Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, na osnovu predloga poslaničke grupe Demokratske stranke, a u skladu sa članom 209. Poslovnika Narodne skupštine, odredio sam četvrtak 30. maj 2013. godine, sa početkom u 10,00 časova, kao dan za razgovaranje za poslanička pitanja u vezi sa aktuelnom temom. Aktuelna tema u vezi sa kojom će članovi Vlade odgovarati na poslanička pitanja jeste "Rešavanje problema teške ekonomske i socijalne situacije u zemlji". Podsećam vas da je poslanička grupa Demokratska stranka, zatražila da na poslanička pitanja u vezi sa ovom aktuelnom temom odgovaraju Ivica Dačić, predsednik Vlade i ministar unutrašnjih poslova, Mlađan Dinkić, ministar finansija i privrede, Verica Kalanović, ministarka regionalnog razvoja i lokalne samouprave, Velimir Ilić, ministar građevine i urbanizma, Goran Knežević, ministar poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, Žarko Obradović, ministar prosvete, nauke i tehnološkog razvoja, Zorana Mihajlović, ministarka energetike, razvoja i zaštite životne sredine i Jovan Krkobabić, potpredsednik Vlade i ministar rada, zapošljavanja i socijalne politike. Generalni sekretar Vlade Republike Srbije pisanim putem obavestio je Narodnu skupštinu da na današnjoj sednici nisu u mogućnosti da prisustvuju Jovan Krkobabić, potpredsednik Vlade i ministar rada, zapošljavanja i socijalne politike i Verica Kalanović, ministarka regionalnog razvoja i lokalne samouprave, zbog ranije preuzetih obaveza i zakazanog službenog puta. Pre nego što pređemo na postavljanje pitanja dozvolite mi da vas najpre podsetim na odredbe Poslovnika Narodne skupštine, koje se odnose na način postavljanja poslaničkih pitanja u vezi sa aktuelnom temom. Pravo da postavljaju pitanja imaju svi narodni poslanici i to: pravo da prvi postavi pitanje ima predstavnik predlagača, zatim prijavljeni predsednici, odnosno ovlašćeni predstavnici poslaničkih grupa, počevši od predstavnika brojčano najmanje poslaničke grupe, pa do brojčano najveće poslaničke grupe i narodni poslanici prema prijavama za postavljanje pitanja, a do isteka ukupnog vremena za davanje odgovora na osnovu člana 213. Poslovnika. Narodni poslanici podnose predsedniku Narodne skupštine prijave za postavljanje pitanja u pisanom obliku do početka odgovaranja, a usmeno u toku trajanja odgovaranja. Narodni poslanik može da postavi najviše tri pitanja. Odgovaranje na poslanička pitanja može trajati najduže 180 minuta, obavlja se bez obzira na broj prisutnih narodnih poslanika u sali. Vreme u okviru koganarodni poslanik usmeno postavlja pitanje iznosi najduže tri minuta, a odgovor na to pitanje najduže pet minuta. Posle odgovora, narodni poslanik koji je postavio pitanje može da postavi još najviše dva potpisanja u ukupnom trajanju do dva minuta, a odgovor na ovo potpitanje može da traje ukupno do pet minuta. Nakon toga pravo na postavljeno pitanje imaju i drugi narodni poslanici, prema redosledu prijava. U toku trajanja postavljanja pitanja i davanja odgovora, shodno se primenjuju odredbe Poslovnika, s tim što nisu dostavljene replike i ukazivanje na povredu Poslovnika, na osnovu člana 216. U skladu sa tim molim narodne poslanike da podnesu prijave za postavljanje pitanja. Prelazimo na postavljanje pitanja. Predstavnik predlagača gospodin Stefanović, izvolite.
Dame i gospodo, uvažene kolege narodni poslanici, građani Srbije, gospodine predsedniče Vlade, uvaženi ministri, zahtev DS za održavanje vanredne sednice o katastrofalnoj ekonomskoj i socijalnoj situaciji je prouzrokovan vašim lošim merama u ekonomskoj sferi, u fiskalnoj sferi i u svemu ostalom što ste do sada uradili. Mi smo, naravno, ovde došli da vam se obratimo u formi pitanja kako mislite da taj problem rešite. Kako mislite ove katastrofalne pokazatelje u našem privrednom okruženju, u životnom standardu građana nezaposlenosti da rešite. Upozoravali smo na vreme da će do ovoga doći i u septembru kada ste usvajali rebalans, izmene poreskih zakona, kao i dva meseca kasnije, kada ste usvojili ovaj, krajnje nerealni budžet čija je primena dovela do tragične ekonomske situacije sa kojom se Srbija danas suočava. MMF upozorava da će deficit biti za jednu i po milijardu veći od planiranog. Da li ste svesni koliki je to gubitak, jer inače to vredi polovina "Telekoma" ili gotovo svi budžeti lokalnih samouprava u Srbiji. Niste nas shvatali ozbiljno, nazivali ste nas lopovima i neznalicama, a na kraju se nažalost pokazalo da smo bili u pravu, da nestručno i neodgovorno vodite javne finansije i ekonomiju i da takvo vođenje nažalost vodi ka bankrotu države Srbije. Kao i uvek do sada, kao što ste pokazali na primeru poreskih zakona prošle nedelje, i ovog puta slamku spasa ste potražili u džepu građana Srbije. Danas se ne postavlja pitanje zamrzavanja plata, gospodine predsedniče Vlade. To je učinjeno još u septembru prošle godine, nažalost kada ste izmenili Zakon o budžetskom sistemu. Nama sada, nažalost sledi smanjenje plata i penzija, poštovani građani, jer nema odakle da se isplate. Građane ste doveli na ivicu egzistencije, što se vidi kroz pad prometa u maloprodaji od 18%. Kada narod ne kupuje, privreda nema za koga da proizvodi odakle da plaća poreze. Koliko god da ih vi povećate, nalazimo se u začaranom krugu čiji je jedini logičan rezultat prazna kasa iz koje ne mogu da se isplaćuju ni plate, ni penzije, ni socijalna davanja. Verujte nam da nas kao građane ove zemlje ovi podaci ne čine ni malo srećnim. Bez ideje, vizije, napretka ekonomskog, nema šanse za spas Srbije i to je ono što vam mesecima ponavljamo, bez dugoročne strategije, bez izvesnosti ekonomske politike i stabilnih uslova poslovanja za domaće privrednika i strane investitore, nema ni boljeg života za naše građane. DS nije i neće sedeti po strani u udobnoj poziciji opozicione stranke i posmatrati kako zemlja propada. Čim smo izabrali novo rukovodstvo, izradili smo ozbiljan, precizan i ekonomski program za izlazak Srbije iz krize koji je već tri meseca dostupan javnosti. Inače, tražila je Asocijacija malih i srednjih preduzeća, preduzetnika, ovu sednicu. Da li ste ikada razgovarali sa njima, da li ste razgovarali sa gospodinom Kneževićem, sa sindikatima da čujete kakvo je alarmantno stanje u našoj socijalnoj sferi ekonomije? Hvala.
Reč ima predsednik Vlade.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedniče Skupštine, sigurno da nije glavna tačka ovog današnjeg zasedanja ubeđivanje u to da je ekonomska situacija u Srbiji izvanredna. `Kao što znate, o tome sam govorio i kada sam biran na funkciju predsednika Vlade Republike Srbije. Takođe kao što znate, ova ekonomska kriza, nažalost, to je jedna od retkih velikih svetskih kriza koja nije nastala na Balkanu ili na sreću. Posledice se osećaju i ovde. Nemoguće je reći da će Srbija proći kroz veliku svetsku ekonomsku krizu, bez posledica. Te posledice se osećaju u svim sferama. Ne možete govoriti o uspešnom funkcionisanju države, o ostvarivanju glavne funkcije države, uključujući i socijalno-ekonomsku, bez prihoda u budžetu. Sve države na svetu, uključujući i one najveće i najbogatije su se susrele sa ovim problemom. Ako gledamo njihove parametre, verovatno i oni smatraju za njihovu krizu da je katastrofalna. Kao što zante, Vlada Republike Srbije se od početka zalagala za to da se ne može teret krize prebacivati na najsiromašnije slojeve stanovništva, a to znači da se ne ide principom smanjivanja ili zamrzavanja plata i penzija, ali da se raspravlja i da se razmatra pitanje kojom brzinom i kojim procentom će rasti. Kada je reč o MMF, samo bih podsetio da nije ova vlada prekinula aranžman sa MMF, nego prethodna. Nije tačno. Zajedno smo bili u toj Vladi. Kada je bio najveći deficit u budžetu? Gospodine Đeliću, ipak niste toliki stručnjak za finansije, sada ste pali na ispitu. U vreme Vlade Mirka Cvetkovića, deficit je bio skoro 8% i po podacima Fiskalnog saveta. Nisam došao ovde da se raspravljam sa vama oko toga kada je bilo gore, nego šta možemo da uradimo sada dalje, a dobro znate zašto je bio toliki deficit, zbog izbora jer je trebao da se ostvari bolji rezultat na izborima. Mi ovde ne treba sada da raspravljamo o ovim kategorijama, ovo jeste politička rasprava, ovo nije ekonomska. Niste vi zakazali ovu raspravu da bismo raspravljali o ekonomski parametrima, nego da bismo vodili političku borbu. Takođe vas podsećam, predsedavajući sam Socijalno-ekonomskog saveta i ja razgovaram sa sindikatima i poslodavcima. Moramo da se suočimo sa problemima. Moramo da vidimo koji je to put kojim ćemo ići dalje, kao što smo donosili teške odluke u oblasti politike, sigurno da treba razgovarati o tome koji je put da se ide dalje. Samo stojim na stanovištu da se ne može ograničavati, da se samo ne može štedeti, već da se mora ulagati u razvoj. To da će samo štednja da donese dobro ovoj zemlji, to je nemoguće. Taj koncept je pao u čitavoj Evropi. Angela Merkel je govorila da nam treba demokratija koja je prilagođena tržištu. Socijaldemokrate, vaše navodne ideološke kolege iz Nemačke, kažu da nam treba tržište koje je prilagođeno demokratiji. Zato umesto da se optužujemo, hajmo da se nadmećemo u tome šta se predlaže. Koji su predlozi za rešavanje ovako teške ekonomske situacije? Podsetiću vas na kraju jednu stvar i želim da vam se izvinim, jer kao što znate zemlja se nalazi u veoma velikoj diplomatskoj aktivnosti, sa ciljem obezbeđivanja pozitivne odluke o dobijanju datuma za otpočinjanje pregovora o članstvu u EU. Ovde, u parlamentu ću morati da primim ministre inostranih poslova dve zemlje, ostali ministri će ostati tu i ja sam tu ceo dan. Takođe, danas dolazi ministar inostranih poslova Velike Britanije. Popodne idem u Rumuniju da rešavamo probleme da ne bismo došli u situaciju kao prošli put, da i kad Nemačka kaže – da, onda Rumunija kaže – ne, na kraju. (Predsednik: Vreme.) Želim samo da vas podsetim na jednu činjenicu, izvinjavam se gospodine predsedniče, po svim istraživanjima javnog mnjenja, pa čak i onih istraživača po kojima je Boris Tadić još predsednik Srbije jer nisu predvideli taj rezultat na predsedničkim izborima, nikada nije bilo ovoliko poverenje… (Poslanici DS dobacuju s mesta: Vreme, vreme, vreme.) Da li je problem u vremenu? Ne, ako je problem, ne moram da govorim, nije sporno, u redu, nema problema. Ovde sam došao da ovde odgovaram, a vi mi ne date da pričam. Mogu i da idem, ok. Hoću samo da kažem, pričajte šta hoćete, odavno nije bilo ovakvih očekivanja građana, zabrinut sam zbog toga. Građani mnogo očekuju od ove Vlade po svim istraživanjima javnog mnjenja. Očekuju i poboljšanje ekonomske situacije. (Srđan Milivojević, s mesta: Videli smo na Oplencu.) Kad smo već kod Oplenca dame i gospodo… (Predsednik: Gospodine Dačiću, dajte im priliku da vam postave to pitanje.) Ne, ne moram, ali nemojte da mi dobacujete, neću se ni vraćati više. Nisam ovde došao zato što moram, mogao sam i ja da izmislim obaveze. Mogao sam i ja da kažem da ne mogu da dođem. Naravno, uvek se nalaze opravdanja za sve to. Uvek sam došao ovde kada ste me zvali i zato vas molim da mi ne dobacujete, jer ja vama nikada nisam dobacivao dok ste vi govorili. Znam da je to vaš manir, gospodine Milivojeviću, iz petooktobarskih dana. Kada su došli pred vašu kuću da vas tako maltretiraju, kao što ste vi druge, onda ste rekli da to nije demokratski. Ponašajte se onako kako očekujete da se drugi ponašaju prema vama. Hvala.
Hvala. Reč ima Borislav Stefanović. Izvolite.
Zahvaljujem se gospodine predsedniče. Žao mi je što je premijer morao da izađe. Mi nažalost imamo samo dva minuta, a ja vas molim da nam produžite za bar dva, s obzirom da ste dozvolili predsedniku Vlade. Mislim da je, ne znam zašto vladajuća koalicija nije u situaciji da najzad uradi nešto po pitanju ove situacije gde nam stalno ističu ministra Dinkića, a oni se kriju na nekim drugim stvarima, i kako smo čuli od premijera, izmišljaju obaveze. Zašto to činite kada ste lepo digli ruku na Vladi i u parlamentu izglasali ove katastrofalne ekonomske, tj, poreske zakone, pre svega mislim na SNS? Ono što je činjenica i što pored svog ovog dobacivanja i nekog jeda premijera Dačića, ne može da se izbriše, to je da je budžetski deficit u katastrofalnom stanju i iznosi, poštovana gospodo, 78 milijardi dinara. Duplo je veća rupa u budžetu nego pre samo nekoliko meseci, kako je bilo predviđeno. To se zove amaterizam i nestručnost. Uzroci su smanjen prihod zbog loše poreske reforme i neracionalne potrošnje, ali ste zato ulagali 300 miliona u Valjevo-Loznica prugu, subvencije za turizam 40 miliona, "Fijat" 15 miliona, Republika Srpska 20, čuvena "Brodogradnja" koje kao nema, 11. Javni dug je porastao za četiri, ukupan neto rast je četiri milijarde evra za godinu dana ove Vlade. Gde su otišle pare, to je moje pitanje? Koji infrastrukturni objekat je izgrađen? Potvrđen je lošiji rejting u smislu kreditnog rejtinga, nego za vreme prošle Vlade. Standard života, broj prijavljenih kod Nacionalne službe za zapošljavanje, gospodo, je u prva dva meseca povećan za 30.000 nezaposlenih ili ti preko 500, danas sam čuo podatak 600 nezaposlenih dnevno. Plate u martu su niže za 7,6% nego martu 2012. godine. Penzije su u martu niže za 6,2, nego pre godinu dana. Promet u trgovini na malo je u martu niži za 18%. Imamo pad u svim sferama života, imamo pad u razmeni poljoprivrednih proizvoda, što je do sada nezabeleženo, itd. Mi možemo o ovome da pričamo do sutra, nažalost, imamo jako malo vremena. Zaključak je da ste nestručno i neodgovorno vodili javne finansije i da ste državu doveli do bankrota. Nema vizije, strategije, nema bilo kakve ekonomske izvesnosti, poštovani građani. Nakon podrške Dinkića i u poreskim zakonima, SNS i SPS su se ponosno svrstali u ovu plejadu uništitelja Srpske ekonomije. Šta ćete da uradite po tom pitanju, kada vas građani sutra budu pitali da li podržavate ovu ovakvu nikakvu ekonomsku politiku? Šta će biti vaš odgovor, poštovane kolege? Ono što je sigurno, i time završavam, da je nama žao što su ovakvi parametri. Mi bismo voleli da ne moramo o ovome danas da pričamo. Demokratska stranka je napravila detaljan program za izlazak iz krize, pročitajte ga, koristiće vam gospodo. Uradite nešto. Ne može se ovako voditi država i ekonomija. Ne možete se svi skrivati iza Mlađana Dinkića.
Hvala. Reč ima ministar Dinkić. Izvolite.
Ne krijem se ni iza koga i govorim uvek otvoreno. Niko neće da kaže da Srbija nije u problemima, čuli ste i premijera. Međutim, neće nas nikuda odvesti licitacija koliko je vaša Vlada koju ste vodili bila odgovorna, a šta je sada preneti efekat. Molim vas da iznosite tačne podatke u diskusiji i bilo bi jako dobro da date konkretne predloge, ne samo da kažete – imamo program. Kažite, šta treba uraditi konkretno, jer ovo deluje vrlo opšte? Šta ste netačno izneli? Prva i osnovna stvar, nije država pred bankrotom, ali može ući u bankrot ako se ne povuku određene mere, od kojih su neke nepopularne. Može ući za godinu, dve, tri dana, sada ne može ništa da se desi. Mi imamo dovoljno novca i isplaćujemo redovno i penzije i plate. Problem jeste što su penzije niske i ono što je sada pitanje, kako dalje usklađivati rast plata i penzija u javnom sektoru, je privatni sektor sam određuje kakve će biti plate? Mi ćemo u okviru vladajuće koalicije imati u narednih sedam dana konsultacije i pred vas ćemo izaći sa konkretnim programom kako mi smatramo da treba zaustaviti rast budžetskog deficita. Sasvim sigurno ja lično neću dozvoliti da budžetski deficit bude čak ni približno jednak onome koji je ostavila Vlada Mirka Cvetkovića. To garantujem. Garantujem još jednu stvar, ko god želi da kaže da će se penzije smanjivati, ne govori istinu. Nema te teorije da se penzije smanje, ali pitanje je koliko one mogu da rastu. To je nešto o čemu moramo da debatujemo. Ono što možemo da garantujemo to je da će isplata penzija biti uvek redovna. Preuzeo sam vođenje javnih finansija početkom 2004. godine u jednoj drugoj vladi i zatekao sam ogromne dugove za penzionere. Vratili smo tada sve te dugove penzionerima i uveli redovnu isplatu penzija. Tačno se zna kada idu penzije. To se do dana današnjeg nije promenilo, niti će se promeniti. To, prosto, ne dolazi u pitanje. Ono što jeste pitanje to je kako smanjiti budžetski deficit, imajući u vidu da 52% ukupnog budžeta Srbije čine upravo plate i penzije, a još nekih 20-25% čine zakonske obaveze po osnovu socijalnih davanja? Dakle, manevarski prostor za uštede nije uopšte veliki. S druge strane, činjenica jeste da mora da se postigne balans između mera štednje koje su neophodne, ali i investicija. Mi tragamo za tim odgovorom i svaki konstruktivni doprinos i opozicije i poslanika vladajuće koalicije biće više nego dobrodošao. Gospodine Stefanoviću, nije fer da pričate o platama iz marta, a ne pominjete podatak za april. Ne kažem da se nešto posebno dogodilo, ali jesu porasle 10% možda i zbog isplata prvog dela majskih plata. Zašto ne poredite poslednje statističke podatke, nego baratate sa bajatim podacima? Takođe nije tačan ni podatak o nezaposlenosti. Mi se ne hvalimo situacijom na tom polju. Ona je teška. Pravo stanje ćemo znati tek u junu mesecu, kada se objave podaci o anketi radne snage, jer se oni objavljuju samo dva puta godišnje. Oni su jedini pravi i merodavni, da se tačno vidi koliko ljudi zaista traži posao. Ali, činjenica je da ti podaci sigurno neće biti dobri. Mi time nećemo moći ni da se pohvalimo, niti je prethodna vlada mogla time da se pohvali. Ono što jeste činjenica, prema ovoj statistici o kojoj vi govorite, nije se povećao broj nezaposlenih na evidenciji u prva četiri meseca za 30 hiljada, nego za šest hiljada, što nije bogzna šta, ali šest hiljada i 30 hiljada, to je pet puta manje. Prosto, pogledajte statistiku i videćete to. Javni dug od početka godine povećan je za 1,4 milijardi evra. Pre svega smo izlazili na tržište kapitala da bi vraćali dugove koje je u amanet ostavila prethodna vlada, jer je ona povećala rashode za kamate četiri puta u četiri godine. Ono što je takođe tačno to je da jedan dobar deo dugova još nismo ni uspeli da vratimo. Videli ste juče one putare? Pa nisu ti dugovi putarima nastali sada, u ovoj godini, niti su nastali u poslednjem kvartalu prošle godine. Znači, uspeli smo da vratimo dugove zdravstvenim institucijama. Platili smo 18 milijardi dinara da bi spasili depozite u Razvojnoj banci Vojvodine i u Agrobanci, a to nije nastalo zbog rada ove vlade. Ako krenemo priču o tome kako je radila prethodna vlada, mislim da nećemo biti na pravom putu. Tako ja mislim, vaše je pravo kojim ćete putem ići u ovoj raspravi. Konstruktivna rasprava jeste u tome da vi kažete šta vi mislite da treba danas uraditi i da to kažete bez demagogije, nego otvoreno, šta biste vi radili i da li hoćete da pomognete u interesu građana da se sprovedu mere koje su dobre.
Hvala. Reč ima gospodin Jugović. Izvolite.
Dame i gospodo, predsedniče parlamenta, kolege poslanici, ja ću postaviti konkretna pitanja. Postaviću pitanja koja će moći da nam daju odgovore na konkretne stvari, a pre svega ću postaviti pitanje o zakonu o ispitivanju porekla imovine pošto bi tim zakonom moglo da se utvrdi ko je u prethodnom periodu i na koji način stekao imovinu, da vidimo odakle njemu prihodi, da li je to iz onih vremena političkih veza, da li je to od šverca cigareta. U prethdonom periodu smo znali odlično ko su ti ljudi koji su gradili vile, hacijende, koji su živeli više nego bezobrazno bogato i dan danas imaju neviđeno veliki kapital, a kada bismo ušli u njihove poreske karte, odmah bismo utvrdili da postoji disproporcija u onome što su radili i u njihovom kapitalu. Za to vreme građani Srbije preko svojih leđa, raznim poreskim nametima, moraju puniti budžet Srbije, a oni koji su opljačkali te građane ili koji su zloupotrebili zakon su na slobodi i nesmetano raspolažu svojom imovinom. Interesuje me, žao mi je što tu nije predsednik Vlade, na koji način će se oduzimati imovina? Šta taj predlog zakona predviđa? On će imati podršku SPO i DHSS ukoliko u njemu ne bude bilo selektivnosti. Kada smo na početku mandata izneli stav da ćemo podržavati sve ono što je u interesu građana Srbije kada su u pitanju odluke Vlade, ostajemo pri tom stavu. Ostajemo pri stavu da podržavamo maksimalno, bezrezervno borbu protiv kriminala i korupcije, obračun sa tajkunima koji su opljačkali Srbiju, ali postoje mnogi ljudi koji su pronašli, što bi kod nas u Srbiji bio posao mnogih, rupe u zakonu, koristili političke veze. Jedan od njih je bio i član Vlade i mnogi drugi su bili članovi nekih drugih prethodnih vlada. Interesuje me na koji će način i kako se tretirati imovina tih ljudi i na koji će način ta imovina i njihovo bogatstvo biti onaj impuls koji će skinuti teret sa siromašnih građana Srbije.
Reč ima gospodin Dinkić. Izvolite.
Ja samo mogu da vam kažem da Ministarstvo pravde radi na Nacrtu ovog zakona na predlog stručne javnosti. Znate da je profesor Čupić imao te inicijative, kao i vaša stranka i u prethodnom periodu. Ministarstvo pravde je to koje radi na izradi Nacrta zakona o ispitivanju porekla imovine. Mi imamo samo članove u toj komisiji i još uvek ne znam rezultate rada. Ne bi bilo ozbiljno da vam sada govorim o detaljima tog zakona, ali vi ste sami rekli koja je svrha uvođenja tog zakona. Ono što mogu da kažem, a što je iz delokruga rada mog Ministarstva, jučerašnjim glasanjem vi ste potvrdili predlog da se uvedu oštre sankcije za one koji ne prijavljuju imovinu preko 350.000 evra. Rok za prijavu te imovine je do 30. juna i neće se pomerati. Kazna za one koji ne prijave imovinu će biti u vrednosti 3% od neprijavljene imovine. Posle 30. juna krenuće unakrsna kontrola procene prihoda koje neko ostvaruje i imovine koju ima. Ukoliko se tu utvrdi razlika, to će se oporezovati sa 20% na tu razliku. Ako se u tom procesu utvrdi da je bilo i krivičnih dela u sticanju te imovine, onda će biti podnošene krivične prijave i onda će se tim ljudima baviti ne poreznici, nego istražni organi. Ovaj drugi zakon o kome govorite, on će isključivo biti predmet rada istražnih organa, gde će poreska policija davati samo tehničku podršku.
Reč ima gospodin Jugović. Izvolite.
I dalje ću biti konkretan i pričaću o novoj poreskoj politici, postaviti pitanje koje sam postavio i pre neki dan kada smo ovde govorili o setu novih poreskih zakona koji usvojeni u ovom parlamentu, protiv kojih je glasao SPO i DHSS. Tada sam pitao i nisam dobio odgovor od ministra finansija. Da li postoji mogućnost u budućnosti da se gradska renta tj. prostor na kome se nalaze zgrade, plaća po metru kubnom, a ne po metru kvadratnom? Znamo svi da plaćanje po metru kvadratnom najviše odgovara onima koji imaju zgrade, tržne centre, vraćam se i na svoje prvo pitanje, dakle svima onima koji su u prethodnom periodu, a građani Srbije odlično znaju na koji način su stekli bogatstvo. Onaj ko ima veliki trgovinski centar mora plaćati kao što se plaća u Londonu, tzv. kubaturu. Dakle, mora mu se ceo prostor oporezovati a ne samo površina na kojoj se nalazi njegova zgrada. Mislim da je to jako bitno i postaviću jedno dodatno pitanje. Imam ovde od 11.6.2011. godine, nekoliko puta sam vas pitao, odštampao sam internet stranicu B92 u kojoj se govori da tri srpska tajkuna za poreze i doprinose duguju 170 milijardi dinara. Ovo je preneo jedan sajt čija televizija ima nacionalnu frekvenciju. Napominje da sva njihova dugovanja iznose više od neverovatnih 500 milijardi dinara, što je oko pet milijardi evra. Nikada nisam dobio odgovor od vas. Pitam, da li je to istina i da li će poreski organi utvrditi ko je i na koji način omogućio tim ljudima da u prethodnom periodu duguju tolike novce, a da im firme nesmetano funkcionišu?
Reč ima ministar Dinkić.
Što se tiče pitanja utvrđivanja osnove za plaćanje gradske rente zaista ću sa stručnjacima koji rade na Zakonu o naknadama predložiti ovo što ste rekli. Inače pripremamo promenu još nekih zakona gde smatramo da trenutno postoji nepravedan način oporezivanja. To je npr. naplata taksi za vozila sa većom gubikažom za koja uopšte ne mora da znači da su luksuznija, imajući u vidu da to mogu biti i stara. Time što imaju veću kubikažu ljudi plaćaju veći porez na registraciju iako to nije pravedeno. Tako da ćemo to promeniti u tom zakonu. Ovo je slična stvar koju vi pitate. Naš cilj da poreski sistem bude što pravedniji i taj predlog ću dati mojim saradnicima da kada budemo utvrđivali Zakon o naknadama, da se razmotri pitanje kako se utvrđuje gradska renta? Da li je iskustvo modernih zemalja da se ide po kubikaži, a ne po kvadratnom metru? Ako je tako zaista ćemo to učiniti, nisam stručnjak za ovu materiju i pitaću moje saradnike o tome. Što se tiče o poreskim dugovanjima, tu zakon mora biti isti za sve. Mi objavljujemo imena svih najvećih poreskih dužnika na sajtu, u skladu sa Zakonom o poreskom postupku i poreskoj administraciji. Budite uvereni da prema svima koji su najveći poreski dužnici se pokreće proces ili prinudne naplate ili oni ulaze u sistem zakonskog reprograma koji važi jednako za sve. U tom slučaju ako ne plaćaju rate opet se ulazi u prinudnu naplatu. Učinićemo sada još jednu stvar. Da bi povećali transparentnost sistema i da bi ljudi tačno znali ko ne plaća porez sa jedne strane, a sa druge strane koje su firme koje redovno plaćaju porez državi, da ne bi bilo sumnji da li su one neke koje duguju, mi ćemo i jedne i druge objavljivati. Znači, objavljivaćemo spisak urednih platiša, kao i onih neurednih. Prema neurednima nećemo biti tolerantni, biće prinudne naplate bez obzira da li se radi o najbogatijem, najmoćnijem čoveku, ići će prinudna naplata bez izuzetka.
Reč ima narodni poslanik Zoltan Pek.
Poštovani predsedniče, poštovani ministri, dame i gospodo narodni poslanici, postavio bih pitanje u ime poslaničke grupe SVM gospodinu ministru finansija. Pitanje se odnosi na problem sa kojim se suočavaju naši privrednici kao i građani. To je siva i crna ekonomija i crno tržište. Znamo da je stanje privrede Srbije dramatično. Neki privrednici misle da ne mogu ili da jedva mogu preživeti oni koji legalno rade. Oni su opterećeni porezima, doprinosima, ponekad kontrolom finansijske policije ili inspektora i sa nelojalnom konkurencijom zbog postojanja crne i sive ekonomije. Najveći problem naše ekonomije je siva i crna ekonomija, kao i crno tržište. Siva ekonomija u Srbiji je 15% veća nego u regionu. Oko 28% preduzetnika se bavi sivom ekonomijom. Njihovi radnici dobijaju platu minimalac, na to plaćaju porez i doprinos, a ostali veći deo plate u kešu. Veće nam je zlo tzv. crna ekonomija i crno tržište. Privrednici koji rade u crnoj ekonomiji uopšte ne plaćaju državi poreze i doprinose. Pošto je procena nezaposlenosti jako velika, naši građani su primorani da se zaposle na crno i došli smo do toga da su njihova prava jednaka sa pravima robova u robovlasničkom društvu. Vidimo da se pored buvljih pijaca pojavljuju nelegalna skladišta, lokali, magacini, parkinzi se izdaju na crno. Jedno je sigurno, da je crno tržište najveće zlo naše srpske privrede. Ako slučajno naši građani nekako dođu do toga da uštede koji dinar da bi kupili novu obuću ili odelo, ili neku novu belu tehniku, primorani su da u našim radnjama kupuju robu nekontrolisanog kvaliteta i porekla. Naše radnje su prepune sa kineskom robom ili sa falsifikatima roba poznatih firmi. Kupujemo obuću koja se posle prve kiše raspada na nozi, kupujemo frižidere ili veš mašine koje se pokvare i pre garantnog roka, ako ga uopšte imaju. Pitanje je koje će mere preduzeti Vlada da smanji nivo sive i crne ekonomije, crnog tržišta i kako i sa kojim merama će zaštiti prava potrošača?
Reč ima ministar Dinkić.
Vi ste apsolutno u pravu. Ono što jeste naš plan je da zaštitimo sve one koji redovno plaćaju porez državi i obrnuto, da se najoštrije napadnu svi oni koji to izbegavaju. Zašto? Pre svega, zbog onih koji su u sistemu i koji plaćaju i doprinose radnicima za penzije, za zdravstvo i poreze lokalnim samoupravama i državi. Nije lojalna konkurencija ako neko radi i plaća sve obaveze državi, a sa druge strane pre puta je neka radnja koja ništa ne plaća. Tu prosto ne sme biti tolerancije i ne sme biti socijalne demagogije. Rekao sam to i u raspravi ovih dana, možda ne može svako da bude preduzetnik. Onaj ko može to je taj, onaj koji je sposoban, sposoban je da poštuje zakon i ako može jedan veliki broj ljudi to da čini, onda moraju svi. Tu je najvažnije da se zakon striktno primenjuje jednako za sve. Garantujem vam da će naša poreska uprava biti jednaka prema svima i da ćemo pokušati sada kada smo izmenili Zakon o poreskom postupku i poreskoj administraciji, da primenimo nešto što do sada nismo imali kao instrument u rukama. To je mogućnost i da kontrolišemo ne registrovane radnje i ne registrovanu delatnost. To je do sada kontrolisala samo tržišna inspekcija koja je malobrojna, sa nekoliko stotina inspektora i to je bilo nemoguće kontrolisati. Sada imamo oko sedam hiljada ljudi u poreskoj upravi, koji će se baciti i na taj problem, pre svega da bi zaštitili one koji uredno plaćaju porez. Takođe, i druge inspekcijske službe koje utvrđuju kontrolu kvaliteta proizvoda, trebalo bi da rade ažurnije svoj posao. Vi ste potpuno u pravu. Šta ima potrošač od toga ako kupi neki odevni predmet ili obuću, a raspadne mu se za dva meseca, pa mora ponovo da ide da kupuje? Platio je navodno jeftinije, zato što nije bio dobar kvalitet, posle toga mora da plati ponovo. Međutim, jasno je da je u svesti potrošača - hajde da što manje platim, jer je teška situacija i on ne razmišlja o tome koliko će dugo da mu traje neka roba koju kupi. U tom smislu, poštovanje standarda kvaliteta i u industrijskim proizvodima i kod hrane jeste nešto što je jako važno i što naše službe moraju da poštuju, da bi zaštitile građane.
Reč ima gospodin Pek. Izvolite.
Hvala na odgovoru, gospodine ministre. Mislim da smo imali u poslednjih nekoliko godina pokušaje da smanjimo sivu i crnu ekonomiju, ali nadam se da će ove vaše mere što ćete doneti, doneti neku pozitivnu tendenciju, radi rešenja ovog problema. Ali, nažalost, niste ni jednu reč rekli o carinskoj službi koja pripada vašem ministarstvu. Mislimo da je jedan od najvećih generatora crnog tržišta neefikasan rad carinske službe. Rad carinske službe je samo kontrolisan internom kontrolom. Znači, nema eksterne kontrole. Preko carine prelazi nam neevidentirana roba u našu zemlju, na naše tržište. Ovako se povećava nelojalna konkurencija onim privrednicima koji rade legalno na tržištu. Znači, na carini bi trebalo da se legalizuje ova neevidentirana roba. Onda, problem je još rad tzv. fantomskih firmi, koje snabdevaju robom naše tržište, sa nelegalnom robom. Ponovo moram da istaknem kinesku robu, jer i ona je jedna od najvećih izvora crnog tržišta. Obim prometa na crnom tržištu u našoj zemlji je iznad 50% DžDP, tako kažu. Pitanje je, gospodine ministre, kako i kada ćete poboljšati rad i kontrolu carinske službe da bi snizili uvoz crne robe u našu zemlju?
Reč ima ministar Dinkić.
Nama ne preostaje ništa drugo nego da tu pozovemo i privrednike i građane u pomoć. Mi ćemo otvoriti i posebne telefonske linije, ukoliko se nekome desi da vidi da carinici zloupotrebljavaju svoj položaj, da učestvuju u korupciji, da namerno propuštaju robu bez carine. Mi ćemo dati jednu anonimnu liniju, odnosno moguće je prijaviti i mi to moramo da iskontrolišemo sa policijom i sa istražnim organima, i ako se neko uhvati u toj korupciji, mora biti odstranjen iz te službe. Naravno, ja ću, gde god postoji sumnja, to prijaviti pre svega policiji i drugim istražnim organima, da ispitaju te prelaze, odnosno te carinike za koje se sumnja da namerno propuštaju robu bez carine i time utiču na rast crnog tržišta. Plus, otvorićemo i za poresku upravu i za upravu carine telefonsku liniju u centrali gde će svako moći bez ikakvog straha da se javi ako primeti nešto što je loše u radu i poreskih službenika i carinskih službenika, da bi to mogli prvo da proverimo, ako je potrebno, da tražimo i saradnju sa drugim organima kao što je policija.
Reč ima gospodin Stojšić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedniče. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predstavnici Vlade, mislim da je danas, osim ministara koji odgovaraju na naša pitanja, bilo korisno da smo pozvali i guvernera Narodne banke, s obzirom da je promenjen zakon i Skupština je ta koja bi trebala da se stara o njenom radu, ali siguran sam da ćete, gospodine predsedniče, odgovoriti na to. Da se vratim na temu o kojoj danas pričamo. Već nekoliko godina u Srbiji se konstantno priča kako smo mi u ekonomskoj krizi. Mislim da, ako pričamo o periodu od 2005. do 2008. godine, ili čak i da se vratimo malo unazad, ovo što se danas dešava u Srbiji je realnost, nije kriza. Mislim da ono što je bilo tih nekoliko godina, a to je rast koji je bio isključivo stvoren na osnovu sumanutog zaduživanja i rasta finansijskog sektora, a danas cenu svega toga plaćamo, kada su se svi ponašali kao pijani milioneri, uzimali kredite koje danas ne mogu da vrate, to je bilo nešto što nije bilo normalno. Ovo danas što imamo u Srbiji, a to je enormna kriza u realnom sektoru i činjenica je da mi ne proizvodimo više ništa što neko želi da kupi po ceni po kojoj je to proizvedeno, da apsolutno nismo konkurentni ni u jednom sektoru, osim možda u domenu prehrambene industrije. To je danas ekonomska situacija u Srbiji. Premijer je pomenuo u svom kratkom, ali sadržajnom izlaganju, da je štednja tema koja ne bi trebalo da bude krajnje rešenje naših problema i da je ono o čemu bi verovatno trebali da razgovaramo ovde rast, a nisam čuo da to neko spominje u okviru nekakve konzistentne i sveobuhvatne ekonomske politike, s obzirom da je danas rast naše privrede između 0,1% i mislim da je to izuzetno zabrinjavajuće, jer ako nastavimo ovim progresom, za narednih 50 ili 100 godina ćemo doći tek na nivo onoga gde smo bili krajem osamdesetih godina. Juče smo imali jedan izuzetno koristan panel, gde smo imali zajedničku sednicu dva odbora. Gospođa iz Ministarstva finansija je istakla da je naš finansijski sistem izuzetno bankocentričan, kako je ona to nazvala. Mislim da veliki deo problema sa kojim se danas suočavamo upravo vezan za finansijski sektor i nemogućnost finansijskog sektora da se izbori sa 30% loših plasmana i činjenicom da se država konstantno zadužuje kod banaka po stopama koje su daleko veće od onoga što privatni sektor može da plati. Moje pitanje bi bilo vezano za to zašto u Srbiji ne postoje tržišta kapitala? Zašto se isključivo povlađuje stranim bankama i isključivo vodi računa o tome da strani kreditori budu zadovoljni, odnosno da imamo izuzetno nizak rast, a da s druge strane imamo konstantnu presiju da kurs bude stabilan i da se budžetski deficit drži na niskom nivou, s obzirom da ne vidim kako drugačije, osim deficitom, može da se pospeši rast u Srbiji?
Reč ima ministar Dinkić.
Ovo pitanje ste podelili u dva dela. Prvo je vezano za model privrednog rasta i jeste bila u svoje vreme prava debata o tome u poslednjim godinama, kakav model rasta je potreban Srbiji. Ono što je sigurno je da je jedini dugoročno održiv model privrednog rasta model rasta baziran na izvozu, jer je Srbija mala zemlja i bilo koji drugi model rasta je prosto neprimeren. Činjenica je da je najveći problem Srbije ne u visini uvoza, nego u malom izvozu. Ovo će biti prva godina gde će promena modela privrednog rasta dati neki osetan rezultat, mada ne dovoljan. U kom smislu? Ovo će biti prva godina gde će izvoz zapravo ući u privredni rast, jer rast izvoza čekamo, evo sutra, čini mi se, izlaze podaci za četiri meseca. Za sada imamo samo za prvi kvartal. Bio je 22% u prvom kvartalu u odnosu na prvi kvartal prošle godine. To je čak na neki način indirektno smanjilo prihode od PDV; jer mi više vraćamo PDV ukoliko imamo veći izvoz. Da smo manje izvozili, to je paradoks, imali bi bolje prihode u budžetu, jer bismo manje vraćali PDV. Zato taj podatak nas ne plaši, jer mi hoćemo da imamo veći iznos čak i po cenu manjih prihoda od PDV, odnosno po cenu većih povraćaja izvoznicima. Pošto, na kraju, krajnje mesto potrošnje tih dobara je inostranstvo, a ne Srbija i onda se njima vraća PDV, što jeu svim zemljama u Evropi slučaj. Ono što jeste važno je tempo rasta bruto domaćeg proizvoda. Meni se čini da će on ove godine biti nešto veći do 2% koliko smo planirali. Planirali smo da će privredni rast biti 2%. Prvi kvartal potvrđuje našu procenu. Našu procenu potvrđuju i Izveštaj Evropske banke za obnovu i razvoj i druge međunarodne finansijskih institucija, uključujući i MMF. Meni se čini, na osnovu nekih indikatora za april i nekih predznaka za ovaj mesec, da će drugi kvartal biti bolji od prvog i da mi možemo da očekujemo, ako i poljoprivreda bude uspešna, a realno biće zato što je prošla godina bila jedna od najgorih u istoriji Srbije, zbog velike suše, verujem da će naš bruto domaći proizvod biti viši, ali, potpuno realno govorim, nedovoljan u odnosu na potrebe. Bez rasta bruto domaćih proizvoda 4%, 5% godišnje, vi ste potpuno u pravu, teško da mi možemo da imamo situaciju gde se to oseća. Posebno je problem što je rast bruto domaćeg proizvoda neravnomerno raspoređen, jer ima grana koje su u jako teškoj situaciji, ima grana koje napreduju. Ono što je bio drugi deo pitanja je vezano za finansijski sektor. Potpuno su jednaki uslovi za i domaće i za strane banke. To potvrđuje i činjenica da među prve dve najveće banke u Srbiji, jedna je strana, jedna je domaća. Banka "Inteza" kao strana, "Komercijalna banka" kao većinski domaća. Država je većinski vlasnik "Komercijalne banke". U tom smislu tržište kapitala danas nigde u svetu nije osnovni generator rasta zbog svetske finansijske krize, pa samim tim i ne očekujemo ni da može da da neki ključni doprinos i u Srbiji u ovom trenutku, što ne znači da u budućnosti ne treba obratiti pažnju na tržište kapitala, jer, kada prođe finansijska kriza u međunarodnim razmera, onda će tržište kapitala ponovo početi da dobija na značaju. Ono što je jeste važno i što mi radimo, da u razgovoru sa privrednicima, sa ekonomskim stručnjacima dođemo do modela reindustrijalizacije Srbije, koji je neophodan. Mi smo već dali naš predlog, kao Ministarstvo finansija i privrede, ali ne želimo da mi budemo jedini koji predlažemo. Želimo da čujemo predloge i od vas poslanika, od privrednika, od ljudi iz ekonomske struke i da onda, tokom juna meseca, donesemo najbolji mogući model za reindustrijalizaciju Srbije. Naša ideja je da četiri sektora treba posebno stimulisati, da četiri sektora, kada govorimo samo o industriji, treba da vuku rast, a to su automobilska industrija, koja se već sada pokazala da doprinosi rastu izvoza sa 20% i govorim ne samo o "Fijatu" nego i proizvođačima autokomponenti. Govorim i o tome da moramo da uključimo sve, da dovedemo još nekog proizvođača automobila u Srbiju. Činimo i radimo i pokušavamo i mislim da ćemo dobiti neke rezultate u narednom periodu. Druga stvar suinformacione tehnologije, gde je baza u nauci, gde moramo mnogo više da uradimo jer imamo talenat, ali država treba taj talenat da podstakne da bi on došao do punog izražaja. Treća stvar je prehrambena industrija jer imamo poljoprivredu i četvrta stvar je odbrambena industrija. Odbrambena industrija je jedna od retkih industrija koja je izdržala nasleđe prošlosti, raspad bivše Jugoslavije, ona je bila jaka u bivšoj Jugoslaviji, to je trenutno jedna od vitalnijih grana u Srbiji. (Predsednik: Vreme.) Govorim samo o industriji, a naravno da su energetika, poljoprivreda, kao druge privredne grane, i te kako važne, takođe i telekomunikacija za ukupan privredni rast.
Hvala Pre nego što nastavi gospodin Stojšić, samo da kratko obaveštenje. Prvo vas molim da pozdravimo odbornike Skupštine opštine Žitište i zaposlene u javnim institucijama koji trenutno prate današnji deo sednice sa galerije Velike sale. Ostao sam dužan gospodinu Stojšiću jedno obaveštenje vezano za samo prisustvo guvernera. Dakle, nemam ništa protiv da i drugi učesnici u raspravi na određenim sednicama prisustvuju, međutim, pošto se ovde radi o odeljku koji se tiče kontrolne uloge Narodne skupštine, gde se postavljaju pitanja članovima Vlade, formalno možemo da pozovemo da sednici prisustvuju samo članovi Vlade. Takođe, pošto je sednica sazvana na zahtev poslaničke grupe DS, oni su u sazivu, odnosno u svom zahtevu specifično definisali, koje ministre, odnosno koje članove Vlade žele da budu prisutni na ovoj sednici, pa su to samo poslanička ograničenja koja imamo. Gospodine Stojšiću, izvolite.
Zahvaljujem na objašnjenju. Mislim da bi i samo prisustvo guvernerke takođe dalo neke odgovore, jer mislim da monetarno-fiskalna politika treba da imaju nekog dodira, pa bih se u tom pravcu i nadovezao vezano za odgovor ministra Dinkića a vezano za rast. Ne znam da li ste upoznati, razlog zašto sam pitao kako nameravamo da podstaknemo rast u narednom periodu je papir, odnosno rad koji je sačinio MMF i koji je napravio neke paralele između onoga što se dešavalo u Engleskoj posle Prvog svetskog rata i ono što se danas dešava u zemljama EU, tipa Španije, Portugala, Grčke, a u tu grupu bi u nekoj meri mogla da potpadne i Srbija, a to je da su monetarna restriktivna fiskalna politika, visoke mere štednje i manje-više fiksni kurs, doveli do toga da se oni nisu vratili, odnosno imali su izuzetno nizak rast i nisu se vratili na nivo odnosa BDP i javnog duga do 90-ih godina. Znači, trebalo im je 70 godina da povrate finansijsku stabilnost budžeta u odnosu na BDP. Mislim da ono što je danas monetarno-fiskalna politika i fiskalna politika, oni su to nazvali "fiskalno izgladnjivanje" i "monetarna nekrofilija", bukvalno tim rečima, i mnogi danas u modernoj ekonomiji misle da, ono što su danas mere štednje u Evropi i način na koji se one sprovode, dugoročno će izazvati potpuno katastrofične posledice. Ne znam koliko smo mi primorani da izlazimo u susret takvim idejama, koje, u velikoj meri, dolaze i od međunarodnih finansijskih institucija. Što se tiče bankarskog sektora i tržišta kapitala, moj komentar, odnosno pitanje je bilo vezano za to da sam siguran da, s obzirom da naša privreda ne samo što je prezadužena i podkapitalizovana, za bilo kakav budući rast bi morala da ima pristup tržištima kapitala, gde bi se odnos kapitala i ukupnog zaduženja smanjio, a nekakva regionalna berza, mislim da bi u tome mnogo pomogla, jer građani takođe nemaju gde ni da investiraju svoja sredstva, osim da ih drže u bankama. Zahvaljujem.
Vreme. Reč ima ministar Dinkić. Izvolite.
Što se tiče politike kursa, moje mišljenje i mišljenje Ministarstva finansija je da se slažemo da politika fiksnog kursa nije dobra. Srbiji je potreban stabilan kurs, a to ne znači fiksni kurs. Protiv smo svih predloga koji govore da treba uvesti fiksni kurs. Zašto? Zato što to destimuliše izvoz i zato što to pogoduje onima koji su najbogatiji. Realan i stabilan kurs jeste nešto što Srbiji treba. To znači da on manje-više prati kretanja inflacije. Znači, ne sme dolaziti ni do velikih oscilacija u kursu. Centralna banka treba da interveniše i kada kurs preterano depresira, ali i ako preterano apresira. Drugim rečima, mora da kupuje devize sa tržišta u tom slučaju i da ga drži stabilnim. Stabilan kurs znači da se prilagodi kretanjima inflacije. Ono što je dobro u ovom trenutku je da se inflacija usporava, i to dosta značajno. U prva četiri meseca ove godine iznosi ispod 2% - 1,8% ili 1,9%, ne znam sada napamet, imajući u vidu kumulativna kretanja od Nove godine. Međutim, svakako da treba biti oprezan i nastaviti s tim trendom da bi inflacija pala. Još uvek je inflacija dosta viša nego u drugim evropskim zemljama. U tom smislu razumem i Centralnu banku i njene mere da vodi računa da dodatno obori inflaciju. Apsolutno podržavam vašu ideju o regionalnom tržištu kapitala i o regionalnoj berzi, jer Srbija je toliko mala zemlja da ne vidim da čak ni nakonprolaska svetske finansijske krize da će biti bitnija ovde. Sve ideje u vezi sa stvaranje regionalne berze su dobro došle. O tome ćemo razgovarati sa našim kolegama iz regiona. Razgovaraćemo i sa zemljama koje imaju jače standarde, kao što su bečka berza, kao što su neke druge berze u blizini. Ukoliko sve zemlje u regionu budu želele da napravimo jednu zajedničku regionalnu berzu, mislim da to jeste dobro rešenje.
Reč ima narodni poslanik Dušan Petrović. Izvolite.
Gospodine predsedniče, poštovani ministri, poštovane kolege, imam pitanje za gospodina Kneževića. Oko navodnjavanja je pitanje i to kako teku poslovi sa projektovanjem i izvođenjem radova na pre svega čišćenju postojeće kanalske mreže, a onda i na izgradnji nove kanalske mreže. Prošle godine je dosta toga urađeno na pre svega čišćenju postojećih sistema za navodnjavanje i odvodnjavanje. Bili su pokrenuti projekti za izradu za vrlo značajne površine novih sistema za navodnjavanje. Srbija i proizvodi negde oko 10 i po milijardi evra hrane u poljoprivredi, što u prehrambenoj industriji i mislim da nikada nije dovoljno reći kakav je naš potencijal. Video sam skoro u štampi da se procenjuje na 50 milijardi evra, ali postoje ozbiljne procene da možemo 100 milijardi evra hrane da proizvedemo. To su tri BDP aktuelna koja sada imamo i manje više zbog toga vodimo ovakve debate – da li možemo da odbranimo penzije i plate i da li uopšte možemo svoje finansijske obaveze da uradimo. Poljoprivredom sa bavi dva i po miliona ljudi. Polovina od njih kao isključivom delatnošću. Dakle, oko 450 hiljada porodica i polovina se bavi kao dopunskom delatnošću. To je najsiromašniji deo građanstva u Srbiji. Za najveći deo njih ove teme nisu čak na aktuelne, pošto niti primaju penzije niti imaju bilo kakav drugi benefit od države, isključujući subvencije i to je posebna tema, tema agrarne politike. Ono što mislim da je suštinski važno je da sistemi za navodnjavanje i odvodnjavanje i temeljna i elementarna infrastruktura su pretpostavka za bilo kakvu veliku agrarnu politiku i ekonomsku politiku kada je proizvodnja hrane u pitanju i korišćenje ovih izuzetnih potencijala koje ima Srbija. Zbog toga je moje pitanje vama gospodine ministre – šta možemo da očekujemo u 2013. godini i šta su vaše projekcije za četvorogodišnji period ukoliko Vlada bude išla do sledećih redovnih izbora?
Ministar Knežević ima reč.
Hvala lepo. Potpuno se slažemo u konstataciji i o perspektivi naše poljoprivrede, o njenim potencijalima i slažemo se u tome da izgradnja kanala za navodnjavanje jeste jedan od strateških ciljeva i ovog ministarstva, i ove vlade. Prema prognozama dugoročnim hidrometeorološkim, koje smo gledali, analizirali i razmatrali, od pet sledećih godina četiri će biti slične onoj prošlogodišnjoj. Tako da je navodnjavanje neophodno da bi pre svega preživeli, a tek onda da bi taj potencijal koji imamo ponovo aktivirali. Svi radovi koji su bili početi u prethodnom periodu i preko Uprave za zemljište i preko Direkcije za vode u skladu sa projektnom dokumentacijom, koja postoji, će biti nastavljeni, s tim što su to minimalna sredstva za ono što hoćemo i ako bi nastavili tim tempom trebalo bi nam jako puno godina. Mislim da bi nas vreme pregazilo. Naš budžet nema dovoljno potencijala da podržava velike investicione radove i zato smo mi posegli za jednim drugim strateškim ciljem, a to je investiranje u našu poljoprivredu pre svega od onih koji imaju dovoljno novca i kapitala i koji žele da ga plasiraju u Srbiju i našu poljoprivredu. Održano je niz razgovora, kao što znate iz medija, i sa Ujedinjenim Arapskim Emiratima, sa Kuvajtom, sa Rusijom i sa KiM. Pre nekoliko dana je završen i Novosadski sajam gde su predstavnici svih ovih zemalja bili i vrlo smo detaljno razgovarali o planu i programu za naredni period. Ono što je najbliže realizaciji, praktično što je pred samom implementacijom je ugovor Razvojnim fondom Ujedinjenih Arapskih Emirata. Ne govorimo o "Al dahra", formiranja zajedničkog preduzeća i njihovog ulaganja u 13 hiljada hektara, nego govorim o direktnim ulaganjima njihovog razvojnog fonda. Radi se o iznosu od 400 miliona evra. Od toga bi 200 miliona evra bilo upotrebljeno za revitalizaciju izgradnje nove kanalske mreže i primarne i sekundarne i dovođenje struje. Završena je Studija izvodljivosti pre par meseci koja govori o 100 hiljada hektara u naredne tri godine, gde za 2013. i 2014. godinu predviđamo već 24 hiljade hektara. Formirana je Jedinica za implementaciju tog projekta. Imamo već kompletnu organizacijsku šemu kako to treba da izgleda i bukvalno radovi koji će biti podržani sa 20% domaćeg budžeta mogu da krenu sutra. Očekujemo potpisivanje ugovora sa Ujedinjenim Arapskim Emiratima do kraja juna da bi ovi radovi krenuli što pre. Pre svega će biti angažovana… To će doneti jedan multiplikativni efekat ne samo korist za poljoprivrednike, nego će i naša vodna preduzeća koja su u dosta lošoj situaciju imati priliku da u narednom periodu izvode ove investicione radove. U ovom trenutku radimo analizu njihove osposobljenosti za sve ove radove. Mislimo da će većina njih moći da učestvuje u ovom investicionom ciklusu i kao što sam rekao, očekujem da 2014. godine završimo 24 hiljada hektara pod navodnjavanje. Ostaju nam još neki tehnički detalji koje razrešavamo sa Ministarstvom energetike, neka tehnička pitanja kako će da izgleda odnos između korisnika i države, ali to sve ide u jednom toku, tako da mislim da neće biti problema da ovi radovi otpočnu i da se završavaju.
Gospodin Petrović ima reč.
U Srbiji je prema onome što su institucije ovlašćene, i sposobne da se time bave, kao procenu dale moguće bez dramatično velikih ulaganja po jednom hektaru osposobiti milion i 100 hiljada hektara zemljišta za navodnjavanje. Sada imamo 200 hiljada regularno i neregularno. Dobro je i ovo što je neregularno. Bolje je nego da nije nikako. Sa ovim što ste vi, gospodine ministre, rekli to je negde projekcija. U Geo-strategiji ima jedan termin koji se zove – "panterov skok", kada pokušate da napravite jedan veleobrt u nekoj oblasti života. Mislim da poljoprivreda i hrana mogu dabudu prostor za "panterov skok", za srpsku ekonomiju. Gospodine Dinkiću, tri do pet milijardi evra, to je više za vas nego za ministra poljoprivrede, procena je da košta da se obezbedi navodnjavanje za milion i 100 hiljada hektara zemljišta u Srbiji. Imajući u vidu nivo zaduženosti zemlje i sve što se otvara problem oko ove teme, mislim da je to stvar od najvećeg nacionalnog interesa i moje je uverenje da nema vrednije infrastrukture potencijalno za Srbiju nego što je ovo. Navešću samo jedan primer za jednu mikrocelinu. Živim u Šabcu i tamo su ljudi gajili 100 hektara jagoda. U ovih deset godina je iskopano nešto preko 200 bunara u ovom delu koji ide prema Krupnju, dakle u Pocerini, i danas ima šest stotina hektara jagode. Sada što je interesantno za deo ekonomske politike koju vodi gospodin Dinkić. Ulaganje u jedan hektar jagode je 10 i 12 hiljada evra. Manje-više, kao najveća davanja koja mi imamo kao podsticaje za razvoj industrije. Godišnje zarade na desetogodišnjem prosečnom nivou nisu ispod 10.000 evra po jednom hektaru, a budu i 15.000. Dakle, za tri godine, pošto je jagoda trogodišnja biljka, tri puta deset trideset, plus onih 10 ulaganja, to je negde promet od 40-50 hiljada evra. Šest stotina hektara, negde oko hiljadu domaćinstava se bavi proizvodnjom jagoda. Oni će ove godine imati zaradu oko devet miliona evra. Jedna porodica prosečno ima, za prilike u našoj zemlji, izvanredan prihod. Na obradu jagoda godišnje se upotrebi nešto više od dva meseca. (Predsednik: Vreme.) Ovo je ilustrativan primer i ne bih ulazio, da ne trošim vreme, nemam ga, u druge vrste voća i povrća, u potrebu da intelektualnom infrastrukturom, a to je sa stručnim ljudima, pomognemo proizvođačima i sa ekonomskom infrastrukturom, sa logističkim centrima, kojih treba da bude šest do 12 u Srbiji, da uvećamo vrednost ovakve proizvodnje, jer kada prodajemo na veliko u hladnjače, to se onda preproda na kvantaškim pijacama, u Rusiji i u zapadnoj Evropi. Ta roba vredi dva ili tri puta manje, nego kada bismo prodavali u pakovanju od pola kilograma. Hvala najlepše.
Reč ima ministar Knežević.
Dao bih još jedan ilustrativan primer, a koji će da potvrdi ovo što ste upravo vi govorili, šta znači, koliko je značajno navodnjavanje. Radi se o dve parcele jednog istog proizvođača u Vojvodini. Jedna je bila pod zalivnim sistemom, a druga nije. Na jednoj je bilo, prošle godine, 13 tona kukuruza po hektaru, a na drugoj je bilo nula. Znači, ništa. To je nama izuzetno važno. Javio sam se da bi se ispravio, pošto me je ministar Dinkić upozorio da nije u evrima ono što sam malopre govorio, nego u dolarima. Znači, dvesta miliona dolara. Ostao sam dužan za ovih drugih 200 miliona dolara. Znači, upravo tih drugih 200 miliona dolara će biti namenjeno kroz neke kredite našim poljoprivrednicima, sa dugim vremenskim periodom, sa dugim grejs periodom, sa vrlo povoljnom kamatom koja do sada nije bila na našem tržištu. Namenjeno je za kupovinu mehanizacije zalivnih sistema, ali i, ono o čemu ste vi pričali, za nabavku sadnog materijala, podizanje višegodišnjih zasada, osnovno stado. Što se tiče jagoda, da, jagode, maline su naš izuzetan potencijal. Treba još jako puno raditi na tome. Predvideli smo Zakonom o podsticajima i subvencije u toj oblasti. Praktično, po jednom zahtevu proizvođači će moći da dobiju i 20 hiljada evra za višegodišnje zasade. Prema tome, mislimo o tome, potrebno je u Srbiji i radimo na tome. Gospodin Velja Ilić i njegovo ministarstvo radi na izmeni prostornog plana. Predvideli smo četiri velika distributivna centra u Srbiji, jer smo spoznali da postoji velika mogućnost izvoza naših artikala, pre svega voća i povrća, na tržište, ne samo EU i CEFTA, nego i na daleka tržišta, pre svega mislim na Rusiju i arapske zemlje. Međutim, fali nam dosta te logistike. Imamo završenu studiju izvodljivosti i izvođačke projekte za jedan prvi distributivni centarkoji bi trebao da bude u Lađevcima. Razgovaramo o zatvaranju finansijske konstrukcije. To bi za tri, četiri opštine, koje se nastavljaju na taj distributivni centar, donelo ogromne koristi. Predviđamo, kao što sam rekao, tri takva centra u Srbiji. Mislim da bi time omogućili da ta logistika može da podrži i bolju i kvalitetniju proizvodnju i bolji i kvalitetniji izvoz proizvoda.
Reč ima ministar Dinkić.
Pošto ste zaista dali predlog u dobrom pravcu i pomenuli ste koristi koje, ne samo da poljoprivreda ima, nego i prehrambena industrija od ovoga, hoću da kažem da ste potpuno u pravu. Poljoprivreda je jedini resurs koji može da napravi taj skok u relativno kratkom periodu. Kad kažem kratak period, mislim na par godina. Videli ste i sami da je od momenta potpisivanja ugovora sa "Fijatom" do prvih efekata prošlo četiri godine. Ovde to može da se uradi u kraćem roku. Zašto je to tačno? Zašto ste u pravu? Zato što Srbija trenutno izvozi tri puta manje po jednom hektaru nego Hrvatska, a 30 puta manje po hektaru nego Holandija. Veoma je jasno da ulaganje u navodnjavanje, u investicije u poljoprivredi, sigurno mogu da nam dovedu relativno brzo skok i izvoza po hektaru i kompletan rasta BDP. To jeste razlog zašto posle dugo godina, po prvi put, ozbiljne kreditne linije ugovaramo za infrastrukturu u poljoprivredi. To nikada nije do sada rađeno. Do sada su uglavnom krediti i od Svetske banke i od evropskih banaka vučeni za puteve. Ovo je prvi put, imajući u vidu i ovo što je gospodin Knežević rekao, da je prošle godine prinos kukuruza po hektaru bio 13 tona po hektaru, a negde nula, da je potpuno jasno da treba navodnjavati. Ono što će biti najveći izazov, mi ćemo taj novac dobiti, nama je Razvojni fond Abudabija i zvanično to potvrdio i javno su to rekli, i mi ćemo to imati na korišćenju u drugoj polovini ove godine. Jako je važno da taj novac što efikasnije iskoristimo i tu će ključna stvar biti inženjerski posao, organizacija radova na čišćenju postojećih, na kopanju novih kanala. Dok će ovaj drugi deo kredita koji je namenjen poljoprivrednicima sigurno efikasno i brže biti realizovan. Na nama je sada da se organizujemo u okviru Vlade i u okviru svih onih koji treba da izvedu taj projekat, jer to nije samo ministarstvo, tu imate čitav niz vodoprivrednih organizacija, da se to efikasno iskoristi, a cilj je svakako jasan – razvoj poljoprivrede i veći prinosi po hektaru, veći izvoz po hektaru.
Reč ima gospodin Dragan Marković.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo ministri, imam dva pitanja i jednu konstataciju. Prvo pitanje se odnosi na jubilarne nagrade u prosveti. Taj problem je poslednje tri godine, danas je baš u velikom obimu kulminirao taj problem zato što je blokirano mnogo škola u Srbiji, a da lokalne samouprave nisu predvidele u svom budžetu da isplaćuju jubilarne nagrade. Imajući u vidu da je prosveti poslodavac Vlada i Ministarstvo prosvete, a ne lokalna samouprava, pa je to moje prvo pitanje – kako lokalne samouprave da reše taj problem? Moje drugo pitanje i predlog je – da se otvore dve kancelarije za ekonomsku saradnju, ovo je pitanje za gospodina Dinkića, jedna kancelarija u Austriji, u Beču, a druga u Rimu ili u Milanu u Italiji. Zašto? Zato što je iz ove dve države najviše investitora, poslednjih godina, došlo u Srbiju. Zašto oni dolaze u Srbiju? Gospodine Dinkiću, kritikovao sam vas 2002. i 2003. godine, ali od 2004. godine, nisam mogao da uhvatim sebe da imam razloga da vas kritikujem, imajući u vidu da sam privrednik, ako toliko investitora iz dveju država, iz Italije i Austrije dolazi u Srbiju i kažu da ovde postoji ekonomska stabilnost, finansijska stabilnost, poreska sigurnost i politička stabilnost, znači, da ova vlada dobro radi, da predsednik države, predsednik Vlade, prvi potpredsednik Vlade, ono što pričaju kada odu u neku zemlju, to isto pričaju i građanima Srbije. Da ovo nije demagogija, želim da vas informišem da sam doveo za godinu dana pet italijanskih investitora i jednog ruskog. Jedna italijanska fabrika je napravljena, zaposliće do 500 radnika. Ova ruska fabrika počinje da se pravi u subotu, postavlja se kamen temeljac, gde ste i vi pozvani da dođete i mi moramo da vidimo kako da informišemo te zainteresovane investitore. Zašto su Italija i Austrija važne države za Srbiju, a posebno Italija? Oni hoće da dislociraju, Italijani, svoje proizvodne pogone iz više razloga zato što je to država koja možda najviše duguje u Evropi i zato što prosečna plata u Italiji je 2.200 evra, a u Srbiji 720 evra. Znači, oni treba da dobiju informaciju svakodnevno, treba da odlazimo u te gradove i u te države, da im nudimo ono što Srbija ima. Takođe, da svi predsednici opština i svi gradonačelnici daju Vladi da li imaju industrijsku zonu, koliko to praznih fabrika ima u njihovim gradovima, odnosno fabrike koje ne rade, koliko prostora mogu da ponude itd.
Reč ima ministar prof. Žarko Obradović. Izvolite.
Hvala. Dozvolite mi da kažem nekoliko reči sa stanovišta Ministarstva prosvete, nauke i tehnološkog razvoja na postavljeno pitanje gospodina Dragana Markovića. Naime, prema pozitivnim zakonskim propisima, isplata jubilarne nagrade je obaveza lokalne samouprave. Mi smo imali neku situaciju godinama unatrag da nije bilo eksplicitno određeno u zakonskim propisima kako se uređuje ovo pitanje i zadnjih nekoliko godina to je uređeno na način da lokalne samouprave isplaćuju jubilarne nagrade. Hipotetički se mogu očekivati tri situacije. Ili da Ministarstvo finansija, koje vodi računa o finansijskom stanju Republike Srbije i ima svoju ulogu u transferu novčanih sredstava lokalnim samoupravama, nije hipotetički predvidelo mogućnost, da nije predvidelo iznos sredstava za isplatu lokalnim samoupravama. Govorim o mogućim situacijama, da bi bili svi upoznati, pa i vi, gospodine Markoviću. Druga situacija sa kojom smo se suočili jeste da lokalne samouprave, pojedine lokalne samouprave, ne sme čovek da generalizuje ovo pitanje u celini, da pojedine lokalne samouprave u svom budžetu nisu predvidele sredstva za isplatu jubilarnih nagrada iz različitih razloga. Treća situacija sa kojom smo se suočavali godinama unatrag jeste da su pojedine lokalne samouprave sredstva koja su dobijala od Vlade Republike Srbije preko resornog ministarstva, kad kažem resornog mislim u finansijskom smislu reči, Ministarstvo finansija, da su trošili za druge svrhe. To je pogotovo bilo neprihvatljivo u kontekstu činjenice da je ipak reč o lokalnoj sredini, da je reč o transferu sredstava koji je izvršen, da je reč o njihovim nastavnicima, stanovnicima opština, gradova koji žive na tom području i koji uče decu, koji su takođe njihovi sugrađani. Mi svaki pojedinačni slučaj možemo tek da utvrdimo zajedno sa Ministarstvom finansija. Ukoliko nisu obezbeđena sredstva u strukturi troškova, da onda zajedno sa Ministarstvom finansija tražimo rešenje. Ukoliko je pak reč o drugoj nekoj situaciji, onda mora postojati odgovornost lokalne samouprave za način trošenja sredstava. To je, nažalost, praksa koju smo mi uočili u nekim godinama unazad i zato smo baš insistirali i čini mi se da smo tokom prošlogodišnjih razgovora sa predstavnicima reprezentativnih sindikata mi u Ministarstvu prosvete i nauke i naše kolege iz Ministarstva finansija su insistirale da nam lokalne samouprave jave da li su planirale sredstva ili nisu. Ukoliko nisu, da preko Ministarstva finansija obezbedimo ta sredstva. Moram vam reći da se veliki broj lokalnih samouprava nije javio i nije iskazao potrebu za tim sredstvima, iz čega se može zaključiti ili da su imali sredstva ili da možda nisu zainteresovani u meri u kojoj to treba. Mi smo zainteresovani da sve jubilarne nagrade budu isplaćene na vreme onim ljudima koji su stekli zakonom pravo na to, ali praktično rešenje, jedino moguće, jeste da, ako se desi u nekim lokalnim samoupravama, vidimo zajedno, ta lokalna samouprava, Ministarstvo finansija i mi, da li su u transferu sredstava koji se obezbeđuje mimo onih sopstvenih prihoda koje lokalna samouprava ostvaruje, da li su ta sredstva planirana na pravi način. Ako nisu, onda da učinimo konkretan potez, jer se ne može unapred reći – odgovorno je ministarstvo ili nije odgovorno ministarstvo. Ukoliko predlažete da u budućnosti to pređe na nivo lokalne samouprave, to je onda jedna druga tema, to otvara onda priču i o decentralizaciji i o lokalnoj samoupravi i o školama i o mnogim drugim pitanjima koja su deo izgradnje jednog sistema. U finansijskom smislu sada imamo praktično stanje koje je tako. Hvala vam.
Reč ima ministar Dinkić. Izvolite.
Vi ste potpuno u pravu što se tiče investitora iz Italije i Austrije, a ja bih pomenuo i Nemačku. Nemačka je takođe veliki investitor u Srbiji. Postoje već ekonomski savetnici, jedan u Rimu, jedan u Milanu. Postoje četiri savetnika u Nemačkoj i dva ekonomska savetnika u Austriji, ali ako treba pojačati taj rad, podržavam tu inicijativu, iz razloga što smo upravo zahvaljujući investitorima iz Italije u Srbiji, ne samo zaposlili naše radnike, nego uspeli da prvi put ove godine dođemo do izravnanja u trgovinskom bilansu. Prvi put ćemo ovu godinu završiti sa uravnoteženim bilansom - koliko uvozimo iz Italije, toliko izvozimo. Italija je trenutno najveće izvozno tržište iz Srbije, a pre svega zato što su njihove kompanije ovde investirale, zaposlile naše ljude i sada se ta roba prodaje i u Italiji, ali se prodaje i u Rusiji. Želim da vam čestitam, jer, čak i u uslovima krize, ako jedan grad, kao što je Jagodina, može da privuče čak pet ozbiljnih velikih kompanija da grade, to znači da to mogu i ostali, ali onda treba da se vidi kako ste vi to uradili i treba da kažete svima kakve ste povoljnosti dali investitorima i zašto su došli u Jagodinu, a nisu u neke vama susedne opštine. To isto, naravno, nije samo Jagodina, ali nažalost takvih opština nema puno u Srbiji. Ima i drugih opština po čitavoj Srbiji koje su uspele da privuku investitore, od Subotice na severu, a sada se i Vranje pridružuje na krajnjem jugu. Nažalost, takvih opština treba da bude što više. Pravi recept je zapravo privući što više investitora da zaposle ljude. Ako može kod vas u Jagodini, pretpostavljam da bi trebalo da može svuda.
Reč ima gospodin Marković. Izvolite.
Zahvaljujem na odgovoru. Samo želim još da vas podsetim, mada sam siguran da vi to znate, da ovi veliki vlasnici velikog kapitala i proizvođači svojim proizvodima Italiju snabdevaju do 30%, a 70% izvoze. Srbija je takođe veoma važna zbog saradnje sa Rusijom i Turskom, gde se bez carine izvozi u ove dve velike države. Konkretno sada 19. juna u Rim vodim sto privrednika iz Srbije i sedam gradonačelnika iz Srbije, tako da vodim računa kako da pomognemo i onim drugima. Ali, pošto ću ja u Jagodini da popunim ovu industrijsku zonu, tražim od Vlade Republike Srbije da mi od oktobra meseca da imena gradova i opština gde da dovodimo investitore, a da to budu opštine koje su nerazvijene i čiji predsednici ne mogu sami da organizuju ovakva putovanja. Šta je još važno? Doveli smo jednog najvećeg proizvođača sireva u Evropi, koji će otkupljivati mleko, 30% proizvedenog mleka u centralnoj Srbiji, ne samo za Jagodinu. Najveći problem u poljoprivredi do sada su imali proizvođači mleka, prvo onim lažnim napadom kako nam je mleko loše, a onda što ne znaju koja im je zagarantovana cena, nemaju sigurnog kupca i na vreme da im se isplati njihov proizvod. Tako da, dolazak ovog proizvođača sireva pomoći će 30% proizvođačima mleka u Srbiji, gde će moći svoje mleko da dovoze u tu fabriku. Takođe, treba da iskoristimo imena naših sportista, kao što je Đorđević, košarkaška legenda, a živi i radi u Italiji. On mi je, na primer, pomogao da 11. juna u "Jagodinsku pivaru", koja je sada u restrukturiranju, dođe najveći proizvođač piva u Italiji i kupi "Jagodinsku pivaru". Rekao mi je da je slabo interesovanje da se iskoristi ta njegova popularnost i njegova moć kao sportiste koju on ima u Italiji. Ne samo Italija, kada su u pitanju naši sportisti, već da iskoristimo i naše sportiste koji žive u drugim državama. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dubravka Filipovski. Izvolite.
Gospodine predsedniče, uvaženi ministri, kolege i koleginice narodni poslanici, s obzirom da je današnja sednica posvećena ekonomsko-socijalnim prilikama u Srbiji, smatram da je izgradnja Koridora 11 od ključnog značaja za ekonomski razvoj Srbije i dolazak stranih investitora. S obzirom da u javnosti, posredstvom javnog informisanja, po mom mišljenju nema dovoljno informacija o ovako važnoj investiciji, smatram da je u ovom visokom domu pred kolegama i koleginicama narodnim poslanicima i građanima Srbije veoma važno da mi gospodine Iliću odgovorite na nekoliko pitanja koje ću vam postaviti u vezi sa tim. Novembra 14. 2012. godine izjavili ste da će izgradnja Koridora 10, deonice od Beograda do Čačka biti završena za 38 meseci. Da li predviđeni radovi idu dinamikom koju ste predvideli? Kada se očekuje najveća dinamika radova i koliko je kilometara autoputa izgrađeno do sada na deonici od Ljiga do Preljine koju radi azerbejdžanska firma "AZVIRT"? Takođe, sa kineskom firmom "Šan guj high speed group" u ime Vlade Republike Srbije potpisali ste ugovor u vrednosti od 334 miliona dolara za izgradnju deonice Koridora 11 Obrenovac – Ub – Lajkovac – Ljig, dužine 50 kilometara i 230 metra. Moje pitanje je da li pripremni radovi teku predviđenom dinamikom? Kada će početi izgradnja autoputa na ovoj deonici? Koliko će biti naših firmi i radnika iz Srbije uposleno? S obzirom da ste najavili da će za deonicu Koridora 11 Beograd – Obrenovac i Preljina – Požega čija ukupna vrednost iznosi 600 miliona dolara biti raspisan tender za izdavanje koncesije, možete li mi tačno reći – kada će taj tender biti raspisan?
Reč ima ministar Ilić.
Poštovani narodni poslanici, gospodine predsedniče parlamenta, meni je jako drago da o ovoj temi možemo u parlamentu da razgovaramo pošto je neko želeo da ova kampanja oko izgradnje Koridora 11 ne dobije odgovarajući prostor u medijima i meni je jako žao što na državnoj televiziji o ovom velikom projektu, trenutno najvećem projektu koji je na Balkanu, smo dobili samo 23 sekunde. Prema tome, meni će biti drago da o ovome neke stvari pojasnimo. Želeo bih da odgovorim na ovom delu autoputa Koridora 11 od Ljiga do Preljine u vrednosti oko 308 miliona eura radovi teku punom parom. Izvode ga većinom naše firme. Vi znate kada je uveden u posao izvođač, kada smo uradili, bio je žestok napad da će doći neke strane firme, strani radnici i preuzeti posao našim radnicima. Trenutno na lokalitetu Ljig – Preljina ima samo 17 radnika iz Azerbejdžana, svi radnici su domaći radnici. Azerbejdžanske firme su primile naše radnike i dale im njihove plate. Naravno, ostalo rade naše firme koje nose projekat a to su Energoprojekt i Planum sa svojim koperantima. Trenutno je gradilište razvijeno celom dužinom od Ljiga do Preljine. Trenutno na tom lokalitetu radi se istovremeno 10 tunela, radi se preko 20 mostova i radi se trasa autoputa. Poštovani narodni poslanici pošto ste vi svojevremeno odlučivali o ovom projektu, sada želim da vas obavestim da je gradilište razvijeno u dužini od 50 kilometara i da smo mi već kilometar i po ušli u prostor Opštine Čačak i da ćemo do jeseni biti u Preljini sa asfaltom, znači ovaj deo ispred Preljine. Naravno, rade se tuneli i rok je 38 meseci. Za 38 meseci biće sigurno sve završeno. Avans našim firmama dat je u visini od 61 milion evra, što je velika infuzija i srpskim građevinarima i putarima. Ovde mostove rade građevinari, ima raznih podzida, izmeštanja reka, vijaduktova, videli ste ako prolazite. Meni je jako žao što su formirana i velika naselja, tri velika naselja i to su čitavi gradovi, mali gradići gde su smešteni radnici, naši radnici, strani radnici i svi oni koriste ishranu i kupuju naravno od meštana, živi se i radi se na tim područjima znatno kvalitetnije i bolje, kupovna moć je porasla. Ono što je veoma bitno plate su uredne i meni je drago da to ide po programu i projektu koji je predviđen. Što se tiče ovog drugog dela Ljig – Lajkovac i Ub – Obrenovac ugovor je sklopljen sa firmom "Šan guj high speed group" u vrednosti 340 miliona dolara i rok za početak radova je još 60 dana, završetak radova 38 meseci. Pripreme se rade, već 30 dana od sklapanja ugovora je prošlo i mi ćemo ovih dana završiti eksproprijaciju što je urađeno na ovom delu Ljiga ka Preljini. Nema nikakvih zastoja što se tiče naših obaveza, projektne dokumentacija i ostalo. Ovi će radovi isto biti završeni na vreme i meni je drago što postoji izuzetno veliki interes za ovu drugu deonicu, a to je Preljina – Požega koja ima 9500 kilometara tunela i mostova i što je izuzetno teška deonica. Bilo je ovde napada da će se oskrnaviti mnogi manastiri. Nije tačno proći ćemo tunelima i Ovčarsko-Kablarska klisura kao zaštićena zona biće potpuno bezbedna. Što se tiče ovog dela Obrenovac – Beograd, mi smo u pripremi da i to ide i prošlo je Vladu da se uradi koncesija. Vlada je donela odluke, sada treba koncesioni akt koji rade finansijski savetnici, koji su odabrani na tenderu, da se potvrdi na Vladi i onda ulazimo u sklapanje dva ugovora. Ti radovi bi trebalo da počnu negde 1. septembra. Prema tome ukupna investicija oko 1,2 milijarde evra će biti u toku. Nemojte me pogrešno shvatiti, ovaj deo koji je kreditiran on samo finansira ovaj drugi deo koji će se finansirati iz naplate putarine od kreditiranog dela. Znači, budžet se ne opterećuje i nove kreditne linije se ne otvaraju.
Reč ima narodni poslanik Dubravka Filipovski.
Ministre Iliću imam još jedno pitanje za vas – zašto niste potpisali Generalni urbanistički plan Grada Beograda? Da li je Komisija Ministarstva za građevinu i urbanizam na vreme dostavila sve primedbe u vezi sa Generalnim urbanističkim planom Grada Beograda, posebno zapisnik za objekte koji nisu prošli javnu raspravu? Zašto je gradonačelnik Beograda Dragan Đilas izjavio da kočite razvoj Grada Beograda i da vaše tvrdnje u vezi sa Generalnim urbanističkim planom Grada Beograda nisu tačne?
Reč ima ministar Ilić.
Želeo bih da završim ovo prvo. Vi znate da se radi sada na Dunavu most na Koridoru 11, most je na obilaznici oko Beograda. Koridor 11 se ne završava u Beogradu već ide prema Temišvaru i to je evropski koridor koji se dalje nastavlja prema Ukrajini. Mi smo već u pregovorima da radimo još jednu deonicu a to je Beograd – Zrenjanin. Ovih dana pregovaramo i nadam se da ćemo i to veoma brzo ugovoriti, sklopiti, tako da ćemo razviti jedan autoput i u delu Vojvodine, da ne bi rekli Vojvođani da pravimo u Šumadiji, zapadnoj Srbiji, a ne radimo ništa u Vojvodini, a taj koridor prolazi kroz Banat i ide prema Temišvaru. Nadam se, tu je i ministar Knežević, on je takođe u toku i svi iz Vlade počev od predsednika države, potpredsednika Vlade, svi smo zajedno da taj projekat i ostvarimo. Što se tiče generalnog urbanističkog plana Beograda, meni je jasno da on koči razvoj Beograda. Jasno mi je da je zakočio mnoge investicije, ali ja kao ministar imam veliki problem, a to je neusaglašenost grada Beograda i Vlade Republike Srbije o mnogim projektima. Grad Beograd je prošao kroz javnu raspravu sa generalnim urbanističkim planom i on ga je dostavio na potpis u ministarstvo, Vladu Republike Srbije, ali taj projekat koji je prošao javnu raspravu i koji je grafički prikazan u samom potpisu, u dokumentima koje treba ja da potpišem kao ministar je potpuno izmenjen. Ono što je bilo u javnoj raspravi, nije više u dokumentu koji treba da se potpiše. Opštine kao što su Voždovac, Rakovica su potpisima i peticijom građana tražile da se projekat zaustavi. Zašto? U javnoj raspravi nisu bila dva groblja. Zamislite vi sada na lokalitetu u jednoj opštini da se najbolje lokacije od 23 ha, dozvoljena je gradnja, ljudi su napravili zgrade, lokale, rade za tržište i vi sada odjednom ubacite na mala vrata groblje na 23 ha i svi ti projekti koji su urađeni ne mogu da dobiju ni 40% od cene koja je predviđena. Zamislite sada građane koji očekuju na dobroj lokaciji velike investicije, veliku zaposlenost i oni dobiju groblje ispred svojih kuća, lokala itd, a nije bilo u javnoj raspravi i niz je takvih promena. Zamolio sam gradonačelnika Beograda da izbaci ono što nije bilo u javnoj raspravi i potpisaćemo isti čas ili da sve ovo što je ubacio, vrati u javnu raspravu da se potvrdi i da građani vide, da se izjasne, a onda da dođe na potpis. Tačno je, sinoć smo imali sastanak sa izraelskom kompanijom koja radi u Dalmatinskoj ulici i veliki je investitor, to je ogroman projekat i niz drugih projekata u Beogradu. Kako da potpišemo nešto što nije prošlo javnu raspravu, što nije prošlo određena dokumenta koja su predviđena zakonom? Prema tome, pitanje je i dalje otvoreno za rukovodstvo Beograda. Usaglasite sa javnom raspravom, javnim uvidom ono što je bilo i istog časa ćemo potpisati. Sve ćemo odobriti, ali nemojte da sada provučemo sve nelegalno, mnoge objekte koji ne zaslužuju, ne može da se radi na određenim lokacijama i uzmite samo prostor koji je prethodna Vlada obećala kineskoj ambasadi kao memorijalni centar. On je preprodat nekom tamo, nekom našem privredniku i on sada traži cenu puta dva da preproda, a znalo se namenski za šta ide, za memorijalni centar i mi sada dolazimo u sukob sa jednom državom koja mnogo investira ovde u Srbiji, čuli ste projekte, mislim na Republiku Kinu, dolazimo u problem, jer oni kažu, pa kako, dali ste nam memorijalni centar, a sada ste dali Neši romingu da nam on prodaje puta 2,5, a sada on došao i pogađa se, prodaću vam, ali je cena druga, naravno. Sve je ubačeno na mala vrata i sada se mi pitamo ko to radi i zašto to radi i mi to nećemo dozvoliti. Prema tome, ja vas molim da shvatite situaciju i da ovo usaglasimo. Ne može sada, grad Beograd radi projekte mostova, nadvožnjaka i svega, kao da je desna obala Save auto-put. Auto-put je prebačen planskim dokumentima grada Beograda i prethodnog ministarstva i prethodne Vlade na levu obalu Save, a ostala je projektna dokumentacija da se radi i milijarde se ulažu u projekte koji nemaju nikakvu svrhu i ne uklapaju se u projekte Republike Srbije. Prema tome, neka se to usaglasi i odmah ćemo to potpisati.
Reč ima narodni poslanik Milorad Mijatović.
Poštovani gospodine potpredsedniče, poštovani ministri, dame i gospodo narodni poslanici, ono što ću ja postaviti pitanje, jeste pitanje zapošljavanja i to u dva smera, da vidimo kako zaposliti one koji su već zaposleni, koji imaju radna mesta u proizvodnim zanimanjima i kako otvarati nova radna mesta. Prvo pitanje koje će biti, biće upućeno u vezi građevinarstva. Vi znate da je ove godine započeto samo 40% stanova u odnosu na prethodnu godinu, da je Beočinska fabrika cementa prestala sa radom, jer nema kome da proda cement, a isto tako jedno od pitanja koje ću postaviti jeste, šta je sa koridorom 10, kada će biti završen i zašto se o tome ne priča. Istovremeno, Bugari i Rumuni završavaju svoj koridor 4 i veći deo saobraćaja, postoji mogućnost da bude izmešten na koridor 4. Značajna sredstva koja smo ubirali u vezi prevoza, otići će na drugu stranu. U vezi sa tim, postavljam pitanje u vezi mostova u Beškoj, jer znate da je trebalo da se taj most završi, onaj drugi deo u decembru prošle godine, a sledeći rok je bio dat za 31. maj ove godine i prolazim svaki dan tuda i ne vidim da će biti završen. Želim odgovor na to pitanje. Mene zanima kako otvarati nova radna mesta kada nismo dali odgovore na nekoliko pitanja. Jedno od pitanja je dokle se stiglo sa preduzećima u restrukturiranju. Naime, jedan veliki broj preduzeća gde je 90.000 ljudi, jednostavno ne zna šta će sa njima biti, a dolazi 1. juli 2014. godine kada ćemo taj posao morati zakonski da završimo. Drugo pitanje, iako sam ministru poljoprivredu obećao da neću postaviti to pitanje, a radi se o PIK "Bečej", ne mogu a da ne postavim to pitanje, zašto ne nalazimo rešenje za jednu značajnu firmu, kao što je PIK "Bečej", ona je u stečaju, i u stečaju je već dugo vremena, tražimo rešenje za tu firmu, da nam se ne desi sutra, da ne bude sudbina kao što smo imali NIS koji je bio u dugovima, gubicima, kada smo ga prodali Rusima, on je odjednom postao profitabilan. Kako da jedan PIK "Bečej" ne možemo da učinimo profitabilnim? Naši gosti iz Žitišta su verovatno otišli, ali šta ćemo sa "Agroživom", gde imamo 1.500 ljudi koji rade jedan izuzetno težak posao, a za njih nemamo rešenje? Želim da dobijem odgovore na ta pitanja, iz prostog razloga, jer mi imamo sirovine, dobre radnike, kapital i da vidimo kako ćemo izaći iz toga.
Molim vas, prijavite se, gospodine ministre.
Prvo pitanje je bilo kako zaposliti građevinare i putare u Srbiji. Vi znate šta je problem. Problem su dugovanja iz prethodnog perioda i vi znate da smo ovde u parlamentu raspravljali o nekim prethodnim vladama, o dugovanjima putarima. Svi oni koji su kritikovali to, ponovo su zadužili putare i dug je skoro identičan kao i dug koji je bio pre toga. Zašto? Preinvestiralo se u određenim sredinama i nije se platilo. Prema tome, kada uzmete spiskove dugovanja Razvojni fond Vojvodine duguje milijardu, lokalna uprava milijardu i 900 miliona i da ne nabrajam šta ko koliko duguje i na održavanju puteva morao je restriktivno da se smanji budžet što je ugrozilo putare, jer nisu mogli da izdrže, jer oni dobijaju naloge od policije, određenih institucija i moraju da izvedu radove u najkraćem roku, ali nema para da se to na vreme plati i ti se dugovi gomilaju. Grad Beograd duguje putarima dve milijarde, duguje se "Beograd putu", duguje se MB "Miljković". To je bilo ono ugovaranje bez pokrića. Zašto? Neke opštine, posebno u Vojvodini su stradale, jer je Razvojni fond Vojvodine davao rešenja da mogu da se zaduže i podignu kredite, a oni će to da im plate. Međutim, nisu im platili, oni su sada u sudskim sporovima izgubili i moraju da plate iz svog budžeta, a znate u kakvoj je situaciji Razvojni fond koji to ne može da isfinansira. Građevinari moraju da izađu napolje, a mi smo prethodnih godina samo u Iraku izveli za 19 milijardi evra posla, a sada su svi došli u Srbiju. Malo je tržište, malo se gradi, stanova nema. Finansijska kupovna moć stanovništva nije u toj meri, moramo da izađemo napolje i mora da radimo napolju. Drugo, mnoge firme su uvedene u stečaj, kao što su putarske firme. Ako je gazda uhapšen, imovina i mašine su stavljene pod nadzor organizovanog kriminala. I sad vi ne možeteda radite, imate radnike, imate mašine, ali ne možete da radite. To je veliki problem što mora to da se razreši. Pitanje stečaja mora da se reši i to građevinari ovih dana traže. Oni traže da bi bili sposobni da izađu na tržišta, da bi se pokrenuli, da im se plate dugovi koji su nagomilani na raznorazne načine. Ali, oni nisu krivi, oni su izveli radove, i moraće to da se reguliše. Sada je veliki problem što imamo ogromne investicije u Srbiji, ali nemamo naše ljude koji mogu da rade. Strane kompanije preuzimaju naše radnike, a ostaje u firmama samo administracija, i to je danas veliki problem građevinskih i putarskih firmi. Oni traže da se stimuliše građevinska firma raznim beneficijama, kao što imaju druge grane privrede, da bi se pokrenuli. Sada je problem, vi znate da je prethodna Vlada ugovorila mnoge poslove, pomoć građevini. U tom fondu trenutno ima para. Da li vi verujete, gospodo narodni poslanici, ja dva meseca nisam dobio ni jednu situaciju, a imam novac? Ne mogu da im platim. Ne rade. Otišli su u stečaj. Da li verujete za socijalne stanove? Mi smo u 24 opštine podelili sredstva krajem prošle godine. Ni jedan stan se ne gradi. Zašto? Zato što nema ko da gradi. Žalosno je, ja sam pre neki dan bio u Zrenjaninu i Kikindi, tamo nema ni jedna građevinska firma koja može da se pojavi na tenderu. Znate koliko to povećava cenu ako dođe firma sa strane jer to koriste sada strane kompanije, dolaze i uzimaju poslove? Mora im se pomoći da stanu na noge, da se otčepi, ovo kroz stečajeve, da im se vrati imovina koju imaju, sredstva za rad, itd, da bi mogli da konkurišu da rade. Žalosno je što stoji na računima stotine miliona, a oni nemaju posla, a pare stoje, a ne mogu da grade. Ovo što se dogodilo sada u poslednje vreme, da se obaraju tenderi zbog svake sitnice. Na primer, mi tender, evo konkretno u Nišu, ne mogu da počnu da grade zgradu, imaju pare, imaju sve, ali neka tamo firma obara tender za svaku sitnicu, ima dobre advokate, pravnike, i ne može da počne posao. To se događa u mnogim gradovima. (Predsedavajući: Vreme, gospodine Iliću.) Mi sad, molimo putare, građevinare, da jedni druge ne uništavaju, već da te poslove polako počnu da rade.
Gospodin ministre Kneževiću, daću vam reč, ali pošto je proceduralno moram da ispoštujem da narodni poslanik postavi eventualno dodatno pitanje, pa ću onda vama dati reč. Izvolite, molim vas prijavite se.
Hvala, gospodine ministre, dodaću još jedno pitanje. Naime, mi smo ovih dana u SDP imali razgovore sa sindikatima. Svi su insistirali na razvoju socijalnog dijaloga. Premijer je rekao da je on predsednik Socijalno-ekonomskog saveta, ja bih molio samo da se sa reči pređe na dela, da se stvarno sedne, da se sa sindikatima razgovara i molio bih ministre da primaju predstavnike sindikata. Druga stvar, mnogo se govori o IT tehnologijama. Predlažem, nema ministra obrazovanja, da se investira u matematiku. Zašto u matematiku? Pa, ako hoćemo da imamo stručnjake u IT tehnologijama, tada moramo investirati u matematiku, u nauku u širem kontekstu, jer intelektualni kapital je nešto što mora da bude budućnost. Mi možemo dovesti koliko god hoćete firmi, ali mi više nemamo kvalitetnih stručnjaka. Prema tome, ja vas molim, investirajte više u matematiku, u nauku, u tehničke nauke, tada će ova zemlja izaći iz krize. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar Knežević. Izvolite.
Pa evo, da vam odgovorim da smo prešli sa reči na dela, pre nego što krenem na PIK "Bečej", da u principu, bar u ovom sektoru poljoprivrede, a znam to i za ostale kolege iz drugih sektora, da razgovaramo. Razgovaramo sa poslovodstvima, razgovaramo sa sindikatima, i pokušavamo da dođemo do najboljeg mogućeg rešenja, što se evo odnosi sigurno i na PIK "Bečej". PIK "Bečej" je u stečaju već jedno duže vreme. Tri hiljade hektara sopstvenog zemljišta, pet hiljada hektara obrađuju državnog zemljišta, stočarska proizvodnja, povrtarska proizvodnja, proizvodnja šaranske ribe, jedan izuzetan potencijal koji sada u stečaju radi pozitivno. Znači, što je prosto, neverovatno onda vratiti se unazad pa reći da takva jedna firma, s takvim potencijalima može da propadne. Ono što je najveći problem, da kažem, to je 1400 zaposlenih. Mi, osim ovog ekonomskog momenta, moramo uzeti u obzir i taj socijalni momenat i voditi računa o 1400 zaposlenih, u jednoj tako maloj opštini, gde bez tog PIK "Bečej", praktično sva kompletna privredna aktivnost bila umrtvljena. Ono što smomi uradili u prethodnom periodu, jeste da smo imenovali i novi Odbor poverilaca, na čijem čelu je predstavnik Ministarstva poljoprivrede, da su prišli ozbiljnim analizama, odložili smo plan reorganizacije za naredna dva meseca, negde do 15. jula i očekujemo da do 15. jula dogovorimo sa strateškim partnerima, kojih ima dosta, koji su zainteresovani. Naravno, vrlo je važan i ovaj državni deo koji ima negde učešće oko 22%. Kao što sam rekao, taj problem radne snage koji je jedan kamen o vratu i moramo iznaći mogućnost da većina tih ljudi ostane i da radi, a da PIK "Bečej" u narednom periodu bude restruktuiran, da bude prodat strateškom partneru, koji su vrlo ozbiljni koji će sigurno znati kako da tu proizvodnju nastave i da je još uzdignu u narednom periodu.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović. Izvolite.
Gospodine potpredsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo ministri, poslanici, mislim da svako ko prisustvuje ovoj sednici ili svako ko može da nas prati zapravo vidi uzroke stanja koje ste vi, gospodine Dinkiću, kao ministar finansija, opisali onom rečenicom pre nekoliko dana i konstatacija da se više ne može cediti drenovina. Gde je predsednik Vlade? Prvog potpredsednika nisu pozvali iz DS, inače on se pojavljuje samo onda kada ga pozovu demokrate, u drugim situacijama ga nema. Gde su svi drugi ministri? Šta ćemo da radimo sa PIO fondom, sa Fondom zdravstva? Poštujem vas koji ste tu došli, ali ni vi jadni ne znate, gospodine Kneževiću, šta da kažete za taj PIK "Bečej", da li je tako? (Goran Knežević, s mesta: Rekao sam.) Znam, u tome je problem. Mene interesuje, eto vi predstavljate Vladu, znate kakav je naš stav o vama kao opozicione stranke, smatramo da jedini posao koji je vaša vladajuća koalicija mogla da uradi, da ga je uradila. To je taj Sporazum sa Prištinom, Briselski dogovori koji su postignuti. Formiran je odbor za implementaciju, to ide ka nekom svom logičnom raspletu, godine su izgubljene, životi uništeni i to je to. Vas, gospodine Dinkiću, vređa Krkobabić. Iz druge stranke vređaju nekog drugog stranačkog lidera, vaši odgovaraju. Ima li neko pitanje koje može da postavi poslanik ovako, pa da onda vi na to odgovorite i mi smo rešili ekonomsku situaciju u zemlji? Pitam vas zajedno, kada će, da li postoji mogućnost da prvo sednete jedni sa drugima, da prihvatite ono što se mora prihvatiti? O kakvoj reindustrijalizaciji govorimo kada nam je investicioni kredit pod kamatom od 12%, a profitna stopa tri-četiri? Koliki je negativni obrtni kapital u zemlji? Vi to znate, gospodine Dinkiću, sami to vrlo dobro znate, naši razvojni potencijali, Elektroprivreda i poljoprivreda. Znate li na kom nivou su ti naši potencijali, koliko tu nedostaje ciljeva, planova, kadrova? Ko god da dođe u taj EPS, šta da radi sa njim, ministarko? Koliko je tamo potrebno stručnih ljudi, u šta se sve to pretvorilo? Vi ste ministar za finansije i privredu. Da li ima u okviru vašeg ministarstva sposobnosti da se prvo u okviru Vlade postavi konsenzus o onome što je potrebno uraditi? Ne govorim o panici i ne mislim da je situacija beznadežna, ali vi vodite ovu zemlju. Vi je vodite. Da li imate sposobnost za taj dogovor ili ne?
Dužan sam da odgovorim u ime predsedavajućeg. Što se tiče prisustva ministara i članova Vlade, tačno su pozvana sva ona lica koja je DS, kao predlagač ove teme, predložila. Uglavnom su svi prisutni, osim dvoje koji su opravdano odsutno. Znači, nije prisutan potpredsednik Krkobabić i Verica Kalanović, opravdano. Ostali su u Skupštini. Nažalost, zauzeti su i doći će u međuvremenu. To samo radi informacije. Reč ima ministar Dinkić. Izvolite.
Da bi bilo koja vlada uspešno funkcionisala, konsenzus se podrazumeva. Ako nema konsenzusa, nema uspešnog funkcionisanja ma koje vlade. Za našu situaciju, koja je teška, potreban je ne samo konsenzus u Vladi, za koji verujem da ćemo ga postiću, već konsenzus u čitavom društvu. Neko je pominjao razgovore sa sindikatima, sa Udruženjem malih i srednjih preduzeća, sa privrednicima. Neophodan je zaista konsenzus, jer pitanje borbe protiv ekonomske krize nije pitanje samo budžeta. Budžet se odnosi na javni sektor. To nije ključ izlaska iz krize. Ključno je kako podstaći privredni sektor da jača, da bi imao odakle da se hrani taj javni sektor, a da u međuvremenu mora da se zna da privatni sektor ne može da ima stege, nego mora da se podstakne, a da ako neko treba da štedi, to jeste javni sektor i oko toga mora da se postigne konsenzus, pa ma kako nepopularne mere bile. Što se mene tiče kao ministra finansija, svoje predloge ću dati mojim partnerima. Mi ćemo o tome razgovarati i to sam najavio u narednim danima. Nadam se da ćemo imati konsenzus oko mera. Neću ja biti jedini koji će predlagati. Predlagaće i drugi, ne samo politički partneri, nego i privrednici i sindikati i moramo da napravimo konsenzus, jer ovo nije pitanje jedne vlade, ovo je pitanje šta će biti sutra. Sigurno neću biti ministar finansija koji će govoriti neistinu i reći da ako ništa ne promenimo, možemo da izbegnemo grčki scenario. Grčki scenario je nastao tako što su oni koji su vodili finansije u Grčkoj pre pet-šest godina lagali narod i nisu govorili kolike su stvarne dubioze, koliki je stvarni deficit, koliko je stvarno učešće fondova plata i penzija u bruto domaćem proizvodu i nakon toga su se probudili jednog dana i zatekli deficit od 12% bruto domaćeg proizvoda. Nikada neću dozvoliti da se to dogodi u Srbiji. Ubeđen sam da ni pojedini partneri to neće dozvoliti. Imajući u vidu da smo preuzeli vođenje i ekonomije i čitave Vlade u izuzetno teškim okolnostima, najpre, potpuno ste u pravu, mi ćemo međusobno postići konsenzus o neophodnim merama, a onda ćemo zatražiti i vašu podršku, i vas koji ste u opoziciji i onih koji nisu uopšte u politici, jer ovakva kriza zahteva jedinstvo. Da li ćemo uspeti u tome, zavisiće od svega ovoga. Uveren sam da postoje rešenja i predložićemo rešenja koja će nam pomoći. Kada kažem pomoći, pomoći našim građanima i našoj privredi. Mogu da potvrdim da je neophodan konsenzus i neće sve mere biti lake i neće sve mere biti usmerene na budžet. Spomenuo je prethodno gospodin da, nisam se javio zato što nije bilo vremena za odgovor, ne može se tolerisati da neko ko nema proizvodnju za tržište može da opstane, pa makar trenutno fiktivno zapošljavao neke ljude. Tim ljudima moramo da nađemo neki posao koji je održiv, a ne da ih zavaravamo i dalje da mogu da rade nešto što niko neće da kupi na tržištu. Dakle, naš cilj je da pogledamo istini u oči, da dobijemo podršku za to i da onda sprovedemo mere koje su dobre za većinu u ovom društvu. Naravno da će datum za početak pregovora sa EU dosta doprineti poboljšanju imidža Srbije, ali mi moramo unutra, u kući da uradimo ozbiljne promene i da, pored podsticajnih mera u različitim sektorima, sprovedemo odgovarajuću štednju u javnom sektoru. Pominjem, javni sektor nije isto što i privatni. Javni sektor, doduše, zapošljava čak 500.000 ljudi, a u privatnom, uključujući poljoprivredu, radi 1.700.000. Jednostavno, moramo da napravimo konsenzus u ciljevima i, ukoliko vi tome doprinesete vašim konstruktivnim predlozima, siguran sam da će to biti dobro i za sve građane Srbije.
Hvala. Poštovani narodni poslanici, pre nego što nastavimo sa radom, dozvolite mi da u vaše i u svoje ime pozdravim studente sa "Arkadija" univerziteta, koji trenutno prate današnje sednice sa galerije Velike sale. Molim vas da aplauzom pozdravimo goste. [[Aplauz.]] Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović. Izvolite.
Hvala, gospodine potpredsedniče. Gospodine Dačiću, imam za vas pitanje. Kojom to finansijskom alhemijom vi mislite da, bez ikakvih ozbiljnih promena, sprečite bankrot u javnim finansijama? Ovim tempom završićete godinu sa deficitom od 8%. Govorite da će dobijanje datuma, za koji smo svi dali svoj maksimum, rešiti krizu u zemlji. Pogledajte poslednji broj engleskog "Ekonomista", videćete naslovnu stranu, nad provalijom stoje Angela Merkel, dragi guverner Evropske centralne banke, francuski predsednik, italijanski i britanski premijer i prave korak u provaliju. Pa, ako su oni sa korakom u provaliji kao osnivači EU, možete misliti koliko će se problemi Srbije rešiti dobijanjem datuma. Šta ćete učiniti kao predsednik Vlade da uspostavite neophodno političko jedinstvo u vašoj vladi i na koji način mislite da dobijete podršku onih koji su vam prevashodno potrebno da bi se pokrenula privreda ove zemlje, a to je privatni sektor? Recite mi jednog uspešnog srpskog privrednog koga vlast nije spletkama i intrigama, ne govorim o onima koji to jesu, izjednačila sa kriminalom? Sami često volite da kažete da onaj ko zapošljava danas u Srbiji je heroj, ali nisam siguran da ste spremni da kažete da je Kostić heroj, da je Beko heroj, da sam, recimo, ja heroj. Dajte mi imena tih bezimenih heroja za sada.
Hvala. Reč ima predsednik Vlade Ivica Dačić. Izvolite.
Naravno, još jednom izvinjenje što sam bio odsutan zbog ovih sastanaka koje sam vam najavio. Niko ne kaže da neće i da ne mora biti ozbiljnih promena. Moraju da postoje reforme, moraju da postoje sistemske promene. Problem je u tome što je svaka Vlada do sada to ostavljala nekoj sledećoj vladi, bojeći se za svoj politički rejting. Uvažavam što ovo kažete oko datuma za početak pregovora, samo ne bih da sada potcenjujemo taj rezultat. Kad je to toliko lako, zašto ga nisu ostvarile prethodne vlade? Kada je to toliko lako, zašto te odluke nisu donosile prethodne vlade? Ostavljale su za neka buduća vremena. Naravno, dobra vest je da je nemačko Ministarstvo spoljnih poslova preporučilo Bundestagu da da pozitivan signal, odnosno da odobri pozitivnu odluku o otpočinjanju pregovora o članstvu Srbije u EU. To sigurno nije rešenje svih problema. Strukturne reforme moraju da budu naš sledeći cilj. Baš zato i vladajuća koalicija oko toga treba da, zajedno sa svima ostalima, sa ekonomistima, sa privrednicima, sa sindikatima, raspravi o svim ovim temama i da proba da dođe do nekog dogovora ili, ako nema dogovora, da preduzima mere koje će dovesti do finansijske konsolidacije, odnosno stabilizacije javnih finansija. Nemam primedbi na ponašanje političkih stranaka, jer znam da svaka od stranaka gleda na ovaj problem shodno tome da li je na vlasti ili u opoziciji. Samo bih želeo da podsetim, ova ekonomska kriza nije svojina ove vlade. To je problem i kriza celog društva. Ovo je kriza svih i iz nje ne možemo izaći ukoliko u tome ne postoji učešće svih faktora u ovom društvu. Hoćemo li i ko će u kolikoj meri podržati te strukturne reforme? Ko će i u kolikoj meri to koristiti za svoje političke i stranačke svrhe? Zato mislim da je ovo pitanje mnogo ozbiljnije i dublje od međustranačkih prepucavanja i nadmudrivanja. Ovo je pitanje koje se nalazi u rangu rešavanja političkih problema koje Srbija ima i zato tome mora da se pristupi veoma odgovorno. Ova vlada nije bežala od problema i zatvarala oči pred problemima. Sećate se da sam ja u svom ekspozeu rekao da je Srbija zemlja koja je imala najnestabilniji kurs u regionu, da je zemlja koja je imala najniže plate i penzije u regionu, da je zemlja koja je imala najvišu stopu inflacije u regionu, da je zemlja koja ima najveću stopu nezaposlenosti u regionu. Nije se to desilo sada. To je proces koji traje. Niko ne beži od odgovornosti. Ako ne možemo da živimo bolje, odnosno građani ako ne mogu da žive bolje, zaslužuju da postoji pravedniji sistem raspodele društvenog bogatstva. Baš zato, kada govorimo o ovim temama, mislim da treba pronaći balans između štednje, pre svega smanjenja nepotrebnih troškova administracije, javne uprave, javnih preduzeća, reformisanje javnih preduzeća i one potrebe da postoje osnovni elementi socijalne pravde, a to znači da se ne može teret prebacivati na najsiromašnije i sa druge strane, ulaganja u razvoj i podsticanje i stranih i domaćih investicija. (Predsedavajući: Vreme.) Niko nije kriminalac ako se bavi privatnim biznisom. Jeste svaki kriminalac ko krši zakon i tu treba napraviti jasnu razliku. Naš je cilj da se podstakne razvoj, da se podstakne biznis, a ne da se on uništi. U tom smislu, zaista pozivam, nezavisno od ove rasprave ovde, da probamo da objedinimo sve ideje koje postoje ukoliko su one dobre. Znate da smo formirali i Nacionalni savet za privredni oporavak i svaku ideju ćemo prihvatiti. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Branimir Mitrović.
Zahvaljujem. Gospodine Dačiću, uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici, uvek kada govorimo o stanju u ekonomiji prosto je nemoguće zaobići pitanja novih investicija. Ne postoji danas ni jedna zemlja koja se svom silinom ne bori da ubedi investitore da upravo u njihovim zemljama treba da investiraju, ali sa druge strane, investitori svesni svetske krize i velikih rizika imaju veliku mogućnost da biraju i da uslovljavaju. Ako analiziramo prethodne godine i decenije, gde se najviše u našoj zemlji ulagalo i investiralo, svakako da je većina tih investicija oko Koridora 10 uz male izuzetke. Moram reći, dolazim iz zapadne Srbije, iz Zlatiborskog okruga, iz Užica. Niti grad Užice, niti opštine u našem okruženju u zapadnoj Srbiji se ne mogu pohvaliti da su prethodnih decenija imali neke ozbiljne investicije. Jedan od najozbiljnijih razloga jeste upravo loša saobraćajna infrastruktura, o čemu je gospodin Ilić već govorio. Raduje nas i ohrabljuje činjenica da je ova vlada našla mogućnosti da se ozbiljno pozabavi problemom izgradnje Koridora 11. Koridor 11, ili poznatiji autoput od Beograda prema južnom Jadranu, nije samo najkraće rastojanje između Beograda i južnog Jadrana, niti najkraće rastojanje između luka na Jadranu, luka na Dunavu i dalje ka ostalim panevropskim koridorima. Pre svega, Koridor 11 jeste pitanje sudbine, pitanje mogućnosti i neću preterati ako kažem da je to pitanje biti ili ne biti za preko četiri miliona građana jugoistočno od Beograda. Još jednom kažem, zadovoljni smo i ohrabruju nas odgovori gospodina Ilića o svim detaljima radova na Koridoru 11. Moje pitanje je dodatno pitanje na ono o čemu je govorila uvažena koleginica iz NS. Vi ste, gospodine Iliću, govorili o delu autoputa od Beograda do Požege i o deonicama od Obrenovca do Beograda i od Preljine do Požege, koje će biti rađene iz koncesije. Interesuje nas, pogotovo nas iz Užica i Zlatiborskog okruga, kakva je ideja sa nastavkom od Požege ka južnom Jadranu? Koja je opcija u pitanju? Da li je i dalje u razmatranju opcija izgradnje polu-autoputa od Požege, preko Užica, preko graničnog prelaza Kotroman i Višegrada ka Republici Srpskoj? Da li se nešto tu radi? Cela zapadna Srbija smatra da bi na neki način bila oštećena ako bi bila izuzeta od prolaska bar polu-autoputa prema Užicu. To nas interesuje, ako možete da nam kažete.
Reč ima ministar Ilić.
Poštovani narodni poslaniče, govorio sam o Koridoru 11 i radu do Požege, koji se sada ugovara i to je prošlo Vladu i odobreno je da se uđe u koncesioni deo izgradnje od Preljine do Požege i samofinansiranju iz naplate putarine na deonicama koje su pod kreditima. Studija je pokazala da će se to uraditi veoma brzo. Tačno je da je formirana nezavisna radna grupa, koja je od eksperata, da uradi analizu i jedne i druge studije. Urađene su dve varijante autoputa do Boljara. Prva varijanta autoputa do Boljara je preko Zlatibora, Zlatara i Nove Varoši, a druga varijanta je preko Arilja, Ivanjice do Boljara i Duge Poljane. Prva varijanta je duža 40 kilometara i skuplja oko 600 miliona evra. Ima puno tunela i sporija je za gradnju jer se iz tunela ulazi na sledeći tunel. Druga varijanta je jeftinija i kraća 40 kilometara. Ali, ova vlada na svojim dogovorima oko svega toga, bez obzira kakav izveštaj bude, koja će varijanta da stupi na snagu, do Užica odnosno do Zlatibora, gde se odvaja put za Višegrad je dala da se radi projektna dokumentacija za autoput. Znači, Užice, zlatiborski kraj dobijaju autoput sigurno u sklopu od Gorobilja i ide ka Užicu. Zato smo mi u Užicu počeli onu obilaznicu oko Užica, koja se uklapa u ovaj projekat, da izvuče saobraćaj iz Užica i da teški saobraćaj ne ide kroz grad koji je prosto u zagušenju od saobraćaja koji ide prema Drini, Podrinju i Republici Srpskoj. Znači, auto-put do Zlatibora gde se račva za Višegrad i za Crnu Goru se radi sto posto, a ostalo ćemo videti. Znači vi dobijate za užički kraj sigurno auto-put, jer ta varijanta, a posle će ići jedna od traka prema Višegradu, a druga traka će se raditi kasnije kada budu potrebe. Izuzetno je veliki saobraćaj do Zlatibora i to je za sada sto posto. Prema tome, to je to što će se raditi. Samo bih zamolio da ovakve ružne reči ne govorite na ovakvim skupovima. Mnogi investitori su sada sa nama. Pred potpisivanjem ugovora i oko Lađevaca, oko Kargo centra, ovo o čemu je ministar Knežević govorio, oko četiri distributivna centra koja su neophodna za poljoprivredu. Nemojte ovakve reči. U tri vlade sam bio i uvek slušam - Srbija će bankrotirati. Pa ljudi, nemojte to reći, mi ovih dana pregovaramo, razgovaramo, nemojte sada reći - mi smo bankrotirali. Nismo bankrotirali. (Janko Veselinović, s mesta: Jesmo.) Dobro za sada. Ako u prošloj Vladi nismo bankrotirali, nemojte sada reći da je ova Vlada bankrotirala. Nemojte i molim vas, ipak napravimo neku analizu. Jeste teško, ali bilo je tih teškoća uvek. Bilo je i u prošloj Vladi. Mi se borimo kroz ove investicije, kroz ovaj investicioni ciklus koji se vodi. Znači, moramo nametnuti da investiramo ono što ljudi spolja hoće da investiraju. Pogledajte, evo gospodin Marković je govorio ovde o investicijama u Jagodini. Znam da kada dolaze ljudi, evo juče smo bili u centralnoj Srbiji, gospođa Mihajlović, Goran Knežević i ja, svi koji dođu da investiraju traže auto-put. Kažu – ako nemate auto-put nema razgovora dalje. Evo to je tražio i "Fijat" kada je došao u Kragujevac. Da li smo mi počeli da pravimo auto-put do Kragujevca, što nam se to svidelo? Ljudi kažu - nećemo da radimo sa vama ako nemate auto-put. Znači, otvaramo nova područja, nove investicije i naravno kroz ovu gradnju koja će biti u toku. Zato vas molim nemojte ovako teške reči, dođemo smrknemo se i kažemo - Srbija je bankrotirala. Nismo bankrotirali. Mi smo narod koji hoće da radi, da se borimo. Da može bolje, može. Da može bolje da se sredstva organizuju, prebace u neke druge, može. Ali tu smo svi da se dogovaramo. Nemojte, podržite nas i pozicija i opozicija, jer sutra ćemo doći u situaciju da će neko drugi biti na vlasti, pa ne mogu sada odmah da napadnem čim dođe, mi kažemo – ti si bankrotirao. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Branislav Mitrović. Izvolite.
Znam gospodine Iliću, vi ste meni rekli da sam ja rekao da će Srbija bankrotirati. Naravno. Znam da neće i uveren sam u to. Postavio bih još jedno pitanje, s obzirom da železnički koridor 11 nije ništa manje važan za zapadnu Srbiju, da li možete da nam kažete, bez obzira što to nije trenutno vaš resor, kada će početi ozbiljna rekonstrukcija pruge Beograd-Bar, s obzirom da je ova skupština usvojila i ratifikovala ruski kredit Ruske Federacije za ulaganje u železnički saobraćaj. Postoji veliko interesovanje privrede jugozapadno od Beograda za korišćenje železničkog saobraćaja, naravno, u onom trenutku kada železnica bude mogla da pruži optimalne uslove, jednu optimalnu ponudu i svi oni bivši tradicionalni korisnici železničkog saobraćaja bi se vratili železničkom saobraćaju. Možda je zanimljiv podatak da je samo u zadnja četiri meseca prošle godine prugom Beograd-Bar ka Baru, prevezeno preko 40.000 "Fijatovih" automobila za inostranstvo. Interesuje nas kada će krenuti ta ozbiljna rekonstrukcija na koju se čeka preko 35 godina? Kada će krenuti izgradnja prve faze beogradskog železničkog čvora, za šta smo takođe mi poslanici dali saglasnost? Sve su to teme koje su direktno vezane za ekonomsku situaciju u našoj zemlji. Hvala.
Reč ima ministar Ilić.
Pošto sam u dva mandata bio ministar za železnice i poznajem taj problem izuzetno dobro, Evropa je nama postavila jedan uslov, da evropski koridor Beograd-Bar i deo koridora kroz Vojvodinu mora da se rekonstruiše, da se ubrza saobraćaj i mi to radimo. Drago nam je da je sada došao ovaj ruski kredit koji je operativan i koji odmah može da se realizuje. Na taj kredit se čekalo znatno dugo. U prethodnim vladama smo izvršili rekonstrukcije pruge do blizu Valjeva, ali ovaj deo od Valjeva prema Zlatiboru, prema Prijepolju moramo uraditi, promeniti pragove, ubrzati saobraćaj, proširiti tunele, što je izuzetno skupo, da bi mogli da izdržimo taj evropski saobraćaj. To je kombinovani saobraćaj kojim je predviđeno da se spoji reka, železnica, more itd, da bi kontejnerski saobraćaj mogao da ide moramo sve tunele prema Baru da dovedemo u stanje kao što smo u Sićevačkoj klisuri to morali da radimo, da bi održali saobraćaj na tom evropskom nivou. Ti radovi će početi veoma brzo da se rade. Rade se pripreme, gotova je projektna dokumentacija, sve se sprema i to će veoma brzo krenuti. Cela strategija razvoja srpskog saobraćaja skoncentrisana, železničkog i drumskog ka Baru je naša strategija razvoja i najbliži put da se jugoistočna Evropa kompletno spoji sa koridorima 10 i 11, znači da se poveže i izađe u luku Bar. Zato je luka Bar za nas strateški važna i zato se nadam da će doći do brzih pregovor sa Crnom Gorom gde želimo da nađemo neki modus da luku Bar vežemo za nas. Postoji veliki interes i pojedinih kompanija da se pomogne izgradnja koridora od Boljara do Bara da bi se sve ovo stavilo u funkciju. Znate da trenutno luka Bar ima jedan jedini posao a to je da izvozi "Fijatova" vozila i to je najveći posao u luci Bar. Ona izuzetno dobro funkcioniše u ovom momentu. Postoji interes da se ovo sve usaglasi, usavrši i razvije. Zato ćemo raditi pored putnog koridora da se konstruiše i železnički koridor i da se sa rekonstrukcijom, promenom pragova signalizacijom, proširenjem tunela dovede u ispravno stanje i da se spoji sa pomorskim putevima. To je interes cele jugoistočne Evrope. Sigurno znate da smo imali izuzetne pregovore sa Italijom koja je zainteresovana, jer njihova sirovinska baza u ovom momentu je najveća u Rumuniji, njihove firme se nalaze u Rumuniji i prave čitave platforme koje iz Bara u Bari prebacuje saobraćaj, teretni drumski i železnički. To je naš interes da uradimo da bi sve to povezali u jednu celinu. Zato izgradnjom ovoga svega što je započeto povlačimo čitavu jugoistočnu Evropu ka pomorskim putevima. Znate da je lokacijski Bar pogodniji znatno od Splita i od Ploča i znate da je bliže Sredozemlju. Mnogo je dublji gaz i ne mora da dođe do pretovara, zato i dobijamo ove kredite i ova kreditna sredstva da to ostvarimo jer će to biti izuzetno profitabilno. Žao mi je što ministar Mrkonjić nije tu, on bi sigurno dao još neke informacije, ali na tome se intenzivno radi. Traže i električnu vuču kroz Srbiju na koridorima i da rešimo pitanje elektrifikacije gde nije završeno na ostalim delovima i priključcima Koridora 10 i to je sve u sklopu sistema EU. Ako mislimo da ostanemo u sistemu zato u to i ulažemo velika sredstva. Srbiji sada treba 1.000 vagona da bi mogla da opsluži onaj saobraćaj koji se od nje traži na železnici, a i za kontejnerski saobraćaj na drumovima.
Reč ima narodni poslanik Dejan Mihajlov.
Poštovani predsedavajući, gospodine predsedniče Vlade, u Srbiji se teško živi. Na sivim putevima u Srbiji gledamo prazne fabrike, prazne štale i preko milion hektara zaparložene zemlje. Ta slika je malo drugačija od slike o kojoj danas slušamo na ovoj sednici, od poslanika vladajućih stranaka i od vas. Za prva četiri meseca ove godine u Beogradu se desilo više samoubistava nego cele prošle godine. U Beogradu se desilo mnogo ubistava od čega 17 mafijaških, nedužni su stradali u tim obračunima, a da ne govorim o onome što se dešavalo u Vranju, Nišu poslednjih meseci. Srbija je zemlja u kojoj ljudi polako gube veru da situacija u dogledno vreme može da se promeni i poboljša. Mladi nastavljaju da idu iz zemlje i Srbija se prazni. To je situacija i to je realnost. Građani Srbije žive na stratištu izbornih očekivanja, lažnih obećanja, iznevereni lažima pretočenih u priče o 300.000 novih radnih mesta, 1.000 evra, Mercedesu, Boingu, neiscrpnim evropskim fondovima, kandidaturi i datumima. Svi mi putujemo i gledamo. Dok spoljni dug Srbije raste za 140 i više evra u sekundi, učešće javnog duga u BDP je preko 56%. Dug je povećan za 4,2 milijarde evra, a u javnom sektoru radi oko 32% svih zaposlenih, dok je ta stopa u Evropi između 10 i 18%. Rekorderi smo po nezaposlenosti. Skoro 10.000 naših sugrađana svakog meseca ostaje bez posla. Inflacija je velika, veća od projektovane stope. Zarade se smanjuju, a cene divljaju. Prosečna zarada za period januar-mart samo ove godine je realno manja za 5,4%. Jeste ona nominalno veća, ali je realno manja. Planirani budžetski deficit će biti udvostručen sa 3,5% na 7% prema proceni MMF, a nešto manji prema proceni Fiskalnog saveta. Kao opozicija u ovoj Skupštini, jako smo zabrinuti kuda ide ovaj brod i da li uopšte negde ide? Ukoliko se hitno ne preduzmu mere, rekao bih, giljotina rashoda, a ne samo propisa, Srbija će kliziti ka bankrotu i tada neće biti ni ovolikih penzija ni plata, investicija, socijalne pomoći. Činjenica je da ste nasledili rupu u budžetu, veliki dug i deficit, dvocifrenu inflaciju, ali ovo ne sme da bude izgovor da se ne uradi ništa, amnestija, alibi za nerad i neodgovornost i nespremnost za ozbiljne reforme. Srbija se ne susreće prvi put sa svetskom ekonomskom krizom. Slično je bilo i 1934. godine prošlog veka, kada je Knez Pavle, dao tada mandat ministru finansija Milanu Stojadinoviću, koji je iskoristio podršku da odlučno izvede Srbiju iz krize. On je preduzeo četiri mere – stabilizovao je kurs. Tada je dinar jedini put bio konvertibilan u celom svetu, a ne samo u dve menjačnice u Pragu, nego u celom svetu… (Predsedavajući: Vreme.) Smanjuje kamatne stope, odložio otplatu kredita poljoprivrednicima i investirao u javne radove. Srbija je izašla iz krize i krenula je da se razvija. (Predsedavajući: Vreme, gospodine Mihajlov.) Svima ste dozvolili da produže malo. Završiću za 30 sekundi. (Predsedavajući: Nemojte, molim vas. Ako vama produžim vreme, moraću i ostalima.) Vi morate, kao najodgovorniji, da pokažete spremnost i odlučnost da se nešto u Srbiji promeni. Postaviću vam tri konkretna pitanja… [[isključen mikrofon.]]
Gospodine Mihajlov, ne mogu da vam produžim vreme. Ako vama produžim vreme, moraću i drugima. Nastavite u drogom delu i završite. Imate tri minuta pravo, a posle odgovora možete još dva minuta da koristite. Gospodine Mihajlov, prijavite se, molim vas, pošto vas ništa ne čujem.
Gospodine predsedavajući, predsednik Skupštine, gospodin Nebojša Stefanović, dozvolio je u prvom delu i predsedniku Vlade, i gospodinu Borku Stefanoviću, da prekorače značajno svoje vreme. To su i svi ostali koristili. Molim vas da mi ostavite 30 sekundi da postavim tri pitanja od po jedne rečenice. To mi slobodno oduzmite od onog drugog dela od dva minuta što imam. (Predsedavajući: Molim vas, sada vi mene saslušajte. Dozvolio sam vam, prekoračili ste 25 sekundi od predviđenog dozvoljenog vremena. Prema tome, nisam toliko bio rigorozan i da sam vas u sekundi prekinu. Molim vas, to možete naknadno iskoristi, ta dva minuta, da postavite pitanja. Da ne budemo formalisti, postavite ta tri pitanja u najkraćem mogućem, da iskoristite svoje vreme. Izvolite.) Samo bih tri pitanja u najkraćem. Tri rečenice. Već bih do sada završio. Postavljam tri kratka pitanja predsedniku Vlade i ministru finansija i ekonomije gospodinu Dinkiću. Da li će biti zamrznute penzije i plate, kao što predviđaju Fiskalni savet i MMF? Da li će biti smanjena socijalna davanja, u skladu sa smanjenjem rashoda budžeta? Da li će biti racionalizacije u javnom sektoru i državnoj upravi?
Da li neko želi da da odgovor? Reč ima ministar Dinkić. Izvolite.
Sigurno neće biti smanjivanja socijalnih davanja, jer najsiromašnijima se ne može štedeti. Što se tiče plata i penzija u javnom sektoru, narednih dana ćemo imati analizu ukupnog stanja u budžetu i izaći ćemo sa konkretnim merama. Mogu samo da vam kažem šta je Fiskalni savet predložio. Fiskalni savet je predložio da se preskoči indeksacija u oktobru. Inače je u budžetu bilo planirano povećanje od samo 0,5%, da znate šta je mogućnost, a da se onda u sledećoj godini ide sa sporijim rastom od onoga što bi sadašnja formula u Zakonu o budžetskom sistemu omogućila. O tome moramo da zauzmemo stav. Mislim da je način razmišljanja Fiskalnog saveta ispravan, ali moramo da razgovaramo o tome u narednih sedam dana i da postignemo konsenzus i da vas onda o tome obavestimo. Ono što je sasvim sigurno jeste da penzije neće biti smanjivane, ali ono moramo da, kao odgovorni ljudi, uradimo je da odredimo takav budžet i takav tempo njihovog budućeg uvećanja u narednih godinu i po dana, koji će biti pošten, realna i da to možemo da izvršimo. Nemamo ništa od toga da kažemo da možemo nešto da uvećamo više nego što možemo, pa da onda ne izvršimo. Šta to znači? Nema smanjenja penzija. O tome se neće ni razgovarati, ali stepen i dinamika njihovog povećanja će zavisiti od ukupnog stanja u društvu i bilansnih mogućnosti. O tome ćemo razgovarati. Ima više opcija. Kada postignemo konsenzus oko toga izaći ćemo ovde pred parlament. Izaći ću i ime Vlade sa predlogom rebalansa budžeta i kada ćemo otvoriti raspravu o tome. Verujem da ćemo sa tim merama i ranije upoznati i vas i javnost. Sigurno ulazimo u Skupštinu kada bude rebalans budžeta. On će biti u narednih mesec i po dana, kao što sam već i nagovestio.
Reč ima narodni poslanik Dejan Mihajlov. Vodite samo računa o vremenu. Imate dva minuta. Izvolite.
Očekujem još samo odgovor na pitanje – da li će biti racionalizacije javnog sektora? To ćete verovatno odgovoriti u drugom javljanju. Sada bih samo pročitao izvod iz ekspozea, koji smo ovde slušali pre desetak meseci: "Naš najveći i najteži problem sa kojim se Srbija suočava je demografsko pitanje, zaustavljanje biološkog pada i izumiranje nacije, stvaranje uslova za poraz životne snage naroda. Obnavljanje stanovništva može biti rezultat samo koordiniranih aktivnosti na stvaranju svih preduslova na podsticanju pojačanja nataliteta, od stimulisanja i rađanja više dece u porodicama, preko pomoći bračnim parovima koji imaju potreba za van telesnom oplodnjom, većoj pomoći trudnicama i porodiljama, veće društvene brige o deci, ukidanje poreza i ograničavanje trgovačkih marži za opremu za bebe". Porez na opremu za bebe je prošle godine, u sklopu antikriznih mera, podignut i izjednačen sa stopom od 20% za decu, tako da se od toga odustalo od onoga što je bilo predviđeno u ekspozeu. Hoću ovde da pitam da li će i da li su predviđena sredstva za mlade bračne parove koji trebaju da grade porodice, različitog pola? Da li su predviđena sredstva za one ljude koji ovde hoće da ostanu i da rade da se Srbija ne bi praznila? Da li su predviđena neka sredstva u budžetu? Da li Vlada uopšte ima plan i strategiju poboljšanja demografske slike u Srbiji? O tome je bilo puno reči i to je bila jedna od najvažnijih stvari u ekspozeu. Da li se planira da se ukine porez na bebi opremu? O tome smo pričali kada su usvojene izmene PDV, i to je jedno važno pitanje o kome takođe ovde treba razgovarati. Hoću da dobijem i odgovor na pitanje – da li će biti racionalizacije u javnom sektoru, imajući u vidu da javni sektor zapošljava preko 31%, skoro 32% ljudi i dobar deo sredstava generiše, kumuliše veliki deo rashoda.
Reč ima ministar Mlađan Dinkić. Izvolite.
Sasvim sigurno da, ukupno gledajući javni sektor, biće racionalizacije. Javni sektor podrazumeva, ne samo javne službe, ne samo administraciju, već i tzv. državna i javna preduzeća. Kada to pogledamo sve zajedno, u celini, jasno je da mora biti racionalizacije. Kod preduzeća je jasno. Ako preduzeće ima gubitke i ako je uzrok gubitaka višak zaposlenih, nema nikakve dileme da je bolje da opstane kompanija sa optimalnim brojem zaposlenih nego da svi propadnu. To je primer "Galenike". To je primer JAT-a. Apsolutno nije moguće da sa sadašnjim brojem zaposlenih ove dve kompanije budu profitabilne. Ima takvih primera još. Verovatno ima više administracije i u rudnicima Resavica, ne rudara nego administracije. Takođe preduzeća u restrukturiranju, ona preduzeća koja zbog viška zaposlenih ne mogu da opstanu, a mogla bi. Ukoliko bi se to racionalizovalo moramo da obezbedimo novac za socijalni program i da optimizujemo broj zaposlenih. Što se tiče javnih službi, svaki ministar će dati predlog za svoj sektor. Ono što je mišljenje Ministarstva finansija jeste da moramo da vodimo računa i o masi plata. Ako neki sektor, kao što je zdravstvo ili obrazovanje, ima plan da sprovede određene reforme u svom sektoru, da li je to finansiranje po glavi učenika bez obzira na to šta misle pojedini predstavnici obrazovanja, jer prosto ministar obrazovanja je taj koji treba da odredi strategiju, ili kapitacija u zdravstvu, treba videti. Ukoliko se proceni da ima višak zaposlenih, a to moraju da procene resorni ministri, onda masa plata će u svakom slučaju biti na raspolaganju. Ako se smanji broj ljudi koji tu rade, ostalima mogu da rastu plate i više od onoga što jeste rast same mase plata. Dakle, ne sme biti uranilovke. Zalažem se da svako dobije platu prema rezultatima svog rada, prema zalaganju. Što se tiče ograničavanja u zapošljavanju u javnom sektoru, to će svakako biti uvedeno, a posebno u administraciji. Razrađujemo mere. Konstituisaćemo registar svih zaposlenih u državnom sektoru tokom juna meseca. Možete mislite da to ne postoji već godinama u Srbiji i stavićemo branu daljem zapošljavanju, odnosno ako neko prirodnim putem ide u penziju, on se može zameniti i treba se zameniti sa mladim ljudima koji treba da dobiju posao. Ali, moramo da imamo granice koje u ukupnom zbiru ne možemo prekoračiti. Dakle, ono što je sigurno je da se mora štedeti u javnom sektoru i mora se podsticati privreda, energetika, poljoprivreda. Moramo podsticati razvoj i ono što će biti najteže u narednom periodu, ne samo za nas u Vladi, već i za čitavo društvo, je kako da pronađemo pravi balans između štednje u javnom sektoru i podsticanja razvoja koji će doprineti da i taj javni sektor bolje živi u budućnosti. On ne može bolje živeti ako nema razvoja.
Reč ima premijer.
Ne razumem kakvi su to porivi da dobacujete kada se neko javi za reč. Da li ste vi DS ili šta ste? Ne razumem. Ako vi ne želite da se bilo ko javlja za reč ko se vama ne dopada onda recite da niko ne dolazi ovde da sa vama razgovara. Vi ste tražili da dođemo. Ako ste tražili, onda nemojte tako da reagujete. Javio sam se zbog gospodina Mihajlova. Gube veru građani – ne znam odakle vam to. Nikada nije bilo veće poverenje građana u Vladu, po svim istraživanjima javnog mnjenja, u poslednjih 10 ili 15 godina. Nikada nije bilo veće poverenje da će biti bolje. Pogledajte istraživanja javnog mnjenja. Sa druge strane, demografija sigurno da mora da bude prioritet, ali u uslovima kada postoji ekonomska kriza i kresanje javne potrošnje ne možete imati i jedno i drugo na isti način. Na samom kraju, pošto sam slušao i DS i DSS o tome šta bi trebalo uraditi, samo bih želeo da vas pitam – kada znate šta bi trebalo uraditi, zašto to niste uradili kada ste bili na vlasti u poslednjih 10 godina, nego ste čekali da dođe neko drugi? Bio sam i sa jednima i sa drugima i znam dobro da je svako od vas gledao kako će to uticati na politički rejting. Ova vlada ne gleda kako će to uticati na rejting. Probleme moramo da rešavamo. Mi ih ne zovemo problemima. To je realnost u kojoj Srbija živi i mi moramo da idemo napred. To su izazovi za ovu vladu. Zato, pošto je DSS svojevremeno govorila o studiji izvodljivosti, gde je vaša parola na bilbordima – izvodljivo je, tome ste se radovali… (Narodni poslanici dobacuju sa mesta.) To je bilo 2005. godine. (Predsedavajući: Molim narodne poslanike da ne dobacuju.) Ako treba periodično da menjate svoje mišljenje, ne znam. Predomislili ste se i u redu je. Srušili ste Miloševića pričom o Evropi, a sada ste protiv EU. Sve je to legitimno. Isto tako, ja kao naslednik Miloševića predvodim Vladu koja ide u EU. To je život. To je politika. Zadovoljan sam jer sam se promenio na bolje, a vi razmislite.
Reč ima narodni poslanik Đorđe Milićević.
Poštovani predsedniče Vlade Republike Srbije, gospodine Dačiću, dame i gospodo ministri, uvaženi predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, na samom početku ću reći da možemo u potpunosti da se složimo sa konstatacijom da priče o tome u mandatu koje i čije vlade je u proteklom vremenskom periodu bilo gore neće ništa novo doneti Srbiji danas. Ali, isto tako ne možemo da se složimo sa konstatacijom da je ova vlada Republike Srbije premalo pažnje posvetila ekonomiji, odnosno da je premalo i nedovoljno pažnje posvetila ekonomskim temama u Srbiji. Jasno je iz rezultata Vlade u proteklih godinu dana da je jedan od osnovnih zadataka Vlade Republike Srbije upravo nova radna mesta. Da bi došli do novih radnih mesta važno je imati investicije, strana ulaganja. Da bi imali strana ulaganja i investicije u Srbiji važno je da postoji politička stabilnost i politički kontinuitet u Srbiji i važno je da Srbija ima, rekao bih, i moćnu i snažnu i jaku međunarodnu poziciju. Jedan od rezultata rada Vlade Republike Srbije u proteklih godinu dana jeste da je znatno popravljen imidž Srbije u svetu. Pitanje koje želim da postavim upućeno je vama, g-dine Dačiću, a tiče se vaše posete SAD, rekao bih jedne ekonomsko-političke misije koju ste imali u SAD. Tokom posete razgovarali ste sa predstavnicima izuzetno značajnih kompanija "Intel", "Google", "Microsoft". Neke od tih kompanija danas jesu prisutne u Srbiji a neke ne. Moje pitanje je vrlo konkretno, a o tome je govorio i g-din Dinkić u jednom od izlaganja. Da li je moguće da 2013. godina za Srbiju, u pravom smislu reči, kada je reč o stranim investicijama, kada je reč o ulaganjima, bude godina informaciono-komunikacionih tehnologija i šta to konkretno znači za Srbiju i građane Srbije? Zahvaljujem.
Reč ima premijer Ivica Dačić.
Poseta koja je organizovana jeste bila deo ostvarenja obećanja koje je državni sekretar Hilari Klinton dala prilikom posete Beogradu, da će Stejt Dipartment pomoći u organizovanju jedne ovakve posete. Ostavio bih po strani političke razgovore sa potpredsednikom SAD Bajdenom i zamenikom državnog sekretara Bernsom, koji su bili veoma pozitivni i koji ukazuju na neke moguće nove osnove partnerstva koje bi imali sa SAD. Veoma je značajna bila poseta i u ekonomskom smislu. Zašto? Zato što je sektor IT u SAD jedan od vitalnih, jedan od nosećih sektora industrijskog i uopšte društvenog razvoja u SAD. Malo je poznato da je i kod nas sektor IT sektor koji je možda i najlakše prošao i prolazi kroz ekonomsku krizu. To je sektor koji beleži rast. Govorimo da smo mi najveći izvoznici malina. Izvoz softvera iz Srbije je prošle godine bio duplo veći nego izvoz malina. Oni koji završavaju škole iz ove oblasti, ne čekaju dugo na posao. Mislim da je perspektiva Srbije, između ostalog, ne jedino, naravno, u sektoru informacionih tehnologija. Zato Srbija treba da učini sve da privuče te kompanije da rade u Srbiji. Očekujem da će u drugoj polovini godine direktor "Majkrosofta" Stiv Balmer posetiti Srbiju. Takođe, razgovarao sam sa "Intelom", to je bazična kompanija u oblasti informacionih tehnologija, sa IBM, oni imaju 430.000 radnika. Razgovarali smo sa "Eplom", sa "Guglom", "Pej palom", sa "Oraklom", "Hjulit pakard" itd. Postoji mogućnost za investicije u ovoj oblasti. Želeo bih samo da kažem da ovde nije reč, nije centralno pitanje bilo da li ćemo mi sada legalno koristiti njihove softvere. Ovde je bilo reči o tome kako da mi učestvujemo u kreiranju hardvera i softvera i kako da uposlimo mlade stručnjake. Ako se to ne doda i formiranje, odnosno izgradnja nano centra u Srbiji, koja se radi zajedno sa EU, sigurno da su perspektive u ovoj oblasti dosta dobre. Imamo i povratnih reakcija. Ono što sam ubeđen jeste da će neke od ovih kompanija veoma brzo, ne samo doći u Srbiju, jer su neke od njih već tu, nego da će ozbiljno raditi na tim projektima. U mnogim od tih kompanija naši ljudi, našeg porekla, se nalaze na rukovodećim mestima. Nama je interes da Srbija bude prisutna na ovom svetskom tržištu. Naravno, tu je važno i da mi sa naše strane učinimo sve, a to znači, sada je stigao ministar Obradović, da školujemo stručnjake za tu oblast. Da mu ostavim vremena, da se ne biste bunili, ovde ću stati, pa neka on nastavi.
Reč ima ministar Obradović.
Hvala, gospodine predsedavajući. Želim da vam kažem da kao vid direktne pomoći Vlade Republike Srbije Sektoru informacionih tehnologija, Vlada je pre nekoliko dana usvojila odluke, odnosno Odluku o ukupnom broju budžetskih studenata na svim nivoima visokog obrazovanja u školskoj 2013/2014. godini. Naime, Vlada će ove godine finansirati 36.983 studenta u prvoj godini osnovnih studija, strukovnih studija i master studija. I taj broj je za 965 studenata veći nego prošle godine i obuhvaćeni su studenti na onim fakultetima koji imaju programe iz oblasti informacionih tehnologija. Znači, bukvalno svi univerziteti u Srbiji od Novog Sada do Kosovske Mitrovice su predložili odgovarajući broj studenata. Vlada je prihvatila njihove predloge i oni će biti predmet finansiranja, i kratkoročno kada je reč o master studijama i dugoročno kada je reč o osnovnim i strukovnim studijama. Na kraju,ne samo ovo što je predsednik pomenuo, u proteklih nekoliko dana koleginica Mihajlović i ja smo imali promociju projekta, koji radimo zajedno sa sredstvima EU. Dobili smo dozvolu za otvaranje naučno-tehnološkog parka na Zvezdari. On će biti direktna podrška Sektoru informacionih tehnologija zato što će taj sektor naseliti prostor od 14,5 m2. Taj prostor na Zvezdari će biti dostupan za istraživanje u ovom sektoru svim onim kompanijama koje budu ulagale u istraživanje i budući razvoj. Očekujemo da će to biti značajno za Republiku Srbiju. Prošle godine sam čuo od kolege, ministra nauke Narodne Republike Kine Van Ganga, da naučno-tehnološki parkovi učestvuju sa 12,50% u stvaranju društvenog bruto proizvoda u Narodnoj Republici Kini. To samo govori koliko je to veliki potencijal za razvoj, za inovacije, za patente i za razvoj Republike Srbije.
Reč ima narodni poslanik Đorđe Milićević.
Zahvaljujem, gospodine Dačiću. S obzirom da smo se dotakli teme obrazovanja, centralna tema jeste ekonomska situacija, pa bih imao jedno potpitanje za ministra prosvete i obrazovanja. Pitanje je vrlo konkretno. Uprkos ekonomskoj situaciji u kojoj se Srbija nalazi – šta je to što Ministarstvo prosvete, resorno ministarstvo u ovom trenutku čini i radi kako bi unapredio sistem obrazovanja u Srbiji, počev od predškolskog, pa do visokog obrazovanja u Srbiji? U tom kontekstu, imajući na umu koliko se mala sredstva izdvajaju za Ministarstvo prosvete i obrazovanja, imajući na umu tešku ekonomsku situaciju u Srbiji, koliko su u tom pogledu realni zahtevi sindikata prosvete u ovom trenutku? Zahvaljujem.
Reč ima ministar Obradović.
Hvala, kolega Milićeviću. Poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, proteklih sat vremena sam bio odsutan iz ove sale Narodne skupštine Republike Srbije zato što sam bio u jednom drugom prostoru, gde se održava sednica matičnog odbora, Odbora za prosvetu, nauku i tehnološki razvoj, odnosno informatičko društvo. Na dnevnom redu tog odbora je izveštaj o radu Ministarstva u periodu januar-mart 2013. godine. Bez želje da se ponavljam, pošto sam tamo vrlo detaljno govorio, ali opet sa potrebom da odgovorim na ovo pitanje kolege Milićevića, moram vam reći da smo u proteklih nekoliko meseci imali veoma ozbiljne aktivnosti unutar Ministarstva prosvete i nauke i da među najvažnijim poslovima, koje smo uradili, uprkos teškoj ekonomskoj situaciji, za nas su u prosveti i nauci najvažnije stvari, pored normativne aktivnosti, a inače kada je reč o normativnoj aktivnosti želim da kažem da će Vlada Republike Srbije naredne nedelje usvojiti predloge nekoliko zakona o osnovnom obrazovanju, srednjem obrazovanju, obrazovanju odraslih, izmene i dopune Zakona o učeničkom i studentskom standardu i još neke zakone koji su iz oblasti nauke, odnosno izmene i dopune. O tome ćemo raspravljati u junu mesecu ove godine. Tako da ćemo daleko više govoriti o obrazovanju, ali među onim stvarima koje su imale tu vrstu konkretnosti, kao sadržaj našeg, imali smo malu maturu, imali smo dogovor sa školskim upravama oko broja odeljenja koji je veliki problem zbog demografske situacije u Srbiji. Ove godine imamo u prvom razredu srednje škole oko sedam hiljada đaka manje u odnosu na prošlu školsku godinu. Imamo oko 1.500 đaka manje u prvom razredu osnovne škole. Naravno, usvojili smo ove kvote o kojima je bilo reši i izašli smo u susret maksimalno zahtevima univerziteta i fakulteta. Mislim da su to najvažnije stvari koje smo uradili. Ovo pominjem zato što mi imamo ograničavajući faktor. To je ekonomska situacija. Ograničavajući faktor jeste i demografska situacija. Ograničavajući faktor je što moramo, u odnosu na zatečeno stanje, da rešavamo brojne probleme i da unapređujemo kvalitet obrazovanja, da povećamo efikasnost, a naravno da dostupnost bude što veća. Mislim da smo tu postigli rezultate, ali o tome će sigurno biti reči kada budemo razgovarali o ovim zakonima za nekoliko nedelja. Kada je reč o zahtevima sindikata, lično mislim da primaran zahtev sindikata, reprezentativnih sindikata prosvete, nije ono što je formalno dostavljeno ministarstvu, nego želja da se unapredi materijalni položaj, da se poveća izdvajanje za obrazovanje i to je nešto što je logično i što svi mi u Vladi podržavamo, jer svako od nas misli da bi plate trebalo da budu veće i da izdvajanja za obrazovanje i nauku treba da budu veća, ali moramo objektivno voditi računa o ekonomskim mogućnostima Republike Srbije i šta je moguće sa novcem koji postoji u kasi rešiti. Zašto sam ovo pomenuo? Tri su zahteva. Jedan je ograničenje broja učenika za najviše 25 u odeljenju, odlaganje primene sistema finansiranja po učeniku do 2020. godine i uvođenje obaveznog srednjeg obrazovanja. Ako znamo da je uvođenje srednjeg obrazovanja vezano za ustavne promene, a mi smo to predložili i u Strategiji koja je usvojena i koja je bila dva puta čitana u ovom domu, onda znate da je to kucanje na otvorena vrata, jer mi ćemo to usvojiti kada bude promena Ustava. Ako je reč o ograničenju broja učenika na najviše 25, opet kucanje na otvorena vrata, jer to je strateški cilj do 2020. godine. Sada, bukvalno sada, poštovane koleginice i kolege, imamo prosek, verovali ili ne, od 20,2 učenika u odeljenju na nivou osnovnih i srednjih škola,s tim što je na nivou srednjih škola 24,4, a na nivou osnovnih 19,8. Problem je što u nekim većim gradskim centrima zbog mehaničkog priliva stanovništva postoji objektivno veći broj đaka u odnosu na brojke koje se pominju i izlazak u susret ovom zahtevu nije moguć, iz prostog razloga što nemamo ni dovoljno prostora. To bi otvorilo pitanje zapošljavanja novih profila i objektivno bi otvorilo niz novih pitanja. Kada je reč o odlaganju primene sistema finansiranja, moram vam reći da je Narodna skupština 2009. godine usvojila zakon koji govori da će od 2014/2015. godine, naglašavam 2014/2015 godine, ne sada ove školske godine, nego od sledeće školske godine da će biti primenjen sistem finansiranja po glavi učenika, a da ćemo ove školske godine u 16 opština, zajedno sa Ministarstvom finansija, sprovesti testiranje modela finansiranja. Imamo četiri formule, odabrali smo 16 opština i to ćemo uraditi. Nema bojazni da će neko biti uskraćen. Pošto su vrlo različiti kriterijumi, mi želimo kroz te četiri formule da dođemo do jedne opšte. Moram da kažem, pošto sam to govorio i ranije, ali se to nekako slabo čuje, da smo kolega Dinkić i ja razgovarali sa sindikatima i ja sam kao ministar prosvete rekao da taj plan finansiranja… (Predsedavajući: Vreme, gospodine ministre.) Molim vas, samo još jednu rečenicu. …da taj plan finansiranja po glavi učenika neće biti primenjen ukoliko ne obezbedimo novac za jedan ekonomsko-socijalni program, ali svako licitiranje u ovom trenutku je preuranjeno, zato što tek treba da se primeni formula, pa ćemo da vidimo da li će i koliko biti eventualnog viška zaposlenih u odnosu na demografsku situaciju. Kažem, četiri formule su korektivne. Uzeli smo mnoštvo faktora da bi napravili onu formulu koja će tačno da da odgovor koliko je potrebno novca za finansiranje obrazovanja, pa ćemo onda da vidimo šta plaća Republika, a šta plaćaju lokalne samouprave, sve u želji da sistem napravimo održivim i da kroz taj održivi sistem on bude što efikasniji i što kvalitetniji. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović. Izvolite.
Predsedniče Vlade, ministri Vlade Republike Srbije, kolege narodi poslanici, danas smo imali priliku da u poslovnički suženim uslovima objektivno dobijemo zaista malo prostora za postavljanje mnoštva pitanja koja opterećuju našu ekonomsku i socijalnu situaciju. Nismo dobili adekvatne odgovore. Naravno da smo mi kao DS vrlo nezadovoljni i ekonomskim i socijalnim stanjem u zemlji, ali i nezadovoljni činjenicom da ova vlada definitivno, osim ne znam na osnovu čega baziranih neistina i napada na opoziciju, pokušava da prikrije svoju nekompetentnost. Niko vama ne brani da nama se ovde obraćate tonom kojim hoćete, ali isto tako je činjenica da vama niko ne dobacuje. Ako poslanici međusobno razgovaraju, to ne znači da vama dobacuju. Mislim da bi bilo lepo, kako ste se u Topoli, na Oplencu lepo obratili ljudima, bez obzira na njihovo protivljenje, tako možete i narodnim poslanicima. Nismo ništa gori od naroda koji vas je tamo sačekao. Ono što je sigurno, jeste da je budžetski deficit 78 milijardi dinara, da su strana ulaganja minimalna, nešto preko 100 miliona evra, da nema ništa od obećanih 10 milijardi evra po godini, da su javna preduzeća partizovana i dalje, da nema nestranačkog zapošljavanja, da su plate i penzije pale i da će još padati, nažalost, i nije pitanje da li se zamrzava, već kako da se zaustavi dalji pad, da nam je pala spoljnotrgovinska razmena, naročito u poljoprivrednim proizvodima, što ste i priznali, i to mi je drago. Demokratska stranka, što se tiče budžetskog deficita, predlaže, što smo predvideli u našem programu, ukidanje neracionalnih troškova, koje ćete morati uraditi, bez obzira što je nepopularno, kresanje administracije, potpuno nepotrebnih donacija, dotacija iz budžeta gubitašima, javnim preduzećima i lokalnim samoupravama, gde ste vi na vlasti, suzbijanje sive ekonomije i povećanje prihoda od carina, što zahteva reformu i jačanje inspekcijskog i sektora uprave prihoda, smanjenje subvencija sam već rekao, uvođenje platnih razreda u javnom sektoru, novi Zakon o finansiranju lokalne samouprave i AP Vojvodine, prelazak na programski budžet, povećanje prihoda kroz veći obuhvat zbog manjeg poreskog opterećenja i bolje kontrole. To vi nemate mogućnosti, inspektori vam se broje na prste, korupcija je opšta i apsolutno je nemoguće zaustaviti. Ljudi samo manje o tome pričaju, a sve više tome robujemo, nažalost. Što se tiče javnog duga, mi predlažemo povećanje privredne aktivnosti kroz dovođenje više stranih ulaganja, ali i kroz sredstva od privatizacije, poput "Al Dahre", koje odmah treba usmeriti na vraćanje dugova, smanjenje deficita i zabrana da se zaduženje koristi za isplatu javnih rashoda, već isključivo za dugoročne investicije u infrastrukturu, što vi ne radite. (Predsedavajući: Molim vas da postavite pitanje, ako imate, jer je vreme isteklo.) Dakle, mi pitamo da li su mere koje predlažemo, koje se tiču zaštite standarda života, za ovu vladu iole prihvatljive? Da li su spremni o njima da razgovaraju i da li su spremni da po ovim pitanjima koje smo nabrojali nešto urade i poslušaju DS i ostatak opozicije? Da li su spremni da dodatno učine nešto u investiciji zapošljavanja i razvoja porodičnih firmi, s obzirom na minimalna izdvajanja i smanjenje opterećenja… (Predsedavajući: Vreme vam je isteklo. Možete dodatno posle postaviti još pitanje.) Dobro, ali ja imam svoje vreme i moram da postavim pitanje.(Predsedavajući: Ne, moram poštovati Poslovnik, dao sam vam 43 sekunde preko vremena.) U svakom slučaju, mi smatramo, i tu završavam, da ova pitanja zahtevaju mnogo jasnije, preciznije, na struci bazirane odgovore, mnogo širi dijalog i sa sindikatima i sa strukovnim udruženjima, ali i sa opozicijom. Da ne bismo ušli u… [[Isključen mikrofon.]]
Molim vas, ušli ste u peti minut, stvarno ne mogu više da dopustim. Posle iskoristite druga dva minuta. Da li neko od predstavnika Vlade želi reč? Reč ima predsednik Vlade, gospodin Ivica Dačić. Izvolite.
Kao što sam rekao više puta i to u praksi dokazao, sve mere koje bi trebale da se primenjuju bi trebale da budu proveravane od strane onih koji učestvuju u tim procesima. Zato su veoma važne konsultacije sa predstavnicima privrede, ekonomske nauke, sa predstavnicima finansijskih institucija, sa sindikatima itd. Mi taj dijalog vodimo. Nemojte da mislite da tu postoji jedinstven stav oko toga šta treba uraditi. Postoje veoma različiti i suprotstavljeni stavovi, zato što su interesi suprotstavljeni. Mi nismo mogli da se dogovorimo, odnosno sindikati i poslodavci nisu mogli da se dogovore oko najniže cene rada, zato što su interesu suprotstavljeni. Apsolutno niko nema ništa protiv i ja pozdravljam inicijativu svake stranke, svakog pojedinca da se pomogne u ovoj situaciji. Sve te mere, svi ti predlozi će sigurno biti uzeti u razmatranje i ovim pitanjima ćemo se veoma ozbiljno baviti i u sledećem periodu. Koliko god je to moguće, u tome bi trebalo da učestvuje i Narodna skupština Republike Srbije, poslaničke grupe, političke stranke i nemamo ništa protiv toga. Pošto ovde ima dosta mera koje ste vi nabrajali i pošto ste uputili konkretno pitanje – da li smo spremni da ih sprovodimo, ja ću vam odgovoriti kontra pitanjem. Zašto vi niste bili spremni da ih sprovodite i zašto ih niste sprovodili? Kada mi budete odgovorili na to pitanje, odgovoriću vam na vaše pitanje. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Borislav Stefanović, dva minuta. Izvolite.
Gospodine predsedniče Vlade, na vašu žalost, ali i na žalost građana Srbije, ekonomski pokazatelji rada prethodne Vlade su bolji od ekonomskih pokazatelja rada vaše Vlade. Vi možete ovde da kažete šta god hoćete, ali brojevi vas negiraju. Dakle, moje pitanje je sledeće, pošto niste odgovorili, sem toga da postoji komunikacija, da li ste razgovarali sa gospodinom Milanom Kneževićem iz Asocijacije malih i srednjih preduzeća i preduzetnika, s obzirom da gospodin Knežević iznosi frapantne podatke? Moje pitanje je kako ćete ove podatke da dovedete bar u neku normalu ili da smanjite ove užasne brojeve koje opisuje gospodin Knežević? On kaže da je u martu 97.000 firmi isplatilo poreze i doprinose ali ne i plate, od toga 14.000 firmi samo plate, a 7.000 nije isplatilo ni jedno ni drugo. Privreda duguje više od 22 milijarde evra i u prva dva meseca je zatvoreno 6.800 trgovinskih radnji, a otvoreno svega oko 5.000, što je 1.800 radnji manje. U prvom kvartalu je čak 30.000 radnika ostalo bez posla sa trendom da se to nastavi itd. To smo iznosili do sada više puta. Prošle godine smo izgubili 180.000 radnih mesta, a zaposlili smo 167.000, a niko nikad nije izvršio analizu ni radne naše birokratije, ni aparata, ni inspekcijskih službi, ni službe za zapošljavanje, ni zašto smo dali tolike pare u tu službu i ništa se bitnije nije promenilo. Zašto smo dali toliko u turizam, a turizam nam opada? To je isto moje pitanje. To su milioni evra gospodine Dačiću. Dakle, vi kažete spremni smo. U redu, kažite kako ćete konkretno i šta ćete skresati od troškova, s obzirom da ste u vašem ekspozeu rekli da nema zamrzavanja plata i penzija. To ste spomenuli više puta javno i nedavno. Čini mi se da tu, malo u Vladi ima određenog neslaganja. Nama je bitno da to, jednom za svagda vrlo precizno pojasnite, pošto nećemo imati priliku da vam odgovorim. Hvala.
Reč ima premijer Dačić. Izvolite.
Samo ću minut-dva, a kasnije će ministar Dinkić odgovoriti na ovo što ste konkretno pitali. Ekonomski pokazatelj? Ekonomski pokazatelji su bili takvi da je Vlada Vojislava Koštunice bila duplo uspešnija od Vlada Mirka Cvetkovića. Da li je to bilo tako? Kada je formirana Vlada Mirka Cvetkovića nastala je ekonomska kriza, naravno, ne zbog formiranja te vlade. Ako ćete govoriti o ekonomskim pokazateljima, da li znate koliko ljudi je otpušteno od 2000. godine do danas i ostalo bez posla, pa hoćete da kažete da je pre 2000. bilo bolje? Ali, već ulazimo u političke rasprave. Nemam razloga da polemišem na političkom nivou, na stručnom, izvolite, ako neko ima svoj predlog, samo ne znam, ako su toliko genijalni ti predlozi što ih niste do sada, za ovih 10 godina, 13 godina, koliko ste na vlasti predlagali, primenjivali. Tu je i gospodin Đelić, on je bio ministar finansija, bio je potpredsednik Vlade, imao je vremena da sve to predlaže. Učestvovao sam na sastancima gde je bivši predsednik, predsednik Republike, predsednik partije, gde smo raspravljali o ekonomskoj situaciji. Ekonomska situacija, nažalost, nije dobra i to je izazov za nas. Ajmo da učinimo sve što možemo, ali imali ste prilike da to radite, imali ste prilike, šansu niste iskoristili. Čekajte sledeću priliku, ako je budete dočekali u smislu političke budućnosti, ali narod je taj koji daje ocenu ko kako radi. Stvarno ne mogu sada da procenjujem šta narod o kome misli, ali kada govorite o toj Topoli i Oplencu, nisam video retko koga od vas tamo, a vi ste doveli Aleksandra Karađorđevića u Srbiju, vi ste mu dali Beli dvor, vi ste ga vratili kao prestolonaslednika. Zašto? Jer, vam je tada bio potreban da srušite Miloševića. Ova vlada je učinila na pomirenju, nacionalnom pomirenju, ali to što se tamo desilo, nećete se valjda radovati tome što nacionalistike i ekstreminističke grupacije to koriste kao što su radile i u vreme prethodne Vlade. To je sramota Srbije, a ne primer kako neko treba da funkcioniše. Tamo sam pozivao na jedinstvo i na pomirenje, ja koji sam naslednik komunista, koji nisu dozvolili Karađorđevića da se vrate, bio formirao, na čelu Vlade sam koja je formirala odbor za vraćanje njihovih posmrtnih ostataka. Ja sam svoje, za nacionalno pomirenje uradio. Ako neko ne želi nacionalno pomirenje njegov problem. Ali, to je već prošlost. Mi gledamo u budućnost. Pozivam vas, pošto sam zamolio ministra Dinkića, ali mislim da i nema vremena i nemam potrebe, samo bih zamolio da sve predloge koje imate, da ne ostanu na bazi političkih proklamacija. Ako postoje predlozi, ako postoje ideje, nikakav problem nije da o tome razgovaramo, da vidimo šta je to što može da se predloži, šta je to što može da se racionalizuje? Nije to tema o kojoj sad prvi put razgovaramo. Imali smo mnoge ideje kako da to uradimo koje na kraju nisu realizovane. Zato je važno da postoji nacionalni konsenzus oko toga da moramo da se usredsredimo na rešenja sledećeg teškog problema, a to je ekonomska situacija. Nadam se da je došlo vreme kada će to biti glavna naša politička aktivnost. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marija Obradović. Izvolite.
Hvala. Poštovani predsedavajući, uvaženi članovi Vlade, dame i gospodo poslanici, tema o kojoj danas nismo govorili – gradski budžet Beograda. Idejni projekti Dragana Đilasa opustošili su gradski budžet, budžet svih građana Beograda. Moram da priznam most na Adi je lep most, ali taj čovek nikako da nam kaže koliko košta taj most. Koliko koštaju pristupne saobraćajnice? Da li je moralo tako skupo? Da li je Đilasov ponos mogao da bude jeftiniji? Dragan Đilas se poziva na akademike. Šta je sa ostatkom stručne javnosti? Šta je sa uglednim profesorima Arhitektonsko - građevinskog fakulteta koji su ukazivali da je ovo krupan zaloga i za budžet grada i projektovali su rešenje mosta od 60 miliona dinara? Predlog profesora Buđevca sa Građevinskog fakulteta u Beogradu, on je imao podršku i Saveza građevinskih inženjera i tehničara Srbije? Uostalom ni ministar Mrkonjić nije na strani Dragana Đilasa i iznosio je slabosti ovog rešenja. Most preko Ade je najbezobraznije bacanje para građana u novijoj istoriji Beograda. Ne samo štoje izabran najskuplji projekat nego je u pitanju megalomansko rešenje koje se ne uklapa ni u sredinu, ni estetski, a ni po funkciji koju bi trebalo da obavlja. Posebna priča je BusPlus. Iako je Đilas izjavio da je grad izabrao najnižu ponudu za novi sistem naplate prevoza, prava istina je da je postojala samo jedna jer je konkurs održan po pravilima koju je vlast donela nepoštujući Zakon o javnim nabavkama. Od 51 kompanije koja je otkupila konkursnu dokumentaciju samo tri su poslale ponudu. Od tri koverte koje su stigle na konkurs smo jedna je sadržala svu neophodnu dokumentaciju i to konzorcijum tri firme KENTKART sa sedištem u Istanbulu, Lanus i Apex Solution tehnologi iz Beograda. Konkurs za veoma unosan, istovremeno skup posao naplate karata u javnom gradskom prevozu Grad Beograd je održao po pravilima koje je sam doneo. Sad, da li ćemo mi od Dragana Đilasa čuti koliko košta zaista ovaj most bez one ljutnje i bez konstatacije – ne slažem se sa pitanjem, nego odgovor zašto nešto što je potpisano na 120 treba sada da se plati 300, 600 miliona evra ilikoliko se već licitira i sve to preko skupih kredita. Beogradski vodovod i kanalizacija, samo za iznajmljivanje osam kamiona i bagera je platilo pola milina evra. Za iznajmljivanje, a kupovina novih 575hiljada evra. Ovo su bile konstatacije.
Vreme, vreme, molim vas postavite pitanje.
[[Isključen mikrofon.]] Dajte mi samo vreme da postavim pitanje.
Molim vas, sačekajte. Dogovorićemo se sve, moramo da čujemo jedni druge. Znači, molim vas, vreme koje ste imali na raspolaganju je utrošeno. Molim vas, vreme koje ste imali na raspolaganju je utrošeno, u najkraćem roku postavite pitanje. Sada se prijavite ponovo da bi neko eventualno odgovorio. Izvolite.
Dakle, pitanje za Vladu – kada će se ispitati kako su trošena sredstva iz budžeta Beograda i ko će da odgovara za to? Hvala.
Da li neko iz Vlade želi da odgovori? Reč ima ministar Dinkić. Izvolite.
Ono što jeste činjenica da bilo koje trošenje budžetskih sredstava dolazilo ono iz Republike, pokrajine ili gradova i opština mora biti predmet ispitivanja ukoliko se radi o netransparentnom, a posebno nezakonitom trošenju novca. U tom smislu niko ne može biti iznad zakona i svi moraju imati jednak tretman pred zakonom. Oni koji su nadležni da to ispitaju, ima više aspekata toga. S jedne strane, DRI proverava procedure. Policija proverava krađu, odnosno kršenje zakona, a budžetska inspekcija takođe može da ispituje namensko korišćenje sredstava. Dakle, ko god da je u pitanju dolazi pod udar ispitivanje svih državnih institucija. Mislim, da ako postoje sumnje u javnosti, ma o kome da se radilo, ma o kom projektu da se radilo, i ma na kom nivou se to dogodilo, to mora da se ispita jer jednostavno istina je najbolji lek za sve. Što se tiče pitanja koja su prethodno postavili gospodin Stefanović, a nisam imao vremena da odgovorim, iskoristio bih priliku da odgovorim i na to. S jedne strane, netačne su konstatacije da navodno sada su ekonomski parametri lošiji, nego za vreme Vlade Mirka Cvetkovića. To nije tačno, ali mi se time ne ponosimo i nismo zadovoljni, jer podaci su bili za 2012. godinu katastrofalni i svako poboljšanje od te katastrofalne situacije mora biti mnogo veliko da bi bili zadovoljni, ali činjenica je da prošle godine u sva četiri kvartala, BDP je padao u Srbiji a da ove godine raste, skromnih 2%, a očekujem da će biti i neštoviše od 2%. Ja govorim da nismo zadovoljni, ali činjenica je da je bolji rast od 2%, nego pad od 2%. Druga stvar, industrijska proizvodnja je padala tokom čitave prošle godine, sada opet raste, skromno 5,2% u prvom kvartalu, ali 5,2% rasta je bolje nego pad. Inflacija se usporava bitno od početka mandata novog guvernera i u prva četiri meseca iznosila je za srpske uslove, svega 1,9%, dok je inflacija u prethodnom periodu, pre svega, do momenta, dok nije nova guvernerka stupila na dužnost, dostigla nivo koji je dvocifren. Što se tiče spoljne trgovine, takođe, prošla godina je završila sa velikim deficitom tekućeg računa platnog bilansa. Ove godine taj deficit će biti za jednu četvrtinu, 25% manje. Zašto? Zato što raste izvoz dvocifreno, 22%, a uvoz je nula i samim tim se smanjuje rebalans u spoljnoj trgovini. Nije tačna konstatacija da je za ovoliki broj porastao broj nezaposlenih, jer ako iznosite podatke za tri meseca, zašto ne izađete sa podacima za sva četiri meseca, jer sada smo već u maju. Tačno je da po evidenciji Nacionalne službe za zapošljavanje ima šest hiljada više, a ne 30 hiljada više nezaposlenih u prva četiri meseca, to opet nije dobra vest, ali nemojte da govorite neistinu. Konačno, prihodi od turizma u Srbiji su poslednjih pet godina utrostručeni i iznose milijardu dolara na godišnjem nivou i nije tačno da turizam beleži pad. Problem je u tome što neke druge grane beleže pad, kao što je građevinarstvo, kao što je trgovina. To su delatnosti gde moramo da učinimo sve. Mislim da je dobro da svi govorimo istinu, da ne slikamo ružičasto nešto što nije ružičasto, ali ne sme se preterivati i treba davati konkretne predloge. Još na kraju, kada je već bilo pitanje o Beogradu, moram da kažem da razmišljam o mogućnosti da predložimo da se plate u administraciji, ne u javnim službama, u administraciji smanje, govorim o republičkoj administraciji, o pokrajinskoj administraciji, o lokalnim administracijama. Efekat smanjenja tih plata od 10% na godišnjem nivou daje uštedu koja je nažalost na godišnjem nivou samo jedna petina od gubitaka gradskog saobraćajnog preduzeća Beograd.
Reč ima narodni poslanik Marija Obradović.
Nisam ni očekivala da ćemo sada dobiti konkretan odgovor na moje postavljeno pitanje, ali pretpostavljam da ćemo u narednom periodu raditi zajedno na otkrivanju načina kako su trošena sredstva iz beogradskog budžeta. Lečenje srpske privrede je krenulo od izbora prošle godine, od kada je SNS predvodeći koaliciju koja je sada na vlasti krenula sa svojim planovima i realizacijom planova. DS je toliko razbolela Srbiju u prethodnih 12 godina, da je apsolutno nemoguće za manje od godinu dana napraviti krupne poteze, kada je lečenje privrede u pitanju. Verica Barać je uputila preko 70 analiza, primedbi, prigovora, sugestija, kada je u pitanju veza tajkuna i vlasti i ukazivala na korupciju, ali nije bilo odgovora. To je put kojim ste urušavali srpsku privredu. Ova sednica ne treba da se bavi prethodnim periodom od izbora prošle godine, moramo da krenemo od 2000. godine na ovamo, to je vremenski period u kome treba da tražimo razloge za urušavanje srpske privrede.
Reč ima ministar Zorana Mihajlović.
Da dodam nešto, ne samo za Beograd, ali pre toga, potpuno se slažem sa vama da mi danas ne govorimo o uzrocima, nego o posledicama. Ova vlada se prosto hrabro susrela sa mnogim problemima i počela da rešava te probleme, za razliku od prethodnih vlada, odnosi se i na kosovski, odnosno Briselski sporazum, i na plan implementacije. Sa zadovoljstvom očekujemo datum, ali posebno sa čim se jesmo susreli, to su problemi u ekonomiji. Budžet Beograda koji ste pomenuli, mislim da je to vrlo značajno pitanje, jer taj budžet Beograda je sastavni deo budžeta cele države i to što mi ne znamo na šta su se trošila sredstva tog budžeta, nego se bojim da onog trenutka kada se bude promenila struktura vlasti u Beogradu, da kao kada smo preuzeli vlast u republici, pa nismo imali sve informacije pre toga, o neverovatnim stvarima, pa čak i pogrešnom predstavljanju nekih podataka, verujem da ćemo to imati i za Beograd. Ako mi znamo podatak da od 2011. godine grad je dugovao skoro 60% svog tekućeg prihoda, kada stavimo u odnos prihode i dugove, onda se mi kao građani iz Beograda, ali i cela Srbija, nalazimo u ozbiljnom ekonomskom problemu. To ponašanje gradonačelnika, kada smo slušali gospodina Ilića, koji je govorio o urbanističkom planu, govorio je o jednoj neverovatnoj stvari, a to je bahatost gradonačelnika da nakon rasprave menja plan i to baš tamo, da budemo skroz otvoreni u onim opštinama koje predvodi SNS. Mislim da tu neke stvari moraju da se menjaju i slažem se sa vama da u narednom periodu ćemo to sigurno raditi zajedno.
Reč ima ministar Ilić, imate na raspolaganju dva minuta.
Meni je zadovoljstvo da je narodna poslanica pokrenula jednu vrlo interesantnu temu i za Srbiju i za Beograd i to je ono što nema usaglašavanja gradske vlasti i republičke vlasti. Zato nije ni čudo što je gospodin Mrkonjić bio protiv ovih projekata koji su se radili. I ja sam protiv bio svojevremeno, jer ista je vlast bila u prošlom mandatu u Beogradu i u Republici. Ministar je bio isti, iz iste partije i gradonačelnik. Došlo je do sukoba interesa. Zašto? Ministar građevinarstva, prostora i planiranja je urgirao da se prostorni plan promeni, da se na Skupštini Grada Beograda usvoji da je pogodnija varijanta leve obale Save, da se pređe sa auto-putem koridora 11, da se uključi u obilaznicu kod Beograda na surčinskoj petlji. Ali, grad Beograd je zadržao projekat Ade, koja je bila predviđena kao strateški projekat razvoja saobraćaja grada Beograda, uz desnu obalu Save da uđe auto-put u Beograd. Sve ovo što se radi je desna obala Save, a planska akta, kompletna dokumentacija je prebačena na levu obalu Save. Mi sada da bi to vratili u funkciju desne obale, treba nam tri godine i tu je klizište Duboka i niz problema i mi smo zadržali, ova vlada, levu obalu Save kao jedino rešenje koje je sada u ovom momentu izvodljivo, jer se uveliko radi auto-put Koridora 11 i obilaznica oko Beograda. Prema tome, kako ćete vi sada građanima Srbije i gradu Beogradu da objasnite da mi moramo po novom planu koji su oni usvojili u gradu da pravimo uzvodno još jedan most na Savi, a da je bilo neophodno da se radi most na Dunavu kod Vinče, naravno da se završi i ovaj kineski most i da kompletan sad saobraćaj prelazi na primer na levu obalu Save i kompletno izbacuje iz igre ceo sistem koji se sada gradi u Beogradu i košta milijarde? Kako sad, mi raspisujemo tender ovih dana za još jedan most uzvodno prema Surčinu, koji je po projektu i Prostornom planu i Beograda i Srbije.
Gospodine ministre, vreme, biće prilike. Reč ima narodni poslanik Zaharije Trnavčević.
Hvala lepo. Časno predsedništvo, narodni poslanici, žao mi je što je otišao premijer Ivica Dačić, ali hteo sam da čuje i on ove stvari. Srbija se, to smo svi ovde danas više puta čuli, nalazi, što bi rekao narod, u čabru. Zbog toga, mi nemamo mnogo vremena. Podsećam da je vreme nepovratno dobro svih građana, ne samo Srbije nego i sveta i nije svejedno kako se u kojoj zemlji koristi, naime, da li smo produktivni ili ne? Mogao bih na ovu temu još da dodam neke činjenice, ali nemam mnogo vremena, jer imam više pitanja, a želim da kažem sledeće. Predlažem da se uvedu norme o tome za koje vreme građanin kada podnese bilo kakav podnesak administraciji, Vladi, može da dobije odgovarajuće dozvole, saglasnosti, papire, itd, jer ono što nas odlikuje od drugih zemalja jeste što se ovde beskrajno dugo čeka. Nekada se više čeka na papire, nego što traje izgradnja jedne hladnjače na primer, to ja vrlo dobro znam. Zato predlažem da Vlada, predsednik i ministri ovde donesete odluku da administracija, a to isto važi i za lokalnu samoupravu, za pet radnih dana mora bilo kom građaninu ili investitoru iz inostranstva, da da odgovarajuće dozvole i saglasnosti. Ono što nas čini neprivlačnim za strane investitore, to vrlo dobro znate, bilo je o tome više puta reči, jeste upravo to što se u Srbiji, za razliku od nekih drugih zemalja, dugo čeka na te dozvole, saglasnosti, itd. Sledeće pitanje se u stvari odnosi baš na ovu temu i upućujem ga gospodinu Mlađanu Dinkiću. Pre nekoliko meseci, govorili smo o tome da se IMR rehabilituje jednim kreditom. Gospodin Dinkić je rekao da on ima ideju da se napravi jedna potpuno nova industrija poljoprivrednih mašina, ali ni od tog mog predloga, ni od njegovih ideja do sada nema znakova da je išta učinjeno. Kod mene su juče bili predstavnici ovog sindikata iz Rakovice i oni kažu da 850 radnika, koji imaju prilično iskustva kako seprave radnici, bi mogli da postanu na tržištu veoma privlačni, pod uslovom da dobiju odgovarajuću podršku. Gospodine Dinkiću, narod sa podsmehom govori da se podržava konkurencija. Strani investitori dobijaju novčanu podršku, ali za domaće investitore koji bi hteli da ožive, da rade nešto, takve podrške nema. Na kraju, pitanje za gospodina Gorana Kneževića. Gospodine Kneževiću, kada će biti objavljen neki program…
Gospodine Trnavčeviću, saslušajte me, neće vam moći odgovoriti, bolja vam je varijanta u drugom javljanju.
Dobro.
Reč ima ministar Zorana Mihajlović.
Potpuno se slažem sa vama i mi smo već pokrenuli jedan zajednički razgovor oko toga kako da pre svega smanjimo broj dozvola koje su potrebne potencijalnim investitorima. Recimo, ja to dajem sada iz primera iz oblasti energetike, ukoliko žele da se bave,recimo, iskorišćenjem potencijala obnovljivih izvora energije. Od 27 dozvola, iza kojih se nalazi u stvari 94 dozvole, to znači da na 94 šaltera ljudi moraju da dođu i u proseku su gubili dve – dve i po godine na takve dozvole. Dakle, mi smo pokrenuli inicijativu sa svim ministarstvima, javnim preduzećima koja su za to zadužena, raznim ustanovama, direkcijama, itd. i pokušavamo sa njima da napravimo dogovor, a ja očekujem u toku leta neku završnu fazu tog dogovora, da se taj broj svede na najmanji mogući. Govorila sam između pet do sedam. Moram da priznam da je i svim tim predstavnicima tih preduzeća, sa kime god da smo razgovarali, ista je želja, pitanje je samo zašto niko u ranijim periodima nikad nije te ljude okupio i krenuo da takvu stvar uradi? Slažem se sa vama da mora da se ograniči vreme, ali za neke stvari je zaista to moguće uraditi, možda i za dan dva, ali za neke stvari malo duže od pet. U svakom slučaju, to je nešto na čemu radimo i zahvaljujem se uopšte na pitanju, jer je ovo dobra stvar koja treba da se uradi.
Reč ima ministar Dinkić. Imate tri i po minuta, gospodine ministre. Izvolite.
Vezano za vaše pitanje oko IMR. Prvo, svakako da je Srbiji potrebna industrija poljoprivrednih mašina, ne samo traktora, nekad smo proizvodili i kombajne, i priključne mašine. Međutim, pitanje je šta je najoptimalniji način da se do toga dođe? Država kada bi uložila novac, koga nema u dovoljnoj meri kao što znate, to nije garancija da će se napraviti proizvod koji će moći osim srpskog tržišta da ide i na međunarodno, jer znate i za standarde ekoloških motora, koji trenutno nemaju ni IMR ni IMT. Da naprave motor sa ekološkim standardom, koji je po propisima EU, ljudima u Rakovici prvo treba podrška Mašinskog fakulteta, znanje, a još veća sredstva i vreme je u pitanju. Ono što je po meni optimalan scenarijo za ovu kompaniju, jeste ono što je bio optimalan scenarijo za "Zastavu" iz Kragujevca. U "Zastavu" smo doveli "Fijat" i više ništa nije kao što je nekad bilo. Hale koje su bile puste, sad su moderne i to je sav naš najveći izvoznik. Hoću da vam kažem da pre nego što uopšte razmišljamo da država uloži sredstva koja nema u dovoljnoj meri da bi napravila nešto od Industrije poljoprivrednih mašina, daćemo prioritet strateškom partneru koji bi mogao da uđe u fabrike i IMT i IMR, na način ili zajedničkog ulaganja ili preuzimanja, ali da se radi o ozbiljnim kompanijama. Mogu da vam kažem da trenutno vodimo razgovore sa takvim kompanija iz dve zemlje. Čuli ste javno za razgovore sa predstavnicima beloruskih kompanija, a ja vam sada mogu reći da na ovu temu smo počeli veoma ozbiljne razgovore sa samim "Fijatom". Kao što znate, "Fijat" u svom sastavu ima jednu od najvećih kompanija za proizvodnju poljoprivrednih mašina, koja se zove "Kejs new holland". Razgovaraćemo u narednom periodu o mogućnosti da napravimo sličan projekat kao što je bio u Kragujevcu, da ga napravimo u Rakovici.
Hvala. Reč ima ministar Velimir Ilić. Izvolite.
Gospodine Trnavčevuću, postavili ste pitanje oko građevinskih dozvola zašto se brže ne izdaju za poljoprivredne objekte kao što su hladnjače, tovilišta itd. Ima jedna stvar koja je vrlo problematična. Mi izdajemo dozvole odmah, ali je problem što sam ja ovde molio u Skupštini gospodu poslanike da izbacimo prošli put saglasnost komšija. Gde god se pojavite sa tovilištem, hladnjačom, trafostanicom nijedan iz okruženja neće dati saglasnost. I to je veliki problem. Ako vi kažete pravi tovilište tov svinja, svi kažu ne dolazi u obzir niko ne da saglasnost, a i kreće upravni postupak koji je problematičan i ulazimo u spor. Znači, ako se on odmakne na razdaljini koja je potrebna, ako se definiše to, ali nastavio bih ono što sam hteo da kažem u vezi dozvola. Ovo sve što se radi, prilazi na mostu na Adi, nema ni jedna građevinska dozvola i svi su radovi zaustavljeni i od inspekcije date su krivične prijave. Znači, ja ne mogu da dozvolim. Ne da se dozvola za jedno tovilište, pa odu inspektori i zaustave, crvenu traku, a, na primer, dozvoli se da se 100 hektara beogradske zemlje koristi da se gradi bez i jednog papira.
Reč ima narodni poslanik Zaharije Trnavčević. Izvolite.
Hvala lepo. Zadovoljan sam odgovorom koji je dala gospođa Zorana Mihajlović, ali moram, gospođo, da vam kažem da za postavljanje jednog stubnog trafoa od Novog Slankamena do Krčedina, opština Inđija, kažu tako u Elektrodistribuciji Vojvodine, kaže da je potrebno šest meseci. To je idioterija. Taj stub postojii samo na njega se okači trafo od 160 kilovata, da oni ljudi mogu da zalivaju strujom, a ne naftom, vodu, voćnjake svoje itd. Gospodine Iliću, vezano za ovo što ste rekli, juče sam bio u Dudovici i čovek mi kaže da su, a ja to znam kada su u pitanju pčelari, ga naterali da oko farme svinja, nalazi se na kraju sela, podigne stub, zid od metar, do dva i po metra. On je podigao nešto niži i oni ga sada, što kažu, kecaju zašto taj stub nije kao što su oni rekli, dva i po metra itd. To treba izbrisati i izbaciti. Ekologija. Pa, šta da radi onda Švajcarska, koja u februaru mesecu izveze sav stajnjak? Miriše, ja nisam rekao da smrdi stajnjak, ali niko se ne buni protiv toga, jer od toga mirisa ima dosta hrane da one "Milke" krave jedu, da ima mleka, čokolade, sira, itd. Na kraju, pitanje gospodinu Kneževiću. Gospodine Kneževiću, do sada nisam video da se Ministarstvo poljoprivrede, kao ni prethodna, bavi zadrugarstvom, udruživanjem malih poljoprivrednika. Prema popisu koji je obavljen u decembru 2012. godine, imamo 400.000 malih domaćinstava, a dobre zadruge mogu da se izbroje na prstima dve, četiri ruke najviše. Ima dosta dobrih mogućnosti da ministarstvo i Vlada Srbije, ako je, a treba da jeste, zainteresovana za udruživanje, jer šta ćemo mi da radimo u EU sa malim seljacima… (Predsedavajući: Vreme, gospodine Trnavčeviću.) …da se obnovi i pomogne obnova zadružbenog pokreta. Hvala vam.
Reč ima ministar Goran Knežević. Izvolite.
Da, znamo i sami da je zadrugarstvo izuzetno važno, ne samo za poljoprivredu nego uopšte. Ministarstvo privrede i finansija radi na izradi tog zakona. Jedna ozbiljna radna grupa je angažovana po tom pitanju. Održane su sve konsultacije sa Ministarstvom poljoprivrede. Nadam se da će već u septembru mesecu taj zakon biti u proceduri. Bilo je po programu sada, ali zbog zgusnutog rasporeda to će biti urađeno u septembru mesecu. Videli ste da se Zakonom o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju predviđene i subvencije za zadrugarstvo. Prema tome, da, želimo to i radićemo na tome. Iskoristio bih priliku, nisam stigao ranije, nije bilo vremena, da odgovorim i gospodinu Mihajlovu na njegovu konstataciju oko milion hektara za parložene zemlje. Naravno, ne uzimam to ni sebi, ni Ministarstvu poljoprivrede ni kao neku krivicu, ni kao neku zaslugu. To je podatak sa kojim često barata i u medijima, ali ja sam pokušao već više puta da proverim podatak i nisam dobio prave podatke. Vrlo je teško to utvrditi. Čekamo sada na analizu popisa poljoprivrede, pa ćemo onda imati tačnije podatke. Inače, u Srbiji ima oko 4.100.000 hektara obradivih površina, od toga oko 450.000 hektara je državno zemljište i izdaje se u zakup negde oko 280.000 hektara. Očekujemo da ove godine to bude i 300.000 hektara. Postoji tu neka razlika. Jedan deo su utrine i pašnjaci, a jedan deo je pretvoren u građevinsko zemljište, jedan u javno. Vi dolazite iz Vojvodine. Znate da u Vojvodini ima jako malo tog zaparloženog zemljišta i da je velika jagma za zakupom poljoprivrednog zemljišta, da su cene otišle gore. Da ne govorim o privatnom zemljište koje se sada prodaje, gde su cene otišle oko 30% i 40% u odnosu na prethodni period. Videćemo šta će pokazati ovaj popis. Inama je jako važan taj podatak. Evo, juče sam bio u Čačku. Razgovarali smo i tamo. Kod njih praktično nema metra kvadratnog neobrađenih površina. Imamo i veliku potražnju od strane velikih investitora za zemljištem u Srbiji. Razgovarao sam neki dan na sajmu sa italijanskom kompanijom "Ferer". To je jedan od najvećih proizvođača iz konditorske industrije – "Nutela", "Roše Ferer", one kocke. Oni su zainteresovani za lešnike. Zainteresovani su da kupe hiljadu hektara i da zakupe još 10.000 hektara za zadrugarstvo. Prema tome, jedna izuzetna šansa. Zemljište je izuzetno traženo. Mi ćemo pokušati sve te kapacitete koje imamo u zemljištu upravona ovakvim projektima velikimda angažujemo.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Mirko Čikiriz. Izvolite.
Hvala. Gospodo ministri, u ime moje poslaničke grupe u pozitivnom smislu bih ocenio dobrom promenu politike, priznao je i sam premijer, u smislu evropskog puta Srbije. Podrška naše poslaničke toj politici nikada nije bila sporna, kao i nacionalnom otrežnjenju i doprinosu nacionalnom pomirenju i spremnosti da se ode na Oplenac i da se pokloni kruni Karađorđevića, oni koji su je stvorili i proširili granice Srbije, ali i stvorili Kraljevinu Jugoslaviju, koju su, nažalost, levičari razbili. Očekivao sam danas da, budući da Srbija nije prvi put u teškoj ekonomskoj situaciju, to se dešava svim zemljama s vremena na vreme, se malo podsetimo i najboljeg ministra finansija kojeg je Srbija ikada imala, gospodina Lazara Pačua, koji čak nije bio ni ekonomista, nego lekar. Neke paralele se mogu podvući. Šta je uradio gospodin Lazar Paču kada je zatekao praznu državnu kasu? Prvo što je uradio, otpisao je sve nevažne troškove. Zatim je zaveo opštu štednju. Mi to još uvek nismo uradili. Zatim je smanjio plate državnih službenika. U tom pogledu iz Vlade stižu kontradiktorne izjave. Zatim je sproveo rigoroznu akciju naplate poreza, svih poreza. Gospodin Dinkić je pre neki dan pričaou parlamentu da je naplata poreza na nezadovoljavajućem nivou. Zatim, ono što su danas predlagali narodni poslanici, što predlažemo mi kao poslanička grupa, značajno povećao budžetske prihode od carine. Mislim da je dosta demagogije, dosta populizma. Svi ekonomski pokazatelji govore da se nalazimo u jako teškoj situaciji i da nema mnogo nade za optimizam i da ne postoji čarobni štapić da se reše svi problemi, ali od nečeg se mora poći. Carina je država za sebe - interna kontrola je godinama uvezana sa carinicima, prolazi roba bez carinjenja, carini se sa nižim kamatnim stopama itd. Zahvaljujući ovim merama, samo posle godinu dana, Kraljevina Srbija se finansijski u potpunosti stabilizovala. Čak je i izdržala Carinski rat sa Austrougarskom i povećala spoljnotrgovinsku razmenu za vreme Carinskog rata, nalazeći druga tržišta za 100% i spremno dočekala balkanske i Prvi svetski rat u finansijskom smislu. Šta ova vlada može da uradi? Prvo, mora da povuče neke nepopularne mere i da utiče i na promenu mentaliteta življenja na tuđi račun. Zbog čega? Tražimo jednu ozbiljnu analizu efekata svih subvencija koje se daju. To je najklasičniji primer življenja na tuži račun. Zatim, da se suzbije crno tržište, da se donesu potrebni zakoni o zadrugama, o zanatastvu, o zanatskim komorama… (Predsedavajći: Vreme.) Završavam. … Da se izmeni Zakon o denacionalizaciji, da se uvede supstitucija, koja je mnogo jeftinija za državu. Nastaviću kasnije. Hvala.
Reč ima ministar Dinkić.
Nažalost Lazi Pačuu je bilo lakše da sredi situaciju u javnim finansijama Srbije nego što je meni danas, jer je tada samo Srbija bila u finansijskoj krizi, a ostatak sveta nije. Problem u ovoj situaciji i ujedno sva dramatičnost situacije je u tome što je danas čitav svet u krizi, a posebno Evropa. Neke od tih mera svakako treba da se primene i mi ćemo ih svakako primeniti, ali moramo da budemo svesni da bez oporavka zemalja iz evrozone, gde izvozimo 65% naše robe, nema šanse da se u Srbiji mnogo bolje živi. To je realnost. Nikada se nije desilo čak ni u uslovima one velike depresije iz 1929. godine da ovakve razmere ima svetska ekonomska kriza. Podržavam vaš predlog i sam ću to uraditi i predložiti Vladi da se analiziraju efekti subvencije i da se krešu subvencije tamo gde nisu neophodne. Kada se nema mora prvo da se krene od kresanja necelishodnih i nepotrebnih ili manje potrebnih rashoda. Što se tiče smanjivanja plata u administraciji i to ću predložiti, odmah da vam kažem. smanjivanje plata u administraciji za 10%, republičkoj, pokrajinskoj i lokalnoj, ali ne i u javnim službama, ne u prosveti, ne u zdravstvu i ne penzionerima. Što se tiče penzionera već sam rekao da penzije sigurno neće biti smanjivane. Sigurno plate u zdravstvu i prosveti neće biti smanjivane. Sigurno plate u vojsci i policiji neće biti smanjivane. Moramo da vidimo šta su realne mogućnosti i koliko i kada one mogu da rastu u narednih godinu i po dana, dakle ne samo do kraja ove godine. To je nešto o čemu ćemo razgovarati i mi svi zajedno u koaliciji i to je ono sa čime ćemo izaći pred poslanike. Kada bi samo administracija republička, pokrajinska i lokalna mogla da reši problem, to bi bilo jednostavno. Međutim, ukupni rashodi za ovu administraciju u odnosu na ukupan budžet čine ispod 2%. Dakle manevar na 2% budžeta je skroman i to je realnost, sve ostalo je demagogija. Ono što je činjenica jeste da bez obzira što su male plate u javnom sektoru i penzije one danas čine 52% ukupnog budžeta. Čine 25% ukupnog bruto domaćeg proizvoda. Na njih se izdvaja više nego što ostvaruje srpski izvoz kompletan tokom jedne godine i činjenica je da nivo mase plata u javnom sektoru u odnosu na bruto domaći proizvod je daleko veći u Srbiji nego u zemljama slične snage u Evropi, ne samo EU, nego i posebno u zemljama koje su u tranziciji, a da ne govorim o penzijama. Bez obzira što su penzije niske i niko to ne želi da spori, to je činjenica, ali masa penzija danas u bruto domaćem proizvodu je mnogo veća nego što je to slučaj u drugim zemljama u Evropi i retko koja zemlja ima veće učešće mase penzija u bruto domaćem proizvodu. To naš zadatak čini neverovatno teškim. Ko god misli da je lak nudim mu da preuzme ovaj posao umesto mene. U pitanju je jako težak posao. U okviru tih parametara moraju da se nađu rešenja. Mislim da će Vlada naći rešenja, čak sam ubeđen u to, ali moramo da imamo veći konsenzus celog društva kako to da napravimo. Sigurno je da ne smemo da dozvolimo da budžetski deficit dostigne one projekcije o kojima je govorio MMF i sigurno neću biti u Vladi ukoliko bi deficit išao ka tom nivou. Predložiću kresanje budžetskog deficita koje će ga vratiti u neke normalne okvire koje zahteva sadašnja situacija, imajući u vidu ono što je premijer govorio, balans između štednje i potrebe za razvojem. Sigurno neću predlagati gušenje bilo kakvog razvoja. Koridor 11 mora da se gradi, mora da se grade kanali za navodnjavanje, mora da se investira u poljoprivredu, mora da se dovode investitori. Da nismo dovodili investitore ne bismo ni imali ovaj rast koji smo imali danas. Samo sa sopstvenim snagama to ne bismo mogli da uradimo. Sigurno da možemo i više da iskoristimo tzv. sopstvene snage, ali nemojmo da budemo demagozi, to nije dovoljno. Na međunarodnom tržištu nam trebaju investicije. Program koji ćemo predložiti će biti kompleksan. Neće samo sadržati mere za stabilizaciju budžeta, jer je to nedovoljno i to je vezano samo za javni sektor. Podrazumevaće i mere za unapređenje svih onih delova privrede koji mogu da povuku razvoj.
Reč ima narodni poslanik Mirko Čikiriz.
Hvala gospodine ministre. Predložio bih još neke mere. Kada smo pričali o budžetu rekli smo da treba zavesti opšte mere štednje, od onih najbenignijih, uštede troškova na svim nivoima, grejanja, goriva, službenih automobila, opštinske, gradske slave. Danas svako komunalno preduzeće, svaka mesna zajednica, svaka opština, svaki grad i dalje nemilice troši sredstva građana na raznorazne proslave koje su totalno nebitne i neprimerene vremenu. Ministarka zdravlja je zatekla dug zdravstvenih ustanova od 130 miliona evra koji smo pretvorili u javni dug. Rekla je da će nam dati spisak ustanova koje su napravile dug, spisak nikada nije došao. Zadnja tri meseca je napravljen novi dug od 3,5 milijardi dinara i sada ministarka zdravlja kaže da ako se nastavi takav neodgovaran način ponašanja rukovodilaca zdravstvenih ustanova da će početi da ispituje i da podnosi krivične prijave. Po nama to Vlada treba da radi sve vreme. Da li je vršena analiza koliki bi efekat po našu privredu imalo preusmeravanje subvencija za radna mesta u poljoprivredi, što je predlog SPO i DHSS od početka? Ako se smanjuju plate državnim službenicima, onda ne treba smanjivati one najmanje plate. Treba odrediti limit, jer nije isti efekat ako smanjite nekom službeniku koji ima fakultet i platu 30.000 i onome ko ima 100.000. Vlada mora da uradi strukturne reforme poreskog, penzionog i zdravstvenog sistema. To su i informacije koje dobijamo iz Vlade ali nikako u taj korak da se krene. Treba izvršiti analizu koliko bi u procesu denacionalizacije bila ušteda veća za državu i za sve građane Srbije kada bi se izmenio Zakon o denacionalizaciji i kada bi se uvela odredba o supstituciji, jer 95% zemljišta koje je uglavnom zaparloženo i ne obrađuje se, bi moglo po tom osnovu da se vrati građanima, a ne da se isplaćuje novac na teret svih poreskih obveznika.
Gospodine Čikirizu, isteklo vam je vreme. Reč ima ministar Dinkić.
Slažem se sa vama da mora da se uvede finansijska disciplina na svim nivoima. Primer iz ovog zakona koji ste pominjali, o preuzimanju dugova zdravstvenih institucija, njegova implementacija to govori. Ova Skupština je izglasala da se preuzme dug koji je po rečima zdravstvenih institucija iznosio 13 milijardi dinara. Kada su u prva tri meseca ove godine prijavili stvarni dug sa papirima, sa dokumentima, pod krivičnom i materijalnom odgovornošću pokazalo se da je samo 4,7 milijardi. Mnogi govore – duguje država nama, zbog toga ne možemo da radimo i mnogi u tome i preteruju. Dug je bio 4,7 milijardi a ne 30 milijardi dinara. Ubeđen sam da i ljude koji krpe kraj sa krajem, ove putare juče motivisali da izađu na ulicu. Ne govore istinu kada kažu da im je dug koji im je država dužna devet milijardi. Tražio sam zato da se ustanovi koliko stvarno država duguje. Ono što država duguje mora da se plati. Ali, ako postoji nešto što je izmišljeno onda to nije način. Što se tiče discipline, trenutno nema finansijske discipline i tu ste potpuno u pravu. Učiniću sve da uspostavimo disciplinu i kada je u pitanju poreska uprava, i kada je u pitanju redovno plaćanje obaveza u roku od 45 dana. Pre neki sam blokirao 120 opština, zato što nisu u roku od 45 dana različite institucije plaćale obaveze po osnovu zakona u privatnom sektoru. Kada smo ih blokirali, krenuli su svi da plaćaju. Sada ih je vrlo malo ostalo blokirano. Blokiraćemo sudove. U ovoj državi sudovi danas ne plaćaju račune, koje su preuzeli, u roku od 45 dana. Kasne već 11, 12 dana. Kasne i gerontološki centri. Kasne i policijske uprave. Kako mislimo da nam država bude uređena, ako oni koji treba da zavode red kasne u izmirivanju svojih obaveza. Kao ministar finansija ću dati sve od sebe, ali još jednom ponavljam, bez pomoći čitavog društva se ne može uvesti red i ne mogu se uvesti jednake šanse za sve. Preusmeravanje subvencija, svakako, ako to daje rezultate. Trenutno su subvencije za poljoprivredu oko 4% budžeta. Cilj je da budu 5, to znate i sami, najmanje. Za otvaranje novih radnih mesta, ovo o čemu govorite, 0,7%. Ako bi ukidanje tih subvencija zaista dalo analizom toliko dobar rezultat da se preusmeri u poljoprivredu, to bih prihvati. Nisam siguran. Mislim da same subvencije u poljoprivredi, bez ulaganja u investicije, nisu dovoljne. Subvencije treba da pomognu ljudima tako što će im povećati dohodak. Bez ulaganja u investicije, kupovinu nove opreme, izgradnje kanala za navodnjavanje, samo davanje para kroz subvencije, takođe, može biti neefikasno, čak i kada je poljoprivreda u pitanju. Treba gledati sistem svih podsticaja u poljoprivredi, kao i u svakoj drugoj delatnosti. Takođe, treba da se postavi pitanje – da li možemo da nastavimo ovako sa javnim preduzećima koja, pre ili kasnije, prevaljuju svoje obaveze na obične građane. I Srbijagas koja nije u stanju da plati državne garantovane dugove, pa kaže – jednostavno, to ne možemo da platimo, i JAT, i Železnica i Resavica, dakle, ima puno takvih preduzeća, da ne govorimo o nekima koji bi morali da budu profitabilni a nisu, kao što je Galenika. Na žalost, puno je razloga za brigu i puno je stvari koje treba srediti. Ne plašim se izazova i sasvim sigurno ću učiniti sve, sa svojim kolegama, da to učinimo i da rešimo ove probleme. Svi koji tu pomognu, dobro su došli. Na žalost, mislim da neki koji olako daju neke izjave, nisu svesni celine problema. Da sada ne govorim o tome da se iz žalbe dobijaju, u međunarodnim sudovima, za neisplaćene plate radnicima za period kada nisu radili 90-tih godina, i ko zna koliko obaveza još treba da stignu na leđa državi. Ne kažem da ti ljudi ne treba da budu kompenzirani, ali ko to plaća? Platiće svi građani Srbije. To ne plaćam ja. U ovom trenutku samo vodim javne finansije i vodim računa o državnoj kasi, a suštinski, ceh plaća narod. Zato svi moramo da budemo solidarni, da shvatimo težinu problema, da ako vodimo i donosimo neke nepopularne mere, da se ne napadaju ti koji te mere predlažu, nego da analiziramo efekte – šta bi bilo ako se oni ne primene. U tom smislu zahvaljujem na vašim predlozima jer su konstruktivni.
Reč ima narodni poslanik Đorđe Stojšić.
Zahvaljujem, gospodine predsedniče. Koleginica Papuga je na odboru pa bi umesto nje postavio pitanje koje se tiče državne zemlje koju je već ovde ministar spomenuo, kada god ovde pričamo o ekonomiji, atmosfera je malo komemorativna, ali mislim da postoje neki resursi koji su svetla tačka i koji se stalno navode kao nekakva perspektiva razvoja, a državna zemlja je upravo jedna od tih. U Srbiji je 450.000 ha državne zemlje, koliko znam, poljoprivredno je zemljište i o tome i pričam. Kao LSV smo predlagali, kada se donosi Zakon o javnoj svojini, da se formira fond za poljoprivredno zemljište, iz više razloga. Jedan od tih razloga je taj, što kaže i stara engleska poslovica – zemljište se više ne proizvodi, kupujte ga. Tu poslovicu su čuli i Arapi i tajkuni i svi, ali bi bilo dobro da ih čuju i oni koji se staraju o poljoprivrednom zemljištu u Republici Srbiji. Fond za poljoprivredno zemljište je nešto što bi omogućilo da se zemljište kao kolateral iskoristi za, recimo, emitovanje nekih hartija od vrednosti i po osnovu prihoda od tog zemljišta bi mogla da se finansira između 500 miliona i milijardu evra godišnje investicija u poljoprivredi, u primarnu proizvodnju, ili da se, recimo, očisti kanal Dunav-Tisa-Dunav, koji je bez daljeg građenja kanal, sasvim dovoljan da se u Vojvodini uvede navodnjavanje na većem delu oranica, i što se tiče plodnosti, takođe. On je bio jedan od razvođenijih kanalskih mreža u Evropi još pre 200 godina, a ne sada. Pitanje za gospodina Kneževića je – da li ta ideja i dalje postoji? Da li se nešto po tom pitanju radi? U velikom broju lokalnih samouprava bi se morao preispitati način na koji se izdaje državna zemlja u zakup, pogotovo ako se ima u vidu da način na koji se to sada čini je u velikom broju opština tamni vilajet sam po sebi. Druga stvar, ne može se baviti intenzivnom poljoprivrednom proizvodnjom kada vam treba zakup na više godina da bi formirali trajne zasade ili staklenike i plastenike, u svakom slučaju, bavili se onim što donosi neku veću dodatnu vrednost. Zahvaljujem.
Reč ima ministar Knežević.
Jeste, državna zemlja je jedan od problema koji pokušavamo da rešimo. Uopšte je zemlja blago i ne kaže se džabe da je blago. Ona se ne može supstituisati, ona se ne može doneti sa drugog mesta. To je jedan od potencijala, ogromnih potencijala koje ima Srbija, uz, za sada, blagotvornu klimu koju ćemo popraviti ovim navodnjavanjem, do vrlo kvalitetnog zemljišta koje imamo. Učili smo, bar moja generacija, a nedam se i vaša da je učila, da je Srbija žitnica Evrope i da možemo da hranimo tri Japana. Nažalost,ti svi naši resursi su dosta bili uspavani u prethodnim godinama iz raznoraznih razloga, ne ulazeći sada u to, pogotovo ne baveći se politikom. Vreme je da se to polako aktivira. Radimo na tome i pokušavamo da napravimo jedan siguran prepoznatljiv i predvidiv ambijent za poljoprivredne proizvođače, gde bi oni mogli da planiraju svoju proizvodnju u dužem vremenskom periodu. Tri su glavna instrumenta toga, a to je pre svega budžet ili davanja direktna u poljoprivredu, subvencije i investicije. Drugo su baš direktne investicije o kojima sam malopre govorio. Treća stvar je regulativa. Ovaj zakon o podsticajima u poljoprivredi i ruralnom razvoju i strategija koja se radi, koja treba da pokaže i da izbaci sve te nape potencijale i da ih aktivira u dužem vremenskom periodu. Što se tiče državne zemlje, malopre sam rekao da imamo negde oko 450 hiljada hektara te državne zemlje. Zakonom je predviđeno da glavnu reč u čitavoj toj priči vode lokalne samouprave koje prave program davanja poljoprivrednog zemljišta u zakup, a ministarstvo daje mišljenje na te programe. To je do sada išlo nekim tokom. Primetili smo da ima dosta problema u tom smislu.Zato ćemo preduzeti neke mere. Naime, radna grupa već nekih mesec i po radi na izmenama i dopunama Zakona o poljoprivrednom zemljištu. Dešavaju se tamo i malo komične situacije, vi to znate sa terena najbolje, u pitanju je pravo prečeg zakupa i neki tihi rat koji vlada između stočara i ratara i čisto ratara. To je ogroman problem. Nadam se da ćemo to uspeti da rešimo u narednom periodu. Ovo je dobra ideja i već radimo na tome, gde ste rekli da ta zemlja može da bude kolateral za neko zaduživanje.Radimo zakon o predžetvenom finansiranju gde imamo podršku Svetke banke i ona finansira jedan deo toga, gde će oni omogućiti deo sredstava i bankama i osiguravajućim društvima da se pod mnogo povoljnijim sredstvima plasiraju. Radilo se to i sada, da se na zeleno kupovala neka roba, da su veliko proizvođači ulagali u tu proizvodnju. Očekujemo da se sada tu stvori velika konkurencija i da se to sistemski reši. Kada kažemo konkurencija, mislimo da će učestvovati i osiguravajuća društva, banke i mnogi drugi koji su zainteresovani i da će ta konkurencija dovesti sigurno do mnogo kvalitetnijih odnosa između proizvođača i tih otkupaca na zeleno. To je otprilike to.
Reč ima narodni poslanik Đorđe Stojšić. Izvolite.
Zahvaljujem na odgovoru. U svakom slučaju državnu zemlju vidimo definitivno kao veliki potencijal. Konkretno, ovo je jedna od ideja koje sam izneo. Takođe, imali smo ideju da bi sa državnom zemljom mogao da se kapitalizuje nekakav garancijski fond u okviru Ministarstva poljoprivrede ili Pokrajinskog sekretarijata za poljoprivredu, gde onda ne bi iz budžeta morale da se subvencionišu kamate, kao što je do sada rađeno, nego bi mogle da se izdaju garancije za uzimanje poljoprivrednih kredita, što bi u mnogome smanjilo ove izdatke. U svakom slučaju, mi u Vojvodini moramo u što hitnijem periodu doći do nekih rešenja koja se tiču sveobuhvatne agrarne politike, jer trenutno, Vojvodina je nerazvijeni region, po poslednjim podacima. Ako pogledate ne samo nezaposlenost, i visinu ličnih dohodaka, itd. videćete da smo daleko od onoga što smo bili, a sada smo pali ispod republičkog proseka. Tako da, bez obzira na to ko je kriv, da li republička ili pokrajinska vlast, koje međusobno konstantno razmenjuju optužbe, ono što se dešava u privredi, a naročito u poljoprivredi, neće moći da čeka te večne dogovore, nego poljoprivrednici moraju da budu u stanju, da na neki način dugoročno da planiraju šta će da seju i čime će da se bave. Tako da, nadam se, vaša saradnja sa pokrajinskim sekretarom već u narednom periodu se poboljšati u odnosu na protekli period, ali sve u pravcu toga da poljoprivrednici u Vojvodini ne trpe štetu zbog političkih razmirica. Zahvaljujem.
Narodni poslanik Vojislav Vujić. Izvolite.
Gospodine predsedniče, gospodo ministri, dame i gospodo narodni poslanici, moje pitanje u prvom obraćanju, biće upućeno gospodinu Dinkiću i gospodinu Iliću. Tiče se turizma. Vezano je naravno, za ovu današnju temu i za ekonomiju, a ono što danas želim da vas podsetim, to je da Vrnjačka Banja ove godine proslavlja 145 godina organizovanog bavljenja turizma. I dalje smo lideri sa preko milion noćenja u toku godine, i dajemo primer svim ostalim turističkim mestima kako treba da se radi. Ono što mislim jeda su naši hendikepi, a od vas očekujem odgovor, dve stvari. Prvo privatizacija HTP "Fontane", koja dugo stoji u jednom nerešenom status. Očekujem da će gospodin Dinkić moći da mi da odgovor šta se dešava u tom pravcu. Ovog trenutka hoću i da pohvalim gospodina Velimira Ilića zbog tih auto puteva koji se po Srbiji rade. Jedan od njih prolazi pored Vrnjačke Banje i nama je to vrlo bitno za našu lokalnu strategiju razvoja turizma, obzirom da očekujemo da će svim gostima biti lakše da dođu do Vrnjačke Banje. Gospodine Dinkiću, jedna stvar mi samo nije jasna. U strategiji turizma koju je radila Vlada, kaže ovako – da posebno treba naglasiti da bi rehabilitovanje postojeće smeštajne ponude, često povezane i sa još uvek nedovršenim procesom privatizacije, po pravilu trebalo da ima prioritet u odnosu na ulaganja u nove projekte u grinfild investicije. Kad je Vrnjačka Banja u pitanju, sve ovo vreme to nije bilo pravilo, pa me interesuje - da li ćemo sada u toku 2013. godine napraviti ovaj neki zaokret u kursu na kakvom smo do sada bili? Neko je malopre rekao da se ulagalo dosta u turizam, verovatno i sigurno i to je dobro, ali u Vrnjačku Banju, vrlo malo. Očekujem da 2013. godina vrlo bitna, pogotovo za Vrnjačku Banju i očekujem da ćemo od vas dobiti podršku kako i od gospodina Ilića za sve one projekte koje smo kandidovali, ili za bar deo tih projekata. Znači, pitanje za gospodina Dinkića – šta se dešava sa HTP "Fontanom"? Dva pitanja za gospodina Ilića – projekte koje smo kandidovali, da li možemo da očekujemo brzo neku realizaciju, bar dela projekata koji se kod vas nalaze? Da li gospodin Ilić može da mi da informaciju šta se dešava sa aerodromom u Lađevcima, kad je rok za njegovo puštanje u rad? To u ovom prvom obraćanju.
Gospodin Dinkić.
Vi ste apsolutno u pravu. Nažalost, banjski turizam u odnosu na druge grane turizma prilično zaostaje u Srbiji u poslednjih par godina. Ne zbog samih banja. Puno se ulagalo u banje, ali to je bilo u prošlom veku. Nije se ulagalo sada u ovih poslednjih 10 ili 15 godina. Naše banje su zaostale u razvoju u odnosu na druge banje u centralnoj Evropi. Imamo odlične klimatske uslove, odlučnu prirodu, ljude. Sve je tu, ali nije bilo investicija i više nisu naše banje ni iz bliza moderne kada pogledamo kakve su banje u Sloveniji, a kamoli u Austriji, drugim evropskim zemljama. Zašto je to tako i zašto lakše prolaze grinfild projekti u turizmu nego nadogradnja onoga što su neke prethodne generacije uradile? To jeste dobro i pravo pitanja. Činjenica je – od toga da se pojedin ljudi koji su u sadašnjim banjama plaše ulaska i privatnog kapitala i partnerstva sa opštinama i državama radi zadržavanja postojećih privilegija. Da budemo potpuno otvoreni, banje imaju dobar promet, ali on može biti mnogostruko veći a mnogi bi želeli da zadrže postojeće pozicije. Mi smo imali u prošloj i pretprošloj godini interes jedne od najvećih evropskih kompanija da uloži u Vrnjačku Banju, pa je poslanička grupa koja je tražila raspravu o ovim pitanjima to jednostavno sprečila fizički, misleći da će na taj način da izgubi vlast na lokalnim izborima, ako zadrži te pozicije i ako spreči ulazak ozbiljnog investitora koji bi modernizovao HTP "Fontatu". To je bila investicija jedne od najvećih evropskih grupa koja ima banje u Češkoj, Slovačkoj, Mađarskoj, a sprečena je da uđe u Vrnjačku Banju iz jednog mizernog razloga, straha ove poslaničke grupe DS, govorim o stranci a ne grupi, koja je to tad sprečila. Šta se desilo? Izgubili su izbore u Vrnjačkoj Banji. Šta će se sada desiti? Da se okrenemo budućnosti, biće raspisan javni poziv za privatizaciju imovine HTP "Fontana". Ima zainteresovanih. Nadamo se da će to uspeti i da se ne događaju ove tragedije od pre mesec, dva dana, da u onim razvalinama onog hotela, koji nikada ni završen, a započet je, odavno se gradi, deca stradaju, nego da to neko dovede u red, da modernizuje, da napravi moderne hoteli i da Vrnjačka Banja poveća promet, jer je to u interesu građana koji tamo žive. To je model koji treba forsirati u narednom periodu, javno – privatno partnerstvo radi razvoja banja. Ako je moglo da to uspe u Prolom Banji, ako je moglo da uspe u Atomskoj Banji kod Čačka, to može u svim našim banjama da da mnogo bolji efekat i definitivno sam ohrabren činjenicom da novo rukovodstvo Vrnjačke Banje pruža podršku investicijama i ulaganjima u Vrnjačku Banju bez obzira da li dolazi od države i od privatnog sektora jer cilj jeste da se to unapredi i da se priroda koja ima svoje lepote i čari oplemeni investicijama u neke moderne sadržaje i da tu ljudi mogu mnogo više da dolaze, da to bude pre svega za rehabilitaciju ljudi kojima je to potrebno, ali da dolaze i oni ljudi koji nisu bolesni da bi trošili svoj novac, rekreirali se i u tom smislu očekujem da kroz ovo partnerstvo opštine i privatnog sektora i države Vrnjačka Banja bude mnogo bolja nego što je sada. Trenutno jeste banja broj jedan u Srbiji zajedno sa Koviljačom ili Sokobanjom, ali može svaka od ovih banja da bude mnogo jača i bolja.
Reč ima ministar Ilić.
Odgovoriću na brzinu. Nadam se da ćete ponoviti deo pitanja pa da mogu još jednom da završim kompletno pošto je malo vremena ostalo. Tačno je da je Vrnjačka Banja u prioritetu svih investicija što se tiče banjskog turizma i mi smo učinili sve da se infrastruktura poboljša, da se dovede saobraćaj, da može bezbedno da se to koristi i ulagali u Banju i u sam ulazak itd. Sada je jedan veliki projekat a to je rekonstrukcija i parka i čitavog centra i čitave zone. Znate da ste domaćini u sklopu proslave Milanskog edikta i da će tu biti skup mnogih ljudi iz čitavog sveta koji će doći u Vrnjačku Banju. Nažalost, radili ste fazno projekat i morate da tenderišete ponovo deo projekta da bi završili. Sredstva smo vam obezbedili. Završićemo sigurno. Pošto je vreme isteklo, opet ćete pitati, a ja ću vam završiti.
Meni je ovaj deo jasan. Ostaje vreme pred nama. Verujem u to što ste mi sada rekli, iako smo pre mesec dana razgovarali o nečemu sličnom, pa nije bilo pomaka. Verujem da sezona građevine tek kreće. Drugo pitanje, meni je žao zato što trenutno premijer nije prisutan, ali verujem da će bilo ko od prisutnih ministara moći da mi da neki odgovor ili bar da nam kaže šta će se s ovim pitanjem dešavati u budućnosti. Ovo je jedno od pitanja koje je, naravno, važno za sve građane Srbije, i pre svega važno je i za nas iz Jedinstvene Srbije zato što je to osnovica našeg programa. Pored ove strategije turizma o kojoj sam sada pričao, došlo do još jedne strategije, a to je strategija podsticanju rađanja sa nekim, doduše, starijim datumom. Ono što sam unutra pročitao, za sada, nije baš primenjivo u praksi. Ova tema je pokrenuta jedne večeri kada smo imali ovde raspravu o sporazumu koji su potpisali Brisel i Priština. To veče sam rekao da ti sporazumi mogu da budu, ne samo taj jedan, nego i mnogo takvih sporazuma može da bude pred nama narednih godina, ukoliko neko ne počne ozbiljno da se bavi borbom protiv bele kuge. To veče sam i premijera zamolio da zajedno sa svojim timom, sa ministrima u Vladi krenu u jednu izradu ovakvog projekta, državnog, nacionalnog projekta, bez koga i ova ekonomija i sve što pričamo polako gubi svaki smisao. Ono što me interesuje - da li ste počeli nešto da radite na tom pitanju i, ako niste, u kom periodu se planira nešto slično?
Reč ima ministar Ilić.
Želim da vam završim odgovor koji ste postavili. Jednostavno, projekat koji je u toku je završen, a mi ćemo sada kroz vaš novi tender, koji ćete raspisati obezbediti sredstva i imamo sredstva da to završite u celini i da Vrnjačka Banja mnogo bolje izgleda. Naravno, vi ste došli još sa jednim projektom, izgradnje nekih infrastrukturnih objekata, jedan most i još nešto, to je prihvaćeno. To će vam se isto isfinansirati. Problem je procedura koju morate ispoštovati, veoma brza tenderska dokumentacija. Znači, mi ćemo vam dati papire da su sredstva obezbeđena, vi ćete sprovesti i odmah ćemo realizovati. Znači, svi oni projekte o kojima smo se dogovorili, biće završeni veoma brzo i mi smo zadovoljni pregledom projektne dokumentacije koju ste priložili i zato smo sve situacije do zadnje isplatili. Svi projekti koji su rađeni u Vrnjačkoj Banji su isplaćeni. Vi ste izrazili želju, i to moramo videti sa ministrom Dinkićem, da završite, jer bila bi velika šteta da Vrnjačka Banja ne dobije jedan akva park, što ste vi tražili i imate lokaciju koja je određena za to. Lokacija je izvanredna, komunalno je opremljena. Potrebno je naći modus nekog kreditiranja ili finansiranja, jer sramota je da jedna banja tog renomea nema, ipak da gosti koji dođu imaju i razonode i zabave itd. Sve ćemo to uraditi, nadam se, veoma brzo i zajedno. Naravno, mnogo znači Aerodrom u Lađevcima. Vi ste dobro pitanje postavili. Meni je drago da gospodin Bačević odrađuje prostorni plan, da prilagođava opštinama Čačku i Kraljevu i da se to privodi kraju. Uradili smo idejne projekte i drago mi je da je juče došlo pismo iz Emirata o namerama da prihvataju kompletnu investiciju Lađevci, a da mi priložimo projektnu dokumentaciju. Projektna dokumentacija se radi. Danas je bio sastanak u Narodnoj odbrani da se oko toga u Ministarstvu odbrane izregulišu još neki papiri, da se prošire piste, produže piste, da se napravi kargo centar, što će znatno poboljšati i turistički razvoj tog čitavog regiona, jer će moći čarter letovi da se koriste za dolazak u banje, kao što je Mataruška Banja, Bogutovačka Banja, Vrnjačka Banja. Izuzetno je veliki interes i za Novi Pazar. Znate da je Turska dala jednu donaciju od 10 miliona. Nedavno su bili njihovi investitori koji žele da kompletno prihvate da kreditiraju. Meni je drago da je Ministarstvo poljoprivrede dalo saglasnost da zajednički radimo taj projekat. Gospodin Rasim Ljajić je dao da robne rezerve budu korišćene u skladištnom prostoru, a nedavno se i čitav lanac "Deleze" javio da oni žele da rade, da sarađuju, da se sve tu pakuje po njihovim standardima i da taj pak centar, koji bi se napravio u Lađevcima i Katerzi, može snabdevati čitav njihov trgovinski lanac. Prema tome, sve je to bitno i za Vrnjačku Banju i za čitavu ovu regiju. Nadam se da će to sve ići u najbržem vremenskom roku. To se sve radi. Jedna ekipa koja je formirana to radi. Studija je završena. "Mašinoprojekt" je uradio kompletnu studiju opravdanosti i zato je interes investitora veliki. Mislim da će to biti jedna od prvih investicija sa Emiratima, koja je na pomolu, jer su oni tražili da im samo priložimo projektnu dokumentaciju. Idite u raspisivanje tendera i mi ćemo vam kompletnu investiciju završiti do kraja. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dubravka Filipovski.
Hvala, gospodine predsedniče. Imam još jedno pitanje za ministra Velimira Ilića. Gospodine Iliću, zašto je gradnja u Beogradu toliko skupa? Zašto se stanovi u Beogradu po kvadratu prodaju po ceni od 1800 do 2000 po kvadratu, a gradnja je duplo niža? Da li biste mogli da mi odgovorite na to pitanje?
Reč ima ministar Ilić.
Vrlo rado. To je jedno pitanje koje postavljaju svi koji dođu u Beograd da investiraju, da grade i da rade. Svi investitori koji dolaze ovih dana u Beograd postavljaju jedno pitanje, a to je – zašto je, kako oni nazivaju, taksa na vazduh u Beogradu oko 300 evra? To je jednostavno aktuelno kod svih stranih kompanija koje žele da investiraju u grad Beograd. Oni su saglasni da se plate dažbine na strana ulaganja grada, da se plate dažbine za infrastrukturu, ali nisu za to da se plate one dažbine koje realno ne treba da urade ili su već urađene u nekim prethodnim godinama. Prema tome, stvarna gradnja na objektima, koje mi sada radimo, preko Građevinske direkcije Republike Srbije, to je naša direkcija, Vladina, su 400 evra po kvadratu, maksimalno. Znači, izvođenje i rad i materijal. Sve su drugo neke druge dažbine. Ne možemo podsticati građevinarstvo i sindikat građevinara je postavio to pitanje. Zašto su dažbine toliko velike? Solidarna gradnja, koju smo ovih dana raspisali u 14 gradova Srbije, sve ponude su došle, ključ u ruke, do 400 evra, 380, 370, 390 i to je to. Međutim, ovo je jeftino zato što su se gradovi odrekli dažbina prema lokalnoj upravi. Imamo problem velikih dažbina. To opterećuje lokaciju Prokop, gde je kompletno urađena infrastruktura i koči jednu od najvećih investicija u Beogradu. To je lokacija sadašnje železničke stanice. To je nekadašnji projekat koji je Milošević hteo da uradi, "Europolis", koji je proglašen tada za investiciju godine i koji je odličan projekat. Na 100 hektara zemlje, koja se nalazi na lokaciji najskuplje zemlje u Beogradu, svi investitori žele tu da grade, ali uslov je da se stara železnička stanica dislocira na Prokop. Na Prokopu je sve završeno, ali dažbine prema Prokopu su veće od same gradnje, a još za vreme pokojnog Branka Pešića sva infrastruktura je urađena. Sada svi investitori koji su konkurisali za Prokop, kao što je firma "Trigranit" koja je dobila na tenderu posao, otkazali su kada su čuli cifre koje moraju da plate. Sada, da li je u interesu i Beograda da se ta investicija završi, da se na tom lokalitetu zaposli stotine hiljada ljudi, da se naprave veliki tržni centri, hotelski smeštaj, stanovi i sve ostalo, da se Prokop lokacija završi ili da se ušićari nešto kroz dažbine koje su u startu izuzetno velike? Prema tome, ako želimo da pomognemo građevinarima, moramo da smanjimo ove obaveze. Evo, vidite na lokaciji Stepa, koja se sada završava, to je oko pet hiljada stanova, dažbine prema Ministarstvu narodne odbrane su velike, 21% stanova ide za lokaciju, 300 evra gradu, ostale dažbine koje su uplaćene i sve to kada saberete ispada da je lokacija izuzetno skupa po kvadratu, a u stvari u izvođačkom delu 400 evra sada košta ključ u ruke. Prema tome, ako želimo pomoć građevinarstvu, građevinskoj industriji, ako želimo da zaposlimo ljude, 80.000 ljudi u građevinskim firmama je ostalo bez posla u međuvremenu, da ih vratimo na posao, što bi značilo za Srbiju, da ovaj odnos penzionera i radnika koji stvarno rade povećamo, nije kod nas problem penzija, nego je problem što malo ljudi radi i ne mogu da izdrže ovolike dažbine, mora broj zaposlenih da se poveća maltene za duplo da bi mogli da izdržimo sve ove dažbine koje su opravdane. Eto, to je taj razlog. Zamolio bih nadležne i u gradu Beogradu i u Republici da ove dažbine svedemo na minimum i tako pomognemo građevinarima da bi mogli da radimo normalno, da investiramo, gradimo i da sve beskućnike obezbedimo. Kineske banke su nam podigle kredit ovih dana za 10.000 stanova sa kamatama od 2,5%. Možemo li mi da napravimo da lokacije budu jeftinije i da svi beskućnici u Srbiji dobiju krov nad glavom? Nema srećne porodice u Srbiji bez krova nad glavom. I natalitet i sve će da se pokrene.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vladimir Marinković. Izvolite.
Uvaženi predsedniče Skupštine, poštovani ministri, dame i gospodo narodni poslanici, smatram da je ova tema o kojoj danas parlament raspravlja od ključne važnosti za dalji razvoj naše zemlje i veoma mi je žao što danas u Skupštini nemamo bar 200 poslanika, što je ovako mali broj poslanika. Uputiću dva pitanja ministru Dinkiću, koja se tiču problema sive ekonomije i reforme javnog sektora, sa posebnim naglaskom na javna preduzeća, a sve u prilog tezi i strategiji naše zemlje koja podrazumeva prelazak sa službeničkog društva, koje danas funkcioniše u našoj zemlji, na preduzetničko društvo. Moj kolega Zoltan Pek je govorio o problemima sive ekonomije, govorio je o tome da preko 30% BDP ode i potroši se kroz delatnosti koje se tiču sive ekonomije i koje utiču na neefikasnost, nedovoljno punjenje budžeta naše zemlje, ali i na onu veliku pošast koja se tiče crnog tržišta, radne snage i konstantnog kršenja radničkih prava koja su zagarantovana svim konvencijama Međunarodne organizacije rada, Evropskom socijalnom poveljom koju je naša zemlja i naš parlament ratifikovao još 2009. godine i Zakonom o radu i svim drugim zakonima koji se tiču ostvarivanja socijalnih i ekonomskih prava naših ljudi. Moje pitanje se odnosi na to kako da uz mere poreske politike, koje je Ministarstvo finansija i privrede već sprovelo, a tiču se rasterećenja privrede, podsticaja mikro malim i srednjim preduzećima, kako da pored ostvarivanja poverenja građana i preduzetnika u državu i smanjivanja korupcije i kriminala, što su veoma važni parametri u smanjivanju i svođenju sive ekonomije na neki realan nivo i procenat, kako da dodatno podstaknemo ljude na samozapošljavanje, na nove preduzetničke inicijative? U skladu sa tim, pitam gospodina ministra da li će u dogledno vreme biti donešena zakonska regulativa koja definiše mikro finansiranje, mikro kreditiranje i otvaranje novih preduzeća, pogotovo mikro preduzeća, po uzoru na razvijene zemlje, ali i na one zemlje koje su u razvoju i siromašne zemlje gde bi to bio jedan od glavnih generatora zapošljavanja? Moram da pomenem da, recimo, u regiji Vićenca u Italiji od 450.000 stanovnika ima 50.000 preduzeća. Dakle, na devet ljudi dolazi jedno preduzeće i većina od tih preduzeća upravo predstavlja mikro preduzeća koja zapošljavaju do 10 ljudi. Takav projekta je već započet, samo očekujem informaciju da li će se raditi na tome. Zahvaljujem se.
Reč ima ministar Dinkić. Izvolite.
Svakako da je podsticanje preduzetništva preduslov za razvoj, jer ako nema onih koji pokreću taj razvoj, on se neće ni dogoditi. Što se tiče pitanja o mikro kreditiranju, tu su iskustva različita u različitim zemljama. Recimo, ova iskustva u Italiji su bila dobra. Ono što mene brine kod mikro kreditiranja jeste koje uslove su spremne tzv. mikro kreditne finansijske institucije da ponude tim malim preduzetnicima, jer nažalost kod nas, kada su neke od tih organizacija došle, one nude kamate koje su čak mnogo veće od onih kod poslovnih komercijalnih banaka. Tu se onda uvek postavlja pitanje kako naći pravu meru između rizika koji definitivno kod kreditiranja nekog početnika ili nekog malog preduzetnika ima onaj koji je u finansijskoj instituciji, a sa druge strane kako dati čoveku šansu da pokaže šta zna? Ako ga opteretite visokim kamatama, on nema šanse da napravi taj početni uspeh, pa neće ni doći do faze da prelazi u malo ili srednje preduzeće. Ono što mislim da je model koji bi Srbija mogla da iskoristi jeste da nađemo povezivanje lanaca dobavljača za velike sisteme, jer samo podsticanje malih preduzetnika, koji nisu vezani za nekog srednjeg, pa ovaj srednji za većeg, može dati rezultate, ali će se mnogo resursa uložiti, a ti efekti će biti ograničeni. Na primer, "Gorenje" ima tri fabrike u Srbiji i oni hoće da angažuju puno domaćih preduzeća. Kako neko preduzeće da zna da je "Gorenju" potreban baš profil te firme i kako ga uvesti u taj sistem? To je ono na šta država treba da da odgovor. Mi ćemo zajedno sa institucijama koje žele da nam u tome pomognu raditi na tome. Imao sam sastanak prošle nedelje sa Međunarodnom finansijskom korporacijom. Ona želi da u narednom periodu ulaže isključivo u kompanije koje se bave prehrambenom industrijom, jer, isto kao što su mnogi poslanici rekli i kao što je ministar rekao, smatra da nam je to veliki neiskorišćeni potencijal. Ali, pre svega, kako povezati onog poljoprivrednika na njivi sa nekim ko će njegov proizvod prerađivati i napraviti lanac da onda mi izvozimo što više finalne proizvode, a ne proizvode koji su sirovine? Takođe, ono što ćemo pokušati da uradimo za mala i srednja preduzeća, nemam ništa protiv i to je pre svega u domenu regulative Centralne banke, da se vidi da li bi mikro kreditne institucije pomogle razvoju takvih preduzeća. Ako je to tako, mi iz Ministarstva finansija ćemo to podržati. Ono što ćemo konkretno uraditi, što od nas zavisi, jeste da zaključimo odgovarajuće kreditne linije sa Evropskom investicionom bankom, da omogućimo pre svega dugoročne izvore za obrtna sredstva. Danas je retko ko u prilici da investira. Danas ljudima treba obrtni kapital da kupe sirovine, da isplate zarade ljudima, ali je problem što su obrtna sredstva kod naših banaka i skupa i kratkoročna. Mnogo je važnije danas, čini mi se, obezbediti sredstva koja su na dugi rok, pa čak i po cenu da je kamatna stopa nešto veća. Zato ćemo 500 miliona evra ugovoriti sa Evropskom investicionom bankom i jedan dobar deo tih sredstava biće namenjen, ne samo za finansiranje investicija, nego pre svega investiranja potreba za obrtnim sredstvima, jer rok koji danas daju banke za obrtna sredstva je najduže do dve godine, a mi mislimo da to treba da bude najmanje pet do sedam godina u uslovima krize, da bi se neko preduzeće odvažilo da uzme kredit za obrtna sredstva. Takve uslove, nažalost, ne može nijedna naša banka da ponudi, to može samo Evropska investiciona banka. Zato ćemo ovog leta pregovarati o jednoj takvoj liniji.
Reč ima gospodin Marinković. Izvolite.
Zahvaljujem vam se na prihvatanju inicijativa. Drugo pitanje se tiče reforme javnog sektora. Znam da ste se vi zalagali za još rigidniji zakon od onog koji je donesen u Narodnoj skupštini krajem prošle godine, Zakon o javnim preduzećima. Imao sam priliku da jutros razgovaram sa ministarkom Mihajlović o procesu korporitivizacije preduzeća za koje ona, kao resorni ministar nadležna, znači, tiče se elektroprivrede, elektromreža i drugih preduzeća. Želeo bih da čujem da li su moguće promene u tom domenu? Da li je moguće da iznedrimo nova rešenja kako bi javni sektor i javna preduzeća bila efikasnija, bila bolja? To se odnosi na jedan predlog koji bi se ticao osnivanja jedne centralne agencije, centralne institucije koja bi upravo vršila kontrolu. Dakle, nadgledala bi rad javnog sektora i javnih preduzeća i bila bi nadležna za naravno, korekciju, ukoliko ta preduzeća ne posluju efikasno i ne daju rezultate koji su potrebni. Isto tako, mislim da je potrebno i raspisati jedan međunarodni tender, u stvari, jedan međunarodni konkurs za menadžment tih preduzeća, jer se pokazuje da prosto ne možemo da se izvučemo iz tog vrtloga korišćenja mekog budžetskog ograničenja kada su u pitanju javna preduzeća i javni sektor. Da li je moguće doneti jednu sasvim novu strategiju javnog sektora i razrešiti to pitanje dugoročno? Mislim da je to uz ono o čemu ste i malopre govorili, podsticanje javno privatnog partnerstva, koje gotovo da ne koristimo u našem privrednom razvoju i projektima koje imamo i koji će u narednom periodu moći da se realizuju, da možemo da prosto uredimo javni sektor i javna preduzeća na jedan kvalitetan i bolji način. Naravno, jedan jasan sistem korporativnog upravljanja u tim preduzećima, koji bi bio usaglašen sa modelima koje već primenjuju javna preduzeća u razvijenim zemljama. Taj model naravno podrazumeva ono što se zove participativni model menadžmenta, zajedničko donošenje odluka između menadžmenta i zaposlenih, ali naravno i jedna jasna odgovornost za rezultate koji su postavljeni biznis planom. Mislim da je to za našu državu od ključnog značaja i usko je povezano sa podsticajem preduzetništva i privatnog sektora.
Reč ima ministar Dinkić.
Vi ste apsolutno u pravu i jedan od važnih stvari koji mora da se uradi u narednom periodu jeste ta kompletna strategija za javni sektor i tu su dve grupe problema. Prvo, činjenica da najveći deo gubitaka gomila upravo javni sektor, a da su plate u javnom sektoru 20% više nego u privatnom sektoru. To nije ni normalno niti je u redu. Pri čemu moram da istaknem da kada govorim o tome da su plate u javnom sektoru 20% više nego u privatnom sektoru da ni to nije baš ravnomerno i da mora da se obrati pažnja na strukturu. Na primer, u prosveti i zdravstvu plate nisu više nego u privatnom sektoru, kada govorimo o prosecima, nisu ni u kulturi, ali zato jesu u administraciji, ono što je najparadoksalnije jesu u javnim preduzećima i to za mnogo više procenata od ovih 20. Paradoksalno je da onda javna preduzeća koja prave najveće gubitke imaju veće plate nego privatni sektor koji ih izdržava. Tu mora da se desi ogroman rez. Slažem se potpuno sa vama da država mora da uradi u onim javnim preduzećima koje želi da zadrži u javnoj svojini korporatizaciju, da poboljša efikasnost upravljanja. Ali, država mora pre toga da se zamisli i da kaže koja javna preduzeća želi da i dalje vodi, a iz kojih hoće da izađe. Država ne može da opstane u svim javnim preduzećima, ni u Republici ni u lokalu. Dakle, neka treba privatizovati, neka treba dokapitalizovati, negde može da bude mešano vlasništvo, a u nekima treba da ostanu. Tu sada mora da se donese strategija i u okviru ovoga plana koji sam vam najavljivao za smanjivanje budžetskog deficita i rešenja državnog budžeta, naša Vlada će izaći sa kompleksnom strategijom vezano za i ovaj deo javnog sektora, a to je, koja preduzeća imamo od javnih da privatizujemo, gde ćemo ići na traženje strateških investitora za dokapitalizaciju koja eventualno možemo da damo na dugoročni zakup, da država ostane vlasnik, a da više ne upravlja njima i da ubira samo rentu od toga a da prepusti upravljanje onome koji je možda sposobniji od države. Konačno, na nivou lokalnog javnog preduzeća gde bi trebalo stimulisati same opštine pošto je to u njihovoj ingerenciji da idu na javno privatno partnerstvo jer tu nismo ni izbliza iskoristili svoje mogućnosti.
Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić.
Predsedniče, ministri, dame i gospodo narodni poslanici, na samom početku moram da demantujem samog sebe od pre nekoliko nedelja kada mi se učinilo da ovde vlada duh Ilije Čvorovića, pogrešio sam. Ovo danas je kombinacija Tvin Piksa i "Boljeg života" i u takvoj atmosferi se odvija ovakva rasprava. Kao da smo u zoni sumraka. Ovde su izrazi "narodna odbrana", "lični dohodak", kao da živimo u 1972 godini, "mi moramo", "mi smatramo", "moraju da se steknu društveni uslovi". Samo da kažem na početku, nemam pitanje za ministra Dinkića i ne želim da mi na postavljeno pitanje odgovara ministar Dinkić, imam pitanje za gospodina Kneževića.Žao mi je gospodine Kneževiću, vi ste ovde u ovom trenutku, najviši funkcioner iz Vlade najveće vladajuće partije i zbog toga me interesuju konkretni odgovori, odnosno mišljenje vaše partije. Čuli smo šta misli gospodin Dinkić o zamrzavanju plata i penzija i o politici plata u javnom sektoru, zanima me šta je mišljenje SNS. Dakle, da li će SNS glasati za zamrzavanje plata i penzija ili eventualno za smanjivanje plata i penzija? To je prvo pitanje. Drugo pitanje zbog čega stalno govorite o tome, ili oni koji se zalažu za to, koji tvrde da neće smanjivati plate i penzije, da štite standard radnika i penzionera. I u ovoj situaciji, čak i ako ne bude smanjivanja plata i penzija, realne plate i penzije padaju i to nije samo situacija u mandatu ove Vlade, tako je bilo i u prošloj Vladi. Kada je inflacija preko 12%, a penzija poraste 2%, to znači da je penzija manja 10%. Pošto ovde danas nema gospodina Krkobabića, moje pitanje za vašu partiju je, zbog čega stalno imam utisak da se krijete u različitim segmentima državne politike, jer ovo je, pre svega, državna politika iza nekih manjih stranaka, pa kada je na temi ekonomija, javna preduzeća, javne finansije, recimo, iza gospodina Dinkića, sedam ili osam dana, oni koji imaju iskustva u ovoj skupštini vide, nikada nije bila takva atmosfera nepoverenja i međusobnog podmetanja među koalicionim partnerima. Kada su u pitanju penzije, onda se krijete iza gospodina Krkobabića. Nisu na kraju i ne mogu biti odgovorne za politiku partije koje imaju nisku jednocifrenu podršku. Vi tvrdite da vas danas podržava većinska Srbija. Moje pitanje je, kakvu ćete ekonomsku politiku voditi, zbog čega ste podigli PDV i akcize, time ugrozili budžet i ugrozili standard građana, zbog čega tolerišete ovoliku stopu inflacije, čime se takođe smanjuju primanja onih koji novac dobijaju iz budžeta. Konačno, ključno pitanje, da li ste za zamrzavanje plata i penzija?
Gospodin Knežević.
Nisam razumeo, niti se plašimo nečega, niti bežimo od odgovornosti. Jednostavno, mislimo da i u ekonomiji, kao i u svim ostalim segmentima mora da se napravi konsenzus u Vladi oko nekih pitanja. Slažem se da je bilo različitih mišljenja, različitih izjava kroz medije ovih dana i jedini razlog tome je po meni što se to pitanje pojavilo u medijima i onda je tako eksploatisano na različite načine, pa čak i meni juče u Čačku na lokalnim medijima, pri razgovoru na Agronomskom fakultetu ili o pitanjima iz poljoprivrede, pojavi se pitanje, šta vi mislite o rekonstrukciji Vlade itd. Naravno, ne bežimo da govorimo i o tome. Potrebno je, ne samo zbog ovako teške situacije u ekonomiji, nego zbog Vlade i njenih budućih koraka, da se opredelimo oko tih teških pitanja. Vrlo je važno da par stvari bude zastupljeno, pre svega, reforma penzionog fonda, reforma javnih preduzeća, reforma javne administracije. Mi jesmo za to, ali verujte, vrlo je teško u uslovima ovako i skučenim mogućnostima koje imamo, da se to preseče na jedan takav način, jer to traje preko 25 godina i niko do sada nije ništa preduzeo na tom planu. Imali smo veliku priliku 1990. godine, 2000. godine i sada imamo veliku priliku 2013. godine da to uradimo. Što se tiče vašeg pitanja, plata i penzija, one neće biti smanjene. Razgovor na nivou koalicije zakazan za nedelju i mi ćemo u ponedeljak izaći sa konkretnim stavovima Vlade Republike Srbije oko svih tih pitanja. Ni jedno pitanje neće biti, a da se ne razgovara o njemu i da o tome nemamo čvrst stav. Ubeđen sam da ćemo nakon te nedelje sa svojim zvaničnim stavovima moći da obavestimo javnost i da će to biti konkretne stvari koje će dati odgovore na većinu pitanja koje ste vi postavili.
Hvala. Pošto je vreme za odgovore na pitanja u trajanju od 180 minuta potrošeno… (Narodni poslanik Bojan Đurić, s mesta: Kako na pola?) … Naravno da mogu, Poslovnik mi kaže da vreme na sednici traje 180 minuta i moram se držati Poslovnika. Pre nego što završim sa radom, dozvolite mi da u vaše i u svoje ime zahvalim članovima Vlade koji su davali odgovore na poslanička pitanja u vezi sa aktuelnom temom. Završavamo rad u Danu za odgovaranje na poslanička pitanja i zahvaljujem na učešću.