo 21. veka može sprovesti. Smatram da je davalaštvo krvi jedna od najplemenitijih ljudskih osobina, da je dati svoj deo tela, svoje tkivo drugom, i time pomoći, više od ljubavi prema čoveku. Smatram da ova akcija ne treba da ima niti političke, niti bilo koje druge konotacije; treba da prevaziđe sve podele ljudi, da svi ljudi jedni drugima pomognu. Ono što me je zaista neprijatno iznenadilo, kao promotera ove akcije i dobrovoljnog davaoca krvi u Negotinu, to je da se na akcijama ovakvog tipa deli političko štivo. Naime, radi se o knjizi ''Atentat na dr Zorana Đinđića''. Zaista nemam ništa protiv ličnosti, ali smatram da jednu ovakvu, političku akciju ne treba mešati s akcijama ovakvog tipa.
Zahvaljujem. Po Poslovniku, ima reč narodni poslanik Čedomir Jovanović. Izvolite.
Gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, u okviru ove tačke dnevnog reda, želim da kažem da će naša poslanička grupa podržati predlog Ministarstva finansija. Nemam ništa protiv te inicijative, ali, gospodine ministre, molimo vas da nam odgovorite na jedno veoma važno pitanje, s obzirom na to da je reč o instituciji koja se nalazi u okviru nadležnosti vašeg ministarstva. Čime ste bili rukovođeni kada ste na sednici Vlade u četvrtak izvršili imenovanje novog direktora Republičke carine? Koje su to profesionalne reference koje su i vas i Vladu rukovodile pri izboru baš te ličnosti za novog direktora Republičke carine? Molim vas da nam odgovorite da li je, tokom svoje profesionalne karijere, današnji direktor Carine ugrozio pravila koja su nama kao LDP-u veoma važna, kršeći zakone tokom obavljanja prethodnog posla. Naime, mi raspolažemo informacijama da je novoimenovani direktor Carine jedno od lica koja su izvršila otmicu novinara spoljnopolitičke redakcije lista ''Vreme'', tokom 1992. godine, Dušana Reljića, nezakonito ga držala u izolaciji dva dana, sprovodeći nezakonitu istragu, da bi ga potom, skidajući mu džak sa glave, nakon dva dana ostavili na ulici. Od tog trenutka novinar Dušan Reljić ne živi u Srbiji. To je jedan od događaja koji je dramatično uticao na našu svakodnevicu u tom vremenu i posebno je ukazao na ono što će se potom dešavati. Čime ste bili rukovođeni kada ste kadrove Jovice Stanišića imenovali na tako visoke funkcije? Molim vas da nam na to odgovorite. To je veoma važno ako uvodimo tako bitne međunarodne standarde. Hajde da kažemo da oni počinju da se poštuju kroz personalnu politiku, na kojoj Vlada i vi insistirate. Molim vas da na to pitanje odgovorite. Ako nije reč o toj osobi, ja ću se javno izviniti, ali mi raspolažemo činjenicama da je direktor Carine Petronijević jedna od osoba koja je izvršila otmicu novinara Dušana Reljića 1992. godine, kidnapujući ga na ulici i zadržavajući ga nezakonito i protivpravno u ilagelnom pritvoru više od dva dana.
Zahvaljujem. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Srđan Šajn. Izvolite.
Poštovani poslanici, jednostavno, moram da vas obavestim o jednoj situaciji, a to je da, iako je Vlada imala obavezu, odnosno Ministarstvo za upravu, da raspiše izbore za vanrednu skupštinu Romskog nacionalnog saveta u roku od 45 dana od kada je izglasan zakon koji određuje te nadležnosti, do današnjeg dana to još uvek nije urađeno, iako smo mi iz Romske partije predlagali resornom ministru da mu pomognemo u tom procesu. On nije prihvatio takve stvari. Nije nam jasno zbog čega Ministarstvo, umesto da raspiše vanredne izbore, pokušava da nas ubedi da će, evo, za nekoliko nedelja da budu redovni izbori, pa ajde, idite opet na redovne izbore, jer, navodno, to nam je bolje. To je izuzetno veliki problem. To je stvar koja je nezakonita. Na taj način Ministarstvo za upravu direktno utiče na ostvarivanje prava na samoupravu u oblasti kulture i drugim oblastima koje su u nadležnosti nacionalnih saveta. To je nedopustivo. To može da ima izuzetno velike negativne posledice i na pitanje procesa readmisije, jer jedan broj pripadnika romske nacionalne zajednice želi da kaže da Srbija, time što krši prava Romskog nacionalnog saveta, nije spremna da prihvati ljude iz readmisije koji treba da se vrate u Srbiju, da nije spremna da integriše romsku nacionalnu zajednicu, a da smo mi sve uradili u tom pravcu. Reći ću vam da smo pre jedno 40 dana, poslaničkim pitanjem, tražili odgovor na to. Umesto da nam kažu da će da to zakažu, oni su nam održali lekciju u Odboru, svi ste to dobili, kako se to radi na osnovu zakona. Kada smo ih upozorili da smo skupili dovoljan broj potpisa, oni su rekli da će da pronađu to. Sada ne znaju gde je. Onda ne znam da li je Ministarstvo sposobno, kada ne može da nađe dokumentaciju. Zašto onda ne prihvati našu pomoć? Sve je to ova situacija, ili je nešto drugo po sredi. Možda je to zato što su neki predsednici Romskog nacionalnog saveta podržali određene stvari u kampanji. Ja to cenim i poštujem, međutim, to je nedopustivo. Ne možemo nacionalne savete da mešamo u politička prepucavanja. Jednostavno, pravo na izbor je ustavno pravo i mi moramo da raspišemo izbore. U tom pravcu, molim predsednika Odbora za međunacionalne odnose da najhitnije sazove sednicu Odbora i da pozove resornog ministra da nam da kvalitetan odgovor. Ovde sam 20 sekundi, a pošto je aktuelni ministar za finansije tu, zamolio bih ga sledeće. Iako smo predlagali, iako ste vi bili dobronamerni, iako ste prihvatili da se odvoji 12 miliona za sistematizaciju određenih radnih mesta itd, direktor Službe za ljudska i manjinska prava, jednostavno, to neće da uradi. On nam govori da ne postoji mogućnost da nam podnese zahtev da 5% te aproprijacije odredite da se sistematizuju nova radna mesta. Hvala vam.
Hvala. Povodom Poslovnika, narodni poslanik Slobodan Maraš.
Poštovani predsedniče, predsedništvo, dame i gospodo, poštovani ministre, po članu 226, želeo bih odgovor na jedno pitanje. Znači, još jednom moram da naglasim ono što je naglasio predsednik Poslaničke grupe LDP-a, da ćemo podržati vaš predlog, ali, isto tako, moram da vas pitam šta vas je rukovodilo prilikom imenovanja gospodina Petronijevića na mesto direktora Republičke carine. Molim vas da nam odgovorite na to pitanje, a ako ne, da nam bar kažete u kom roku ćete nam dati odgovor na to pitanje. Da li će to biti danas, da li će to biti za sedam ili 77 dana, mi kao poslanička grupa želimo od vas da dobijemo taj odgovor. Ukoliko grešimo, mi ćemo se javno izviniti.
Zahvaljujem. Ministar Cvetković.
Dame i gospodo, obično se sačeka više pitanja, pa se odgovara, ali smatram da je ovo više pitanja, pošto ih je više poslanika postavilo. Evo, želeo bih da dam odgovor u meri u kojoj sam u stanju da to učinim. Dakle, Ministarstvo finansija je relativno složeno i jedan deo Ministarstva se bavi implementacijom zakona, to su ove uprave. Kada sam došao u Ministarstvo, ja sam, sagledavajući kakva je problematika kog dela, zaključio da kada se radi o upravama, pre svega, tu mislim na dve velike uprave, jedna je za carinu, a druga je Poreska uprava, da je tu potrebno pronaći ljude koji su u većoj meri menadžeri, a u manjoj meri moraju da budu eksperti u svom poslu. U tom kontekstu, izabrao sam državnog sekretara, koji je dobio zaduženje da vodi računa o svim tim upravama, načelno, i da objedinjava njihov rad. U konsultaciji sa državnim sekretarom, došlo je do predloga da bi bilo potrebno da se izvrše određene kadrovske promene, a u okviru tog predloga je razmatrano upravo i pitanje Carine, kao i postavljanje određenih novih ličnosti. Imao sam prilike da vidim CV gospodina Petronijevića i ono što je izneto ovde u tom CV-u nisam našao. Zbog toga ne mogu da dam odgovor na pitanje da li je to tačno ili nije, ali mogu da kažem da sam saslušao ovo što ste vi rekli. S druge strane, imajte u vidu da je, nakon predloga, kadrovska komisija razmatrala to pitanje i pretpostavljam da je ona imala mnogo više uvida u čitavu istoriju njegovog dosadašnjeg rada. Što se tiče samog profila, mislim da je on dobar kao profil, imajući u vidu da je Carinska uprava, potencijalno, mesto gde je potrebno mnogo više kontrole. Vi ste imali prilike da se upoznate sa činjenicom da je bilo hapšenja ''carinske mafije'' itd, tako da, što se tiče samog profila, gospodin Petronijević potpuno odgovara. Ja sam podržao mog zamenika u tom predlogu. Kadrovska komisija je sve pregledala, a ukoliko se sada pojavljuju neki novi elementi, o tome ne mogu da se izjašnjavam, jedino mogu da uzmem to kao informaciju koja će se dalje proveravati. Hvala.
Izvolite, narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, naravno da imamo razumevanja za situaciju u kojoj ste se vi našli. Nemamo nijedan razlog da sumnjamo u vaše iskrene i najbolje namere. Očekujem od vas da proverite informaciju sa kojom smo vas upoznali i da nas obavestite o potpunoj istini, bez ikakvog kompromisa. Što se tiče načina na koji se došlo do rešenja nosioca tako važne funkcije, jasno je da on nije bio najbolji, jer vi kao ministar, definitivno, ne možete ovde da odgovorite ni na elementarna pitanja iz profesionalne biografije čoveka koji radi tako važan posao, pogotovo imajući u vidu činjenicu da on treba da otkloni propuste nastale u radu prethodne službe. Ako ste govorili otvoreno o njima, onda se postavlja pitanje odgovornosti za tako nešto. Ne vidim da su ljudi koji su bili odgovorni za imenovanje prethodnog direktora Carine snosili bilo kakvu odgovornost za haos koji je ostao iza njega, a očigledno je da stanje koje ste vi opisali ne može biti definisano drugačije nego haos. Dakle, to je bila institucija koja je funkcionisala u nadležnosti, i tada, Ministarstva finansija, odnosno tadašnjeg ministra Dinkića, današnjeg ministra u Vladi Vojislava Koštunice. Dakle, ako Carina tada nije dobro funkcionisala, interesuje nas odgovornost onoga ko je bio nadležan za normalno funkcionisanje Carine, koje nije bilo karakteristično za prethodni period. Što se tiče kratke opaske da profesionalni profil odgovara poslovima Carine, stanje u kome se Srbija nalazi je toliko loše da bismomorali da povedemo računa o obrazloženjima koja koristimo ovde, tražeći dodatnu argumentaciju za neke odluke koje su prethodno donete. Ne može činjenica da je neko bio radnik Državne bezbednosti biti presudno važna u izboru direktora tako važne institucije kao što je Republička carina, osim ukoliko ne mislimo da stvaramo policijsku državu. Pa, onda i u Carini, i na Univerzitetu, i u Parlamentu, i u Vladi, na svako mesto treba da postavimo, na najvažnije ključne funkcije, ljude iz režima koji je kriminalizovao ovo društvo do te mere da mi danas ne možemo da raščistimo te posledice. Hvala vam na obrazloženju. Ono nije potpuno i ne može biti potpuno, ali od vas očekujemo da date vrlo jasan odgovor na to pitanje, jer je za nas neprihvatljivo, pogotovo imajući u vidu predloženu tačku dnevnog reda i raspravu koja nas vodi ka modernizaciji i unapređenju rada državne carine, i ne možemo preći preko činjenice da je direktor državne carine osoba za koju sumnjamo da je učestvovala tokom devedesetih godina u otmici novinara lista "Vreme", nedeljnika "Vreme", Dušana Reljića, koji je nakon toga napustio našu zemlju i u nju se više nije vraćao. Možemo vas upoznati sa detaljima te otmice, o kojima je novinar Reljić govorio, ali to bi onda bilo potpuno izvan naših namera, ne želimo da ometamo rad ove sednice. Još jedanput od vas očekujem, sutra će biti ovde Vlada, da nam odgovorite na to pitanje, imamo dovoljno vremena za tako nešto.
Zahvaljujem. Povodom Poslovnika, narodni poslanik Rajko Đurić.
Poštovani gospodine predsedniče, uvažene dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se po Poslovniku, članu 226, i u celosti podržavam izlaganje gospodina Srđana Šajna, jer sam imao više puta prilike da razgovaram sa predstavnicima naše vlasti i dobio sam obećanje da će to biti učinjeno, jer je to obaveza shodna zakonima, propisima, pa, ako hoćemo, i Ustavu. Stičem utisak da se vrlo često, nepotrebno, stvara situacija koja doprinosi ružnoj slici kada je reč o Romima u našoj zemlji. Međutim, postoji ona izreka, koju je možda najbolje formulisao Gete, "najgori su oni koji upropašćavaju najbolje". Moram reći, jer sam nekada bio član Demokratske stranke, od njenog osnivanja, i imao najveće poverenje u Demokratsku stranku, da je situacija takva da me pojedinci sve više razočaravaju. Sa ovog mesta, obraćam se sada građanima Srbije i pripadnicima moga naroda, upozoravam da gospodin Rasim Ljajić mora da zaboravi na to da za svoje lične političke potrebe koristi Rome. Drugi put ću o tome govoriti, ali molim ovoga puta gospodina Ljajića da se okane toga. S druge strane, izričita je potreba da se formira nacionalni savet, iz dva suštinska razloga. Prethodni savet je bio takav da su polovinu činili ordinarni kriminalci. Nekima sam rekao, hapsite ih. Ako nemate hrabrosti da hapsite lopuže iz vaših stranaka, počnite od lopuža iz redova moga naroda, možda će to biti dobar put i primer da se oslobodimo toga zla. Druga stvar, molim vas, 40 je stepeni sada. Pođimo i pogledajmo kako živi taj narod u kartonskim kutijama, bez vode, bez struje, bez hleba, bez ičega. Zimus sam bio, kada se deci smrzavalo mleko na usnama. Pitam se, ljudi, šta je to i do kojeg stepena smo mi najzad došli kad nemamo elementarno saosećanje za ljudske patnje i za ljudske nevolje?!
Hvala vam puno, isteklo vam je vreme. Reč ima, povodom Poslovnika, narodni poslanik Vladan Batić.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram povredu odredbe člana 226. Takođe, ne želeći da ponavljam isto pitanje ministru finansija, jer očito nema dovoljno informacija o ličnosti novog direktora Carine, nadam se da će ih dobiti. Ali, šta nam vrede međunarodne konvencije, gospodine ministre, ako je Carina leglo kriminala, korupcije i nepotizma? Ako ne znate za novog direktora, reći ću vam nešto o dosadašnjem direktoru i kako je Carina funkcionisala. Očekujem da odgovorite na to pitanje. Ovo je pismo koje je predsednik opštine Loznica, koji se zove Vidoje Petrović, inače, član G17 plus, uputio gospodinu Draganu Jeremiću, direktoru Uprave carina, u kome se, sve ovako, sa memorandumom, delovodnim brojem itd, kaže - poštovani, shodno našem dogovoru, dostavljam vam predlog tri kandidata za prijem u radni odnos na području Carinarnice Šabac. Direktor Uprave carina odgovara - saglasan. Potpisuje, i tako se zapošljavaju ljudi, po partijskoj pripadnosti. To je anarhija i haos. Očito, nikom ništa. Pa vas ja pitam, ne želeći da ponavljam ono što je već rečeno o gospodinu Petronijeviću, jer nemam neposrednog saznanja da li je neko nekog kidnapovao, zatvarao u šahte ili gepeke, a nadam se da ćete odgovoriti. Molim vas da proverite ove detalje da bismo utvrdili pravu istinu i o dosadašnjem, a i o budućem direktoru Uprave carina, jer tek ako situacija u Carini bude uređena i ako ona ne bude leglo kriminala, korupcije i nepotizma, ima svrhe ratifikacija nekih međunarodnih konvencija. Hvala.
Zahvaljujem. Povodom Poslovnika, narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, imamo prilike, kada je neki zakon iz oblasti finansija na dnevnom redu, da nas udostoji ministar koji glumi Ramzesa, otprilike, skameni facu, sluša šta mu se sve govori, ne reaguje, a kad reaguje, u stvari, otkrije suštinu problema pred kojim, čini mi se, danas ne bi trebalo da zažmuri. Ovo ne bismo smeli da ostavimo po strani. Postoji optužba da je po partijskoj liniji, na jedno od najvažnijih mesta u državi, primljen čovek koji se bavio kriminalom. Ministar odgovara da mu je za to mesto bio potreban menadžer, što mogu da prihvatim. Zatim, da ga je o kandidatu izvestio državni sekretar u Ministarstvu, što ne mogu da prihvatim jer znam da je to gospodin Đidić koji o tome nema pojma i ne verujem da je to istina, on se u to ne bi mešao, otkud on zna ko treba da bude direktor Carine. A, onda ono glavno i bitno u izlaganju gospodina ministra, koji kaže - znate da je ranije bilo kriminala u Upravi carina, sad smo doveli policajca da bude direktor Uprave carina. E, pa, ako poznajete osnovna načela uređenja jednog društva, policajci ne postaju direktori, ministri i predsednici države i vlade. Policajci rade u MUP-u, otuda kontrolišu da li se neko bavi kriminalom ili ne, predlažu tužiocima mere, tužioci prihvataju ili ne, sve to ide na sud i onda se utvrđuje da li je neko kriminalac ili nije. A da vi meni sada ovde dokažete kako treba iz policije ljude birati na odgovorna mesta u državi, jer su to jedini ljudi koji ne kradu i koji mogu da se bore protiv kriminala u firmama, gospodine ministre, pa vas to uopšte nije interesovalo. Vama su rekli iz Demokratske stranke ko mora da bude direktor Carine i vi ste to prosledili dalje. Vi uopšte ne znate ni ko je taj čovek. Kažete - čitao sam njegov CV. Hoćete da vam napiše ovde svaki poslanik svoj CV, nećete naći nijedan problem. CV piše društvo. Nemojte da se smejete, ministre, voleo bih da napišem vaš CV, ne bi vas spasila Zabela, bar pet godina. CV piše okolina i društvo, a ne vi. Šta li vam je taj napisao o svojim uspesima u službi državne bezbednosti, mnogo me interesuje? Koliko li nam je taj državu spasao? Gospodine ministre, nemojte da prelazite lako preko ovoga. Kako su vam naturili to, kako su vas naturili nama, tako su vama naturili jednog, drugog, trećeg, četvrtog, i taj lanac, ta spirala se sprovodi do kraja. Izaći ćete ovde da govorite, nećete nikoga ubediti, ali baš vas briga. Vi računate na jedan mandat, dužni ste to ovoj stranci koja vam je omogućila da haračite državom poslednjih sedam godina, dužni ste ovoj stranci da izdržite jedan mandat, posle toga ćete se skloniti, kao što se sklanjaju svi ostali. Nama nisu potrebni takvi ljudi u ovoj skupštini, da nam polažu račune. Nama su potrebni ljudi koji će celog svog života biti pred očima javnosti, o kojima će javnost moći da kaže svoje mišljenje i koji će moći da kaže – eto, to sam ja. Vi samo dolazite i odlazite, mi ovde nastavljamo da se sekiramo, država propada sve više, a vama je bitan CV onoga koga vam predlažu. Čak nas ovde ponižavate tim CV-jem. To vi tamo koristite gde ste naučili, odakle su vas naučili. Niti ste rođeni sa tim CV-jem, niti ste na fakultetu naučili šta je to, niti na poslu, nego su vam ubacili u poslednjih nekoliko godina da treba da gledate nečiji CV. I tako vam dođe CV čoveka iz državne bezbednosti, vi kažete - on je izvanredan menadžer, a i kod njega u firmi neće biti nikakvog kriminala, neće biti više krađe na Carini. Preko ovoga Skupština ne sme da pređe. Mislim da Skupština treba da donese i odluku po kojoj će ministar, u najkraćem mogućem roku, da obavesti sve narodne poslanike o tome da li su optužbe izrečene za ovom govornicom tačne ili ne, a nakon toga ostaje da se mi još jednom pogledamo u oči. Nećete stići mnogo da upropastite državu, ali mi je mnogo drago što će javnost saznati kakve vi to kadrove poturate našoj državi. Najsmešnije mi je kada oni koji su takve iste, od 2001. godine, poturali, sada kritikuju tu pojavu, a predstavnike Roma molim da sve probleme rešavamo, da najpre pokušamo da ih rešimo, pa tek onda da izađete u javnost sa teškim optužbama da se vrši diskriminacija romskog naroda u Srbiji. Ja koji zaista pripadam stranci koja bi volela da ovu vlast odmah vidi u opoziciji ne mogu baš potpuno da se složim sa vama, ali dajte mi dokaze, pa da o tome vodimo raspravu. A to da li je formiran savet ili nije, to još uvek ne znači da je došlo do diskriminacije, nego da o interesima Roma brinu ljudi sa kojima ni vi, možda, niste saglasni.
Hvala vam. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Munir Poturak, izvolite.
Poštovani predsedniče, poštovane kolege poslanici, malopre je teška optužba izrečena protiv predsednika partije u kojoj sam, Sandžačke demokratske partije, gospodina Rasima Ljajića, u smislu pozivanja da se ne meša u život, u problematiku Roma u našoj državi. Ono što bih hteo da gospodinu Đuriću odgovorim jeste da je važno koliko je svako od nas učinio za bilo koga u ovoj državi da bolje živi. Da li će neko od nas to da prihvati srcem ili da zasuče rukave i da to praktično pokaže, to zavisi od toga koliko je ko u nekoj zajednici organizovan i koliko ima u svom nekom programu zacrtano u kom pravcu će da ide. Za nas je bitno da ljudi koji imaju godina svoje iskustvo, sa ove govornice, prenesu svim građanima u Srbiji, da ih ohrabre da mogu da iskažu ko su, šta su, sa kojom namerom i kako žele da žive ovde. I gospodin Rasim Ljajić je, mislim, u vreme mandata ministra u Saveznoj skupštini, pokazao koliko su Romi svoju političku svest iskazali. U to vreme su se formirale dve, odnosno tri nove partije, i to je bio znak buđenja političke svesti kod Roma. U to vreme započeta je ''Dekada Roma'', u to vreme su Romi, i kao predstavnici zajednica, i kao predstavnici nevladinih organizacija, obišli mnoge institucije u Evropi i iskazali ono što su ovde, na području Srbije i bivše Jugoslavije, imali kao problem. Mislim da bi u tom kontekstu, ako već govorimo da smo razočarani nekim ljudima, dobro bilo da iskažemo i neku dobru i neku lošu stranu određenih ličnosti. Iz tog razloga, voleo bih da to odavde motivaciono, buđenjem nade, utiče, pogotovo kod nacionalnih manjina, jer mi, u stvari, moramo na taj način da prikažemo naš život u Srbiji i moramo da jedni druge ohrabrimo. Odavde, ovih 250 ljudi, mi poslanici, predstavljamo Srbiju bez obzira na to da li smo došli kao predstavnici nacionalnih manjina ili iz nekog većinskog bloka. Zajedničko nam je ono što odavde izgovorimo, zajednički šaljemo poruku. Hvala vam.
Hvala vama. Narodni poslanik Miroslava Pejica, povodom Poslovnika, pa narodni poslanik Laslo Varga, takođe.
Dame i gospodo, poštovani poslanici, gospodine potpredsedniče, javljam se po Poslovniku, članu 104. Već nekoliko puta se za skupštinskom govornicom pominje Loznička opština i gospodin Vidoje Petrović. Gospodina Batića, koji je do 2004. godine nekoliko puta dolazio u Loznicu, pozvala bih ga da sada, posle 2004, navrati ponovo u Loznicu i da vidi šta je taj gospodin Vidoje Petrović uradio za Loznicu. On je uspeo da donese nekoliko istorijskih dokumenata za Loznicu, kao što je generalni urbanistički plan, strategija privrednog razvoja Loznice, prostorni plan. Loznica je krupnim koracima krenula napred. Gospođo Vjerice Radeta, zamolila bih vas da ne dobacujete, jer me nećete dekoncentrisati. Infrastrukturni projekti su krenuli napred, Loznica je dobila prvog stranog investitora "Golden Lady", tako da bih pitala gospodina Batića šta je nemoralno u tome što je gospodin Vidoje Petrović preporučio da se zaposle četiri radnika na Carini. Želim da kažem da nijedan od ta četiri radnika nije iz G17 plus. Takođe, kada smo već kod morala i moralnosti, pitala bih gospodina Batića, u vreme dok je bio on ministar pravde, da li je bilo moralno to što je on predložio da u Loznici predsednik suda bude njegov školski drug i član Demohrišćanske stranke; taj gospodin, koji je četiri godine obavljao funkciju, bio je i krivično osuđivan. Hvala.
Hvala najlepše. Gospodin Laslo Varga,povodom Poslovnika, pa Srđan Šajn, Rajko Đurić i Spaho, takođe, povodom Poslovnika.
Poštovani predsedavajući, poštovani gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu 226. Poslovnika. Želeo bih od gospodina ministra jedno kratko obaveštenje. Zakonom o budžetu i obećanjem gospodina ministra, utvrđen je iznos za finansiranje rada nacionalnih saveta, ukupno 82 miliona dinara. Nakon toga, 5. juna, svi nacionalni saveti su održali koordinaciju i doneli odluku o načinu raspodele tih sredstava. Otada je prošlo dvadesetak dana i još nisu krenule isplate, pa sam hteo pitati kada će se to desiti, jer su u ranijem periodu te dotacije stizale uvek početkom meseca, a sada već dvadesetak dana kasne.
Reč ima narodni poslanik Srđan Šajn.
Želim da govorim u skladu sa članovima 225. i 226. Poslovnika. Prvo, hteo sam da se osvrnem na izlaganje gospodina Tomislava Nikolića, ne znam na koji deo se izlaganje odnosilo, da li na izlaganje kolege Rajka Đurića ili na moje. Ja sam uvek bio vrlo jasan. Srbija je dobronamerna, građani Srbije su dobronamerni. Međutim, ne možemo za sve nosioce aktuelne vlasti da kažemo da su dobronamerni, jer ne poštuju zakon. To je aktuelna, zvanična politika Srbije. Kada sam govorio o tome, govorio sam o onim predstavnicima koji zvanično predstavljaju politiku Srbije, a nikako nisam govorio, izvinjavam se ako je pogrešno shvaćeno, o odnosu između Roma i predstavnika ... Hvala. Drugo, zamolio bih ministra da nam odgovori na pitanje, verovatno je propustio, a pitanje je bilo vrlo jasno: da li postoji spremnost u Ministarstvu finansija da se od 23 miliona aproprijacije koja je predviđena za Kancelariju za ljudska i manjinska prava, odnosno za službu, u skladu sa zakonom, 5% tih sredstava izdvoji za finansiranje sistematizacije novih radnih mesta u ovom delu Vlade, jer ako to ne učinimo, proces integracije Roma će da nam vode nevladine organizacije. Da li mi hoćemo da nam politiku vode nevladine organizacije, ili hoćemo da država, u svojim strukturama, preuzme odgovornost, sistematizuje radna mesta? To je suštinsko pitanje. Izvinjavam se što se vama, ministre, obraćam na taj način. I dalje sam ubeđen da to nije vaš stav i da to nije vaš propust, ali direktor Službe za ljudska i manjinska prava to tako tumači. Zamolio bih, u tom pravcu, da nam vi pomognete da izađemo iz tog ćorsokaka i da se objasnimo s ljudima koji stalno koče nekakve procese u Srbiji. Hteo bih da ovo čuje gospodin Tomislav Nikolić, znači, odnosi se na te pojedince koji neće volju naroda da pretoče u aktuelnu politiku Srbije, nego svoju volju, svoje lične interese pretaču u zvaničnu politiku Srbije. Mi sada imamo situaciju da nam se javlja 180 elektora, koji kažu - mi hoćemo da se žalimo Savetu Evrope, OEBS-u, a mi iz Romske partije im kažemo: stanite, Srbija ima snage da unutar institucija reši taj problem. Postavlja se pitanje da li su u pravu oni koji hoće da internacionalizuju problem, ili smo u pravu mi koji tražimo da se problem reši u okviru institucija.
Povodom Poslovnika se javio narodni poslanik Rajko Đurić.
Nisam se javio povodom Poslovnika, već želim da repliciram.
Nemate pravo na repliku, ali ste se javili po Poslovniku. Izvolite.
Dabome da me uvek raduje kada se neko zalaže za pripadnike drugih naroda i nacionalnih manjina. Uostalom, to je obaveza ljudi koji su svesni zajednice u kojoj živimo. Moram reći da ti koji smatraju da drugi mogu da zastupaju nacionalne manjine duboko greše, jer je Rolan Bart, čuveni francuski filozof, rekao: ''Paternalista je drugo lice rasista''. Uverio sam se bezbroj puta u to. Naravno, imam ogromnu dokumentaciju koja se odnosi na članove nacionalnog saveta i, kao čovek, vrlo odgovorno kažem da su, zahvaljujući patronatu pojedinih političara, ciljno birani, pre svega, kriminalci iz redova moga naroda, jer i moj, kao i svaki drugi narod, ima ''svetionike slobode'' i ''luke za demone''. Međutim, neko uporno želi da ima ljude iz ''luke za demone'', a ne one gde je ''svetionik slobode''. Dakle, još jednom molim da se ta stvar pokuša rešiti u duhu Ustava i zakona. U protivnom, mi ćemo biti primorani da izađemo sa vrlo konkretnim podacima i dokumentacijom.
Reč ima narodni poslanik Sulejman Spaho.
Dame i gospodo, spomenula se Loznica, a ja dolazim iz Loznice. Srpska radikalna stranka je tamo opozicija. Već dve godine, baš ovi koji su izašli govore o radnim mestima, o kriminalu i korupciji. Govore oni koji dve godine vrše vlast, od 2000. do 2003. godine i od 2003. godine. Ne samo G17 plus, tu je i DSS, mogu čak da kažem da su i socijalisti u koaliciji. Loznica je, od onakvog grada, grada na Drini, grada pored Kučeva, bogatog grada, postala najsiromašnija. To se sve dešava od 2000. godine. Mi smo stalno govorili, i za skupštinskom govornicom u Loznici, da ova vlast u Loznici nije adekvatna bez SRS. Mogli smo stalno da kontrolišemo i dogovorili smo se šta treba da radimo. Nisu nas slušali i normalno je da je Loznica postala najsiromašniji grad. Gospodin Batić je izašao i govorio o radnim mestima. Kada su on i njegova stranka bili na vlasti, od 2000. godine, jedino što su napravili u Loznici, to je što su napravili 20 milionera.
Povredu Poslovnika reklamirao je narodni poslanik Momčilo Duvnjak.
Dame i gospodo narodni poslanici, kada ministar Cvetković, u uvodnoj reči, kaže da je državni sekretar predložio za direktora Carine Petronijevića, posle ovih njegovih reči, meni je sve jasno. Sada ću vam reći, sve se na kraju poveže i sve ispadne tačno. Reći ću vam ko je Miodrag Đidić.
Hajde da malo uvedemo reda u ovo. Ovo je, složićemo se, apsolutno besmisleno što radimo od deset sati. Hajde da barem poštujemo nešto što je red. Dakle, kada izađete, molim vas, recite samo na koji član Poslovnika se pozivate, zbog zapisnika. Hajde barem to, pošto smo pričali o Loznici, o carini itd. Znači, član 226.
Ko je gospodin Đidić? Sada ću vam reći. Miodrag Đidić dolazi iz opštine iz koje sam i ja, dakle, iz Kruševca. Gospodin Miodrag Đidić 1995. godine zakupljuje salu za bildovanje u gimnaziji u Kruševcu.
Izvinjavam se, gospodine Duvnjak, ovo stvarno nema smisla. Vi nemate pravo ovde da pričate o čoveku koji nije prisutan, o sali za bildovanje. Pročitajte mi član Poslovnika koji je povređen i recite mi koji je deo tog člana je povređen.
Po članu 226.
Molim vas da prilagodite svoju raspravu činjenici da ste se pozvali na član 226. Izvolite.
Godine 1996, u toj sali policija otkriva veliku količinu oružja. Iz tog oružja je 1996. godine ubijena kućna pomoćnica bivšeg direktora ''Jastrepca'', gospodina Đurkovića. Posle toga se zataškava kompletna situacija, ne pokreće se krivični postupak protiv gospodina Đidića. U isto vreme, gospodin Miodrag Đidić se bavi prodajom sredstava koja su nedozvoljena...
Hvala puno. Oduzimam vam reč. Povredu Poslovnika reklamirao je narodni poslanik Riza Halimi.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo, ja sam pre više od dve nedelje postavio ...
Koji član Poslovnika je povređen, gospodine Halimi?
Član 226. Ja sam postavio pre dve nedelje pitanje ministru za infrastrukturu o nezakonitom monopolu koji je obezbeđen beogradskoj firmi "Interspid", u okviru komercijalnog sadržaja graničnog prelaza Preševo. Odgovora nema, a tamo su uzburkani duhovi, ima i peticije, koju je više od 1.200 građana uputilo najvišim državnim organima, kojom traže odgovor na ovu nezakonitu praksu u graničnom prelazu Preševo. Danas, pošto je ministar finansija ovde, konstatujući prethodno da u carinskoj službi i pratećim službama na graničnom prelazu, u ovih 16 godina od kada postoji granični prelaz, nije zaposlen nijedan Albanac, pitam da li uopšte postoji neki zakonski kriterijum koji sprečava državne organe i službe da struktura bude multietnička, pošto je s druge strane, na makedonskoj strani, takva praksa uvedena odavno, a to je uobičajena svetska praksa. Dodatno, pošto je pitanje finansija, verovatno, povezano i sa ekonomijom, postavljam pitanje - ako je za ovu opštinu Koridor 10, granični prelaz, glavni resurs, koji je plan države da ovu najnerazvijeniju opštinu u državnim razmerama intenzivnije uključi u savremene tokove i u ekonomske tokove? Hvala vam.
Narodni poslanik Dragan Todorović, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedavajući, mislim da ste grubo prekršili, ne samo Poslovnik, nego ste na neprimeren način pokazali da niste predsednik Skupštine, nego predstavnik Demokratske stranke na tom mestu. Imali smo prilike da od početka sednice čujemo ljude koji su izlazili da reklamiraju, po Poslovniku, određene stvari i koji su govorili stvari za koje možemo da kažemo da nisu bile vezane za dnevni red, nego za neke probleme koje su hteli da istaknu. Vi nijednog poslanika niste prekinuli, samo ste gospodina Momčila Duvnjaka dva puta prekinuli i na kraju ste mu oduzeli reč. A on je hteo da na jednostavan način, argumentima i činjenicama, Narodnoj skupštini, poslanicima i javnosti kaže da je Miodrag Đidić, sadašnji državni sekretar, predsednik Opštinskog odbora DS-a...
Gospodine Todoroviću, kažite mi koji sam član Poslovnika prekršio. Morate prvo da mi kažete koji sam član Poslovnika prekršio.
Član 104 - Narodni poslanici su dužni da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine. Jel vi ne mislite da je predsednik Skupštine narodni poslanik?
Naravno, izvolite, član 104.
Ne razumem. Dajte, neka vas neko nešto nauči. Hteo je samo da kaže da je dotični državni sekretar, poznat po kriminalu koji je izvršio u Kruševcu, državni sekretar koji je određen za Carinu, predložio sada Petronijevića, kojeg, takođe, imali smo prilike da čujemo, optužuju za kriminal. A da to ništa nije novo kada je u pitanju DS, ne samo DS, imali smo ovde prilike da čujemo i za G17 itd, uopšte za vladajuću koaliciju, govori ovo pismo, gospodine predsedavajući. Nadam se da ćete vi, kao član DS-a, imati sluha da saslušate ovo, jer možda će vam ovo pomoći da se na neki način rešite tih problema koji su nastali odmah posle 2000. godine, kada ste zapošljavali i nogama i rukama svoje članove, članove porodica itd, gde god je to bilo moguće. Pročitaću vam pismo Opštinskog odbora DS-a iz Vranja, neću celo, koje je upućeno Demokratskoj stranci u Beogradu, Izvršnom odboru, i to predsedniku, gospodinu Marku Đurišiću. Kaže se: "Poštovani gospodine Đurišiću, ovim dopisom hoću da vas izvestim o situaciji u konkretnom predlogu za kadrovsko rešenje Republičkog fonda PIO, Filijale u Vranju". Ovde, što se vas tiče, nema nikakvih zabuna. To je način vašeg funkcionisanja. Pa kaže: "Naime, direktor Fonda PIO, Filijale u Vranju je Dragan Janjić, nekadašnji član DS-a, predsednik Opštinskog odbora i narodni poslanik DS-a u Republičkom parlamentu posle 2000. godine." Šta se desilo? U međuvremenu, vaš član, nije on pobegao, u situaciji kada mu se ukazala prilika, nudili su više, on je otišao, nastavio je stranačku karijeru u Demokratskoj alternativi kod Nebojše Čovića i ostao na mestu direktora Fonda PIO do dana današnjeg. Ali, predstavnici DS-a iz Zrenjanina kažu da to nije dobro, da takva ličnost i dalje bude na tom mestu, jer je napustila DS. Zatim se kaže: ''Mi imamo kandidata koji je u gradu vrlo pozitivno ocenjen i koji vrlo jako reprezentuje DS, a radi se o mladom čoveku, po struci dpl. ekonomisti, neću da govorim njegovo ime i prezime, koji je preuzeo stranku još kao poverenik i sa timom koji je od tada proistekao napravio vrlo dobre parlamentarne rezultate''. To je suština na koju mi vama ovde ukazujemo. Znam da to vas pogađa, ali morate voditi računa o tome da se ponašate na isti način prema svim poslanicima. Ovo su činjenice koje vam mi govorimo. Razumem da vam se ne sviđaju, ali jednostavno je to tako. Zato posedujemo papire, posedujemo dokaze. Prema tome, molim vas, primenjujte isti aršin za sve poslanike u parlamentu. Hvala.
Hvala puno. Dužan sam da dam odgovor. Gospodine Todoroviću, postoji očigledna razlika između načina na koji ste vi ovde za govornicom izložili to što ste želeli i onoga kako je krenuo gospodin Duvnjak. Čisto, iz tog razloga, da se poštuje nešto što bi trebalo da bude red. Dakle, ovo što ste vi uradili je potpuno prihvatljivo. Ono što je uradio ovde gospodin Momčilo nije prihvatljivo, ja se izvinjavam, ali je to zaista tako. Povodom Poslovnika se javio narodni poslanik Nemanja Šarović, pa onda Vjerica Radeta. Izvolite.
Dame i gospodo poslanici, ako je nešto neprihvatljivo, onda je to svakako ponašanje gospodina Dulića. Ja ne znam, gospodine Duliću, šta se vama desilo na tom proputovanju koje ste imali prethodnih dana. Sada ćete se podsetiti, verovatno još jedanput, a ja sam rekao da ću to ponavljati do kraja vašeg mandata na mestu predsednika Republičkog parlamenta, da ste izjavili kako ste u Beogradu i u Srbiji na privremenom radu, kako ste ovde došli da nam pokažete kako nije sramota biti fin i kulturan, da nije sramota biti tolerantan. Dakle, gospodine Duliću, razumem da vi možda nemate previše iskustva u radu Narodne skupštine, ali onog trenutka kada ste se prihvatili rukovođenja Skupštinom bili ste dužni ili da naučite odredbe Poslovnika koji treba da primenjujete ili, barem, da naučite da koristite pomoć sekretara i nekoliko zamenika sekretara koje imate. Prekršili ste član 107. Poslovnika o radu Narodne skupštine. Evo, ja ću citirati: ''Mera oduzimanja reči izriče se narodnom poslaniku kome su prethodno izrečene dve mere opomene, a koji i posle toga čini povredu Poslovnika iz člana 106. Narodni poslanik kome je izrečena mera oduzimanja reči dužan je da se, bez odlaganja, udalji sa govornice.'' Dakle, gospodine Duliću, ukoliko ste želeli da oduzmete reč gospodinu Duvnjaku, a jasno je da je postojao veliki strah od onoga što je on želeo da iznese, morali ste prethodno da nađete način da mu izreknete dve opomene. Da li se vama sviđa ili vam se ne sviđa ono što neki narodni poslanik iznese za ovom govornicom, to apsolutno nije ni od kakve važnosti. Ono što je bitno, to je da ti poslanici, kao što je to činio gospodin Duvnjak, poštuju odredbe ovog poslovnika. Niste vi ovlašćeni, o tome vam govori i član 103 - vi niste ovlašćeni da prekidate bilo kog govornika. Član 100. stav 2. vam govori i o tome da vi niste ovlašćeni da tražite od bilo koga da se unapred izjasni, sa mesta ili odakle god, o povredi kog člana Poslovnika želi da govori. Dakle, postoji obaveza da se navede član, ali svakako ne na početku izlaganja. Za to svaki poslanik ima tri minuta, ne računajući vreme koje je potrebno za citate, a stvar je stila i govora svakog od narodnih poslanika u kom trenutku će izvršiti tu svoju obavezu - da li će to biti na početku, u sredini ili na kraju izlaganja. Vi morate ili pokazati strpljenje ili, gospodine Duliću, idite, pa obilazite one zemlje koje ste obilazili prethodnih dana, a pustite nas da radimo u normalnom, tolerantnom i demokratskom duhu. Hvala.
Zahvaljujem. Po Poslovniku se javila narodni poslanik Vjerica Radeta, a potom narodni poslanik Vladan Batić. Javio se i gospodin Maraš, gospodin Jadranko, svi ste upisani. Znači, idemo po redosledu javljanja. Izvolite.
Dame i gospodo poslanici, znala sam ja da bi, da je gospodin Dulić slučajno pitao Narodnu skupštinu da li treba da ide da obilazi parlamente ovih okolnih zemalja i da smo mu mi rekli - ne nipošto, bilo mnogo bolje. Jer, tamo očigledno ništa niste naučili, a nemate ni od koga, u to ne sumnjamo. Bolje bi bilo da ste malo proučavali Poslovnik Narodne skupštine, gospodine Duliću. Tačno je da ste u toku izlaganja Momčila Duvnjaka povredili članove 100, 104. i 107. Poslovnika Narodne skupštine. Nemate vi poslovničko pravo, ni ovlašćenje, gospodine Duliću, da procenjujete da li vam se dopada način na koji neko, neki narodni poslanik, izlaže ono što želi da kaže ili vam se ne dopada. Evo, ako mene pitate, meni se mnogo više dopadao način gospodina Momčila Duvnjaka nego Dragana Todorovića. Dragan Todorović je uopšteno izneo svoj stav i stav SRS-a. Podrazumeva se da čim je neko ''žuti'', da je i kriminalac. Ali, Momčilo Duvnjak je znao konkretno da navede, pokušao je da navede koje to osobine diče Miodraga Đidića, doskorašnjeg poslanika, a sada državnog sekretara, a vi ste mu to zabranili na protivposlovnički način. Ako mislite, gospodine Duliću, da ste u stanju da sa tog mesta, ili bilo ko, poslanike SRS-a sprečite da građane Srbije obaveste o svakoj vašoj kriminalnoj radnji i o svakom kriminalcu u okviru vaše stranke, grdno se varate. Izlazićemo dokle god ne uspemo da ispričamo priču o Miodragu Đidiću do kraja. Eto, baš mi je interesantno i ne želim da sa kolegom Duvnjakom ovako, unutarstranački, razgovaram o tome, već bih baš volela da ta njegova saznanja podelimo sa građanima Srbije. Jer, građani Srbije treba da znaju za koga su glasali, verovatno su bili tada u zabludi, i treba da znaju za koga više nikada ne smeju da glasaju, kao i ko je onaj ko je u stanju da izađe na ovo mesto i da obavesti javnost o svemu na šta je obavezan kao narodni poslanik. Gospodin Momčilo Duvnjak je, u skladu sa članom 226, pokušao da sazna ono što je ovde iznosio kao tvrdnje, a vi ste mu, gospodine Duliću, suprotno odredbi člana 107. Poslovnika, to onemogućili. Insistiram da se u danu za glasanje Narodna skupština izjasni o povredama članova, dakle, 100, 104. i 107.Baš bih volela da vidim ko će to da glasa da član 107. nije povređen i ko će od narodnih poslanika, svojim glasanjem, u danu za glasanje, potvrditi da vi imate pravo, ono što ste sami sebi uzeli za pravo, da procenjujete. Ja vam se izvinjavam jer zaboravih da vas pitam da li vam se dopada način na koji ja govorim. Ako ima nekih problema, recite mi. Napravite nam sinopsis, najbolje, i ovde neka stoji 250 sinopsisa, pa izađem i nađem šta ste za mene zapisali, pročitam to, pa to bude način rada ovog parlamenta. Ne može to, gospodine Duliću.
Hvala vam puno. Daću vam i odgovor, a ujedno i odgovor za gospodina Nemanju Šarovića. Član 106. kaže: ''Opomena se izriče narodnom poslaniku...'', smatram da je postojao razlog za opomenu, samo sekund: ''... koji i pored upozorenja predsednika Narodne skupštine govori o pitanju koje nije na dnevnom redu, ako prekida govornika u izlaganju ili dobacuje, odnosno ometa govornika, ili na drugi način ugrožava slobodu govora, ako iznosi činjenice i ocene koje se odnose na privatni život drugih lica, akoupotrebljava psovke i uvredljive izraze''. Moram da kažem jedno, ne znam da li je to do sada bila praksa u Parlamentu. Ja sam prekršio član Poslovnika kada sam oduzimao reč gospodinu Duvnjaku zbog toga što mu nisam dva puta zaredom izrekao meru opomene. Pri tome, smatram da je postojao razlog za meru opomene. Ja sam mu je jednom izrekao. Nisam mu je izrekao i drugi put. Upozorio sam ga, tako da ću u danu za glasanje, čak, da zamolim narodne poslanike da konstatuju da je član 107. ovoga puta bio prekršen. I dalje smatram da način na koji je gospodin Duvnjak govorio o čoveku koji nije tu nije korektan i nije nešto što bi trebalo da se iznosi za ovom govornicom. Povredu Poslovnika je reklamirao narodni poslanik Vladan Batić, potom narodni poslanici Slobodan Maraš, Jadranko Vuković i Nemanja Šarović. (Slobodan Maraš stoji pored govornice: rekli ste da ćete mi dati reč.) Rekao sam da ću vam dati odgovor, kao i gospođi Vjerici Radeta. Izvolite. Ima reč narodni poslanik Vladan Batić.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, gospođa Pejić je očito pogrešno shvatila moje reči i...
Ja vas molim da uvedemo pravilo, kažite koji član je povređen?
Ja sam se javio pre pola sata za repliku gospođi Pejić koja me je pominjala u više navrata.
Dakle, izvolite. Gospodine Batiću, vi ste se ljutili i ljutnju ste izražavali dizanjem Poslovnika. Ja sam vam dao reč po Poslovniku, jer ukoliko nije tako, vi nemate pravo, dokle god traje rasprava povodom Poslovnika, da dobijete reč, odnosno pravo na repliku. Molim vas da citirate član Poslovnika.
Član 104. Omogućite mi sada da počnem da govorim. Dakle, jasno mi je da je partijska pripadnost uslovila da gospođa Pejić ustane u odbranu svog stranačkog kolege, gospodina Vidoja Petrovića, ali ja sam izneo nešto što je egzaktan podatak, tipičan primer zloupotrebe. Ne može predsednik opštine da se obraća direktoru Uprave carina, a stranački su prijatelji, i da kaže, sa sve memorandumom opštine - u skladu sa dogovorom, primite u radni odnos ljude koji se nalaze na tom spisku, i on to uradi. Da bi opravdala to, gospođa Pejić kaže da je čovek uradio epohalne stvari. Pazite, u Evropi, u 21. veku, ona kaže za urbanistički plan da je to istorijski događaj. Kakav je to istorijski događaj, neka kažu građani Loznice. Taj urbanistički plan je napravio potpuni saobraćajni kolaps u Loznici, tamo više saobraćaj ne može da funkcioniše, škole su blokirane potpuno, napravljen je potpuni haos. Toliko o istoriji. Dalje, 18.000 nezaposlenih je bilans te lokalne vlasti, na čijem čelu je gospodin Vidoje Petrović, a najveća stopa nezaposlenosti je u Loznici, sem zapošljavanja po principu stranačke pripadnosti. Koliki je stepen demokratije, potvrđuje još jedan detalj. Na prethodnim izborima za gradonačelnika Loznice, gospodin Vidoje Petrović je pobedio dr Zorana Nikolića, obilnim korišćenjem policije, svih pripadnika policije i policijskog aparata, budući da je čovek prethodno bio načelnik policije u Loznici. Videćemo šta će biti na sledećim izborima. Biće dr Zoran Nikolić naš kandidat, pa će biti prilike da se suoče na jedan drugačiji način. Zašto je osporeno 8.000 potpisa građana Loznice za raspisivanje referenduma za opoziv gospodina Petrovića, i to je fakat, pa se onda snašao, promenio izbornu komisiju, pa nagradio predsednika nove izborne komisije koja je ostvarila validnost tih potpisa? Eto kako funkcioniše ta vlast i koji su istorijski dometi čoveka koji se nalazi na čelu SO Loznica. Pomenut je Branko Babić, bivši predsednik Suda u Loznici. Nisam ga ja predložio, naravno da je to bilo vreme kada je Sud u Loznici upristojen, kada je počeo da liči na nešto. To mogu da potvrde svi građani Loznice. Znači, to je fakat i neistina je da je on krivično osuđen. On je imao konflikt sa nekim pripadnikom JUL-a još 1992. godine, ali svi građani Loznice mogu samo pozitivno da govore o gospodinu Branku Babiću kao čoveku, pa i za vreme dok je bio na mestu predsednika Okružnog suda u Loznici. Hvala.
Povredu Poslovnika reklamirao je narodni poslanik Slobodan Maraš, potom narodni poslanik Jadranko Vuković.
Gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo, poštovani ministre, hteo sam da reklamiram član 104. i da skrenem pažnju na povredu Poslovnika od strane predsednika Narodne skupštine. Gospodine Duliću, u vezi sa članom 27. Poslovnika, poslanici LDP-a su danas, svaki put kad su izlazili za ovu govornicu, citirali član Poslovnika čiju povredu reklamiraju i postavili su pitanje ministru Cvetkoviću, u skladu sa članom 226. ovog poslovnika, jer smo imali potrebu da postavimo pitanje da li je gospodin Petronijević taj, da li je gospodin Cvetković upoznat sa tom informacijom. Vi ste sebi uzeli za pravo, nakon oduzimanja reči gospodinu Duvnjaku, da ocenite dosadašnje ponašanje poslanika, znači, od 10 časova, doslovce ste rekli da je ponašanje besmisleno i da je ovo što se događa u Skupštini besmisleno. Mi smatramo da to nije besmisleno. Mi smo koristili svoju mogućnost da kao poslanici postavimo pitanje u skladu sa članom 226. Ja vas molim da više naše ponašanje u ovoj skupštini ne ocenjujete na takav način. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Jadranko Vuković.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu 226. Prvo ću vas obavestiti kakav sam odgovor dobio od Vlade Srbije i njenih ministara na postavljena pitanja, poslanička, 20. juna 2007. godine, pa ću po ovom članu da postavim dodatna pitanja, pošto nisam zadovoljan odgovorom. Juna 20. godine 2007. postavio sam pitanje vezano za postupak za razrešenje tužioca za ratne zločine Vladimira Vukčevića. Naveo sam nekoliko argumenata, a ključni je da nismo dobili odgovor na pitanje po kom osnovu je general Tolimir prebačen iz Srbije u Republiku Srpsku, bez odluke Okružnog suda u Beogradu koji je jedini nadležan za to. Sada slušajte, dame i gospodo, odgovor. Vlada ističe da je MUP Republike Srpske u više navrata davao izjave povodom hapšenja generala Zdravka Tolimira, tako da je šira javnost upoznata sa relevantnim detaljima. Ja nisam poslanik Republike Srpske. Znači, Vlada Srbije i njeni ministri moraju da daju odgovor na postavljeno pitanje u Skupštini Republike Srbije. Oni nama kažu, odgovaraju nam - pročitaj novine, a mene ne interesuje šta je izjavio ministar unutrašnjih poslova Republike Srpske. To vam govorim da vidite kakva nam je Vlada, ova neobaveštena vlada. Drugo pitanje sam postavio istog dana, a vezano je za nepreduzimanje bilo kakvih radnji istog tužioca po dva predmeta, ubistava naših vojnika, bivše JNA, u Sarajevu i Tuzli. Odgovor neću čitati, dugačak je, ali ga i nisam dobio, tj. dobio sam odgovor od ljudi koji su obavešteni, za razliku od Vlade Vojislava Koštunice. Znači, oni meni odgovaraju kako je potpisan sporazum između Tužilaštva za ratne zločine u Beogradu i Tužilaštva Bosne i Hercegovine, kako se preduzimaju aktivnosti da se u pokrenutoj istrazi pred Okružnim sudom u Beogradu prikupe i ostali neophodni dokazi itd. Šta je suština?Ova vlada sarađuje sa Vladom Bosne i Hercegovine. Ovo je još jedan dokaz kakva je namera ove vlade u potpisivanju onog sporazuma o paralelnim specijalnim vezama, krajnje je neiskrena prema Republici Srpskoj. Dokaz za to je da je u Tuzli gradonačelnik, tadašnji, Tuzle, Naim Bešlagić, bio šef kriznog štaba, koji je direktno naredio da se pobije 200 vojnika i starešina JNA u Tuzli. Taj Bešlagić je nagrađivan od strane Zapada za neke humanitarne i mirnodopske poslove. Ovoj vladi je zabranjeno da radi po ovom pitanju. Znači, to je slučaj Tuzle. Što se tiče Sarajeva i pogibije vojnika i starešina u Sarajevu, takođe se ništa ne preduzima od strane naših nadležnih organa, iako naši organi imaju dokaze da je Ejub Ganić naredio ubistvo vojnika i starešina u Sarajevu. On je tada bio zamenik predsednika BiH. Znači, dame i gospodo, videli ste kako ova vlada odgovara i kako iznosi netačne činjenice povodom svih poslaničkih pitanja.
Hvala. Narodni poslanik Nemanja Šarović, povodom Poslovnika, a potom Miroslava Pejica.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Duliću, vi ste prekršili malopre i član 100. Poslovnika o radu, konkretno stav 2, odnosno stav 3, koji kaže da je nakon što neki poslanik ukaže na povredu Poslovnika, predsednik Skupštine dužan da da objašnjenje. Ja sam izašao i ukazao sam na povredu nekoliko članova Poslovnika o radu Narodne skupštine, pre svega, člana 107. Detaljno i precizno sam objasnio kako ste to učinili. Završio sam svoje izlaganje, a vi ste svoju obavezu da date objašnjenje o tome u potpunosti zanemarili i dali reč narednom poslaniku, gospođi Vjerici Radeti. Dakle, gospodine Duliću, vi ste dužni da nakon svakog ukazivanja na povredu Poslovnika date objašnjenje. Ono što je nesporno jeste činjenica da ste oduzeli gospodinu Momčilu Duvnjaku reč, iako nisu postojale mogućnosti, u skladu sa Poslovnikom, za to. Član 107. je jasan, i to je imperativna norma, ne možete vi tu lutati, dakle, tu nema mesta za vaše slobodno uverenje ili za odlučivanje hoćete li ovako ili onako. Mera oduzimanja reči izriče se narodnom poslaniku kome su prethodno izrečene dve mere opomene, a koji posle toga čini povredu Poslovnika iz člana 106. Vi ste pokušali da nakon izlaganja Vjerice Radete obmanete druge, nas sve u ovoj sali i one koji gledaju ovo u direktnom prenosu, rekavši da ste pogrešili zato što ste izrekli pre toga samo jednu opomenu Momčilu Duvnjaku, a niste dve, iako je postojao razlog za oduzimanje reči. Vi ste, dakle, samo u tehnici pogrešili. Ne, nije tačno, gospodine Duliću. Ne terajte nas da uzimamo stenograme. Vi niste izrekli nijednu meru opomene Momčilu Duvnjaku, niti ste za to imali razlog. Postoji tačno propisana procedura. Dakle, ne može biti sporno nijednoga trenutka jeste li vi izrekli ili niste opomenu. To mora da bude za sve nas potpuno jasno. Ako izričete nekom opomenu, dužni ste da kažete: u skladu sa ovlašćenjima iz člana 105, izričem Momčilu Duvnjaku, ili tom i tom narodnom poslaniku, opomenu, pa onda kažete - zbog učinjenog prekršaja iz člana 106, pa navedete koji je to. Tako dva puta, ukoliko neko, eventualno, nastavi da krši Poslovnik, pa tek nakon toga vi možete izricati meru oduzimanja reči. To što ste priznali da ste prekršili Poslovnik, jednostavno, gospodine Duliću, nije dovoljno. Zašto? Zato što to stanje kršenja Poslovnika i dalje traje. Ono što bi bilo korektno i ono što ste vi u obavezi da uradite, kao predsednik Narodne skupštine, jeste da nakon već mog prvog izlaganja kažete - tačno je, prekršio sam Poslovnik. Jer, vi ovakvim načinom i kršenjem Poslovnika uvlačite sve nas u ove rasprave. Morala je da izlazi Vjerica Radeta, pa moram i ja da izlazim ponovo, i tako u nedogled. Evo, sada će ponovo morati Vjerica Radeta. Vi ste prvi put morali da kažete - tačno je, prekršio sam Poslovnik, izvinjavam se svim poslanicima Narodne skupštine Republike Srbije, posebno gospodinu Momčilu Duvnjaku, vraćam mu reč, izvolite gospodine Duvnjak, u skladu sa Poslovnikom, završite ono što ste hteli da kažete. Hvala.
Zahvaljujem. S obzirom da sam nakon izlaganja narodnog poslanika Vjerice Radete, koja je reklamirala iste članove Poslovnika, kršenje članova Poslovnika, kao i vi, dao objašnjenje, smatram da ne treba više da dajem objašnjenje. Izvolite, narodni poslanik Miroslava Pejica, pa potom narodni poslanik Vjerica Radeta.
Izvinjavam se Narodnoj skupštini što ću još malo oduzeti vremena, ali moram da se javim po Poslovniku, članu 104, jer je ovde toliko laži i neistine izneto od strane gospodina Batića da ću morati par reči da kažem. Gospodin Batić je rekao da je bivši predsednik suda krivično kažnjavan zbog sukoba sa JUL-om 1992. godine, a JUL 1992. godine nije ni postojao. Gospodin predsednik suda, koji je imenovan 2000. godine za predsednika Opštinskog suda u Loznici, krivično je kažnjavan zbog tuče u kafani. Takođe, gospodin Batić je ovde rekao da je predsednik opštine, gospodin Vidoje Petrović, imenovao Opštinsku izbornu komisiju. To nije istina. Opštinsku izbornu komisiju je imenovala lokalna skupština opštine Loznica. Opštinska izborna komisija nije prihvatila 7.900 potpisa zbog neblagovremenog prispeća, a tu njihovu odluku potvrdio je i Opštinski sud u Loznici, kao i Vrhovni sud u Beogradu. Mislim da bi to gospodin Batić trebalo bolje da zna i od mene same, jer je advokat, bio je i ministar pravde u tom periodu. Takođe, pominjao je ovde i urbanistički haos u Loznici. Normalno da je urbanistički haos kad se tolike ulice danas rade u Loznici, a, bogami, 20, 30 godina u Loznici se ništa nije gradilo, pa je normalno da danas bude haos, jer se drugačije ulice i ne mogu izgraditi nego jednim haosom.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Vjerica Radeta.
Dame i gospodo, ja sam i do sada vrlo pažljivo slušala sve narodne poslanike koji govore s ovog mesta, ali od malopre ću posebnu pažnju da obraćam kada narodni poslanici iz vladajuće koalicije govore, obraćaću pažnju na način na koji oni govore, jer je, izgleda, njima kod gospodina Dulića sve dozvoljeno. Kada narodni poslanik iz SRS-a kaže da neko laže, onda gospodin Dulić zvoni nekim zvonom, opominje, itd, a kada to kaže narodni poslanik iz skupštinske većine, onda je to potpuno normalna komunikacija, sa čime se ja slažem, jer i ja mislim da ako neko laže, da treba da mu se kaže da laže, ali kada to neko kaže, onda treba i da zaista zna da objasni zbog čega je to rekao. Gospodine Duliću, naknadna pamet ponekad, rekla bih, i najčešće, ne koristi. Vi ste, kada smo vas gospodin Nemanja Šarović i ja upozorili i lepo vam po Poslovniku objasnili kako ste vi to prekršili Poslovnik kada ste gospodinu Momčilu Duvnjaku uzeli reč, to onda shvatili, pa ste, eto, rekli - da, jesam pogrešio i prekršio Poslovnik i predložiću Narodnoj skupštini u danu za glasanje da tako glasa. Imali smo mi već takav slučaj. Niste vi jedini i prvi predsednik koji je priznao da je prekršio Poslovnik, ali znam da ste to rekli da biste objasnili kako ste vi veliki demokrata i kako vi, demokrate, priznajete kad pogrešite. To je ono kao kada je Boris Tadić priznao postojanje ''afere Bodrum'', pa sad laže građane Srbije da je ''afera Bodrum'' završena, a nije ni započeta. O tome sam govorila još pre neki dan. Dakle, prekršili ste Poslovnik. Morate da postupite upravo onako kako je gospodin Nemanja Šarović rekao, da sad ne ponavljam celu priču, jer vi možete, znači, svaki put da prekršite Poslovnik i da kažete posle toga - da, eto, ja jesam prekršio Poslovnik, i idemo dalje. Ne, gospodine Duliću, ako ste priznali da ste prekršili Poslovnik, onda ste u obavezi da lepo zamolite gospodina Duvnjaka da izađe i da kaže ono što je imao nameru da kaže i što je počeo da govori kada ste mu vi, protivposlovnički, oduzeli reč. Dakle, ne možete da prevarite narodne poslanike SRS-a, a ubeđena sam, ni građane Srbije, tako što ćete da pogazite Poslovnik, što je karakteristično za predstavnike i funkcionere vaše stranke, koji gaze i Ustav, i zakon, i sve moguće, i da onda, na kraju, kažete - da, jesam prekršio Poslovnik, zakon, Ustav, ne znam šta, ali to nema veze. Znate, vi ste to rekli onako, da biste ostavili utisak, ponavljam, jednog velikog demokrate, a meni ste ličili, gospodine Duliću, na nekoga na koga bi mogla da se primeni ona narodna poslovica "Čega se pametan stidi...", neću dalje.
Hvala puno. Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Reč ima narodni poslanik Vlado Sekulić, ovlašćeni predstavnik Srpske radikalne stranke. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pred nama se nalazi Predlog zakona o potvrđivanju Protokola o izmenama i dopunama Međunarodne konvencije o uprošćavanju i usklađivanju carinskih postupaka. Ovo što je ministar Cvetković rekao, to se svelo na tri rečenice. Izašao je i rekao genezu, hronologiju, koje smo mi sve potpisali konvencije, kada je tzv. Kjoto sporazum stupio na snagu, kada je osnovan. U principu, u poslednjoj rečenici je rekao poentu svega ovoga - da je to jedna formalnost. Ne bih rekao da je formalnost potpisivanje zakona koji će mnoge stvari da promeni kod nas i koji će uticati na mnoge stvari, ne samo u carini nego i u privredi. Po vama je to formalnost, ali ta formalnost može da se sagleda i na drugi način. Probaću da prezentiram jedan drugi način, koji se razlikuje od vašeg stava. Vratiću se na ovo, kako ste vi rekli, daCarinska služba Republike Srbije primenjuje sedam konvencija, koje je donela Svetska carinska organizacija, a među njima i Međunarodnu konvenciju o uprošćavanju i usklađivanju carinskih postupaka, tzv. Kjoto konvenciju, kojoj je još SFRJ pristupila, 1982. godine. Ova konvencija je stupila na snagu 1974. godine, a potpisale su je 63 zemlje. Od 31 priloga, 26 je stupilo na snagu, jer Konvencija dozvoljava da može da se postane potpisnica Konvencije prihvatanjem i samo jednog priloga, što se vidi u smernicama koje sadrže objašnjenje, sa primerima iz prakse za sva poglavlja, opšteg priloga i posebnih priloga, gde se napominje da je ogromna većina zemalja prihvatila samo opšti prilog, tj. samo obavezni deo Konvencije, dok je samo osam zemalja prihvatilo neka poglavlja posebnih priloga. Sama ova cifra od osam zemalja dokazuje da je to bila formalnost, i da ste vi to tako i shvatili i da, jednostavno, države potpišu tu konvenciju reda radi, jer ako samo osam zemalja potpiše sve i ako se 26 stavova primenjuje od 31, kao i to da je mali broj zemalja koje su to potpisale, to znači da to nije nešto što je hitno. Mene sad interesuje šta je to toliko bilo hitno da baš ova konvencija dođe na red, kad mi imamo mnogo važnijih stvari od ove konvencije. Da li se to opet nekome žuri i da li je to ona priča, koja se provlači ovih dana, priča sa šargarepom i dugačkim štapom, da je to neka klauzula, pa ako bismo to potpisali, možda bismo imali prioritet u priključivanju Evropskoj uniji, odnosno ona stalna težnja vas kao vlasti da uđemo u Evropsku uniju, koja, očito, nas neće? Nameće se pitanje zbog čega je to tako. Da li zemlje koje postupaju Konvenciji to čine radi reda, što bi se moglo zaključiti iz Predloga zakona o potvrđivanju Protokola o izmenama i dopunama Međunarodne konvencije o uprošćavanju i usklađivanju carinskih postupaka? Ovaj izmenjeni protokol sačinjen je 26. juna 1999. godine u Briselu, osam godina je prošlo, pa se nameće pitanje zašto do sada nije potpisan? Koji su to krucijalni razlozi da se ovaj zakon usvoji i šta će dobro doneti Srbiji i njenim građanima? Koliko se ozbiljno shvata ovaj protokol u svetu, poređenja radi, navešću da je Kjoto protokol o promeni klime, sačinjen 1997. godine u Japanu, koji je stupio na snagu 16. februara 2005. godine, ratifikovan u 144 zemlje, uključujući i Evropsku uniju. Samim tim se vidi da ovaj protokol i nije toliko bitan, niti je toliko krucijalan da naša carinska služba i uopšte Srbija ne bi mogla da radi i da ne bi mogao da se odvija carinski postupak bez tog protokola. Glavna primedba predlagača ovog zakona je ta što Kjoto konvencija nije menjana više od 20 godina i što nije ispunila svoj glavni zadatak, a to je, po vama, harmonizacija carinskih postupaka. Godine 1994, na sednici Stalnog tehničkog komiteta Svetske carinske organizacije, počelo je pregovaranje, sa ciljem da se Kjoto konvencija revidira i prilagodi, a 1999. godine je usvojen tekst revidiranih konvencija, sa minimumom zajednički prihvatljivih odredaba. Revidirana Kjoto konvencija je stupila na snagu 3. februara 2004. godine. Harmonizacija vezana za oblast carinske tarife uslovljena je potrebom spoljnotrgovinske razmene sa članicama Evropske unije. To već nameće da opet ulazimo u nešto da bismo bili usmereni prema Evropskoj uniji i spoljnotrgovinskoj saradnji. Ako pogledamo spoljnotrgovinsku saradnju, mi smo svesni da je naš deficit sve veći i veći, samim tim što smo usmereni prema Evropskoj uniji. Nameće se pitanje da li ćemo opet ići prema Evropskoj uniji na štetu naše privrede i građana Srbije? Harmonizacija vezana za oblast carinske tarife uslovljena je potrebom spoljnotrgovinske razmene sa članicama Evropske unije, a naš spoljnotrgovinski deficit je svakim danom sve veći i veći. Jedini koji profitiraju su članovi uvoznog lobija, koji je evidentan. Da bih potkrepio tu činjenicu, reći ću da tom lobiju ide u prilog i član 2. u Glavi I Konvencije, gde se u poslednjem delu tog člana kaže da strane ugovornice ništa ne sprečava u tome da odobre olakšice veće od onih koje su predviđene ovom konvencijom, a svakoj strani ugovornici se preporučuje da, u meri u kojoj je to moguće, odobri veće olakšice. Samim tim ćete biti u situaciji da potpišete Konvenciju, a sa druge strane, dajete povlastice i olakšice uvoznicima. Po kom principu, ko će to biti? Kasnije ću dokazati da ova konvencija kao da je pisana za neki naš uvoznički lobi, koji će jedini imati koristi i profitirati u svemu ovome. Harmonizovani sistem naziva i šifarskih oznaka robe zasnovan je na Međunarodnoj konvenciji o harmonizovanom sistemu naziva i šifarskih oznaka, vezanih za kombinovanu tarifu Evropske unije, koju je potpisala i naša država, a objavljena je u "Službenom listu SRJ - Međunarodni ugovori'' broj 6/87, 14/91 i 1/97. To nas je obavezivalo da sve izmene harmonizovanog sistema nomenklatura ugradimo u našu nacionalnu carinsku tarifu. Harmonizacija normativa vezana za oblast carinske tarife uslovljena je potrebom intenziviranja spoljnotrgovinske razmene sa zemljama članicama Evropske unije, što je jedan od uslova za prijem zemalja u Evropsku uniju. Znači, opet se nameće to da nas neko, kroz ove zakone, kako vi kažete - samo neka formalnost se nameće, da mi na silu idemo prema Evropskoj uniji, a trgovinom u Evropskoj uniji samo stvaramo deficit i gubitak ove vlade. Ovo je još jedan primer da ova vlast, zbog nerealnih težnji za ulazak u Evropsku uniju, koja vas očito neće, a ova vlada - kroz intenzivniju spoljnotrgovinsku razmenu, stvaraju deficit na štetu građana Srbije. Usklađivanje nacionalne carinske tarife sa kombinovanom nomenklaturom Evropske unije pojednostavilo je primenu Sporazuma o slobodnoj trgovini, jer su zemlje sa kojima je zaključen Sporazum nomenklature carinskih tarifa, najvećim delom, uskladile sa kombinovanom nomenklaturom Evropske unije. Postojeće carinske tarife, zasnovane na harmonizovanom sistemu, od 1996. godine, sadrže oko 8.500 tarifnih stavova, za 2.000 manje od broja stavova aktuelnih carinskih tarifa Evropske unije, koja ima 10.270 tarifnih stavova. Obaveza plaćanja izvornih carina bila je propisana Zakonom o akcionom planu harmonizacije ekonomskog sistema država članica državne zajednice Srbija i Crna Gora radi sprečavanja i uklanjanja prepreka slobodnog protoka robe, usluga i kapitala. Harmonizovani sistem, tzv. HS 2000/2002, predstavlja univerzalni klasifikacioni sistem, koji se koristi pri izradi carinskih tarifa. Svakom proizvodu, kao predmetu spoljnotrgovinske razmene, dodeljuje se 10 cifarskih jedinica, tzv. identifikacioni kod. Prvih šest cifara predstavlja harmonizovani sistem propisan od Svetske carinske organizacije, dok su sedma i osma cifra tarifne oznake preuzete iz kombinovane nomenklature Evropske unije i jedinstvene su za sve zemlje članice Evropske unije i ostale zemlje koje su preuzele ovu nomenklaturu, uključujući i našu zemlju. Znači, mi smo se već uključili, potpisali i pridržavali svih ovih ugovora koje smo potpisali. Ne vidim kako bismo sada ovom konvencijom nešto unapredili i našu carinu poboljšali, kad jedva i ovo što smo potpisali možemo da sprovedemo u delo. Sama carinska tarifa je deo carinske politike. Carinska tarifa, zajedno sa carinskim zakonom, predstavlja celinu carinskog sistema zaštite. Zakon o carinskoj tarifi, "Službeni glasnik Republike Srbije" 62/05, koji je stupio na snagu 26. jula 2005. godine, usvojen je uz obrazloženje da se smatra kao značajan korak u usklađivanju našeg zakonodavstva sa zakonodavstvom Evropske unije. Šta ćemo sad s ovom konvencijom? Sad ćemo da poništimo taj zakon, pa ćemo malo da odemo na drugu stranu?! Jednostavno smo u koliziji sami sa sobom. Mislim na vas, ne mislim na predstavnike i poslanike Srpske radikalne stranke. Zakon je nomenklaturno usklađen sa Međunarodnom konvencijom o harmonizovanom sistemu naziva i šifarskih oznaka - HS 2000/2002, i kombinovanom nomenklaturom Evropske unije od 2005. godine. Objašnjenje potpisivanja Sporazuma o stabilizaciji o pridruživanju EU, kao i pregovori za prijem Srbije u Svetsku trgovinsku organizaciju, zahtevaju punu kompatibilnost nacionalne tarife sa zemljama članicama, što je i bio razlog za donošenje tog zakona. Propisana stopa carina kreće se od nula do 30%. Sporazum o slobodnoj trgovini Srbija je potpisala sa sledećim zemljama: Moldavijom - 2004, Hrvatskom - 2004, Makedonijom i Bosnom i Hercegovinom - 2003, Rusijom - 2001, Rumunijom i Bugarskom - 2004, Albanijom - 2004. Pošto naša carina vuče sve ove afere, na to su ukazivali svi predstavnici stranaka, jer videli ste kako se lome koplja oko direktora Carine, tj. svesni smo da u poslednje vreme u Carini nije baš sve tako idealno kao što se ovde kaže, stvarno bi bilo neozbiljno da se ovo nazove jednom formalnošću. Videli smo da je u Carini dolazilo do toga da se otvaraju ispostave u Dobanovcima, carinske ispostave. Znači, svako može da odluči gde hoće da je otvori, i to su se otvarale carinske ispostave kod ujaka, strica u Dobanovcima. Hteo sam samo da uporedim, ovo je sa sajta Vlade Republike Srbije, Ministarstva finansija, gde se gospodin Dragan Jeremić, koji, čujem, više nije direktor tih carina, hvali kako je sve to u redu. Gospodin Jeremić je istakao da posebnu pažnju posvećuje borbi protiv korupcije. Svesni smo da proces modernizacije može da bude kontraproduktivan ukoliko se ne podigne nivo integriteta Carinske službe, dodao je on, naglasivši da je u protekle dve godine sankcionisano 200 službenika i podneto oko 20 krivičnih prijava. Koliko se sećam, ove akcije koje su sprovedene bile su pred parlamentarne izbore. Po toj logici, carinici mogu da shvate - možemo da radimo šta god hoćemo i da uzimamo, a kada se budu objavili izbori, onda moramo da ćutimo i neko će biti žrtveno jagnje, neko će biti u ovoj grupi. Da li je gospodin Dragan Jeremić, ako je smenjen,u toj kriminalnoj grupi ili nije ispunjavao svoje zadatke? Citiraću gospodina Zorana Vukovića, koji je pomoćnik direktora Direkcije za informacione tehnologije. On je podsetio da je u 2005. godini usvojena strategija razvoja informacionog sistema Carine Srbije. Strategiju su usvojili Ministarstvo finansija, Savez za modernizaciju Ministarstva finansija i kolegijum Uprave Carine Srbije, a odobrena je od strane Svetske banke. U toku 2005. godine, postavljeni su temelji koji će omogućiti da računski i informacioni centar Uprave Carine postane jedan od najboljih sistema u Evropi, naglasio je gospodin Vuković. Nastavlja dalje - projekat modernizacije Carinske službe obuhvata elektronsko podnošenje deklaracije, koje znatno ubrzava protok robe, integrisano upravljanje granicom, zahvaljujući koordinaciji svih službi na graničnim prelazima, kao tzv. projekat "semafor", koji omogućava učesnicima procesa carinjenja da prate tok i napredak postupka carinjenja. Čak je i Dragan Maričić, pomoćnik direktora Direkcije za kontrolu primene carinskih propisa, naglasio da geografski položaj Srbije uslovljava veliki protok robe i putnika, pa samim tim i veću pojavu zloupotreba, od kojih je najveća tzv. balkanski heroinski put, kojim heroin iz Azije, preko Balkana, stiže u Zapadnu Evropu. Istovremeno suzbijanje zloupotrebe strategije rada Direkcije za kontrolu primene carinskih propisa kreće se u četiri pravca: unutarcarinska saradnja, integrisano upravljanje granicom i međunarodna saradnja i saradnja sa građanima. E, sada, ako je sve ovo bilo lepo, zbog čega mi sada ulazimo u neki projekat, a znam da ovo nije ni blizu istine, koji će tek, da se izrazim grubo, da sludi našu carinu i naše carinike, uopšte aparaturu koja je u sastavu Carine, koji će morati sada da se prilagođavaju nekim novim zakonima, nekim novim propisima, nečemu što će ih uskladiti, što će to uprostiti? Bojim se da će to biti ne uprošćavanje i usaglašavanje, nego komplikovano razmimoilaženje carinskih postupaka, na štetu građana Srbije i cele Srbije. Zbog čega je prioritet i hitnost usvajanje ovog zakona, koji su to prioriteti? Ne vide se kroz Predlog ovog zakona. Sagledavajući član 13 - odredbe gde se navode rokovi primene standarda - od 36 do 60 meseci, pa se čak rokovi mogu i produžiti, vidimo da to i nije toliko hitno. Ovajpredlog zakona je urađen da bismo pokazali da želimo u Evropsku uniju ili da biste vi opravdali neke obaveze prema uvozničkom lobiju. Član 7. stav B. glasi: "O pitanjima koja se odnose na specifičan prilog ili na glavu tog specifičnog priloga, koji je već na snazi, pravo da glasaju imaju samo one strane ugovornice koje su usvojile taj specifični prilog ili njegovu glavu''. Ako neka strana ugovornica nije usvojila prilog, jer smatra da je loš, ne treba da glasa ili iznese svoje mišljenje. Po mom mišljenju je to malo nelogično. I da uđemo, i da potpišemo Konvenciju, ako smo nezadovoljni nekim članom, mi ga nećemopotpisali. Zašto nam se onda ne dozvoljava da glasamo, možda će većina da odluči da taj stav ili član ne valja i onda bi se taj stav izbrisao. Ovako ste primorani da nešto potpišete, a da tek kasnije možete da raspravljate o tome. Znači, prvo moramo da usvojimo prilog ili glavu tog specifičnog priloga, pa tek onda možemo da glasamo protiv. To je stvarno nelogično. Glava 3. Opšteg priloga - Carinjenje i carinske formalnosti, stav 3. tačka 5 - Standard sa prelaznim rokom: ''Ako carinski organi nameravaju da otvore novu carinarnicu na zajedničkom graničnom prelazu, ili da reorganizuju već postojeću, oni će uvek kada je to moguće sarađivati sa carinskim organima susedne zemlje radi otvaranja zajedničke carinarnice, a u cilju olakšanja zajedničkih kontrola''. Ja vas sada otvoreno pitam - šta će se desiti ako članice bivše Jugoslavije potpišu isti ovaj ugovor i mi ne nađemo zajednički jezik sa njima o tome gde ćemo otvoriti zajedničke ispostave? Hoće li tu biti krivih i ko će podneti konsekvence? Kako sada vidimo, uvek smo mi nešto krivi, Srbija i građani Srbije su krivi. Mi ćemo i tada biti tu i oni će nametnuti rešenje, tamo gde njima odgovara, postaviće nove carinarnice. Još je tragičnije, gospodine ministre, ono što će doći. Šta će se desiti u slučaju da vaši prijatelji priznaju nezavisno Kosovo, šta će se desiti kada Kosovo potpiše sporazum kao nezavisno Kosovo? Da li ćemo mi moći da usaglasimo sa njima gde će biti carinarnica? Ono što je najtragičnije, da li ćemo mi priznati to nezavisno Kosovo? Mi, normalno, nećemo, srpski radikali neće nikada priznati to. A da li će ova vlada tada priznati da mora sa njima da pregovara oko carinarnica? Potkrepiću vam to Ugovorom o CEFTI. Ko je potpisao ugovor o CEFTI, gospodin Koštunica, gde je Kosovo potpisao kao nezavisni faktor sporazuma o pristupanju?! Pa, to je najveća sramota Srbije i srpskog naroda koju je nama priredio premijer. I šta sada, da li ćete vi građane Srbije i sve nas ovde ubediti da ćemo, ako Kosovo postane nezavisno, uz aminovanje vaših prijatelja, mi izaći iz ove konvencije, jer će biti sramota da mi budemo potpisnici konvencije gde je Kosovo priznato kao nezavisna jedinica i gde će Kosovo odlučivati gde će biti carine, pa mogu da nam rasporede carina koliko god hoćete, pored nas, a da se mi ne slažemo sa tim carinskim prelazima? I ko će nam onda garantovati protok i ljudi i novca i kapitala i robe? Strana 61, stav 3. tačka 45. - Stanard sa prelaznim rokom: "Ako carinski organi prodaju robu koja nije bila prijavljena u propisanom roku ili koja, iako nije otkriven prekršaj, nije mogla da sepusti, prihod od prodaje, umanjen za iznos dažbina i taksa i drugih naknada, kao i nastalih troškova, prenosi se na lica koja imaju pravo na njih, a u slučajevima kada to nije moguće, stoje im na raspolaganju jedno određeno vreme." Ako roba nije prijavljena u propisanom roku, ona se oduzima i onda nema nadoknade ili prodaje. Ili, ako nije otkriven prekršaj, kako se onda prodaje? Ako nije otkriven prekršaj, valjda se vraća vlasniku te robe. Ovako je sada nelogično, vi niste otkrili prekršaj a prodajete nečiju robu, pa onda umanjite to i dajete još stranci posle da dobija nadoknadu. Tu je još nedefinisano koje je to određeno vreme, nije precizirano. Da li je to sedam, deset, trideset dana, ili će neko držati tu robu godinama na carini. Glava 4. deo B - Odloženo plaćanje dažbina i taksa. Ovo je sada poseban segment. Kaže se: "Kada se odobri odloženo plaćanje, kamate se neće obračunavati koliko je god moguće." Ko i po kom se to kriterijumu odobrava odloženo plaćanje i koji je to vremenski period na koji se neće obračunavati kamata? To je ono što ja kažem da će uvoznički lobi profitirati ovde. Ako se pojavljuju firme koje su već monopolske, njima će moći da se odobri jednovremenski, pošto tu nije ograničeno koje je vreme, maksimalno vreme neće se plaćati kamata i oni će samo kroz tu razliku, što bi platili kamatu, doći do zarade. Glava 4. tačka 17 - Standard: "Rok za odloženo plaćanje dažbina i taksa biće najmanje 14 dana". A koji je to najduži rok, koji će to biti najduži rok? Ako vaši prijatelji dođu na carinu, uvezu robu, vi im date godinu, dve, tri za odloženo plaćanje dažbina i taksa, oni će kroz to da zarađuju. Kako će se primenjivati ova dva standarda, da li po nekoj partijskoj i stranačkoj liniji, odokativnom metodom, a po ovome može i tako da bude, ili dogovaranjem u četiri oka, ili nešto slično? Vidimo da naša carina nije imuna od ovih stvari. Ovo, bukvalno, kao da su pisale vođe tog uvoznog lobija i ove dve tačke - 4.16 i 4.17 je baš nešto što njima daje prostor za veliku manipulaciju, a i da se okoriste o to. Strana 65, glava 5 - Obezbeđenje. Staviću akcenat samo na tačku 5.3. - Standard: "Svakom licu od kog se zahteva da položi obezbeđenje dozvoliće se da izabere da na koji način će da položi obezbeđenje, pod uslovom da je prihvatljiv za carinske organe". Šta se podrazumeva da je toliko prihvatljivo?
Vreme.
Pod 5.4: "Carinski organi neće, ako je to propisano nacionalnim zakonodavstvom, zahtevati polaganje obezbeđenja, ukoliko su uvereni da će obaveza prema carinskim organima biti ispunjena". Po čemu ćemo mi znati ili bilo ko da su oni uvereni u to? Tačka 5.5: "...a posebno od deklaranata koji redovno prijavljuju robu za carinjenje raznim carinarnicama u carinskom području". Ovo dokazuje da onaj ko je redovan uvoznik, ima sve privilegije da će se to uraditi u njegovu korist. Ono što sam hteo da kažem, jeste da je bilo pametnije, gospodine ministre, da su danas, umesto potpisivanja ove konvencije, ministar i Vlada izašli sa predlogom rešenja spoljnotrgovinskog deficita. Obim spoljnotrgovinske razmene Srbije u prva četiri meseca iznosi 7,7 milijardi dolara, što je za 45,2% više nego prošle godine. Nastavak priče pokazuje pravo činjenično stanje. Istovremeno, zabeležen je spoljnotrgovinski deficit od 2,7 milijardi dolara, za 40,1% više nego prošle godine. Bolje da smo pričali o tome. Za 83,3% je veći spoljni dug nego 2000. godine. Tačno se poklapa, 2000. godine ste vi došli na vlast i spoljni dug je porastao toliko da je to sada već zabrinjavajuće. Spoljni dug privatnog sektora beleži rast, posebno ako se ima u vidu da je 2000. godine iznosio dve milijarde, da je u ukupnom dugu iznosio 18,8%, a sada 58%. Da skratim, pošto sam već prekoračio vreme. Bolje da smo danas ratifikovali sporazum sa Rusijom o slobodnoj trgovini, pošto imamo sa njima Ugovor o slobodnoj trgovini, ali ga nismo ratifikovali. Mi znamo da na rusko tržište naša roba izlazi bez carine, iako zvanični sporazum još nije ratifikovan. Izvoz iz Srbije se svodi na Moskvu i okolinu Rusije. Rusija je nepregledna za naš izvoz, ali je naša privreda nekonkurentna. Mi smo izvezli za 311 miliona u Rusiju, a uvezli smo za dve milijarde 411 miliona, ne zbog toga što Rusi nešto koriste nas, nego što je naša privreda toliko slaba da više nema šta da plasira na rusko tržište, a mi smo postali zavisni. Možda je razlog potpisivanja ove konvencije da bismo direktno raspolagali sredstvima zainteresovanih zemalja da finansijski pomognu, jer ako je ne potpišemo, zemlje koje su zainteresovane da se ovaj zakon sprovede kod nas moraju same da investiraju i vode poduhvate na našoj teritoriji, da same raspolažu svojim novcem i kontrolišu njegove tokove. Možda je vama problem što će se onda pojaviti neko ko je zainteresovan za to, ali vam neće dozvoliti da vi raspolažete parama, nego će oni sami da raspolažu i investiraju tamo gde treba da se investira. Završavam citatom gospodina Kelvina Kolidža, koji je rekao, a izuzetno je dobro za ovaj zakon: "Mnogo važnije od donošenja dobrih je sprečavanje donošenja loših zakona". Smatram da je ovaj zakon loš.
Obaveštavam vas da su, saglasno članu 93. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja pretresa, prijave za reč, u pisanom obliku, sa redosledom narodnih poslanika, podnele poslaničke grupe SPS-a i SRS-a. Dajem reč narodnom poslaniku Milanu Nikoliću, a neka se pripremi narodni poslanik Milorad Buha.
Poštovani predsedniče, uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je, po meni, veoma važan zakon o potvrđivanju Protokola o izmenama i dopunama Međunarodne konvencije o uprošćavanju i usklađivanju carinskih propisa. Želim samo da pomenem da je vek koji je iza nas po mnogo čemu karakterističan i zabeležen je u istoriji kao pobornik događanja u skoro svim segmentima razvoja civilizacije. Posebno je izražena ekspanzija u trgovinskim razmenama, jer sve zemlje sveta trguju jedna sa drugom. Skoro da je svet postao jedno globalno selo gde se razvijaju različiti oblici saradnje u tom trgovinskom delu. Ne razmenjuju se samo finalni proizvodi, nego dolazi do doradnih poslova, do kooperacija i, naravno, dolazi do veoma ozbiljnih problema u realizaciji poslova u carinskim postupcima. Taj svetski problem vezan za troškove i vreme sprovođenja poslova carinjenja primetila je i Svetska carinska organizacija, pa 1974. godine dolaze na ideju da uproste, pojednostave i usklade carinske propise, kako bi mogli efikasnije da obavljaju te poslove. Cilj te prve Kjoto deklaracije, ili konvencije, bio je da se otklone razlike između carinskih postupaka nacionalnih ekonomija, da se zadovolje potrebe međunarodne trgovine i carine, kroz olakšavanje, kroz uprošćavanje i usklađivanje carinskih postupaka, i da se obezbede odgovarajući standardi carinske kontrole, da se carinskim organima omogući da reaguju na važne izmene, administrativnim metodama i tehnikama carinjenja. Nažalost, nakon 20 godina, iskustvo govori da ta prva konvencija nije dala rezultate i zbog toga je pokrenut postupak za izmenu prve konvencije, Kjoto konvencije, i već od 1999. godine, do februara prošle godine, dolazi, kao što smo i u uvodnom izlaganju videli, do promene tog segmenta, čime se želelo da se napravi harmonizacija tih carinskih postupaka, da što je moguće veći broj uposlenih bude u potpisivanju ove konvencije, da se formiraju posebni saveti za praćenje sprovođenja Konvencije i da se sprovođenje konvencije odvija kroz savete i komitete. Mislim da je ova nova, inovirana, revidirana konvencija obezbedila da osnovni principi uprošćavanja i usklađivanja carinskih postupaka budu obavezujući, pre svega, za potpisnice Konvencije. Carinskim organima je obezbedila efikasne postupke, uz odgovarajuće i efektivne metode kontrole, omogućila je postizanje visokog nivoa uprošćenosti i usklađenosti carinskih postupaka i prakse i time je omogućeno lakše međunarodno trgovanje. Osnovno da je obezbeđen opšti standard, koji je obavezujući za sve, koji se mora koristiti, standard sa prelaznim rokom, i preporučena je određena praksa. Konvencija se sastoji, da ne detaljišem, iz tog opšteg i specifičnog priloga. Mnogi detalji, iskustvo od 20 godina, od 1974. godine do 1999. godine, faktički su iskorišćeni. Mogu vam reći, kao privrednik i čovek koji se bavio poslovima spoljnotrgovinskog poslovanja, za ovaj predlog međunarodnog dokumenta, kome Srbija mora da pristupi, nisu mnogo potrebna ta naša stranačka nadgornjavanja. Mislim da treba da prihvatimo ovaj dokument, jer nam on pruža mogućnosti da koristimo mnoge prednosti koje Konvencija daje, pruža nam mogućnosti da prihvatimo neke stvari, da druge ne prihvatimo i, naravno, pruža nam mogućnost da izađemo iz nečega što nama ne odgovara. Socijalistička partija Srbije je na svojoj radnoj grupi razmatrala ovaj predlog zakona, smatra da ga treba prihvatiti i u danu za glasanje ćemo podržati ovaj predlog.
Reč ima narodni poslanik Milorad Buha, a neka se pripremi narodni poslanik Zoran Antić.
Dame i gospodo narodni poslanici, Svetska carinska organizacija i Svetska trgovinska organizacija, putem Međunarodne konvencije o uprošćavanju i usklađivanju carinskih postupaka, žele ostvariti harmonizaciju carinskih postupaka. Pod harmonizacijom carinskih postupaka, prema odredbi ove konvencije, podrazumeva se ujednačavanje zakonodavstva, standardizovana procedura, ubrzavanje carinskih reformi kroz modernizaciju carinske administracije, zatim, podizanje carinskih kapaciteta, zbog povećanja prometa robe i ljudi, kao i zaštita korisnika carinskog postupka. Republika Srbija, izvršavajući naloge MMF-a, Svetske banke i pojedinih mentora iz Evropske unije, izvršila je inoviranje zakonodavstva koje se odnosi na spoljnotrgovinsko poslovanje, tako da je donet Zakon o spoljnotrgovinskom poslovanju 2001. godine. Zatim je donet novi carinski zakon, koji je preuzeo gotovo sve elemente carinskog sistema EU. Usvojen je i Zakon o carinskoj tarifi, koji je menjan u toku ove godine. Istovremeno je potpisan sporazum, 2003. godine, o slobodnoj trgovini sa Bugarskom, Rumunijom, Hrvatskom, Moldavijom, Rusijom, BiH i Makedonijom. Međutim, ratifikacija ovog sporazuma nije izvršena. Bilo bi vrlo bitno da se izvrši ratifikacija sporazuma, posebno sa Rusijom. Koje su osnovne karakteristike ovih zakonskih inoviranja i promena u carinskom sistemu SRJ i Republike Srbije? Pre svega, liberalizacija spoljne trgovine, zatim, smanjenje carinskih stopa, pojednostavljenje carinskog postupka, standardizovana carinska kontrola. U poslednje vreme, vidimo da je, sa svim ovim karakteristikama, došlo do kriminalizacije carinskih organa, kroz tzv. carinsku mafiju. Zakonom o spoljnotrgovinskom poslovanju i Carinskim zakonom uvodi se nagla i preterana liberalizacija spoljne trgovine, a posebno je to bitno kod uvoza. Ovim zakonima, carinske barijere na uvoz, kao što su kontingenti, dozvole i slično, gotovo da su u potpunosti ukinute. Prosečna carinska stopa smanjena je sa 4,3% na 8,9%, a danas je ispod 8%. Preko 60% uvoza opterećeno je carinskom stopom u rasponu od jedan do pet, a 25% uvoznih artikala - carinskom stopom od 10%. S druge strane, Republika Srbija nije kreirala vancarinske mere zaštite, koje se praktikuju u gotovo svim savremenim zemljama, posebno u zemljama u razvoju. To je osnovni problem našeg deficita u spoljnotrgovinskom poslovanju. Uz sve navedeno, Vlada, i ona savezna, i republička, dozvoljavale su dinamičan rast cena u zemlji, kurs dinara koji je pospešio uvoz i destimulisao izvoz, a sve ovo je imalo za posledicu izraženo povećanje spoljnotrgovinskog deficita. Kako to izgleda u praksi, navešću kroz određene primere. Deficit u spoljnotrgovinskom poslovanju, prema podacima, u 1990. godini bio je 1.591.000.000 dolara, 2000. godine - 1.757.000.000 dolara, u 2001. godini - 3.750.000.000 dolara, duplo povećanje. Danas, planski deficit za ovu godinu, ono što je projekcija Vlade, kretaće se oko 10 milijardi, a prema procenama ekonomskih stručnjaka, najverovatnije će završiti do 12 milijardi dolara. Kada govorimo o učešću carine u prihodima budžeta, videćemo da procentualno učešće carine u prihodima budžeta iz godine u godinu opada. Ono je 1998. godine bilo 30,9%, ubrano je 3.200.000.000, 2001. godine bilo je 16,5% - 13.100.000.000. Godine 2006. ubrano je 45 milijardi, što predstavlja učešće od 9,1%, a za 2007. godinu planira se ubrati od carine 54,2%, što će predstavljati 9,3%. S obzirom na ekonomske pokazatelje koje dobijamo ovih dana, vidimo da je rast uvoza daleko iznad planiranih procenata. Planirali smo, odnosno Vlada je išla sa planskom projekcijom povećanja uvoza od 23,7%, a vidimo, prema podacima, da je ono daleko iznad toga, kao i rast izvoza od 26,8%, tako da će projekcija deficita spoljnotrgovinskog poslovanja za ovu godinu biti daleko iznad planske projekcije. To je slučaj u celokupnom periodu DOS-ove vlasti, od 2000. godine, da se planske projekcije probijaju, kako na polju uvoza, tako i na polju izvoza, s tim što je obrnuta proporcija, povećanje uvoza je daleko veće nego povećanje izvoza, tako da nam je spoljnotrgovinski deficit iz godine u godinu sve veći. Bitno je ovde napomenuti, kada govorimo o svim karakteristikama spoljnotrgovinskog poslovanja i ubiranja carina, spomenuo sam ovde i smanjenje carinskih stopa, ko su bili kreatori ove ekonomske politike i carinske politike. To su bili eksperti iz G17, pre svega, ministar za ekonomske odnose s inostranstvom i kasnije potpredsednik Vlade Miroljub Labus i Mlađan Dinkić, a radili su direktno po instrukcijama, što oni nisu ni krili, MMF-a, Svetske banke i mentora iz Evropske unije. Rezultati njihovog rada su nam poznati, a i ja sam ih ovde probao elaborirati. Upravo ti eksperti kažu i obrazlažu deficit spoljnotrgovinskog poslovanja, pa kažu da negativne karakteristike i problemi u spoljnotrgovinskom poslovanju proizilaze iz smanjene konkurentnosti naše privrede. Šta je Vlada, ona savezna, a i ova vlada, učinila da se konkurentnost privrede poveća? To je prioritetni zadatak ove vlade. Dalje kažu - nemamo dovoljno znanja, nemamo dovoljno iskustva, nemamo menadžerske timove za povećanje izvoza i smanjenje uvoza. Kažu, slab kvalitet proizvoda, nepoznavanje stranih tržišta, nerazvijen marketing, nedovoljno finansijskih sredstava, izostanak pomoći državnih organa, loš rejting zemlje, pre svega se misli na izolaciju i sankcije koje su bile do 1995 - 1996. godine. Još kažu - nedovoljna standardizacija proizvoda, mali obim proizvodnje za velika tržištai navode brojne druge razloge. Ono što je neophodno pokazati ovde, to je da nijedna Vladaposle 2000. godine nema strateški plan razvoja naše proizvodnje i smanjenja uvoza. Ova vlada mora, gospodine ministre, da izađe ovde, ne sa ovim zakonom, ne sa konvencijom, nego sa strategijom izvozne politike i smanjenja uvoza. Vi to do sada niste učinili, a to je prioritetan zadatak ove vlade. Morate raditi na planu stimulacije izvoza, smanjenju uvoza, kroz plan kupovine domaćih proizvoda. Morate krenuti sa carinskim barijerama, bez obzira na to što vas pritišću iz MMF-a i Svetske banke. Vancarinske barijere, koje koristi gotovo ceo savremeni svet, a posebno zemlje u razvoju, vi ste izbacili i gotovo da nijedan vancarinski sistem ne upotrebljavate u praktičnoj primeni. Prednosti koje nam daje Sporazum o spoljnotrgovinskom poslovanju sa Rusijom ne koristite. Zadatak ove vlade je da iskoristi sve ono što nam čini Rusija sada u političkom smislu, a i u ekonomskom smislu, i taj sporazum moramo ratifikovati ovde i krenuti u njegovu realizaciju, utvrditi plan izvoza prema Rusiji, krenuti u razradu robne razmene, energenti za poljoprivredne proizvode, jer mi smo u oblasti poljoprivredne proizvodnje. To možemo učiniti, okrenuti grinfild investicije i usmeriti ih u proizvodnju za izvoz u Rusiju, dati beneficije, državne, za proizvođače proizvoda koji će biti usmereni u Rusiju itd. Bitno je ovde spomenuti izvozne karakteristike u toku 2006. godine. Spomenuću ovde podatke koje sam preuzeo iz jednog ekonomskog časopisa, koji ukazuju da su pojedini izvoznici napravili vrlo dobre rezultate. Zanimljivo je i da dobijemo te podatke i da se u javnosti o njima govori. ''Ju-Es stil'' je u toku 2006. ostvario izvoz u iznosu od 665 miliona evra, ''Petrohemija'' - 207 miliona evra, ''Tigar'' - 104 miliona evra, zatim ''Hemofarm'' - 60 miliona evra, NIS - 48 miliona evra, ''Targ'' - 46 miliona evra, EPS - 44 miliona evra, ''Tetrapak'' - 41 milion evra itd. Ovde moramo spomenuti ''Ju-Es stil''. Upravo je to ona firma koja je pre nekoliko godina na kriminalan način prodana, a evo, danas su oni najveći izvoznici, izvoze blizu 20% srpskog izvoza, za tako kratko vreme. Postavlja se pitanje, zašto smo prodali takvo preduzeće, zašto smo ga prodali po smešnoj ceni od 23 miliona evra? Ministar Cvetković to jako dobro zna, ali mora znati i javnost. Na kraju, ministre, ono što je neophodno, jer pred Skupštinu izlazite sa perifernim zakonima, umesto da se bavite analizom stanja u oblasti spoljnotrgovinskog poslovanja i u oblasti carina. Napravite jedan strateški plan izvoza i tek onda, kada sve usaglasimo i kada krenemo u primenu, treba da krenemo s ovim, za mene, perifernim zakonom.
Zahvaljujem poslaniku. Reč ima narodni poslanik Zoran Antić. Neka se pripremi narodni poslanik Zvonko Mihajlović.
Dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je Konvencija o uprošćavanju i usklađivanju carinskih postupka, Konvencija koja se u potpunosti uklapa u politiku liberalizacije spoljne trgovine koja se u Srbiji sprovodi od 2000. godine, od kada je DOS došao na vlast. Po mišljenju Srpske radikalne stranke, takva politika se izuzetno štetno odrazila na privredu Srbije u prethodnom periodu i posledice su očigledne, pre svega, kroz siromaštvo i nemaštinu građana Srbije. Uvozilo se u ovom prethodnom periodu sve i svašta. Nije se vodilo nimalo računa o realnim procenama, mogućnostima da se naša privreda revitalizuje. Nije se vodilo računa o tome da li je naša privreda konkurentna u odnosu na stranu privredu. Imali smo jako puno primera nelojalne konkurencije. Imali smo čak i dampinške cene, i sve to bez onih vancarinskih mera zaštite, kojih uopšte nije bilo od 2000. godine naovamo, što nas je dovelo u takvu situaciju da danas građani Srbije većinu svojih potreba zadovoljavaju stranom robom. U Predlogu budžeta koji smo usvojili pre nekih mesec dana, čini mi se, mogli smo ponajbolje da vidimo da nekih 180 milijardi prihoda od poreza na dodatu vrednost dolazi sa carine, znači od uvozne robe, a da samo nekih 80 milijardi dinara stiže od poreza na dodatu vrednost od robe koja se proizvodi, od robe i usluga koji se proizvode u Srbiji. Najbolji pokazatelj je taj što blizu 60, pa, rekao bih, i blizu 70% potreba građana Srbije danas zadovoljavamo uvoznom robom. To je najbolji pokazatelj u kakvom je stanju srpska privreda i to je odgovor svim onim građanima koji se pitaju kako danas opstaje srpska država, u situaciji kada privreda ne radi, u situaciji opšte nemaštine građana Srbije, kako država opstaje, kako opstaje tako velika državna birokratija. Za Vladu Srbije, nažalost, čini nam se da nema velike razlike između toga da li naplaćuje poreze na uvoznu robu ili poreze na domaću robu. Za nju je najbitnije da popuni budžet i da ministarstvima raspodeli taj novac, da ministri krenu da po Srbiji, raznoraznim programima i projektima, popravljaju rejting svojih stranaka, a interesi građana - veliki broj nezaposlenih, koji se iz dana u dan uvećava - u drugom su planu i nisu prioritet za Vladu Srbije danas, nažalost. Izuzetno je problematično u ovoj politici koja se sprovodi od 2000. naovamo, očigledno, sve veći spoljnotrgovinski deficit, koji je za ovu godinu, znači za 2007, projektovan u vrednosti nekih 9 milijardi dolara, koji se, ono što je najgore, iz godine u godinu uvećava i koji pokazuje da Srbija danas nema robu, nema konkurentnu robu kojom može da izađe na svetsko tržište, a koji se pokriva zaduženjem. Naš dug je negde oko 19 milijardi. Ministar tvrdi da je najveći deo toga privatan dug. On to i jeste, ali uopšte nije naivan, jer bitno utiče na devizne rezerve, jer bitno utiče na makroekonomsku stabilnost, na politiku kursa i u narednom periodu bi mogao da bude omča oko vrata srpskoj privredi. Dobar deo ovog platnog deficita, koji se pokriva, dolazi od sredstava koja stižu od privatizacije, što je isto tako neprihvatljivo za SRS. Ono što je, čini mi se, najgore za nas, jeste što se nivo doznaka građana koji rade u inostranstvu, koje se prelivaju u budžet, iz godine u godinu uvećava. To najbolje pokazuje da građani Srbije, da naša deca danas ne vide Srbiju kao zemlju u kojoj mogu da opstanu, da žive, Srbiju kao zemlju perspektive, već u velikom broju napuštaju zemlju. Traže sebi mesto u tuđim zemljama i mi dolazimo u jednu paradoksalnu situaciju da živimo od onoga što nam naša deca pošalju. Nažalost, taj trend će biti nastavljen i u nekom narednom periodu. Sve u svemu, danas je Srbija samo tržište Zapadne Evrope, čini mi se, resorska, pa i biološka rezerva Zapada, nesposobna da omogući bilo kakvu ozbiljnu perspektivu građanima Srbije. Takva ekonomska politika, koja, pre svega, stavlja potrošnju iznad proizvodnje, nastavlja da se sprovodi i u mandatu ove vlade. Sve je to, bez sumnje, neprihvatljivo za SRS. I ova konvencija je nastavak te politike, koju SRS ne želi da sledi, jer njen program podrazumeva brigu o privredi, pre svega, o izvoznoj privredi, uz to, i znatno restriktivniju fiskalnu politiku, znači, smanjenje javne potrošnje i mnogo više ulaganja u proizvodnju Srbije, ulaganja za budućnost Srbije. To su osnovni razlozi zbog čega ne možemo da prihvatimo ovu konvenciju. Jer, ona nastavlja politiku nekritičke liberalizacije našeg tržišta. Srbija je zemlja koja pokazuje da ona teorijska pretpostavka - da liberalizacija donosi mnogo manje štete nego koristi za jednu privredu - ne važi, sasvim sigurno, za Srbiju. Očigledno je da bi Vlada hitno trebalo da izvrši ozbiljne promene u ovoj politici, ukoliko želimo da sačuvamo makar deo naše privrede. Hvala.
Hvala, gospodine Antiću. Reč ima narodni poslanik Zvonko Mihajlović, neka se pripremi narodni poslanik Zdravko Topalović.
Dame i gospodo, dozvolite mi da se povodom Predloga zakona o potvrđivanju Protokola i izmenama i dopunama Međunarodne konvencije o uprošćavanju i usklađivanju carinskih postupaka posebno osvrnem na rad privremenih carinskih organa, postavljenih na administrativnom prelazu prema Kosovu i Metohiji, i to na administrativnom prelazu Končulj, Merdare, Brnjak i Donje Jarinje. Za Donje Jarinje svi ste već čuli, upravo po neuspelom i slabo organizovanom pokušaju organizovanog povratka proteranih Srba. Na robu koja se izvozi na Kosovo i Metohiju iz centralne Srbije, a domaćeg je porekla, ne plaća se porez da dodatu vrednost. Preciznije, plaća se, ali se na administrativnom prelazu, nakon overe papira, novac uplaćen na ime PDV-a vraća. Ovde se pojavljuje jedan problem. Trgovci, dobavljači srpske nacionalnosti, imaju uredno registrovane firme po važećim propisima Republike Srbije, dok trgovci Albanci imaju, mahom, firme registrovane po UNMIK-ovim propisima, a isto tako se oslobađaju plaćanja PDV-a. Smatram da treba krenuti tragom ove informacije, adekvatno odgovoriti, odreagovati, jer budžet Republike Srbije zbog ovoga trpi velike štete, a pojedinci se bogate. Prema važećim propisima, administrativni prelaz ne može da pređe lice koje je strani državljanin i koje, umesto lične karte, pokazuje pasoš. To lice mora da uđe na zvanični granični prelaz. Međutim, ako se u pasošu pronađe određeni iznos strane valute, onda propisi prestaju da važe. Pooštrite kontrolu, uverićete se da pričam istinu. Ono što mene posebno zabrinjava, to je da je od sredine prošle godine do današnjeg dana u Kosovo i Metohiju uvezena ogromna količina pšeničnog zrna. Podatak je proveren sto posto. Vi znate, kada neko priprema zalihe u hrani, oružju, lekovima, robi, zašto se to priprema, a još kada se zna kakvi se sve kriminalci šetaju Kosovom i Metohijom, onda vam je sve jasno. Na administrativnom prelazu Končulj radi multietnička policija, sastavljena od Srba i Albanaca, tako da malopre iznete tvrdnje gospodina Rize Halimija nikako ne stoje.
Reč ima narodni poslanik Zdravko Topalović, a neka se pripremi narodni poslanik Vjerica Radeta.
Dame i gospodo narodni poslanici, Vlada u obrazloženju ove revidirane konvencije, koja je stupila na snagu 3. februara 2006. godine, kaže da je Konvencija u skladu sa osnovnim principima Svetske trgovinske organizacije. Da napomenem da Srbija nije član STO, još uvek. Tu je zakonodavstvo, standardizovane procedure i ubrzanje carinskih reformi, kroz modernizaciju carinske administracije i podizanje njihovih kapaciteta. Sve je to lepo rečeno, a gde je danas naša uprava carine? Od svog nastanka, odnosno od maja 1804. godine, kada je Karađorđe Petrović u Ostružnici ustanovio carinarnicu sa skelom, pa sve do današnjeg dana, nikada korupcija i neefikasan rad Uprave carina nije zabeležen u takvoj meri kao danas, tj. u poslednjih sedam godina od kada je DOS na vlasti. Pošto problem uvek dolazi sa vrha, tako i svih ovih godina problem dolazi od ljudi koji su političkim zaslugama, u revoluciji 5. oktobra, dobili svoja rukovodeća mesta u Carini. Normalno je da se ovo sve ne odnosi na svih 3.200 zaposlenih u Upravi carina, ali mora se napomenuti da je Carinska služba organizovana da se razvija samo u skladu sa potrebama i mogućnostima ove aktuelne vlasti DOS-a.Takođe se može reći da je stručno osposobljavanje i usavršavanje carinskih radnika samo slovo na papiru. Ponoviću da je jedino merilo sposobnosti u Upravi carina - partijska knjižica nekih stranaka koje pripadaju DOS-u. Time se stvaraju zatvoreni klanovi i kriminogene grupe unutar Carine, što dovodi do čestih afera, a samo jedan deo tih afera dospe pred sud ili u javnost. Osnovni problem je u Vladi koja forsira uvozni lobi. Gospodine ministre, da vas podsetim, kada je bila rasprava o Zakonu o akcizama, bio je amandman SRS-a, koji sam ja obrazlagao, da se ne ukida akciza na uvozne napitke i sokove. Vi ste tada, u svom obrazloženju, napomenuli da je to domen carine i, evo, sada prilike da ispravite svoju grešku i da pomognemo domaćim proizvođačima, na taj način što ćete uvoznike opteretiti većom stopom carine. To se odnosi na svu robu široke potrošnje, a ja vam po treći put kažem, iako nije vaša nadležnost, ali vi ste ovde predstavnik Vlade, da po treći put zahtevam odgovor o tome koliki je spoljnotrgovinski deficit robe široke potrošnje sa bivšim republikama SFRJ. Ovo o čemu pričam nije samo protekcionizam, jer moram da vam napomenem da svetske ekonomske sile, poput SAD, EU, štite svoje tržište. Daću vam primer da SAD ima carinsku stopu na pojedine delove nameštaja koji se uvoze iz Kine između 300 i 400 posto. Znači, ja vas ovim putem pozivam, iako smo to mogli učiniti u Zakonu o akcizama, hajde da se složimo i, kada ste već prebacili pitanje carinske politike, da ovde nešto ispravimo i učinimo. Da bismo potpisali bilo koji međunarodni sporazum, pre svega, onaj koji nije štetan po državu, moramo srediti stanje u Upravi carine, ali to je, očigledno, moguće posle sledećih parlamentarnih izbora, kada SRS pobedi i, samim tim, organizuje vlast, tj. postavi nekoga baš u toj upravi ko će moći da sredi situaciju. Jako je bitno sređivanje stanja u Upravi carina, jer, složićete se, na graničnom prelazu carinik predstavlja izgled i naličje jedne države u koju ulazite. To za sada nije slučaj sa našom carinom i našim službenicima. Što se tiče ove konvencije, treba reći da je nju prihvatio veći broj zemalja, ali onaj obavezan deo Konvencije, dok je samo osam zemalja prihvatilo i neka druga poglavlja ove konvencije. U dodatku, prvom, ove međunarodne konvencije, članovi 2. i 3. su u kontradiktornosti. Član 2. kaže da se svaka strana ugovornica obavezuje da će raditi na uprošćavanju i usklađivanju carinskih postupaka i da će se u tom cilju, a u skladu sa odredbama ove konvencije, pridržavati standarda, standarda sa prelaznim rokom i preporučene prakse, koji su navedeni u prilozima uz ovu konvenciju, i da strane ugovornice ništa ne sprečava da odobre veće olakšice. U članu 3. se kaže da odredbe ove konvencije ne isključuju primenu zabrana ili ograničenja. Zašto se potpisuje takva konvencija? Ja razumem velike ekonomske sile koje potpišu takvu konvenciju sa državama, trenutno, kao što je Srbija, pa mogu da rade šta hoće i da primenjuju tu konvenciju, međunarodne ugovore, kako hoće i kako smatraju da treba da ih primenjuju. Normalno da SRS ne može da podrži takvo potpisivanje ove konvencije, a Vlada, umesto što potpisuje razne sporazume, međunarodne deklaracije, neka sredi, prvo, alarmantno stanje u Carini, a drugo, hajde maksimalno primenite već potpisane bilateralne sporazume o saradnji sa Rusijom. Da vas podsetim, granica sa Republikom Srpskom, što je bila jedna od tema Sporazuma o specijalnim i paralelnim odnosima sa Republikom Srpskom, ne dozvolite, upotrebiću domaći izraz, da granica sa Republikom Srpskom bude ''tvrda'', već meka granica, a u to ćete se uveriti prvom prilikom ako prelazite tu granicu, pa vas ne prepoznaju, pa da vidite da ta granica nimalo nije otvorena kako bi trebalo da bude. Iako to nije vaš domen, moram da kritikujem rad pogranične policije, koja se više bavi ne gonjenjem kriminalaca koji prelaze sa jedne ili druge strane granice, već joj je osnovna delatnost da proverava da li ste na listi haških optuženika.
Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta, neka se pripremi za reč gospođica Nataša Jovanović.
Da li vam je prijatno ovde, gospodine ministre? To pitam zato što ste me sinoć onako baš ganuli kada ste u jednoj emisiji rekli kako je za vas najveći utisak ovih dana ovako visoka temperatura, kaže ministar, a dva dana sedi u zatamnjenoj klimatizovanoj prostoriji. Siroče, toliko mi ga bilo žao, i onda u nastavku objašnjava zašto Vlada nije mogla da uradi nešto po pitanju proglašenja elementarne nepogode, odnosno zašto Vlada nije obezbedila klima uređaje za bolnice, za vrtiće. Kaže ministar, on mora da vodi računa o narodnim parama. Zapravo, on je rekao o budžetu, a ja prevodim o narodnim parama. E, pa, ministre, ne znam kako vodite računa o narodnim parama kad ste dozvolili ministru Dinkiću, vašem kolegi, da onako, verovatno po njemu znanim kriterijumima, deli pare, nekakve nepovratne kredite, pa proglašava grinfild investicije, daje narodne pare, pare iz Nacionalnog investicionog programa i onda kaže, to su grinfild investicije. Ili on ne zna šta je grinfild investicija, ili se pravi lud, ili je stvarno lud. Stvarno, je li tako? Dobacuju kolege, a znaju. Dakle, ne gazduje se tako narodnim parama, gospodine ministre, vi morate da vodite računa i o narodnim parama i o narodu, a danas ovde morate da vodite računa o Carini, jer danas ovde predstavljate jedan sporazum koji se odnosi na Carinu. Vi ste tako nemušto ovde, u tri rečenice, obrazložili ono što je Predlog zakona. Nazvali ste ga Predlogom zakona o potvrđivanju Protokola o izmenama i dopunama Međunarodne konvencije o uprošćavanju i usklađivanju carinskih postupaka, s predlogom da se uzme u pretres. To se tako zove, je li, i vi ste nam predložili da ga uzmemo u pretres. Najmanje što smo od vas očekivali bilo je da objasnite pojedine članove ove konvencije, jer nije dovoljno ono što sinoć kažete - kako je najvažnije da potpišemo Kjoto sporazum. Sad ljudi koji slušaju to kažu - Bože moj, šta li nam to ova nova vlada predlaže, ajde, daj Bože da to potpišemo. Niti zna narod šta potpisujete, ni u čije ime potpisujete, ni kakvu korist građani Srbije imaju od ovog vašeg posla, a ja obaveštavam građane Srbije da nemaju nikakvu. Ova vlada, ne znam već koliko dana traje, ali ništa konkretno uradila nije. To što se mi ovde bavimo nekakvim vašim predlozima zakona, ovo je posao koji se u narodu zove "trla baba lan", gospodine ministre. Niste ništa konkretno i pametno predložili narodnim poslanicima, nijedan predlog zakona čijim bi donošenjem, usvajanjem i primenom ovom narodu bar malo bilo bolje. Niste odgovorili, gospodine ministre, a vidim da ste malopre davali znak da hoćete da odgovorite na ono moje, valjda, početno pitanje - da li vam je ovde prijatno, niste odgovorili na pitanje narodnog poslanika koje se odnosilo na novi predlog, odnosno na predlog za novog direktora Carine, gospodina Petronijevića. Ovde su, čuli ste, i podsećam javnost, izrečene ozbiljne optužbe na račun gospodina Petronijevića, na nekakvu njegovu kriminogenu prošlost, a vi ste rekli da je predlog došao od državnog sekretara, pa, otprilike, vi nemate ništa s tim. Vama predloži državni sekretar i vi klimnete glavom, kažete - aha, dobro. To mi malo ne liči na normalno i na moguće, ali i na ime i na račun tog državnog sekretara, gospodina Đidića, i njegove kriminogene prošlosti ovde su, takođe, iznete ozbiljne optužbe, a vas to ne zanima. Vas zanima da ispunite vašu stranačku obavezu. Gospodin Jeremić je iz G 17 plus. Bio je direktor Uprave carina dok je umesto vas i pre vas ministar bio Mlađan Dinkić. Sad ste došli vi, e sad ''žuti'' treba da preuzmu Carinu i onda dovodite tog Petronijevića, kako li se već zove čovek. Niste objasnili narodnim poslanicima, gospodine ministre, šta se dešava sa onim što je u javnosti poznato kao carinska mafija. Znate, nije dovoljno da uhapsite 20 ili 30 carinika koji se možda i jesu ogrešili o zakon, možda i jesu negde uzeli neki dinar ili evro, naravno, to ne opravdavamo i mislimo da treba da se odgovara za svaki kriminal, pa i najsitniji, ali je nemoguće, gospodine ministre, da u svim ministarstvima imate aferu nazvanu ovako ili onako a da ministrima ne fali dlaka s glave. U ovom slučaju, ako ne ministru, onda bar direktoru Carine. Mislite li da taj gospodin Jeremić može samo tako da ode, da nikom ni za šta nikad ne odgovara, da ode tamo kod strica u Dobanovce, u ono skladište koje je protivzakonito otvorio i u ostala skladišta koja ima na graničnim prelazima, o kojima javnost Srbije zna, o kojima se otvoreno govori? Vi mislite da će to tek tako da prođe? Mislili ste vi, gospodo iz DOS-a, da i Rade Terzić nikada neće doći na tapet. Naravno, danas nemam nameru da govorim o Radetu Terziću. Čovek je sa lisicama na rukama odveden u Centralni zatvor i sada neko drugi treba da priča o njemu. Ja i ostale kolege iz Srpske radikalne stranke smo govorili o Radetu Terziću kada je on, kao Đinđićev izabranik, izabran za okružnog javnog tužioca. Tada smo mi govorili da je Rade Terzić vodio izvesne ljude u "Milošev konak", kada je vođena politička hajka protiv prof. dr Vojislava Šešelja, pa je Rade Terzić u "Miloševom konaku", uz ručak, "ubeđivao", a stvarno ucenjivao ljude da izađu u javnost sa nekim lažima o dr Vojislavu Šešelju. Kada smo mi tada, u tom smislu i u smislu ostalih kriminogenih radnji Radeta Terzića, govorili u javnosti, vi ste hteli oči da nam iskopate, a vi sad Radeta Terzića hapsite. Dakle, neću da govorim o razlozima, nego govorim o vašem principu. Vi mislite, dovoljno je sada uhapsiti Radeta Terzića i skidate ljagu sa svega onoga što je DOS radio i uradio dok je Rade Terzić, ponavljam, po Đinđićevom nalogu, izbran za okružnog javnog tužioca. E, pa ne može tako, gospodo. To što se vi odričete vaših ljudi, pa juče, u jednim novinama, ''visoki neimenovani funkcioner Demokratske stranke'', znam da postoje funkcioneri, da postoje i visoki, ali neimenovani, zaista, ne znam, kaže - šta mi imamo sa Radetom Terzićem kada on nikada nije bio naš član. Nije nego. A kako on to bi potpredsednik Republičke izborne komisije a nije član Demokratske stranke u vreme DOS-a? Hajde malo, objasnite to. Dakle, neka razmišljaju o tome oni ljudi koje vi koristite za vaše kriminalne radnje, neka oni razmišljaju koliki im je rok trajanja. To nije naša tema i mi o tome ne razmišljamo, nego ovo govorim da bih vam skrenula pažnju, i vama, i gospodinu Jeremiću, i gospodinu Petronijeviću, da uvek dođe "maca na vratanca". Možda vam se sad čini da možete šta god hoćete, i možete šta god hoćete, ali, gospodine ministre, ne možete dokle hoćete. Videćete i vi, i sve vaše kolege, kako sad mrsko gledaju narodni poslanici u mom pravcu, ovi koji podržavaju Vladu, jer valjda ne veruju u ovo što ja govorim. Isto su nas tako mrsko gledali kada smo pričali i o Kolesaru, i o Janjuševiću, i o Terziću, i o Stanku Subotiću Canetu. Svaki put ste nas tako mrsko gledali, ubeđeni da mi nismo u pravu. Ali, eto, prođe izvesno vreme, pa onda vi koristite ono što smo mi govorili, i za ovom govornicom, i na svim javnim mestima. Dobro vam je jedanput gospodin, moj kolega i prijatelj, Zoran Krasić, rekao - nemojte da se mučite, a ovo je sad poruka i za javna tužilaštva u Srbiji, nemojte da se mučite oko provođenja dokaza, pročitajte knjige prof. dr Vojislava Šešelja izdate u toku 2001. i 2002. godine i videćete sve ono za šta sada otpočinjete procese, a i one za koje ne počinjete. Sve vam je lepo opisano, imate i dela, i svedoke, i dokaze, i dokumenta. Zato bi vam bilo bolje da vodite računa o onome što poslanici Srpske radikalne stranke kažu, jer kad-tad pogledamo se u oči, pa makar vi to i ne priznali nama, znam sigurno da priznajete sebi da smo mi u pravu. Što se, konkretno, tiče ovog sporazuma, odnosno, kako je nazvan, Protokola, koji ste nam ponudili danas na usvajanje, niti je ovo šta epohalno, niti oko ovog treba u ovom momentu da se vodi rasprava. Ovo ste iskoristili da premostite neko vreme dok Vlada ne napravi neki ozbiljan predlog zakona, zato što je, pre svega, gospodin Dulić obećao građanima Srbije da će poslanici da rade i u letnjem periodu, pa onda, ajde malo da zamajavamo narod, ajde da pričamo o nekim protokolima, konvencijama. Šta oni znače? Ne znače ništa. Kako smo do danas bili bez ovog, možemo i od danas. Dakle, ništa se promeniti neće. Ali, kad već usvajate ovo, onda je bilo neophodno, gospodine ministre, nadam se da ćete to da uradite u završnoj reči, pošto niste u uvodnoj, da ipak malo objasnite neke stvari narodnim poslanicima, a i građanima Srbije. Recimo, član 2. i član 3. su članovi u koliziji. Drugo, član 2. je potpuno besmislen. Govorite da se svaka strana ugovornica obavezuje da će raditi na uprošćavanju i usklađivanju carinskih postupaka, u skladu sa odredbama itd., međutim, stranu ugovornicu ništa ne sprečava u tome da odobri olakšice veće od onih koje su predviđene ovom konvencijom, a svakoj strani ugovornici se preporučuje da u meri u kojoj je to moguće odobri veću olakšicu. Da li ovo, gospodo, kolege pravnici, pravnički išta znači? Evo, mi preporučujemo, ali vi ne morate tako, a i mogli biste tako. To je sad nešto o čemu Narodna skupština treba da se izjašnjava. Odredbe ove konvencije ne isključuju primenu zabrana ili ograničenja koje proističu iz nacionalnog zakonodavstva, a odnose se na robu koja podleže carinskoj kontroli. Dakle, potpuno kontradiktorni, odnosno u koliziji članovi. Pošto ja, ovako glupa, ne razumem ovo, očekujem od vas, ministre, da mi to objasnite. Dalje, članovi 8. i 10. U članu 8. stav 2. piše: ''Ova konvencija je otvorena za potpisivanje članicama navedenim u stavu 1. ovog člana do 30. juna 1974. godine u sedištu Saveta u Briselu. Nakon toga će biti otvorena za njihovo pristupanje Konvenciji''. Niste nam objasnili zašto do sada nismo pristupili, barem u ovih sedam godina, jer ćete vi odmah da kažete da ne znam zbog čega nismo to učinili do 2000. godine, ali ja vas pitam zašto nismo od 2000. godine i zašto baš danas i sad moramo? Član 10, vrlo problematičan, govorio je kolega Vlado Sekulić o tom članu. Ovde stoji da svaka strana ugovornica može, u vreme potpisivanja ove konvencije, bez rezerve ratifikovanja ili deponovanja instrumenata o ratifikaciji ili pristupanju, ili u svako vreme posle toga, izjaviti putem pismenog obaveštenja upućenog depozitaru da ovu konvenciju proširuje na sve ili na pojedine teritorije za čije je međunarodne odnose ona odgovorna. U situaciji kada vaši evropski i američki prijatelji na sva usta govore o nezavisnom Kosovu, ovako nešto potpisati, verujte da je ravno veleizdaji. Razmislite o tome. Vojislav Koštunica je napravio nešto slično sa CEFTOM, to mu, naravno, nećemo oprostiti, niti ćemo zaboraviti, govorićemo stalno o tome. Ovo ako potpišete, preuzimate na sebe veliki rizik i veliku odgovornost, gospodo, jer šta ako se desi da se Albanija, da se Kosovo samoproglasi i odvoji od Srbije, ili to uradi neko od vaših prijatelja koji vam najavljuju da će to da urade? Oni se automatski pridružuju ovom protokolu, i vi ćete onda pored sebe imati predstavnika Kosova. To ne smete nikako da uradite. U članu 14. govorite o rešavanju sporova. Govori se da će se sporovi rešavati, najpre u stavu 1, po mogućnosti, putem međusobnih pregovora. To je nešto što vi u sve naše propise, kao neki novi doprinos demokratski, pokušavate da uvrstite, a mi vam uporno govorimo - da postoje dogovori, da postoje normalni pregovori, onda ne bi bilo spora. Vi stalno brkate nešto u vašim glavama. Onda, u stavu 2, kažete:''Svaki spor koji se ne reši putem pregovora, strane ugovornice u sporu iznose pred Komitet za upravljanje, koji razmatra spor i daje preporuke za njegovo rešavanje''. Ko je taj komitet, ko ga čini? Niste nam objasnili. Očekujem to objašnjenje. Očekujem objašnjenje i za član 18, o stupanju na snagu. ''Ova konvencija stupa na snagu tri meseca od dana kada pet subjekata od onih koji su navedeni u st. 1. i 5. člana 8. ove konvencije potpiše Konvenciju bez rezerve ratifikovanja ili deponuju instrumente o ratifikaciji ili pristupanju.'' Niste nam rekli ko je sve potpisao, u koje mi to društvo idemo? Da li nam je mesto u tom društvu? Jedan jedini član koji je prihvatljiv jeste član 17. Govori o roku važnosti. Taj član kaže: ''Ova konvencija je zaključena na neodređeno vreme, međutim, svaka strana ugovornica može da, u skladu sa članom 18. ove konvencije, otkaže Konvenciju u bilo koje vreme nakon njenog stupanja na snagu.'' Dakle, vi pristupite, ali dobro je, imamo član 17, mi ćemo jednog dana da istupimo.
Hvala gospođo Radeta. Replika, narodni poslanik gospodin Gavrilović. Izvolite.
Poštovani gospodine Mrkonjiću, koleginice i kolege poslanici, javio sam se za repliku povodom insinuacija bez činjenica koje se iznose o gospodinu Đidiću. Mislim da to nije u redu. Kada ovaj parlament raspravlja o bilo kom predlogu zakona i o bilo kojoj pojavi, možemo se složiti da se protiv pojava koje nisu u skladu sa zakonom, a koje su jasno obrazložene, isticane,može voditi borba. Ali, voditi borbu protiv ličnosti koje nisu tu da se odbrane, a posebno sve redom oblatiti, pa će tu neka ''ćorava koka'' da kljucne, to nećemo dopustiti. Sto trideset hiljada članova ima Demokratska stranka. Od tih 130.000, 99% su pošteni i čestiti ljudi. Ne dopuštamo da se o njima tako govori. Da li su oni poljoprivrednici, profesori, radnici, lekari, svejedno, uživaju ugled u svojim sredinama i zbog toga imamo takvu podršku među građanima, jer ljudi u lokalnim sredinama znaju ko je kakav i ko je šta. Znaju Kruševljani ko je Miodrag Đidić, zbog njih to ne bih govorio, ali govorim zbog onih koji nisu Kruševljani, da i oni znaju da je to častan i pošten čovek. Hvala.
Hvala, gospodine Gavriloviću. Povodom Poslovnika, gospođa Vjerica Radeta.
Govorim po članu 101. Poslovnika. Nije me, očigledno, kolega dobro razumeo i što reče kolega Krasić iz klupe - ko bi rekao da je gospodin Gavrilović ''visoki neimenovani funkcioner DS-a''. Pošto je gospodin Gavrilović ovde izneo podatke o tome koliko njegova stranka ima članova i koliko je poštenih, evo i ja da obavestim da SRS ima 430 hiljada članova i 100% su pošteni. Dakle, gospodine Gavriloviću, dame i gospodo, priču o našem dojučerašnjem kolegi Đidiću nismo započeli mi, započeo je vaš ministar. On se pohvalio da nema pojma ko je Petronijević, odakle dolazi, da je njemu tog Petronijevića za direktora Carine predložio državni sekretar zadužen za Carinu, a to je gospodin Miodrag Đidić. To što kažete da neko ovde pokušava da manipuliše nekim podacima vezanim za gospodina Đidića, istinu i činjenice pokušao je da iznese gospodin Momčilo Duvnjak. Vaš predsednik Parlamenta, gospodin Oliver Dulić, nije to dozvolio, nije mu dozvolio da završi do kraja ono što je počeo. Pričao je o nekim kriminalnim radnjama gospodina Đidića. Da mu je Oliver Dulić dozvolio da završi, možda bi on na kraju rekao - to se sve priča, ali ja znam da nije tačno, pa bi onda oprao ime gospodina Đidić. Ne, nije mu dozvolio gospodin Dulić i ostalo je ono što ste čuli, i to je sasvim izvesno istina. Dakle, imali ste primedbe, ne znam zašto na to niste reagovali, imali ste primedbe od vaših dojučerašnjih partnera, takođe članova DOS-a, na ime gospodina Petronijevića i na njegovu kriminogenu prošlost i kriminalne radnje. Imali ste, takođe, primedbe i na ime gospodina Đidića. Nemojte ovde da izigravate advokata i nas učite. Vi ste dugo narodni poslanik, razumem da podržavate Vladu, razumem da glasate za Vladine predloge, ali nemojte da upadate u zamku da izigravate portparola Vlade. To je najlošija uloga svakog narodnog poslanika. Vi svoju odanost Vladi pokazujete pritiskom, što bi rekao predsednik, na odgovarajuće dugme, umesto da, pre nego što dođe do tog pritiska na dugme, porazgovarate sa vašim ministrima, skrenete im pažnju na to šta je dobro, a šta nije. Valjda vi, kao narodni poslanici, komunicirate s narodom, pa znate šta je trenutno narodu najvažnije i najinteresantnije, pa da na taj način usmerite vašu vladu da ovde izađe sa nekim prihvatljivim predlozima. Ponavljam, kada narodni poslanik izigrava portparola Vlade, sigurno nije u ulozi narodnog poslanika.
Hvala, gospođo Radeta. Narodni poslanik gospođa Vesna Vukajlović-Nikolić, takođe po Poslovniku. Izvolite.
Poštovani poslanici, ministar je izašao i ja sam sad izgubila malo inspiracije, ali za javnost vredi izaći i reći. Kada je Vlada Republike Srbije tako poštena, htela da pitam, zašto nas onda, nadovezujući se na izlaganje poslanika Vjerice Radete, maltretira nekim dnevnim redom koji glasi ovako: tačka 1. Potpisivanje potvrđivanja Sporazuma; tačka 2. Potvrđivanje EU: tačka 3. Potvrđivanje Sporazuma o zajmu; tačka 4. Potvrđivanje Konvencije; tačka 5. Potvrđivanje Protokola? Šta je sve ovo, kako se ovo zove? Ovo su samo neka potvrđivanja, a mi nemamo pojma šta je ovo. Međutim, mi imamo pojma, kao srpski radikali, mi ovo odlično znamo da protumačimo i iza svega ovoga što se za sada čini da je formalnost, u stvari, kriju se suštinske neke stvari, koje vi želite da proturite ovde građanima Srbije i da nametnete zakone po kojima ćemo mi sutra da igramo, odnosno da živimo. Htela sam da pitam nešto ministra finansija, pošto je u njegovom budžetu uporište svih ovih sporazuma, konvencija i protokola, međutim on sada nije tu. Ono što je važno, osnova svake kampanje je bila borba protiv korupcije. Znači, vi ste imali borbu protiv korupcije kao jedan od prioritetnih zadataka u kampanji, u stvari, radili ste kampanju kao što su je radili i srpski radikali. Međutim, ovde se sada podmeće jedno bitno pitanje. Gospodinu Duvnjaku nije data mogućnost da obrazloži, odnosno da iznese podatke o kakvom se čoveku radi kada je u pitanju direktor Uprave carine, jer nimalo nije naivno ko je direktor Uprave carine i ko je predložio direktora Uprave carine. Znači, nije svejedno u čijim će rukama biti ovaj protokol koji mi danas, odnosno sutra, kada će već da bude na usvajanju, usvajamo. Nije svejedno u čijim će rukama biti ovaj zakon. Napraviću jednu paralelu, nešto može biti i pozitivno i negativno iskorišćeno, pa i zakon, zavisno od toga u čijim se rukama nalazi i ko ga sprovodi. Dinamika, znači, može biti pozitivna, ukoliko se radi o nekom kamenolomu, a može biti i negativna, ukoliko se radi u razornoj situaciji, kada su u pitanju neke stvari koje nisu dobre za ljude. Isto tako je vrlo bitno da javnosti i građanima Srbije kažemo ko je predložio, ko je čovek koji je predložio direktora Carine i kakav je njegov CV, kako kaže gospodin ministar, kao i kakav je čovek koji je predložen za direktora Uprave carina i zašto baš on. Znači, ništa nije naivno i tražim da se građanima Srbije objasni i podrobno odgovori na ovo pitanje i na pravi način. Hvala vam.
Hvala gospođi Vukajlović. Naravno da je važno šta je u čijim rukama. Sada ću prepustiti gospodinu Džudževiću da rukovodi. Reč ima Nataša Jovanović, neka se pripremi gospodin Stefanović posle nje. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, za mene, kao narodnog poslanika sa stažom u ovoj skupštini dugim više od jedne decenije, bio je poseban izazov da pratim stanje u Carini od momenta kada je, posle petooktobarskog puča, Zabunović upao u Saveznu upravu carine i kada su počele da se dešavaju, u najmanju ruku, čudne stvari, koje su, u kriminogenoj povezanosti vrha državnog režima sa Carinskom upravom i direktnog političkog uticaja pojedinaca iz vrha vlasti, počev od premijera jednog, pa drugog, resornih ministara, na postavljenja (vidimo i do dana današnjeg, to radi gospodin Đidić kao državni sekretar), načelnika Uprave carine, uticale na ovaj veoma važan segment funkcionisanja jednog društva i ekonomije uopšte. Vi znate, gospodine ministre, kao ekonomista, da je carina jedan vanredni sistem ekonomske aktivnosti i da je ta zaokružena ekonomska celina nekada potpuno, na izvestan način, kao institucija, izolovana u primeni i praksi od samog sistema vlasti i direktne kontrole izvršnih organa vlasti, da je najpodložnija korupciji. To nije problem sa kojim se suočava samo Srbija, ranije Srbija i Crna Gora, već je to problem za sve zemlje koje imaju urušene institucije sistema, koje nemaju stabilnu izvršnu vlast, u kojima narodni poslanici, kao nosioci najviše zakonodavne funkcije, nemaju interesovanja da se na podrobniji i detaljniji način bave ovom problematikom. Ja sam, dakle, u poslednjih sedam godina pročitala više studija o korupciji na carini. Jedna je najobuhvatnije do sada napravljena. Uradio je tim ekonomista u našoj zemlji i ljudi koji su se time bavili, uključujući izjave samih carinika, dakle neposrednih izvršilaca ovoga što sadrži Protokol, što je samo osnov za usklađivanje našeg zakonodavstva za ovu veoma važnu oblast. Vi to treba da znate, ali vidim da ste potpuno demotivisani i nezainteresovani da sa poslanicima uđete u jednu ozbiljnu raspravu o ovom pitanju, o nefunkcionisanju Carine, nesmetanom funkcionisanju i striktnoj primeni carinskih propisa, koji su se ovde, verovatno će vam kasnije gospodin Krasić reći, menjali, u proteklih sedam godina, nebrojeno puta. Imali smo i pre 15 dana izmene Zakona o carinskom postupku i administraciji. Dakle, to je osnovni uslov da bi carina funkcionisala kako treba i da bi imala pozitivan uticaj na spoljnotrgovinsku razmenu jedne zemlje, na prihode u budžetu i da bi imala uticaj na stimulisanje izvoznika, kroz povraćaj poreza i kroz stimulacije za izvoznike, kojih ovde nema, jer je država u dugovima; spoljnotrgovinski deficit je 20 milijardi evra. Mi se sada nalazimo u potpunom privrednom kolapsu, zbog činjenica da je i ovaj veoma važan segment funkcionisanja društva potpuno zapostavljen. Možemo da govorimo o korupciji na carini kroz uticaj pojedinaca ili kroz timski rad. Najpre bih da govorim o tom timskom dosovskom duhu korupcije, koji je uveden u našu zemlju vašim dolaskom na vlast. Neverovatno je bilo, i za neke ljude koji su bili, verovatno, časni i pošteni u namerama da, u skladu sa do tada važećim ili kasnije usvajanim propisima, rade taj posao, a da se nalaze u neposrednom okruženju direktnog uticaja političara iz DS-a, iz DSS-a, G17, NS i svih onih koji su participirali u vlasti. Jednostavno, čovek nije mogao da se otrgne onoga što se zove vrtlog korupcije, u koji je svaki od njih pojedinačno uvlačen. Da biste vi, kao resorni ministar u novoj Koštuničinoj vladi, novoj - staroj, kako hoćete, izašli za skupštinsku govornicu i ubedili naciju da pokušavate, nekom integralnom strategijom antikorupcijske borbe u oblasti carine, da primenite adekvatne mere, vi biste, prvo, morali, kako je to, u definiciji toga šta je korupcija, rekao izvesni Vito Tanci, da kažete: "Politika neće da ima apsolutno nikakvog uticaja na ovu oblast funkcionisanja našeg društva". Ali, kako da nema, kada je ima. Imala je od Zabunovića i automatskih pušaka, ima je sada preko Đidića, koji postavlja novog načelnika Uprave carina u našoj zemlji, imala je i u vreme Čedomira Jovanovića, kada je on bio zadužen, zamislite, kao predsednik poslaničke grupe, tada, tog dosovskog konglomerata, da vrši harmonizaciju carinskih propisa u procesu usaglašavanja državne zajednice Srbija i Crna Gora sa Crnogorcima. Znate kako smo se proveli - kao bos po trnju. Otišao je tamo i rekao: šta ima veze, bolji je holandski krompir od ovog iz Prilika, nemamo mi interesa da štitimo poljoprivrednu proizvodnju. Isto se i vi sada tako ponašate. Što se tiče tog visokog stepena regulacije i komplikovane procedure, ona je užasno komplikovana. Osvrnula bih se naročito na ovaj posebni deo, kao prilog ovog sporazuma, a to su glava 3. i glava 6, pre svega, carinjenje i druge carinske formalnosti i carinska kontrola. Reći ću vam, gospodine ministre, da je ova grupa ekonomista, istražujući stepen korupcije na carini, koji je užasno velik za zemlje, kako biste vi rekli, u tranziciji, od samih carinika došla do saznanja, od 42% anketiranih, da su užasnuti tako komplikovanom carinskom procedurom koju moraju da sprovode. Kažu da je ona izuzetno teška, a što je komplikovanija, to je veća mogućnost za tzv. diskreciono pravo. Diskreciono pravo službenika u Upravi carina i carinika, složićete se, nije jednako kao diskreciono pravo nekog činovnika kojeg vi postavljate u Ministarstvo finansija. Ovde se radi o konkretnom protoku robe i određenih usluga. Ovde se radi o neverovatnom resursu za sticanje enormnog bogatstva za pojedince, kao što su Cane Žabac i svi oni koji su upleteni u ''duvansku aferu''. Samo je vrh ledenog brega bio Jočićev pokušaj od pre nekoliko meseci da nam pokaže kako je završio posao i kako je krenuo u obračun sa ''carinskom mafijom''. Evo, vidite izveštaj upućen Odboru za odbranu i bezbednost. To je sve sadržano u jednom pasusu. Nisu valjda bili ovi ljudi zaludni, koji se sa naučnog aspekta bave time, da istražuju godinama i da pišu studije, koje sam čitala i koje imaju po 200 strana, a Jočić nam je u jednom pasusu rekao: tako smo se mi obračunali sa korupcijom na Carini. Naravno da niste, jer sve počinje od vrha, odnosno od Uprave, odnosno od Đidića. Već danas je javna tajna i znamo i novoimenovanog načelnika Uprave, izvesnog Petronijevića. Veoma važnu ulogu u funkcionisanju carinskog postupka i primeni ovoga, kao i u iskorenjivanju korupcije, ima naše pravosuđe. Sudstvo, koje treba da bude, takođe, oslobođeno političkog uticaja, to, naravno, nije, što vidimo iz slučaja Terzić i svega onoga što se dešavalo unazad sedam godina. Ono je i te kako sklono tome da ne primenjuje oštre sankcije i da ne pokreće krivični postupak za one koji su korumpirani, zbog toga što je, reći će vam i pravnici iz Poslaničke grupe SRS-a i ljudi koji se bave tom politikom, najteže doći do materijalnih dokaza kada je u pitanju korupcija na carini, zato što tu imate slučaj "tet a tet", imate onog koji traži carinskog službenika ili načelnika uprave, ovog novog sada, koji je, verovatno, pošto dolazi iz grupacije vašeg konglomerata, koji je počinio toliko zloupotreba u proteklih sedam godina, sklon korupciji. Postupak se veoma teško dokazuje, jer se, oči u oči, dogovaraju. Tako će da izvrše nelegalni promet robe. Najveći problem za državu kao što smo mi, naročito zbog činjenice da je južna srpska pokrajina okupirana, jeste, upravo, promet droge, oružja, belog roblja, a da ne govorim o jednoj od najvećih afera za vreme vaše vlasti. Reći ćete vi: "nemam veze s tim", vi ste tada bili samo sitnica, direktor Agencije za privatizaciju, kada je bivši dosovski ministar Milan Veselinov izvezao, to vrlo dobro zna gospodin Batić, smejete se, ali znate da je to istina, preko 200.000 primeraka zaštićenih i retkih ptica iz Zapadnobačkog okruga nekoj italijanskoj firmi; zaradio novac, zadovoljno trljao ruke. U to vreme, dok je DOS bio na vlasti, mi smo non-stop o tome govorili za govornicom, a vama je to bilo smešno. "Odletele ptičice, šta ima veze". Nije bilo važno što je on zaradio ogromne pare, što se u to vreme znalo kojim kanalima i kako cigaretama trguje Cane Žabac, kralj ''duvanske mafije''. Vrlo dobro ste znali, a znali su i ljudi iz Uprave carine, da se u paketima smrznutog graška kriju, to je jedan od načina, kutije sa cigaretama, jer su lakše, pa se prikazuje da se u kamionima i šleperima nalazi smrznuto voće i povrće, a za to vreme ste uništavali domaću proizvodnju i voća i povrća. Bilo je važno samo da se pojedinci bogate, da se pljačka državni budžet. To vam je i dalje najvažnije. Profesionalna carinska služba, pod ovakvom vlašću, koja je sklona manipulacijama, kroz zakonsku regulativu i imenovanje ovako nesposobnih i korumpiranih ljudi, nemojte da se nadate da će u dogledno vreme da bude. Stvarno bih preporučila, i vama koji se lepo smeškate, jernije smehotresna olimpijada sada aktuelna u Skupštini, iako je ova počela u Beogradu, da nešto pokušate da naučite i da se udubite u ovu problematiku, jer u pitanju je funkcionisanje države. Najlakše je da se smejete i ništa ne znate. Lepo vam je sve, sve je šareno, ja ću sve da slušam, ako mi na jedno uvo uđe, na drugo izađe. Naučite nešto, pokušajte da se spremite za dnevni red. Nema veze, što kaže Vjerica, na odgovarajuće crveno dugme pritiskate, ali znajte bar šta tu piše, šta se očekuje od vas. Vi ćete i sutra da snosite odgovornost. Glasali ste za ovo, a to ne znači ništa. Gde su vam svi drugi prateći zakoni? Gde su vam nekorumpirani ljudi u Carini? Gde su ljudi koji su lišeni svakog političkog uticaja u sudstvu? Nema toga. Kako koji segment društvenog života pogledate, svuda korupcija i kriminal, u kojima su najviše pojedinci, u najvećoj meri su, naravno, zaposleni, kojisu časni i pošteni ljudi, pojedinci iz vrha vlasti iz tih ustanova umešani do grla. Ako krenemo od slučaja koji je izneo gospodin Duvnjak, koji je samo jedan u nizu, mi ćemo oštro da se borimo protiv kriminala i korupcije. To je imperativ SRS-a. Budite sigurni da ćemo za veoma kratko vreme da pronađemo mehanizme. Ja ću samo da kažem neke od njih, kada budemo pravili strategiju za borbu protiv korupcije, i u carini, i u zdravstvu, i u celokupnom našem sistemu, zato što mi to smemo i zato što nama niko ne sme da kuca noću na vrata, da nas zove telefonom, da nam preti, da nas ucenjuje. Pošteni smo ljudi, ljudi koji znaju koliki je nivo kriminala u ovoj zemlji, koliko se obični ljudi plaše kada naiđu na uniformisano lice na carinskom prelazu. Zašto bi se plašio jedan turista koji se vraća iz Grčke ili Turske ili ne znam odakle, a ne plaše se kriminalci koje vi štitite i kojima ste nesmetano davali da se bogate za sve ovo vreme dok ste na vlasti?! Pričajte malo o tome. Onda da razgovaramo o tome kakva je čija politička biografija i da li formalno jesu ili nisu članovi Demokratske ili neke druge stranke, koja ih štiti. To će da nas odvede daleko. Dovešće nas do knjiga prof. dr Vojislava Šešelja. Gospodine Gavriloviću, ja ću, pošto ste vi na izvestan način simbol demokratije, DS pod znacima navoda, jer ste toliko godina poslanik, da vam poklonim nekoliko izdanja knjiga, koje, možda, niste uspeli da kupite, našeg predsednika. Sve ćete da vidite, kako je po svim šavovima šuplja država, kako se korupcija sprovodi, kako se pojedinci bogate, ko je sve pomešan po vertikalnoj, po bočnoj liniji, i tu nema nikakve filozofije. Hajde malo da pričamo o tome kakav je direktni uticaj carine i spoljne trgovine. Veoma veliki, ali vi nećete to da priznate, zato što je liberalizacija našeg tržišta i nesmetano poslovanje uvozničkog lobija dovelo dotle da se malinari i ostali voćari, ljudi koji proizvode i drugo povrće i voće, kao i oni koji se bave stočarskom proizvodnjom, hvataju za glavu, zato što uvoznički lobi radi ono što i Carinska uprava, naravno, i što Vlada, ne štiteći domaću proizvodnju, takav liberalizam sprovodi. Nekada ste začuđeni a najčešće se smejete kada pravimo komparaciju između nas i bratske i prijateljske Rusije. Onda ne znate činjenice, jer se ne bavite, kao gospodin mr Dejan Mirović, tim egzaktnim podacima, kojima on barata i koji su apsolutno tačni. Pre nekoliko dana, kada smo imali razgovore u Domu Narodne skupštine, sam gospodin Grizlov, predsednik ruske Dume, potvrdio je podatke o neiskorišćavanju potencijala koji nam je na tacni dat kroz spoljnotrgovinski ugovor o slobodnoj trgovini sa bratskom ruskom državom. Izneću samo neke od podataka i time ću da zaokružim ovu priču, koliko je to moguće, jer može satima o tome da se govori, naročito o tom, za mene, najvažnijem segmentu, korupciji na carini, kako ćemo mi da štitimo domaću proizvodnju, kako ćemo da koristimo taj ugovor o slobodnoj trgovini, unapred se zahvaljujući gospodinu Dejanu Miroviću što mi je omogućio da ove,potpuno precizne podatke, pročitam, odnosno da do njih dođem. Dakle, u Rusiji je 2006. godine bila manja stopa nezaposlenosti nego u Evropskoj uniji. U Rusiji je ta stopa iznosila 6,6%, a u EU 8,5%, u Francuskoj - 8,7%, u Nemačkoj - 7,1%. Rusija je 2006. godine ostvarila budžetski suficit od 65 milijardi dolara i spoljnotrgovinski suficit od 146 milijardi dolara. Onda se vi sada pronađite, i svaka naša fabrika koja može nešto da proizvodi i koju ćemo mi da stavimo na noge na širokom ruskom tržištu, za razliku od naše sadašnje poražavajuće, užasne situacije. U istom periodu, Britanija je ostvarila budžetski deficit od 67 milijardi dolara i deficit u spoljnotrgovinskoj razmeni od 135 milijardi dolara. Nemačka je zabeležila budžetski deficit od 67 milijardi dolara, a Francuska od 61 milijardu dolara. Rusija je 1995. godine imala deficit od šest milijardi dolara sa EU, ali 2003. godine je Brisel bio taj koji je zabeležio deficit u trgovini sa Rusijom, od 18 milijardi evra. Toliko o uspešnom Zapadu, a toliko o Rusiji, kako vi imate običaj da kažete, da razgovarate i, naravno, da zamajavate javnost - o''neuspešnoj'' Rusiji. Samo ilustracije radi, prošle godine, kada sam u delegaciji naše stranke boravila na Svetskom kongresu patriotskih stranaka u Moskvi, prva vest koju smo čuli te večeri je bila da je Vladimir Putin, predsednik Ruske Federacije, u nastavku svoje odlučne borbe protiv korupcije i kriminala, koje je za vreme svoja, sad već, dva mandata, sveo na minimum, tog dana, ne on, nego ruska državna vlast, pohapsila nekoliko stotina carinika koji su otkriveni da su do guše umešani u kriminal i korupciju. Kada budete tako odlučno radili... Jeste smešno, gospodine ministre, ali doći ćete i vi na red, verujem da će doći dan kada ćete više da imate tužni nego nasmejani pogled, kada će da vam se zaledi taj osmeh. Naravno, sve to ide svojim putem, sve to ide postupno. Verujem u Srbiju i srpski narod, verujem i u buduću odlučnu radikalsku vlast, i, za razliku od vas, verujem u bratsku Rusiju, naročito u Putinovske metode obračuna sa svim kriminalom i korupcijom, pa i sa korupcijom na carini. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Nebojša Stefanović, a neka se pripremi narodni poslanik Zoran Krasić. Izvolite. Ukupno je ostalo 33 minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, imali ste priliku da i danas, kao i prethodnih dana, čujete sve ono što su iznosile moje kolege, poslanici SRS-a, o jednoj, da kažem, besmislenosti predlaganja ovakvih tačaka dnevnog reda, u trenutku kada se Srbija zaista nalazi u teškoj situaciji, kako po pitanju KiM, tako i po pitanju veoma snažne ekonomske krize koja nas potresa. Međutim, kada govorimo o carini, smanjenju carina, kada govorimo o ovakvim zakonima, za koje smatramo da nije trebalo u ovom trenutku da se nađu na dnevnom redu, jer je smešno da govorimo o borbi protiv korupcije kada nemamo formiran Savet državne revizorske institucije kao jedno od najvažnijih antikorupcijskih tela, kada nemamo formiran Ustavni sud, kad nemamo formirano pola ozbiljnih državnih organa, onda je smešno da pričamo o nekoj ozbiljnijoj kontroli i realizaciji ovakvih programa. Ipak, ovo je prilika da govorimo i o nekim stvarima koje su veoma važne za Srbiju u ekonomskom smislu. Upoznati smo, nedavno, da je naša država sklopilafantastičan ugovor sa Kompanijom "Dženeral motors", koji će omogućiti da se automobil "opel astra klasik" sklapa, odnosno sastavlja u našoj zemlji, da će ovaj posao pomoći našoj privredi. Međutim, kada se malo bolje pogleda suština ovog ugovora, dođe se brzo do zaključka da on nije nimalo fantastičan, a kada se pažljivije analizira, može se zaključiti i da može biti štetan po srpsku privredu. Zbog čega? Vlada Srbije nije saopštila građanima Srbije da Kompanija "Dženeral motors" neće uložiti nijedan novi dinar u infrastrukturu, niti će uložiti ijedan evro u nove investicije koje bi pomogle domaćoj autoindustriji ili bilo kojoj drugoj sferi srpske privrede. U isto vreme, kao komparativni primer, mogu da vam kažem da je Kompanija "Kia" sagradila u Slovačkoj fabriku automobila na oko 400 ha gole ledine, gde je država Slovačka učestvovala samo u tome što je dala zemljište, i to samo jednim delom, kao suinvestitor, znači, ne besplatno, a da je "Kia" sagradila potpuno novu fabriku, zaposlila slovačke radnike i sastavlja nove automobile. Mogu da vas obavestim da sličan projekat, na sličnoj površini, realizuje i Češka, u gradu koji je bukvalno na granici, a vi znate da Češka ima i svoju, drugu, autoindustriju, a našla je interesa da pravi ovakvu fabriku. Postavlja se pitanje, šta se dešava? Mi, u ovom trenutku, odlukom Vlade, uvozimo ovaj automobil već danas kao domaći automobil, bez carine. Znači, kao potpuno novi automobil uvozimo ga na naše tržište, bez garancija, pošto je sastavljanje planirano za 2008. godinu. Šta će se desiti ako, iz bilo kog razloga, Kompanija ''Dženeral motors'' ne stvari svoj deo ugovora i ne počne sastavljanje 2008. godine, a država je ustupila resurs, ustupila je carinu, tih 20%, bez garancija šta će se dogoditi ako ovaj deo ugovora ne bude realizovan? Ovaj automobil, protiv kojeg zaista nemam ništa, sastavljaće se na proizvodnim trakama, na istim proizvodnim trakama na kojima se sastavlja i ''zastava 10''. Da vas podsetim, ''zastava 10'' je automobil koji se radi po ''Fiatovoj'' licenci i u koju je država uložila veoma veliku sumu novca, kao i ''Zastava''. To, praktično, znači da za sastavljanje automobila iz poljske fabrike ''Dženeral motors'' – ''opel astre'', neće biti zaposlen nijedan novi radnik, već da će ceo posao obavljati kompletna operativa iz ''Zastave'', koja i sada radi, i to na period od samo pet godina, bez garancije šta će se dogoditi nakon tog perioda. Takođe, vrlo je važno, iako se može diskutovati o tome da ''Zastava'' u ovom trenutku ostvaruje neku vrstu prihoda od ovog posla, šta će se dogoditi, pošto nije postignut nijedan, bilo kakav, dogovor o angažovanju kooperantskih preduzeća za proizvodnju delova za ''astru'', akooperantska preduzeća su već uložila znatan novac u osvajanje proizvodnjedelova za ''zastavu 10'', dakle, za domaći automobil. Postavlja se i pitanje da li bi ovakav ugovor ikada mogao i da bude ostvaren, pošto je proizvodnja koju planira ''Dženeral motors'' oko 10.000 automobila godišnje. Za one koji se slabije razumeju u ovu materiju, mogu da kažem da je to vrlo mala proizvodnja, čak i za srpsko tržište, i da se postavlja pitanje - da li bilo koja firma koja proizvodi rezervne delove može da ih konkurentno proizvodi za tu vrstu, odnosno za taj broj vozila, koji bi, faktički, bili preskupi kada bi se proizvodili na našem tržištu. Šta je bilans svega ovoga? Uvozićemo, praktično, automobil iz poljske fabrike, koji će se samo sastavljati ovde, i to samo pet godina. Dakle, bez carine i poreza, ulazi jedna firma na srpsko tržište i po povlašćenim uslovima prodaje svoj automobil. Mi u tom poslu nećemo zaposliti nove radnike. Automobil se, dakle, uvozi bez carine, a država je odlučila da sama sebi uskrati taj resurs. Istovremeno, oduzimamo veliko tržište velikom broju srpskih firmi iz kooperantske industrije, koje sada koristi ''Zastava'', a u to moramo da ubrojimo i domaća preduzeća koja se bave održavanjem automobila. Jer, ni taj sporazum nije postignut. Pošto se automobil pravi na istim proizvodnim trakama gde i ''zastava 10'', mi, faktički, usporavamo proizvodnju domaćeg automobila, u koji je država uložila puno, od koga ''Zastava'' očekuje da ostvari profit, i proizvodimo automobil koji će se na račun ''Dženeral motorsa'' sklapati i prodavati u Srbiji, a ''Zastava'' će za to imati vrlo malu, marginalnu zaradu. Dakle, ako država ne stvori ozbiljnije garancije, ako ostane na istim pozicijama, da firma ''Dženeral motors'' uloži kasnije - da li kroz privatizaciju jednog dela ili, da kažem, kroz učešće u privatizaciji ''Zastave'', ili uloži na bilo koji način u kasniju proizvodnju automobila koji bi mogli da se naprave sa domaćim kooperantskim preduzećima - Srbija će biti u velikom gubitku, radnicima ''Zastave'' će biti veoma loše i budućnost fabrike ''Zastava'', koja ni danas nije ružičasta, biće dovedena ozbiljno u pitanje. Zato Srpska radikalna stranka poziva Vladu i skupštinsku većinu, da bi građani Srbije živeli bolje, da prestanu da potpisuju ovakve ugovore i da počnu da rade na takav način da Srbiji i njenim građanima bude zaista bolje. Da Srbija počne da ostvaruje novi kapital, a ne da, na štetu srpskog naroda, novac guramo u džepove tajkuna i raznih uvozničkih lobija. Hvala vam.
Zahvaljujem. Po Poslovniku se javlja narodni poslanik Nataša Jovanović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, kolega Nebojša Stefanović, poslanik SRS-a, u sadašnjem izlaganju i u ovoj opservaciji koju je napravio o katastrofalnoj situaciji u Automobilskoj industriji u Kragujevcu, pokazao je kako to radi jedan srpski radikal i kako su srpski radikali, bez obzira na to iz kog grada dolaze, zainteresovani za celu Srbiju. Jer, nikako da shvatite, naročito vi iz DS-a, da je Srbija jedna izborna jedinica i da ste tako i birani, po tom zakonu, za narodne poslanike, i da treba da se malo više, i na takav način, uključite u sva ova goruća pitanja, kada već ministar i ostali neće, naročito oko kragujevačke fabrike automobila. Ne samo on, već i sve druge kolege koje su pre 10 dana prisustvovale Odboru za privredne reforme, i kolega Topalović, kolega Ljubenović, dali su neverovatan doprinos u rešavanju problema metalskog kompleksa, radnika Kragujevca i cele Srbije. Uz naše insistiranje i prisustvo, na tom odboru usvojen je, kao prilog, i zahtev vama, gospodine ministre, pa zato tražim da mi odgovorite kako ste rešili pitanje radnika Zavoda za zapošljavanje i obrazovanje, jer rok ističe i Zavod prestaje da radi po dosadašnjem ugovoru 31. avgusta. Kolega Stefanović i svi ostali srpski radikali su jasno rekli da se ne mire sa činjenicom da Vlada Republike Srbije sedam godina obmanjuje radnike ''Zastave'' i cele države. Suština problema nije samo u ovoj novoj obmani oko navodne proizvodnje ''opela astre''. Kolega Stefanović zna taj podatak. Taj model, koji je pompezno promovisan i koji će se, navodno, proizvoditi u Srbiji, pre dva dana je zastareo i za Nemačku i za čitavo evropsko tržište. Vi vrlo dobro znate da je u Nemačkoj važeća godina proizvodnje, a ne dan registracije i da je taj model star tri godine. Vi vrlo dobro znate da automobil ''zastava 10'', odnosno ''punto 2'', nije originalni proizvod napravljen u kragujevačkoj ''Zastavi''. Vi to možda mislite ili živite u nekom drugom gradu. Niste iz Kragujevca, kao ja, pa mislite - rade tamo fabričke trake i svakoga dana se proizvede 300 ili 400 automobila. Ne znam, ali mislim da je 400 automobila ugovorena mesečna proizvodnja za ''zastavu 10''. To je potpuno uvezen proizvod, baš kao iz one reklame ''Vero italijano'', originalni je italijanski proizvod, sa nalepljenim ''zastava 10'' i samo se dekonzervisanje tog automobila vrši u ''Zastavi'', a o tom potom. Znate kako se kaže- od Soluna 100 somuna. Da li će ovih dana ili nekada početi sklapanje automobila ''zastava 10'', dakle, sa učešćem komponenti iz naše zemlje, to je veliko pitanje. Nema guma, nema amortizera, nema motora, nema rasvete, nema sve druge prateće, plastične opreme za instrument tablu i za sve što je potrebno u tom automobilu. A zašto nema? Nema zbog toga što su sve fabrike kooperanti ''Zastave'', za proteklih 7 godina, naročito za vreme direktorovanja gospodina Cvetkovića, prodate u bescenje. Sada, kada poslovodno rukovodstvo ''Zastave'', jedan od direktora i jedan od ljudi koji ima retko svetlu privrednu biografiju, lišenu svakog političkog uticaja, gospodin Miljko Erić, ode u fabriku ''Elektro Rača'' i kaže – izvinite, ali hoću s vama da razgovaram o onome što je nama potrebno za novi model ''punta'' ...
Vreme.
Evo, sad ću završiti. Jeste, gospodo, vreme, ali i vreme je da pomognete tim ljudima. Ili prestanite da ih obmanjujete, ili podnesite svi ostavke i povucite se s vlasti, jer ste nesposobni bilo šta da rešite. Hvala.
Hvala puno. Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić. Ukupno vreme za grupu SRS je 25 minuta. Izvolite.
Evo još jednog propisa koji je, najblaže rečeno, nedorečen, a ove posmatrače iz DS-a bih zamolio da obrate pažnju na obrazloženje ovog predloga zakona. Nije teško, pod II - Razlozi za donošenje ovog zakona, možete da primetite da je ova međunarodna konvencija ratifikovana od strane bivše, trule SFRJ, još 1982. godine i da je objavljena u "Službenom listu SFRJ - Međunarodni ugovori'' 10/84. Ako se vrši potvrđivanje Protokola te iste konvencije iz nekog kasnijeg datuma, onda ste morali, u članu 3. ili, eventualno, nekom drugom članu ovog predloga zakona, da navedete kakva je sudbina osnovnog teksta, makar da navedete da usvajanjem ovog protokola i donošenjem zakona o potvrđivanju Protokola o izmenama i dopunama Međunarodne konvencije prestaje da važi raniji zakon, ali toga nema ovde. Zašto ga nema? Zato što sastavljači, ali pravi sastavljači, ne ovi koji predstavljaju Vladu i ovaj predlog zakona, odnosno pravi sastavljači predloga zakona nisu mogli da definišu kakva je pravna priroda ovog predloga zakona. Vidite, oni su se pozvali, kod ustavnog osnova, samo na član 99. Ustava Republike Srbije, u kome je stavom 1. tačka 4) propisano da Narodna skupština potvrđuje međunarodne ugovore. Međutim, zaboravili ste da u Ustavu Republike Srbije postoji član 16, koji u drugom stavu i drugoj rečenici kaže da potvrđeni međunarodni ugovori moraju biti u skladu sa Ustavom. Ja tvrdim da ovaj predlog zakona, koji sadrži u sebi nešto što se naziva međunarodnim ugovorom, nije u skladu sa Ustavom Republike Srbije. Dakle, mi ne bismo smeli, zbog člana 16. Ustava Republike Srbije, da glasamo za ovakav predlog zakona. Zašto? Uzeću samo nešto što je najočiglednije, a ovo sada svako može da primeti. Recimo, uzeću nešto što je propratni akt uz Protokol, pa neka bude glava 3, dodatak 2, gde ima jedan standard, kod tačke 3.20, u kom je navedeno da će carinski organi dozvoliti da se deklaracija za robu podnese u bilo kojoj određenoj carinarnici. Ova odredba je u totalnoj suprotnosti sa postojećim carinskim zakonom. Onaj ko uvozi robu, nema to diskreciono pravo, već ga Zakon tačno obavezuje gde mora određenu robu da nosi na carinjenje. Ako bismo ovo prihvatili ovako, onda bi, praktično, mogao svako da nosi robu gde god hoće, da je carini, tamo gde cveta ''carinska mafija''. Kako ta carinska mafija cveta? Ja ću opet da vas podsetim na jednom primeru, mislim da je bila jedna lepa knjižica, objavljena u ''Srpskoj slobodarskoj misli'', a tiče se afere ''Mercedes benc''. Naravno, Labus je uključen u tu aferu još iz vremena kada je bio opozicioni političar i ima još poprilično uključenih u tu aferu. Neću da pominjem imena, da ne bih dobio neku opomenu ovde, ali Biljana Radovanović, Dušan Simić itd, ti likovi su vrlo znamenito pomenuti u toj publikaciji. Otprilike, 150 stranica ima ta publikacija i da vidite kako se mafija dogovorila. Oni su mercedese, koji su u to vreme imali carinsku stopu od 42 ili 43 posto, po deklaraciji carinili kao lekove, gde je bila stopa oko osam posto. Ni to nije bio problem, već je bio problem što su u kontingentu bili mercedesi sa fabričkom greškom na menjaču i na kompjuteru a, naravno, oni su bili namenjeni Kazahstanu, Nju Delhiju, a ovako, švercom su došli do Republike Srbije, odnosno SRJ u to vreme. Mi smo napravili neku procenu, po kojoj je negde između 10 i 20 miliona maraka država oštećena. Vođen je sudski postupak, ali neću da pominjem sve aktere tog sudskog postupka i sve sudije Prvog i Četvrtog opštinskog suda koji su se izređali na tom predmetu, ali moram da skrenem pažnju, hajde da preskočim ovog jednog, na Biljanu Radovanović i Dušana Simića, koji su čak i pretili jednom od oštećenih lica da, ukoliko bude mnogo pričao na tu temu, može svašta da se desi. Inače, sa ovom aferom su upoznati svi koji su bili na vlasti 2001. godine, počev od Dušana Mihajlovića. Nema gospodina Batića, i on je upoznat, možda ne izvorno, mada znam da je jedan od savetnika iz Ministarstva, čak, neuku stranku poučavao kako da piše žalbe, tužbe itd. Znači, ne pričamo o gospodinu Batiću kao pacijentu, jer i to ima neku vezu sa ovim oštećenim licem. Država je znala, a da je 2001. godine država raščistila sa tim kriminalom na Carini, mi ne bismo imali mogućnost da se danas čudimo, te carinska, te naftna, te drumska, te ova, te školska, te kragujevačka, te pirotska, i ne znam više koja sve mafija. Jednostavno, od kada je došla demokratija, javljaju se samo mafije. Znak raspoznavanja - mafija, mafija i mafija. Znači, ovde sam samo na jednom primeru pokušao da vam dokažem da su pojedine odredbe ovog protokola u velikoj suprotnosti s ustavnim rešenjima iz našeg ustava i to je sada ograničenje da mi ne smemo da glasamo. Naravno, to Vlada neće da prihvati, jer znate koliko je njima stalo do Ustava, uopšte im nije stalo do Ustava, oni su potpuno zaboravili da su oktobra prošle godine vodili kampanju da se Ustav usvoji itd. Oni su, verovatno, kampanju vodili zbog preambule Ustava, a druge odredbe ih nisu nešto interesovale. Znači, sada imamo na delu uvoznički lobi. Da ne bude neke zabune, pa sada neko da kaže, ovi radikali samo kritikuju, pa čak su se drznuli da kritikuju i nešto što je međunarodni ugovor ili međunarodna konvencija, a ona je prepuna nečega što se zovu definicije, standardi, pa može da se kaže da su to, na neki način, carinske uzanse, ako toj reči ''uzans'' odgovara reč carina. O čemu se radi? Jedna od tekovina imperijalizma i jedina pozitivna tekovina imperijalizma jeste ubrzani protok novca, robe i kapitala, uz nešto što se zove međunarodni standard. Tu se završavaju pozitivne tekovine imperijalizma, sve drugo je negativno. Naravno da u opštoj globalizaciji, gde je krajnji cilj jedna vlada i jedna religija, pa i jedna ekonomija, jedna kultura, ta jedna ekonomija traži i brz promet robe između nekih teritorija, gde, naprosto, ne sme da postoji granica, jer se tako usporava protok robe. U tom protoku robe, u toj efikasnosti se postiže dobit i predstavnici globalizma ne žele da imaju državne granice, a tamo gde baš moraju da postoje, ovakvim ili sličnim protokolima i konvencijama se to ništi, jer se do krajnjih konsekvenci pojednostavljuje procedura oko carinske kontrole, carinskog nadzora, carinjenja itd. Jer, kada nešto ide u tranzit, to može da se obavi kod nas, odnosno da se zaglavi i da ostane ovde. Da li je iz ovog protokola i ovog čina, što ga mi potvrđujemo, mogla da se izvuče neka korist za Republiku Srbiju? Mogla je. Delovaće vam čudno, ali mogla je. Zašto? Potpisnici i oni koji su stvarali ovaj protokol kao formu izmene i dopune jedne međunarodne konvencije, ona jeste tzv. ugovornog tipa, mada je po svojoj sadržini vanugovorni akt, jer ima za cilj da preraste u neki međunarodni standard, koji ne bi obavezivao samo potpisnice, nego onako kako to ide po međunarodnom standardu, tj. svi oni koji su pregovarali o osnovnom tekstu Konvencije i ovog protokola, pregovarali su sa atributima poštovanja državnosti, nacionalnog suvereniteta i teritorijalnog integriteta svake visoke strane ugovornice u ovoj konvenciji. Zato postoji odgovarajuća selekcija u određenim članovima, gde se dozvoljava i odgovarajuća rezerva onima koji potpisuju ili pristupaju Konvenciji. Čak, mislim da mi imamo pogrešan naziv ovog predloga zakona. Ovaj zakon bi trebalo u sebi da sadrži reč - da mi pristupamo Protokolu, jer je istekao onaj rok koji je propisan Protokolom. Gde da pričamo o tim finesama sa Vladom demokratskog bloka, jer je tu drp - sistem, nema drugoga, nema ni prava, ni politike, ideologija je evro i dolar. Kada već pominjete nešto, ja bih više voleo da pričamo o nekom sporazumu koji je potpisan u Kjotou, a tiče se globalne zaštite planete Zemlje. Tu ne smete, udarate u svoje sponzore, u svoje očeve i očuhe iz neposredne blizine i one preko bare. Znam, mali ste, jadni ste, ne smete da kažete koja bi to rezerva bila u odnosu na ovaj protokol. Pošto ovaj protokol, u stvari, daje prečišćen tekst, dobrim delom, prečišćen tekst ove konvencije, da li je postojao neki prostor? Neću da vas pozivam na član, koji član, na šta se odnosi, to kod vas ništa ne znači, apsolutno ništa, ali, recimo, ako je ovo međunarodni standard, a želim da se promovišem kao država koja poštuje međunarodne standarde, iskoristio bih ovu priliku da potenciram Kosovo i Metohiju. Zašto? Jer nekoliko članova dozvoljava da napravimo odgovarajuću rezervu. Ja bih, recimo, napravio rezervu u pogledu ove uzurpacije vlasti na Kosovu i Metohiji koju vrše Ujedinjene nacije, ili bih pribegao drugoj varijanti - potencirao bih da, potpisivanjem ovoga,preuzimam obavezu da sve ovo primenjujem na celoj teritoriji Republike Srbije, uključujući Kosovo i Metohiju. Ali, vi ne smete to da pomenete. Taman posla. Te reči, Kosovo i Metohija, mogu da pominju Koštunica, može da pominje još Tadić. Vi ostali, izvođači radova, kako to pod navodnicima kaže gospodin Đinđić, ne smete da razmišljate o tome. Zašto? Jer ne znate šta je stav. Možda se to promenilo preko noći. Začas se to promeni kod vas. Da sam bio na mestu ministra, ja bih potencirao tu vrstu garancije. Ovaj protokol se primenjuje na celoj teritoriji Republike Srbije, koja obuhvata i Kosovo i Metohiju. Da ste to stavili, svi radikali bi verovatno glasali za. Ali, vi nećete to da stavite. Vidite, naš zakon o potvrđivanju ima tri člana - prvi, uvodni, drugi, gde se navodi tekst na engleskom i srpskom ovog protokola, i treći, kad stupa na snagu ovaj zakon. Zašto niste iskoristili nijednu od ovih fraza u pogledu rezervi, garancije ili potenciranja nečega? Šta je razlog? Razlog je vrlo jednostavan, da znate. Vi ćete, verovatno, na silu ovo usvojiti, ali moram da vam skrenem pažnju da to nije ni trećina posla koji ste vi uradili u korist uvozničkog lobija. Zašto? Ovaj protokol ne može neposredno da se primenjuje i ne može da postane sastavni deo našeg pravno-političkog sistema. Na bazi ovog protokola, vi morate da menjate carinske propise u Srbiji. Ukoliko idete obrnuto, pa smatrate da se ovde nalazi nešto što je postalo integralni deo našeg pravnog sistema, onda činite kriminal, to moram unapred da vam kažem. Zašto? Mi stvarno treba da se zamislimo nad našim propisima u kojima stoji neko blanko poverenje ili ovlašćenje za Vladu ili za nekog ministra. E, onda, primer Đelić. On je oslobodio određenu carinsku robu carine. Ko je on da je oslobodi?Na bazi nekog ovlašćenja iz Carinskog zakona, koje daje Vladi pravo da može da propisuje neke stope itd. Ne, mi treba da smognemo snage da sve vratimo u carinsku tarifu i da sva oslobađanja mogu biti propisana samo zakonom, a ne da izlazi neko kao neki vanzemaljac. On daruje. Šta on daruje? Šta je on to napravio u Kragujevcu, pa da može nekome da daruje? Treba da napuni džepove parama onima koji ionako imaju previše para, a nas da vara. To je bilo i sa jednom koprodukcijom, to je i sa drugom i, naravno, treba oduzeti ovlašćenje. Stranac došao u Srbiju da ulaže, odmah ga juri Mlađan Dinkić da mu da po 2000 evra za svakog novog pretpostavljenog zaposlenog. Na osnovu čega? Koji je procenat? Koji propis? Pojavio se procenat kao propis. Naravno, vi se štrecate kad mi kritikujemo i Đelića i Dinkića, da ne ređam tu plejadu "drp sistema". Vi se, čak, osećate lično uvređenim, kao da je čovek brknuo vas. Ma, nismo mi vas, znamo da ste vi ovde samo da dignete ruke. Nemate potrebe vi da se štrecate. Tako su se 2001, 2002. godine štrecali neki vaši prethodnici ovde, pa evo, vi sad njih proganjate. Sećam se kada sam ovde prozivao, prošle godine, pretprošle, kad ćete da uhapsite Bogoljuba Karića. Svi su skočili protiv mene. Nije prošlo tri meseca, a oni ga uhapsiše. Jeste, tako je bilo, naročito ovi iz DSS-a - kako te nije sramota, kako ovo, kako ono. Pa, tom Radetu Terziću sam ja 2002. godine u RIK-u pričao - beži dalje od ovih Đinđićević, ima da stradaš. Tri dana kasnije me je sreo, kaže, bio si u pravu. Ko sa Demokratskom strankom tikve sadi, sve mu se o glavu lupaju. To je neka zakonomernost Demokratske stranke. Treba da bežite što dalje.Nijedan dogovor sa DS-om. Evo, vidite, DSS - DS, koji dogovor važi? Nijedan dogovor. Ne može dogovor da se postigne. Mi imamo lošeg vozača na kormilu države. Imamo vozača koji nije položio vozački ispit. Zar bi neko od roditelja dozvolio da se njegovo dete vozi u autobusu koji vozi neko ko nema vozački ispit? Ne bi nijedan normalni roditelj dozvolio. Ali, nažalost, ovu državu voze ljudi koji nemaju vozački ispit. Onda možemo da imamo ovakve stvari. Dalje, evo, samo da vas podsetim koje sve moguće rezerve mogu da se stave. Evo, u pogledu žalbe, u pogledu disciplinskog postupka. Tu postoje rešenja koja su potpuno suprotna našem ustavu. Imate u Dodatku 1, članu 12. naslov - Prihvatanje odredaba i stavljanje rezervi. Znači, ovaj protokol vam daje mogućnost da stavite neku rezervu, šta ne želite da primenjujete, šta odlažete za primenu za neki kasniji period. Vi ništa. Verovatno koristite onu odredbu da naknadno možete da obavestite zbog čega nešto ne biste primenjivali. Na kraju, da vas samo podsetim na još jednu, po meni, vrlo značajnu odredbu. Kaže se, to je sada već član 3. Protokola, u tački 2: ''Ovaj protokol je otvoren za potpisivanje stranama ugovornicama Konvencije do 30. juna 2000. godine u sedištu Saveta u Briselu. Nakon toga će biti otvoren za njihovo pristupanje.'' Pošto nema potrebe da vas ubeđujem, mi se nalazimo u julu 2007. Znači, sedam godina smo van tog roka. Znači, mi sad treba da pristupimo a ne da prihvatamo, ali dobro. Šta da radimo sad, kada vas to ne interesuje, vama je stalo da se ovo progura. E, sad, neću da ulazim u ove razloge, o kojima je bilo malopre vrlo dobre rasprave, vezane za naše strateške partnere, gde mi treba da izvozimo, s kim treba da budemo dobri u privrednim odnosima itd. Ne želim da kvarim vrlo lepu raspravu koju su poslanici imali, ali moram da vam kažem da niste dali nijednu rečenicu u kojoj ste naveli koja je korist za ovu državu od ovoga. Nemate nijednu rečenicu o tome koja je korist za ovu državu. Da imate makar još jednu rečenicu, pa da se kaže - od potpisivanja ovog sporazuma direktna korist će biti toliko i toliko! Nema ni to. Da li imate neku procenu? Samo da vas podsetim još jednu stvar povodom carinskog postupka, carinjenja. Mi imamo, čak, nekoliko sporazuma. Imamo jedan regionalan sporazum ovde, pa onda imamo jedan sporazum gde ste uzeli pare Amerikancima da opremite carinarnice kompjuterima, kako biste lakše lovili kriminalce, odnosno kako bi oni lakše mogli da završavaju poslove, ne da ih lovite. Koga ste vi ulovili? I kad biste ulovili nekoga, to bi bio raspad u Demokratskoj stranci, ulovili biste svog. To je nedozvoljeno. To je zabranjeno. Kako da lovite svoje? E, sad, mi vas na vreme upozoravamo. I neku prethodnu vlast smo upozoravali šta može sve da se desi. Naročito smo upozoravali od 2001. do 2003. šta može da se desi. Evo, vidite, prošlo je tri godine i sve se to dešava, sve što smo vam rekli. Ove koji su došli 2004. godine, takođe smo upozorili, pa se desilo. Evo još nekoliko upozorenja, na kraju. Kada ćete da uhapsite Mlađana Dinkića? Vidite, kada ćete da uhapsite Mlađana Dinkića - tajac. Nema smeha, nema omalovažavanja. Da li ste primetili koja je razlika u odnosu na ono što je bilo pre dve godine? Sada je ovo dobilo na svojoj težini. Jel ima razloga za hapšenje? Ima. I te kako ima razloga za hapšenje. Vodite računa, kada budete radili sledeće hapšenje, da ne pomenete neke reči: inspirator, organizator, politički pokrovitelj itd., jer obećavam vam da više niko neće da me natera da povučem tužbe protiv vas. Mi smo vas 2003. godine tužili, pa je neko bio bolećivog srca u Srpskoj radikalnoj stranci, pa je rekao, daj, nemoj da Ljiljana Nestorović umre, jadnica, kad je čula da smo je tužili, nemoj ovi, nemoj oni. Više nećemo da povlačimo tužbe za klevetničke izjave koje dolaze prema Srpskoj radikalnoj stranci. Na vreme vas upozoravamo. Vodite računa. Krenuli ste putem koji vodi samo u jamu. Nije ovo nikakva pretnja, da znate. Vodi u jamu, jamu koju vođa nije video, jer su kasnije videli da im je vođa bio slep. Ovo što na silu gurate, jedini argument je što imate 126 glasova, loše je i za narod, i za državu, i za aktere takve politike. Zašto je loše za aktere te politike? Zato što se bara smanjila, a povećava se broj krokodila. Kada se poveća broj krokodila, onda se ujedaju, proždiru se. Ako vas neko proždere, može da se desi da je to samo neko malo jači, neko ko ima više kapitala i više uticaja u kriminalnom poslovanju. Sve je to u porodici. Vodite računa šta radite, šta obećavate, šta sve nudite inostranstvu, kakve garancije dajete. Neko je malopre postavio pitanje, što baš ovo danas mora da se usvoji? Što to nije usvojeno, recimo, pre godinu dana? Ovo je uslov za otpočinjanje ovih pregovora o toj vašoj, kako se zove, stabilizaciji itd. Pa, ljudi, niko u Zapadnoj Evropi ne poštuje propise Evropske unije. Poštuju ih samo onoliko koliko njima odgovaraju. Ako mu propis odgovara, on ga poštuje, ako mu ne odgovara, on ga ne ratifikuje i ne poštuje. Tako funkcioniše Zapadna Evropa, a vi se ubiste objašnjavajući kako to mora, to je obavezno, ako toga nema, nema sutra kiseonika u Srbiji. Nije tačno. Svaka država posluje po sistemu čuvanja svojih interesa, zato što paze svoje interese. Englezi svima kažu, mi ne trpimo ustav, ne trpimo nijedan pisani akt. Kako reče onaj, ne trpimo ni ljudska prava, baš nas briga za ljudska prava. To kažu Englezi. Ja njima ne osporavam da su demokrate neke, na svoj način, pa neka budu takve demokrate. Ali, dajte, čuvajte naše interese. Ovo što mi imamo nije obnovljivi resurs. Samo da dam predlog predsedniku Skupštine, s obzirom na to da se šetka po Balkanu, pa razvija prijateljske odnose. Napravite jedan sporazum o readmisiji Albanaca u Albaniju. Oni su godinama ulazili ovde, dajte da izvršimo readmisiju tih stranih državljana. Ovo je najveći princip i najveći dokaz poštovanja ljudskih prava.
Zahvaljujem. Određujem pauzu. Nastavak rada u 15,30 časova. [[Posle pauze]] Odbor za pravosuđe i upravu je, na osnovu člana 162. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, predložio da se, po hitnom postupku, na dnevni red ove sednice stavi tačka – Predlozi odluka o prestanku dužnosti nosiocima pravosudnih funkcija, koje je podneo Narodnoj skupštini 23. jula 2007. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - 126, protiv - niko, uzdržan - niko, nije glasalo šest, od ukupno 132 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Zaključujem jedinstveni pretres o Predlogu zakona o potvrđivanju Protokola o izmenama i dopunama Međunarodne konvencije o uprošćavanju i usklađivanju carinskih postupaka. Pošto smo obavili jedinstven pretres, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu i u celini. Prelazimo na 6. tačku dnevnog reda: – PREDLOZI ODLUKA O PRESTANKU DUŽNOSTI NOSIOCIMA PRAVOSUDNIH FUNKCIJA Pre početka, obaveštavam vas da ćemo produžiti rad i nakon 18 sati za tačku koja se nalazi na dnevnom redu. Podsećam vas da, prema članu 160. stav 3, a shodno članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Pošto ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, konstatujem da je vreme rasprave po poslaničkim grupama sledeće: Srpska radikalna stranka - jedan sat 37 minuta i 12 sekundi, Demokratska stranka - jedan sat 16 minuta 48 sekundi, Demokratska stranka Srbije - Nova Srbija - dr Vojislav Koštunica - 56 minuta 24 sekunde, G17 plus - 22 minuta 48 sekundi, Socijalistička partija Srbije - 19 minuta, 12 sekundi, Poslanička grupa Liberalno-demokratska partija - 13 minuta 12 sekundi, Savez vojvođanskih Mađara, Lista za Sandžak, Unija Roma Srbije, Koalicija Albanaca Preševske doline - 7 minuta 12 sekundi, Vojvođanski poslanici - LSV, SVM - 6 minuta. Poslanici koji ne pripadaju nijednoj poslaničkoj grupi, jedan narodni poslanik - 5 minuta. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 160. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram jedinstveni pretres o predlozima odluka. Da li predstavnik predlagača, narodni poslanik Miroslav Petković, predsednik Odbora za pravosuđe i upravu, želi reč? (Ne) Da li resorni ministar želi reč? Izvolite. Ministar pravde Dušan Petrović.
Dame i gospodo poslanici, po Zakonu o sudijama i Zakonu o Javnom tužilaštvu, Skupština Srbije, kao što donosi odluku o izboru sudija i tužilaca, dakle nosilaca pravosudnih funkcija u Srbiji, donosi i odluku kojom se utvrđuje prestanak njihove dužnosti, njihove funkcije. I po jednom i po drugom zakonu, dakle, i zakonu koji uređuje status sudija, i zakonu koji uređuje status tužilaca i njihovih zamenika, postoje tri grupe razloga zbog kojih dolazi do prestanka funkcija. Jedna je razrešenje, druga je navršetak radnog veka, a treća - lični zahtev. Naravno, i smrt, u onim slučajevima kada se dogodi po prirodi stvari, predstavlja razlog za prestanak funkcije. Ali, kako god, bez odluke Narodne skupštine Republike Srbije nije moguće, formalno-pravno, utvrditi da je bilo ko koga je ova skupština izabrala izgubio mogućnost, pravo i dužnost da vrši tužilačku i sudijsku funkciju, izuzev u jednom slučaju, a to je ukoliko je to tražio sam. Iz različitih razloga, u prethodnom sazivu Parlamenta i u ova dva meseca nisu se bili stekli uslovi da Skupština Republike Srbije ovakvu vrstu odluka donese, ovakvu grupu vrlo važnih odluka. Neophodno je da se to dogodi i da Parlament to učini, da bi moglo da bude izvršeno imenovanje i da se uđe u proceduru za izbor onih nosilaca pravosudnih funkcija za koje je neophodno da pre toga bude konstatovan prestanak njihove funkcije. Na dnevnom redu danas je konstatovanje prestanka funkcije Republičkom javnom tužiocu, zbog navršetka radnog veka, jednom zameniku Republičkog javnog tužioca, za pet osoba koje u ovom trenutku vrše funkciju okružnih javnih tužilaca i opštinskih javnih tužilaca i za četiri zamenika okružnih i opštinskih javnih tužilaca, kao i za dvoje sudija, koji su na svoj zahtev tražili od Parlamenta da utvrdi prestanak njihove dužnosti, i za veći broj sudija kod kojih su se, takođe, stekli uslovi za prestanak radnog veka. Želim da kažem i nekoliko reči o jednoj stvari koja deluje kao formalno-pravna, a u suštini je vrlo važna, vrlo bitna, i u predlogu odluka koje je Odbor za pravosuđe dostavio ovom parlamentu je sastavni deo tih odluka, a odnosi se na datum kada, pre svega, tužilačka, ili sudijska funkcija prestaje, i to osobama kojima ove funkcije prestaju zbog navršetka radnog veka. Zakonom o Tužilaštvu, članom 79, definisana su dva načina određivanja trenutka kada prestaje tužilačka funkcija za one tužioce, analogno tome, i za sudije, koji su to sami tražili, dakle, na lični zahtev. Ukoliko Parlament Srbije odluku ne donese u roku od mesec dana od dana podnošenja zahteva, po sili zakona, ove funkcije prestaju i neophodno je da to bude konstatovano i objavljeno u "Službenom glasniku Republike Srbije". Za one nosioce pravosudnih funkcija kojima zbog navršetka radnog veka prestaje tužilačka ili sudijska funkcija, ostavljeno je Skupštini Srbije, i to je definisano stavom 2. člana 79. Zakona o Javnom tužilaštvu, da utvrdi datum prestanka ovih funkcija. Želim da kažem, pravnici to znaju, a za one koji to nisu vrlo je bitno da imaju potpuno jasnu predstavu o tome, Tužilaštvo je organ koji funkcioniše po principu subordinacije. Dakle, Tužilaštvo je jedna piramida. Na čelu te piramide nalazi se Republički javni tužilac. U daljim redovima te piramide nalaze se okružni i opštinski javni tužioci. Svi oni imaju svoje zamenike. Ceo taj sistem funkcioniše tako da predstavlja jednu organsku celinu. Zbog toga je vrlo važno, po mom dubokom uverenju, da Skupština Srbije usvoji u ovakvom obliku, kako je to i predloženo, odluke o utvrđivanju prestanka funkcija tužiocima i sudijama, dakle, da dan donošenja odluke bude i dan prestanka njihovih funkcija, jer je to neophodno da bi se obezbedio kontinuitet funkcionisanja celog sistema Javnog tužilaštva u Srbiji, a i da bismo izbegli vrlo ozbiljne komplikacije do kojih bi moglo doći ukoliko nastane diskontinuitet u obavljanju ovih funkcija. Taj diskontinuitet može da proizvede vrlo ozbiljne posledice kako u krivičnim postupcima, tako i u parničnim i izvršnim postupcima, gde postoje ovlašćenja nosilaca ovih funkcija. Pozivam Skupštinu da usvoji odluke onako kako ih je Odbor za pravosuđe i upravu dostavio ovom parlamentu. To će otvoriti put, odnosno to je vrlo veliki korak ka potpunom preustrojavanju kako sistema tužilaštva, tako i sudova, njihovom usklađivanju sa Ustavom Republike Srbije. Duboko verujem da ćemo svi zajedno, već u toku ove godine ili početkom iduće godine, biti u prilici da donesemo suštinske zakone, zakon o Državnom veću tužilaca, zakon o Visokom savetu sudstva, da će Tužilaštvo dobiti sve ingerencije samostalnog organa, da će pravosuđe dobiti punu nezavisnost, po standardima koji važe u civilizovanom svetu, i da će ovaj saziv Parlamenta imati tu mogućnost, taj kapacitet, tu čast da dovede pravosuđe u Srbiji tamo gde ono mora da se nađe, da bi u punoj meri štitilo interese građana Srbije, da bi pružalo sudsku zaštitu za prava i interese koje građani i pravna lica u ovoj zemlji imaju i da bismo svi zajedno napravili veliki korak prema životu kakav zaslužuje i mora da ima Srbija na početku 21. veka.
Obaveštavam narodne poslanike da je ovlašćeni predstavnik SRS-a za ovu tačku dnevnog reda narodni poslanik Vjerica Radeta. Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Narodni poslanik Vladan Batić je izdvojio mišljenje u Odboru za pravosuđe. Izvolite, imate reč.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, prošlo je skoro šest meseci od konstituisanja Parlamenta i ova tačka dnevnog reda mogla se naći mnogo ranije da nije bilo neodgovornosti, nebrige, partijskog poimanja pravosuđa, licitiranja, trgovine, jeftinih stranačkih interesa u svemu ovome. Naravno da ćemo mi glasati za razrešenje onih nosilaca pravosudnih funkcija čija se imena nalaze na dnevnom redu. U čemu je onda problem? Najpre ću obrazlagati svoj stav i stav naše poslaničke grupe kada je u pitanju Republički javni tužilac, ili državni tužilac, dosadašnji, bivši, virtuelni, čije ime je Slobodan Janković. Bili smo zemlja koja je skoro dve godine na čelu tužilačke organizacije imala penzionera. Ovo što je gospodin ministar rekao nije tačno. O čemu se radi? Semantički, teleološki, jezički, logički, gramatičkim tumačenjem pravne norme, potpuno jasno se dolazi do zaključka, čak i laici, da tužilačka funkcija, između ostalog, prestaje navršenjem radnog veka. Član 68. Zakona o Javnom tužilaštvu, imperativno, odredbom konstatuje da se radni vek navršava sa 65 godina života i oko toga nema pogađanja. Nije to sada neko pitanje oko koga se može voditi polemika. Slobodan Janković je navršio radni vek 10. decembra 2005. godine. Tada mu je morala prestati tužilačka funkcija. U materijalu koji je prezentiran članovima Odbora za pravosuđe imate svojevrstan paradoks - da čovek koji je trebalo da bude u penziji 10. decembra 2005. godine, predlaže razrešenje svih drugih tužilaca zbog toga što su navršili radni vek, a on je pre svih njih navršio radni vek. Dakle, razlika u mišljenju je u tome što je tačno ovo što je rečeno - da Skupština konstatuje datum prestanka tužilačke funkcije, ali Skupštinu obavezuje zakon, a zakon kaže da ona prestaje sa 65 godina života, za Slobodana Jankovića 10. decembra 2005. godine. Oko toga se ne može pogađati. Jasno je meni šta je cilj. Cilj je da se osnaže, da se konvalidiraju sve one protivzakonite odluke koje je Slobodan Janković donosio, a donosio je protivzakonite odluke. Pošto danas ili sutra, pre podne, vršioca dužnosti treba da izabere Visoki savet pravosuđa, setite se slučaja kada je Slobodan Janković pokrenuo inicijativu za razrešenje trećeg tužioca - Gordane Čolić. Visoki savet pravosuđa je rekao: "Ti nemaš pravo da to radiš, ti si penzioner, idi na Kalemegdan, šetaj unučiće, igraj domine sa kolegama", ali vam je Slobodan Janković bio potreban da čini protivzakonite stvari, recimo, da izdaje obavezno uputstvo. Sada je obavezno uputstvo hit za građane Srbije, ali za nekog drugog tužioca, za onoga koji je uhapšen zbog obaveznog uputstva, za Radeta Terzića. Slobodan Janković je izdao obavezno uputstvo da se ukine poternica Miri Marković. Šta će biti? Slušali smo i gledali na medijima da se Mira Marković pominje kao jedan od glavnih optuženih u ubistvu Ćuruvije. To još nije obelodanjeno, ali će tako biti. Pitam ja vas, hoće li onda Slobodan Janković biti uhapšen, jer je izdao obavezno uputstvo da se njoj ukine poternica i pritvor? Odgovorite na to. Ili, još nešto ...
Vreme.
Ovo je važno, gospodine predsedniče. Javiću se onda zbog povrede Poslovnika. Samo da završim. Vrlo brzo ću. Hvala na razumevanju. Moram da naučim neke kolege, obavezan sam na to i po funkciji koju sam nekada obavljao, i po nekim znanjima kojima raspolažem, i po nečemu što je moralni sistem vrednosti, a ne samo pravničko znanje. Pošto vidim da neki koji samo prolaze pored pravnog fakulteta tumače zakon.
Gospodine Batiću, hajde da se onda ipak javite po Poslovniku i da to objasnite, pošto vam je isteklo vreme. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta, ovlašćeni predstavnik SRS-a.
Dobro jutro, gospodine Petroviću. Ovako vas pozdravljam zato što ste se malopre ponašali kao da ste 5. oktobra zaspali, kao Trnova ružica, i malopre se probudili da nam ispričate bajke, kao da mi ne znamo šta se dešavalo od 5. oktobra u oblasti pravosuđa do dana današnjeg. Ovo što ste nam ispričali nema veze sa zakonom, nema veze sa tumačenjem zakona i zaista mislim da sam u obavezi, kao i ostali poslanici, da vam na to skrenem pažnju.Jedino što je po zakonu, odnosno u skladu sa Poslovnikom, jeste ovako naprasno stavljanje na dnevni red ovoga što je sada na dnevnom redu, iako je neshvatljivo i nerazumljivo zašto baš danas, zašto ne do danas. Ovo je pitanje i za vas, ovo je pitanje i za onu vladu pre vas. Podsetiću vas u toku dalje rasprave na neke datume za koje ne znam da li ćete imati valjano obrazloženje. Objasnili ste nam šta je nadležnost Narodne skupštine kada su u pitanju pravosudni organi, odnosno nosioci pravosudnih funkcija, hvala, nije trebalo. Objasnili ste nam koji su, po zakonu, razlozi za prestanak pravosudnih funkcija, takođe, hvala, nije trebalo. Trebalo je da nam objasnite ono što svakako interesuje i narodne poslanike u ovoj sali, a i javnost Srbije. Rekli ste da se do danas nisu stekli uslovi da ni u ovom, a ni u onom prethodnom sazivu, Skupština raspravlja o ovome o čemu danas raspravljamo. Zaista nisam razumela o kojim se uslovima radi, da li su ti uslovi koje do sada niste imali to što niste imali 126 istomišljenika, kada su u pitanju ova imena o kojima ćemo danas govoriti, a koja su se bavila javno-tužilačkom funkcijom. To je jedini logičan razlog koji možete da navedete, a koji ste vi prećutali. Zaista ne znam koji drugi razlozi su morali da se steknu, a vi kažete da se do danas nisu stekli. Kada ste govorili o državnom tužiocu, govorili ste o tužilačkoj piramidi, na čijem čelu se nalazi državni tužilac. Ja vas pitam, gospodine Petroviću, kako je ta piramida dve godine funkcionisala bez tog svog formalno i zvanično zakonskog vrha? Vi ste ga imali, ali gde vam je tu zakonski osnov. To niste objasnili. O tome niste govorili, zato što nemate objašnjenja, kao što sam sigurna da nemate objašnjenja ni zbog čega, već drugi put od kad ste vi u vlasti, država Srbija nema Ustavni sud. To vama, takođe, nije tema. Jednog dana kada uspete, kad se opet dogovorite, kad sakupite 126 glasova da izglasate neka imena, onda ćete da kažete kao i sad - do danas se nisu stekli uslovi. Govorili ste nam, takođe, o budućim zakonima, ne znam zašto, o tome ćete valjda govoriti ako još budete ministar, kada nam te zakone podnesete ovde, u proceduru u Narodnoj skupštini. Nemojte da pričate o nekoj zemlji dembeliji u pravosuđu, koja će, možda, jednog dana to biti. Dok ste vi ministar, neće sigurno, zato što odlično znamo i imamo iskustva iz vremena kada ste bili narodni poslanik, kako ste vi sa kolegom Boškom Ristićem, koji me, vidim, vrlo pažljivo sluša, postavljali i sudije i tužioce, kako su vam predsednici sudova postajali ljudi kojima je to bio prvi pravnički posao, kako je na istoj sednici, da vas podsetim i javnost Srbije da podsetim, neko izabran i za sudiju i za predsednika suda. Onda ste šefove pravnih službi zemljoradničkih zadruga postavljali za predsednike sudova; vd tužilac, to je posebna priča. Tek da se podsetimo, kratko, postavljanja tužilaca i sudija u vreme akcije "Sablja". Sećate se, daleko od očiju javnosti, trebala vam je skupštinska većina koju su činili Čankovi poslanici, oni su vam tada bili tas na vagi, pa vam je onda Čanak kadrirao, pa ste tada postavili gospodina Ostojića, pa ste tada postavili gospođu Biserku, odnosno, ja sam je zvala Biserka zbog njenih bisera. Kako se zvala ova što je bila predsednik... setiću se, naravno. (Nataša Jovanović, sa mesta: Sonja Brkić.) Sonja Brkić, hvala Nataša, naravno, enciklopedija Nataša. Sonja Brkić je izabrana za predsednika Vrhovnog suda Srbije. Posledice njihovog delovanja u pravosuđu Srbije osete se i danas, osete se, pre svega, na budžetu Republike Srbije, jer i danas imate obavezu da svakom građaninu od 12.000 onih koje ste hapsili u toku akcije "Sablja", ko god se obratio nadležnom sudu, protiv koga nije pokrenut postupak, a uglavnom su svi takvi, svi ti ljudi koji su vas tužili dobili su pravosnažne presude i država Srbija mora da im plati odgovarajuću nadoknadu. Niko nikoga ne pita ko je za to odgovoran, niko nikoga ne pita ko je odgovoran, zašto je Rade Terzić bio okružni tužilacza Beograd. Vi iz DOS-a ste ga postavili, za vas iz DOS-a je bio nedodirljiv. Jutros sam pričala, sad ponavljam da i vi čujete, kada smo mi prozivali Radeta Terzića i upozoravali Zorana Đinđića da ga ne šalje u restoran "Milošev Konak", da tamo neke ljude prisiljava i da ih ucenjuje da iznose lažne optužbe protiv Vojislava Šešelja, u vreme kada je vođena politička hajka protiv Vojislava Šešelja u Srbiji, tada ste nam, kada pomenemo Radeta Terzića u tom kontekstu, skakali u oči, vikali ste - u, a, i, šta sve ne, iz ovih klupa. Danas, odnosno pre tri dana ste Radeta Terzića, sa lisicama na rukama, odveli u CZ. Za razliku od vas i od predstavnika Vlade, i ove i one prethodne, Koštuničine, kao i onih prethodnih, neću danas da govorim o delima ili nedelima Radeta Terzića. On je sada u rukama pravosudnih organa i nadam se da je u rukama nekog časnog tužioca i sudije, kome je stalo do profesije, do časti i koji će taj postupak voditi u skladu sa zakonom. Nažalost, nijedan za javnost interesantan postupak u Srbiji u poslednjih sedam godina, očigledno je to posle izricanja određenih presuda, ne vodi se u skladu sa zakonom i ne važi onaj princip da je zakon jednak za sve, odnosno da su svi isti pred zakonom. Svaka presuda je sa toliko repova, sa toliko priča, sa toliko dokumenata, knjige i knjige ste vi iz DOS-a napisali, sve govoreći, između ostalog, o tome kako je ko od vas uticao na ovog sudiju ili na onog tužioca, pa se, u međuvremenu, negde posvađali, pa onda onaj optužuje onog, onaj okrivljuje onog, a, u suštini, svi ste isti. Zato mi, kada izađete, pa optužujete one pre vas, kažemo da ste u pravu, kao i kad oni optužuju vas, takođe, kažemo da ste u pravu, jer to zaista jeste istina. Niste govorili, gospodine ministre, iako danas govorimo o tužiocima, šta se dešava sa gospođom Milenom Ilić-Drecun, da li imate objašnjenje, i gde je ovde drugi predsednik Visokog saveta sudstva, gde je gospođa predsednik Vrhovnog suda. Kada su je pitali novinari pre neki dan da li zna zašto je gospođa Drecun podnela ostavku, ona je rekla da je ostavka lični čin. Otkrila Ameriku. Naravno da je lični čin, ali je gospođa Drecun rekla i zbog čega je podnela ostavku - zato što nije htela da učestvuje u donošenju odluka kojima se krši zakon. Takođe, rekla je da, dok presuda ne postane pravosnažna, neće da iznosi više detalja. Zato što je časno radila svoj posao, morala je da podnese ostavku. Vidim da je ovde, takođe, na listi ovih sudija kojima treba da prestane pravosudna funkcija, samo ne znam da li će biti u prilici barem da radi kao advokat. Jer, vi imate čudan manir da nekima ne dozvoljavate ni da budu advokati, ako nisu bili sudije po vašoj meri. Sutra očekujemo da postavite nekog vršioca dužnosti, nije nekog, nego već se zna, to je onaj, što gospodin Tomislav Nikolić reče – pre je za ludnicu, nego za sudnicu -Radovanović, koji je već podneo ostavku, da bi se namestio da bude izabran za vršioca dužnosti državnog tužioca. Pošto se to dešava na nekim tajnim dogovorima i sastancima i samo u ''Službenom glasniku'' dobijamo obaveštenje o tome, čime ćete pravdati njegovo postavljenje? Pošto nećemo biti u prilici da ovde govorimo o tome, ja vas sada pitam, čime ćete pravdati njegovo postavljenje? Time što je protiv mrtvog čoveka podneo krivičnu prijavu? Da li mu je to pravničko znanje, je li to zasluga zbog koje će biti državni tužilac? Pitala bih vas još, gospodine ministre. Čuli ste to više puta u vreme kad ste bili narodni poslanik. Šta se desilo, a očekivala sam, kada budete ministar, da ćete da se setite tih naših diskusija, često smo vas podsećali, sa inicijativom SRS-a da se Danko Laušević, sudija Petog opštinskog suda, razreši sudijske funkcije? Podsećam javnost da je Danko Laušević prof. dr Vojislava Šešelja osudio na uslovnu zatvorsku kaznu, zato što je oklevetao, tako je pisalo, i uvredio Stanka Subotića Caneta, Žapca, jer ga je nazvao šefom ''duvanske mafije''. Okružni sud je poništio tu njegovu odluku, vratio je ponovo u Peti opštinski sud i prošlo je već pet godina, evo, Vojislav Šešelj je petu godinu, skoro pet godina u Haškom tribunalu, znači više od toga je prošlo, a taj predmet stoji u fioci tog Danka Lauševića. Evo, sada i vi priznajete da je Stanko Subotić Cane šef ''duvanske mafije''. Vi ste ga stavili na međunarodnu poternicu. Šta se sad dešava? Zar sad ne postoje uslovi da se taj čovek, barem, razreši zbog takvog flagrantnog kršenja zakona o kojem smo mi i pisali i govorili i vrlo često vas podsećali na to? Naravno, Danko Laušević je bio vaš sudija. Vi ste ga postavili, vi iz DOS-a. Ne znam da li vi lično, ne znam da li iz Šapca. Podsećam, to je onaj sudija kome je, kada smo bili na jednoj raspravi, dok je trajao glavni pretres zazvonio mobilni telefon. Puna sala zainteresovane javnosti, tužilac, tuženi i advokati, a on se javlja na mobilni telefon i glasno kaže: "Ćao, ljubavi, ne mogu, boli me zub". Dakle, neverovatne ste sudije postavljali i zato nije nikakvo čudo što nam je ovakvo stanje u pravosuđu. Sada, konkretno, gospodine ministre Petroviću, volela bih da odgovorite Narodnoj skupštini šta se dešavalo, ili šta će se desiti sa odlukama koje je Slobodan Janković, republički javni tužilac, donosio, a bilo ih je mnogo od 10. decembra 2005. godine, odnosno 6. februara 2006. godine, jer su ovo datumi kada je on ispunio i 65 godina života i 40 godina osiguranja, odnosno radnog staža, narodski rečeno? Šta će se dešavati i ko je odgovoran što je taj čovek skoro dve godine vršio ovu visoku funkciju, donosio razne odluke? Kakve će biti posledice tih odluka? Gde ste našli i ko je našao pravni osnov da on može to da radi? Zamislite, njemu je trebalo da prestane javnotužilačka funkcija ili krajem 2005. ili početkom 2006. godine, koji hoćete datum - birajte, a mi imamo sa njegovim potpisom desetak predloga za prestanak javnotužilačkih funkcija po opštinskim i okružnim tužilaštvima! Dakle, kako je on to uopšte mogao da potpisuje, kako može da predlaže Skupštini, kada ni on nema pravni osnov da radi to što još uvek radi? Zaista ne razumem kako ćete, kao pravnik i koga ćete u ovoj sali i u državi Srbiji da ubedite da je to pravno regularna situacija? Da li će ovim ljudima, a i vi ste rekli da je logično da predlažete da dan donošenja odluke, a to je npr. danas ili, eventualno, sutra, kada se sakupi vas 126, da to bude dan prestanka funkcija svih ovih tužilaca? Ja vas sada pitam šta su oni radili u međuvremenu? Jesu li oni bili tužioci, ili nisu bili? Da li su primali platu, ili nisu? Da li su postupali po predmetima, ili nisu? Da li su bili ljudi bez ovlašćenja, bez posla, bez plate? Bilo koja od ovih varijanti da jeste, suprotna je zakonu i neko je za to odgovoran. Ja vas pitam, preuzimate li vi kao sadašnji ministar tu odgovornost ili mislite, delite moje mišljenje, da je odgovorna kompletna Vlada, sa Koštunicom na čelu, i sada i prošlog mandata, kada je bio predsednik Vlade? Dakle, danas ste pokušali, a verovatno ste očekivali, i zato ste stavili ovako, navrat-nanos, na dnevni red, da će narodni poslanici biti nespremni i da se neće upuštati u raspravu sa vama o ovako važnim pitanjima. Onda ste to tako malo poturili, malopre, verovatno ste tako rekli i službama - ko je sedeo u sali, dobio je ovaj materijal, a ko nije sedeo u sali, nije mu ostavljeno na mestu. Dakle, pokušali ste da to, nekako, ako je ikako moguće, da ne bude primećeno. Suviše je ovo značajno i suviše je velika stvar, gospodine Petroviću, da bi prošlo neprimećeno. Ovo će ostati kao crna mrlja i u vašoj karijeri, naravno, uz sve ono što ste kao narodni poslanik, pre toga predsednik opštine, a i funkcioner vaše, Demokratske stranke, zloupotrebljavali, postavljajući svoje kadrove preko određenih ljudi u Odboru za pravosuđe, a kasnije i nekakvom pogodbama, ovde, u Narodnoj skupštini. Dakle, neprihvatljivo je ovo što radite. Ono što je najbitnije, kada jedan državni tužilac, tužilac kakav je ovaj Janković, ili ma kako da se zove, završava radni vek kao tužilac, najmanje što se od njega očekuje jeste da dođe ovde, da Skupštini podnese nekakav izveštaj o svom radu, da malo pričamo o tome šta je on radio. Možda da prenese svoja iskustva, ako je imao neka lepa i pametna, na nekog budućeg tužioca. Ne, vi to ne radite, naravno, i zato vaši tužioci završavaju sa lisicama na rukama. Onaj ko neće i ko nema hrabrosti da se, lepo, ispovedi svom narodu, mora tamo negde drugde da kaže ono što je radio, možda voljno, možda i nevoljno. To će, verovatno, svi da kažu. To će, verovatno, i Rade Terzić da kaže. Šta je radio - zato što je hteo i mislio da treba, a šta je radio - zato što mora, i po čijem nalogu, naravno. To je neizostavno.
Vreme.
Dakle, završavam. Poslanici SRS-a, bez obzira na to što formalno izgleda da bi morali da glasaju, neće učestvovati u glasanju. Znamo da će ovim ljudima prestati javnotužilačka funkcija. Ali, hoćemo da vam pokažemo da više ne smete da silujete pravo, da morate da se ponašate ozbiljno. Ova država, kakve god zakone da ima, oni, gospodine Petroviću, moraju da se primenjuju. Naučite nešto od vašeg idejnog tvorca - držite se zakona kao pijan plota.
Povodom Poslovnika se javio narodni poslanik Vladan Batić, a zatim narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedniče, član 226, pitanje za ministra, gospodina Petrovića. Ne vidim na ovoj listi tužilaca ime Milana Radovanovića, tužioca koji je umro od posledica postupka koji je protiv njega vodio Slobodan Radovanović. Pitanje postavljam iz prostog razloga, da li je Skupština to konstatovala ili je, možda, pokojnik i dalje javni tužilac? Na listi sudija kojima prestaje funkcija, gospodine ministre, ne vidim tragično nastradalog sudiju iz Odžaka. Bili ste na licu mesta istog dana i to je korektno i lepo, ali, takođe, Skupština nije konstatovala da mu je prestala sudijska funkcija smrću, jer je to jedan od razloga za prestanak tužilačke ili sudijske funkcije. Zašto sve ovo govorim? Iz prostog razloga - šta bi se dogodilo da je, ne daj Bože, Slobodan Janković umro i da li bi državni tužilac, koji je bio penzioner, možda i kao pokojnik, i dalje obavljao funkciju državnog tužioca? Trebalo je pošteno da kažete Skupštini zašto se to radi danas, a to je zato što je sutra poslednji dan za izbor Specijalnog tužioca za organizovani kriminal. Nije lepo da čovek koji je u penziji skoro dve godine, dakle, penzioner, bira Specijalnog tužioca za organizovani kriminal. Što je mnogo - mnogo je. Podsetiću vas, pošto se pronela vest da će gospodin Slobodan Radovanović, u stvari, odlukom Visokog saveta pravosuđa, biti izabran za vršioca dužnosti Republičkog tužioca, da se radi o čoveku koji je selektivno vodio sve postupke protiv tzv. mafija, stečajnih, ne optužujući jednog od gospodara Srbije, koji je glavni u ''stečajnoj mafiji'', ''duvanskoj'', istog gospodara Srbije, koji je preko Kipra i svoje firme na Kipru najveći vinovnik šverca duvana na ovim prostorima. Ne pominju se glavni čelnici ''drumske'' ili ''putne mafije'', jer njihov vrh je u Vladi Republike Srbije, a da ne govorim o političkoj pozadini ubistva Zorana Đinđića. On se ne bavi ni time kako su pripadnici ''zemunskog klana'' obezbeđivali inauguraciju tadašnjeg predsednika SRJ u ''Sava'' centru 7. oktobra 2000. godine, ni kako je neovlašćeno predsednik SRJ na mestu šefa Državne bezbednosti držao Radeta Markovića, a to su ljudi koji su umešani u najmonstruoznija krivična dela na ovim prostorima, ni ubistvom Gavrilovića, ni čitavim nizom pobuna ''crvenih beretki'', puštanjem Bagzija iz pritvora. Setite se čiji je kandidat bio predsednik Četvrtog opštinskog suda, koji je odlučio o ukidanjima svih pritvora. Čovek je partijski tužilac, učesnik na konvenciji Narodnjačke koalicije. Slobodan Janković, dosadašnji, a Slobodan Radovanović - budući, lepo, bogami.
Povodom Poslovnika, narodni poslanik Čedomir Jovanović. Izvolite.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Petroviću, izvinjavam se, ja sam se javio kao šef poslaničke grupe, a ne po Poslovniku. Da li je to problem?
Nije nikakav problem, izvolite, imate 20 minuta.
U redu, meni neće biti toliko potrebno. Veoma važna rasprava je pred nama, narodnim poslanicima. Postoji nekoliko objektivnih problema za koje ne možemo imati razumevanje. Između ostalog, činjenica je da se nalazimo u jednoj poziciji u kojoj Parlament treba da ima razumevanja za srpsko tužilaštvo, a sa druge strane, mora imati razumevanja i za ulogu koja prati nas narodne poslanike. Veliko je pitanje koliko je Parlament sposoban da vodi objektivnu i ozbiljnu raspravu o tako krupnom pitanju kao što je pitanje stanja srpskog pravosuđa, ali mislim da mi, kao poslanici, moramo dati maksimalan doprinos stvaranju neophodnih preduslova koji su potrebni srpskom pravosuđu, ukoliko želimo da pravosuđe bude onakvo kako ste ga vi pomenuli u svom govoru, ili kako su o njemu govorili poslanici tokom ove rasprave i prethodnih rasprava. Dakle, šta je problem? Prvi problem je činjenica da mi danas u 16,30 časova konstatujemo da su se stekli uslovi, neophodni uslovi, za razrešenje Republičkog tužioca i time otvoramo vrata novom republičkom tužiocu, a potom i svim drugim tužiocima koji se nalaze u toj hijerarhiji ispod njega. Koji su to uslovi koji nisu postojali juče, pre sedam dana, pre mesec, pre šest meseci, pre godinu ili dve, kada su se stekli prvi zakonski uslovi za konstatovanje onoga što ćemo mi konstatovati danas u ovoj raspravi? Oni mogu biti samo politički. Oni nisu pravni. Pravni uslovi su postojali u decembru 2005. godine, odnosno u februaru 2006. godine, ukoliko se govori o sudbini i poziciji državnog tužioca, gospodina Slobodana Jankovića. Ako pravni uslovi nisu poštovani, onda pravni uslovi nisu bitni, ili su manje bitni od nekih drugih. Ti drugi su politički i to je osnovni problem ove rasprave, i to će ostaviti razarajuće posledice za sobom, ne ulazeći u analizu novih nosilaca tih funkcija, jer mi možemo samo nagađati ko su oni. Ono što je problem, gospodine Petroviću, u vašem nastupu u Parlamentu, jeste nedostatak analize rada, jer je ta analiza rada bila potrebna, iako je i vaša pozicija, u dobroj meri, ograničena funkcijom i činjenicom da kao ministar pravde niste osoba koja može imati presudnu ulogu u oceni rada tužilaca ili sudija. Nedostajalo je iskazivanje neke zahvalnosti ljudima koji su čitav radni vek proveli u našem pravosudnom sistemu. Da li je nedostatak tog jednostavnog "hvala" posledica toga što ti ljudi ne zaslužuju zahvalnost, da li je to odsustvo bilo kakvog obzira za to ''topovsko meso'', birokratsko, koje dolazi i prolazi u toj političkoj mašini koja uništava sve pred sobom? Ako su se stekli jedini i bitni uslovi, to su politički. Važno je reći na kojim kriterijumima se ti politički uslovi definišu. Da li na partijskim, ili na državnim, i da li je sve ono što se dešavalo u prethodnim godinama i prethodnim mesecima i danima, zazvonilo na uzbunu u onim krugovima koji presudno utiču na državnu politiku ove zemlje, pa je za posledicu dobilo odluku da se naš pravosudni sistem dodatno depolitizuje, da se profesionalizuje, ili je, zapravo, naša državna politika u takvom stanju da više ne postoji nijedno sredstvo kojim bi se zaštitila, osim zloupotrebe pravosudnih institucija?! Mi mislimo da je ovo drugo u pitanju i da su politički uslovi oni o kojima se govori danas kao o presudno bitnim uslovima za razrešenje i konstatovanje prestanka mandata tužiocima i sudijama, čime se otvara mogućnost izbora nekih novih nosilaca tih funkcija. Mislimo da su ti motivi isključivo politički i da su oni posledica nesposobnosti aktuelne vlasti da se ostvaruje na bilo kakav drugi normalan način, osim kroz zloupotrebu svih institucija, pa tako i institucija pravosuđa. Mi smo vam, kao poslanička grupa, uputili jedan dopis danas, uputili smo neke materijale kojima raspolažemo, a to smo uradili i u svim drugim slučajevima gde mislimo da tako treba da postupamo. Nadam se da ćete vi reagovati povodom tog pitanja i siguran sam da znate o čemu govorim. Ono što naša poslanička grupa želi da kaže i ono na čemu insistiramo jeste, upravo, ta pogubna zloupotreba pravosuđa i instrumentalizacija u svakodnevnom ostvarivanju definisane politike na kojoj počiva vladajuća koalicija. Mislim da moramo, kao Parlament, razgovarati o nekim problemima sa kojima se naše pravosuđe suočava, a to je posledica delovanja nas političara. Zašto ćemo izabrati vršioca dužnosti državnog tužioca? Zašto nismo dobili one zakone koji su ovom društvu potrebni, da bi se pravosudni sistem razvijao u onom pravcu u kome mora da se razvije, ukoliko želimo da budemo deo moderne evropske zajednice? Nije bilo vremena, ili nije bilo plana, ili nije bilo namere. Bilo je dovoljno vremena za tako nešto, ali je poštovanje pogrešnog kontinuiteta, praktično, vaša pozicija, ista ona pozicija u kojoj smo se nalazili 2000. godine, odnosno, vi ste ministar na ruševinama srpskog pravosuđa. Ako govorimo o nepostojanju plana, onda za taj plan, čak, više nismo ni mi odgovorni, jer taj plan je definisan procesom evropskih integracija u koji smo mi, u većoj ili manjoj meri, svojevoljno i već davno zakoračili. Vrlo je jasan redosled poteza. On u ovom trenutku, pre svega, traži i zahteva od nas kao poslanika da kažemo ko je odgovoran zato što su srpsko pravosuđe vodili starci, nesposobni ljudi, politički podanici prethodne vlade, servis postojeće vlade, i ljudi od kojih se ta ista vlada oprašta bez jednog jednostavnog ''hvala'' za to što su uradili. Ko je odgovoran za to što je Slobodan Janković državni tužilac uprkos Zakonu po kome je morao prestati njegov radni odnos u decembru 2005. godine, odnosno februaru 2006. godine? U jednom slučaju - zbog navršenih 65 godina života, u drugom - zbog 40 godina radnog staža. Ko je za to odgovoran? Do polovine prošle godine, ministar Stojković, ali od polovine prošle godine, čak i prethodni ministar Stojković je zatražio od Parlamenta da konstatuje da je tom čoveku prestao mandat. Ko je odgovoran zbog toga što to Parlament nije konstatovao? Da li su to poslanici? Sa prethodnim predsednikom Odbora za pravosuđe, gospodinom Obradovićemiz SPS-a, razgovarao sam, upozoravao sam ga na okolnosti u koje ćemo ući ako Odbor ne počne da radi svoj posao. Dakle, u ovom trenutku, isključivo politički interes je iza ove inicijative. S obzirom na to da znamo kakav je karakter te politike, mi se toj inicijativi suprotstavljamo. Vama iz Demokratske stranke reći ću ono što znate, a što, ne znam iz kog razloga, ne želite da govorite. Slobodan Janković, kao državni tužilac, i okružni tužilac Božović, bili su instrumenti politike vašeg današnjeg premijera Vojislava Koštunice i prethodnog predsednika Vlade u njegovom permanentnom nastojanju kriminalizovanja svega onog što su bili rezultati prve demokratske vlade Zorana Đinđića. U okviru tog procesa, u poslednjih nekoliko godina, u poslednjim danima svog nezakonitog mandata, okružni tužilac Božović je vršio pritiske na svoje zamenike kako bi optužili poslanika Demokratske stranke Aleksandra Vlahovića, zloupotrebom zakona u političkom procesu, za sve ono što je bila prethodna politička predistorija odnosa Demokratske stranke i Demokratske stranke Srbije, u kojoj je Demokratska stranka bila kriva što je Srbiju menjala, a Demokratska stranka Srbije je dužna da očuva postojeći sistem vrednosti uspostavljen pod režimom Slobodana Miloševića. Okružni tužilac Božović vrši nezakonit pritisak na svoje zamenike. Dva su odbila, treći je pod izuzetnim pritiskom da u toku ove nedelje optuži nezakonito Aleksandra Vlahovića. Ko je odgovoran što je Vladan Batić bio dva dana u zatvoru? Ko je odgovoran što je Milan Obradović tri meseca proveo u zatvoru, nezakonito? Ko je odgovoran za to što je ubijen najiskusniji srpski tužilac Milan Radovanović? Da li je neko položio račun za to? Da li je neko obavešten zašto je taj čovek uhapšen? To je stanje našeg pravosuđa. Da li treba da se povlačimo pred tim ili da se sa tim suočimo? Hajde da se svi sa time suočimo. Ne znam nijednog poslanika u Skupštini koji nije ispoljio makar deklarativnu spremnost da sam preuzme odgovornost za sve što prati njegovo političko delovanje. U kojoj meri su ličnosti spremne da urade ono što govore? To možemo procenjivati na osnovu onoga što smo radili do trenutka davanja tog obećanja i na osnovu njihovog ličnog karaktera, ali smo deklarativno svi spremni da preuzmemo tu odgovornost. Upravo zbog toga, insistiram na odgovornosti onih koji od nas traže podršku, ili onih koji od nas očekuju da nešto konstatujemo a da ne postavljamo pitanje šta ste za sobom ostavili. Šta je za sobom ostavio državni tužilac Janković? Šta je ostavio okružni tužilac Božović? Šta ostavlja Specijalni tužilac kome danas ističe mandat? O tome treba da govorimo. On će, po svoj prilici, napredovati, ali, ako je to napredovanje zasluženo, zašto je obavijeno velom tajne? Zašto niko ne izađe i ne kaže - jeste, mi iza tog čoveka stojimo, kao država, iza njega stojimo? Mi smo stvarali instituciju Specijalnog tužioca i Specijalnog suda, zbog toga što je to potreba svake demokratske zemlje. U ovom trenutku, želimo da kažemo da je ta institucija dovedena na samo dno, zato što je politički instrumentalizovana i za to je odgovoran taj tužilac. Možda su njegove namere bile najbolje, ali način na koji je ostvarivao svoje namere, ciljevi ka kojima je krenuo, potpuno su suprotni od onih ka kojima mora ta institucija da se kreće ukoliko želi da popravi stanje u kojem je naše društvo, ako govorimo o svim procesima koje je započeo. Gde su presude za te procese? Gde su rezultati tog rada? Ako govorimo o okolnostima u kojima je radio, one nisu bile prepreka tom radu. Mi smo bili najveća podrška. Svojim odnosom prema tim institucijama, mi gradimo, između ostalog, i pravo na osudu, svoju kritiku tih institucija. Nemoguće je raspravljati u Odboru za pravosuđe Republičkog parlamenta a ne dobiti odgovor na ta jednostavna pitanja. Kome ti tužioci polažu račun? Penzioneru, ili svom političkom šefu? Ako su se stekli preduslovi, koji su, pošto su se pravni stekli pre dve godine? Samo politički, na kojim osnovama? Da li se opet ponavlja greška? Ako smo na tu grešku bili prinuđeni 2000. godine, ili 2001, ne moramo danas. Da li se opet srpsko pravosuđe deli na naše i njihovo? Da li se do tih političkih preduslova došlo tako što je jedna strana vodeće koalicije dobila svoje tužilaštvo, a druga - drugu polovinu srpskog tužilaštva? Ako se to radi na taj način, recite nam gde je tu prostor za običnog čoveka? Gde je tu prostor za pravdu? Gde je tu zakon? Jesu li to elementi koji su preduslovi, pretpostavka jedne normalne, sređene zemlje? Mi mislimo da neko treba da preuzme odgovornost za ono što se desilo. Moje mišljenje je da vi, kao ministar pravde, toliko dugujete ovom parlamentu, ne nama poslanicima, nego instituciji. Borili ste se za ovu instituciju, pa dugujete makar jedno obećanje - da je ovo poslednji put da raspravljamo na ovako šizofren način, da se od nas traži da konstatujemo danas ono što je postojalo, što je činjenica, već dve godine. Kakav je karakter tog visokog saveta pravosuđa u kome će se birati vršilac dužnosti srpskog tužioca? Da li ima pun kapacitet, da li će u tom visokom savetu pravosuđa pravo glasa imati i Janković, čiju ostavku sada, tj. prestanak dužnosti, treba da konstatujemo? Gde je predstavnik stručne javnosti? Kakav je to..., ma to je karikatura od visokog saveta, a ne institucija koju mi treba da poštujemo. Na osnovu kojih činjenica mi možemo da ocenimo rad, ako to nisu naše subjektivne činjenice, one do kojih smo došli svojim radom? Da li smo ikad dobili neki izveštaj, ili treba da se kroz mafijaške novine upoznajemo sa inicijativama i ambicijama srpskog pravosuđa ili tužilaštva? Moramo na vrlo jasan način to reći u ovoj raspravi i ova rasprava treba da bude prekretnica u odnosu Parlamenta prama pravosuđu. Donet je novi ustav. Ukazivali smo na lošu poziciju srpskog pravosuđa, na činjenicu da novi ustav ugrožava ostvarena prava i slobode, između ostalog, i obaveze u prethodnom periodu. To je potom učinila i Venecijanska komisija, Komisija Saveta Evrope, čiji smo mi članovi, Savet Evrope, na čijim sednicama učestvujemo. Na to se niko ne obazire. Hajde to da promenimo. Hajde da kažemo - potreba ovog društva je da društvo dobije jasnu sliku o svakome ko definiše i utiče na njegovu sudbinu. Pa, da se kriminalci nađu u zatvoru, političari na izborima, a ljudi u svojim svakodnevnim životima oslobođeni tog otpada i zagađenja koje truje celu zemlju. Ono što se mora podcrtati u svemu ovome je tako jednostavno. Institucije pravosuđa su užasno zloupotrebljene u periodu prethodne vlasti Vojislava Koštunice, a činjenica da je ovo vlada kontinuiteta sa tim periodom zabrinjava nas, jer se ne otvaraju pretpostavke za revitalizaciju tog pravosuđa, njegovu afirmaciju, kroz uspostavljanje potpuno depolitizovanog sistema jasnih kriterijuma, koji će nas dovesti do tog cilja. Šta ćemo da radimo sa nečim takvim, sa činjenicom da će neko biti nagrađen zato što je partijski tužilac, a neko optužen zato što je pretnja za tu partiju? Ako govorimo o rezultatima, pa pošto gospodin Batić nije o tome govorio, jasno je na koga se misli kada se govori o ''duvanskoj mafiji''. Naš specijalni tužilac je slikan u zagrljaju sa Miroslavom Miškovićem, osobom koju treba da procesuira zbog učešća u ''duvanskoj aferi''. Onda kaže da je to bilo na nekom prijemu. Izvinite, neka nađe jednu moju sliku sa onima koje je uhapsio, očekujući od njih da mene lažno optuže. Neka nađe jednu sliku u bilo kojim okolnostima. To je za vas, ministre, pitanje. Postavite tužiocu pitanje, šta si radio tamo? Šta je radio na jednom partijskom skupu? Ni na jednom, ni na našem ne treba da bude, osim ukoliko nas ne hapsi, neka onda dođe. Šta radi na partijskoj promociji? Zašto posle toga ne kaže, pogrešio sam, nego nam objašnjava da to nije bila partijska promocija nego promocija Vlade. Jeste, promocija Vlade na kojoj se predstavilo 250 poslanika sa liste pod rednim brojem 5, pod sloganom "Živela Srbija". To je neiskreno i to mora biti sankcionisano. Ako to ne govorimo u Parlamentu, gde ćemo govoriti? Ovde se o tome govori, jer reči izgovorene za skupštinskom govornicom imaju veliku težinu. Moramo da dobijemo odgovor na pitanje šta će preduzeti srpsko pravosuđe ili vi, kao ministar pravde, zbog intraventilizacije srpskog tužilaštva i njegovog potčinjavanja finansijskim i političkim centrima moći. Ako je 30 ljudi u zatvoru 16 meseci, zbog toga što je kršeći zakone, protivzakonito i protivpravno, sticalo neku imovinu pod firmom ''stečajne mafije'', onda se mora postaviti pitanje šta radi Specijalno tužilaštvo kada dobije informaciju da je ključni problem na kome se gaji taj slučaj stvoren u kabinetu Vojislava Koštunice, predsednika Vlade. Šta se tu dešava? Ako je privatizacija "C marketa" osnov za hapšenje nekih ljudi, njihovo robijanje u pritvoru od 16 meseci, pa gde je obavljena ta privatizacija? U Koštuničinom kabinetu. U čijem interesu? Opet u Miškovićevom. Pošto ne reagujemo na to, onda nam se desi da neko pomisli da je izdat svako u ovoj zemlji, pa počne da preti Specijalnim tužilaštvom, pa počne da preti svojoj poslovnoj konkurenciji. U okviru tih pretnji, i poslanik Vlahović postaje žrtva. S tim treba da se raščisti. O tome ne možemo da ćutimo. O tome nećemo da ćutimo. Kao političari, imamo pravo na takav međusobni odnos i ako za to treba da platimo cenu, plaćamo je na izborima. Ali, institucije ne smeju lagati, ne smeju skretati sa svog cilja i puta i institucije ne smeju biti onakve kakva je Srbija, jer institucije postoje da bi tu Srbiju promenile. A, srpsko tužilaštvo je dotaklo svoje dno. U Miloševićevo vreme, mi te institucije nismo doživljavali kao institucije. Ali, danas se od nas očekuje da ih respektujemo, da o njima raspravljamo s uvažavanjem, da im pružimo svoju podršku, a to ne možemo da uradimo zbog toga što su antiteza svega onoga na čemu mi insistiramo. Dakle, nekoliko jednostavnih odgovora - da li ljudi čiji prestanak dužnosti treba da konstatujemo zaslužuju vaše hvala? Mi ćemo podržati to ako zaslužuju. Da li ćete preduzeti nešto zbog očiglednih zloupotreba koje su izvršene u srpskom tužilaštvu, i od državnog tužioca Jankovića, i od okružnog tužioca Božovića, i od specijalnog tužioca Radovanovića? Da li će se postaviti pitanje političkog uticaja kako bi pojedini procesi bili kanalisani i udaljeni od onih koji su, zapravo, u srži srpskog problema, ako se govori o nepoštovanju zakona i o ugrožavanju pravne države, a to je aktuelna vlast? Na kraju, jedno jednostavno pitanje, gde je plan koji nam je sada potreban? Kada će biti izvršen izbor vršioca dužnosti Republičkog državnog tužioca? Da li će to biti danas ili sutra? Koji su kriterijumi pri tom izboru? Kako će se ponašati vaše ministarstvo prema tim nedovršenim poslovima koje ste nasledili, u kojim rokovima, jer od nas se traži razumevanje za tako nešto. Na kraju, jedna apsolutna garancija. Bez obzira na ponižavajući položaj u kome se nalazi pravosuđe, na tešku poziciju vas kao ministra, s obzirom na okolnosti u kojima se nalazite i radite, imajući u vidu, pre svega, činjenicu da vam je premijer Vojislav Koštunica, imaćete apsolutnu podršku Liberalno-demokratske partije u svom nastojanju da depolitizujete tu instituciju i da očistite naše društvo od svakoga ko ugrožava stabilnost u Srbiji, ko je kompromituje, ko je kriminalizuje i na takav način od nje čini zemlju u kojoj nema budućnosti za našu decu.
Povodom Poslovnika, narodni poslanik Milica Vojić-Marković.
Poštovani gospodine predsedniče, poštovani gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram povredu Poslovnika u članu 104 - povreda dostojanstva Skupštine. Evo u čemu se sastoji ta povreda. Prethodni govornik je rekao da ćemo danas ovde voditi na jedan šizofren način raspravu, a ja, kao poslanik, zaista ne prihvatam da se u Parlamentu na bilo koji način, iznošenjem argumenata, vodi takva rasprava. Povreda dostojanstva svih nas ovde danas sastoji se i u tome što nas oni koji su 2000. godine potpuno napustili i upropastili ideju promena, oni koji su napravili kriminalizovano društvo, za koje smo svi mi šetali od 1996. godine, danas pozivaju ovde da pričamo kako su neki drugi kriminalci i kako su neki drugi krivi što su oni upropastili to što su upropastili. Dolazim iz Valjeva, u kome je 2001. godine, u KP domu, u kancelariji upravnika, verovali ili ne, stajala slika tadašnjeg ministra, današnjeg poslanika, gospodina Batića. Ne verujem da je stavljena tamo zbog toga što je gospodin Batić voljeni ministar, nego zato što je to bila jedna potpuno partijska i politička priča. U prilog tome, kada se Kolubara izlila i poplavila KP dom, šta mislite da li je država pomagala zatvorenicima i pritvorenicima ili je to uradila Demohrišćanska stranka Srbije? Naravno, stranka. Dakle, onaj ko priča o partijskim interesima, ko je ovde, za ovom istom govornicom, na istoj sednici, postavljao sudije Okružnog suda u Valjevu i, istog dana, postavljao predsednika tog suda, ne može da govori o tome. Povređuje dostojanstvo svih nas. To li su starci vodili pravosuđe, ne bih ni komentarisala. Politika ne treba da postavlja ni starce ni mlade ljude, nego kvalitetne ljude, koji će posao da odrađuju. I, da li su oni stari, mladi, srednjih godina, da li imaju plave oči ili zelene, ili im je kosa kratka ili duga - to je potpuno nebitna stvar. U jednom sam potpuno saglasna s onim što je rekao gospodin Jovanović, mi kao političari treba da se zalažemo za to da se na odgovarajuća mesta, koja su izuzetno važna za ovu državu, postavljaju kvalitetni ljudi, kako bi, kako je on rekao, ja ću citirati, jer mi se jako dopalo, ''kriminalci bili u zatvoru, a sudije i tužioci radili svoj posao, kako bi građani, u krajnjem, bili mirni''. Hvala.
Zahvaljujem. Replika, narodni poslanik Vladan Batić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovde smo govorili o kršenju Zakona i ovde se flagrantno krši Zakon, na taj način što se krši odredba člana 68. stav 2, po kojoj se ne može produžiti radni vek tužiocima. Ako Skupština konstatuje da Slobodanu Jankoviću funkcija prestaje danas, njemu se produžava radni vek. Ali, naravno, radi se o partijskom tužiocu, kao što je partijski tužilac Slobodan Radovanović. Kad već pominjemo onaj period i ono vreme kada sam ja bio ministar pravde u Vladi Zorana Đinđića, koju će Srbija praviti od blata, a događaji, iz dana u dan, to na nedvosmislen način potvrđuju, dakle, u to vreme, pošto je sad aktuelan Četvrti opštinski sud, predsednik Četvrtog opštinskog suda, koga je predložio pravosudni odbor DOS-a, a ne ja kao ministar pravde, bio je kandidat koga je predložila Demokratska stranka Srbije, Đorđe Mirković. Taj sud, a ne tužioci, odlučili su o ukidanju pritvora pripadnicima zemunskog klana, taj sud, a ne tužioci, uz učešće samog Đorđa Mirkovića, kao člana KV veća, brzopotezno, u jednom danu, odlučili su o ukidanju pritvora Dejanu Milenkoviću - Bagziju. Sada, nakon svedočenja, znamo i zašto i kako. Toliko o stranačkoj pripadnosti. Ne znam da li je bila slika tadašnjeg ministra pravde u kancelariji upravnika KP doma u Valjevu. Drago mi je ako jeste, ali u to vreme nije bilo bekstava iz zatvora, nije bilo kolektivnog povređivanja, nije bilo ubistava i samoubistava, nije bilo pobuna u zatvorima. To je bilo pre mog ministrovanja, u vreme kada su bila tri koministra pravde. Nije bilo ničega od toga. Ponosim se što su i pokojni vršilac dužnosti Republičkog tužioca gospodin Medić i gospodin Đorđe Ostojić bili vanstranačke ličnosti, a ne partijski tužioci kao Slobodan Janković i Slobodan Radovanović.
Zahvaljujem. Da li još neko od šefova poslaničkih grupa želi reč? (Ne) Obaveštavam vas da je, saglasno članu 93. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja pretresa, prijave za reč u pisanom obliku, sa redosledom narodnih poslanika, podnela Poslanička grupa SRS-a. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović, a neka se pripremi narodni poslanik Sreto Perić.
Dame i gospodo narodni poslanici, po Sarajevu je osamdesetih godina kružila anegdota da je jedan sarajevski sudija proglasio krivim jednog građanina Sarajeva zato što je Titovu smrt komentarisao u jednom podsmešljivom kontekstu, pa je u obrazloženju te presude stajalo da nije lepo reći da je drug Tito umro, nego da je samo privremeno sprečen da obavlja svoju dužnost. Otprilike, na isti način razmišlja i vladajuća većina u ovoj skupštini. Nastavlja se jedna igra s brojevima, sa računanjem vremena, sa datumima, nastavlja se ono što smo imali kada smo raspravljali o izmenama Zakona o državnim službenicima, nastavlja se jedno hajdučko uvođenje tačaka dnevnog reda u jedno vanredno zasedanje. Usred rasprave o potvrđivanju jedne međunarodne konvencije dobijamo materijal Odbora za pravosuđe i upravu, i to samo neki narodni poslanici, oni koji sede u sali; oni koji nisu bili ovde, ovaj materijal nisu dobili. Nije mi jasno po kom osnovu je ministar Dušan Petrović obrazlagao ove predloge, kada je potpuno jasno, po Poslovniku Skupštine Srbije, član 48. stav 2, da Odbor za pravosuđe i upravu formuliše predloge odluka vezane za izbor, odnosno razrešenje nosilaca pravosudnih funkcija. Dakle, nama je obrazloženje trebalo da da predsednik Odbora za pravosuđe i upravu, gospodin Miroslav Petković, a ne ministar za pravosuđe. Ali, očigledno je zašto se to radi. Ministar Dušan Petrović je advokat svojih narodnih poslanika, on zna da njegovi narodni poslanici ne mogu na valjani način da obrazlože nešto ovako smešno, pa je onda on izašao da nam održi jedno predavanje, zaboravljajući da ovo nije tribina opštinskog odbora DS-a, nego sednica Narodne skupštine Republike Srbije. Evo, otprilike, kako izgleda ta igra s datumima. Imamo odluku bivšeg ministra pravde, gospodina Zorana Stojkovića, da su ispunjeni uslovi za prestanak dužnosti Republičkog javnog tužioca Slobodana Jankovića, da ga je Slobodan Janković o tome obavestio 24. jula 2006. godine, naime, da je 10.12.2005. godine, odnosno 6. februara 2006. godine ispunio uslove za ostvarivanje prava na starosnu penziju. Nama ovo stiže danas, 23. jula 2007. godine, znači posle punih godinu dana. Ja pitam sada ministra pravde - sa kojim datumom je, gospodine ministre, Slobodanu Jankoviću i svim ovim licima koja su navedena u ovim odlukama, zapravo, prestala dužnost? Podsećam vas da Zakon o Javnom tužilaštvu nije dorečen kada su u pitanju termini kada pojedinim nosiocima pravosudnih funkcija ta funkcija prestaje. Naime, u članu 67. stav 1. Zakona o Javnom tužilaštvu stoji da dužnost Javnog tužioca, sada pazite na zakonsku formulaciju, prestaje, znači, funkcija tužioca prestaje kada navrši radni vek, a tužilac navršava radni vek ili kada navrši 65 godina života ili kada ispuni onaj drugi uslov, a to je da ima najmanje 40 godina staža osiguranja. Sada se postavlja jedno logično pitanje. Da li je Slobodanu Jankoviću i svim ovim licima dužnost tužioca prestala po sili zakona u onom momentu, odnosno onoga dana kada su ispunili zakonom propisane uslove, dakle jedan od ova dva uslova, ili će im funkcija tužioca prestati danas, kada Narodna skupština o tome donese odluku? Jasno je da je Zakon o Javnom tužilaštvu uneo ovaj pravni i hronološki galimatijas, ali ste vi to uradili namerno, jer vama ne odgovara red u pravosuđu, vama odgovara igra s datumima, s brojevima, da čovek ne zna kada je nekome počela funkcija, a kada mu je prestala. Vi dovodite u zabunu narodne predstavnike u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Zamislite u kakvoj zabuni će biti građani Srbije koji nisu pravno obrazovani, kako će oni da tumače raspravu koja se sada vodi. Da li oni znaju kada je Republički javni tužilac izabran, da li znaju kada je stekao uslove za penziju, da li znaju kada će mu prestati funkcija, sa danom ispunjenja uslova ili sa danom kada Narodna skupština o tome donese odluku? Jasno je da je ovaj materijal, dame i gospodo narodni poslanici, pripreman zaista na brzu ruku, da, verovatno, većina poslanika iz vladajuće koalicije ovaj materijal nije ni čitala, a sumnjam da je ovaj materijal čitao i predsednik Narodne skupštine, jer je, inače, mogao da vidi sledeće, recimo, u Predlogu odluke koju je potpisao Miroslav Petković, a koja se tiče prestanka dužnosti zamenicima javnih tužilaca Slavoljubu Dimitrijeviću, Zvonimiru Stankoviću, Blaženki Vesnić i Milovanu Preradoviću. Kaže se u preambuli Predloga ove odluke: "Narodna skupština Republike Srbije, na sednici Šestog vanrednog zasedanja u 2006. godini", sada je 2007. godina. Isto tako, evo pogledajte: "Predlog odluke o prestanku dužnosti nosilaca javnotužilačkih funkcija za pet lica", neću sada da im navodim imena, nema potrebe: "Narodna skupština Republike Srbije, na sednici Šestog vanrednog zasedanja u 2006. godini". Dalje, evo, sada smo dobili, pre pet minuta, bar ja sam dobio pre pet minuta, Predlog odluke o prestanku sudijske dužnosti za Inić-Drecun Milenu i Buda Evu. Sada pazite: "Predlog odluke o prestanku sudijske dužnosti", izgleda da oni koji pišu ove predloge odluka ne znaju da u srpskom jeziku postoji sedam padeža, pazite kako glasi dispozitiv ove odluke: " Prestaje sudijska dužnost na lični zahtev, i to 1) Inić-Drecun Milena, sudija Vrhovnog suda Srbije, 11. avgust 2007. godine". Nigde padeža, nigde roda, nigde konteksta, da čovek koji drži do standarda srpskog jezika može da shvati, u stvari, o čemu se ovde radi. Dalje, Vrhovni sud Srbije, Veliko personalno veće, potpisala sudija Milena Inić-Drecun, u Beogradu, 28.07.2007. godine, a danas je 23. jul 2007. godine, a zavedeno u pisarnici 28.06.2007. godine, u pisarnici Vrhovnog suda Srbije. Prosto, ovakav galimatijas sa datumima mislim da ni vrhunski pravnici ne mogu da razumeju. Dame i gospodo narodni poslanici, potpuno je jasno, evo, neću mnogo da dužim i oduzimam dragoceno vreme mojim kolegama iz Poslaničkog kluba SRS-a, da vladajućoj koaliciji nije stalo do reda u pravosuđu, a, na kraju krajeva, to je rekao i sam ministar Petrović kada je rekao da će vladajuća koalicija da predloži zakone koji će od Tužilaštva da naprave samostalan organ, a od pravosuđa nezavisnu instituciju. To znači da Tužilaštvo u ovom trenutku nije samostalan organ, niti je naše pravosuđe nezavisno. Gospodine Petroviću, danas je 2007. godina. Vi ste na vlasti punih sedam godina. Mi iz SRS-a vas pitamo, šta ste vi radili sedam godina, zašto niste sproveli sve one reforme u koje ste se kleli? Vi se služite jednom, bukvalno, političkom mantrom, kao da ste sujeverni. Kada god naiđete na neki problem, kad god ne znate tako nešto da objasnite, vi kažete: "To je u skladu sa evropskim standardima, mi težimo evropskim integracijama". Pokažite ove odluke koje ste danas dostavili narodnim poslanicima, sa ovom zbrkom u datumima, sa potpuno nejasnom činjenicom da li je neko otišao u penziju pre dve godine ili tek danas treba da ode u penziju, kakav je pravni status akata koje su ti ljudi donosili, šta je sa ljudima koje su ovi tužioci primali u radni odnos, da li su oni na validan način zasnovali radni odnos, šta je sa njihovim platama itd. Gospodine Petroviću, pokažite ove odluke, koje ste nam danas dostavili, šefu Misije OEBS-a u Srbiji, pokažite američkom ambasadoru, britanskom ambasadoru, pokažite predstavnicima Evropske unije. Ako se oni sa ovim slože, ako oni kažu da je ovo u skladu sa evropskim standardima, onda svaka čast, ali mi u SRS-u smatramo da ovo nema blage veze ne sa evropskim standardima, nego sa osnovnim pravničkim principima i mi za ovo nećemo glasati.
Daću vam objašnjenje vezano za datume koje ste izneli. Naime, pored dokumenta koji ste dobili, u kojem je, činjenica je, stajala 2006. godina, vi ste dobili i ispravljen dokument u kojem stoji 2007. godina. Što se tiče dokumenta koji ste dobili od Vrhovnog suda, Velikog personalnog veća, koji je potpisala sudija Milena Inić-Drecun, to je kopija dokumenta koji je ona dostavila kao propratno pismo, u kojem mi nemamo mogućnost da promenimo datum.Činjenica je da stoji datum 28.7.2007. godine. Dakle, u onom što je Skupština dala, bila je greška sa datumom - 2006. godina, podeljena vam je ispravka u kojoj stoji - 2007. godina. Povodom Poslovnika, narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, moja je dužnost da vas upozorim, a vi radite po savesti, onako kako je DOS navikao. Mi o ovoj tački dnevnog reda danas uopšte ne možemo da raspravljamo. Naime, na osnovu člana 74. Zakona o tužilaštvu, ko obaveštava Narodnu skupštinu da su se stekli uslovi da nekom tužiocu ili zameniku tužioca prestane funkcija? Ministar. Vi ste nama poturili dopis sa potpisom nekog građanina Zorana Stojkovića. Zoran Stojković je pre godinu dana obavestio Skupštinu, koja ga je izabrala za ministra, da je tužiocu prestao mandat. Zoran Stojković ne može da komunicira sa ovim sazivom Skupštine kao ministar. To može samo gospodin Dušan Petrović. Odbor za pravosuđe je trebalo da odbaci ovaj dopis, zato što nema lica koje traži da bude konstatovan prestanak tužilačke funkcije. Ne može građanin da obaveštava Narodnu skupštinu da je nekom licu zbog nekih uslova prestao mandat ili sudijska funkcija ili javnotužilačka funkcija. Gospodine Petroviću, u najmanju ruku, ovde je trebalo da stoji Zoran Stojković. On nas je obavestio i on neka to brani. Vi ste ovde došli, niste se, čak, smilovali pred Narodnom skupštinom da i vi potvrdite ovo što je pisao neki Zoran Stojković. Kao što su vam neki poslanici ukazivali da penzioner traži da budu razrešeni zamenici, sada upozoravam Narodnu skupštinu, građanin Zoran Stojković traži da razrešimo Republičkog javnog tužioca. Mi sedimo ovde, bacamo pod noge izbornu volju građana, bacamo pod noge birače i radimo mimo zakona. Ako donesete ovu odluku, mi ćemo se obratiti Ustavnom sudu. Gospodin Petrović već češe bradu - nema Ustavnog suda. Niko neće procenjivati da li je ova odluka doneta u skladu sa Ustavom. Ne, izaberete novog republičkog tužioca, prošlo vreme, nova odluka važi, stara više nikoga ne interesuje. Nemojte naše dostojanstvo da potcenjujete ni vi, gospodine Petroviću, ni vi, poslanici vladajuće većine. Za ovu tačku nisu se stekli uslovi. Možete da vrtite glavom koliko hoćete. Ako član 74. Zakona kaže da ministar obaveštava Narodnu skupštinu, nas ministar nije obavestio. Mi ne znamo šta je rađeno. Uostalom, da je ona skupština cenila svog ministra, ona bi pre godinu dana reagovala na dopis Zorana Stojkovića i konstatovala bi prestanak javnotužilačke funkcije Republičkom javnom tužiocu. Vi kažete da tada niste imali većinu. Šta to nas briga? Da li je nova vlada Vojislava Koštunice povukla sve akte koji su bili u proceduri do konstituisanja ove vlade? Jeste, povukla je. Odakle vam onda ovaj materijal? Mislim da predsednik Narodne skupštine zna da je nova vlada Vojislava Koštunice povukla sve akte stare vlade Vojislava Koštunice, koji su se nalazili u Skupštini kao materijal. Odakle vam onda ovaj povučeni materijal? Mi u ovome nećemo da učestvujemo. Nastavićemo da raspravljamo o tome, a u glasanju nećemo da učestvujemo. Vi koji se usuđujete da se ovako ponašate prema Narodnoj skupštini i prema građanima, razmišljajte šta od građana možete ubuduće da očekujete.
Reč ima ministar Dušan Petrović.
Gospodin Nikolić je izneo jednu stvar kojoj vredi posvetiti pažnju, svakako. Bez obzira ko je, imenom i prezimenom, koja ličnost je vršila funkciju ministra, imala je kapacitet, dakle, Zoran Stojković je imao, po Zakonu o ministarstvima, po Ustavu Republike Srbije, pravo i obavezu da donosi akte, između ostalog, i ovu inicijativu koju je uputio Skupštini Srbije, pošto je u tom trenutku, nesporno, bio ministar pravde. Mislim da je ovo što je učinio potpuno validno i da predstavlja osnov za ovu raspravu. Ako bi se postupilo drugačije, onda bi trebalo da svaki međunarodni ugovor koji potpiše Vlada Republike Srbije, svaki međunarodni ugovor koji je ova zemlja potpisala i obavezala državu, obavezala sve građane, da se potvrdi prilikom konstituisanja svake nove vlade. To se ne dešava, kao ni u ovom slučaju, zbog toga što postoji kontinuitet države. Menjaju se predsednici vlade, menjaju se ministri, menja se kapacitet kada se menja Zakon o ministarstvima, menja se Ustav, ali akti koje preduzme država, bilo kao kolektivni ili kao inokosni organ, naravno da ostaju. Što se tiče odluke Vlade Republike Srbije da iz procedure povuče sve predloge zakona, ta odluka je političkog karaktera i predstavlja stav Vlade. Mogu da vam kažem da je to bio jedinstven stav Vlade i donet je zaključak Vlade. Dakle, ne radi se o automatizmu i ne radi se o tome da postoji ustavna obaveza da se to čini, već je Vlada donela odluku da svakom ko je za to nadležan da priliku da preispita zakonske predloge, da sve ono što smatra da nije potrebno korigovati, menjati i dopunjavati, vrati u obliku kakav jeste u ovu skupštinsku proceduru. Ali, to je politička odluka, a ne odluka koja je utemeljena na pravnoj obavezi koja proizilazi iz Ustava i Zakona o Vladi i Zakona o ministarstvima.
Po Poslovniku, narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Sve to lepo zvuči, ali, gospodine Petroviću, 2001. godine DOS je poništio neke odluke Narodne skupštine Republike Srbije iz prethodnog saziva. Sve ste stavili pod sumnju, čak i odluke Narodne skupštine, evo tu Boška Ristića, i to su se baš odnosile na nosioce pravosudnih funkcija. Poništili ste Odluku o prestanku mandata Slobodanu Vučetiću, Leposavi Karamarković, Vidi Petrović-Škero, neka bude da više ne mogu da se setim. Rekli ste da ne važi odluka Narodne skupštine iz prethodnog saziva, nikada nije ni postojala. Tako ste vi nastupali. Ovde niste u pravu. On je imao kapacitet pred Narodnom skupštinom koja ga je izabrala. Što smo onda birali vas, gospodine Petroviću? Valjda da nam se obratite ovde, da napišete "ja, kao ministar pravde, konstatujem da je prestao mandat ili javnotužilačka funkcija dana to i tog". O tome je bila obaveštena jedna narodna skupština, jedan saziv nije reagovao jer nije imao većinu, zbog toga je došlo do izbora. Do izbora je došlo i zato što neki odbori nisu više funkcionisali, vladajuća većina nije imala većinu u tim odborima. Vi ste izašli iz Skupštine, niste učestvovali ni u radu odbora, ni u radu sednice Narodne skupštine, doveli do konfuzije, koja je proizvela, rezultirala novim parlamentarnim izborima. Nemojte sad da mi kažete da je za ovaj saziv Narodne skupštine validno to što je pre godinu dana onaj saziv Narodne skupštine obavešten od strane Zorana Stojkovića da je nekom prestao mandat. Nije, ovu skupštinu to ne obavezuje. Ona mora do donese novu odluku. Da bi ova narodna skupština donela odluku ove vrste, mora da ima dopis ministra. Za ovu narodnu skupštinu ministar je Dušan Petrović. Nije onaj Dušan Petrović koga poznajem, ovaj je smekšan, uobličen, skockan, lepo izlazi ovde, pa se ponaša kao da se u ovih sedam godina baš ništa nije desilo i kao da njegovi novi koalicioni partneri nisu napravili sve ove brljačine. Nemojte da ih vadite, gospodine Petroviću, vama to ne dolikuje. Zamislite, u vreme vašeg mandata konstatuje se prestanak funkcije Republičkog javnog tužioca, a vi to niste tražili. Objasnite mi, kako je to moguće? Ko je to umesto vas, po zakonu, ministar? Ko je taj ministar pravde umesto vas? Ovde su vas izabrali, polagali ste zakletvu. Nemojte da nas ubeđujete. Ako vam neka odluka iz prethodnog mandata nije bila kako treba, hajde sad, imaćete našu većinu, predložite sad za sve ono što smo napadali DSS da radi nezakonito, da poništimo odluke te skupštine. Tražili ste to, hajde, sad imamo tu većinu. Onda nismo imali, sad imamo. Hajde da poništimo sve one nezakonite i neustavne odluke zbog kojih ste trčali...
Vreme.
...iz poslednjeg reda za ovu govornicu.
Zahvaljujem. Milisav Petronijević, povodom Poslovnika, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedniče, pozivam se na član 226. kojim tražim obaveštenje od značaja za dalji nastavak ove sednice. Ne znam od koga da ga tražim, je li ovde ovlašćeni predlagač Miroslav Petković ili ministar Dušan Petrović? Svejedno, pozivam vas da zatražite od njih obaveštenje, a tiče se sledećeg. Ovde imamo Predlog odluke o prestanku sudijske dužnosti na lični zahtev. Kada neko podnese zahtev lično, on navede sa kojim datumom treba da prestane ta funkcija. Ovde imamo dva datuma, pa sad pitam, šta od toga važi. Naime, obaveštenje od strane Personalnog veća, predsednik sudija Sonja Brkić, da li to ona što je bila u vreme DOS-a predsednik Vrhovnog suda, obaveštava da je sudija Milena Ilić-Drecun podnela zahtev za razrešenje, jedan - 28. 07, verovatno je greška - 28. 06, da joj prestane rad sa 11. avgustom ove godine, a dotle bi koristila odmor. Onda, iza toga, drugo obaveštenje, koje nam, takođe, prosleđuje Sonja Brkić, kaže - ukoliko Narodna skupština bude zasedala pre određivanja vremena korišćenja godišnjih odmora, funkcija sudije treba da prestane 20. septembra 2007. godine. Koji datum se ovde uzima? Da li 11. avgust, prvi zahtev, ili 20. septembar, dakle, ispravka ličnog zahteva? Ona je sama ispravila svoj zahtev i navela da to bude 20. septembar. Naravno, predlagač je ovde predložio da to bude 11. avgust, znači, nije uvažio ovu ispravku. Iz toga sledi potreba drugog obaveštenja. Da li to ima neke veze s obrazloženjem koje je gospođa sudija Milena Ilić-Drecun dala u ispravci svog zahteva. Citiraću stav: "Ovaj zahtev sam podnela u toku većanja po predmetu KŽ3 OK 1/06, a pre glasanja, zbog iznetih stavova većine članova veća, da nije bitno što u odlučnim činjenicama postoji znatna protivrečnost između onoga što se navodi u razlozima drugostepene presude, o sadržini isprava i samih tih isprava, iako su to apsolutno bitne povrede odredaba krivičnog postupka i da se i pored toga presuda ne mora ukinuti. Pored toga, postoje i druge apsolutno bitne povrede odredaba krivičnog postupka, povređen je Krivični zakon, a činjenično stanje nije tačno, niti potpuno utvrđeno, na šta sam ukazala u podnetom izveštaju o stanju stvari i spisima."
Isteklo vam je vreme, gospodine Petronijeviću.
Da li to ima neke veze sa neuvažavanjem njenog ličnog zahteva kada bude razrešena?
Hvala puno. Reč ima narodni poslanik Vladan Batić, a neka se pripremi narodni poslanik Sreto Perić. Izvolite.
Gospodine ministre, gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, mislim da je ovde po sredi jedan nesporazum koji se može otkloniti i zbog toga se obraćam gospodinu ministru Dušanu Petroviću, imajući u vidu njegova demokratska opredeljenja i njegovo zalaganje za poštovanje zakona i pravnog reda. Gospodine ministre, mislim da treba samo naći rešenje i sve ovo što je predloženo u odluku uobličiti, ali da se konstatuje da je ljudima koji su navršili radni vek funkcija prestala danom navršenja radnog veka. Radi vaše informacije, u materijalu koji je danas prosleđen članovima Odbora za pravosuđe, sam Slobodan Janković, pazite taj kuriozitet, gospodo, pogledajte ovo, šalje dopis, to je njegov dopis Narodnoj skupštini od 27. februara 2006. godine: ''Na osnovu člana 74. stav 1. Zakona o Javnom tužilaštvu, obaveštavamo vas da je Crnjanski Mladen, opštinski javni tužilac u Kuli, navršio radni vek, čime su se stekli uslovi da mu dužnost opštinskog javnog tužioca u Kuli prestane, pa stoga predlažem da Narodna skupština Republike Srbije razreši dužnosti opštinskog javnog tužioca u Kuli, Crnjanski Mladena, sa 1. novembrom 2005. godine.'' Dakle, 27. februara 2006. godine Slobodan Janković traži da Skupština razreši dotadašnjeg opštinskog tužioca u Kuli sa onim danom kada se navršava njegov radni vek, 1. novembrom 2005. godine. On to radi kada se to odnosi na druge tužioce, ali ne i kada se to odnosi na njega. To je nemoralno. To je nemoral čoveka penzionera, koji je protivzakonito, ne znam čijom voljom, voljom stranačke većine vladajuće koalicije u prethodnom i u ovom sazivu Parlamenta, očito, na mestu Republičkog javnog tužioca. Još par detalja. Iako mu je radni vek, zbog navršenja 65 godina života, završen 10. decembra 2005. godine, a zbog 40 godina radnog staža - 6. februara 2006. godine, Slobodan Janković o tome obaveštava Ministarstvo pravde, vašeg prethodnika, ministra Stojkovića, 24. jula 2006. godine. Dakle, sedam-osam meseci od proteka vremena kada je po zakonu završio radni vek. To je, gospodine ministre, vrhunac nemorala. Takav čovek je bio državni tužilac i sa te visoke funkcije, po principu hijerarhije i subordinacije, odlučivao o svemu. Sve što je on radio, vi to dobro znate, ali zbog partijskih interesa i vladajuće koalicije to nećete da prihvatite, politički, ali, morate da se složite sa mnom, kao advokat, pravnik, ministar pravde, da je to tako i da drugačije ne može biti. Prema tome, imamo paradoks da ljudi koji su podneli zahtev kažu - ističe mi radni vek tog i tog dana. O tome obaveste nadležne i njima posle 30 dana prestaje radni odnos. A, onaj ko to krije i taji, da više ne glorifikujemo prethodnog ministra pravde, imao je rodni list svih tužilaca, i nezavisno od toga što ga je slagao, odnosno rekao sedam-osam meseci kasnije Slobodan Janković obavestio da mu je istekao radni vek pre godinu dana, on je to propustio da učini na vreme i o tome obaveštava Skupštinu u prethodnom sazivu 26. jula 2006. godine. Nije tačna vaša konstatacija, daj Bože da jeste, ali bismo mogli to, ovako, kao presedan, da počnemo da primenjujemo u radu Parlamenta - da oni predlozi koji su upućeni Skupštini u ranijem sazivu važe i sada. Evo, odmah ću insistirati na jednom i molim predsednika Skupštine da to uvrsti u dnevni red. Pre nešto više od godinu dana, skupili smo preko 15 hiljada potpisa u okviru Zakona o referendumu i narodne inicijative za izmenu Zakona o javnom informisanju, radi ukidanja televizijske pretplate. To, znači, važi i dalje, po vašem tumačenju. Ja molim predsednika Parlamenta, gospodina Dulića da primi ovo k znanju i da se stavi na dnevni red.
Preneću mu, gospodine Batiću.
Izvinjavam se. Ovako, čas ga vidiš, čas ga ne vidiš.
To su leteće izmene.
Kao i Republički javni tužilac. Dakle, ako se taj presedan primenjuje, odmah tražim da se to stavi na dnevni red, uz napomenu da to čak nije predlog, zahtev ili inicijativa prethodnog člana Vlade, nego više od 15 hiljada građana, čija volja treba da bude ispoštovana. Ponavljam, molim da se to stavi na dnevni red. Prema tome, od vas, pošto ste se vi, ne znam iz kog razloga, javili kao neka vrsta predlagača, tražim da se sve ovo samo uskladi sa Zakonom. Jer je Zakon jasan. Ne može se produžiti radni vek. A za ove ljude, pre svega, Slobodana Jankovića, zna se tačno kad im je istekao taj radni vek. Još nešto. Problem je što treba da se izabere Specijalni tužilac za organizovani kriminal. Moram da priznam da kada su u pitanju Specijalni sud i Tužilaštvo za organizovani kriminal i Specijalni sud i Tužilaštvo, govorim uprošćenim rečnikom, za ratne zločine, imam neku vrstu emotivnog odnosa prema tim institucijama, jer sam kao ministar pravde, u to vreme, bio jedan od tvoraca tih institucija, koje su, inače, najbolje od onoga što u pravosuđu Srbije danas postoji, s izuzetkom Specijalnog tužioca za organizovani kriminal,za koga sam već rekao da vodi selektivne postupke protiv političkih oponenata vladajuće koalicije, bivše i sadašnje, s jedne, a, s druge strane, abolirajući ili amnestirajući one koji su miljenici prethodne ili sadašnje vladajuće koalicije. Slobodan Radovanović, u to sam se lično osvedočio, nije pokrenuo istragu po krivičnim prijavama koje sam podneo protiv Mlađana Dinkića - za Nacionalnu štedionicu, za kiparske pare; protiv Aleksandra Tijanića - za paket ''Univerzalovih'' filmova kojim je naneta ogromna šteta RTS-u, za zloupotrebe oko privatizacije PGP-a. Nije pokrenuo sijaset postupaka na kojima insistiram. Na zahtev prethodnog ministra pravde, tu ukazujem na partijsku pripadnost i na najavljeni postupak protiv mene, neprijatno mi je što to govorim, on traži od UBPOK-a da budem uhapšen, ne znajući da postoji odluka Ustavnog suda, odnosno privremena mera, po kojoj su, u to vreme, na koje se taj slučaj odnosio, svi koji su se nalazili u pritvoru preko 48 sati bili pušteni iz pritvora. To nedvosmisleno pokazuje slepa izvršenja partijskih naloga Slobodana Radovanovića od njegovih partijskih kolega. To se, uostalom, na plastičan način vidi u njegovom prisustvu promociji Narodnjačke koalicije, 4. decembra prošle godine. Dakle, ako nije ovako, gospodine ministre, kao što ja govorim, zašto ste morali danas da konstatujete da prestaje funkcija Slobodanu Jankoviću, ako on može da bude i dalje na toj funkciji? Jedina smo zemlja u kojoj je državni tužilac penzioner skoro dve godine. Rekao sam da je, ne daj Bože, umro, pokojnik bi bio državni tužilac. Da je, ne daj Bože, otišao u zatvor, što je odavno trebalo biti, robijaš bi bio državni tužilac Srbije i onda, zašto to mora i danas? Neka se ta zabava nastavi, pa neka - penzioner, pokojnik ili robijaš izaberu Specijalnog tužioca za organizovani kriminal. To je slika i prilika i tužilačke organizacije i stanja pravosuđa u Srbiji danas. Neću više da dužim. Moj apel, još jednom, jeste - da se samo primeni zakon i da se konstatuje da svim ovim osobama prestaje tužilačka ili sudijska funkcija danom navršenja radnog veka. To je jedini nesporazum među nama. Ako se želi konvalidirati ono što je protivzakonito činio Slobodan Janković, onda će to biti veliki problem, koji će se jednog dana, ako Srbija, koja je poznata i kao jedina zemlja koja pretenduje da bude država, ali to još nije, jer je ona država u pokušaju, jer nema Ustavni sud, dakle, kada bude tog ustavnog suda, onda će se tim stvarima, očito, morati pozabaviti i Ustavni sud. Hvala.
Hvala, gospodine Batiću. Za reč se javio narodni poslanik Sreto Perić, a neka se pripremi narodni poslanik Slavko Jerković. Izvinjavam se, neka se pripremi narodni poslanik Vesna Nikolić-Mihajlović.
Dame i gospodo narodni poslanici, dosta vremena sam utrošio da bih došao do sledećeg zaključka, pošto ministar Petrović reče - nisu se stekli uslovi da bi Narodna skupština dosad imala na dnevnom redu ovo što se danas nalazi. Vrlo prosto, na osnovu člana 162. Poslovnika o radu Skupštine, kad je u pitanju izbor i razrešenje sudija i javnih tužilaca, može se to staviti na dnevni red u toku trajanja sednice. Onda sam počeo da razmišljam, s obzirom na to da treba Zorku Petrović razrešiti sa mesta sudije Opštinskog suda u Guči sa 3. februarom 2005. godine, pa je bio 23. jul 2005, pa 23. jul 2006, i danas 23. jul 2007, i izveo sam jedini mogući zaključak - da bi o ovom moglo da se raspravlja, potrebno je da temperatura napolju bude preko 40%. Drugo obrazloženje nisam mogao da pronađem. Srpska radikalna stranka, u kontinuitetu, vodi računa kada su u pitanju izbor i razrešenje nosilaca pravosudnih i tužilačkih funkcija i uvek smo uzimali aktivno učešće kada je to bilo u pitanju. Uporno upozoravamo da se od 2000. godine vrši negativna selekcija u izboru pravosudnih organa. Ne znam da li će sadašnji ministar pravde biti tog kapaciteta, kako on voli da kaže, da popravi, da utiče na poboljšanje stanja u pravosuđu, jer imamo sudove, opštinske sudove, koji imaju predsednika suda i samo još jednog sudiju. Ako imamo na umu da je u jednom mestu, kada je bio u pitanju izbor predsednika okružnog suda, lično uticao da se on ne izabere u roku od dve godine, nisam siguran da će dati svoj doprinos da razrešimo problem u malom mestu, poput Krupnja, gde, ukupno, postoji dvoje sudija. Ipak, mislim da će ovo biti naprednije u odnosu na neke prethodne ministre, jer vi po prvi put uvodite neku novu praksu - da onaj kome je istekla tužilačka funkcija, i to navršenjem radnog veka, jedino s takvim uslovom može da imenuje one druge, kojima je, takođe, davno završen radni vek, ali je možda bolje i to nego da tražite, kao što su neki vaši prethodnici tražili, da se uvede smrtna kazna bar na 15 minuta, i to je dobro. Neki su za ovom govornicom pričali o tome ko će da odgovara, ne znam ko je to radio, ali mi je poznato da je neko u svojoj ministarskoj praksi to imao, neko je ovde rekao da je neki građanin u to vreme, a sada poslanik (cenim svakog građanina Srbije, bez obzira na to šta je bio pre a šta će biti posle i šta je trenutno), bio uhapšen na 24 sata. A šta ćemo za 12 hiljada ljudi koji su u akciji ''Sablja'' bili uhapšeni i veoma mali broj je procesuiran, a za ostalo, ne zna se šta će biti?! Šta ćemo za to i tu ideju? Takvo ponašanje u ovoj Srbiji su najčešće zagovarali i sprovodili upravo oni koji danas kritikuju određene stvari. U Novom Sadu je 18. maja 2007. godine otvorena Kancelarija Pravosudnog centra Srbije, koja bi trebalo da vrši obuku kadrova, sudija i tužilaca sa teritorije Vojvodine. Zašto samo Vojvodine, ako ima potrebe za edukacijom, mislim na nosioce pravosudnih funkcija, zašto to nije za celu Srbiju? Kakva će nam biti situacija, ministre, sa novim nošnjama, a zagovaralo se da to treba da se nosi u našim sudovima od 1. septembra, čak kažu da je sa 3. januarom istekao tender? Vi niste bili u toku, ali kažu da je to samo formalno pitanje. Mene to malo podseća na ono što se dešava u Haškom tribunalu, jedna inkvizicija, da se građani Srbije dodatno uplaše izgledom naših sudija. Ne treba to činiti. Mi u SRS-u smatramo da najveći broj sudija i tužilaca svoju funkciju obavljaju korektno i profesionalno. Zato su danas neki građani Srbije, moram da im objasnim, možda u zabludi da imamo razrešenje nekih sudija i tužilaca koji nisu više dostojni da obavljaju tu funkciju. Ne, poštovani građani, nije to u pitanju. Danas Narodna skupština raspravlja samo o razrešenju onih sudija i tužilaca koji su navršili radni vek, dakle, stekli uslove za odlazak u penziju i onih koji su iz ličnih razloga podneli zahtev za razrešenje. Kroz ove odluke, imamo ukupno 64 sudije koje treba da budu razrešene, dakle, u opštinskim i okružnim, a čini mi se da iz Vrhovnog suda nema nijednog, od toga, 26 - zbog navršenog radnog veka i 38 - na lični zahtev. Veliki je to broj odjednom, kada treba doneti takvu odluku, kada znamo da imamo ukupno u Srbiji između 2000 i 2.300 sudija, pa u jednom danu treba doneti odluku o razrešenju tolikog broja sudija, što je, otprilike, pet posto. Skoro da nijedno ime sa ovog spiska ne zaslužuje poseban komentar. Možda bi se samo u kontekst potrebe za komentarisanjem mogla ubaciti sudija Milena Ilić Drecun, zbog onoga što jeste stvarni razlog za podnošenje njene ostavke na mesto sudije Vrhovnog suda Srbije. Vidi se ovde da je i predsednik Vrhovnog suda, gospođa Vida Petrović Škero, htela da osujeti njene razloge za podnošenje ostavke na mesto sudije Vrhovnog suda. U svakom slučaju, trebalo bi Slobodana Jankovića, Republičkog javnog tužioca, istaći i pomenuti to ime posebno, jer ako je neko napunio radni vek 10. decembra 2005. godine a ostao, i ministar predlaže da se on razreši sa današnjim danom, a ne kako je gospodin Batić predlagao - sa 10. decembrom 2005. godine, postavlja se pitanje moralnosti. Onda nije ni čudo što je on radio sve to što je radio. On nije bio trgovac u kiosku, pa da je trebalo malo morala. Imamo puno čestitijih ljudi, koji rade najobičnije poslove, imamo poljoprivredne proizvođače, nego što je to bio Slobodan Janković, ako je on mogao da prećutkuje skoro dve godine i da obavlja funkciju Republičkog javnog tužioca. Možda je to činio zbog plate koju je imao ili zbog potrebe političkih stranaka da ga zadrže do današnjeg dana na tom mestu, da bi sve odluke koje je on pokretao, odnosno radnje koje je činio, mogli lakše da predstave narodu. Gospodine ministre, vi i Vlada u kojoj učestvujete, veliko ste razočaranje za građane Srbije, a nada i budućnost za građane Srbije će biti SRS.
Reč ima narodni poslanik gospođa Vesna Nikolić Vukajlović, a neka se spremi narodni poslanik Božidar Koprivica.
Poštovani ministre, samo jedno pitanje, imam inspiraciju za vas, htela sam da vas pitam da li vas je sramota ovakve diskusije? Da li se stidite ovako stručnih ljudi, koji su vam na ovakav, stručan način objasnili gde ste vi do sada pogrešili, vi i vaša vlada? Vi ste ministar pravde, a ništa od onog što se do sada radilo u ovoj Narodnoj skupštini nije po Ustavu i po Ustavnom zakonu. Vas krivim ne ja, nego narod. To je jedno. Drugo, zašto pred ovaj parlament, na ovako sraman način, stavljate jednu ovakvu odluku, koju mi treba da potvrdimo? Ja se stidim, kao srpski radikal, jer će to biti upamćeno u istoriji i kazaće nam narod sutra, jer neko je gledao ovako, a neko onako, neko će manje razumeti, neko više – pa, i vi srpski radikali ste učestvovali u jednoj takvoj nezakonitoj akciji. Mi u tome nećemo učestvovati, ali moramo javno da kažemo da ovo nije u redu. Treće, znate li vi da vodite ovu državu ili ne znate? Vi ste hteli da crknete one večeri ili da napravite Vladu. Mi smo vam dozvolili i vi ste napravili Vladu. Vi ovo ne znate da radite. Vaš kolega, ministar Šutanovac, izgorelo je pola Srbije, hiljade hektara šume gori, a on ne zna o čemu se radi. Moram da kažem - "selo gori, a baba se češlja". Ne znate vi ovo da vodite. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Petar Jojić, izvinjavam se, Nataša Jovanović, povodom Poslovnika.
Hvala vama, gospodine Mrkonjiću, vi ste čovek koji, u skladu sa svojim šarmom i načinom da relaksirate atmosferu u Narodnoj skupštini Republike Srbije, predsedavate u trenutku kada nema poslanika iz vladajuće koalicije. To je vaš izbor i vaše pravo. Na kraju, vi ste, bez uvrede, najstariji potpredsednik, iako pokazujete ponekad, energijom koju imate, da nadvladavate vaše mlađe kolege. Vi znate da, od samog početka, ni general Delić, ni ja, ne želimo da preuzimamo tu ulogu koju vi sada imate, upravo iz razloga što je nemoguće zaustaviti sve ove uvrede i svu ovu mržnju koja dolazi od strane DS-a. Ako za govornicu izađe gospođa koja je diplomirani pravnik, iz Kraljeva, narodni poslanik Vesna Nikolić Vukajlović, a koja je majka troje dece, koja najozbiljnije, kao pravi predstavnik naroda i kao pravnik, ukazuje koje su sve greške napravljene u sazivanju sednice i na bruku i sramotu da na ovakav način sudijska funkcija prestaje ljudima koji su odavno morali da idu u penziju, i ako vi ne čujete, a ja vam ne zameram, jer znam da niste u trenutku čuli šta je jedan od poslanika DS-a, već čuveni "primerak" i slika i prilika DS-a, dobacio majci troje dece, onda je to problem za vas, gospodine zameniče predsednika te vajne DS, i za sve vas ostale, koji ste, takođe, očevi i majke, neki od vas imaju i unuke, što slušate takve bljuvotine i takve gadosti koje je vaš kolega izgovorio i dobacio gospođi Nikolić dok je odlazila sa skupštinske govornice. Ako vi mislite da ću ja sa mesta potpredsednika i kao narodni poslanik da ćutim pred činjenicom da ste nevaspitani, da nemate elementarnu kulturu, da ne želite... Uuuu, pa, hvatajte se za glavu, kolega, vi ste predvodnik nekulture, vi ste onaj koji čkilji kroz prazan papir. Zaista je neverovatno. Pokušavamo godinama, vi bar znate, tome nas je oduvek učio predsednik naše stranke, da nikada, to znaju kolege koji su od prvih dana, od početka višestranačja sa nama u klupama, da nikada nemamo nikakvu primesu mržnje prema političkim neistomišljenicima. To zna i gospodin Petrović. Zna i kolega Gavrilović i ostali iz suprotnog tabora, odnosno vladajuće, sada, Demokratske stranke. Ali, onda prenesite malo više iskustva i znanja, ako ga bar vi imate, na vaše mlađane kolege i na one koji su eksponenti vaše politike, i u medijima i na svakom mestu. Ako hoćete da se na takav način brukate, samo izvolite, ali nemojte da vređate čast i dostojanstvo jedne Srpkinje, opet ponavljam, majke i žene, koja je, koristeći svoje pravo kao narodni poslanik, lepo rekla da ćete ostati zbog ovoga, i zbog svega što ste radili. Verujem da ćete i nastaviti do kraja vaše vladavine, samo se nadamo, i mi i građani Srbije, da to neće biti dugog veka, da činite to na tako nečastan način.
Hvala Nataši. Molim narodne poslanike da budu džentlmeni i da uvažavaju naše divne koleginice, naše dame. Izvolite gospodine, vi ste hteli po Poslovniku.
Poštovani narodni poslanici, zaposleni u organima pravosuđa najbolje znaju kakvo je stanje u pravosuđu Srbije, ali mi koji imamo nekih dodirnih tačaka sa pravosuđem, pre svega, govorim o sebi, kao advokatu, znamo da je stanje u pravosuđu, u sudovima i Tužilaštvu veoma loše, možda, nikad gore. Postavlja se pitanje da li su za takvo stanje, veoma loše, dakle, krivi ti ljudi koji rade u pravosuđu, odnosno sudije i tužioci. Naravno da ne. To je propust Vlade Republike Srbije i ove DOS-ovske većine, koja je odgovorna za loše stanje u pravosuđu, iz najmanje dva razloga. Ne dozvoljavate im da rade po zakonu, mešajući se u rad pravosudnih organa. Drugo, niste obezbedili finansijske uslove za njihov samostalni rad, iako najveći broj sudija i tužilaca časno i pošteno,predano i odgovorno radi svoj posao. Prošlo je šest meseci od konstituisanja ove skupštine, a ova tačka je trebalo odavno da bude na dnevnom redu u ovom visokom domu. Tužilačka funkcija državnog tužioca Slobodana Jankovića, gospodine ministre, odavno je prestala, i to vi dobro znate, ona je prestala 10.12.2005. godine, kada je on, po sili zakona, dakle, po službenoj dužnosti, ex officio, morao biti penzionisan, kada je ispunio jedan od uslova, a to je 65 godina života. Tu, dakle, nije potreban onaj kumulativan uslov da ima 65 godina i 40 godina staža, nego je dovoljno 65 godina života. Dalje, ukazujem na paradoks da taj penzioner, državni tužilac Republike Srbije predlaže i prestanak tužilačke funkcije nižim tužiocima. Znajte da sve odluke, zaključci, predlozi, koje je doneo državni tužilac u ovom periodu, naročito ukazuju da su vanredni pravni lekovi, Zakon o zaštiti zakonitosti i drugi, akti bez dejstva i ne mogu imati obavezujući odnos, niti obavezujuću pravnu snagu ni za koga. To vi dobro znate, gospodine ministre. Dakle, sve presude donete po ovim pravnim lekovima su nezakonite, pa ono što je ministar ovde rekao nema veze sa zakonom, jer on dobro zna da je tužiocu prestao radni odnos, odnosno tužilačka funkcija, pre godinu i po dana. Hvala vam.
Hvala, gospodine Koprivica. Za reč se javio narodni poslanik Petar Jojić. Neka se pripremi narodni poslanik Božidar Delić.
Dame i gospodo narodni poslanici, aktuelna, prethodna i sadašnja vlada obećavale su od 5. oktobra reformu pravosuđa, reformu zakonodavstva. Kada sagledate sada kompletnu situaciju, kakvo je stanje u pravosuđu i tužilaštvu, a kakvo je stanje u odnosu na naše zakonodavstvo, možemo slobodno reći da je ono nezadovoljavajući i gore nego što je bilo pre 5. oktobra. Iako je doneto 267 zakona, problem je u tome što to nisu dobri zakoni i što oni ne mogu da budu primenjeni u praksi. Dame i gospodo, ako bi narodni poslanici, pre svega, građanin, želeo da se obrati, po Ustavu, Ustavnom sudu, on tu mogućnost nema. Mi nemamo mogućnost da se obratimo Ustavnom sudu. Postavljam pitanje gospodinu ministru i predsedniku Skupštine, da mi kao poslaniku daju odgovor, koliko ima u Ustavnom sudu, koji formalno postoji, sudija. Sledeće, koliko ima predmeta kojima su se građani i druge institucije obraćali u vezi sa zahtevom zaštite zakonitosti i po bilo kom drugom osnovu? Koliko je predmeta, po godinama, koje je sudija dobijao kao referent? Koliko je nerešenih predmeta po godinama? S druge strane, moram da skrenem pažnju da je, skoro smo o tome razgovarali, Ustav koji je donet, u članu 5, stavu 2, definisao da je potrebno, u krajnjem slučaju, nakon završetka drugog redovnog zasedanja, da Skupština Republike Srbije izabere novi ustavni sud. Ustavni zakon za sprovođenje Ustava je ovo, naime, regulisao. S obzirom na to da nemamo Ustavni sud, građani naše države nemaju ni formalno, ni pravno, ni ustavno mogućnosti da traže zaštitu svojih prava. Toliko kada je u pitanju donošenje brojnih akata i kada u Srbiji govorimo da li je nešto po Ustavu ili nije po Ustavu. Kako možemo reći nekome sutra da li je u pravu, kada nema te institucije koja treba da mu da odgovor i potvrdi da li njegov zahtev za ocenu ustavnosti nekog pravnog, pojedinačnog pravnog akta, naročito, jer, skrećem pažnju naročito na pojedinačne pravne akte kojima se građani obraćaju Ustavnom sudu, osnovan. Videćete katastrofalnu situaciju, u stvari, koliko je predmeta nerešeno, a po godinama - kada je prvi put predmet zaveden u Ustavnom sudu. Nužno je, dame i gospodo narodni poslanici, da Srbija konačno ima Ustavni sud i da ovom problemu pristupi što pre, a ne da se Skupština Republike Srbije bavi nekim sporednim pravnim aktima, koji nemaju čak ni zakonsku snagu, protokolima, konvencijama i dr. Prema tome, ova država mora, pod hitno, da ima Ustavni sud. Inače, u ovoj državi vlada bezakonje. Kako možemo sada da podvrgnemo bilo koji slučaj o kojima je danas bilo reči, o kojima su govorili narodni poslanici SRS, da li je sve bilo po Ustavu? Nema ko da oceni je li to po Ustavu ili nije. Nismo mi neustavna monarhija. Ovo je država, a mi iz SRS-a se zalažemo da zaista idemo ka pravnoj državi koja treba da zaštiti osnovna ljudska prava i slobode. Dame i gospodo, kada je u pitanju reforma zakonodavstva, dobili smo donacije, izdvojena su velika materijalna sredstva za izradu zakonskih projekata. Postavljam sledeće pitanje i, istovremeno, gospodine predsedniče, tražim odgovor - koliko je novčanih, deviznih sredstava iz inostranstva dato kao donacija na ime reforme našeg zakonodavstva? Drugo, u sklopu tog pitanja, ko je bio u radnoj grupi za pojedinačnu izradu kog zakonskog projekta? Koliko je bilo tih članova i koliko je plaćeno tim članovima? Koliko je takvih zakonskih projekata obustavljeno i nije došlo pred Narodnu skupštinu, a državu je mnogo koštalo? Prema nekim mojim saznanjima, između četiri i pet miliona evra dato je za te projekte a da ti projekti nisu došli pred Narodnu skupštinu i da nisu usvojeni, što znači da su neki ljudi plaćeni da rade na zakonskim projektima, a da predlozi njihovih projekata nisu usvojeni od strane Vlade, niti su videli svetlost dana pred Narodnom skupštinom. Dame i gospodo, kada je u pitanju pravosuđe, postavljam sledeće pitanje i molim da mi se da odgovor. U pitanju je nepotizam u srpskom pravosuđu. Koliko je nosilaca pravosudnih funkcija u Srbiji, bilo sudskih, bilo tužilačkih, koji iz svog domaćinstva, iz prvog naslednog reda, imaju advokate, jer imate situaciju u Srbiji, u pojedinim sedištima pravosudnih organa, da su sudije ili tužioci, ili okružni ili opštinski, a da u istom tom sudu i u istom tom tužilaštvu sede članovi porodice, a advokati zastupaju pred tim sudom određene građane, bilo u krivičnoj materiji, bilo u građanskoj materiji. Videćete da ima dosta nepravilnosti i to podstiče korupciju u pravosuđu, a korupciju u pravosuđu su priznali i pravosudni organi, i Ministarstvo pravde i Vrhovni sud. Apsolutno je nedopustivo da to ne dođe pod kontrolu Parlamenta. Dame i gospodo, kada je u pitanju izbor sudova i sudija, predsednika sudova i sudija pojedinačno, ujedno i tužilaca i zamenika, da imamo reizbor sudija na osam godina, bilo bi drugo stanje u pravosuđu. No, usvojili smo nov ustav. Sad imamo takvu situaciju da se biraju sudije u Parlamentu, probni rad na tri godine početnika, a da se potom biraju sudije i tužioci doživotno. Dame i gospodo, za stanje u pravosuđu kriva je država, kriva je Vlada, krivo je Ministarstvo pravde. Evo zašto su krivi: zato što, gospodo iz Vlade, ne izađete s projektom o disciplinskoj odgovornosti sudija i tužilaca, kao što to postoji u drugim zemljama evropske zajednice, pa ako neko ne bude radio po zakonu, odgovaraće, disciplinski, za nestručnost, za kršenje zakona i prekoračenja, ako radi neefikasno i nestručno. Dakle, mislim da je krajnje vreme da se donese zakon o disciplinskoj odgovornosti tužilaca i sudija, jer će to pomoći da se u pravosuđu uvede red. Zamislite, imao sam slučaj, to je bilo u Nišu, 1999. ili 2000. godine, predsednik suda – zet, advokat, ćerka - sudija, ili, recimo, u jednoj opštini smo imali ovakav slučaj, kada smo obilazili sudove: predsednik suda - muž, supruga - sudija sudeći, svastika - predsednik organa za prekršaje, a tast – advokat, u jednoj opštini, u gradiću koji ima 7.000 stanovnika. To je privatna firma. Dame i gospodo, ne možete vi da pobegnete od toga, tu je subjektivni i rođački faktor prisutan, ne možete ga isključiti. Zato takve slučajeve treba sprečiti prilikom izbora ljudi i onemogućiti nepotizam. O tome je nedavno bilo govora i zbog toga mislimo da reda treba da bude u pravosuđu, jer u pravosuđu radi većina stručnih i dobrih ljudi, a ljudi čije se odluke ne preinačavaju i ne ukidaju, u svakom slučaju, trebaju da napreduju. Kako je Rade Terzić postao okružni tužilac? Čovek koji je rođen 1964. godine, prvo je radio kao stručni saradnik u Prvom opštinskom tužilaštvu, potom je postavljen za zamenika opštinskog javnog tužioca. Zamislite, taj čovek, 2001. godine, biva postavljen za okružnog javnog tužioca. Nije bio ni opštinski tužilac, nije bio ni zamenik okružnog tužioca, po tom kriterijumu, čovek nema ni iskustva, ali je došao po partijskoj liniji. Tu je problem. Zamislite sada koga je on protežirao, pošto mu je falilo devet meseci radnoga staža, on je trebalo da bude Republički javni tužilac. Šta je s ovim ljudima koji su i okružni tužioci i zamenici okružnih tužilaca, odnosno opštinski tužioci, a u Srbiji možete da izaberete časne, poštene, vredne, radne ljude da dođu na tu funkciju, po kriterijumima stručnosti i radnog iskustva. Eto, vidite kako se po partijskoj liniji može doći i u pravosuđu na određenu visoku pravosudnu funkciju! To se sada obija o glavu onima koji su predložili Radeta Terzića da bude na toj funkciji kao okružni javni tužilac. Dame i gospodo carski rez u pravosuđu mora da se obavi. Bez toga, nema reda u državi. Nemate više kome da se obratite. Parnice se vode po 15, 20, pa čak i 25 godina. Pogledajte sada statistiku. Nadzorni odbor Vrhovnog suda, pa on mora da radi svoj posao, mora da obiđe sve sudove, mora da se vidi koliko sudija imamo u kom opštinskom i kom okružnom sudu, mora da se vidi koliko je predmeta zadužio unazad deset godina, koliko je rešio predmeta i, drugo, kako mu je predmete rešavao, po žalbi, drugostepeni sud, bilo da je okružni, bilo da je Vrhovni sud. Treba videti koliko je imao preinačenih odluka, što znači da je nestručan bio. Koliko je imao ukinutih presuda, a koliko potvrđenih. To su merila, to su kriterijumi, da možemo danas da imamo sudiju pred koga možete da izađete, a svi smo mi građani i ljudi smo, možemo se naći pred sudom. Svaki građanin treba da uživa pravnu zaštitu, zaštitu svojih sloboda i svojih prava. Ponavljam, carski rez u pravosuđu. Tu je pravna država, tu je pravna država - u pravosuđu. Da se pročisti pravosuđe i da ova Srbija ima pravde, a građani mogućnosti da se toj časnoj instituciji, koja se brine o zaštiti sloboda i prava građana, obrati i da ostvari svoje pravo. Hvala.
Hvala narodnom poslaniku Petru Jojiću. Molim narodnog poslanika Božidara Delića, potpredsednika Skupštine, da uzme reč. Neka se pripremi gospodin Zoran Krasić.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, obraćam se Skupštini, pošto sam dobio molbu Udruženja penzionisanih generala i admirala i Udruženja oštećenih vojnih i civilnih lica Srbije, pod nazivom "Odbrana". Oni su napisali, na osnovu člana 56. Ustava Republike Srbije, jednu peticiju. Nešto ću govoriti, a nešto ću pokušati da citiram. Odredbama člana 145. Ustava Republike Srbije propisano je: "Sudske odluke se zasnivaju na Ustavu, zakonu, potvrđenom međunarodnom ugovoru i propisu donetom na osnovu zakona." Reče jednom prilikom Aristotel: "Ići sudiji, znači ići pravdi". Gospodine ministre, da li to važi i za Srbiju? Iz ovoga što ću kasnije izneti videćete da to samo u Srbiji ne važi. Jedan od sudija Vrhovnog suda Srbije napisao je jednom prilikom: "Pravo ili politika, politika ili pravo. Zavidimo politici, jer ako se prepusti pravu biće i uspešna i demokratska. U suprotnom, prepuštanjem primata politici u odnosu na pravo, i pravo i politika više nisu ni pravo ni politika. Tada nema vladavine prava i nema demokratije". To je današnja situacija u Srbiji. Citiram: "Ovom peticijom zalažemo se da se sudske odluke donose na osnovu Ustava i zakona, a ne na osnovu pojedinačnih stavova i presuda sudija Vrhovnog suda Srbije, kojima je politika važnija od prava i koji, po našem mišljenju, čine sve da uvrede i pravo i pravdu". U čl. 47. i 48. Zakona o sudijama piše: "Pre stupanja na dužnost, sudije su dužne da polože zakletvu pred predsednikom Narodne skupštine.'' Zakletva glasi - Zaklinjem se svojom čašću da ću svoju dužnost vršiti verno Ustavu i zakonu, po najboljem znanju i umeću, i služiti samo istini i pravdi. Ovi penzionisani pripadnici Vojske, bilo da su oficiri, podoficiri, civilna lica, kada dođu na sud, a bilo je već više hiljada slučajeva, kada traže da im se vrati oteto, kaže im se da ruše državu, a istovremeno su dužni i obavezni da plate visoke sudske takse. Po tom osnovu, opet je njihov novac stavljan u državnu kasu. Što se tiče države, upravo ova kategorija ljudi je najviše oštećena, jer su tu državu branili svojim životima. Pored toga, ostali su bez svoje imovine, bez stanova i bez najosnovnijih sredstava za život. U tekstu ove peticije navedeno je priznanje jednog ministra odbrane da je od novca koji je trebalo da se njima isplati za plate finansirana Kopnena zona bezbednosti prema Kosovu i Metohiji. Da li i to nešto govori? Moram citirati predlog ovog udruženja: "Predlažemo da Skupština Republike Srbije donese zakon lex specialis, da se utvrdi ukupan dug prema nama, da se otvori poseban račun kod Ministarstva za Kosovo i Metohiju i celokupan novčani iznos uplati na račun, radi podizanja fabrika na tom delu naše teritorije, kako bi tamošnje srpsko i nealbansko stanovništvo moglo ekonomski da se održi. Tada bismo se, vansudskim poravnanjem, odrekli našeg novca". Gospodo, ja sam već jednom prilikom govorio da su ovo vrlo velika i značajna sredstva. Ona prelaze milijardu evra. Oni pišu: "Obraćamo se vama", misli se na Skupštinu, "u nadi da ćete nam pomoći da se postignu ciljevi da sve sudije sude po zakonu, a ne po volji carevoj. Čini nam se da sudije Predrag Trifunović i Slobodan Dražić sude po volji carevoj, ako za cara možemo smatrati nekog od političara koji je javno u medijima, samo pre godinu dana, izjavio - neka nas vojna lica tuže, ništa neće postići". Gospodo, vi koji težite Evropi treba da znate da je 70 hiljada tužbenih zahteva po ovom pitanju i još 46 hiljada tužbenih zahteva penzionisanih vojnih lica koji su penzionisani pre 1. avgusta 2004. godine. Po našem mišljenju, suprotno činjeničnom stanju, suprotno Zakonu o obligacijama, Zakonu o radu, Zakonu o Vojsci, Zakonu o budžetu i suprotno Uredbi o platama i drugim novčanim primanjima lica na službi u Vojsci, učinjeno je to da od 2000. godine, pa do današnjeg dana, vojna lica primaju samo jednu trećinu od zakonski predviđene visine plate. Citiram dalje: "Zašto mi nemamo pravo da ostvarimo svoje pravo i pravo na pravično suđenje?" Ono što je bilo novina i za mene, dok nisam dobio ovu peticiju, jeste sledeće. Na osnovu čl. 75. stav 1. i 137. Zakona o Vojsci i u skladu sa odlukom Savezne vlade, na osnovu onog koeficijenta, to je od tri do pet prosečnih zarada za profesionalna vojna lica i 2,1 za civilna vojna lica. Sudski veštaci su prilikom veštačenja došli do toga da je za sve godine, 2000, 2001, 2002, 2003, 2004. i 2005. godinu, u budžetu za Vojsku bilo predviđeno dovoljno novca da profesionalni pripadnici imaju plate koje im pripadaju po zakonu. Međutim, taj novac koji je Skupština, ova skupština, utvrdila Zakonom o budžetu, prema priznanju tužene strane, to je Ministarstvo odbrane i država, bio je uplaćen na posebnu aproprijaciju. Neko je to potrošio, kako kaže jedan od ministara odbrane, nenamenski. Sada ću vam navesti samo nekoliko rešenja Savezne vlade. To su rešenja od 5.04.2001. godine, 16.08.2001, 8.11.2001. i 30.11.2001. godine. Ovim rešenjima, sredstva koja su predviđena za Vojsku prebacivana su na druge stavke, tako da je samo 2001. godine iz vojnog budžeta, nenamenski, uzeto 9.714.000.000 dinara. Kako onda, gospodo, može da se govori o platama vojnih lica, jer ovo što je urađeno 2001. godine odrazilo se kasnije na sve godine, pa, evo, i do 2007. godine. Ministar odbrane ističe da takva politika plata u Vojsci Jugoslavije, posebno u protekle dve godine, ne samo da je dovela profesionalne pripadnike Vojske Jugoslavije u nezavidan materijalni položaj, već i njihove plate znatno zaostaju za realnim rastom plata u društvu. Dok su u to vreme plate u privredi povećane za 56,9%, u Vojsci su povećane samo za 17%, a to je napisao i tadašnji ministar odbrane, gospodin Boris Tadić. Imajući u vidu navedeno, sud zaključuje da su sredstva koja su bila predviđena za plate zaposlenih u Vojsci preusmeravana i trošena za druge namene a da za to nije bilo zakonom propisanog razloga, te da je to od uticaja na pravilno utvrđivanje vrednosti boda, odnosno koeficijenta. Kada se sve ovo ima u vidu, onda vam je jasno, gospodo, zašto mi od 2000. godine nismo imali završni račun. Kada je bila rasprava o budžetu, rekao sam vam da za Vojsku nije važno koliko im vi sredstava dajete budžetom i kakav je budžet, nego koliko ćete im stvarno sredstava dodeliti u toku godine. Sudije Vrhovnog suda Srbije koje sam već ranije napomenuo, Predrag Trifunović i Slobodan Dražić, sa svojim većima, za razliku odnavedenog i za razliku od drugih sudija istog suda, u nameri da nam kažu da nemamo pravo, ili da ne znamo svoje pravo, preinačuju prvostepene i drugostepene presude kojima su bili usvojeni naši tužbeni zahtevi, s obrazloženjem da tužioci nemaju pravo na razliku plate koju tužbom traže, jer im je ista redovno isplaćivana i da sudovi opšte nadležnosti ne mogu da ispituju zakonitost upravnih akata. Među vama, gospodo, ima mnogo pravnika, a takvo obrazloženje, iz već navedenih razloga i onih koji slede, uvreda je i za zdrav razum, a uvreda je i za pravo. Zašto se sudija Vrhovnog suda Srbije, Predrag Trifunović, suprotno načelu ravnopravnosti stranaka, prethodno dogovarao sa predstavnicima tužene strane, što je suprotno stavu Vrhovnog suda Srbije i suprotno utvrđenim činjenicama, i zamenom teza donosio odluke koje su, po našem mišljenju, suprotne zakonu i Ustavu? Zašto sudija Vrhovnog suda Srbije Slobodan Dražić, u predmetu po reviziji tužilaca Branislava Milosavljevića i Tinka Stoiljkovića iz Ćuprije, nije saznao, a morao je da sazna, da su ovi tužioci, po istoj reviziji, podneli zahtev za njegovo izuzeće, pa nije savesno postupio kao sudija tako značajne sudske institucije? Iako je saznao za izuzeće, nije postupio po odredbama člana 71. Zakona o parničnom postupku i nije odmah prekinuo svaki rad na predmetu, nego je, suprotno svim pravilima i citiranim zakonskim odredbama, podneo kao neosnovanu reviziju od 28. decembra 2006. godine. Šteta je, po zakonskoj definiciji, umanjenje nečijih sredstava ili imovine, ili sprečavanje njenog povećavanja. U konkretnom slučaju, novac za plate bio je obezbeđen u Zakonu o budžetu. Bilo ga je dovoljno i umesto da se isplati kroz plate, neko ga je, suprotno zakonu, nenamenski potrošio. To je onda šteta koja mora da se nadoknadi ovim licima. Samo ću, na kraju, još da kažem, sudije Predrag Trifunović, Slobodan Dražić i njihova veća iznose pravne stavove suprotne ranijim stavovima istog suda i istih sudija. Navešću primer. U rešenju Vrhovnog suda Srbije broj 1004 od 2001. godine, od 29. novembra, iznet je sledeći stav: "Spor po tužbi vojnog lica za isplatu plate je imovinski spor za koji je stvarno nadležan opštinski sud". U obrazloženju navedenog rešenja, kaže se da je o pravu na platu rešeno u upravnom postupku. Tužilac samo traži da redovni sud obaveže tuženog da mu isplatu izvrši. Dakle, sasvim isto veće Vrhovnog suda Srbije, u rešenju 866 od 2006. godine, 15. novembra, ukidajući nižestepene odluke sudova i navodne razloge, a tužioci bi rekli da sudsko veće zauzima stav, ali na onoj drugoj strani, utvrđuje da visina plate, odnosno penzije, i ocena zakonitosti upravnih akata kojima je određena i pravilnost obračuna visine plata i penzija, ne isključuje nadležnost redovnog suda da postupa u parnici radi nadoknade štete zbog nezakonitog i nepravilnog rada državnog organa. Jedan broj ovih ljudi se već obratio sudu u Strazburu. Pošto se radi o direktnom kršenju zakona, i ovde će se desiti ono što se desilo kada je, između 2000. i 2002. godine, nekoliko stotina, ili više od hiljadu lica otpušteno iz banaka u Srbiji. Sada su ta protivpravna rešenja našla svoj zakonski epilog. Mogli ste da pročitate ovih dana da će to državu Srbiju da košta tri milijarde dinara. Opomenuo sam ministra finansija, sada opominjem i ministra pravde, ovo će Srbiju da košta više od milijardu evra. Gospodo, svoje sudije, sudska veća, urazumite i tražite da rade po zakonu. Posle ove peticije, ova grupa građana Srbije planira i obaveštava Skupštinu Srbije da će izaći na ulice. Pošto se radi o ljudima koji su ceo svoj život posvetili upravo odbrani države, da li je to bila federativna, da li SRJ, ili danas država Srbija, nije važno. Krajnje sredstvo koje će oni primeniti je izlazak na ulice. Vlada i vi, gospodo ministri, treba da učinite sve da do toga ne dođe.
Za reč se javio gospodin Zoran Krasić, a neka se pripremi gospodin Tomislav Nikolić.
Gospodine Mrkonjiću, da vam malo pomognem oko Poslovnika. Da je na početku sednice tu bio gospodin Periša Jovanović i da ste vi kao predsedavajući bili tu, vi biste gospodina Petrovića upozorili da on nije izvestilac povodom ove tačke dnevnog reda, da se on povodom ove tačke dnevnog reda baš ništa ne pita. Može da bude prisutan kao predstavnik Vlade. Samo da vas podsetim, u ranijem sazivu, gospodin Stojković je obično bio prisutan, ali povodom ovih rasprava je rekao: "tu je Veliko personalno veće i drugo veće koje je, takođe, nadležno za razrešenje, ovde sam kao predstavnik Vlade, došao sam da čujem" itd. Međutim, nama je gospodin Petrović pokušao da objasni sve ovo što se dešava, ali za to uopšte nije nadležno Ministarstvo. Gospodin Petković, koji je predsednik Odbora za pravosuđe, nije tu. On je, zvanično, u ovim našim aktima, ovlašćeni predstavnik povodom ove tačke dnevnog reda. To što je gospodin Petrović na početku izdeklamovao nešto svoje, predlažem da baš ne uzimate za ozbiljno to, jer gospodin Petrović je poznat po tome što je svašta u ovoj skupštini ispričao. Ja sam zadužen da malo podsetim gledaoce i vas poslanike, i ove sa leve strane, ovi sa desne već to dobro znaju, kakva nam je ta demokratija i šta nam je to ona donela od 25. januara 2001. godine, pričam o republičkom nivou. Odmah su se dosetili da treba da promene sudije i tužioce. Kako je išla ta promena? Neko od mojih prethodnika je čitao ta pisma, kako to ''prvoborci'' petooktobarske revolucije treba da napreduju, pa je tako, čini mi se, u Valjevu, za predsednika Trgovinskog suda izabran čovek koji i ne zna gde se nalazi sud, pa je izabrana ćerka nekog advokata, pa se ispostavilo da ona nije ni sudija, ali odmah je izabrana za predsednika suda itd, a kod gospodina Boška Ristića, on je odavno poznat, penzioneri su vodili Okružni sud u Nišu. Ovo je sada samo kontinuitet sa penzionerima, nema tu ničeg novog. O čemu se radi? Radi se o jednom demokratskom principu: "što gore - to bolje". DOS je imao zadatak da pravosudni sistem unakazi. Šta su uradili? Setili su se ovi Koštuničini da treba da se promeni, oni kažu "institucija, legalizam" itd., i krenuli su sa promenom seta zakona o pravosuđu, pa su formirali apelacioni i upravne sudove. Naravno, to sve na papiru stoji, ali toga danas nema. Promenili su način izbora, način razrešenja itd. Inače, nekada davno, ovo ne bi bio nikakav problem oko prestanka sudijske dužnosti zbog toga što je neko navršio radni vek. To je išlo po nekom svom automatizmu. Narodna skupština bi samo saznala da je nekome prestao radni odnos zato što je čovek otišao u penziju itd. Tranzicija je shvaćena ne kao evolutivna promena u razvoju nekog društva, nego kao suludo priključenje Evropskoj uniji, koja nas i ne želi. Tu imate šizofrenosti o kojoj je pričao jedan od ovih poslanika. Gospodine Petroviću, pošto ste vi zvanično izveštač, tako ste se predstavili ovde, ovde je Predlog odluke o prestanku sudijske dužnosti. To su 25. 49. brojevi za identifikaciju. Na ovom spisku se nalaze sudije kojima prestaje sudijska dužnosti zbog navršenog radnog veka. Na tom spisku ima ukupno 25 sudija. Međutim, potkrala se greška. Moram da vam kažem da Magda Petar, sudija Opštinskog suda u Vršcu, treba da se razreši zbog trajnog gubitka radne sposobnosti, znači, ide na razrešenje. Moram da vas podsetim na još jednog kandidata. To su pravno-tehničke greške. To može da se ispravi. Natalija Čepić, ili Čenić, ne vidim dobro, zbog trajnog gubitka radne sposobnosti. Znači, nije u pitanju navršenje radnog veka, nego trajni gubitak radne sposobnosti i onda ide, verovatno, pod nekom drugom varijantom. Međutim, u ovoj hrpi dokumentacije kako prestaje dužnost i nosiocima pravosudnih i javnotužilačkih funkcija, verovatno, nije problem kod prestanka dužnosti zbog navršenog radnog veka ili trajnog gubitka radne sposobnosti. Kada je u pitanju prestanak dužnosti na lični zahtev, verovatno svi mi treba da se zapitamo zašto ta dužnost prestaje na lični zahtev. Nemam nameru da branim bilo koga ko podnosi ovakav zahtev, jer to je lična volja. Ali, ako neko u tom svom pismu, gde kaže da mu prestaje dužnost sudije Vrhovnog suda, navede šta se dešavalo, šta je njega motivisalo da se odrekne ili ode iz pravosuđa, onda bismo morali da se zamislimo nad tim šta se to dešava u našem pravosuđu, da nam se ne bi desila "Sablja", 12.000 uhapšenih (Batića nema, tražio je ovde da 15 minuta važi smrtna kazna), pa da se to vrati ponovo, i to u vreme kada smo primljeni u Savet Evrope. Mi smo primljeni u Savet Evrope u vreme vanrednog stanja. To je malo čudno, ali pokazuje da je, čak, Savet Evrope požurio da nas primi da bi dao podršku demokratskim snagama u raščišćavanju nekih stvari. To raščišćavanje ne ide više po principu ''Sablje'', jer to je istrošeno. Međutim, vidimo, prema nekim tužiocima, a i prema nekim sadašnjim poslanicima kojima je gusto, pa i ovde poneki put, ko Mile drekavac, obrazlažu svoje ideološke stavove o nekoj odgovornosti, kako od njih nešto zavisi, neko od njih traži neku saglasnost itd. Vidimo da je gusto, da se klupko odmotava, da se dolazi do nekih podataka, verovatno i do političke pozadine svih ovih stvari koje su nam se dešavale, a koje ste vi na jedan vrlo perfidan način, preko svojih medija, predstavljali kao recidive prošlosti, retrogradne snage, ideološki inspirator itd. Moram da vas podsetim da se sve to nalazi u jednom kriminalnom miljeu zvanom DOS. Gospodine Petroviću, ja sam jednom ovde, vi niste bili prisutni, upozorio javnost, verovatno ste čuli, znam da ste zainteresovani za ovaj slučaj ''stečene mafije'', imate zašto da budete lično zainteresovani, sad upozoravampravosudne organe - da posebnu pažnju obrate na taj predmet; nisam zadovoljan što su neki pušteni na slobodu, ali ne mešam se u rad pravosudnih organa. Međutim, nije korektno da ovde prozivate neke tužioce zato što su pokrenuli istragu povodom ''Sartida''. To je u pitanju. U pitanju je ''Sartid'' i nekoliko meseci vođena akcija, da se vidi kako je došlo do tako lepih ugovora itd. U potpunosti se slažem da je to sve unutar koalicije ove levice ovde. SPS nije u ovoj priči. Nemam nameru da glumim svetog Savu, da vas branim, da vas mirim itd. Kako ćete vi to da raspravite, ne znam. Samo da vas podsetim da je bara vrlo mala. Vrlo je mala bara, Labus ćuti, još mudro, biće tu još pričica i priča, neću da vam otkrivam sve karte, šta će do kraja da bude. Dobrim putem idete, povadićete oči, to sam apsolutno siguran. Ovde govore surove činjenice, jer u svim tim mafijama koje su danas aktuelne pred pravosuđem neminovno se govori o DOS-u. DOS je nezaobilazan. Vi sad morate da se raspetljavate, pošto je taj duh izašao iz lampe, javnost je obaveštena. Zašto bi se vlast brukala - eto, obavestili su nas spektakularno. Samo da vas podsetim, tokom izborne kampanje nekoliko mafija je strpano u zatvor. S pravom sad javnost očekuje da dobije prave informacije i da se epilog završi na sudu, a ne po sistemu kakav je bio u ''Sablji'', mada ima naznaka da i to primenjujete; spektakularno se hapsi, a preko noći pušta, da niko ne zna. Nemojte tako da radite. Radite transparentno, jasno, da se sve vidi, da svima bude apsolutno jasno šta je ko uradio, jer više nema prostora za medijske manipulacije, po sistemu – ''Blic'' je objavio. Naravno da će ''Blic'' da objavi kad se zna gde se, šta i ko kako nalazi. Znači, za te resurse koje imate u medijima, računajte da su se poprilično obrukali, istrošili, i tu nemate kapaciteta da nešto završavate kako ste zamislili. Moram da iskoristim priliku pošto je tu gospodin Petrović. Gospodine Petroviću, mislim da je krajnje vreme da ova vlada počne da razmišlja malo i o Ustavnom zakonu. Da ne bih sad ponavljao, kao gospodin Batić, koji se, kad god izađe, pozove na onaj član gde treba da se izabere Ustavni sud, pa Zakon o Ustavnom sudu itd, ja ću to sad da preskočim, pošto je postala opštepoznata činjenica da ne poštujete Ustavni zakon. Međutim, rizikujem da vam skrenem pažnju da postoje neki članovi, poput člana 6. Ustavnog zakona, gde je potrebno da, u skladu sa novim ustavom, dođe potpuno novi set propisa o pravosuđu i da vam skrenem pažnju na još neke stvari. Vodite računa kada budete predlagali nove kandidate za pravosudne funkcije. Zašto da vodite računa? Vodite računa jer ću se potruditi da za svakog vašeg kandidata obezbedim kvalitetnu dokumentaciju. Sada je jedan aktuelan, koji treba da napreduje. Odmah da vam kažem, Jovan Prijić će najbolje da vam kaže ko je taj kandidat. Zašto? Zato što je Jovan Prijić imao prilike da preslušava transkripte snimljenih razgovora i ko je sve iz Tužilaštva u kojoj mafiji, do kog nivoa upleten, umešan itd. Unapred vam skrećem pažnju, da se ne bi desilo da kažete - ne znam, predložio mi državni sekretar. U prethodnoj tački je tako bilo. Ministar Cvetković kaže - nemam pojma zašto sam ovde, to je državni sekretar predložio. Kad malo raščeprkamo podatke o tome šta je to predložio, ko ga je predložio, vidimo zaslužni kadar petooktobarske revolucije, ali ima tu još nekih dodataka koji ukazuju na to da poprilično kriminal cveta u tom DOS-u i da tu više nema skrivanja. To se radi prilično javno. Naravno, ovo je sve moj skromni doprinos, da prikažem građanima Srbije da je taj demokratski blok - drp sistem; nema tu ideologije. Koja ideologija postoji kod njih? Nema tu ideologije. Molim vas, šta su predlagali? Imali smo prilike da tri godine slušamo u Odboru za pravosuđe šta je gospodin Petrović radio sa pravosuđem u Mačvanskom okrugu. Vi možete da svirate do mile volje, ali to je ostalo u zapisnicima Odbora za pravosuđe. Evo ljudi koji su bili članovi Odbora za pravosuđe u prošlom sazivu. Jednostavno, dokumentacija je sama izlazila. Nisam imao nameru da se šetam po Šapcu i da tražim - dajte mi podatke za ovoga, za onoga. Ne, nego prilikom izbora, pošto smo u Odboru za pravosuđe imali prilike da to razmatramo, da damo neko mišljenje, došla je dokumentacija za sve kandidate koji su konkurisali za neko mesto. Onda se razveze priča, i od poslanika i od ovih kandidata koji su konkurisali, koji su napisali, pa i kada Ministarstvo izvrši proveru na terenu, tačno se čuje ko je uticao, kako je uticao, zašto je uticao, ko koga gura, ko je čiji kadar itd. Hoćete da mi kažete da sada više nema tog parcelisanja unutar ove nove vlade? Ima ga. Ono je neki put nametnuto, neki put je dobrovoljno. Zašto? Male su vrednosti tih ljudi koji žele da budu sudije po svaku cenu, pa prihvataju da se svrstavaju u neki blok ili da su simpatizeri neke od stranaka koje čine Vladu i na taj način sami sebe reklamiraju, demonstriraju svoju odanost. Smatraju da je to glavni uzrok za njihov izbor ovde. To je činjenica. Možemo da negodujemo, ali to je činjenica. Koliko su puta članovi Odbora za pravosuđe bili pozivani od strane nekog kandidata, ili nekog rođaka, koji kaže - ako vi podržite, oni su završili sa tim i tim strankama. Ako ne verujete, idite u svoje mesto, pa pitajte sudije od 2001. godine po kojim kriterijuma su izabrani. Žao mi je što nema gospodina Jovanovića, on je bio potpredsednik one Vlade kada je bilo hapšenja, i to an gro. Naravno, on je tada izabran za potpredsednika Vlade, dva puta je samo došao u Narodnu skupštinu, bio na ovom baksuznom mestu, gde su vodotoci. Moram da vam skrenem pažnju da su od 2001. do 2003. godine pod čudnim okolnostima neki ljudi izabrani za sudije. Neki su pod čudnim okolnostima otišli u okružni sud. Da bi napredovali do okružnog suda, morali su da se dokažu, gospodine Ristiću. Kako da se dokažu - presudama koje su doneli kao sudije u opštinskom sudu. Da, da, da, a onda se dešavalo da na dan izbora predsednika nekog suda ovde Živković, Boško Ristić i Hiber menjaju papire. Znate? To je verovatno neka demokratska procedura. (Vjerica Radeta, upadica s mesta: a Ljiljana Mihajlović?) Pustite Ljiljanu Mihajlović. Znamo mi sve ko je i kako postavljan, zašto je biran i po kojim kriterijumima biran. Koliko je tih kandidata, treba tri dana da nabrajamo, teško je nabrajati imena, ne možete sud da pronađete u kojem toga nije bilo. To ljudi u sudu najbolje znaju. Odite u bilo koji sud i kažite - predmet sam dobio, treba da mi sudi taj i taj čovek. Od pisarnice, preko portirnice, pa nadalje, svako će da ti kaže - taj je iz DSS-a, taj je iz DS-a, taj je iz Građanskog saveza, taj je iz ovoga, taj je iz onoga. Molim? Kažete da radikali nemaju. Najviše radikala ima? Dobro, ja očekujem posle ovoga što ste rekli da ćete da izađete za govornicu i da nam konkretno kažete gde su to sudije koji su radikali, socijalisti, koji ne pripadaju demokratskom bloku. Ljudi, pa, nemoguće je da ne pripadaju demokratskom bloku. Samo da vas podsetim da su 24. septembra 2000. godine bili izbori za Saveznu skupštinu i za predsednika Savezne Republike Jugoslavije. Vama nije smetalo da 5. oktobra oborite, maltene, Republičku vladu, za koju nisu ni bili izbori. To je vaše shvatanje demokratije. To je bilo demokratski - ajde zapali, Mićun će to da renovira posle, nekim fondovima. Što kaže Batić, tri futera. Znamo to, Batiću.Batić kaže - tri futera su samo izgorela itd. Kao što vidite prostor se suzio. Došlo je vreme da se podnose računi, izveštaji. Ljudi više ne mogu da ćute, znate. Poneko se javi i otvoreno kaže šta se sve dešavalo, kako se dešavalo, ko je vršio transformaciju, na koji način je vršio transformaciju. Skrećem vam pažnju na sve ove predmete u kojima postoji neka vrsta mafije. Vodite računa gospodo sudije, gospodo tužioci, kako ćete te predmete da okončate. Moj predlog je da to radite u skladu sa Ustavom i zakonom. Nemojte da slušate izvršnu vlast, jer svi oni koji su slušali izvršnu vlast, završili su u zatvoru. Svi oni koji su sadili tikve sa Demokratskom strankom, završili su u zatvoru, o glavu im se razbilo. Znači, sudije, zakon u ruke i radite, oduprite se svakom pritisku. Imate podršku Srpske radikalne stranke [[žagor u sali]] Ako pokleknete prvi put... Izvinite, molim vas, jel vi to negodujete protiv Ustava i zakona? Pa, ja sa ponosom ističem da se mi pridržavamo Ustava i zakona, a vi se nešto smeškate. Hoćete da kažete - kao Tito. Pa, nije to plot, a? Ja znam, vi ste ta vrsta levičara. Vi ste ta vrsta levičara i iz tog gnezda ste se ispilili, doduše, i tata vam je tu.
Hvala, gospodine Krasiću. Reč ima gospodin Tomislav Nikolić. On je poslednji diskutant, nadamo se.
Poštovani narodni poslanici, evo, Poslanička grupa SRS-a bi da svede svoj stav i svoje učešće u raspravi o ovoj tački dnevnog reda. Mi smo danas govorili o DOS-u, u jednom, drugom i trećem obliku, ali ovo je DOS. Svi problemi koji se danas rešavaju, sve vaše diskusije, blago, jednih protiv drugih, u stvari su u okviru jedne kuće, u okviru DOS-a. Ne zaboravite, 5. oktobra o.g. navršiće se sedam godina od kako ste na vlasti. Još malo, pa ćete biti na vlasti duže nego Slobodan Milošević. Za tih sedam godina, ostaćete upamćeni kako ste jedni druge optuživali, kako ste jedni druge pokušavali da prevarite i kako je Srbija zbog toga trpela, jer ste po tri ili četiri godine radili loše, u kampanjama iznosili sva zla jedni o drugima, a onda, posle izbora, formirali zajedničke vlade. Ovako su vam počinjale i prethodne vlade, 2-3 meseca mira, dok ne krene i ne ispliva, dok ne izađe na površinu. Tako i ova tačka dnevnog reda. Zašto ne kažete, gospodine ministre - ovo je sve uradila DSS? Zašto ne kažete - lišili su Srbiju Republičkog javnog tužioca? To bi onaj stari Dušan Petrović briljantno sa ove govornice obrazlagao. Ali, ovaj Dušan Petrović je želeo da uđe u Vladu. E, kad se uđe u Vladu, ne sme da se pominje ono što si napadao samo mesec dana pre toga, a to nije život. Verovatno se ne osećate potpuno zadovoljnim ovom funkcijom koju sada obavljate, jer ko zna šta će vam još natovariti da ovde odbranite. Iako je, po pravilu, neodbranjivo ono što zabrlja DSS, apsolutno neodbranjivo. Vidite, uvek pred izbore, vlast pohapsi mafije i tu su vam umešani svi - tužioci, sudije, mediji, Vlada, i to je taj sistem vladavine nad građanima Srbije, nad njihovom pameću. Nema tu zakona. Bio je neki Marsilio od Padove, a u nekim izvorima ga nazivaju Marsilio Padovljanski, koji je rekao da zakoni služe da ograniče samovolju sudija i gospodara. Za vas zakoni služe da mogu da vam posluže, a kada ne mogu, ostaju po strani. Vi ste sami izbrisali neka krivična dela iz našeg zakonodavstva. Paljenje Savezne skupštine nije krivično delo. Nije organizovani kriminal, uopšte, iako postoje transkripti kako ste se mesec dana pre toga dogovarali o tome ko će šta da pali, ko će šta da ruši, ko će koga da premlati. Upad u Narodnu banku s oružjem nije delo organizovanog kriminala. Upad u Saveznu upravu carina nije krivično delo organizovanog kriminala. Vi formirate posle toga odeljenje Tužilaštva za borbu protiv organizovanog kriminala, specijalne sudove, a ne gonite dela koja su slika i prilika organizovanog kriminala. Šta onda radite? Onda idete po putevima, po naplatnim rampama, hapsite ljude i kažete - ovo je organizovani kriminal. Pa, onda idete na carine, pa na one carinike koji otvoreno medijima kažu da im je naređeno ili da su prosleđivali novac u vrh svog dela vlasti. Njih hapsite, držite ih u pritvoru, da biste ih potpuno tiho, mirno, noću, kao one iz ''Sablje'', puštali iz pritvora. Optužili ste mnogo profesora Pravnog fakulteta u Kragujevcu. Da li javnost zna da su pušteni iz pritvora? Jesu, pušteni su. Samo da razgovaramo kao ljudi. Ko je gde završio fakultet, nije ni važno. Nije važno. Tu ste optužili mnogo čestitih ljudi, neke među njima - zato što su patriote, zato što je na Pravnom fakultetu u Kragujevcu predavanje mogao da održi ruski ambasador, mogao kubanski, ali nije mogao američki. To nije bio bastion američkog ambasadora. Sad će ti ljudi izaći na slobodu, izašli su na slobodu, i ti ljudi su potpuno nevini. Znaju to i neki vaši poslanici ovde. Šta će biti sada s tim ljudima? Da li su oni ta ''prosvetna mafija''? Je li to neka ''profesorska mafija''? Šta ste vi uradili povodom toga što je Vojislav Koštunica neke ljude, dok vi još niste bili na vlasti, optužio da su mafija? Jel se vi sada priključujete i prosleđujete dalje zaključke Vojislava Koštunice? Da vas podsetim, pre samo nekoliko meseci, vaš predsednik, tada već predsednik Srbije, rekao je da Srbija nije demokratska zemlja. Vi ste tada bili poslanik, šef Poslaničke grupe. Sa takvim nedemokratom vi sada činite Vladu. Šta danas radite, gospodine Petroviću? Šta ste vi? Zamena za Zorana Stojkovića, za nekoga ko je pre godinu i po dana pisao svojoj većini u Skupštini i ona mu se nije odazvala. Od svoje većine je tražio da mu razreše tužioca koji je napunio i završio radni vek, i to mu nisu učinili. Vi ne postavljate pitanje zašto. Koji je razlog imao Vojislav Koštunica da ne obezbedi većinu od 126 poslanika da razreši čoveka, još jednu stvar ne treba zaboraviti, koji je postao Republički javni tužilac godinu dana pred penziju? Godinu dana pre navršenja tog radnog veka, postavljen je za Republičkog javnog tužioca. Tada je rečeno ovde, u Skupštini - obračunaćemo se sa kriminalcima. Evo, sačekali smo i tu godinu, i još dve. Sa kojim kriminalcima ste se obračunali? Kada je organizovani kriminal nastupio u Srbiji? Kada je došla prva mafijaška vlada. Prva mafijaška vlada je konstituisana 2001. godine. Videćete, isplivava polako. Stidljivo, jedni o drugima govorite šta ste to radili od 2001. godine. Šta vi sada hoćete da kažete? ''Sartid'' je kriminal, a Cementara u Popovcu nije kriminal, samo zato što je na jedno uticala jedna stranka iz DOS-a, a na drugo, druga stranka iz DOS-a. Šta priča Vladan Batić o sudijama? Svog kuma je postavio za predsednika Četvrtog opštinskog suda u Beogradu, na Novom Beogradu. Šta priča Čedomir Jovanović? Ko mu je odobravao da ulazi u Centralni zatvor kada god hoće i da izvodi osuđenika ili pritvorenika iz zatvora, da idu na terevenke, orgijanje, i da se vrate ujutru u zatvor. To je DOS, to je bio vaš potpredsednik Vlade. Nemojte da pokušavate da očistite ono što ne može da se očisti. Srbija nema Ustavni sud. Srbija danas gubi Republičkog tužioca, tužioca za organizovani kriminal, a sada stižu zahtevi, 27 sudija samo u jednom dopisu. Gde su nam nove sudije? Ima li smisla da nam sada razrešite Republičkog tužioca i da više nemamo Republičkog tužioca? Ima li smisla da razrešite Tužioca za organizovani kriminal i da nemamo Tužioca za organizovani kriminal? Ima li smisla da 27 sudija razrešimo, a da nemamo novih 27? Sedam sudija Vrhovnog suda danas razrešavamo. Imamo li mi Vrhovni sud? Nemamo više nijednu instituciju u pravosuđu. Ostajemo bez svega. Da sam na vašem mestu, rekao bih - ljudi, dok Srbija nema Ustavni sud, neću da budem ministar pravde. Nema ko da me kontroliše. Vi u Skupštini nećete, moja većina neće da me kontroliše, vi ćete negde da mrmljate ili da žagorite, ili da se tiho bunite u porodici ili među prijateljima, a ja pravu kontrolu bez Ustavnog suda nemam. Kakve ćete sve akte doneti, gospodine ministre, koji neće podleći nikakvoj kontroli ustavnosti i zakonitosti? Takva se demokratija ne stvara i ne održava se. To što u nazivu jedne stranke imate reč - demokratska, ne znači da nije u stanju da sprovede diktaturu. ''Sablja'' vam je dokaz kako demokratske stranke mogu da uvedu diktaturu. Jeste li ikada dozvolili da odgovori Ustavni sud da li je po Ustavu Nataša Mićić uvela vanredno stanje na teritoriji cele Republike Srbije? Da je to bilo u skladu sa Ustavom? Zašto smo morali u novom ustavu da kažemo da vanredno stanje može da se uvede na teritoriji cele Republike? Zato što po onom ustavu vanredno stanje nije moglo da bude uvedeno na teritoriji cele Srbije, a Nataša Mićić ga je uvela na teritoriji cele Srbije. Ko će o tome da odlučuje, ko će da proverava njenu krivicu? Nikada, niko, čak i kada je u opoziciji, zaštićeni su kao "svete krave". I ako oni izađu da vam prigovore povodom Poslovnika, nekog izbora ili o nečemu drugom, gotovo je, predsednik pravi pauzu da se vidi šta ćemo sa Čedom. Pomene li neko da će da bude uhapšen, američki ambasador odmah istupa u medijima i kaže - ja ne gledam ko je kriv a ko nije, gledam ko sme da bude uhapšen, a ko ne sme. Čedomir Jovanović ne sme. To je to Ministarstvo pravde u koje ste vi ušli. Da li ćete vi uspeti to da iznesete na leđima? Nećete. Ili ćete pući, gospodine Petroviću, ako ste častan čovek, ili ćete se povinovati, pa kako voda nosi, vi ćete tako plivati. Samim tim što nas Vlada danas nije udostojila da kaže da ćete vi biti njen predstavnik za ovu tačku, to je znak koliko oni vas cene. Uvek, za svaku tačku dnevnog reda, Vlada treba da napiše ko je njen predstavnik. Imate vi pravo, kao ministar, da dođete na svaku sednicu, ali nas interesuje da nas Vlada udostoji i da kaže – ako je ona skrojila dnevni red za ovu sednicu - evo, za tu tačku dnevnog reda je predstavnik taj ministar, za tu tačku taj, a gospodin Petrović, za tačku - izbor i razrešenje nosilaca pravosudnih funkcija, koja nije ušla regularno u dnevni red, jer vi znate da 24 sata pre početka sednice mi moramo taj materijal da dobijemo. Mi dobijamo materijal sada, za tačke o kojima diskutujemo, i odjednom se pojavi još 27 sudija, pa ponovo treba da se vraćamo. Svi govornici bi imali pravo da ponovo dobiju reč, jer nisu znali da i ove sudije odlaze, iako im je 2005, 2006. i 2007. godine prestala sudijska funkcija. To je ono što je prekretnica u radu ove vlade. Treba da radite po Ustavu i zakonima, a ko je kriv, neka odgovara. Ako je to ministar iz prethodne vlade, pa je, recimo, vodio nauku, a sada vodi potpuno drugu materiju, sve može, nije ni bitno, ako je kriv, neka odgovara. Ne može onaj ko je kriv zato što su pljačkali na putevima - da postavi ministra iz drugog resora, onaj što je kriv što su pljačkali na carini, da postavi ministra iz drugog resora. Ne može, ljudi. Čak ni ti krivci, glavni krivci, nisu u zatvoru, nisu u pritvoru, nego oni ljudi što su uzimali kartončiće; videli da velike ajkule kradu, pa i oni odlučili poneki dinar da uzmu. E, vi njih dočekate i njih uhapsite. Petu godinu već slušam kako ćete da rešite ko je ubio Zorana Đinđića i sve se vrti u ovih 126 poslanika većine, u starom sazivu, u ovom, tu ste negde. Nikoga izvan vašeg kruga niste našli kao odgovornog za ubistvo Zorana Đinđića, kao nalogodavca. Vi ste optuživali DSS, a ona vas, treću optužbu u Srbiji još nisam čuo, ni protiv koga. Za ubijene novinare, šta vama smeta, ako je režim Slobodana Miloševića ubio novinara pre osam godina, da vi nađete ko je ubio tog novinara? Ali, šta je onda povod nekima iz vaših redova da kažu - imamo podatke o svemu tome, ali ne znamo zašto se ne vodi istraga, zašto ne izlaze krivci pred sud javnosti ili bar pred nadležni sud? Kod vas mnogo toga smrdi. U oblasti pravosuđa, vi po Ustavu treba da razrešite sve nosioce pravosudnih funkcija i da izaberete nove. Hoće li Vlada u ovom sastavu izabrati nove opštinske, okružne i gde vam je ceo jedan sud, gospodine ministre, sud koji odlučuje o tome kojih pet sudija Ustavnog suda će biti predloženi od strane pravosuđa? Lako je doći ovde i pričati o prošlosti, ovu državu treba da vodite. Kako je vodite vi? U skladu sa Ustavom i zakonom? Onaj tamo, na drugi način, svega će biti, jeste, i to meni dobacuje Boško Ristić, čiju sam štetu, kao predsednik Administrativnog odbora, morao da namirujem narodnim poslanicima. Dakle, nemaju prava, nemaju prava, a oni, ljudi, odu na sud, dobiju sa kamatom posle svega. Ne ide to tako. Jak si koliko si jak, pa šta, hajde, pobij sve ako si jak. Dolazi vreme kada više nisi tako jak. Koliko puta smo govorili s ove govornice - ponašajte se kao da ste već sada u opoziciji. Ja vama ne pretim porazom, ja se nadam da su sledeći izbori naši, ali uvek kada ste na vlasti, sami sebi pretite time da ćete biti u opoziciji, da vas čeka sve ono što drugim ljudima radite sa pozicija vlasti. Da li je Čedomir Jovanović mislio da će ikada da siđe sa vlasti? Kakva je zla taj Srbiji naneo! Gde je sada? Da nije Amerike, koja ga sada direktno podržava i gura, šta biste mu sve uradili. Do sada bi bio u zatvoru da nije vašeg straha, vaše autocenzure, vaše autosugestije, vaše blokade u mozgu - Čedomira Jovanovića ne diraj. Pa, ne diraj njega, pa, ne diraj Đinđićeve ministre, pa, Đinđićeve šefove kabineta, pa, Đinđićeve iz DB-a, iz policije, pa, onda, ne diraj Koštuničine, pa ovog, pa onog itd. Koga da diramo? Hajde ove radikale, pobijte nas i šta ćete posle, znači, nas pomlatite, a šta ćete posle? Meso mora da se daje aždajama. Ova tačka je besmislena, apsurdna. Šta dobijamo ovom tačkom? Konstatujete, ministre, da je pre dve godine prestao mandat tužiocu i da ne ugrožavamo druge zakone. On nije mogao da radi, da prima platu, država je mogla da ga, kao penzionera, zaposli negde, da napravi ugovor i da plaća nove doprinose. Na Zapadu se penzionerima ne plaćaju doprinosi, a ovde se još uvek plaćaju. Ali, ako vi nama sada kažete da je pre dve godine prestao da bude tužilac, moram da vas pitam šta je radio dve godine, ima li bar neki potpis na njegovom aktu? Ne, vi morate da konstatujete da mu je danas prestao rad, danom kada Skupština donese odluku, a za ove dve godine, odgovorno lice da namiri državu. Jedino je to ispravno i da bi njegove odluke bile pravno valjane, on je morao do danas da bude Republički tužilac, a da bi država bila namirena - onaj ko je kriv što je on dve godine po završetku radnog veka radio, neka uplati u državni budžet sva finansijska sredstva koja je Republički javni tužilac potrošio, kako on, tako i druge sudije, tako i drugi tužioci. Onda bismo mogli da kažemo da smo na neki način namirili pravdu. Ako vi smatrate da je ispravno da dve godine posle nečije penzije konstatujemo da on danas ide u penziju, onda od ove države nema ništa. Jer, vi sirotinju oterate i iz fabrika, a sada ih terate i sa ZZO iz Kragujevca, jer, kaže ministar, kakav ZZO, nema produžavanja ugovora, na ulicu. Vi sirotinju lako oterate, vi ove velike vaše ribe, uglavnom kriminalce, ne možete da oterate. Ništa, oteraćemo mi i njih i vas.
Hvala. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pitam, da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 93. Poslovnika? Ne. Da li ministar želi reč? Izvolite.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo poslanici, dugo vremena ova vrsta pitanja nije bila na dnevnom redu Skupštine i razumljivo je da se vodi debata ovako dugo koliko je danas vođena. Veliki broj važnih pitanja je otvoren. Vođena je, naravno, i rasprava o tome kako bi bilo dobro i kako je ispravno tumačiti Zakon o Javnom tužilaštvu i Zakon o sudijama. Pre nego što vrlo kratko kažem nekoliko rečenica o tome, želim da odgovorim na grupe pitanja koje su mi, kao ministru, postavljene. Pre svega, nemam kontakt sa svim postupcima koji se vode sa ciljem da sudijetužioci budu razrešeni, izuzev ako, kao ministar pravde, te postupke ne pokrenem ili ako ih nije pokrenuo prethodni ministar pravde. Sve drugo, uključujući i pojedina lica koja su sudije, ili su bila sudije, a za čije razrešenje je išao postupak, nisam u prilici da komentarišem jer se tim postupcima bavi Veliko personalno veće. Takođe, danas sam video formalan zahtev za prestanak sudijske dužnosti koji je sudinica Drecun uputila i prvi put sam danas mogao da pročitam i razloge koje ona navodi. Svakako da će sve što je navedeno, na odgovarajućem mestu, biti ispitano. Ne želim da komentarišem ni odluku o kojoj govori gospođa Drecun, niti sam način odlučivanja. To veće je Veliko veće, ima sedam sudija. Ono je sudilo u trećem stepenu. Dakle, sve instance koje postoje po našem zakoniku o krivičnom postupku su prošle i u poslednjem stepenu je ta odluka i doneta. Visoki savet pravosuđa će doneti odluku o tome ko će da bude vršilac dužnosti. Ne želim ni da prejudiciram, niti da komentarišem dok ta odluka ne bude doneta. Učestvovaću kao osoba ovlašćena po Ustavu i zakonu u tom postupku. Sve dopise, a jedan od poslanika je o tome govorio, koji su poslati na adresu ministra pravde, sa velikom pažnjom i predanošću ću izučiti. Nisam dobio od bilo kog šefa poslaničkog kluba nijedan dopis, osim ako nije u toku dana stigao Ministarstvu pravde, a kao što možete da vidite, danas sam ovde, u Skupštini, tako da ću se time, svakako, vrlo ozbiljno pozabaviti. Stavljena je i primedba da u Visokom savetu pravosuđa nema predstavnika struke. Profesoru Pravnog fakulteta iz Beograda, gospodinu Tomiću, istekao je mandat. Po zakonu je Vrhovni sud Srbije nadležan da predloži novog uglednog pravnika, koji bi u ovoj skupštini trebalo da bude izabran u Visoki savet pravosuđa. Predlog koji je Vrhovni sud Srbije uputio je takav da osoba koja je predložena, kako stoji u mojoj informaciji, to ne prihvata, tako da će Vrhovni sud Srbije morati novu osobu da predloži. Postojećom situacijom niko ne može da bude zadovoljan. Ne nalazimo se u okolnostima u kojima se možemo kao o dobrom izjasniti o situaciji koju sada imamo. Naravno da nije dobro što je prošlo dugo vremena od kada su se stekli uslovi za penzionisanje različitih nosilaca pravosudnih funkcija. To je činjenica. Međutim, postoji druga činjenica, a to je da, pored ostalog, Narodna skupština Republike Srbije ima, kao svoju temeljnu dužnost i svoje pravo, zadatak da se stara o zaštiti javnog interesa, a, isto tako, i o zaštiti privatnih interesa, jer zbir tih privatnih interesa je, takođe, javni interes. Sasvim ću kratko pročitati član 79. Zakona o Javnom tužilaštvu. Isti takav član postoji i u Zakonu o sudijama. Dakle, uređene su dve situacije, o tome sam nešto rekao na početku, ali sada ću da citiram ovaj član. Jedna definiše onaj sticaj okolnosti gde sam sudija, ili tužilac, traži da bude razrešen. Zakon o tom slučaju kaže - ako o zahtevu za prestanak dužnosti ne bude odlučeno u roku od mesec dana, smatra se da je dužnost javnom tužiocu, isto važi i za sudiju, i zamenika, prestala istekom roka od mesec dana od podnošenja zahteva, što se objavljuje u ''Službenom glasniku Republike Srbije''. Dakle, kada sudija, tužilac ili zamenik tužioca traže da budu razrešeni, a prođe mesec dana od trenutka tog razrešenja, više nije potrebno ni da Skupština Srbije donosi odluku, već postoji obaveza stručnih službi u Srpskom parlamentu da to objave u ''Službenom glasniku'' i na taj način njima prestaje pravosudna funkcija. Postoji ceo drugi set prilika, gde zakon kaže - u ostalim slučajevima, u koje spada i navršavanje radnog veka, dužnost prestaje onog dana koji Narodna skupština navede u svojoj odluci. Dakle, Narodna skupština može različite datume da stavi u odluku. Naravno da se Narodna skupština, kao političko telo kojem Zakon i Ustav daju prerogative, rukovodi, u najboljoj nameri, procenom toga šta jeste javni interes. Moje uverenje, rekao sam ga na početku, reći ću i sada, jeste da je javni interes, zbog svih krivičnih postupaka koji su u toku, zbog svih parničnih postupaka koji su u toku, zbog toga što su uloženi vanredni pravni lekovi, na koje ima pravo Republički javni tužilac, zbog svih izvršnih postupaka, a Republički javni tužilac ima, u izvršnim postupcima, pravo da traži prekid izvršenja ako je pokrenuo postupak po vanrednim pravnim lekovima, da ova skupština donese odluku da Republičkom javnom tužiocu i drugim javnim tužiocima funkcija prestaje danom donošenja odluke. Želim da kažem i to da postoji izdvojeno mišljenje jednog člana Odbora za pravosuđe i upravu, to je Vladan Batić. Danas, pre podne, u prvom delu sednice Odbora za pravosuđe, on je izneo mišljenje da bi to trebalo drugačije da bude uređeno. U drugom delu sednice niko nije izdvojio svoje mišljenje i smatram da bi bilo dobro, da je to i javni interes, da bude usvojena odluka ovako kako je predložena. Jedno važno pitanje je gospodin Tomislav Nikolić ovde otvorio, i još neki poslanici, a to je pitanje Ustavnog suda. Da bi bio formiran Ustavni sud, u skladu sa Ustavom, potrebno je da bude donet ustavni zakon. Ministarstvo pravde je pripremilo nacrt. Taj nacrt nalazi se na oceni u Savetu Evrope. Srbija je pristupila Savetu Evrope, kao što je Savetu Evrope pristupila i Ruska Federacija, Belorusija i sve zemlje evropskog kontinenta. Vrlo je važno da dobijemo pozitivnu ocenu Saveta Evrope. Očekujem, kako je rečeno, da će ta ocena stići u toku ove nedelje. Prema prvim informacijama koje imamo, koje su došle iz OEBS-a, taj nacrt zakona je vrlo dobar i, kada budemo imali dobar tekst, on će odmah iz Ministarstva pravde otići u Vladu Republike Srbije. Očekujem da Vlada usvoji predlog tog zakona i da on dođe u ovaj parlament. Kako mogu da procenim, septembar je mesec kada taj zakon može da uđe u skupštinsku proceduru i sigurno će tada Skupština izabrati i sve članove Ustavnog suda koje može da izabere. Predsednik Republike je podneo 10 predloga. Od tih10 predloga, Skupština će izabrati pet. Deset kandidata treba Narodna skupština Republike Srbije da predloži predsedniku Republike i tu će predsednik izabrati pet. Sa tih deset sudija, postoji sasvim dovoljan broj sudija da, sa ustavnim zakonom, bude konstituisan Ustavni sud. Poslednjih pet sudija može da bude izabrano kada bude konstituisan Vrhovni kasacioni sud. Vrlo predano u Ministarstvu pravde radimo na pripremi seta pravosudnih zakona. Osnovni zakoni su, to sam rekao na početku ove debate, zakon o Visokom savetu sudstva, zakon o Državnom veću tužilaca, zakon o sudijama, zakon o uređenju sudova. Vrlo teške odluke moraju da budu donete, odluka o tome da li će da bude potpunog reizbora sudije ili ne, odluka o tome koliko sudija će imati Srbija. Kada te odluke budu donete, imaćemo jasnu predstavu o tome koliko bi sudova trebalo da ima Srbija. Kao što znate, nekoliko puta je odloženo konstituisanje apelacionih sudova, ili Apelacionog suda, videćemo šta će biti, odluka je ove skupštine, koje će imati više odeljenja, kao i Vrhovnog kasacionog suda. Ono što kao ministar pravde mogu da garantujem jeste da će u najkraćem mogućem roku biti završene sve zgrade u kojima ti novi sudovi treba da budu smešteni i da ćemo, koliko mogu u ovom trenutku da procenim, u najkraćem roku moći da završimo jedan veliki državni posao, a to je konstituisanje pravosuđa u skladu sa novim ustavom. Takav sistem pravosuđa će garantovati potpunu, to verujem, samostalnost tužilaštvima i nezavisnost sudovima. Mislim da ćemo svi zajedno, bez obzira na to da li smo deo parlamentarne većine ili ne, učestvovati u jednom poslu od najvećeg javnog i državnog interesa u najskorijoj budućnosti. Hvala najlepše.
Zahvaljujem. Zaključujem jedinstveni pretres o predlozima odluka. Pošto smo obavili jedinstveni pretres, Narodna skupština će u danu za glasanje posebno odlučivati o svakom predlogu odluke. Poštovani narodni poslanici, s obzirom na to da je Narodna skupština obavila raspravu o svim tačkama dnevnog reda ove sednice, na osnovu člana 85. stav 3. Poslovnika o radu Narodne skupštine, određujem danas, u 19,10 časova, kao Dan za glasanje o svim tačkama dnevnog reda Šestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini - 23. 7. 2007. godine. Hvala. [[Posle pauze – 19,15.]] Nastavljamo rad. Obaveštavam vas da sam pozvao da današnjoj sednici prisustvuje gospodin Saša Janković, Ombudsman, koji će na kraju današnjeg rada položiti svečanu zakletvu. S obzirom da je Narodna skupština obavila raspravu o svim tačkama dnevnog reda sednice Šestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini, prelazimo na odlučivanje. Molim vas da utvrdimo broj prisutnih narodnih poslanika. Primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutan 131 poslanik, odnosno da postoji kvorum za odlučivanje. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU SPORAZUMA O USPOSTAVLjANjU SPECIJALNIH PARALELNIH ODNOSA IZMEĐU REPUBLIKE SRBIJE I REPUBLIKE SRPSKE Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres o Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o uspostavljanju specijalnih paralelnih odnosa između Republike Srbije i Republike Srpske, a pre prelaska na odlučivanje, podsećam vas da, prema članu 105. stav 3. tačka 6. Ustava Republike Srbije, o zakonima kojima se uređuje zaključivanje i potvrđivanje međunarodnih ugovora, Narodna skupština odlučuje većinom glasova svih narodnih poslanika. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju sporazuma o uspostavljanju specijalnih paralelnih odnosa između Republike Srbije i Republike Srpske, u načelu. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Za 140, od 140 narodnih poslanika. Narodna skupština je prihvatila Predlog zakona, u načelu. Pošto na Predlog ovog zakona nisu podneti amandmani, pristupamo glasanju o Predlogu zakona, u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o uspostavljanju specijalnih paralelnih odnosa između Republike Srbije i Republike Srpske, u celini. Za 140, od 140 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o uspostavljanju specijalnih paralelnih odnosa između Republike Srbije i Republike Srpske, u celini. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU EVROPSKE POVELjE O LOKALNOJ SAMOUPRAVI Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres o Predlogu zakona, a pre prelaska na odlučivanje podsećam vas da, na osnovu člana 105. stav 3. tačka 6. Ustava Republike Srbije, Narodna skupština odlučuje o zakonima kojima se uređuje zaključivanje i potvrđivanje međunarodnih ugovora, većinom glasova svih narodnih poslanika. Prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Evropske povelje o lokalnoj samoupravi, u načelu. Za 141, od 141 narodnog poslanika. Narodna skupština je prihvatila Predlog zakona, u načelu. Pošto je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu, prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 3. amandman je podneo Aleksandar Martinović. Vlada nije prihvatila amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 127, nije glasalo 15, od 142 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podnela poslanik Vjerica Radeta. Vlada nije prihvatila amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 129, uzdržan jedan, nije glasalo 12, od 142 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Evropske povelje o lokalnoj samoupravi, u celini. Za 141, nije glasao jedan, od 142 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o potvrđivanju Evropske povelje o lokalnoj samoupravi. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU SPORAZUMA O ZAJMU I FINANSIRANjU IZMEĐU KFW, FRANKFURT NA MAJNI I REPUBLIKE SRBIJE "REHABILITACIJA LOKALNOG SISTEMA GREJANjA U SRBIJI – FAZA III" Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres o Predlogu zakona, a pre prelaska na odlučivanje podsećam vas da, na osnovu člana 105. stav 3. tačka 6. Ustava Republike Srbije, Narodna skupština odlučuje o zakonima kojima se uređuje zaključivanje i potvrđivanje međunarodnih ugovora većinom glasova svih narodnih poslanika. Prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu i finansiranju između KfW, Frankfurt na Majni i Republike Srbije "Rehabilitacija lokalnog sistema grejanja u Srbiji – faza III", u načelu. Za 130, nije glasalo 12, od 142 narodna poslanika. Narodna skupština je prihvatila Predlog zakona u načelu. Pošto je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu, prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 1. amandman je podneo poslanik Zdravko Topalović. Vlada i Zakonodavni odbor predlažu da se amandman odbije. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 129, nije glasalo 13, od 142 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podnela Jorgovanka Tabaković. Vlada i Zakonodavni odbor predlažu da se amandman odbije. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 129, nije glasalo 13, od 142 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Veroljub Arsić. Vlada predlaže da se amandman, sa ispravkom, odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman, sa ispravkom, pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Protiv 129, nije glasalo 13, od 142 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu i finansiranju između KFW, Frankfurt na Majni i Republike Srbije "Rehabilitacija lokalnog sistema grejanja u Srbiji – faza III", u celini. Za 130, nije glasalo 11, od 141 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu i finansiranju između KFW, Frankfurt na Majni i Republike Srbije "Rehabilitacija lokalnog sistema grejanja u Srbiji – faza III". Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU KONVENCIJE O POLICIJSKOJ SARADNjI U JUGOISTOČNOJ EVROPI Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres o Predlogu zakona, a pre prelaska na odlučivanje, podsećam vas da, prema članu 105. stav 3. tačka 6. Ustava Republike Srbije, Narodna skupština odlučuje o zakonima kojima se uređuju zaključivanje i potvrđivanje međunarodnih ugovora, većinom glasova svih narodnih poslanika. Prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Konvencije o policijskoj saradnji u jugoistočnoj Evropi, u načelu. Za 137, nisu glasala dva, od 139 poslanika. Narodna skupština je prihvatila Predlog zakona, u načelu. Pošto na Predlog zakona nisu podneti amandmani, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Konvencije o policijskoj saradnji u jugoistočnoj Evropi, u celini. Za 141, od 141 narodnog poslanika. Narodna skupština je prihvatila Predlog zakona o potvrđivanju Konvencije o policijskoj saradnji u jugoistočnoj Evropi. Prelazimo na 5. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU PROTOKOLA O IZMENAMA I DOPUNAMA MEĐUNARODNE KONVENCIJE O UPROŠĆAVANjU I USKLAĐIVANjU CARINSKIH POSTUPAKA Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres o Predlogu zakona, a pre prelaska na odlučivanje, podsećam vas da, prema članu 105. stav 3. tačka 6. Ustava Republike Srbije, Narodna skupština odlučuje o zakonima kojima se uređuju zaključivanje i potvrđivanje međunarodnih ugovora, većinom glasova svih narodnih poslanika. Prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Protokola o izmenama i dopunama Međunarodne konvencije o uprošćavanju i usklađivanju carinskih postupaka, u načelu. Za 142, od 142 narodna poslanika. Narodna skupština je prihvatila Predlog zakona, u načelu. Pošto na Predlog zakona nisu podneti amandmani, pristupamo glasanju o Predlogu zakona, u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Protokola o izmenama i dopunama Međunarodne konvencije o uprošćavanju i usklađivanju carinskih postupaka, u celini. Za 141, protiv jedan, od 142 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o potvrđivanju Protokola o izmenama i dopunama Međunarodne konvencije o uprošćavanju i usklađivanju carinskih postupaka. Prelazimo na 6. tačku dnevnog reda: – PREDLOZI ODLUKA O PRESTANKU DUŽNOSTI NOSIOCIMA PRAVOSUDNIH FUNKCIJA Pošto je Narodna skupština obavila pretres o Predlozima odluka, prelazimo na odlučivanje. Pre prelaska na odlučivanje, podsećam vas da Narodna skupština o prestanku dužnosti nosiocima pravosudnih funkcija odlučuje većinom glasova svih narodnih poslanika. Stavljam na glasanje Predlog odluke o prestanku dužnosti Republičkom javnom tužiocu. Za 130, nije glasalo 12, od 142 narodna poslanika. Narodna skupština je usvojila Predlog odluke o prestanku dužnosti Republičkom javnom tužiocu. Stavljam na glasanje Predlog odluke o razrešenju dužnosti zamenika republičkog javnog tužioca. Za 130, nije glasalo 12, od 142 poslanika. Narodna skupština je usvojila Predlog odluke o razrešenju dužnosti zamenika republičkog javnog tužioca. Stavljam na glasanje Predlog odluke o prestanku dužnosti nosiocima javnotužilačkih funkcija. Za 130, nije glasalo 12, od 142 narodna poslanika. Narodna skupština je usvojila Predlog odluke o prestanku dužnosti nosiocima javnotužilačkih funkcija. Stavljam na glasanje Predlog odluke o prestanku dužnosti zamenicima javnih tužilaca. Za 130, nije glasalo 12, od 142 narodna poslanika. Narodna skupština je usvojila Predlog odluke o prestanku dužnosti zamenicima javnih tužilaca. Stavljam na glasanje Predlog odluke o prestanku sudijske dužnosti, broj 118-2549/07. Za 129, nije glasalo 13, od 142 narodna poslanika. Narodna skupština je usvojila Predlog odluke o prestanku sudijske dužnosti, broj 118-2549/07. Stavljam na glasanje Predlog odluke o prestanku sudijske dužnosti, broj 118-2550/07. Za 130, nije glasalo 12, od 142 narodna poslanika. Narodna skupština je usvojila Predlog odluke o prestanku sudijske dužnosti, broj 118-2550/07. Prelazimo na odlučivanje Narodne skupštine o POVREDAMA POSLOVNIKA na koje su u toku sednice ukazivali narodni poslanici. Pošto je u toku sednice ukazano na povrede Poslovnika Narodne skupštine, podsećam vas na odredbu člana 100. stav 4. Poslovnika, prema kojoj, ako i posle objašnjenja predsednika Narodne skupštine, narodni poslanik ostane pri tvrdnji da je Poslovnik povređen, Narodna skupština će, bez pretresa, odlučiti o tom pitanju u danu za glasanje. Saglasno navedenoj odredbi Poslovnika prelazimo na odlučivanje. Narodni poslanik Vjerica Radeta, na sednici 23. jula 2007. godine, u 11,17 časova, ukazala je na povredu članova 100, 104. i 107. Poslovnika. Molim da Narodna skupština odluči da li su povređeni navedeni članovi Poslovnika. Za jedan, protiv 80, uzdržana četiri, nije glasalo 57, od 142 narodna poslanika. Narodna skupština je odlučila da nisu povređeni navedeni članovi Poslovnika. Dame i gospodo narodni poslanici, podsećam vas da je Narodna skupština Republike Srbije, na sednici Trećeg vanrednog zasedanja u 2007. godini, održanoj 29. juna 2007. godine, donela odluku o izboru Zaštitnika građana i da je za Zaštitnika građana izabran gospodin Saša Janković, diplomirani pravnik iz Beograda. Takođe, podsećam vas da je članom 7. Zakona o Zaštitniku građana utvrđeno da Zaštitnik građana pre stupanja na dužnost polaže zakletvu pred Narodnom skupštinom. Molim gospodina Sašu Jankovića, Zaštitnika građana, da pristupi radi polaganja zakletve. Molim narodne poslanike da ustanu. Molim vas da ponavljate tekst koji ja čitam. (Predsedavajući čita, a Zaštitnik građana Saša Janković ponavlja tekst zakletve, utvrđen članom 7. Zakona o Zaštitniku građana).
Zaklinjem se da ću svoju dužnost obavljati odgovorno, nepristrasno i nezavisno, u skladu sa Ustavom i zakonom i da ću savesno raditi na zaštiti i unapređenju ljudskih prava i sloboda.
Molim gospodina Sašu Jankovića, Zaštitnika građana, da potpiše tekst zakletve. Dame i gospodo narodni poslanici, dozvolite mi da u vaše i svoje ime, čestitam gospodinu Saši Jankoviću stupanje na dužnost i poželim mu uspeh u radu. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje svih tačaka dnevnog reda ove sednice i odlučivanje o njima, saglasno članu 99. Poslovnika, zaključujem sednicu Šestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini. Sutra u 16,00 časova u Domu Narodne skupštine, na Trgu Nikole Pašića, počinje sednica vezana za donošenje rezolucije o Kosovu. Hvala puno.