Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, ono što je pitanje za sve nas, ali i za veliki deo sveta je – kako izađi iz krize? U Srbiji se slažemo da je potrebno da izvršimo promenu privredne strukture, ali se slažemo i da je jedna od izvoznih šansi za razvoj Srbije i turizam. Preduslov i za jedno i za drugo je dobra infrastruktura, jer bez dobrih puteva, mostova, ali i infrastrukture uopšte nema ni turizma, ali nema ni razvoja Srbije. Danas je ministar Milosavljević izneo podatak u jednom intervjuu da godišnje, samo u toku nekoliko letnjih meseci milion tranzitnih turista prođe kroz Srbiju. Kao ministar u Vladi upozorio je Vladu da će problem sa kojim će se Srbija suočiti ove godine biti vrlo visoka cena goriva i da će veliki broj turista gorivo u svoje automobile sipati pre Srbije i tek nakon izlaska iz Srbije. Cena goriva u ovom trenutku je najviša u regionu. Ministar Milosavljević procenjuje da je to bar desetak dinara više nego što je u zemljama u regionu. Drugi problem sa kojim se Srbija suočava su vrlo visoke cene putarina. Ako krenete iz Austrije, Nemačke ili zapadne Evrope prema Srbiji, putarina kroz Austriju košta osam evra za deset dana, za sve autoputeve, putarina kroz Mađarsku košta sedam evra za četiri dana, za sve mađarske autoputeve, a putarina samo za jedan prolaz od Beograda, odnosno od Horgoša do Niša košta 12,5 evra. Sigurno da to nije način na koji ćemo privući turiste. Problem za realizaciju infrastrukture su naravno sredstva, ali ova sredstva od putarina i ovih tranzitnih turista s jedne strane idu u budžet Srbije, a s druge idu direktno u budžet „Puteva Srbije“. Skupština Srbije je, među brojnim zakonima koje je usvojila, usvojila i brojne zakone kojima se ratifikuju krediti u visini preko milijardu i po evra, koji su namenjeni putevima. Kada je u pitanju ono malo radova što se izvodi na infrastrukturnim objektima ili na putevima, ili se sa radovima kasni ili radovi nisu počeli i postoje ozbiljni problemi. Zašto se ne radi na našim putevima? Ako mislimo da imamo najbolje građevinske firme, ako su naši fakulteti među najboljima u svetu, ako su obezbeđena finansijska sredstva, u čemu je onda ključni problem u ovom trenutku pa se sa radovima kasni ili radova nema? Pogledajte šta se dešava na mostu Beška, šta se dešava na mostu Gazela, šta se dešava na ostalim autoputevima. Da li je problem u ljudskom faktoru, da li je problem u lošem sistemu po kome to sve funkcioniše ili je problem kombinacija ljudskog faktora i sistema? Ministri u Vladi optužuju „Puteve Srbije“. Direktor „Puteva Srbije“ kaže da su oni uradili sve kako treba. Postoji ozbiljan zastoj u dodeli građevinskih dozvola. Rezultat svega toga je da krediti stoje, da za njih plaćamo kamate, da imamo problem sa lošom infrastrukturom, da svi osećamo posledice toga, a da apsolutno ne znamo šta je izlazak iz krize. Da bi bolesnik bio izlečen, potrebno je postaviti dijagnozu. Pitam ministra Mrkonjića, ministra za infrastrukturu – šta je, po mišljenju Ministarstva, ključni problem zbog koga ne počinju, zbog koga kasne radovi na infrastrukturi u Srbiji, iako su obezbeđena sredstva i zbog koga je prošle godine urađeno svega pedesetak kilometara Koridora, iako su obezbeđena sredstva za završetak čitavog koridora? Hvala.
Da li još neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje? (Da.) Gospodin Žika Gojković.
Poštovana gospođo predsednice, dame i gospodo poslanici, koristim ovo vreme da bih postavio tri pitanja. Prvo pitanje se odnosi na to da su opštine Sombor, Kula i Vrbas uputile zajedničku inicijativu za izgradnju putnog pravca od Vrbasa preko Kule, Sombora i Bezdana, koji bi trebalo kvalitetnije infrastrukturno da poveže našu zemlju sa Hrvatskom. Time bi se značajno skratio put do hrvatskog primorja i BiH, najznačajnijeg spoljnotrgovinskog partnera ovoga regiona. Imajući u vidu da je ovaj pravac ujedno i najbliži put ka EU, da je Mađarska odavno u EU, da će Hrvatska biti uskoro, suvišno je govoriti koliko bi jačanje putne mreže imalo značaja za ovaj region, pa i šire. Pošto do kraja maja traje javni uvid u Nacrt prostornog plana Republike Srbije, kojim nažalost nije predviđena izgradnja ove trase, smatram da je sada poslednji momenat da se promene odluke koje su između ostalog dovele i do višegodišnje, mogu reći višedecenijske marginalizacije ovog regiona, koji bi vrlo lako mogao da postane lokomotiva na putu ka EU. Moje drugo pitanje se odnosi na grad Novi Sad. Predstavnici odborničkih grupa Skupštine Novog Sada ni posle šest meseci nisu dobili odgovor od Vlade Republike Srbije povodom zahteva za izuzimanje iz procesa privatizacije i davanje gradu na upravljanje preduzeća DP Gas. To je kao u slučaju Novosadskog sajma. Činjenica da su skoro sve odborničke grupe, sem jedne, potpisale ovu inicijativu govori u prilog tome da to više nije politička stvar, nego jasan stav građana Novog Sada. Interes građana najvećeg vojvođanskog grada jeste da se precizno utvrdi na koji način je vršena distribucija gasa u Novom Sadu. Ovo govorim, a i sama inicijativa je pokrenuta u tom smislu, jer postoje ozbiljne indicije, na koje se ukazivalo i ranije, posebno od strane članova DS i SPO, da je bilo jako puno nelogičnosti i nepravilnosti u poslovanju tog preduzeća i da se takva poslovna politika, nažalost kao i uvek, prebijala preko leđa individualnih potrošača gasa. Moje treće pitanje je ujedno i molba Ministarstvu za ekonomiju i Ministarstvu za rad i socijalnu politiku da se pomogne koliko god je moguće u rešavanju slučaja 500 bivših radnika profitnog centra „Kobos“ iz Bosilegrada, koji su sastavu holding kompanije „Jumko“ iz Vranja, koji imaju pravosnažnu presudu da im se isplati 17 rata iz 2002. i 2003. godine. I pored pravosnažne presude, ti ljudi nisu dobili nijednu od ovih rata. Nijedna od ovih rata im nije isplaćena. Znam da ovaj slučaj nije usamljen, da ovakvih slučajeva ima mnogo, ali ako se svi zalažemo za ravnomerni regionalni razvoj, onda je sasvim sigurno da nam ovakvi slučajevi moraju biti prioritet, jer je u pitanju jedna od najsiromašnijih opština, pogotovo imajući u vidu poražavajuću činjenicu da je čak 95% ovih ljudi o kojima govorim i dan-danas nezaposleno. Hvala vam.
Zahvaljujem. Poštovani narodni poslanici, pre nego što nastavimo rad, dozvolite da vas obavestim o tome da će deo današnje sednice sa galerije velike sale Doma Narodne skupštine pratiti grupa učenika 34. klase Vojne gimnazije u Beogradu sa starešinama i podoficirima, i to: Ranko Andrić, Nikola Vasiljević, Uroš Drmanović, Branislav Dimitrijević, Pavle Dugalić, Nikola Đokić, Miodrag Ivković, Stefan Jovanović, Andrijan Karas, Janoš Kardoš, Miloš Krtinić, Stefan Lazarević, Vladimir Marić, Đorđe Matić, Stefan Miljković, Dejan Miljević, Ilija Mijajlović, Stefan Miladinović, Andrija Milosavljević, Dejan Mirić, Jovan Nadaždin, Nikola Nikolić, Milan Samopjan, Bojan Stojanović, Stefan Slavković, Luka Šćepanović, Aleksandar Borovčanin, Miloš Virijević, Obrad Vukićević, Miloš Vučenović, Denis Dinić, Marko Živković, Aleksandar Ilić, Marko Ilić, Dejan Jovanović, Lazar Jondžić, Miloš Kitanović, Nikola Karanjac, Aleksandar Kričak, Aleksandar Lazić, Stefan Manić, Mišel Nedeljković, Nemanja Petrnjesković, Saša Popović, Aleksandar Rajković, Marko Stanković, Marko Stanisavljević, Milan Simonović, Nemanja Tadić, Dimitrije Tasić i Miloš Trajković, kao i starešine i profesori: prof. Milijana Živković, potpukovnik Dragan Jovanović i poručnik Marko Marjanović. Pozdravimo aplauzom drage i cenjene goste. Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović.
Dame i gospodo, postavljam pitanje Vladi šta će uraditi, zbog ovog slučaja vezanog za generala Krstića, sa svim osuđenicima koji su osuđeni od strane Haškog tribunala? Jer, ovaj slučaj na najdrastičniji način pokazuje odnos vlasti država u kojima osuđenici izdržavaju kazne, posebno imajući u vidu činjenicu da je general Krstić još u decembru mesecu upozorio na pretnje koje mu dolaze i na mogućnost da će na njega biti izvršen napad. Njega su posetili u zatvoru i predstavnici Evropskog suda za ljudska prava u Strazburu i on im je sve te stvari ponovio i predočio. Nažalost, to nije imalo nikakvog efekta i generala Krstića u zatvoru su bukvalno pokušali da prekolju. Ono što je posebno indikativno jeste odnos nekih predstavnika naše vlasti, kao što je naša ambasada u Londonu, koja kaže da je general Krstić napadnut tupim predmetom. Ako pogledate izveštaj britanskih medija, videćete da oni tamo jasno kažu da je napadnut oštrim predmetom, da je ležao u lokvi krvi i da su mislili da je mrtav. Stvarno je nedopustivo da čovek koji je osuđen, izdržava kaznu, koji je invalid, bude prepušten na milost i nemilost nekih drugih osuđenika, a da naša država ne reaguje. Posebno je interesantno, i ako je to istina, treba da se utvrdi, s obzirom na to da je invalid, da generalu Krstiću zatvorske vlasti, na osnovu izjave njegove ćerke, nisu dozvolile da koristi protezu. Postavljam pitanje – u kakvu smo mi to državu poslali čoveka da služi kaznu? Kakvo je to varvarstvo? Oni koji se hvale demokratijom, ljudskim pravima i slobodama ne dozvoljavaju invalidu da koristi protezu! Na taj način olakšali su ovima koji su pokušali da ga zakolju da taj čin izvedu. To je prosto nedopustivo. Ministarstvo inostranih poslova, Ministarstvo pravde mora na ovo da reaguje. Ne samo sada za generala Krstića, nego za sve naše zatvorenike; treba da služe zatvorsku kaznu u Srbiji, jer ovo je nedopustivo. Da li treba da čekamo da nam se ponovo desi ovakav slučaj da bismo reagovali? Posebno je interesantno reagovanje tzv. nevladinih organizacija u Srbiji. Da li se oglasila jedna jedina nevladina organizacija? Nije. Kako to? Kada je u pitanju neki problem vezan za bilo kog pripadnika nacionalne manjine ili bilo šta drugo što je okrenuto ili nije u interesu Srba, ne možemo živi da ostanemo. Ali, njih niko ne plaća za to, njih plaćaju samo kada treba napadati Srbe, onda su tu bez ikakvih problema. Ne možemo živi da ostanemo od njih. U ovom slučaju apsolutno se niko ne oglašava. Posebno je interesantno pisanje nekih naših medija, odnosno izveštavanje elektronskih medija. Očigledan pokušaj brutalnog ubistva oni kvalifikuju kao tuču, nanošenje povreda tupim predmetom itd. Na šta to liči? Zar niste u stanju bar da objektivno i istinito prenosite ono što se desilo? Zar smo mi stvarno država u kojoj apsolutno nemamo nikakva prava kada su u pitanju prava Srba i kada su u pitanju problemi sa kojima se Srbi suočavaju, ne samo u Srbiji, nego i u ovakvim slučajevima kao što je slučaj generala Krstića? Tražim od Vlade Republike Srbije, od Ministarstva inostranih poslova, od Ministarstva pravde da nas najhitnije obaveste šta su sve preduzeli po pitanju generala Krstića i šta će sve preduzeti po pitanju svih osuđenika od strane Haškog tribunala, da izdržavaju kaznu zatvora u Srbiji. Hvala.
Zahvaljujem. Obaveštavam vas, narodni poslanici, da su sprečeni da prisustvuju sednici narodni poslanici Nikola Lazić, Đorđe Milićević, Dejan Radenković, Siniša Stamenković i Donka Banović. Prelazimo na 5. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O DRŽAVNOJ REVIZORSKOJ INSTITUCIJI (nastavak u načelu) Reč ima narodni poslanik Milorad Buha.
Dame i gospodo, uvaženi građani Srbije, SRS već pet godina, otkako je donet Zakon o DRI, ukazuje na institucionalni okvir koji je preuzak, što se tiče ove najznačajnije finansijske institucije i kontrolne institucije u Republici Srbiji. Naime, pet godina vlast nije preduzela sve aktivnosti i mere da ovu državnu instituciju ustroji i dobije institucionalni okvir koji je neophodan za samostalnost ove institucije. Kada govorimo o samostalnosti, ona mora imati potpunu pravnu, finansijsku, političku i opštu samostalnost, koja isključuje arbitrarnost, politikantstvo i finansijski uticaj određenih finansijskih krugova, koji u svakom slučaju žele da stave u podređen položaj ne samo ovu instituciju nego i sve druge kontrolne finansijske institucije. Kada govorimo o Državnoj revizorskoj instituciji, moramo se vratiti na dvanaesti mesec prošle godine, kada je podnela prvi izveštaj. Dobro je da je podnela izveštaj, međutim, aktuelna vlast i mediji su stvorili takvu famu – napokon smo dobili prvi izveštaj, počeli smo se hvaliti itd. Ali, šta smo dobili u samom izveštaju? Dobili smo određene podatke o prekršajima, privrednim prestupima i eventualnim krivičnim delima od strane državnih institucija koje je kontrolisala ova državna institucija. Stvorena je fama – evo, sve ono što su državne institucije kontrolnog karaktera propustile sada je utvrdila Državna revizorska institucija, nema više nezakonitosti, nema više promašaja, nema nenamenskog korišćenja, sada su otklonjene sve anomalije koje su bile prisutne u društvu. Kada se malo bolje sagleda ovaj izveštaj vidimo mnogo propusta. Jedna šarena laža, koja nam je plasirana. Prevashodno moramo ukazati i Srpska radikalna stranka već godinama ukazuje na to da ova državna institucija ne može ispuniti onu ulogu koju ona ima u društvu. Zašto ne može? Zbog toga što celokupan sistem državne finansijske kontrole nije u funkciji, od najsitnije pore, od lokalne samouprave, budžetske inspekcije i drugih inspekcija u lokalnoj samoupravi, pa do ove Narodne skupštine. Zašto kontrolni sistem u državi ne odgovara? Zbog toga što to ne odgovara aktuelnoj vlasti. To je opšta konstatacija. A zašto ne odgovara aktuelnoj vlasti? Zbog toga što je široko polje ako nema kontrole. Srpska radikalna stranka u više navrata je u ovoj skupštini, i kroz poslanička pitanja, ukazivala na propuste i kriminalne radnje pojedinaca u aktuelnoj vlasti. Šta je bila povratna informacija? Sve su to prikrili i u odgovorima na poslanička pitanja smo dobili iskrivljene odgovore. Suština je u tome da ova skupština i poslanici, a i javnost, moraju dobiti potpunu i jasnu informaciju o svakoj kriminalnoj radnji. Nadležne državne inspekcijske službe i pravosudne službe moraju odraditi po svim uočenim nedostacima i problemima koji se jave u toku kontrole. Kada govorimo o Državnoj revizorskoj instituciji moramo ukazati na njen obim i njene nadležnosti. Državna revizorska institucija nema one nadležnosti koje su stvorene u javnosti. Nema, i ne sme da ima. Osam državnih revizora ne može zameniti celokupan državni sistem koji je usmeren na kontrolu i uočavanje svih negativnih pojava. Državna revizorska institucija u reviziji nam je pokazala određene manjkavosti u javnim nabavkama. Neka nam posluži ovaj primer koji ću navesti, a to je izjava ambasadora Velike Britanije koji je u jednom od svojih brojnih intervjua u medijima u Srbiji rekao sledeće, ukazujući i dajući preporuku državnim kontrolnim organima da nedovoljno vrše kontrolu i da je kroz javne nabavke u toku 2009. godine „oprano“ (on nije tako rekao, ali da ja to prevedem na narodni jezik) 600.000.000 evra; od četiri milijarde evra, koje idu putem javnih nabavki, ono što se sprovodi putem tendera od strane državnih organa Republike Srbije, 15% je otišlo, odnosno nenamenski je iskorišćeno. To nam govori ambasador strane države i ukazuje na manjkavosti sistema. Ovakav način nije primeren. Ovo nije zadatak stranih ambasadora, ali s obzirom na to da je njihova pozicija takva da nas mogu na ovaj način upozoravati i davati nam određene preporuke, uputstva, ali i naloge... S druge strane, državni organi Republike Srbije posle ovih apela i posle mnogobrojnih apela koje upućuju SRS i druge opozicione stranke, u smislu nenamenskog i nezakonitog korišćenja državnih organa, ne preduzimaju ništa. Šta je učinjeno, ako je istinita činjenica koju je izneo engleski ambasador, da je 600.000.000 evra nenamenski iskorišćeno, koje su posledice po one koji su nenamenski potrošili ta sredstva? Koji je to državni organ koji je utvrdio tačno na konkretnim primerima gde je prekršen zakon i gde se nenamenski koristilo? Nijedan posto od tih privrednih prestupa i drugih prekršaja nije uočen. Gde su te sankcije i kakve su sankcije? Sankcije su, prema odredbama Zakona o javnim nabavkama, vrlo male. Evo, imamo desetak prekršajnih prijava koje su upućene protiv ministara i oni će odgovarati za učinjene prekršaje. Najviša novčana kazna je 50.000. Ministarstva preko svojih računa u toku godine prebace milijarde dinara, na stotine miliona evra i za propuste će odgovarati minimalnom kaznom od 50.000 dinara. Neadekvatna kaznena politika. Zbog toga imamo te propuste. Godinama se ukazuje da postoji neadekvatna finansijska kontrola i da je sistem sankcionisanja prekršaja neadekvatan. Nemamo adekvatne novčane kazne. Sve to ništa ne vredi, aktuelna vlast ne čini ništa da te anomalije otkloni. Samo da se vratim još malo na Državnu revizorsku instituciju. Pet godina ona nije ustrojena onako kako bi trebalo i kako je praksa u drugim državama. Prvo je bio problem sa poslovnim prostorom. Posle toga je bio problem sa opremom. Sada ovim zakonom usklađujemo i dogovaramo (zamislite, dogovaramo, čak su i predstavnici vlasti ovde izneli takve činjenice) nivo zarada sa Državnom revizorskom institucijom i državnim revizorima. To je neprimereno. Jednostavno, državni organi ne mogu biti u poziciji da oni određuju svoje zarade. Zarade se moraju regulisati na nivou svih državnih organa. Naknada, odnosno plata, zarada državnih činovnika mora biti jednoobrazna. U sistemu nagrađivanja državnih radnika danas imamo nekoliko zakona koji regulišu ovu oblast. Zbog toga imamo ove probleme. Ali, očigledno je da aktuelnoj vlasti odgovara ovakva situacija, da ona može jedne nagraditi, druge će kažnjavati itd. Šta onda u praksi imamo? Imamo radnike koji nisu zainteresovani da rade. Zbog čega nismo do sada popunili sistematizovana radna mesta u ovoj državnoj instituciji? Zbog toga što su male naknade. Neće danas niko,visokoobrazovani kadar, sa ovako niskom zaradom ući u ovaj posao zato što u nekoj privatnoj instituciji ili nekom privatnom preduzeću ima bar 30, 50 ili 100% veća primanja. Zašto to aktuelna vlast nije učinila pre pet godina kada je donela Zakon? Zašto to nije učinila pre godinu dana? Svesni ste činjenice da ne može dobiti visokokvalifikovane kadrove, ali ne činite ništa. Evo, ovih 25 miliona, koliko ste predvideli ovim izmenama i dopunama Zakona, usmerićete za nagrađivanje ovih radnika. Zašto to nije učinjeno ranije? Očito je da se ovde radi o sistemskim problemima i da aktuelna vlast ne čini ništa da ih otkloni. Međutim, moramo ovde ukazati na nekoliko anomalija koje imamo u praksi, što se tiče interne i eksterne revizije. Dobili smo u Predlogu budžeta od strane Ministarstva finansija informaciju o tome šta čini interna kontrola u Ministarstvu i drugim državnim institucijama. Dve trećine državnih institucija nema formiranu internu reviziju, bez obzira na to što je to obaveza prema odredbama zakona. Ko je odgovarao za to? Niko. Hajde da vidimo kod eksterne revizije. Eksternu reviziju smo stavili u kontekst komercijalnog pristupa – izaberemo sebi najpovoljniju i najjeftiniju, ili revizorsku instituciju koja će nam biti najprihvatljivija, koja neće uočiti propuste koje smo učinili u radu. Šta se dalje dešava? Dobijemo pozitivno mišljenje od strane revizije i posle toga smo zatvorili sve naše propuste, sve naše prekršaje i sav kriminal koji smo učinili u poslovanju tekuće godine. Gde je tu državna kontrola? Ovako obesnažena i obesmišljena državna kontrola ne može imati pozitivan rezultat. Srpska radikalna stranka vas upozorava godinama, bez adekvatne državne kontrole nema kvalitetnih državnih institucija. Isto to su vam rekli i predstavnici Evropske komisije kada su preporukom naložili da se ova državna institucija stavi u operativno stanje, kako bi mogla efikasno kontrolisati sistem državnih finansija. Hvala vam.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Vladan Jeremić ima reč.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, najbolji pregled razvoja jednog društva i njegovog funkcionisanja trebalo bi da bude rasprava koja se u parlamentu vodi, pre svega o budžetu i načinu trošenja novca svih poreskih obveznika. Ono što nije dobro je činjenica da ovako važna funkcija parlamenta kao vrhovne zakonodavne institucije do sada, istini za volju, nije imala značajniju ulogu. Danas smo svedoci da je nekoliko godina od formalnog osnivanja Državne revizorske institucije na svetlo dana izašao i taj delimični izveštaj o državnom završnom računu. Ono čemu je javnost najviše pažnje posvećivala u proteklom periodu, a što bi svakako trebalo da zaokupi najviše pažnje i nas narodnih poslanika, jeste činjenica da ono što se zapravo moglo videti u tom izveštaju jeste i jedan dobar pokazatelj naličja vlasti, budući da deo rezultata pokazuje neodgovornost, neozbiljnost i nepoštovanje zakona upravo od strane onih organa i ministara koji su izabrani da te iste zakone sprovode. Istini za volju, treba podsetiti da se budžetska revizija odnosi na pretprošlu godinu i da je njome obuhvaćena tek trećina budžetskih sredstava i svega 18 od skoro 9.000 budžetskih korisnika. Pri tom, kao logično svakako se nameće pitanje kada ćemo i da li ćemo uskoro dobiti, makar i ovako delimičnu, reviziju završnog računa, odnosno podatke o trošenju novca u 2009. godini, što je, po logici stvari, a i samim pogledom na kalendar već trebalo da se nađe ovde u parlamentu. Napominjem, dame i gospodo narodni poslanici, da je odmah nakon prezentovanja ovakvog izveštaja, usled odnosa koji ima vlast prema jednoj ovakvoj instituciji, dovedena u pitanje i kompetentnost članova nezavisne DRI, a Vlada je tada veoma odlučno reagovala time što je rešila da povuče i Predlog zakona o završnom računu za 2008. godinu, kako bi se najverovatnije ispravile uočene greške i nedoslednosti. Samo ću podsetiti da je premijer Mirko Cvetković čak izjavio da je ovaj potez povučen zbog neznatnih kozmetičkih promena u izveštaju. Ono što je evidentno jeste poruka koja može da se izvede na osnovu ovakvog poteza, a to je da očigledno ne postoji jasna i čvrsta namera da se utvrdi konkretna odgovornost onih ministarstava i ministara koji su kršili određena pravila zakonskog poslovanja i zahtevima prouzrokovanim aktuelnom političkom situacijom i nekakvim višim razlozima. Dakle, ono što je neminovnost, nažalost, to je da poreski obveznici mogu samo nemo da posmatraju kako se troše poreski prihodi i krše zakonske procedure. Mi u Srpskoj radikalnoj stranci smatramo zaista neprimerenim i nedopustivim da se pitanje odgovornosti čak ni ne razmatra ozbiljno. Iako je priznao da je pitanje izveštaja DRI van njegove ustavne nadležnosti, i predsednik Republike Boris Tadić se oglasio izjavom u kojoj je naposletku konstatovano da je veliki napredak to što Srbija konačno ima izveštaj DRI. U čemu se onda, uvažene koleginice i kolege, zaista ogleda napredak ako niko neće snositi odgovornost i sankcije? Javnost je uglavnom upoznata sa glavnim nalazima DRI, a to su, samo da podsetim: kršenje odredaba Zakona o javnim nabavkama, milionski troškovi koji se podvode pod reprezentaciju, neopravdani ugovori o delu, astronomski honorari, „savestan“ rad ljudi u pojedinim zdravstvenim centrima, čiji je radni dan naplaćivan kao da su radili trideset sati dnevno, i sijaset drugih anomalija. Takođe, utvrđeno je da su javne nabavke vredne dve milijarde dinara u sivoj zoni, da je Republička uprava za javne prihode bez postupka javne nabavke nabavila bonove za gorivo vredne 110.000.000 dinara, da je u Ministarstvu finansija u bilansu prihoda i rashoda isparilo 379.000.000 donacija, a nisu vraćene ni pozajmice iz budžeta od 14,9 milijardi dinara; u Republičkoj direkciji za imovinu svi zaposleni su radili prekovremeno i primili osam miliona dinara itd. Dakle, ono što se moglo videti u ovom izveštaju DRI je samo mali deo priče. U obrazloženju izmena Zakona o DRI se navodi da se povećanjem plata državnih revizora stvara mogućnost da ta institucija kadrovski ojača. Trenutno, poznato je da DRI ima pet državnih revizora, dva vrhovna državna revizora, a da je planirano da u ovoj godini budu zaposlena tri vrhovna državna revizora i 27 državnih revizora. Po mišljenju nas u Srpskoj radikalnoj stranci, od izuzetne važnosti je šta će se dalje dešavati. Nesporno je da je potrebno omogućiti ljudima koji su zaposleni u ovoj republičkoj instituciji maksimalne uslove za rad, ali glavni pomaci će biti učinjeni tek kada ovo telo, dakle DRI, bude počelo da procenjuje svrsishodnost utrošenih sredstava, a ne samo usklađenost potrošnje sa zakonskim propisima. Zapravo, ono čime se sada bavi DRI je u stvari posao i drugih organa, kao što su Ministarstvo finansija, Poreska uprava, razne interne revizije. Izveštaj DRI je ukazao na neke ozbiljne probleme, koji nemaju veze samo sa pojedinačnom ili individualnom odgovornošću, već sa sistemskim nedostacima, kao što su nedostaci u pojedinim procedurama, tako da je sasvim logično pitanje koje se nameće – da li je reč samo o nepravilnostima i kršenju zakona ili o nepotpunosti propisa? Na kraju bih želeo da istaknem da će SRS insistirati na tome da cela ova priča u kojoj se učestvuje u poslednjih nekoliko meseci, od formiranja DRI, zatim sa ovim izmenama i dopunama Zakona o DRI, ne bude samo po sistemu „tresla se gora, rodio se miš“, već da se zaista preduzmu konkretne mere kako bi se suzbilo ono što najviše tišti i što izaziva najviše problema u funkcionisanju jedne države, a to je problem korupcije sa kojim se suočavaju i tamo gde to nikako ne bi smelo da se desi, a to su republičke institucije. Zahvaljujem na pažnji.
Reč ima narodni poslanik Dejan Mirović. Imate još četrnaest minuta.
Srpska radikalna stranka nije za populističke mere i one mere koja su čista demagogija, kao neke druge stranke u opoziciji i u vlasti. Mi smatramo da neko ko je stručan i ko se godinama školuje za taj posao, kao što je posao u DRI, zaslužuje da ima platu koja je približna onoj koja postoji u privatnom sektoru. Opšte je poznato da u privatnom sektoru takvi stručni ljudi imaju oko dve hiljade evra i da najbolji kadrovi, kao što je slučaj i sa drugim javnim preduzećima, upravo zbog toga što država, pod uticajem MMF i EU, nije dobar poslodavac što se tiče plata, prelaze u privatan sektor. Da bi se to sprečilo, naravno, treba podržati te izmene zakona i povećanje plata revizorima. Međutim, tu se pojavljuje jedna politička, ekonomska i kakva god hoćete dilema – kako je moguće da se povećavaju plate u jednoj državnoj instituciji, ako je usaglašeno sa MMF-om da su plate zamrznute, da su penzije zamrznute i da će to trajati možda i više od godinu, možda dve, možda tri godine? To se još uvek ne zna, ali s obzirom na iskustvo sa MMF-om i pregovore, koji više liče na ultimativne zahteve od strane MMF-a (a ova druga strana sve prihvata), pre bih poverovao Bogdanu Lisoviku, koji je šef kancelarije MMF u Srbiji, koji kaže da odmrzavanja plata i penzija neće biti u ovoj godini. On je to izjavio 11. maja 2010. godine. Takođe, 2. 2. 2010. godine izjavio je da će odmrzavanje plata i penzija dovesti navodno, ne znam na osnovu kakvih podataka, do povećanja deficita sa 4% na 6%. Dakle, ako s jedne strane imate zamrzavanje plata i penzija, koje u suštini nije to jer zna se da je inflacija oko 7%, u ovoj godini i sledećoj godini, to je rekao i odlazeći guverner, a s druge strane imate povećanje plata u DRI, onda se postavlja pitanje kakav je pravi motiv tog povećavanja plata? U tom kontekstu treba imati u vidu da su, na primer, u drugim javnim preduzećima, kao što je Železnica, plate na mizernom nivou od 30.000 dinara. Isto je u državnim „Putevima“, u EPS-u je 51.000 dinara. Imate 1.600.000 penzionera, koji će faktički imati za 7% manje penzije u ovoj i sledećoj godini. U tom kontekstu može se navesti i pismo o namerama koje su 18. marta guverner, ministar finansija i premijer uputili MMF-u, gde se kaže da će biti zamrznute i plate i penzije i da će, citiram, „biti strogo zamrznuto zapošljavanje, uključujući one ljude koji su zaposleni na određeno vreme". Dakle, s jedne strane imate zahtev MMF-a, imate jednu rigidnu politiku koja dovodi do toga da se urušavaju socijalna prava zaposlenih u državnoj upravi, a s druge strane imate povećanje plata i nova zapošljavanja. Mislim da je jedini odgovor na pitanje zašto se to dešava i zašto se primenjuju dvostruki standardi u tekstu koji je izašao u „Blicu“ 29. 3. 2010. godine, u kome piše da bi Srbija mogla da ostane bez dvesta miliona evra kreditne pomoći Evropske unije (pitanje je šta je kreditna pomoć), ukoliko DRI ove godine ne uradi kontrolu finansijskih izveštaja bar tri javna preduzeća. Dakle, kada ovo imate u vidu dolazi se do zaključka da se revizija ne vrši zbog onih razloga koji su navedeni u izmenama zakona, već zbog tzv. zahteva Evropske unije. Da je ovo tačno pokazuje podatak da je prošle godine jedan od uslova za dobijanje tzv. direktne budžetske pomoći od sto miliona evra iz EU bio izveštaj o reviziji završnog računa budžeta za 2008. godinu. Podsetiću vas, to je onaj izveštaj za koji smo mi imali oko sat vremena da o njemu raspravljamo u okviru poslaničkih pitanja, koji ima oko 165 strana. U tom izveštaju već na strani šest državni revizor iskreno priznaje da on nije u stanju da obradi sve one zadatke koje je dobio od države, da nije u stanju da obradi čak ni jednu trećinu ministarstava i da je selektivno vršio kontrolu u budžetu i među ministarstvima. S druge strane, on takođe (na strani deset) govori da nije bio u stanju ni da celokupno poslovanje Trezora, koji je vrlo značajna institucija, odradi kako treba. Takođe, priznaje na strani 18 da je neorganizovana interna revizija; ima primedaba i na Republičku direkciju na 20. strani i, naravno, na 28. strani imaju primedbe na rad Narodne banke Srbije. Nažalost, ono što bi trebalo da bude možda najvažnije, jer ogromna sredstva se navodno dodeljuju iz IPA fondova, iz kredita EU, tek se ovlaš analizira na 161. i 163. strani. Revizor ponovo iskreno govori da ne postoji institucija koja bi u opštem smislu mogla da obradi primenu, način dodeljivanja sredstava i ukupan iznos sredstava koje EU dodeljuje Srbiji i kaže da nema koordinacije između Narodne banke Srbije i Ministarstva finansija. Dakle, umesto da se fokusira na jednu ovako vrlo važnu oblast kao što je dodeljivanje sredstava i kredita iz EU, DRI to obrađuje na samo dve strane, od ukupno 165 strana. To govori da postoji jedan tzv. sukob interesa između DRI i onoga ko faktički upravlja ekonomskom politikom, budžetom, a to su MMF i EU. Dakle, državni revizor može istraživati razne umetničke ateljee, kao što je na strani 91, kurirske poslove (na strani 85), ali to nije nešto što je osnovno i tu nije osnovni protok novca, to su neke sporedne stvari i čini mi se da je to jedna vrsta populizma i demagogije. S druge strane, slično se primećuje i u godišnjem izveštaju o radu DRI za 2009. godinu gde se navodi koliko će biti novih zaposlenih; u tom smislu imamo samo jedanaest novih zaposlenih, što se tiče tih evropskih fondova. Dakle, ponovo jedna vrsta, rekao bih svesnog, nemara. Takođe, ovde se navodi da DRI sarađuje sa kancelarijom generalnog revizora Norveške, što u suštini nije toliko loše, ali ovde imate fokus na medijskom predstavljanju, imate fokus na saradnji Narodne skupštine Republike Srbije i norveškog parlamenta, što je jedna sporedna stvar u odnosu na obuku koju ovako stručan posao zahteva. Naravno, postoji još jedna činjenica koja proizilazi iz ovog konteksta, a to je da, uprkos zamrzavanju zapošljavanja u svim drugim sektorima, vi imate nova zapošljavanja u okviru fondova EU. Koordinator za fondove EU u Vladi Srbije Ognjen Mirić je izjavio pre mesec dana da će u ministarstvima biti zaposleno još oko 350 službenika zbog primene fondova EU. Dakle, dok se od strane MMF-a, EU i Svetske banke zahteva zamrzavanje zapošljavanja, zamrzavanje plata i penzija, imate novi priliv probriselske demokratije, koja će u suštini imati dva centra kojima će polagati račune – ovde i u Briselu. Mislim da je to još jedan primer dvostrukih standarda. Oni pokazuju da će rad DRI, i pored najboljih namera i stručnosti, koja nije sporna, biti uslovljen sukobom interesa koji je, pre svega, posledica mešanja EU u ovako važan deo državne uprave. Zahvaljujem.
Gospodin Vlajko Senić je tražio reč.
Poštovana predsednice, poštovani poslanici, na kraju rasprave sam želeo da u ime G17 plus izrazim veliko zadovoljstvo zbog toga što je rasprava o izmenama Zakona o DRI omogućila da praktično sve stranke parlamenta podrže rad ovog nezavisnog tela. Mislim da smo na taj način poslali jednu jasnu, rekao bih parlamentarnu poruku, ne stranačku poruku, o potrebi da u Srbiji postoje institucije koje normalno rade svoj posao, koje nisu deo dnevne politike i koje će trajati bez obzira na to kakva bude politička situacija u Skupštini ili u Vladi. Mislim da je važno, ukoliko do kraja ove rasprave (mislim i na raspravu o amandmanima) budemo imali većinu, da prihvatimo i onaj amandman koji podrazumeva da plata bude 50% veća, zbog toga što to nije nikakvo cenkanje ili bilo kakva pijačna trgovina sa platom predsednika ili članova Saveta, već jednostavno izraz potrebe da kao poslanici prihvatimo ono što su sami članovi DRI rekli da je odgovarajuća zarada, koja bi njima u potpunosti omogućila da svoj posao rade kvalitetno i na pravi način. Mislim da bismo na taj način demonstrirali potpunu spremnost da izađemo u susret njihovim zahtevima i još jednom pokazali da kao institucija imaju našu punu podršku i da treba da nastave da rade svoj posao u budućnosti. Sam iznos plate, o čemu je poslanik Mirović govorio, neće uticati u nekoj masi u pregovorima Srbije sa MMF-om. Mi smo, naime, čak i za onu prvobitnu verziju, koja je podrazumevala gotovo duplo veću platu, dobili mišljenje Ministarstva finansija, koje je u svom obrazloženju vrlo jasno reklo da ima dovoljno sredstava da se u okviru predviđene mase izdataka u budžetu Republike Srbije omogući takva plata. Mi ćemo kao stranka, naravno, podržati predlog izmena ovog zakona. Insistiraćemo da se tema DRI izmesti iz dnevne politike, da članovi Saveta, da zaposleni u DRI mogu svoj posao da obavljaju na pravi način, bez bilo kakvih direktnih ili indirektnih pritisaka, jer ono što oni rade je obaveza koju mi kao poslanici imamo prema građanima Srbije, dakle, da postoji jedna potpuno nezavisna, neutralna, odgovorna, stručna i profesionalna kontrola javnih finansija. Raduje me, takođe, to što će (nadam se ne samo zbog obaveze prema EU, tih dvesta miliona evra koje će država dobiti) DRI izvršiti kontrolu najmanje tri javna preduzeća. Uveren sam da je kontrola finansiranja, odnosno kontrola finansija javnih preduzeća takođe važan segment uspostavljanja reda u finansijskom sistemu Srbije. Moram na kraju da kažem i da je ovaj zakon na dnevnom redu zahvaljujući, rekao bih, svim članovima Odbora za finansije. Mi smo ovog puta, bez obzira na stranačke razlike, demonstrirali jedan minimum saglasnosti, pre svega o potrebi da se ovakav zakon donese. Nekoliko meseci je trajala ta rasprava u Odboru za finansije. Bilo je različitih predloga, ideja, inicijativa. Želeo bih i da se zahvalim ovako javno predsedniku Odbora za finansije gospodinu Krasiću, koji je pokazao razumevanje, toleranciju i strpljenje da svi zajedno dođemo do jednog rešenja koje bi bilo prihvatljivo i za Narodnu skupštinu, i za Odbor za finansije i za DRI. Mislim da smo se ovim zakonom bar na nekoliko dana izdigli iznad svakodnevne političke situacije u Srbiji, koja podrazumeva da oko svakog stava mora da postoji apsolutna suprotstavljenost između poslanika vlasti i opozicije. Bilo bi dobro da ovaj model rada Skupština više koristi u budućnosti. Znam da postoje ogromne razlike između političkih stranaka i poslanika koji sede u ovoj skupštini, ali duboko verujem da postoje i neke stvari oko kojih možemo da nađemo zajednički jezik i da na taj način relaksiramo politički život u Srbiji, koji je i suviše prljav, opterećen i dovodi do ogromne apstinencije i razočaranja kod ljudi. Mislim da usvajanjem ovog zakona velikom većinom možemo da pošaljemo poruku javnosti da u Srbiji ima trenutaka, ima političke odgovornosti i da postoji spremnost svih političkih aktera, svih političkih stranaka da kada se radi o nekim interesima koji nisu deo dnevne politike napravimo dogovor između različitih političkih opcija i mislim da na taj način svi zajedno radimo u interesu građana Srbije. Hvala.
Zahvaljujem. Izvolite, gospodine Kasaloviću.
Zahvaljujem. Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, ubeđen sam da je tok ove rasprave pokazao da je otvoren jedan proces usavršavanja Državne revizorske institucije u organizacionom, kadrovskom i svakom pogledu, što treba da predstavlja uvod u to da DRI dobije značajan status kao nezavisna institucija, koja obavlja vrlo važne poslove. U ovom trenutku je potrebno reći da je nemoguće podržati ideju ovog zakona o izmenama i dopunama Zakona o DRI, a zahtevati, očekivati da DRI ove godine, u narednom periodu u potpunosti obavlja svoje zakonom i Ustavom predviđene poslove. Zaista mi je zadovoljstvo što su gotovo sve diskusije podjednako išle u tom pravcu. Ono što jeste bila tema i predmet razlika i na Odboru za finansije i među poslanicima i onima koji su inicijatori ovog zakona jeste to da ovaj inicijalni predlog o Državnoj revizorskoj instituciji nije samo izraz želje Državne revizorske institucije, nego je to predlog koji je, i po mom mišljenju, duboko utemeljen na komercijalnim osnovama statusa stručnih lica koja mogu da obavljaju ove poslove. Želim da kažem da ni u jednom trenutku nisu bile sporne zarade, odnosno upodobljavanje državnog revizora i ovlašćenog državnog revizora sa državnim službenicima prvog i drugog reda, čije bi zarade bile 128.000 i 144.000 dinara, ali je zarada ovlašćenog državnog revizora služila kao osnova za utvrđivanje zarade predsednika DRI, članova Saveta, zamenika i vrhovnog državnog revizora, svih onih u hijerarhiji DRI. U tom smislu želim da kažem da ovaj predlog koji predviđau članu 1. stav 2. da zarada predsednika DRI iznosi 30% više u odnosu na zaradu ovlašćenog državnog revizora predstavlja minimum mogućeg utvrđivanja zarade. Ukoliko bi taj procenat uvećanja zarade predsednika DRI u odnosu na zaradu ovlašćenog državnog revizora, koja je inicijalno bila, kao što je juče rečeno, predviđena u duplom iznosu, što po mišljenju većine nas u Odboru za finansije, odnosno gotovo svih poslanika, izgleda kao enormno visoka i neuporediva u ovom trenutku za uslove teške ekonomske krize u Srbiji, ali uporediva sa nekim državama iz regiona... Dakle, ovo uvećanje od 30% obezbeđuje hijerarhiju, da spuštajući se od plate predsednika DRI zadržimo odnos plata do nivoa državnog revizora. U slučaju da je ona, kao što je bilo predloga, uvećana za procenat niži od 30, došli bismo u situaciju da vrhovni državni revizor ima manju platu od ovlašćenog državnog revizora, iako je po obimu posla nadređen tom ovlašćenom državnom revizoru. Želim da kažem da smo i u tom smislu vodili računa da se koliko-toliko ponašamo ekonomično i vodimo računa o trenutnim mogućnostima i potencijalima. Naravno da je i Ministarstvo finansija u samom startu izašlo sa podrškom i obezbedilo potrebna sredstva. Ukoliko ovaj predlog bude do kraja podržan, očekujem da ta sredstva neće biti potrebna u iznosu od 25.000.000 dinara, nego znatno manja, s obzirom na to da se Ministarstvo finansija već u samom startu izjasnilo da daje podršku i obezbeđuje sredstva, koja bi bila značajno veća, po onom prvobitnom predlogu koji bi predstavljao mogućnost dvostrukog uvećanja zarade predsednika DRI, a u ovom slučaju je predlog za iznos od 30%. Mislim da je na ovaj način sačuvana sama ideja izmene i dopune Zakona o DRI da se značajno poboljša standard onih koji obavljaju posao, a to su državni revizori i ovlašćeni državni revizori, koji su najpotrebniji u ovom trenutku; njima su zarade u ovom trenutku značajno povećane. Očekujemo da će se ovom reakcijom, ali i stanjem na komercijalnom tržištu revizora, značajno poboljšati kvalitet rada DRI. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, gospodine Kasaloviću. Da li još neko želi reč? (Ne.) U tom slučaju, pošto na listama više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja pretresa pitam da li još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 93. želi reč? (Ne.) Zaključujem načelni pretres. Prelazimo na zajednički jedinstveni pretres 6 - 12. tačke dnevnog reda – PREDLOZI ZAKONA O POTVRĐIVANjU UGOVORA SA EIB O RAZVOJU U JAVNOM SEKTORU I DONACIJI ZA BEOGRAD IPA 2008, SPORAZUMA O SLOBODNOJ TRGOVINI SA DRŽAVAMA EFTA, KONVENCIJE O PRIZNAVANjU EVROPSKIH PATENATA, SINGAPURSKOG UGOVORA O ŽIGOVNOM PRAVU, MEMORANDUMA ZA PREVENCIJU KATASTROFA U JUGOISTOČNOJ EVROPI I SPORAZUMA SA HRVATSKOM O PLOVNIM PUTEVIMA Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički jedinstveni pretres o predlozima zakona o potvrđivanju međunarodnih ugovora, odnosno sporazuma pod tačkama od 6. do 12. dnevnog reda, a pre otvaranja zajedničkog jedinstvenog pretresa, podsećam vas da, shodno članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova te poslaničke grupe, i to: Poslanička grupa Za evropsku Srbiju – jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; Poslanička grupa SRS – jedan sat, sedam minuta i 24 sekunde; Poslanička grupa G17 plus – 28 minuta i 48 sekundi; Poslanička grupa DSS - Vojislav Koštunica – 25 minuta i 12 sekundi; Poslanička grupa Napred Srbijo – 25 minuta i 12 sekundi; Poslanička grupa SPS - JS – 18 minuta; Poslanička grupa LDP – 14 minuta i 24 sekunde; Poslanička grupa Nova Srbija – 10 minuta i 48 sekundi;Poslanička grupa manjina – osam minuta i 24 sekunde i Poslanička grupa PUPS – šest minuta. Saglasno članu 93. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, narodni poslanici koji nisu članovi nijedne poslaničke grupe imaju pravo da govore jedanput do pet minuta. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmahpodnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Obaveštavam vas da su poslaničke grupe ovlastile da ih po ovim tačkama dnevnog reda predstavljaju: narodni poslanik Milan Nikolić Poslaničku grupu SPS-JS i narodni poslanik Dragan Stevanović Poslaničku grupu SRS. Saglasno članu 152. stav 3, a shodno članu 142. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički jedinstveni pretres o: Predlogu zakona o potvrđivanju Finansijskog ugovora (Istraživanje i razvoj u javnom sektoru) između Republike Srbije i Evropske investicione banke, Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora o donaciji (Olakšice za infrastrukturne projekte za lokalni okvir) u okviru IPA 2008 multikorisničkog programa između Evropske investicione banke i Republike Srbije i grada Beograda, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o slobodnoj trgovini između Republike Srbije i država EFTA, Predlogu zakona o potvrđivanju Konvencije o priznavanju evropskih patenata (Konvencija o evropskom patentu) od 5. oktobra 1973. godine, sa izmenama člana 63. Konvencije o evropskom patentu od 17. decembra 1991. godine i izmenama od 29. novembra 2000. godine, Predlogu zakona o potvrđivanju Singapurskog ugovora o žigovnom pravu, Pravilnika za sprovođenje Singapurskog ugovora o žigovnom pravu i Rezolucije diplomatske konferencije kojom se dopunjuju Singapurski ugovor o žigovnom pravu i Pravilnik za sprovođenje Singapurskog ugovora o žigovnom pravu, Predlogu zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumevanju o institucionalnom okviru Inicijative za prevenciju i spremnost u slučaju katastrofa za region jugoistočne Evrope i Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Hrvatske o plovidbi plovnim putevima na unutrašnjim vodama i njihovom tehničkom održavanju. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? Odbora za finansije, narodni poslanik Branka Ljiljak, zamenik predsednika Odbora? (Ne.) Odbora za nauku i tehnološki razvoj, narodni poslanik Pavel Marčok, zamenik predsednika Odbora? (Ne.) Odbora za odbranu i bezbednost, narodni poslanik Dušan Bajatović, zamenik predsednika Odbora? (Ne.) Odbora za saobraćaj i veze, narodni poslanik Velimir Ilić, predsednik Odbora? (Ne.) Predsednik Zakonodavnog odbora narodni poslanik Vlatko Ratković? (Ne.) Da li narodni poslanici Vjerica Radeta i Petar Jojić, koji su na sednici Zakonodavnog odbora izdvojili mišljenje i narodni poslanici Milorad Buha, Srboljub Živanović i Sreto Perić, koji su na sednici Odbora za nauku i tehnološki razvoj izdvojili mišljenje, žele da obrazlože izdvojeno mišljenje? (Da.) Reč ima magistar Srboljub Živanović. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Dame i gospodo poslanici, na Odboru za nauku i tehnološki razvoj izdvojio sam mišljenje sa ciljem da poboljšam Predlog zakona o potvrđivanju Konvencije o priznavanju evropskih patenata i Predlog zakona o potvrđivanju Singapurskog ugovora o žigovnom pravu. Cilj svakog predloga zakona jeste da poboljša pravnu regulativu, i njegovu primenu. Pretpostavljam da se želi ojačati saradnja između evropskih država u oblasti zaštite pronalazaka, jer se takva zaštita može dobiti u tim državama na osnovu jedinstvenog postupka priznavanja patenata i ustanovljenja određenog jedinstvenog pravila o priznatim patentima. Ovom konvencijom želi se ustanoviti pravo države ugovornice u oblasti priznavanja patenata i pronalazaka. Na Odboru za nauku i tehnološki razvoj dobili smo obaveštenje da su 37 država članovi ove Konvencije o priznavanju evropskih patenata. Patenti priznati na osnovu ove konvencije se zovu evropski patenti. Ovakav centralizovani sistem dovodi navodno do jeftinije i sigurnije zaštite. Ako ste član ove familije, ne treba vam zastupnik, i prijava je mnogo jeftinija. Dame i gospodo, posle petooktobarske revolucije i ulaska u 21. vek merljiva vrednost postala je politička pripadnost, a ne učinak naučnika i visokokvalifikovanog inženjera i stručnjaka, koji poseduje inovacione sposobnosti, odnosno postignuti rezultati. Mi ne igramo značajnu ulogu ni u jednoj značajnoj disciplini u Evropi i svetu. Globalizacija je dovela do multiplikacije centara tehnologije i nauke, tako da je zapadna Evropa, SAD i Japan, Kanada... Odnosno, možemo reći, posle dvadeset godina pojavljuju se Rusija, Indija, Kina, čak i Bliski istok, zemlje koje su u naučno-tehnološkom pogledu mnogo uznapredovale, što pokazuje i njihov finansijski efekat ulaganja. Dame i gospodo, do sada su naši inventivni ljudi dostavili oko 400 patenata, ali ne znam kada će oni ugledati svetlost dana. Potrebno je da iza svakog patenta stoji institut i država, ali ja vas pitam – koji institut i koja država? To su mahom instituti koji su bili u sklopu velikih kompanija, koji su finansijski i stručno stajali iza svake inovacije i patenta. Šta je danas, posle kriminalne privatizacije i uništenja ekonomije i proizvodnje u Srbiji? Naučnoistraživački rad ne finansiraju novi tajkuni, poput Miškovića i Beka. Čume, zaštićeni svedok, vlasnik je, nažalost, nekoliko fakulteta. To je današnja stvarnost Srbije. Što se tiče Predloga zakona o potvrđivanju Singapurskog ugovora o žigovnom pravu, ovde se želi postići veća harmonizacija žigova i nova forma žigova, tj. pravno dejstvo žiga gde se želi usaglasiti upis licence žiga. Takođe, ovim žigom se želi sačuvati od falsifikata svaki proizvod. Dame i gospodo, danas je u Srbiji najvažniji patent, a verovatno i najnovija inovacija, kako pohvatati kriminalce koji vam sede uz desno koleno. Oni su, izgleda, krali i za sebe, ali se plašim da nisu krali i za vas, za one koji treba da narede da se ovaj zadatak, kako vi rekoste, koji je najvažniji u Srbiji, danas sprovede. Hvala vam.
Zahvaljujem. Gospodin Radojko Obradović reklamira povredu Poslovnika. Izvolite.
Kolega Novakoviću, na osnovu člana 27. imam molbu, pošto raspravljamo o setu vrlo važnih zakona, a nismo dobili nikakvu zvaničnu informaciju, da nas samo obavestite ko će ispred Vlade predstavljati predlagača ovih zakona, da bismo mogli adekvatno da učestvujemo u raspravi.
Moja je omaška, nenamerno je. Obaveštavam vas, vrlo je ispravljivo, da je predsednica Narodne skupštine gospođa Slavica Đukić-Dejanović, saglasno članu 88. stav 1, pozvala da današnjoj sednici, povodom zajedničkog jedinstvenog pretresa tačaka dnevnog reda od 6. do 12, pored predstavnika predlagača dr Diane Dragutinović, ministra finansija, Božidara Đelića, potpredsednika Vlade i ministra za nauku i tehnološki razvoj, Ivice Dačića, prvog potpredsednika Vlade, zamenika predsednika Vlade i ministra unutrašnjih poslova i Milutina Mrkonjića, ministra za infrastrukturu, čiji dolazak očekujemo svaki čas, pozvala da sednici prisustvuju i: Zoran Ćirović, pomoćnik ministra finansija, Predrag Marić, pomoćnik ministra unutrašnjih poslova, Pavle Gajić, pomoćnik ministra za infrastrukturu, Milorad Todorović, sekretar Ministarstva unutrašnjih poslova, Snežana Zubić-Petrović, šef Odseka u Ministarstvu ekonomije i regionalnog razvoja, Marko Petrović, savetnik u Ministarstvu ekonomije i regionalnog razvoja, Branka Totić, direktor Zavoda za intelektualnu svojinu, Miljana Jelić, pomoćnik direktora Zavoda za intelektualnu svojinu i Mirela Bošković, pomoćnik direktora Zavoda za intelektualnu svojinu. Reč ima gospodin Sreto Perić, koji je izdvojio mišljenje na sednici Odbora za nauku i tehnološki razvoj. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, na sednici Odbora za nauku i tehnološki razvoj izdvojio sam mišljenje, vezano za Singapurski ugovor o žigovima i Konvenciju o evropskim patentima. Mi ne možemo da nadnacionalne sisteme, kada je u pitanju SRS, ne pogledamo sa kritičkog stanovišta. Možda ne bi bilo loše da kažemo da gospođa Branka Totić i Mirela Bošković pokazuju jedan ispravan i profesionalni odnos kada su u pitanju tačke dnevnog reda za koje su one nadležne, naravno, po pitanju Zavoda za intelektualnu svojinu, ali isto to se ne može reći za ministra za nauku i tehnološki razvoj. Ovo je zapravo slika odnosa tog ministra prema Ministarstvu za nauku i tehnološki razvoj. Mi uvažavamo činjenicu da u ovom momentu možda ne može da se izdvoji više sredstava za nauku i tehnološki razvoj nego što se izdvaja, ali ne možemo da prihvatimo da nadnacionalne institucije, kao što su Konvencija o evropskim patentima i Singapurski ugovor o žigovnom pravu, ne posmatramo kritički i da ne vidimo šta nam to donosi. Da je ovde kojim slučajem ministar za nauku i tehnološki razvoj... Znate, on voli da upotrebljava sportske termine i kaže – mi igramo, mi se takmičimo. Ova naša želja da što pre prihvatimo Konvenciju o evropskim patentima pomalo me podseća na fudbalera koji nije igrao ni za „Rađevac“ iz Krupnja, a želeo bi da odigra za reprezentaciju Evrope, ako je to moguće, kao i sveta. Šta je negativno kod Konvencije o evropskim patentima? Negativno je pre svega to što tu važi princip teritorijalnosti, a to znači da one države koje nisu potpisale Konvenciju o evropskim patentima ne mogu da računaju na zaštitu svojih patenata u okviru onih država... Rečeno je na Odboru za nauku i tehnološki razvoj da su to pre svega zemlje članice EU i, koliko to dođe, oko sedamnaest država, uglavnom iz centralne Evrope, koje su potpisale ovu konvenciju. Činjenica je da je Konvencija o evropskim patentima od 5. oktobra... Ne dopada nam se što je ovo bilo 5. oktobra 1973. godine; za nas je 5. oktobar sinonim za mnogo toga što zasigurno nije dobro za državu Srbiju, a pre svega za srpski narod. Ali, da ostavimo to po strani. Ta Konvencija o evropskim patentima potpisana je 1973. godine, a stupila je na snagu 1977. godine. Poslednje izmene su bile 2000. godine, a stupile su na snagu 2007. godine. Previše se čeka. Ako imamo takvu činjenicu u vidu, onda nema specijalnih razloga da mi što pre pohitamo tamo. Ima još jedna stvar, od novembra 2004. godine u Republici Srbiji je naznačeno 18.887 prijava evropskih patenata, priznato je 425. Vidite koja je nesrazmera kada je u pitanju priznavanje evropskih patenata od strane podnosilaca iz Srbije. To nam ukazuje da i u slučaju da se prihvati ova konvencija, ne možemo očekivati onaj napredak i one razloge koje vi navodite u obrazloženju za prihvatanje ove konvencije. Možda bi mnogo više trebalo posvetiti pažnju tome da se izdvoje značajnija sredstva, pre svega za mlade talente. Svakako, u ovom momentu bi trebalo posvetiti posebnu pažnju osnivanju instituta za jagodičasto voće. U Arilju ulazimo u sezonu kada bi bilo veoma značajno rešavati ovo pitanje. Čini mi se da u poslednje vreme mnogo više govorimo o regionalnoj pojavi, o statističkim regionima, u nameri da neke političke stranke koje nemaju sada uporište kod birača u Srbiji na taj način zadobiju neki kredibilitet. Gospodine predsedavajući, što se mene tiče, uopšte mi ne nedostaje ministar za nauku i tehnološki razvoj; pozivam se na to zato što govorim o sporazumima koji su iz njegove nadležnosti. Njegov odnos prema ovoj problematici mogao se više puta uočiti. Mogao se zapravo uočiti od momenta kada je izabran za ministra za nauku i tehnološki razvoj. Njegovo prisustvo ovde ne bi doprinelo poboljšanju kvaliteta ovih sporazuma koji su na dnevnom redu, tako da je možda bilo nepotrebno da vi objašnjavate da su oni pozvani, da ih očekujemo i da treba da dođu. Mi kao narodni poslanici imamo puno pravo da o ovim sporazumima raspravljamo i predlažem kolegama da u danu za glasanje ove činjenice koje iznosimo imaju u vidu i da se takav odnos pokaže prema ovim sporazumima. Treba se setiti, pre svega, obraćam se sada gospođi Totić, da SFRJ u datom momentu nije prihvatila ovaj sporazum o Konvenciji… (Predsedavajući:Vreme, gospodine Periću.) Samo jedan momenat, o Konvenciji o evropskim patentima i navela je svoje razloge, da u tom momentu nisu spremni za tako nešto. Siguran sam da ni Republika Srbija u ovom momentu nije spremna, a i treba imati u vidu ove dve činjenice koje sam naveo. Hvala vam.
Zahvaljujem. Povredu Poslovnika reklamira gospodin Aleksandar Martinović.
Gospodine Novakoviću, vi ste maločas pročitali imena, maltene, pola članova Vlade Republike Srbije, međutim, ovde ne vidimo apsolutno nijednog, sem damu i gospodu činovnike iz raznih republičkih ministarstava, pa vas molim da date pauzu ili da obezbedite da se poštuje član 87. Poslovnika Narodne skupštine i da makar jedan resorni ministar bude prisutan u sali, jer danas treba da raspravljamo o ratifikaciji sedam različitih međunarodnih ugovora iz različitih oblasti. Svaka čast prisutnoj dami i gospodi, ali je zaista nedopustivo da se rasprava o ovako važnim međunarodnim ugovorima odvija, a da nijedan od navedenih članova Vlade nije prisutan u Narodnoj skupštini. Zahvaljujem se.
Hvala vama. Potpuno ste u pravu. Primenom člana 88. određujem pauzu od jednog sata i nastavljamo rad u 12.25 časova.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, s obzirom na odsustvo najvećeg broja ministara koje sam pozvala da učestvuju u radu po ovoj tački dnevnog reda, dakle, od ukupno šest ministara, koliko sam ih pozvala, petoro je van zemlje, ocenjujem da je neophodno njihovo učešće u radu ili bar nekoga od njih, tako da odlažemo ovu sednicu i raspravu po ovoj tački dnevnog reda i nastavljamo u utorak, 18. maja, u 10 časova. Zahvaljujem. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Četvrte sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2010. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika konstatujem da sednici prisustvuju 93 narodna poslanika. Da bismo utvrdili broj narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da su u sali prisutna 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 235. Poslovnika? Gospodin Radojko Obradović. Izvolite.