Spoštovani kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 36. sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: dr. Jasna Murgel, gospod Primož Hainz do 13. ure, gospod Danilo Anton Ranc, gospod Ljubo Žnidar, mag. Andrej Šircelj, gospod Marjan Dolinšek od 16. ure dalje, gospa Anja Bah Žibert, gospod Roberto Battelli, Matjaž Hanžek, gospod Igor Zorčič do 15. ure, gospod Saša Tabaković in gospod Tomaž Gantar. Na sejo sem vabil predsednika Vlade, ministrice in ministre ter generalno sekretarko Vlade k 1. točki dnevnega reda, Državni svet k 13. in 15. točki dnevnega reda ter predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam. Prehajamo na določitev dnevnega reda 36. seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli v ponedeljek, 4. decembra 2017, s sklicem seje. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu s prvim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za umik posamezne točke z dnevnega reda oziroma predlogov za širitev dnevnega reda seje nisem prejel. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem. Prehajamo na odločanje. Poslanke in poslance prosim, da preverite delovanje glasovalnih naprav. Glasujemo. Navzočih je 75 poslank in poslancev in vsi so glasovali za. [[Za je glasovalo 75.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je dnevni red 36. seje zbora določen. Prehajamo na 28.A TOČKO DNEVNEGA REDA, TO JE NA OBRAVNAVO ZAHTEVE SKUPINE POSLANK IN POSLANCEV, DA DRŽAVNI ZBOR ODLOČI O ODLOČITVI KOLEGIJA PREDSEDNIKA DRŽAVNEGA ZBORA, DA SE PREDLOG ZAKONA O SPREMEMBAH IN DOPOLNITVAH ZAKONA O EVIDENTIRANJU NEPREMIČNIN, SKRAJŠANI POSTOPEK, OBRAVNAVA PO SKRAJŠANEM POSTOPKU Kolegij predsednika Državnega zbora je na 114. seji 1. decembra 2017 sklenil, da se Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o evidentiranju nepremičnin, ki ga je zboru predložila Vlada, obravnava po skrajšanem postopku. Na podlagi desetega odstavka 21. člena Poslovnika Državnega zbora je skupina 19 poslank in poslancev, s prvopodpisanim gospodom Jožetom Tankom, zahtevala, da Državni zbor odloči o navedeni odločitvi kolegija. Besedo dajem predstavniku vlagatelja zahteve gospod Danijelu Krivcu.
Hvala za besedo, predsednik. Lep pozdrav predsedniku Vlade, ministrski ekipi, kolegicam in kolegom! Kot je bilo že rečeno, je Kolegij predsednika Državnega zbora na 114. seji sklenil, da se Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah Zakona o evidentiranju nepremičnin obravnava po skrajšanem postopku. Predlagatelj tega zakona je gospa Irena Majcen, ministrica za okolje in prostor. Predlagatelj zakona med glavnimi razlogi za pripravo novele Zakona o evidentiranju nepremičnin navaja, da novela zagotavlja bolj kakovostne podatke o javnih evidencah zaradi množičnega vrednotenja nepremičnin. Lahko dodam, da Vlada Republike Slovenije seveda te podatke potrebuje za kasnejšo pripravo in odmero nepremičninskega davka, kar ni tako nepomembno. Skrajšani postopek je lahko predviden po našem poslovniku v 142. členu za manj zahtevne spremembe in dopolnitve zakona, za prenehanje veljavnosti posameznega zakona ali njegovih posameznih določb, manj zahtevne uskladitve zakona z drugimi zakoni ali pravom Evropske unije in spremembe in dopolnitve zakona v zvezi s postopkom pred Ustavnim sodiščem oziroma z odločbo Ustavnega sodišča. Ko pogledamo ta zakon, prinaša kar velike spremembe. Kdor je zakon pogledal, bo ugotovil, da ni tako malo sprememb. Gre za spremembo 36 členov obstoječega zakona. Gre za posege v pravice lastnikov nepremičnin, ki so bile že v preteklosti določene in se s tem zakonom bistveno spreminjajo. Na osnovi tega je malo neprimerno, da Vlada predlaga skrajšani postopek. S skrajšanim postopkom smo se v tem mandatu velikokrat srečevali, in to velikokrat ravno s strani predlagatelja Ministrstva za okolje in prostor, kjer imamo, verjetno se boste strinjali, kar nekaj slabih izkušenj s tem, da smo postopke skrajševali. Zato imamo tudi na Ustavnem sodišču že zadržanje posameznih členov pri Zakonu o graditvi objektov. Veliko težav imamo tudi pri drugih zakonih, ki so bili sprejeti, ne vsi po skrajšanem postopku, vendar s strani istega predlagatelja, to je Ministrstva za okolje in prostor, ki serijsko predlaga zakone ravno v zadnjem delu mandata, 3 leta pa praktično nismo obravnavali nobenega zakona. Spomnite se Zakona o pokopališki in pogrebni dejavnosti in Zakona o dimnikarski službi, kjer ministrstvo do sedaj ni sprocesiralo nobenih podzakonskih aktov, in zadeva povzroča veliko težav pri sami implementaciji. S tega vidika je nedopustno, da sprejemamo tako pomembne zakone, kot je zakon o evidentiranju nepremičnin, po skrajšanem postopku. Ta vlada in ta koalicija se je na začetku mandata ves čas sklicevala na neko novo prakso, etiko in tudi na to, da bo zakone sprejemala po nekem rednem postopku vsaj takrat, ko ni nobene potrebne nuje. Že sam naslov zakona – evidentiranje nepremičnin, ne nalaga nobene nujnosti. Zato v naši poslanski skupini predlagamo, da se o postopku, da se zakon sprejema po skrajšanem postopku, ponovno odloči in da o tem odloči Državni zbor. Apeliram pa res na vas poslance, da se enkrat neha to skrajševanje postopkov in s tem tudi sprejemanje slabih zakonov, ki v praksi povzročajo veliko težav, ne nazadnje pa o veliko členih na koncu odloča Ustavno sodišče.
O tej zahtevi ni razprave in obrazložitve glasu. Prehajamo na odločanje. Zboru predlagam, da odloči o naslednjem sklepu: Predlog zakona o spremembah in dopolnitvah zakona o evidentiranju nepremičnin se obravnava po skrajšanem postopku. Če sklep ne bo sprejet, bo Državni zbor predlog zakona obravnaval po rednem postopku. Glasujemo. Navzočih je 74 poslank in poslancev, za je glasovalo 45, proti 29. [[Za je glasovalo 45.]] [[Proti 29.]] Ugotavljam, da je sklep sprejet, zato bo zbor navedeni predlog zakona obravnaval po skrajšanem postopku. S tem zaključujem 28.a točko dnevnega reda. Postopkovno, gospod Franc Breznik.
Najlepša hvala, gospod predsednik! Gospod predsednik, moje postopkovno vprašanje je naslednje. Kot predsednik Državnega zbora ste 25. septembra 2017 Vladi posredovali moje pisno poslansko vprašanje v zvezi s problematiko naročanja raznih analiz, študij, nalog in podobnih zadev zunanjim izvajalcem. Dejstvo je, da sta pod to vlado te analize, študije za zunanje izvajalce dobesedno eksplodirale. Rok za odgovor Vlade je bil 25. oktober 2017. Do danes, 11. 12. 2017, do dvanajste ure še nisem prejel odgovora, koliko je bilo tega, koliko je bilo odmerjenih sredstev. Zato vas prosim kot predsednika Državnega zbora, da apelirate na predsednika Vlade na generalno sekretarko, da ta odgovor dobim. Najlepša hvala.
Po uradni dolžnosti bom seveda to storil. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA – VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 29 poslanskih vprašanj. Vrstni red postavljanja poslanskih vprašanj je določen v skladu z 244. členom, drugim odstavkom 245. člena in 247. členom Poslovnika Državnega zbora. V zvezi s to točko so se za danes opravičili: gospod Karel Erjavec, minister za zunanje zadev, mag. Dejan Židan, minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, gospod Zdravko Počivalšek, minister za gospodarski razvoj in tehnologijo, mag. Goran Klemenčič, minister za pravosodje, ter gospa Irena Majcen, ministrica za okolje in prostor, ki bo odsotna od 15. ure dalje. Na e-klopi je objavljen pregled poslanskih vprašanj, na katera v poslovniškem roku ni bilo odgovorjeno. Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Na prva štiri vprašanja bo odgovarjal predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar. Poslanec mag. Matej Tonin, imate besedo za postavitev vprašanja predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miru Cerarju.
Predsednik Državnega zbora, predsednik Vlade, ministrice, ministri, poslanke, poslanci, dober dan! Slovenski šolski sistem je primerjalno gledano z drugimi državami dober. Sicer vedno obstaja možnost, da ga izboljšamo, trenutno predvsem na tem, da so med zaposlenimi skrhani odnosi, da se je povečalo nasilje in še kaj bi lahko naštevali. Ampak ključno, kar se mi zdi, da je naš šolski sistem dober, je to, da je dostopen najširšemu krogu ljudi. To je tisto najpomembnejše. Spoštovani predsednik Vlade, če odprete Ustavo Republike Slovenije, lahko v 57. členu preberete, da je osnovnošolsko izobraževanje obvezno in da se financira iz javnih sredstev. Imamo dve različni šoli, ki izvajata osnovnošolsko izobraževanje. Imamo državne šole na eni strani in imamo zasebne šole na drugi strani. Oboje pa so javne, ker na ti dve različni šoli se lahko vpisujejo vsi učenci. Kje je razlika? Razlika je vtem, da je državne šole zgradila država oziroma občina, zasebne šole pa zasebniki. Ustavno sodišče je že 4. decembra 2014 odločilo, da tudi zasebnim šolam pripadajo 100-odstotna sredstva za izvajanje javno veljavnega programa. Torej je država dolžna obvezno financirati tisto, kar je sama predpisala kot obvezen program. Da se gresta na tem mestu in tik pred volitvami SD in Desus ideološko vojno, je še na nek način glede na njihovo volilno bazo razumljivo. Težko pa pri tej stvari razumemo SMC, da se je vključila v to ideološko sveto vojno zgolj zaradi šestih zasebnih osnovnih šol in zaradi 300 tisoč evrov letno, ki so v igri. Seveda se te stvari prikazujejo všečno, češ, da bi morala država financirati pri zasebnih šolah nekaj, kar pri državnih ne financira. Ampak še enkrat zelo jasno povem, pogovarjamo se zgolj in samo o tistem, kar država financira pri državnih šolah, isti program, ki ga izvajajo zasebne šole, bi financirala tudi država. Torej gre izključno za financiranje programa, od države priznanega, ne pa za financiranje infrastrukture, zgradb in podobno. Spoštovani predsednik Vlade! Nekoč, to je 19. aprila, ste dejali, da ste žalostni in nesrečni, ker odločba Ustavnega sodišča še vedno ni uresničena. Kako si vi predstavljate, da bo uresničena? Na kakšen način?
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Spoštovani poslanec mag. Matej Tonin, hvala za vaše vprašanje! Najprej naj zelo jasno povem, da kot predsednik Vlade sem storil vse, da bi se ta odločba Ustavnega sodišča, ki se je nanašala na financiranje zasebnih šol v zvezi z javnim programom uresničila. Ni bilo enostavno, kajti že v koaliciji so bila mnenja različna, vendar sem z vladajočo stranko, z največjo v koaliciji, s svojo Stranko modernega centra – SMC dosegel to, da smo uspeli, kot je Ministrstvo za šolstvo pripravilo in potem Vlada sprejela, v Državni zbor poslati Predlog zakona o organizaciji in financiranju vzgoje in izobraževanja, torej predlog zakona, ki je uredil to materijo tako, kot je to zahtevalo Ustavno sodišče. To je bila reakcija Vlade, ki jo vodim. Ko ste tu zakon prejeli, ni bilo od tu naprej mogoče doseči zadostne večine, da bi se ta zakon uveljavil. Naj povem zelo jasno še enkrat, ta zakon, ki smo ga poslali v Državni zbor, uresničuje odločbo Ustavnega sodišča, kar je absolutno nujno storiti, in pomembno ščiti slovensko javno šolstvo. Kaj še določa ta zakon? Naj povem, da ne gre samo za tisto odločbo Ustavnega sodišča, tukaj gre za dodatno materijo, ki je izrednega pomena za naše javno šolstvo. Uvaja pomembne nove varovalke pri ustanavljanju novih zasebnih šol različnih kakovosti in usmeritev, da se ne bi ustanavljale neke šole, ki ne izpolnjujejo ustreznih kriterijev, ki so morda ekstremistične ali kaj podobnega. Zakon odpravlja avtomatizem pri financiranju. Zaostruje pogoje, ki jih morajo šole izpolnjevati, da pridobijo pravice do financiranja iz javnih sredstev. Uvaja možnost odvzema javne veljavnosti in daje večji poudarek kakovosti javnega šolstva. Vedno sem se prizadeval in tudi s to vlado si prizadevam za čim bolj kakovostno javno šolstvo. Zato ta zakon potrebujemo, da ga bomo še izboljšali, ob tem da se zavedamo, kot ste rekli, da to šolstvo je že zelo kakovostno, kar se mu priznava tudi v mednarodnem prostoru. Seveda pa vsaj v Stranki modernega centra, ki ste jo imenovali, ki jo vodim in je tukaj bila motor tega predloga zakona, se zavzemamo tudi za to, da je neka zelo primerna, koristna dopolnitev javnega šolstva zasebno šolstvo, ki mora obogatiti naš šolski prostor. Zato tudi skrbimo za šolski prostor, kolikor je v naši pristojnosti. Zdaj pa nazaj k zgodbi. Ko je bil predlog zakona predložen, tako kot je velevala ustavna odločba, ni bilo dovolj soglasja v Državnem zboru ne na eni, ne na drugi strani. Tukaj je ravno Stranka modernega centra, ki je sledila odločbi Ustavnega sodišča, ostala osamljena, ni bilo mogoče zbrati dovolj glasov, da bi šel zakon v naslednjo fazo. Zato je Stranka modernega centra privolila v amandma Desusa, ki je bil nek nujni kompromis, da smo zakon pripeljali v naslednjo fazo. Vendar mi si še vedno zavzemamo tako kot vedno za ustavno skladno rešitev in takšno, ki bo v korist javnemu šolstvu, kot sem dejal, in ne bo poslabšala stanja na področju zasebnega šolstva. Kajti tudi to je dragotina, ki jo moramo varovati v danih ustavnih in zakonskih okvirih. Zato zdaj predlagamo kompromisni predlog, takšen, ki je ustavno skladen in je sprejemljiv z vseh navedenih vidikov. Zato je skupina poslank in poslancev SMC vložila dopolnilo, da se poleg tega, ko se 100-odstotno tudi za zasebne šole predvideva financiranje javnih programov, še 65-odstotno financira razširjeni program, s čimer se ne posega v že pridobljene pravice, ki izhajajo iz obstoječega sistema financiranja zasebnih šol. Jaz upam, gospod poslanec Tonin, da boste tudi vi tokrat, vaša stranka, konstruktivni in boste ta predlog podprli, da dobimo ustavnoskladno rešitev, ki ne poslabšuje stanja v zasebnem šolstvu, pripomore pa k boljšemu, kakovostnemu javnemu šolstvu in, kot ste sami dobro rekli, ne povzroča nekega ideološkega boja. Tega si pa res ne smemo privoščiti, da se bomo zdaj ideološko sprli Slovenci na tej točki, ker nam to ni potrebno, ker imamo rešitev na mizi in lahko konstruktivno naše šolstvo tako javno kot zasebno peljemo naprej. Tako apeliram na vse poslance Državnega zbora, da podprejo ta amandma, ki smo ga predlagali, ki ga je predlagala Stranka modernega centra. Kot rečeno, z vidika Vlade sem pa že storil, kar sem lahko. Hvala lepa.
Poslanec mag. Matej Tonin, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Spoštovani predsednik Vlade, moram priznati, da sem imel od vas kot ustavnega pravnika in kot predsednika Vlade mnogo večja pričakovanja. Če pogledate zgolj pretekli mandat, boste videli, da sta vaša stranka in naša stranka uspeli speljati vsaj en večji projekt skupaj, ki bo pomembno tudi zaznamoval Slovenijo. Žalosti me, da ste tukaj pri tem financiranju osnovnih šol pripravljeni pristati na neustavni gnili kompromis samo zaradi politične računice in čisto nič drugega. To odločbo Ustavnega sodišča je mogoče zelo enostavno realizirati. V tem državnem zboru obstaja dovolj glasov, da se to zgodi. In to, gospod predsednik Vlade, vaša stranka, SDS in Nova Slovenija lahko te zadeve brez večjih težav uredimo. Vi pa ste pristali na nevarno igro neosocialistov, ki trdijo zdaj, da država tisto, kar je predpisala, ne sme plačati, zelo jasno. In to, kar ste vi govorili o tem, kaj vse zakon prinaša, super, mi se tudi s tem strinjamo, da se zelo jasno predpišejo pravila, kdaj lahko dobi nek program javno veljavnost. To je super. To pomeni tudi to, da kar neke zasebne šole se ne bodo mogle ustanavljati z javno veljavnostjo, ker bo država podeljevala te stvari. Še ena zelo zanimiva zgodba se je tukaj odprla: obvezni pa razširjeni program. Neosocialisti poskušajo prikazovati, da gre za razširjeni program kot za neko posebnost zasebnih šol. Gre pa za jutranje varstvo, popoldansko varstvo, učno pomoč, dopolnilni pouk. In zdaj, predsednik Vlade, sprašujem vas: Zakaj socialno šibkejši učenci ne bi smeli več obiskovati zasebnih šol? Če bo sprejeta zadeva neosocialistov, bomo dejansko onemogočili socialno šibkim posameznikom, da obiskujejo tovrstne šole. Če je bila kaj posebnost slovenskega šolskega sistema, je bila predvsem tudi to, da so bile zasebne šole dostopne kar najširšemu krogu ljudi. Zakaj vi na takšen način onemogočate prav najbolj socialno šibke?
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Naj takoj zelo jasno povem, da zelo zelo zavajate javnost. Govorite tudi neresnice, žal. Najprej naj vam zelo jasno povem, da to, kar predlaga Stranka modernega centra, kar zagovarjam sam, absolutno ni kakšen gnili ustavni kompromis, ampak je ustavno skladna rešitev, ki pomeni izogib temu, kar si želite vi in še kdo drug, da bi se enostavno Slovenci spet skregali, da bi bili v sporu, in to tam, kjer to absolutno ni potrebno, kajti naše šole dobro delujejo in potrebujejo samo jasne kriterije in spodbude za naprej. To, kar vi predlagate, je to, da bi država 100-odstotno financirala zasebne šole v vseh vidikih, v javnem programu in tako naprej. [[oglašanje iz dvorane]] Pa tudi če ni res, to, kar predlagamo mi, je ustavno skladno, je dober kompromis, ohranja dosedanjo raven pridobljenih pravic in ni v ničemer sporno. Ampak vi niste konstruktivni, ker si želite tega boja, ker mislite, da boste za to dobili politične točke; morda jih boste, ampak na račun našega šolskega prostora, na račun tega, da bo šla Slovenija težje naprej, ker se bomo prepirali o tem, o čemer se nam ni treba. Lahko vam povem nekaj –ne verjamem, da bodo socialno šibki otroci ostali brez kakovostnega šolskega programa, tega ali onega. V naši državi je za vsakega otroka prostor in tako bo tudi ostalo. Prosim, ne bodite tak demagog, da zavajate s takimi grozečimi podatki. Nek strah skušate med ljudmi ustvarjati, ki ga dejansko ni treba, ni potreben. Zato vas še enkrat pozivam, vse poslanke in poslance, podprite kompromisni predlog, ki smo ga predlagali, v dobro naših šol, tako javnih kot zasebnih, in v dobro Slovenije.
Poslanec mag. Matej Tonin, imate besedo za postopkovni predlog, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru.
Seveda predlagam razpravo. Predsednik Vlade, jaz vas takega ne poznam. Se mi zdi, da vas je v tej točki pa resnično zaneslo. In če je kdo zavajal, potem ste na tej točki zavajali vi. Greva po vrsti. Da mi govorimo, da bo morala država zdaj kar vse zasebne šole po dolgem in počez financirati. Pa dajte, no, prosim vas! Država ne bo financirala infrastrukture, ne gradnje, ne ogrevanja, ne investicij. Vse to bo še naprej na plečih zasebnih osnovnih šol; bistvena razlika. Vi trdite, da bo država zdaj kar vse zasebne šole financirala. Ni res, pogovarjamo se o tem, da bi financirala zgolj tiste, ki imajo javnoveljavni program. Ta javnoveljavni program določa država. Pogovarjamo se torej o tem, da bi država financirala tisto, kar sama predpiše in kar ima v ustavi zapisano, da je obvezno. Kje torej, predsednik Vlade, zavajamo? Ne zavajamo. Vi pa ste pristali na umazano ideološko igro zaradi nabiranja tudi vaših političnih glasov, ker ste pač ocenili, da se vam na tej točki splača. Dejstvo je, če pogledate konkretne podatke, koliko ljudi danes, recimo v ljubljanski zasebni šoli Montessori, dobiva brezplačno prehrano, je ta odstotek 54 %. Brezplačne prehrane najverjetneje ne dobivajo bogati, ampak dobivajo socialno šibki. In s tem, ko boste vzeli financiranje tem šolam, boste tem ljudem onemogočili, da bi še naprej obiskovali te šole. To je bila največja posebnost in dobra posebnost slovenskega šolskega sistema, da je bil šolski sistem kar najširše dostopen. S tem, kar pa vi zdaj želite – in jaz resnično ne razumem neosocialistov – je pa to, da želijo narediti zasebne šole elitistične. Ker sprejetje vašega zakona bo pomenilo, da bodo zasebne šole lahko obiskovali samo še bogati. V Novi Sloveniji temu najostreje nasprotujemo. In še ena stvar. Veste, kaj je pa podcenjujoče do skrajnosti za slovenski narod? Da ko gre za šest zasebnih slovenskih šol, je 300 tisoč evrov problem, ko pa gre za rusko šolo, ki pride na slovensko obalo, tam pa 500 tisoč evrov ni problem. Ali se vam zdi to pošteno? Ali se vam zdi to prav? In k vsem tem zavajanjem, ki jih zdaj neosocialisti dodajajo, je danes prišlo še eno, da na zasebnih osnovnih šolah nimajo otrok s posebnimi potrebami. Ni res! To, kar je pisal nekdanji minister Pikalo, ni res. Pojdite na te osnovne šole pogledat in boste videli, da imajo otroke s posebnimi potrebami. Bodite razumni in ne zavajajte javnosti zaradi 300 tisoč evrov na leto. Mislim, da je nujno, da se razprava opravi.
Poslanec mag. Matej Tonin, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 12. decembra 2017, v okviru glasovanj. Poslanec dr. Bojan Dobovšek, imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miru Cerarju.
Hvala. Spoštovani vsi, ki spremljate to sejo! Predsedniku Vlade postavljam vprašanje glede prodaje Nove Ljubljanske banke. Vemo, da se prodaja že dolgo vleče in sedaj je prilika, da končno razčistimo, kako se bo to zgodilo. Imamo glede prodaje izredne razmere in imamo asimetričnost informacij. Vlada je imela tri leta časa, da izpolni zavezo, tudi komisarka nas je ta teden opozorila, da ta zaveza ni bila izpolnjena, ali pa, da se odloči, da banke ne proda in sprejme posledice. Odločila se je za tretjo možnost – nojevo taktiko, tiščanje glave v pesek in čakati, da mandat mine. V tem času so bile zaveze, da se banka bo prodala, da se bo odložila prodaja, do tega, da v končni fazi v banko prihaja izredna uprava. Zavaja se po eni strani Evropska komisija, da se banka bo prodala, na drugi strani pa javnost, da se banka ne bo prodala. Pokazali smo, da je odložena prodaja – za koliko časa, kako, na kakšen način, to ni pojasnjeno. Ali se zaradi te odložitve niža cena banke in kaj se bo zgodilo z ugledom Slovenije, to ni razjasnjeno. Zanima me zaradi tega odloga in zaradi teh sprememb: Kako vi definirate to nadaljnjo prodajo in kakšne bodo obveznosti? In pa seveda posledično: Ali imate kakšne strokovne analize, zakaj bo prodaja čez tri leta boljša? Prosimo, da jih predstavite. Hvala.
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Spoštovani poslanec dr. Bojan Dobovšek! Naj najprej ponovno pojasnim, zakaj je v tem letu prišlo do obrata glede prodajnega postopka za Novo Ljubljansko banko torej NLB. V obdobju od januarja do maja 2017, to se pravi v začetku letošnjega leta so se vsi postopki vodili, upoštevajoč stališče finančnega svetovalca za prodajo, ki je rekel zelo jasno, da tveganja pri tej prodaji praktično ni, da tudi prenesene devizne vloge hrvaških varčevalcev ne predstavljajo nobenega tveganja, nobene ovire za uspešno izpeljavo prodajnega postopka. V mesecu maju pa je potem nenadoma ta zunanji finančni svetovalec spremenil stališče in ocenil, da prodajnega postopka ni mogoče uspešno izpeljati, če se tveganje s prenesenimi deviznimi vlogami na Hrvaškem ne odpravi, kajti sicer bo kupnina bistveno nižja itd. To tveganje je bilo ovrednoteno na približno med 350 do 400 milijoni evrov. Zato je Vlada odločila, da se prodaja ne nadaljuje, saj bi to pomenilo, in to je zelo pomembno, oškodovanje davkoplačevalcev. Če upoštevamo to dejstvo, lahko rečemo, da so tržne razmere so bile spomladi, v spomladanskem oknu dokaj ugodne, ampak če bi mi kljub dobrim ekonomskim razmeram banko takrat prodali, bi ob tem tveganju za velik znesek oškodovali davkoplačevalce, ki so prispevali svoja sredstva za dokapitalizacijo te banke. Mimogrede naj ponovim svoje stališče, preden nadaljujem. Jaz ne bi nikoli take zaveze sprejel, da bi prodali banko oziroma njenih filial po drugih republikah, sem pa moral s to vlado sprejeti okvir zavez, ki jih je sprejela prejšnja. Sedaj po teh zavezah skušamo delovati oziroma jih spreminjati, če bi se to dalo. Lahko rečem glede tržnih gibanj, da se razmere na trgu še izboljšujejo in ključni makroekonomski kazalci za nadaljnji dve leti so stabilni, kar daje osnovo za razmislek, da bodo tržne razmere ostale ugodne za prodajo tudi kasneje, če bi do nje prišlo. Smo pa po junijski odločitvi Vlade začeli takoj aktivnosti za takšno spremembo zavez, ki jih je sprejela prejšnja vlada, ki bi bile v duhu teh zavez, vendar bi po neki drugi poti pripeljale do cilja, ki bi Novo Ljubljansko banko ohranile kot močno regionalno banko. To nam je glavni cilj, da bi ta banka ostala močna, delujoča, aktivna in da davkoplačevalci ne bi bili oškodovani. Na podlagi teh intenzivnih pogajanj je za našo stran, za slovensko stran, če bi že moralo priti do prodaje, sprejemljiva takšna rešitev, ki bo omogočila, da se s prodajo lastniškega deleža države v NLB v največji možni meri povrnejo sredstva, vložena v dokapitalizacijo, in da NLB ohrani odvisne bančne družbe na območju jugovzhodne Evrope in s tem status pomembne regionalne bančne skupine. Zadnji vladni predlog, o katerem še tečejo pogajanja, se nanaša zdaj na imenovanje upravljavskega zaupnika, ki bi upravljal z lastniškim deležem države v NLB, dokler se ta delež ne bi zmanjšal na največ 25 % plus 1 delnico. Vzporedno s tem predlogom računamo, da bo Evropska komisija pristala na razumno podaljšanje roka za prodajo. Glede na vse to, kar sem rekel, neka trditev o kakršnikoli neodgovorni preložitvi te problematike na neko novo vlado ali odlaganje tega ni na mestu. Ravno nasprotno. Zelo odgovorno ravnamo in zelo previdno, kajti če bi ravnali drugače, bi še enkrat oškodovali naše davkoplačevalce, prizadeli banko in zaradi nižje kupnine za lastniški delež bi trpeli ponovno ljudje. Naj poudarim, da prizadevanja naše vlade za določen odlog prodaje NLB ne pomeni, da nova vlada ne bi mogla sprejeti drugačne odločitve in banko prodati pred iztekom tega roka, ampak bo morala tudi nova vlada, če bo to tega odloga prišlo, ravnati tako kot mi, odgovorno in v interesu Republike Slovenije ter upoštevati pri tem vse objektivne okoliščine. Hvala lepa.
Poslanec dr. Bojan Dobovšek, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Hvala. Zdaj ste izpostavili bistvo. S tem odlaganjem pada enostavno cena in ugled Slovenije. Če pogledamo kazalce, Slovenija ima nenormalno visoko gospodarsko rast, vi ste pa obenem v postopku, da imamo vršilca dolžnosti za Umar, ki to gospodarsko rast nekako predstavlja. S tem, kar se v Novi Ljubljanski banka dogaja, rekli ste, 300 milijonov škode bi naredili zaradi hrvaških varčevalcev. Pa mi povejte: Koliko stane ta svetovalec in ostali svetovalci? Koliko plačujemo zdaj? Moramo vedeti, da imamo trojko v banki, imamo predstavnika nizozemsko-švicarske družbe, ki zastopa Evropsko komisijo, imamo predstavnika Evropske centralne banke in zdaj še tega novega pooblaščenca. Koliko pa ti ljudje skupaj stanejo in koliko so stale pogodbe vseh teh svetovalcev, ki ste jih navajali, ki so vam svetovali, da banke ne prodamo? Jaz mislim, da bo to že blizu teh 300 milijonov. Vse to, kar se dogaja okrog Nove Ljubljanske banke, znižuje ceno: neresni pristopi, menjanje pristopov in vtis, ki ga Evropska komisija dobi o Sloveniji, koliko spoštujemo zaveze. Seveda je pa pomembno, kaj se na trgu dogaja. In pa to, kar vseskozi govorite, zvračate krivdo na prejšnje vlade, kako ste dobili zatečeno stanje, zdaj pa isto delate sami. Imamo pa zavezo v SDH, kako bomo prodali svoje strateške naložbe. Prosim, da odgovorite na ta vprašanja.
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Prvič, ne tiščimo glave v pesek. Če bi jih tiščali, se ne bi tako intenzivno pogajali vsaj zadnja pol leta in ne bi ves čas tako intenzivno spremljali te problematike. Drugič, pravite, da pada cena, da je to bistvo moje trditve. Jaz ne vem, jaz sem prebral svojo trditev za vsak slučaj in je bila popolnoma druga. Prebral sem to, da ključni makroekonomski kazalci za nadaljnje dve leti so stabilni, da so se razmere na trgu še izboljšale in da pravzaprav bodo tržne razmere za prodajo ostale vsaj na sedanji ravni, če ne bodo boljše. Se pravi, da popolnoma narobe ste me razumeli, ker sem rekel drugače. Rekel sem, da bo še vedno ugodno prodajati banko kasneje, če bo do prodaje treba priti. Koliko stanejo svetovalci? Jaz ne vem, od kod imate vi te podatke. Plačuje jih banka, ne država. In drugič, govorili ste o znesku 300 milijonov. Jaz ne vem, kako vi, ko svetujete, dobivate honorarje, ampak taki honorarji niso običajni. Tako da jaz takega nesmisla niti ne bom komentiral. Teh 350 do 400 milijonov je ogromen znesek, ki bi ga naša država in naši davkoplačevalci utrpeli, če bi vlada nepremišljeno oddrvela v to prodajo, ji dala zeleno luč, potem bi pa imeli res o čem govoriti utemeljeno. Ne zvračam krivde na kar neke zadeve, potem pa delam isto sam. Nasprotno. Jaz zatečeno stanje skušam popraviti, izboljšati, kolikor se da. Zato pa se pogajamo o spremembi zavez, ki so pa res takšne, da so zelo težavne. Ta vlada skuša popraviti stanje. Jaz ne rečem, da je bila lahka odločitev prejšnje ali prejšnjih vlad, ki je pripeljala do tega. Vsekakor je bila finančna kriza, zadeve so šle na slabše in je bilo treba nekaj sprejeti. Ampak jaz sem rekel, da take odločitve ne bi sprejel. Zdaj ko je sprejeta, ko jo je treba izvajati, pa to izvajamo z največjo skrbnostjo. Zato se pogajamo, skušamo zaveze ustrezno spreminjati, da bi bilo to v korist Nove Ljubljanske banke in njenih podružnic, vse to skupaj dobro deluje, in da ne bilo ponovno v škodo naših davkoplačevalcev. To sem želel še dodati. Hvala.
Poslanec dr. Bojan Dobovšek, imate besedo za postopkovni predlog, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru.
Glede na to, da nismo dobili pravih odgovorov, glede na to, da vidimo, da je problematika zelo pereča, pričakujem, da bomo na naslednji seji opravili široko razpravo o problematiki prodaje Nove Ljubljanske banke. Kar se tiče zaslužkov, vemo, da sem jaz delal v svojem imenu in za račun fakultete, vi ste pa delali za račun svojega podjetja, in je to bistvena razlika. Kar se pa tiče prodaje Nove Ljubljanske banke. Niste zavzeli jasnega stališča in se postavili pred Evropo, da ne bomo prodali. Odločili pa ste prodajo na naslednjega, se pravi, niste v treh letih naredili nič. Samo odlaganje pomeni poslabšanje razmer v banki. In če banka plačuje te svetovalce, se cena banki niža, zaupanje se niža. Samo izgovarjanje na dobre gospodarske rezultate ne bo dovolj, kajti vemo, da je gospodarstvo po ciklih, da smo sedaj na vrhu, največ v Evropi, čeprav glede na to, kar se dogaja v Umarju, se tudi glede tega sprašujem. Cikel, kako predvidevate, da bo čez tri leta boljši, teh podatkov mi niste dali, samo neke podatke glede tega, da imate, predlog, da se bo, in neke podatke, da se bo BDP večal. Kar pa vemo na svetovne trende in kar se dogaja z bitcoinom, ni tako predvidljivo. Zato predvidevam, da bomo opravili razpravo, kajti stvar je nejasna.
Poslanec dr. Bojan Dobovšek, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 11. decembra 2017, v okviru glasovanj. Poslanec, dr. Vinko Gorenak, imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miru Cerarju.
Hvala lepa. Spoštovani predsednik Vlade, jaz sem svoje poslansko vprašanje pripravil tudi v PowerPoint obliki, ker se mi zdi, da so grafi in vse ostale zadeve bolj nazorne, zato vas vabim k ogledu. Moje poslansko vprašanje pa se nanaša na število zaposlenih v državni upravi, v javni upravi, seveda tudi s sredstvi za njihove plače ter vplivom na stanje javnih financ. Dovolite mi, da v prvem delu spregovorim o številu zaposlenih v državni in v javni upravi. Da pa bi najprej pometel pred svojim pragom oziroma vam pokazal nekatere številke iz obdobja prve Janševe vlade, vas vabim k ogledu tega slajda. Poglejte, na njem je relativno jasno obdobje 2004–2008 oziroma 2005–2008, ko je bilo obdobje tako imenovanih debelih krav, če želite, ali obdobje, ko ni bilo kakšnega pomanjkanja denarja. Pa vendar prva Janševa vlada si je zastavila zelo jasen cilj, da bo število zaposlenih kljub takemu finančnemu in gospodarskemu stanju znižala, kar je za tiste čase mogoče izgledalo nenavadno, pa vendarle smo ocenili takrat, da je to potrebno. Če pogledava številke, od leta 2005 do leta 2008 je bilo število zaposlenih znižano vsaj za 900. Govorimo o ožjem delu državne uprave. Če pa pogledava stanje nekoliko naprej, pa greva v obdobje vaše vlade, bova pa ugotovila naslednje. Od leta 2014 naprej, torej nekaj mesecev, preden ste vi sprejeli zadeve, pa do leta 2017, meseca desetega, je stanje zaposlenih v državni upravi, ko govorimo o obdobju recesije, razen v letu 2017, relativno jasno. Če te številke tukaj pogledamo, bomo videli, da dobimo okoli 8 tisoč, poudarjam 8 tisoč. To je neverjetna številka. Vsi podatki, ki so na teh slajdih, so podatki gospoda Koprivnikarja, ki sicer odkimava, ampak jaz sem naredil copy-paste. Copy-paste imava pa potem naslednje z vašimi številkami. Na naslednjem slajdu lahko vidimo povečanje na Ministrstvu za javno upravo za 94 %, na Ministrstvu za zdravje 31 %, infrastruktura 22 % in vladne službe 22 %. Še naslednji slajd, ta je pa copy-paste. Saj to je v bistvu dejansko vaš slajd, ki zelo jasno pokaže, da v času vaše vlade po dveh metodologijah, po urah in po sredstvih, da smo si na jasnem, število zaposlenih močno narašča, in sicer po drugi metodologiji kar za 8 tisoč 285. V zvezi s tem vas jaz sprašujem: Kakšni so razlogi, kako je s povečanjem, kakšno je stanje [[izklop mikrofona]]
Bom dal besedo naprej, ampak vseeno bom ugotovil, da državna pa javna bi morala biti obakrat primerjava, če bi hoteli res primerjati primerljivo. Besedo ima predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar za odgovor.
Hvala lepa. Tudi sam sem opazil, da so podatki nekoliko pomešani, ampak v redu, bom odgovoril na vprašanje takole. V javni upravi se je v obdobju 2014–2017 dejansko število zaposlenih povečalo skupaj za okoli 6 %. Zakaj? Zato ker imamo zelo povečane dejavnosti na področju zdravstva, socialnega varstva ter predvsem vzgoje in izobraževanja. Povečan obseg javnih storitev, zlasti zdravstvenih in socialnovarstvenih, je povezan s staranjem prebivalstva, zaradi povečane obolevnosti ljudi, hitrega razvoja medicinskih tehnologij, ki terjajo nove specialiste, dodatnih programov za odpravo čakalnih dob, ki so se nakopičile, več je pomoči za starejše in pomoči na domu in podobno. Drugič, spoštovanje standardov in normativov je bilo tu upoštevano, kajti število otrok se iz leta v leto povečuje. Iz šole zdaj odhajajo generacije, ki so imele po 18 tisoč učencev, in prihajajo generacije, ki majo po nekaj tisoč, denimo 21 tisoč 500 učencev. Tako da skupaj je letos samo v osnovni šoli ustanovljenih 183 dodatnih oddelkov glede na lansko leto. Ker je več otrok, je treba imeti več oddelkov in več zaposlenih, drugače se šola zaustavi. Potem imamo povečan obseg nalog zaradi razvojnih projektov, ki se financirajo iz sredstev EU in iz prodaje blaga in storitev na trgu. Torej to je javni sektor. Kar pa zadeva državno upravo, se je pa povečanje števila zaposlenih dogodilo zgolj v posameznih organih, skupno število zaposlenih v državni upravi pa je na dan 1. 11. 2017 v obdobju te vlade manjše za 0,5 %. Se pravi, da smo mi od leta 2014 do 1. 11. 2017, glede na začetek mandata, v državni upravi zmanjšali zaposlene v celoti za 0,51 %. V obdobju 2014– 2017 se je povečala tudi masa sredstev za plače zaposlenih v javnem sektorju, na katero pa vpliva predvsem sproščanje varčevalnih ukrepov po letih hude krize, na primer sprostitev napredovanj v plačne razrede in nazive in sprostitev plačne lestvice. Poleg tega se je v letu 2016 povečala masa sredstev za plače za 5,4 %, rast mase za plače beležimo tudi v letu 2017, pri čemer nanjo poleg učinka sproščenih napredovanj iz leta 2016 vpliva tudi odprava anomalij. Se pravi vsi ti pozitivni procesi, ki jih zdaj po kriznem obdobju, ko se niso izvajali, sprejemamo. Predvsem pa na sedanjo rast plačne mase vpliva realizacija zavez, ki so jih že prejšnje vlade sklenile s sindikati javnega sektorja od leta 2009 dalje in so jim v obdobju krize na ta način omogočili javnofinančni prihranek v višini približno 1,5 milijarde evrov. To se zdaj popravlja. Naj pa povem zelo jasno, da kljub povečanju mase plač v celotnem javnem sektorju, kar je bilo ugotovljeno, ta rast še ostaja v okviru, ki nam zagotavlja zasledovanje cilja konsolidacije javnih financ in odpravo proračunskega primanjkljaja. Ne pozabimo, mi smo v teh letih odpravili proračunski primanjkljaj. Prihodnje leto gremo prvič v presežek, pri čemer upoštevamo tukaj tudi najvišjo dopustno mejo odhodkov, kot izhaja iz fiskalnega pravila. V Vladi se torej zavedamo, da mora po eni strani ugodna gospodarska rast učinkovati tudi v sferi večje ekonomske moči prebivalstva. Mi moramo dati nekaj od tega tudi ljudem. Hkrati s tem vplivamo na družbeni razvoj, pozitivno spodbujamo potrošnjo. Na drugi strani pa kot vladajoča politika imamo pred očmi skrb za dolgoročno javnofinančno stabilnost. Pri tem bomo vztrajali. Vsi ti procesi so v okviru vzdržnosti, v okviru zamišljenega načrta, ki ohranja, spodbuja gospodarsko rast. Daje, kolikor je le mogoče, ljudem, hkrati pa ostajamo dovolj varčni, da spoštujemo fiskalno pravilo in gremo naprej kot dober gospodar pri javnih financah. Hvala lepa.
Poslanec, dr. Vinko Gorenak, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Predsednik, da ne boste imeli težav od Državnega zbora. Tudi številka o javnem sektorju 48 je znana, okoli 2 tisoč je ta številka, iz podobnih razlogov, kot jih je za to obdobje navajal predsednik Vlade. Sicer pa pojdimo na maso plač. Ta prvi slajd vam pokaže gibanje mase plač od leta 1992 do leta 2016. Pri čemer opozarjam, da v obdobju 2004–2008 ne gre, poudarjam, predsednik Vlade, ne gre toliko, v manjšem delu ja, ne pa v celoti, za povečanje plač zaradi števila zaposlenih, ampak zaradi rasti plač. Realna rast plač v obdobju 2004–2008 je 25 %, tudi moja in tudi vaša, predsednik Vlade, v tistem obdobju. V povprečju, da smo si na jasnem. Govorim o povprečnih številkah. Če pogledamo naprej naslednji slajd, boste ugotovili, da je masa bruto plač v javnem sektorju v obdobju, od kar smo mi prevzeli drugo vlado, učinki so delovali tudi v času Bratuškove, takšni, pomeni se je znižala. V času vaše vlade je povečanje za 11,3 % po podatkih gospoda Koprivnikarja, pri čemer se strinjam z vami, da je del tega odstotka na račun vseh teh odprav anomalij, o čemer ste govorili itd. Treba pa je povedati, da mene ne zanima tisto, pravzaprav je pomemben podatek, koliko je na račun odprave Zujfa, ampak problem je tistih 8 tisoč. Pri tistih 8 tisoč pa na naslednjem slajdu lahko vidiva, da od leta 2011 do leta 2016, predvsem če primerjate obdobje 2014–2017, boste lahko ugotovili, da je zelo evidentna razlika, o kateri nekoliko kasneje. Na naslednjem slajdu lahko vidite ožjo državno upravo, kjer se je masa plač v vašem mandatu povišala od 52 na 59 milijonov. Na naslednjem je grafično prikazana ista zadeva, ampak problematičnih je pa 374 milijonov. Za kaj gre? To je razlika v javnem sektorju [[izklop mikrofona]]
Čas. Prosim, da se držimo časovnim omejitev. Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Podatke sem predstavil, zato jih ne bom ponavljal. Naj pa povem tisto, kar je zelo bistveno. Državna uprava je imela v času mandata naše vlade do sedaj številne prihranke. Izboljšujemo kakovost dela državne uprave in širimo, kolikor je nujno potrebno, to pa moram ponoviti, zaradi zdravstvenih, socialnih vidikov, razvojnih vidikov tisti del javne uprave, ki ga nujno potrebujemo. Ali naj otroci ostanejo brez učiteljev ali naj starajoče prebivalstvo ostaja brez nege? Jasno, da je tukaj treba tudi neke nove zaposlitve narediti, ampak naša vlada je ustvarila pogoje, da mi lahko te, jaz bom rekel, vseeno vzdržne pa nujne nove zaposlitve damo ljudem, kar zmanjšuje nezaposlenost, povečuje javno blagostanje. Če smo odpravili anomalije pri plačah in lahko napredovali, je to pozitivno, če je to v mejah vzdržnosti. To je bistvo. In ostajamo v mejah vzdržnosti javnih financ. Hkrati pa gre vedno bolje in bolje tudi gospodarstvu. Spodbujamo gospodarstvo, tudi tam se povečuje zaposlenost. Zadeve gredo po vseh kazalcih na bolje. Se pravi, treba je imeti neko ravnovesje in pred očmi celo državo. V javni upravi to imamo pred očmi, ne pretiravamo, zagotavljamo pa nujne storitve in programe ter povečujemo njihovo kakovost in povečujemo prihranke, uvajamo digitalizacijo, kjer je le možno. In s temi modernimi procesi bomo nadaljevali. Če bi zdaj imeli tu čas in bi predstavili svoje grafe, bi videli, da gremo v pravo smer, in pri tem bomo tudi vztrajali. Seveda pa si ne smemo privoščiti, da bi zaposlovali tam, kjer to ni potrebno, da bi kakorkoli okrnili ta nujni obseg javnih financ, ki ga moramo spoštovati in biti tu dober gospodar. Hvala lepa.
Poslanec dr. Vinko Gorenak, imate besedo za postopkovni predlog, da Državni zbor na naslednji seji opravi razpravo o odgovoru.
Hvala lepa. Del odgovorov nisem dobil. Mislim, da je to jasno, in že zato moram zahtevati razpravo. Še vedno ne vem, zakaj je 94-odstotno povečanje zaposlenih na Ministrstvu za javno upravo. To vprašanje sem postavil, odgovora ni bilo. Zakaj 31-odstotno povečanje zaposlenih na zdravstvu, zakaj 22-odstotno povečanje števila zaposlenih na infrastrukturi, zakaj 22-odstotno povečanje na vladnih službah; tam si predstavljam in imam sam del odgovora, da gre za prenos iz notranjih zadev. Za ostale ne vem, kaj ste počeli. Sicer pa, predsednik Vlade, glejte, treba je reči naslednjo zadevo. Jaz se lahko strinjam z vami, da na področju sociale, recimo, domovih za ostarele, strinjam se lahko z vami, da tam ne bomo mogli nižati in da bo tam vsaka vlada morala kaj povečati. To je relativno jasna zgodba zaradi strukture prebivalstva. Na področju šolstva me v to ne bo nihče več prepričal. Ministrica naj zniža kriterije, ko sva midva hodila v šolo, nas je bilo 35 v razredu, zdaj jih je pa 18 ali 19 ali pa 20. Če greste na 22, boste videli, da bo učiteljev kar naenkrat dovolj, pa ne bo zaradi tega kvaliteta nič slabša. To je ena zadeva. Druga zadeva pa je masa za plače. 274 milijonov je bila mesečna masa za plače v javnem sektorju oziroma zdaj je 306, to je obdobje vašega mandata. To je 31 tisoč evrov na mesec ali 374 milijonov na letni ravni. Strinjam se z vami, da je polovica tega – tisto, kar ste govorili – lahko povezanega z odpravami razlik, vendar še vedno je 8 tisoč zaposlenih preveč. In teh 8 tisoč zaposlenih odnese polovico od naslednjih podatkov. Za ta denar lahko naredite 180 vrtcev, od tega polovico na račun 8 tisoč zaposlenih. Lahko kupite 3 tisoč 700 stanovanj, za Šalamona, kajne, gospa ministrica, recimo, polovico od tega pa tam. Zaradi tega lahko zgradite 9 medicinskih fakultet v Mariboru, lahko naredite 48 kilometrov avtocest po slovenskih cenah, po nemških pa enkrat več, lahko kupite 233 tisoč avtomobilov. Postavite jih v kolono med Mariborom in Koprom – stoječa kolona, povprečen avto, da ne bo minister tam kaj računal, 16 tisoč evrov – pa boste videli, da pridete od Maribora do Kopra v stoječi koloni. Poudarjam, polovico tega na račun 8 tisoč novih zaposlitev. To je preveč, zato predlagam razpravo.
Poslanec dr. Vinko Gorenak, o vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 12. decembra 2017, v okviru glasovanj. Poslanec Benedikt Kopmajer, imate besedo, da zastavite vprašanje predsedniku Vlade Republike Slovenije dr. Miru Cerarju.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, predsednik Vlade, ministrski zbor, kolegice in kolegi! Veliko nezadovoljstva med koalicijskimi partnerji, javnostjo in tudi sindikati je dvignilo sprejetje uredbe o plačah direktorjev v javnem sektorju. Naj spomnim, sredi meseca novembra ste z dnevnega reda seje Vlade navedeno uredbo zaradi nasprotovanja koalicijskih partnerjev umaknili, nato pa jo čez 14 dni sprejeli. Sprejetju uredbe, s katero ste ponovno zvišali plače tistim, ki so že tako bolje plačani, gre namreč za 2 tisoč 400 ravnateljev in direktorjev javnih zavodov, smo v stranki Desus glasno nasprotovali. Vsekakor je takšno postopanje slaba popotnica za preostanek mandata. Mnenja koalicijskih partnerjev enostavno niste upoštevali in zgolj z glasovi ministrov iz kvote stranke SMC izglasovali dvig plač za že tako privilegirane skupine javnih uslužbencev. Ob vsem tem pa ste očitno pozabili, da bi bilo na sistem vrednotenja delovnih mest gledati celovito in z enakim ravnilom za vse javne uslužbence. Prav nič čudnega ni, da se večina zaposlenih v javnem sektorju počuti izigrane, neslišane. Prav nič čudnega ni, da v Sindikatu vzgoje, izobraževanja, znanosti in kulture Slovenije že napovedujejo stavko. Povsem očitno je, da se boste do konca mandata primorani soočati z rastočim trendom velikih apetitov, kar pa je velik zalogaj. Definitivno pa gre za napačno zastavljene prioritete pod krinko okrevanja gospodarske rasti. Nehajmo se slepiti. Domino efekt se je sprostil ob podpisu dogovora s sindikatom FIDES, vrednim okoli 50 milijonov evrov. Že ob potrditvi navedenega dogovora z zdravniki in zobozdravniki se je postavljalo vprašanje, od kod boste vzeli ta denar. V oči sta zbodli izjavi ministric, naj jih ponovim, citiram: »Teh obveznosti ne bo kril državni proračun, pač pa zdravstvena blagajna.« To je dejala ministrica za finance Mateja Vraničar Erman. Spet citiram: »Zdravstvena blagajna ta trenutek nima razpoložljivih sredstev.« To pa je le nekaj minut kasneje povedala ministrica za zdravje Milojka Kolar Celarc. Kot že rečno, prav nič presenetljivega ni, da so svoje nezadovoljstvo jasno izrazili tudi drugi predstavniki sindikatov javnega sektorja. Spoštovani predsednik Vlade, sprašujem vas: Ali se vam ne zdi, da s takšnimi ukrepi, kot je dvig plač direktorjev javnih zavodov, v družbo vnašate nemire zlasti na sindikalni strani? Ali se vam ne zdi, da bi bil edini pravi pristop k odpravi anomalij v plačnem sistemu javnih uslužbencev celovita in paketna obravnava? Hvala.
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Spoštovani poslanec gospod Benedikt Kopmajer! Ne, mislim, da pri nobenem, ki se zavzema za korekten pristop do javnih uslužbencev, ki se zavzema za odpravo krivic in anomalij, nismo mogli povzročiti nemira, razen če je bil dezinformiran. Res je, tukaj je prišlo do razkola v mnenjih med koalicijskimi partnerji in zelo potrpežljivo sem vodil pogovore, da bi prišli do skupne rešitve, pa vendar na strani Desusa in SD tudi po več tednih ni bilo nekega posluha za rešitev, ki je bila nato sprejeta, ker je bila nujna. Gre za to, da so anomalije pri vrednotenju delovnih mest direktorjev, se pravi tudi ravnateljev in drugih direktorjev javnih zavodov, krivice oziroma nesorazmerja, ki se niso odpravljala hkrati z odpravo anomalij pri vrednotenju ostalih delovnih mest v javnem sektorju. Vendar pa smo na začetku pogajanj za odpravo plačnih anomalij pripoznali vsi skupaj, vsi partnerji, tako vlada kot sindikati, da največja nesorazmerja in krivice obstajajo v dveh skupinah: v J skupini – to so tisti najnižje plačani, za njih smo zdaj že poskrbeli, in v B skupini – pri direktorjih in ravnateljih. Direktorji so v plačni razred uvrščeni na podlagi uredbe, ki ni predmet pogajanj med sindikati in Vlado, ampak je predmet usklajevanja v okviru medresorske delovne skupine za odpravo anomalij. Zato je ta odprava anomalij pri vrednotenju delovnih mest direktorjev potekala ločeno od pogajanj med sindikati in vlado glede odprave anomalij pri vrednotenju delovnih mest pri ostalih plačnih skupinah. V dogovoru ni bilo določeno leta 2016, da se morajo anomalije pri vrednotenju delovnih mest direktorjev odpravljati hkrati z vsemi plačnimi skupinami. Celo nekateri sindikati, denimo SVIZ, so na centralnih pogajanjih zastavili vprašanje, zakaj vlada še ni odpravila anomalij tudi pri ravnateljih kot delu direktorjev in izrazili zahtevo, da Vlada to čim prej stori. Se pravi, da je prihajala ta zahteva tudi s strani sindikatov samih. Uredba, ki smo jo pripravili, je bila medresorsko na Vladi usklajena. Nanjo so dali pripombe sicer trije sindikati, vendar so bile to vsebinske pripombe, in samo en sindikat ni odobraval sprejetja uredbe, preden ne bodo odpravljene plačne anomalije tudi v vseh preostalih skupinah. Naj poudarim, da so direktorji v nov plačni sistem vstopili leta 2006, to je več kot 2 leti pred vsemi ostalimi javnimi uslužbenci, ki so se zaradi tega časovnega zamika lahko izborili glede na primerjavo z direktorji določen ugodnejši položaj. Zato se je v praksi dogajalo, da so javni uslužbenci prejemali celo višjo plačo od direktorja, ki jim je nadrejen in katerega odgovornost je seveda neprimerno višja. Tako so bili oni v nekaterih primerih bolje plačani od direktorjev, kar enostavno ni korektno. Časovna dimenzija. Z uredbo o plačah direktorjev v javnem sektorju smo počakali na dve stvari. Prvič, do celovite odprave anomalij do 26. plačnega razreda, se pravi skupina J, tistih najnižje plačanih, za njih smo najprej poskrbeli. Potem smo počakali do zaključne ponudbe za celotno odpravo plačnih anomalij, ki je bila potrjena na isti seji Vlade, kot je bila sprejeta ta uredba, to je 30. 11. 2017. Zato ne zdrži ta očitek, da smo najprej poskrbeli za zvišanje plač tistim, ki so sicer že bolje plačani, pač pa smo odpravili neko krivico tako za B kategorijo, direktorje, kot tudi za najnižje, odpravili to anomalijo do 26. plačnega razreda. Plačna nesorazmerja pri vrednotenju delovnih mest direktorjev v javnem sektorju so bila prepoznana, naj ponovim, že od samega začetka pogajanj, njihova odprava pa je bila stvar konsenza. Odpravljamo jih med zadnjimi ter v minimalni višini, v povprečju za 1,64 plačnega razreda samo napredujejo, torej v minimalni višini v primerjavi z ostalimi plačnimi skupinami. Tako da menim, da je Vlada tukaj sprejela pravo rešitev, seveda pa žal v tem primeru ni bila ta rešitev soglasno podprta. Hvala lepa.
Poslanec Benedikt Kopmajer, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Spoštovani predsednik, ponavljam svoje vprašanje, ki je, mislim, da povsem korektno in na mestu: Kako boste zagotovili socialni mir ob napetosti, ki jih prinašajo bližajoče se volitve? Ali se vam zdi primerno primerjati plače direktorjev javnih zavodov s pokojninami? Dejstvo, ki mu ne gre oporekati, je sledeče, da se ne moremo izogniti trendu rastočega števila starejše populacije. Temu trendu mora slediti tudi javnofinančni okvirkar pa zaradi sprejetega fiskalnega pravila ni enostavna naloga. Ne pozabiti, da višja gospodarska rast ni odpravila revščine med državljani. Samo lani je pod pragom tveganja revščine živelo 83 tisoč upokojencev, od tega 54 % upokojencev prejema do 600 evrov pokojnine. Ali je to primerno za dostojno življenjsko raven? Upokojenci si to zaslužijo in, ker so še vedno občutljiva kategorija prebivalstva, je prav, da začnemo sadove okrevanja gospodarstva države deliti med tistimi, ki so tega najbolj potrebni. Moram še enkrat poudariti. Pokojnina ni socialni transfer, ampak zaslužena z delom pridobljena pravica posameznikov. Tako se začne – od dna proti vrhu. No, vsaj v Poslanski skupini Desus menimo, da je tako prav. Prav zaradi sprejete uredbe pa je, spoštovani predsednik, povsem očitno, da vaše prioritete niso enake našim. Hvala.
Predsednik Vlade Republike Slovenije dr. Miro Cerar, imate besedo za dopolnitev odgovora. Prosim mir v dvorani!
Imate prav, spoštovani predstavnik Desusa, prioritete SMC niso v vseh pogledih enake vašim, vendar pa so glede upokojencev in vseh tistih, ki jim je težko v tej družbi, zagotovo najmanj enake, kajti prizadevamo si za iste stvari kot tudi vi, ko zdaj to govorite. Nobena odločitev v prid upokojencem v tem mandatu in tudi zdaj in v prihodnje v tej vladi ni mogla biti sprejeta brez SMC. Vedno je SMC vsako odločitev sprejemala. Naj opozorim, da po letih, ko ni bilo nobenih uskladitev pokojnin, je v naši vladi prišlo do več uskladitev: leta 2016 2-krat, leta 2017 in v letu 2018 bomo 2-krat usklajevali pokojnine, in sicer v začetku leta za 2,4 % in v aprilu še izredno za 1 %. Torej usklajujemo pokojnine. Letni dodatek je 2015 prejelo okoli 24 % več oseb kot leta 2014. Podobno je bilo leta 2016. V letu 2017 so dodatek prejeli vsi uživalci pokojnin in nadomestil iz invalidskega zavarovanja, kar do sedaj sploh ni bila praksa. Kot vodilna stranka v Vladi pa tudi v Državnem zboru si Stranka modernega centra, SMC, še kako prizadeva za upokojence pod vlado, ki jo vodimo skupaj z vami in koalicijsko SD. Tako smo skupaj sprejeli vse te odločitve v korist naših upokojencev in še se trudimo za njih. Stopnja revščine se žal znižuje počasi. Se znižuje. Podatki kažejo, da se znižuje, vendar počasi. Ampak zato delamo, da bo gospodarska rast, da bodo zaposlitve, da bo družba napredovala, da bo država dober gospodar, da bomo lahko še naprej usklajevali pokojnine. To si želimo tudi v vladajoči vladni stranki SMC, tako kot verjetno tudi vi. Pri tem bomo vztrajali in zato mislim, da ni razloga, da bi tukaj šli v nekaj različnih smereh. Smo usmerjeni v popolnoma isto smer. Samo mi, SMC, tudi ob tem zelo resno vedno pazimo na to, da ne porušimo sistema javnih financ. Če pa to porušimo, potem čez eno leto ne samo da upokojenci ne bodo imeli dovolj, ampak vsi ostali bodo utrpeli škodo in država bo šla spet nazaj v tiste krizne čase, iz katerih smo komaj v teh treh letih potegnili to našo družbo. Upam, da bomo šli tako tudi naprej, torej v pozitivno smer. Hvala lepa.
Predsedniku Vlade se zahvaljujem za podane odgovore. V skladu z 247. členom Poslovnika Državnega zbora prehajamo na poslanski vprašanji, postavljeni na 35. seji Državnega zbora. Najprej bo ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anja Kopač Mrak odgovorila na vprašanje dr. Jasne Murgel v zvezi z dodatki za slepe otroke s posebnimi potrebami.
Hvala, spoštovani predsednik Državnega zbora za besedo. Spoštovane poslanke in poslanci! Hvala poslanki za vprašanje. Zakon o starševskem varstvu in družinskih prejemkih določa, da je dodatek za nego otrok denarni dodatek za otroka, ki potrebuje posebno nego in varstvo in je namenjen kritju povečanih življenjskih stroškov, ki jih ima družina pri preživljanju in negi takega otroka. Višina dodatka za nego otroka zaradi povišanih življenjskih stroškov je 100 evrov mesečno, za otroke s težko ali funkcionalno težko motnjo v duševnem razvoju ali otroke z določenimi bolezni s seznama hudih bolezni, ki ga določi minister na predlog pediatrične klinike, ki potrebuje posebno nego in varstvo, znaša 200 evrov. O pravici se odloči na podlagi mnenja zdravniške komisije, ki pripravi mnenje o vsakem posamičnem konkretnem primeru. Po Zakonu o pokojninskem in invalidskem zavarovanju je dodatek za pomoč in postrežbo pravica iz obveznega pokojninskega in invalidskega zavarovanja, ki ni odvisna od premoženjskih razmer upravičenca. Dodatek za pomoč in postrežbo je mesečni denarni prejemek, s katerim upravičenec poravnava stroške, nastale zaradi trajnih sprememb v zdravstvenem stanju, zaradi katerih ne more zadovoljevati osnovnih življenjskih potreb in zato nujno in stalno potrebuje tujo nego in pomoč. Pridobitev pravice: mnenje invalidske komisije ali drugega izvedenca zavoda, da je tej osebi za opravljanje osnovnih življenjskih potreb nujno potrebna stalna pomoč in postrežba drugega, ali da gre za osebo, ki ji ta pravica po zakonu pripada zaradi določenih zdravstvenih okoliščin. Naloga invalidske komisije ali drugega izvedenca zavoda je, da poda mnenje, ali je osebi, ki uveljavlja pravico do dodatka za pomoč in postrežbo, nujno potrebna stalna pomoč in postrežba druge osebe za opravljanje vseh ali pa večino osnovnih življenjskih potreb, da je slepa ali slabovidna oziroma, da potrebuje stalno nadzorstvo ali da je pri njej podana zmanjšana zmožnost premikanja za najmanj 70 %. Dodatek za pomoč in postrežbo po ZPIZ-1 se je uveljavil v letu 2002. V decembru 2002 je Zveza društev slepih in slabovidnih v svojem dopisu navedla, da gre sicer za različna izraza, vendar za enako vsebino, in da gre v primeru pravice do dodatka za pomoč in postrežbo za slepe otroke po ZPIZ-1 in pravico do dodatka za nego otroka po ZSDP za izbiro. Torej lahko otrok upravičenec uživa le eno pravico. Zavod za pokojninsko in invalidsko zavarovanje je na pobudo Zveze društev slepih in slabovidnih posredoval tolmačenje, da gre v primeru pravice do dodatka za pomoč in postrežbo za slepe otroke po ZPIZ-1 in pravice do dodatka za nego otroka po ZSDP za izbiro, da lahko otrok upravičenec uživa le eno pravico. Tako tolmačenje je bilo posredovano tudi vsem centrom za socialno delo. Temeljilo je na določbi 142. člena ZPIZ-1, ki je določala: »Če pridobi upravičenec pravico do dodatka za pomoč in postrežbo po tem zakonu in po drugih predpisih, lahko uživa le tisto od pravic, ki jo sam izbere.« Leta 2012 je bila odločena prva sodba Višjega delovnega in socialnega sodišča, ki je odločilo, da je pravica do dodatka za nego otroka pravica staršev in posredno otroka, pravica do dodatka za pomoč in postrežbo pa osebna pravica, ki jo pridobijo slepe osebe, torej otroci. Na podlagi sodbe Višjega delovnega in socialnega sodišča, da navedeno tolmačenje, kot je bilo v preteklosti, ni pravilno in po usklajevanju med direktoratoma za družino in pravice iz dela ter ZPIZ smo na ministrstvu sprejeli stališče, ki smo ga posredovali vsem centrom za socialno delo in ZPIZ, da starši lahko ponovno uveljavijo denarno nadomestilo, tudi tisti, ki so že pridobili pravico na ZPIZ in jim ni bilo več treba izbirati pravice. Na MDDSZ imamo trenutno 25 tožb za plačilo odškodnine za nazaj, torej za neizplačilo dodatkov za nego otroka. Tožniki menijo, da gre za protipravno ravnanje države, ki je podlaga za odškodninsko odgovornost države. V petih primerih je Delovno in socialno sodišče že izdalo sodbo, kjer je tožbene zahtevke staršev v celoti zavrnilo in jim naložilo plačilo sodnih stroškov, ki v posameznih primerih znašajo tudi več tisoč evrov. Na ministrstvu smo se strinjali s predlogom pravobranilstva, da se ostali postopki začasno ustavijo do odločitve na drugi stopnji oziroma do odločitve Višjega sodišča. Ministrstvo bo odločitev Višjega sodišča spoštovalo.
Zdaj bi moral minister za pravosodje mag. Goran Klemenčič odgovoriti na vprašanje dr. Vinka Gorenaka v zvezi s sodnim postopkom zoper nekdanjega ministra za pravosodje Aleša Zalarja in nekdanjega generalnega državnega tožilca Zvonka Fišerja, vendar je danes odsoten zaradi službene poti v Pariz. Sprašujem, ali vztrajate pri ustnem odgovoru ali morda želite pisni odgovor. Izvolite,dr. Vinko Gorenak.
Ja, zdaj ne vem, kdo se bolj izmika, ali minister, Zalar pa Zvonko Fišer [[…]]
Zelo preprosto. Ministra Klemenčiča ni, zato sprašujem, ali želite ustni ali pisni odgovor.
Jaz pa vas sprašujem, ali se mogoče izogiba gospod Klemenčič. Mislim, da se on izogiba odgovoru. Vendar vseeno prosim za ustni odgovor. Hvala.
Minister bo na vprašanje ustno odgovoril na naslednji seji zbora. Prehajamo na vprašanja poslank in poslancev v prvem krogu. Poslanka Suzana Lep Šimenko, imate besedo, da zastavite vprašanje ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovana ministrica, spoštovani vsi prisotni, lepo pozdravljeni! Od katastrofalnih poplav reke Drave v letu 2012 je minilo že več kot pet let. Najhuje, kot vemo, je bilo v Dravogradu, Dupleku in v južnem delu reke Drave, v južnem toku Drave, torej od Markovškega jeza navzdol, Markovci, Ormož in Središče ob Dravi. Takrat je bilo številnih prebivalcem marsikaj obljubljeno. Predvsem jim je bilo obljubljeno, da bo prišlo do čiščenja struge reke Drave ali v posameznih območjih, če le-to ni mogoče, se bodo uredili protipoplavni nasipi. Žal, do danes, pa je minilo več kot pet let od tega, do tega ni prišlo. Name se je v poslanski pisarni obrnila ena od občank, natančneje iz občine Cirkulane. Živi na območju Dolan, kjer so prav tako utrpeli veliko škodo v času poplav v letu 2012. Gre za območje, kjer je nekaj hiš, ki so na tem območju že vsa leta. Območje nikoli pred tem ni bilo poplavljeno, ampak je žal takrat prišlo do resnično velikega pretoka in zgodilo se je to, kar se je zgodilo. Je bilo pa takrat prebivalcem obljubljeno, da se bo tako rekoč sčistila struga reke Drave – tukaj je seveda tisoč in en razlog, Arso se izgovarja na Naturo 2000. Če čiščenje struge ni mogoče, kot je bilo v preteklosti, jim je bilo obljubljeno, da bo vsaj narejen protipoplavni nasip. Gre za območje, kjer bi bil morda potreben v dolžini 200 metrov. Spoštovana ministrica, zanima me: Kdaj se bo generalno očistila in kdaj lahko pričakujemo ureditev struge reke Drave? Kdaj bo prišlo do takšnega čiščenja, da dejansko prebivalci ne bodo več ogroženi? Žal danes vsi, ki na tem območju živijo, že ob samih napovedih večjih nalivov in ko spremljajo, kako narašča pretok, so v strahu in nekako s težavo pričakujejo, kaj se bo tudi zgodilo. Kot drugo me pa zanima: Kaj je s protipoplavnimi nasipi? Si jih lahko obetajo in kdaj bo do tega tudi prišlo? Hvala za vaš odgovor.
Ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen, imate besedo za odgovor.
Spoštovani predsednik Državnega zbora dr. Milan Brglez, spoštovana poslanka gospa Suzana Lep Šimenko, spoštovane poslanke in poslanci, hvala za vprašanje! Za začetek bi želela povedati, da takega izrednega dogodka, kot se je zgodil takrat, ko je v Avstriji hidroelektrarna zajezeno vodo nenapovedano v tolikšni količini spustila v reko Dravo, ne sme več biti, se ne sme več zgoditi. Tudi naše strokovne službe, ki so prognostične, torej, ki urejajo pretoke reke Drave, so se povezale z avstrijskimi. Je pa to seveda samo za povedati, res pa je, da je urejanje protipoplavnih ukrepov v Sloveniji naša naloga, ne več Agencije Republike Slovenije za okolje, temveč Direkcije za vode. V letu 2013 so se na področju investicijskih vlaganj v vodno infrastrukturo že pričele načrtovane investicije v okviru operativnega programa kohezijske politike 2007–2014, Zagotovitev poplavne varnosti na porečju Drave, prva faza. Izvedeni so bili visokovodni nasipi v skupni vrednosti 8,1 milijona evrov, in sicer v Dogošah v dolžini 2,7 kilometra in na odseku Vurberk–Zgornji Duplek v dolžini 5,1 kilometra. V nadaljevanju, torej v izvajanju operativnega programa 2014–2020, predvidevamo nadaljevanje tega projekta, in sicer med Mariborom in Ptujem. Ukrepi bodo na območju ptujske Drave v skupni vrednosti, vsaj predvidena vrednost je cirka 12 milijonov evrov. Gre tudi za ureditev individualnih ukrepov v Malečniku, Celestrini, Trčovi, Zlatoličju, glede ptujske občine pa na Čreti, Vičavi ter Grajeni in Rogoznici. Iz teh navedb seveda Cirkulan sama nisem našla, mogoče bi bilo dobro pri samem vprašanju konkretizirati Cirkulane, ni pa noben problem, če se smatra, da je treba odgovor dopolniti. Prav tako so v letih 2009–2012 v sklopu Projekta Drava-Mura na območju odseka Drave pri Malečniku in Dogošah izvedeni vodnogospodarski ukrepi za izboljšanje pretočnosti struge reke Drave, in sicer je hidravlična analiza pokazala, da se je pretočnost povečala s Q2 na Q5 – torej, Drava je bolj pretočna – in da so se gladine na teh območjih znižale na pojav, torej govorimo o pojavu stoletnih pretokov. Prav tako se po letu 2012 sistematično izvajajo vodnogospodarski ukrepi za izboljšanje pretočnosti reke Drave in zmanjšanje poplavne nevarnosti na obvodnem območju tudi v okviru smernic Natura 2000. Pri Projektu Frisco, to so čezmejni projekti, se na reki Dravi načrtujejo ukrepi med Ptujem in Ormožem. Vzdrževalna dela, ki izboljšujejo pretočnost reke Drave na odseku od jezu v Melju do Ptuja in od jezu v Markovcih do Ormoža se izvajajo redno, v obsegu vsakoletnih zagotovljenih sredstev v okviru sredstev za javno gospodarsko službo in sredstev, ki jih po koncesijski pogodbi prispevajo tudi Dravske elektrarne. Vsa vzdrževalna dela na Dravi se izvajajo v skladu z naravovarstvenimi smernicami, saj je celotno območje v Naturi 2000 in v obdobju od leta 2015 do 2017 je bilo v ta namen porabljenih 6,7 milijonov evrov. Hvala.
Poslanka Suzana Lep Šimenko, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Najlepša hvala še enkrat za besedo. Hvala za vaš odgovor, spoštovana ministrica, ampak vseeno žal z vašim odgovorom nisem zadovoljna. Mene zanima predvsem ta del spodnji tok reke Drave, kar se bo dogajalo od Ptuja naprej pa tja do Ormoža. Kakorkoli, tako kot ste rekli, to je območje, ki je večinoma velik del pod Naturo 2000 in tega se zavedajo tudi prebivalci na tem območju. Ampak kakorkoli, nekako glede na njihove pretekle izkušnje, glede na to, koliko poznajo, kako se je sama struga reke Drave v preteklosti čistila, znajo mi vsi eden za drugim povedati sledeče, da se danes struga reke Drave več ne čisti, tako kot se je v preteklosti, izključno iz razloga zaradi posameznih vrst živali, ki na tem območju živijo, za katere pa verjamem – pa verjemite mi, sem velika ljubiteljica in zagovornica varstva živali – ne bodo na tem območju živele, če bo ne nazadnje tudi prišlo do poplav. Tukaj se je na eni strani pa treba vprašati, koga moramo v prvi vrsti zaščititi, kje so tukaj živali, kje so ljudje. Seveda smo vsi za to, da najdemo nek kompromis med obojim, in verjamem, da ga je mogoče tudi najti. Opozorjeno je bilo, enostavno struga reke Drave, bom natančnejša, v neposredni bližini gradu Borl – če vam je mogoč zdaj bolj poznano – se ne čisti, kot se je čistila v preteklosti. Če bi se v tem delu naredil vsaj nek protipoplavni nasip, bi na koncu dejansko bili soglasni: zaščitili bi živali in zaščitili bi ne nazadnje tudi ljudi, investicija v to pa bi verjetno bila tudi minimalna glede na katastrofo, ki se lahko morda – seveda upamo, da ne – nikoli več ne zgodi. Hvala.
Ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala, poslanka. Moram priznati, da je sama sestava vašega vprašanja, ki je prišla do nas, zelo zelo omejena, govorite o reki Dravi v pisnem nagovoru oziroma pisni navedbi vašega vprašanja. Drava je reka, ki v Sloveniji naredi kar dolgo pot, zato tudi ta vaš zaključek, ki ste ga podali pri vprašanju, da vi pa bi želeli vedeti o tem skrajnem odseku, ni našel razlag v tem mojem pisnem odgovoru. Vam pa zagotavljam, da morajo biti prebivalci, ki se še spominjajo čiščenje reke Drave, že kar v letih, ker je od bivših vodnogospodarskih podjetij, ki so nalogo res opravljale leta nazaj, torej še bivši državi, redno in strokovno, minilo toliko let. Če pa govoriva o Naturi 2000, je pa to ukrep, ki ga je Slovenija sprejela pred vstopom v Evropsko unijo, torej si ga ni nihče vzel kot ukrep, s katerim se pač razlaga, zakaj se nekaj ne da, ampak je ukrep, ki ga je v skladu s pravili, predvsem direktive o pticah in habitatne direktive, treba izvajati, se je držati, kar pomeni, da tudi pri ukrepih, ki se tičejo rek, vodotokov, je treba upoštevati ta določila. Kot sem že v prvem delu vam najavila, če štejete, da je treba odgovor dopolniti ali pa morebiti posebej daste pisno vprašanje, ki se dotika tega vašega odseka, bomo pripravili pisni odgovor. Res pa je, da če govorim o pritoku Drave, torej o Dravinji, dobro sodelujemo z župani in tudi iščemo rešitve, tako da ne vidim razlogov, da jih tudi v tem odcepu za reko Dravo ne bi. Hvala.
Dr. Franc Trček, imate besedo, da postavite vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejanu Židanu, ki je odsoten. Zato sprašujem, ali želite pisni ali ustni odgovor.
Hvala za besedo, predsedujoči. Želim seveda ustni odgovor. Me pa žalosti, da tukaj ne vidim obraza gospoda Židana, kot tudi da ne vidim obrazov več poslank in poslancev. Odkrito lahko rečem, čeprav sem v tem mandatu postavil že kar nekaj ustnih in pisnih tehtnih poslanskih vprašanj, da je to poslansko vprašanje najbolj pomembno. Zakaj? O gospodu Židanu so objavili intervju v reviji Obrazi – Večer revije izdajajo to –, veste, da ga eni delajo kot bodočega mandatarja; prijazen intervju, gospod je družinski človek kot večina nas, rad ima čokolado in tako naprej. Ampak šalo na stran. Seveda, če ste politik, se tudi v takšnem prijaznem intervjuju ne morete izogniti politiki. Ta intervju sem bral na vlaku in ko sem prebral ta stavek, ta odgovor na 16. strani, priznam, da me je imelo, da bi potegnil ročno zavoro, čeprav bi me potem penalizirali. Torej, na vprašanje: »Eden od vaših pomembnih ciljev je ohranjanje kmetijskih zemljišč. Zakaj ste potem podprli poslovni projekt Magne lakirnice, ki jo bodo gradili na kmetijskih zemljiščih?« Mag. Dejan Židan je odgovoril, citiram: »Odločitev za lokacijo lakirnice, ki je nisem mogel sprejeti z veseljem, je bila sprejeta na višji ravni. O tem je bilo le sporočeno.« Še enkrat ponovim: »Je bila sprejeta na višji ravni.« Glejte, gospod Židan ni le predsednik sicer najmanjše politične stranke, gospod Židan je podpredsednik Vlade Slovenije. A veste, ne vem, gospodu Cerarju poči slepič, gospod Karl Erjavec itak po tujini bolj vandra in je gospod Židan tisti potem. Kolikor jaz vem, je Vlada Republike Slovenije kolektivno telo. Tako gospod Židan, kot SD, kot sicer malo bolj potiho SDS, kot še drugi ste podprli starega novega predsednika Republike Slovenije, ki je govoril o stricih iz ozadja. Ampak jih potem ni razkril. V petek bomo imeli poročilo o TEŠ 6. Tam bivši tovariš, sedaj gospod, Hanžek govori o ugrabljeni državi kot eni najhujših oblik sistemske korupcije. In gospod Židan ima mesec dni časa, da se zelo dobro pripravi na ta odgovor – ne le meni: Kaj je in kdo je ta višja raven od Vlade Republike Slovenije in od Državnega zbora? Zdi se mi, da je to neko ključno vprašanje, na katerega si moramo odgovoriti in, bom rekel, se v naslednjem mandatu osamosvojiti od tako imenovanih osamosvojiteljev. Ker navsezadnje, to se ne dotika samo višine pokojnin, minimalne plače, to se dotika sukusa te družbe in kako bomo živeli naprej. Upam, da mi bo naslednjič gospod Židan odgovoril na to, četudi bo mogoče treba zapreti sejo ali pa bo potreboval [[izklop mikrofona]]
Minister za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejan Židan bo odgovoril na to vprašanje na naslednji seji. Poslanka Erika Dekleva, imate besedo, da zastavite vprašanje ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen.
Hvala za besedo. Spoštovana ministrica! Mediji so nas množično opozorili, da v centru Pivke leži veliko odpadnega pepela lesne industrije, odpadnih lepil in ostalih odpadkov in ogromno sodov z nevarnimi odpadki, ki lahko povzročijo še eno okoljsko katastrofo. Upam, da smo se iz nedavne v Kemisu kaj naučili, čeprav v tem trenutku slabo kaže. Lastnik parcel, likvidacijski upravitelj družbe Javor, namreč arogantno odklanja sanacijo predela, ki do pred kratkim sploh ni bil zaklenjen. Do njega so prosto dostopali tako novinarji kot vsi ostali. Odločbe okoljske inšpekcije izhajajo iz leta 2013, ko je bil direktor podjetja isti gospod, ki je sedaj likvidacijski upravitelj, vendar stanja ni odpravil ne takrat ne sedaj. Zato me zanima: Kako je mogoče, da inšpekcija v vsem tem času ni dosegla popolnoma nič? Zanima me tudi: Kaj je v sodih? Če so v njih res substance, ki so označene na etiketah, nas je lahko pošteno strah. Glede na to, da je na fotografijah videti, da te substance iz sodov že odtekajo, se lahko bojimo, da bodo odtekle v reko Pivko, preko nje v vodno zajetje Malni, ki pa z vodo oskrbuje več kot 20 tisoč ljudi. Ukrepanje inšpekcije pa ni utemeljeno samo zaradi nevarnih lastnosti odpadkov, ampak tudi zaradi ugotovljenih neurejenih lastniških odnosov, neizpolnjevanja pogodbenih obveznosti med različnimi subjekti in prelaganje odgovornosti, ki bo, kot vse kaže, še nekaj časa trajalo. Insolventni postopki na družbo Javor, ki se vlečejo že precej časa. Družba je bila do novembra 2015 v postopku poenostavljene prisilne poravnave, koprsko okrožno sodišče pa je nad njo uvedlo stečaj. Usoda insolventnih postopkov sicer še vedno ni jasna, saj se je na odločitev sodišča pritožila skupina upnikov, med katerimi je tudi družba Šilc in partnerji likvidacijskega upravitelja Milana Šilca. Zadeva je tako vrnjena prvostopenjskemu sodišču v ponovno odločanje, zato si s pojasnili Inšpektorata, da gre za dolžnost upravitelja in da stroški tako kazni kot odstranitve nevarnih odpadkov bremenijo stečajno maso, ne moremo pomagati, saj se še vedno ne ve, ali so v stečajni masi sploh sredstva za poravnavo teh in kdaj se bo seveda vse skupaj zaključilo. Do takrat pa lahko pride do naslednje ekološke katastrofe. Zato tudi ne morem pristati na ponovno vrtičkanje med pristojnimi organi, ki je botrovalo tudi Kemisu. Prebivalci Pivke [[izklop mikrofona]]
Ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen, imate besedo za odgovor.
Spoštovana poslanka gospa Erika Dekleva, hvala za vprašanje! Na kratko bi rekla, da se vam zahvaljujem za navedbe, s katerimi že sama ugotavljate, kako je v postopkih stečaja težko najti krivca. Tudi sicer moram povedati, da pri številnih odločbah Inšpektorata, gre za pritožbe, gre za pritožbe ne le na drugi organ, tudi na Upravno sodišče, kar pomeni, da je učinkovitost izvajanja seveda omejena. Res pa je, da prav pri snovanju sprememb Zakona o varstvu okolja oziroma pri snovanju novega zakona, ki bo vseboval seveda določila starega, bo pa po obsegu večji, je ena od bistvenih nalog, ki nas čaka, prav zagotavljanje finančnih virov tako v takih primerih kot tudi ko gre za sanacijo starih bremen, ki jih je v Sloveniji kar nekaj. Če pa govorim sedaj o tem vašem konkretnem vprašanju, pa vemo, da je inšpekcija za okolje že v letu 2013 izdala odločbo za odstranitev tisoč 500 kubičnih metrov odpadnega pepela. V letu 2014 je podjetju Javor, Vezane plošče, d. o. o., torej istemu podjetju, izdala odločbo za odstranitev 120 ton odpadnih lepil. Ker podjetje ni spoštovalo odločbe, sta sledila sklepa o dovolitvi izvršbe z denarno prisilitvijo. Ker je šlo podjetje 2015 v stečaj – velikokrat se nam zgodi, da gre pri takšnih odločbah potem podjetje v stečaj ali se proda, kar kaže na to, da samo določilo v Zakonu o varstvu okolja, ki pravi, da povzročitelj plača, ni dovolj, da je treba to določilo nadgraditi. Izvršba z denarno prisilitvijo torej ni bila uspešna. Nadalje, ukrepanje inšpekcije za okolje je oteženo z določili 29. člena ZVO, ki pravi, da če se zoper povzročitelja bremenitve uvede stečajni postopek, v stečajni masi pa so odpadki, ki jih ni bilo mogoče prodati ali razdeliti upnikom skladno z zakonom, postane imetnik odpadkov država. Ker navedenih odpadkov ni mogoče prodati, je postala s stečajem njihov lastnik država. Z odločbo iz leta 2017 je bilo lastniku zemljišča, podjetju Javor Pivka, d. d., v likvidaciji odrejena odstranitev cirka 3 tisoč kubičnih metrov odpadnih strnjenih lepil, 230 kovinskih sodov z odpadki, 60 praznih kovinskih sodov, 12 sodov z odpadnimi olji in 30 palet odpadnih barv. Zoper odločbo se je podjetje pritožilo in s pritožbo uspelo. Drugostopenjski organ je odločbo odpravil in tako inšpektorica vodi ponovljen ugotovitven postopek v skladu z navodili druge stopnje. V tem inšpekcijskem postopku je bilo ugotovljeno, da iz sodov vsebina ne izteka. Ker obstaja verjetnost, da so v kovinskih sodih nevarni ali nenevarni odpadki, se odpadki tretirajo kot nevarni, kar je v skladu s prvim odstavkom 5. člena Uredbe o odpadkih. Z odpadki se bo tudi ravnalo kot z nevarnimi odpadki. Veljavni Zakon o varstvu okolja v skladu z zahtevami prava EU in sodobnimi pravno-filozofskimi izhodišči je zasnovan na načelu, da mora vse stroške varstva okolja, vključno s sanacijo onesnaženega okolja, kriti tisti, ki je onesnaženje povzročil, in ne družba kot celota oziroma država. Primarno odgovornost torej nosi povzročitelj obremenitve. Zakon z namenom preprečevanja nedopustnih tveganj za okolje in drugih nedopustnih obremenitev predpisuje vrsto prepovedi in zapovedi ter v primeru kršitve predvideva ukrepanje zoper povzročitelja. Pri tem so, da bi se zagotovila ustrezna učinkovitost, inšpekcijske odločbe izvršljive takoj po preteku roka za odpravo dejanja, kar pomeni, da so izvršljive kljub morebitnim pritožbam, vendar je treba poudariti, da je izvrševanje inšpekcijskih odločb, zlasti v primerih, ko jih zavezanec ne želi ali ne more izvršiti, močno odvisna od tega, ali ima inšpekcija v teh primerih v vsakoletnem državnem proračunu na voljo dovolj finančnih sredstev. Do sedaj praksa ni bila takšna. Hvala.
Poslanka Erika Dekleva, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. [[izklop mikrofona]]
Vklopite se, prosim. Ja, zdaj bomo morali pa počakati minuto, očitno. Dela?
Mi je uspelo. Za ta odgovor zaenkrat hvala. Popolnoma, seveda, ne morem biti zadovoljna. Dejstvo je, pa lahko se z vami strinjam, da je krivca težko najti. Najprej bi rekla, da kolikor je meni znano, vzorčenje zemlje ni bilo opravljeno, tako da ne vem, na podlagi česa je moč trditi, da snovi ne iztekajo v zemljo; vsaj slike, ki so bile v medijih pokazane, govorijo drugače. Torej, iz slik je videti, da iz sodov nekaj izteka; ali je to strupeno ali ne, ne vemo, ker vzorčenja zemlje ni bilo. Vse te odločbe inšpekcije, o katerih ste govorili, poznam, ampak to kaj dosti ne pomaga, ker vse odpadne snovi so še vedno tam. Kljub temu da je težko najti krivca, mislim, da prebivalci Pivke ne morejo, pa tudi ne smejo čakati na to, da se zgodi požar ali da te nevarne snovi iztečejo iz sodov in bo potem pri taki nevarnosti za okolje ali človeka morala ukrepati Uprava za zaščito in reševanje. Tudi neko pomanjkanje finančnih sredstev ni dober razlog, kajne, ker potem, ko se katastrofa zgodi, se ta sredstva po navadi vedno najdejo. Tako, kar se mene tiče, obstajata samo dva razloga, da so zadeve take, kot so, ali gre za neko pravno praznino, torej pomanjkljivo zakonodajo ali pa za popolno neučinkovitost inšpekcije. Hvala.
Ministrica za okolje in prostor, gospa Irena Majcen, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Spoštovana poslanka, v enem delu se z vami strinjam. Absolutno! Zakonodaja ni učinkovita, ker če bi bila učinkovita, potem bi se od leta 2013 do leta 2017 na teh zemljiščih dalo ukrepati. Jaz tudi razumem, da finančna sredstva ne bi smela biti problem, pa jih, na žalost, vsaj na našem ministrstvu za vse naloge, ki bi jih morali izvajati, ni dovolj. Lahko povem, da za sanacijo odlagališča gum v Kidričevem, kjer poteka tožba na Evropskem sodišču in grozi Republiki Sloveniji tudi kazen, zagotavljamo letno nekaj čez 2 milijona sredstev, da tisto gramoznico oziroma jamo čistimo. Če bi imeli toliko sredstev na voljo za vse druge ukrepe, bi lahko marsikaj postorili. Torej, sredstva, ki so, prvenstveno namenjamo tistemu ukrepu, si pa prizadevamo – in sem prepričana, da bodo tudi v prihodnje šla prizadevanja v tej smeri –, da bi se ta sredstva v prihodnje namenjala takšnim ukrepom, kajti če bi država imela na voljo finančna sredstva, bi se območje lahko saniralo, iskanje lastnika, krivca, kazni pa bi se izvajalo kasneje. Čeprav prav v teh mesecih, november, december, verjetno bo to potekalo še januarja, potekajo intenzivni dogovori, kako doseči, da bi podjetja, kjer so izdana okoljevarstvena dovoljenja – to pomeni, da je obratovanje povezano z nekimi tveganji –, morala pred postopkom stečaja imeti neka sredstva rezervirana na posebnem računu, ki bi se uporabila potem za sanacijo s temi ukrepi. Če bodo v prihodnje še podobni ukrepi, da bodo na voljo ne samo državna sredstva, ampak resnično finančni viri tistih podjetij, ki od tega živijo, od česar pravzaprav poteka proizvodnja in služijo v ta namen. Namreč, okoljevarstvena dovoljenja so pokazatelj tveganja pri takih podjetjih in jih bo treba drugače obravnavati. Hvala.
Poslanec mag. Marko Pogačnik, imate besedo, da zastavite vprašanje ministrici za finance mag. Mateji Vraničar Erman.
Spoštovani predsednik! Spoštovana ministrica za finance, rad bi vam zastavil vprašanje v zvezi z družbo Abanka, d. d. Po združitvi Abanke z Banko Celje je Abanka oziroma država dala zaveze Evropski komisiji, teh zavez je približno 40 in ena izmed ključnih zavez je, da mora Republika Slovenija začeti z iskanjem potencialnega kupca za to banko do 31. 12. 2017, banka pa naj bi bila odprodana oziroma podpisana pogodba z bodočim kupcem najkasneje do 30. 6. 2019. Spoštovana ministrica, zanima me: Ali že potekajo prodajne aktivnosti v zvezi prodajo Abanke, d. d.? Ali je mogoče Ministrstvo za finance do sedaj kaj kontaktiralo z Evropsko komisijo, da bi se te zaveze, ki so bile dane, približno 40 zavez, v določenih trenutkih spremenile? Če niste kontaktirali z Evropsko komisijo v zvezi s spremembo teh zavez, me zanima: Zakaj ne? Kajti po mojem mnenju so te zaveze glede na gospodarsko rast za samo bank škodljive. Potencialno se znižujejo tudi prodajna vrednost in zanima me, če se ni šlo v spremembo zavez oziroma pogajanja k spremembi zavez: Zakaj se potem ni še začela prodaja Abanke? Moje osebne mnenje je, da v primeru, da se te zaveze vse upoštevajo, kar seveda se morajo, bi rekel, da časovna komponenta ni zaveznik države. Dejansko se z odlašanjem te prodaje dejansko tudi znižuje sama prodajna vrednost, samo zniževanje prodajne vrednosti te banke pa pomeni tudi manjši priliv v proračun.
Ministrica za finance mag. Mateja Vraničar Erman, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa za besedo, gospod predsednik, in hvala lepa, gospod poslanec, za postavljeno vprašanje. Imate prav, ko je bila dogovorjena možnost dodelitve državne pomoči Abanki, je bila hkrati dogovorjena cela vrsta tako imenovanih kompenzacijskih ukrepov, ki imajo na eni strani namen, da omejijo poslovanje banke in da zato banka ne pride do boljšega položaja na trgu, kot bi ga imela v bistvu, če ne bi dobila državne pomoči, in na drugi strani zaveze, ki se tičejo izboljšanja korporativnega upravljanja. V tretjo skupino oziroma v sestavni del teh kompenzacijskih ukrepov glede korporativnega upravljanja sodi tudi zaveza, da se Abanka v celoti proda kot naložba države do 30. junija 2019. V skladu z danimi zavezami je treba postopke za prodajo začeti do konca letošnjega leta, te postopke mora začeti slovenski SDH, ki vodi oziroma ki bo v imenu države vodil prodajni postopek. Prodajni postopek se začne z imenovanjem posebne delovne skupine v okviru SDH za prodajo in s postopki, ki vodijo k izbiri finančnega svetovalca. Te postopke je SDH v letošnjem letu oziroma v tem mesecu jih začenja, tako da bodo lahko vse obveznosti izpolnjene najpozneje do roka, ki je določen z zavezami. Skupaj s svetovalcem, ki je s strani Evropske komisije pooblaščen za spremljanje poslovanja Abanke, spremljamo izpolnjevanje vseh zavez in Abanka dejansko izpolnjuje zaveze, ki so bile dane in jih mora izpolnjevati, dokler ne bo prišlo do prodaje državnega lastniškega deleža. Naj spomnim še, da je po letnem načrtu upravljanja oziroma po strategiji za Abanko predvideno, da država odproda celoten svoj delež, se pravi vseh 100 %, niti ni v strategiji določen način prodaje, kar pomeni, da so odprte različne možnosti, predvsem pa razmišljamo v smeri iskanja strateškega investitorja oziroma strateškega partnerja. Če se vrnem nazaj na zaveze, ena izmed zavez, ki lahko zaradi spremenjenih okoliščin na trgu, ne zaradi napak v poslovanju banke, povzroči nekaj težav, je vprašanje dodeljevanja kreditov nebančnemu sektorju oziroma obsega bilančne vsote banke. To situacijo spremljamo in v trenutku oziroma če bomo ugotovili, da bi tukaj lahko nastala kakršnakoli težava v zvezi z izpolnitvijo te zaveze v primerjavi z ostalimi, bomo tudi stopili v stik z Evropsko komisijo in zagotovili, da izpolnitev tega kriterija ne bo negativno vplivala na siceršnje spremljanje in izpolnjevanje zavez za konkretno banko. Glede na to, kar sem povedala, kaj so nameni dodelitve oziroma določitve kompenzacijskih ukrepov, seveda sprememba zavez, samo zato ker so neugodne za banko in za ceno banke, niso mogoče, mogoče pa so, če ugotovimo, da zaradi spremenjenih okoliščin na trgu, na katere banka ni mogla vplivati, določene zaveze banka ne more izpolniti. Kot rečeno, to situacijo natančno spremljamo in bomo tudi ukrepali, ko bodo za to izpolnjeni pogoji. Hvala lepa.
Poslanec mag. Marko Pogačnik, imate besedo za obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora.
Spoštovana ministrica, zahvaljujem se za vaš del odgovora. Veseli me tudi, da ste potrdili oziroma da ste se strinjali z mojim mnenjem, da so določene zaveze za Abanko lahko škodljive v primeru, da bo res prodana, bom rekel, v tem skrajnem roku leta 2019. Ključni dve vprašanji, ki si ju postavljam oziroma ju postavljam vam: Zakaj ste niste odločili, da poskušate pri Evropski komisiji spremeniti te zaveze? Če jih pa niste, me pa zanima: Zakaj se teh naložb niste odločili prodajati prej, ne pa, da čakate zadnji rok? Kajti dejstvo je, kasneje bo Abanka prodana glede na zaveze, ki jih ima, bi rekel, manjša bo kupnina. Tukaj ali nekdo to namerno dela ali ne. Samo primer, ključne zaveze, ki so znižanje bilančne vsote. Recimo, konec leta 2015 tri milijarde 800, do leta 2018, konec leta, tri milijarde 400. To je približno za 400 milijonov manjša bilančna vsota. Prepoved pripojitev, prepoved prevzemov, dezinvestiranje in likvidacija odvisnih družb in podružnic. To prisili banko v zniževanje aktivnosti. Dejansko imamo pa na trgu gospodarsko rast. Tukaj me zanima vaše mnenje: Kakšno je vaše mnenje? Moje mnenje je, da glede na te zaveze, ki jih ima banka in jo omejujejo na trgu, predvsem ker gre zdaj za gospodarsko rast, da mi dejansko bomo to banko prodali po bistveno nižji ceni konec leta oziroma sredini leta 2019, kot bi jo lahko prodali 2017. Kajti te zaveze avtomatsko prisiljujejo banko, družbo, da ni aktivna na trgu in da ni konkurenčna. Prepričan sem, da banko boljše prodaš v primeru, da je bilančna vsota tri milijarde 800, kot bo morala biti po zavezah, recimo, ob koncu leta 2019 tri milijarde 400. Hvala.
Ministrica za finance mag. Mateja Vraničar Erman, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Na ceno, ki jo banka lahko doseže na trgu, vpliva več dejavnikov in cela vrsta zavez, kot sem omenila, je povezanih tudi z izboljšanjem korporativnega upravljanja, na primer z zmanjševanjem deleža stroškov v prihodkih, nadalje z ureditvijo in konsolidacijo informacijskih sistemov, ne nazadnje moramo vedeti, da sta bili banki, Abanka in pa Banka Celje, združeni oktobra 2015 in potrebujete nekaj časa, da konsolidirata svoje poslovanje. Vse te okoliščine poleg bilančne vsote, lahko vplivajo na ceno. Glede roka prodaje. Zagotovo je ta rok skrajni rok, 30. junij 2019, res skrajni rok in glede na to, da so se prvi ukrepi za začetek prodajnega postopka že začeli, ni nujno, da ne bo mogoče banke prodati tudi prej, tudi hitreje, zelo pomembna v tem postopku pa je seveda tudi priprava banke na prodajo. Ves ta čas je bil izkoriščen prav v ta namen, zato da se tudi možna cena, ki jo je mogoče za banko doseči, optimira in na ta način doseže čim večje poplačilo vloženih davkoplačevalskih sredstev. Še enkrat poudarjam, za zdaj nismo zaprosili za spremembo zavez. Glede na to, kako se kažejo zdajle ob koncu leta, pričakujem, da bomo te postopke sprožili v začetku naslednjega leta, ko bomo začeli pogovore tudi z Evropsko komisijo, vendar pa ne moremo doseči spremembe zavez zgolj zaradi tega, ker so zaveze omejujoče za banko. To je namen tovrstnih zavez oziroma kompenzacijskih ukrepov. Mi moramo izkazati, da banka ni mogla izpolniti določenih zavez zaradi sprememb na trgu, na katere banka ni mogla vplivati, in se dogovoriti, po možnosti, za način izpolnjevanja takšne zaveze, ki ne bo ogrožala nadaljnjega poslovanja banke, kar bi se sicer lahko zgodilo. Hvala.
Hvala tudi vam, gospa ministrica. Besedo ima gospod Zvonko Lah. Postavil bo poslansko vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču. Gospod Lah, izvolite!
Hvala lepa, gospod predsedujoči. Moje poslansko vprašanje pa je s področja tretje razvojne osi, ker si teh planskih dokumentov, ki jih je sprejela Vlada, ne znam razložiti, da bi v doglednem času lahko bil zgrajen ta južni del tretje razvojne osi od Novega mesta do Vinice. Izgradnja tretje razvojne osi pomeni izboljšanje prometne povezave od severne poti jugovzhodni Sloveniji, to je od meje z državo Avstrijo do meje s Hrvaško. V Operativnem programu za izvajanje evropske kohezijske politike v obdobju 2014–2020 je projekt južnega dela tretje razvojne osi uvrščen med prednostne naložbe. Ocena vrednosti prve faze južnega dela, to se pravi prvega dela prve faze tretje razvojne osi, naj bi bila okrog 85 milijonov evrov, od tega naj bi bilo 39,5 milijona evrov iz kohezijskih sredstev, preostanek pa iz drugih virov. Iz načrta razvojnih programov za leto 2019 do 2020 je razvidno, da so planirana sredstva za izgradnjo južnega dela razvojne osi zelo skromna oziroma so minimalna v načrtu razvojnih programov. Gospod minister, zanima me: V kateri fazi je priprava dokumentacije za izgradnjo prvega dela prve faze tretje razvojne osi? Ker če priprava te projektne investicijske dokumentacije in gradbenega dovoljenja ne bo pravočasna, bo težko črpati kohezijska sredstva iz te finančne perspektive, saj vemo, da mora biti pogodba podpisana v letu 2020, v zadnjem letu te finančne perspektive, lahko pa se konča potem še M plus 3, to se pravi do leta 2023. Po mojih informacijah, ki sem jih pač dobil, bo težko pričeti v 2020 glede napredovanja teh vseh del in koristiti ta sredstva. Če ne: Kako bo država zagotovila manjkajoča sredstva in kdaj bo južni del tretje razvojne osi sploh zgrajen? Zato bi prosil za pojasnilo, ker direktor oziroma predsednik Darsa je govoril eno, načrt razvojnih programu do 2022 tudi ne govori v prid pričetku te izgradnje, vendar obljuba Vlade na terenu je bila pa dana.
Minister dr. Peter Gašperšič, imate besedo. Izvolite.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Hvala tudi spoštovanemu poslancu gospodu Zvonku Lahu za postavljeno vprašanje. Moram reči, da na temo tretje razvojne osi vedno z veseljem odgovarjam, kajti prepričan sem, da so bili v tem mandatu doseženi pomembni premiki na realizaciji tega projekta, tako na severnem delu kot na južnem delu, pa tudi v osrednjem delu se izvajajo aktivnosti na umeščanje v prostor. Kajti tretja razvojna os je nedvomno eden od prioritetnih projektov te vlade in seveda našega ministrstva, s katerim želimo zagotoviti ustrezne pogoje za razvoj gospodarstva v regijah, ki so bolj odmaknjene od avtocestnega omrežja in nedvomno je na južnem delu to regija Bele krajine, za katero vemo, da se do Novega mesta oziroma do avtoceste sedaj vse povezave vršijo preko navadnega državnega omrežja preko Gorjancev, kjer je v zimskem času otežena ta prevoznost. Naš cilj je, da se z izgradnjo tretje razvojne osi čim prej zagotovi ta povezava Bele krajine z avtocestnim omrežjem in zato že na tem prvem odseku, ki je umeščen v prostor, torej od avtoceste A2 mimo Novega mesta do priključka Maline, vključno s predorom pod Gorjanci, da se v tem delu dela čim prej začnejo izvajati gradbena dela; v drugem delu od priključka Maline pa do Metlike oziroma do Vinice je bila pa ravno v prejšnjem tednu sprejeta uredba na Vladi, Uredba o državnem prostorskem načrtu, tako da je tudi ta odsek, torej od Malin do Metlike in Vinice, umeščen v prostor. Ravno za ta del, torej za poplačila že izvedenih aktivnosti na umeščanje v prostor in še za izvedbo umeščanja v prostor od Črnomlja do samega mejnega prehoda Vinice, pa so v načrtu razvojnih programov v proračunu predvidena ta potrebna sredstva, ki jih je treba še zagotoviti v naslednjih letih. Torej, tukaj govorimo o sredstvih, ki so namenjena umeščanju v prostor. Sredstva, ki pa so namenjena izvedbi gradbenih del, torej izgradnji samega projekta, torej govorimo o tem odseku od avtoceste do priključka Maline, pa se zagotavljajo preko avtocestnega programa, saj je izgradnja tega odseka zdaj v pristojnosti družbe Dars in so torej potrebna sredstva predvidena v Nacionalnem programu razvoja avtocest. Če samo še na hitro preletim, kako je predvidena dinamika aktivnosti na tem, da rečem, operativnem odseku, ki je spet razdeljen na dve etapi. Prvi, manjši del, je od avtoceste do priključka Osredek, to pri tovarni Revoz. To je približno 5 in pol kilometra dolg odsek, za katerega ste že sami povedali, je investicijska vrednost nekaj čez 80 milijonov, slabih 40 milijonov je predvidenih evropskih sredstev. Tukaj je torej prva prioriteta, da se ta sredstva počrpajo, da se pridobi gradbeno dovoljenje do konca leta 2018. Temu so podrejene vse aktivnosti, zato se na tem odseku prioritetno izvajajo aktivnosti, tako kar se tiče izdelave projektne dokumentacije, pridobivanja zemljišč in tako naprej. Če samo povem roke: do konca aprila je predvideno, da se zaključi arhitekturni natečaj, v letu 2018, do konca septembra je predvideno okoljevarstveno soglasje in projekti za pridobitev gradbenega dovoljenja, do oktobra se bodo pridobljena zemljišča, do novembra bo izdelan investicijski program in decembra bo pridobljeno gradbeno dovoljenje. Vse torej v letu 2018 in to bo potem tudi omogočalo, da se bo ta odsek v letu 2019 začel graditi in da bodo potem tudi ta sredstva črpana. Gradnja je predvidena približno 3 leta, torej do 2022. V približno enoletnem zamiku pa sledi etapa od Osredka do priključka Maline, vključno s predorom pod Gorjanci, kjer pa so sredstva tudi zagotovljena na enak način preko družbe Dars. Hvala lepa.
Gospod Zvonko Lah, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala. Gospod minister, iz vaših ust v božja ušesa, bi rekel. Kar precej teh aktivnosti ste predvideli za leto 2018 do gradbenega dovoljenja. Namreč, v poročilu Darsa je napisano, da naj bi do konca leta 2018 bila pridobljena tehnična in investicijska dokumentacija, ne predvidevajo gradbenega dovoljenja. Napisano je tudi, da so pogodbe sklenjene, pa kolikor vem – razpis je bil –, da izvajalec oziroma projektant za dva mostova še ni izbran, pa smo konec leta 2017. Kje je potem še čas za projektiranje, gre pa za zelo zahteven del, priključek v Novem mestu in potem mimo Novega mesta. V Operativnem programu izvajanja evropske kohezijske politike v obdobju 2014–2020 je kar natančno opredeljeno in piše, da je prva faza – to sta dve etapi, kot ste povedali –, avtocestno vozlišče vzhod, priključek Osredek pri Revozu, je predvideno, tako kot ste povedali. Potem je druga faza, etapa 3, priključek Osredek do Pogancev, predvidena za leto 2029, kot piše. In potem tretja faza, Maline, to pomeni, čez Gorjance, pa po letu 2030. Potem se sprašujem, kdaj pa potem do Vinice, do 2040 ali 2050? Vemo pa, da je bistveno, da se ta tretja razvojna os zgradi od Novega mesta do Vinice, se pravi, na avtocesto A1 Zagreb–Dubrovnik, kar je bistvo te povezave. Se pravi, tam do 2040, 2050 verjetno tega ne bo, če bo šlo po tem, kar je v tem programu napisano. Zelo pomembno pa je, kaj bo v operativnem programu naprej od 2020 do 2027.
Minister, izvolite, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala za besedo. Moram reči, da ne vem, s kakšnim dokumentom operirate, od kje so ti podatki. Očitno so že zastareli, kajti za operativno izvedbo, tako projektiranja, umeščanja v prostor še v ostalem delu ter izvedbe gradnje tretje razvojne osi na južnem delu smo jeseni s štirimi občinami podpisali protokol, s katerim se določajo roki in aktivnosti, ki jih je treba izvesti za izgradnjo tega odseka. Tu je jasno opredeljeno, da je treba do konca 2018 pridobiti gradbeno dovoljenje za ta odsek od avtoceste do Osredka, da se potem v letu 2019 začenja na tem delu gradnja, ki bo trajala približno tri leta, približno z enoletnim zamikom pa sledijo aktivnosti; torej, gradbeno dovoljenje konec 2019, začetek gradnje 2020 na tem odseku od Osredka do priključka Maline. Kar se tiče projektiranja, kar ste tudi vprašali, je v teku zdaj arhitekturni natečaj za oba mostova, ki bo zaključen po predvidevanjih Darsa v mesecu aprilu, nato pa seveda sledi še izdelava projektne dokumentacije za ta dva mostova. Za ostali del se pa te zadeve tudi že izdelujejo. Tako aktivnosti res intenzivno potekajo in sem prepričan, da tudi zaenkrat vsi ti terminski plani ne izkazujejo nikakršnega ogrožanja možnosti črpanja evropskih sredstev, pa tudi izvedbe načrtovanih del. Hvala lepa.
Gospod Zvonko Lah, imate postopkovni predlog. Izvolite.
Poslužil se bom te poslovniške možnosti, da se o tem opravi razprava, ker mislim, da bi bilo treba opraviti temeljito razpravo o kompletni cestni infrastrukturi v prihodnje glede na povečanje prometa, predvsem tovornega, v Sloveniji. Tudi ta južni del bo enako problematičen kot ostali. Vemo, da se odpira mejni prehod Vinica za tovorni promet, da je problem s tovornim prometom iz luke Reke proti Zagrebu, ker je Zagreb poln bolj kot Ljubljana, in bodo pač tovornjaki šli po najbližji poti. Vtipka v program in mu pokaže in bo prišel čez Vinico potem pred Novo mesto – in kam potem? In tega, pričakujemo, da ne bo tako malo. Isto je pa problem, prej ste povedali, ste rekli, da projekt naj bi bil naročen v aprilu – za arhitekturni natečaj; se pravi, izbrani projektant. In potem do konca leta naj bi bilo pa že gradbeno dovoljenje. Koliko ima? Koliko mesecev? Mislim, da tukaj ne bo šlo no. Sicer stroka opozarja, da bo že tukaj zamik. No, pa nekaj rezerve je še vsekakor. Če bi bilo 2012 gradbeno dovoljenje, se da pričeti v 2020. Potem je prometna ekonomska študija, za katero vemo, da v tem delu, ko gre 400 kamionov na dan v Revoz, znese, od tega dela naprej pa ne. Ni pozitivna. Kako bo pridobiti kakšna sredstva? Ali bo cestninski ali necestninski ta del? Dars naj bi v januarju potrjeval program za naprej. Upam, da bo to dal noter. Poleg tega še stroka pravi, da je tako bogato zastavljen ta del začetni, da ne bo ta znesek 85 milijonov zdržal za ta del, ampak da bo vrednost bistveno višja, ko bo izbran izvajalec. Od kod potem ta dodatni del? Toliko teh stvari se je nakopičilo v Sloveniji, tudi okoli Ljubljane, okoli tretjih pasov in se bojim, da denarja ne bo. Če bomo pa želeli dobiti kohezijski denar ali kakšen drug evropski denar v naslednji finančni perspektivi, ker zdaj je že prepozno, bo pa treba zagotoviti, da bo prometna ekonomska študija pozitivna – kot vem, je to pogoj. Če ne bo – za samo Belo krajino dvomim, da bo –, pa bo morala država sama financirati iz lastnih sredstev, za katera pa tudi vemo, da glede na ostale prioritete jih ne bo. To je moje, glede na izkušnje, ki jih pač imam, ker 15 let sem spremljal to. Zdaj, lahko je nek dogovor z občinami podpisati, ampak občine tukaj dajejo samo soglasja. Vse je na državi: in finance in projektiranje in vsi postopki.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 12. decembra, v okviru glasovanj. Nadaljujemo s poslanskim vprašanjem. Gospod Franc Jurša bo postavil poslansko vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejanu Židanu, ki pa je danes opravičeno odsoten. Gospod Jurša, izvolite.
Hvala lepa, podpredsednik. Vseeno bom, glede na aktualnost vprašanja, postavil ministru vprašanje in bom ga prosil za odgovor na naslednji seji. Pozdravljam pa seveda oba ministra in ministrico, ki sta prisotna v dvorani. Pred dnevi sem dobil opozorilo glede problematike izvajanja visokih glob, izrečenih na podlagi Zakona o fitofarmacevtskih sredstvih. Gre za primer, ko je inšpektorica za varno hrano opravila nakup fitofarmacevtskega sredstva v manjši prodajalni. Šlo je za sredstvo, pri katerem mora kupec ob nakupu pokazati ustrezno potrdilo, izkaznico, da je usposobljen za ravnanje s temi sredstvi. Prodajalec je sicer vprašal, ali ima stranka izkaznico, vendar ji je kljub temu – pa je povedala, da je nima – izdal oziroma prodal fitofarmacevtsko sredstvo. Ta stranka je bila seveda inšpektorica, ki je zaradi prekrška, ki ga je storil – in temu nihče ne oporeka z naše strani –, prodajalca tudi kaznovala. Problem pa je v višini izrečene globe. Sredstvo, ki ga je inšpektorica kupila, se pravi kot stranka, je stalo 2,3 evre. Ta ista inšpektorica pa je izrekla globo v višini 15 tisoč evrov oziroma če plača kršitelj globo v 15 dneh, 7 tisoč 500 evrov. Si predstavljate, kakšna je to razlika v vrednosti prodanega blaga? Po moji oceni gre za skrajno nesorazmerje višine izrečene globe, ki lahko to manjšo prodajalno celo pripelje do zaprtja, saj si lastniki ne bodo mogli privoščiti plačila tako visoke globe, pa četudi govorimo o tako imenovani polovički globe. Ministra za kmetijstvo, zdravstvo in prehrano zato sprašujem: Ali se mu ne zdi, da je šlo za previsoko globo, ki bi lahko bila manjša, glede na ceno izdelka, ki je bil osnova za izrečeno kazen? Bi lahko inšpektorica izrekla mogoče nižjo kazen, sploh če upoštevamo, da je šlo za nakup izdelka Cuprablau, za katerega je znano, da se je pred kratim dobil še brez izkazila, potrdila o usposobljenosti? Seveda pa moram tudi povedati to, da je to isto škropivo kot fungicid in ni okolju tako nevarno kot nekatera druga, insekticidi in druga škropiva.
Hvala lepa. Odgovor boste dobili na naslednji seji. Gospod Marijan Pojbič bo postavil vprašanje ministrici za finance mag. Mateji Vraničar Erman. Izvolite, gospod Pojbič.
Hvala, spoštovani gospod podpredsednik! Delavci migranti, zaposleni v Avstriji, so izjemno nezadovoljni in prizadeti tako z materialne kot duševne plati zaradi ignorantskega odnosa sedanje vlade Mira Cerarja do rešitve izjemno perečega vprašanja plačila razlike davka v Sloveniji. Višina doplačil razlike davka dosegajo vrtoglave številke, ki presegajo nekaj tisoč evrov ali pa 10, to je po moji oceni in po oceni Slovenske demokratske stranke nesprejemljivo in bi bilo nujno potrebno to vprašanje urediti, tako da bi ti zaposleni delovni migranti v Avstriji in tudi drugod, ki pošteno in trdo delajo, lahko normalno skrbeli za svoje družine in svoje otroke in tudi vnuke. Sedaj je velikokrat zaradi teh davčnih doplačil ogrožena njihova osnovna eksistenca, kar je seveda nedopustno in nesprejemljivo, še posebej ob zavedanju, da tisti ljudje oziroma državljanke in državljani Republike Slovenije, ki so si poiskali delo izven naših meja, tega niso storili zato, ker bi želeli delati v tujini, temveč zato, da bi rešili osnovno življenjsko eksistenco sebi in svoji družini in hkrati rešili svoje dostojanstvo. Prav tako so s tem, ko so se zaposlili v tujini, zmanjšali pritisk na socialno blagajno Republike Slovenije in tako razbremenili državo, ker tej državi tem ljudem ni bilo treba – in še vedno ni treba – plačevati socialnih transferjev oziroma socialnih pomoči za preživetje. Povsem logično je in normalno, da so ti ljudje, torej delovni migranti, zaposleni izven naših meja, zelo razočarani in zelo jezni na državo, ki jim ni bila sposobna zagotoviti dela v lastni državi, jim ni bila sposobna zagotoviti po ustavi zajamčene pravice, to je zagotovitev osnovne življenjske eksistence. Po moji informacijah vlada Mira Cerarja ni naredila nič, da bi pristopila k spremembi veljavne konvencije o izogibanju dvojnemu obdavčevanju dohodka in premoženja z Republiko Avstrijo ter tako rešila ta problem. Sedaj pa od delavcev migrantom zahteva, da zaradi ugodnejše obdavčitve v državi, v kateri delajo, plačajo razliko davka oziroma dohodnine lastni državi Sloveniji; in to kljub temu da je ugodnejša obdavčitev v Republiki Sloveniji posledica tudi določenih specifik, kot je upoštevanje stroškov malice in prevoza v davčno osnovo, in to kljub temu da večina svojega zaslužka, torej zasluženega denarja, prigaranega v tujini, porabijo v Sloveniji. Zato sprašujem ministrico za finance: Kdaj boste prisluhnili ljudem v stiski, delovnim migrantom, zaposlenim v Republiki Avstriji, in rešili problem dvojnega obdavčevanja na pošten in civiliziran način?
Odgovorila bo mag. Mateja Vraničar Erman, ministrica za finance. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, za besedo in hvala lepa za vprašanje. Spomnimo, problem obdavčitve delovnih migrantov obstaja pravzaprav od trenutka, ko se je Slovenija odločila slediti mednarodno uveljavljenemu pristopu obdavčevanja dohodkov fizičnih oseb po načelu obdavčitve svetovnega dohodka. Problem smo naslovili z rešitvijo v Zakonu o dohodnini, kjer smo določili posebno davčno olajšavo za tovrstne delavce. To se je zgodilo v letu 2010, vendar je Ustavno sodišče v letu 2011, konec leta 2011 – pardon, v začetku leta 2012 sprejelo, ugotovilo, da ta rešitev ni skladna z ustavo. Ugotovitev, da rešitev ni skladna z ustavo, je bila sprejeta predvsem zaradi tega, ker ne Vlada v letu 2012 ne Državni zbor nista pojasnila, v čem je položaj delavcev migrantov tako drugačen, da morajo biti njihovi dohodki urejeni drugače. Od tega trenutka dalje se trudimo oziroma smo se trudili že v letu 2013 in cel ta mandat, da bi z drugačnimi rešitvami naslovili problem, s katerimi se delavci migranti srečujejo, pa da hkrati ne bi ogrozili temeljnih načel obdavčevanja dohodkov fizičnih oseb. Na podlagi naših prizadevanj smo skupaj s predstavniki društva oziroma zdaj Sindikata čezmejnih delavcev migrantov dorekli in uskladili posebne rešitve v zvezi s samim plačevanjem davka, kjer omogočamo obročno plačilo oziroma odlog plačila, če bi plačilo prizadelo preživljanje zavezanca oziroma njegove družine. S tem naslavljamo predvsem problem tistih delavcev migrantov, ki niso tekom leta plačevali akontacij in so zaradi tega konec leta soočeni z visokimi doplačili, ali pa tistimi, ki želijo z enkratno samoprijavo rešiti problem neplačevanja davkov za več preteklih let. Poleg tega smo zaradi posebnih stroškov, ki jih ti delavci imajo v povezavi s stroškom prevoza na delo in stroškom prehrane, določili in v letošnjem letu še dodatno okrepili posebne določbe, ki dajejo tem delavcem višje pravice na dan zaposlitve, kot jih imajo slovenski zaposleni po sistemu slovenskih pravic. Rešitev, kot je bila omenjena, preko konvencije žal ni mogoča, smo jo že preučevali, vendar bi s konvencijo se odrekli plačilu davka, ki ga morajo v vsakem primeru poravnati v Sloveniji, v nobenem primeru pa ne gre za dvojno obdavčitev, saj se od slovenske davčne obveznosti odštejejo obveznosti, ki so jih te osebe poravnale v drugi državi. Konvencije običajno grejo ravno v obratno smer, da se pri čezmejnih delavcih migrantih države zaposlitve odpovejo svoji obdavčitvi in da ima izključno pravico obdavčitve država rezidentstva. Taka je običajna praksa pri mednarodnih pogodbah, mi pa smo želeli v bistvu doseči ravno drugačno rešitev. In ko že navajate, da se veliko ljudi srečuje z enormno visokimi doplačili, naj povem, da je v letu 2015 od 8 tisoč 896 zavezancev, ki so morali doplačati dohodnino, pa so prejemali dohodke iz tujine, zgolj 190 zavezancev moralo doplačati zneske nad 5 tisoč evrov. Kot rečeno, zanje so bile uvedene posebne določbe, ki so jim omogočile olajšano plačilo v daljšem časovnem obdobju. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Pojbič, ali zahtevate dopolnitev odgovora? Izvolite.
Spoštovana gospa ministrica, bilo je pričakovati to, kar ste zdajle povedali, povedali ste pa tisto, kar vemo že vsi. Praktično niste povedali čisto nič novega. Delavci migranti, zaposleni v Avstriji imajo še naprej enake težave, z enakimi problemi se srečujejo. Prej sem lepo povedal, da bi lahko reševali na način te konvencije, ampak po tem, kar ste sedaj povedali, očitno ste se odločili drugače in se ne želite odpovedati razliki v davku, ki jo morajo delavci, zaposleni v Avstriji – torej ti migranti, zaposleni v Avstriji – plačevati v Sloveniji. To ste povedali, da se temu ne želite odreči. Rekli ste, da ste neke rešitve poskušali iskati, ampak na koncu nobene konkretne, pametne rešitve. Zato vas še enkrat sprašujem v nadaljevanju. S tem ko ne želite prisluhniti težavam delavcem migrantom, me zanima: Ali želite, da se tudi ti selijo iz naše domovine? Zgolj na način, da vrnejo davčno rezidentstvo, bodo namreč prenehali biti prisiljeni plačevati dvojne davke. Koliko mladih in sposobnih ljudi je že odšlo? Boste res dovolili, da se to nadaljuje? Še enkrat pa poudarjam, da sem tudi sam zelo razočaran, da sedanja vlada in vladna koalicija, ki jo sestavljajo stranke SMC, SD, Desus, nimajo posluha za te ljudi. Še posebej želim poudariti, to pa govorim v imenu Slovenske demokratske stranke, če bomo na naslednjih volitvah zmagali in lahko sestavili vlado, bomo to situacijo rešili tako, da bodo delavni migranti, zaposleni izven naših meja, torej tudi v Republiki Avstriji, radi prihajali domov v svojo domovino, torej v svojo prekrasno domovino Slovenijo. Spoštovana gospa ministrica! Rešitve obstajajo, rešitve so in rešitve je mogoče poiskati. Kjer je volja, je tudi pot! Ampak ta koalicija in ta vlada očitno je sposobna in želi zagovarjati privilegije in privilegirance, čisto vseeno pa jim je za tiste ljudi, ki se borijo za to, da bi lahko preživele sebe, svoje otroke pa svoje vnuke.
Hvala lepa. Mag. Mateja Vraničar Erman, izvolite.
Hvala lepa. Ne drži, da ne želimo prisluhniti migrantom. Želimo jim prisluhniti in smo jim in smo v sistem obdavčitve uvedli določene izjeme oziroma določene posebne rešitve, ki so zaradi njihovega posebnega položaja utemeljene. Vendar pa je naša zaveza, zaveza do vseh oseb, ki v Sloveniji plačujejo davek od dohodka. Dolžni smo jih obravnavati enako in 10 tisoč evrov, zasluženih v Sloveniji, mora biti obravnavanih davčno primerljivo, kot je 10 tisoč evrov, ki jih slovenski rezident zasluži kjerkoli drugje. Se uveljavljajo izjeme oziroma posebne rešitve tudi za delavce migrante v obliki višjega priznanega zneska za prehrano med delovnim časom, v obliki posebnih rešitev za prevoz na delo zaradi opravljanja dela. To so rešitve, ki slovenskim davčnim zavezancem niso dane na razpolago, njim pa so, ker so v posebnem položaju in je to za njih utemeljeno. Najbolj, mi verjemite, da sem razočarana sama, ker celoten problem ne bi bil tak, kakršnega danes poskušate predstavljati, če bi v letu 2012, ko je Ustavno sodišče zaprosilo za pojasnila Vlado in Državni zbor glede razlogov, zaradi katerih bi bila utemeljena posebna obravnava delavcev migrantov, ni bilo danega ustreznega vsebinskega odgovora. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Marijan Pojbič, izvolite. Postopkovno.
Predlagam, da se o tem vprašanju izvede širša obravnava v Državnem zboru, zato ker s tem odgovorom, ki sem ga sedaj dobil, nisem zadovoljen. Predvsem nisem zadovoljen zaradi tega, vedno znova in znova se pojavljajo argumenti, zakaj neke stvari ni mogoče narediti, in vedno znova in znova se izgovarja na to, kar je že bilo v preteklosti ali dobrega ali slabega narejeno, nič se pa ne pove, kaj pa bodo naredili, da bi se ta problem uredil. Prej sem povedal, na kakšen način je mogoče ta problem rešiti – s konvencijo med Avstrijo in Slovenijo. Seveda v tistem trenutku se mora Slovenija odpovedati tega davka, te dohodnine. Ampak poglejte, ti ljudje so šli v Avstrijo. Oni so šli sami iskat delo – ali pa tudi v katere druge države. Ta država jim ni pomagala nič. Šli so v Avstrijo, zaradi tega ker tukaj niso mogli preživeti, ker niso dobili službe. Imeli so otroke in tako dalje. Prihajam iz občine Šentilj. Pa če gledate Šentilj–Radgona, pa celo tisto območje gor, celo Koroško, pojdite si pogledat, koliko ljudi tam v Avstriji dela za tisoč 200 evrov plače; in ravno tisti morajo največ doplačati na koncu. In koliko ljudi me kliče, pa pravijo: »Marijan, jaz imam na koncu 2 do 3 tisoč ali pa ne vem koliko evrov za doplačati. Kje naj vzamem? Kje naj vzamem? Povejte mi!« Lahko je nekoga obdavčiti, lahko! To je zelo enostavno, ampak stiske ljudi poznam, ker sem iz tistega okolja doma, jaz sem iz Sladkega Vrha doma, celo območje poznam. Tam že tretjina ljudi skoraj dela v Avstriji. Ta država bi se morala vprašati, zakaj je temu tako. Zakaj ta država ne zagotavlja pogojev, da bi se tukaj gospodarstvo razvijalo in bi lahko bili ti ljudje tukaj zaposleni in bi lahko normalno živili? Zakaj je temu tako? In zakaj ta vlada ne vem koliko tisočim direktorjem zdaj za pet razredov zvišuje plače? Samo direktorjem, ravnateljem, in tako dalje. Zakaj je to? Na drugi strani – kje je pa gospodarstvo? Gospodarstvo pa dodatno obremenjuje. Zato pa je tako, da praktično vsi, mladi, sposobni in tisti kvalitetni ljudje, zapuščajo Slovenijo in grejo v Avstrijo, Nemčijo, Švico, Anglijo in tako dalje. Kako dolgo bo to še trajalo? Kako mislite, da se bo ta družba razvijala, če bo celotna inteligenca zapustila Slovenijo? Kako bomo mi potem lahko izboljšali našo dodano vrednost z visoko tehnologijo, če ne bomo imeli visoko izobraženega kadra, ki zapušča – ne samo tukaj, tudi v zdravstvu, in tako dalje? Zaradi tega imamo tako stanje v naši družbi! Gospa ministrica, na to vprašanje je treba odgovoriti! In kaj je ta vlada, v kateri ste vi, naredila za to, da bi se tukaj stanje izboljšalo? Namesto da bi se stanje izboljšalo, imamo vsako leto več mladih ljudi, zelo izobraženih, ki zapuščajo Slovenijo. Zagotovo ne zaradi mene tukaj v Državnem zboru, ki sem vse naredil, da bi pomagal, ta vlada je pa tista, ki bi morala prinašati v Državni zbor ustrezne odločitve, da bi jih tukaj v Državnem zboru lahko podprli in pomagali tistim mladim, da bi bili srečni, zadovoljni in bi tukaj ustvarjali družine in tukaj živeli v naši domovini radi. Saj zato smo se osamosvojili leta 1991, ne pa zato, kar se zdaj dogaja, da so privilegiranci na eni strani, pa stalno večja večina ubogih ljudi [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Gospod Pojbič, o vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri, 12. decembra, v okviru glasovanj. Matjaž Nemec bo postavil vprašanje ministrici za finance mag. Mateji Vraničar Erman. Izvolite.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Spoštovana ministrica, kolegice, kolegi! Mogoče se bo na prvo žogo zdelo nekoliko nenavadno, da samo na vas naslavljam tovrstno vprašanje, ampak mogoče boste v drugem delu razumeli, zakaj prav na vas naslavljam to vprašanje. Govorimo namreč o turizmu. Ta v naši družbi zavzema zelo širok in vedno bolj pomemben prostor, tudi v smislu razvoja naše družbe, kajti je pomemben generator razvoja kot takšnega. Zato smo se najmanj dve leti in pol – tudi na mojo pobudo, med drugim – začeli ukvarjati s tovrstnimi portali in platformami, ki ponujajo določene storitve. Govorimo o najemu stanovanj, v tem primeru Booking.com ali pa Airbnb, in tako naprej, zaradi tega, ker je tovrstno področje v Republiki Sloveniji popolnoma neregulirano. Se pravi, če želimo igrati tekmo, moramo poznati pravila, po katerih se vsi po enakih standardih tudi obnašamo. Zato se obračam na vas z določenimi vprašanji. Minilo je najmanj dve leti in pol, ko se je Vlada Republike Slovenije zavzela, tudi znotraj delovne skupine, ki jo je sestavila, da bi prerezala gordijski vozel in se odločila za to, da dokončno in končno rešimo tovrsten problem tudi zaradi sporočilnosti, ki jo damo, da smo se v Republiki Sloveniji in naša družba sposobni soočiti z izzivi sedanjega in sodobnega časa. Moram reči, da se je leto oziroma skoraj da leto in pol tudi sam predsednik Vlade osebno angažiral in obljubil, da bo do konca preteklega leta ta obljuba, ki je bila dana, izpolnjena. Danes smo v situaciji, in iz medijev je moč zaznati, da tisti, ki izvaja tovrstno storitev; prvič, ali to počnejo na zelo otežen način, in drugič, in teh je v večini, to počnejo popolnoma nelegalno. Se pravi, z vsem rizikom in z vso odgovornostjo, ki bi jo morali mi, kot odgovorni za to, da postavimo ta pravila igre, na nek način postavljamo svoje lastne državljane v situacijo, ko, prvič, ne dovolj postavljamo pogoj, zato da se generira nek razvoj družbe, in drugič, da jih silimo v to, da delujejo v neskladju z zakonodajo. Spoštovana ministrica, v tem prvem delu vas bom vprašal tisto, kar spada pod vaš resor: Kaj je bilo storjenega do danes v zadnjih dveh letih in pol, da bi se to področje, ta sektor reguliral na način, da bi lahko posamezniki, ki si to želijo, tudi legalno izvajali tovrstno storitev V nadaljevanju pa bom postavil še drugi del svojega vprašanja. Hvala lepa zaenkrat.
Hvala lepa. Odgovorila bo mag. Mateja Vraničar Erman, ministrica za finance. Izvolite.
Hvala lepa, gospod podpredsednik, za besedo in hvala lepa za vprašanje. Začeti moram s tem, da ni v pristojnosti Ministrstva za finance, da bi določali reguliranje posameznih vrst dejavnosti, tako tudi področje oddajanja stanovanj ali sob v kratkotrajni najem turistom ni področje, ki bi ga urejali znotraj našega ministrstva. Mi pa smo dolžni upoštevati regulatorni okvir pri sistemu obdavčevanja dohodkov, ki iz take dejavnosti izvirajo. Glede na trenutno slovensko zakonodajo lahko fizične osebe, ki imajo namen turistom oddati v najem sobo, del stanovanja ali celotno stanovanje za kratko časovno obdobje, dejavnost opravljajo na dva načina. In sicer kot registrirani sobodajalci, to so fizične osebe, ki opravljajo tovrstno dejavnost le občasno, skupno ne več kot pet mesecev v koledarskem letu in gostom nudijo največ do 15 ležišč, morajo biti pa vpisani v Poslovni register Slovenije. Drugi način pa je, da se registrirajo kot samostojni podjetniki. Kot ste sami v svojem vprašanju omenili, je v septembru 2015 Vlada oblikovala posebno medresorsko delovno skupino pod vodstvom Ministrstva za gospodarski razvoj in tehnologijo za pripravo akcijskega načrta za posodobitev predpisov, ki urejajo kratkoročno oddajanje nepremičnin turistom. Cilj oziroma poročilo je bilo v osnutku pripravljeno v aprilu 2016 in predlagan akcijski načrt posodobitve predpisov, ki pa, kot rečeno, ne sodijo v okvir pristojnosti mojega ministrstva. V okviru pristojnosti našega ministrstva je medresorska skupina predlagala ukrep, katerega nosilec so Finančna uprava, Tržni inšpektorat in Stanovanjska inšpekcija, in sicer poostren nadzor nad sobodajalcem na spletnih portalih, kar ste v bistvu že sami ugotovili. Glede na svoje pristojnosti več kot toliko ne morem odgovoriti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Matjaž Nemec, izvolite besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Ravno s svojim vprašanjem sem želel izpostaviti kompleksnost nezmožnosti reševanja tovrstnih izzivov naše družbe. Pobuda za moje poslansko vprašanje je prišla iz novice, ki smo jo bili deležni v preteklih dneh, ko je vodstvo Fursa naznanilo in povabilo tiste državljane, ki izvajajo tovrstne aktivnosti, da prijavijo svoje dohodke do konca novega leta, kajti v nasprotnem bodo deležni določenih sankcij. Tisto, kar je spodbudilo mene kot tistega, ki se želi ukvarjati s to problematiko, je namreč informacija, da naj bi Furs razpolagal s strani Airbnb konkretno s podatki o najemodajalcih, ki izvajajo tovrstne storitve. Zakaj je moje vprašanje več kot na mestu? Predvsem zato, ker ni vlade na tem svetu, vsaj meni ni poznano, da bi prijavila oziroma da bi podala katerikoli vladi ali pa njeni instituciji podatke o najemodajalcih. Zato me nekoliko preseneča, kajti tovrstne pobude raznoraznih vlad, da bi Airbnb dal na razpolago vladam podatke, so bile neuspešne. Če je, kako je to nam uspelo; če ni, pa me tovrstne izjave s strani Fursa čudijo. Ne da bi me slabo razumeli, sam bi si želel, da bi tovrstne zadeve bile regulirane, predvsem v izogib situaciji, kot se znajdemo v Republiki Sloveniji, ko imamo izjemno zanimivo gospodarsko panogo in del nje, ki je popolnoma nereguliran, da ne rečem dereguliran. Mislim, da je eden od izzivov, ki bi si jih morali postaviti, če smo dovolj ambiciozni, da to uredimo v čim prejšnjem in doglednem času. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Mateja Vraničar Erman, izvolite.
Hvala lepa. Dejstvo je, da Furs razpolaga s podatki o dohodkih, doseženih z oddajanjem nepremičnin v turistični najem. In na podlagi teh pridobljenih podatkov naj bi v začetku leta 2018 začeli izvajati poostren nadzor, poostrene aktivnosti. Prva od teh aktivnosti je obvestilo posameznikom, da naj do 31. januarja 2018 prijavijo tovrstne dohodke in se izognejo morebitnemu sankcioniranju. Podatka, kako je Finančna uprava pridobila podatke o dohodkih, doseženih z oddajanjem nepremičnin v turistični najem, nimam; niti z njim ne smem razpolagati v interesu nadzora, ki se še izvaja. Zaradi tega me je ocena, da naj bi te podatke Furs pridobil od platforme Airbnb, nekoliko čudi, niti je ne morem potrditi. Treba bi bilo natančno pogledati, kakšna formulacija je dejansko bila uporabljena. Bistveno je, da je ob prizadevanjih za enostavnost poslovanja treba skrbeti tudi za to, da se preprečuje nelegalne aktivnosti in da se vsi dohodki, ki se dosežejo skozi izvajanje dejavnosti, na primeren način tudi vključijo v obdavčitev. Zaradi tega se mi zdi pomembno, da se tudi dohodki, ki izvirajo iz oddajanja nepremičnin v najem turistom, vključijo v davčne obveznosti posameznikov. Na ta način se zmanjšuje siva ekonomija na tem področju, kar se mi zdi pomembno. Bi si pa tudi sama želela, da pride do poenostavitve regulatornega okvira, na podlagi katerega bo mogoče potem tudi poenostaviti morebitne davčne obveznosti. V tem trenutku pa moramo davčno regulativo obravnavati v skladu z ostalo regulacijo področja izvajanja te dejavnosti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Ivan Škodnik bo postavil vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejanu Židanu, ki je odsoten; ter ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen, ki pa je prisotna. Izvolite, gospod Škodnik.
Spoštovani predsedujoči, hvala lepa za besedo. Spoštovani ministrici, kolegice in kolegi poslanci! Poslansko vprašanje sem naslovil na ministra za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano gospoda Židana, ki je odsoten, in na ministrico za okolje in prostor gospo Ireno Majcen, ki pa je prisotna. Spoštovana ministra, hmelju so včasih rekli zeleno zlato, saj je ljudem v preteklosti, posebej v Savinjski dolini, prinašal svetleče denarnice. Vendar ni vse zlato, kar se sveti, in tudi zelena barva ni vedno simbol narave in zdravja, kot opozarja Anton Komat v reviji Zarja v članku z naslovom Sporočilo tragedije vasi Socka. V Mislinjski dolini je več hektarjev hmeljišč, predvsem med Turiško in Tomaško vasjo, v okolici Šmartnega in v Podgorju. Ker pa zaradi višje odkupne cene hmelja in izdatnih subvencij, kar tisoč evrov na hektar, zanimanje za pridelavo hmelja narašča, se v zadnjem času v Mislinjski dolini hmeljišča širijo prav do Slovenj Gradca. Zaskrbljenost ljudi na tem območju je upravičena, saj ta rastlina hmelj zahteva v povprečju več kot 20 škropljenj v rastni sezoni. Večkrat se sliši, da so škropiva za hmelj blaga v primerjavi s škropivi za koruzo. Dejstvo pa je, da se koruza škropi le enkrat letno proti plevelu, in to v času, ko je koruza še majhna. Hmelj pa se škropi v višino, škropivo potem veter raznaša po dolini med stanovalce naselij. V Slovenj Gradcu se je pred kratkim ustanovila Civilna iniciativa za varovanje okolja in zdravja občanov Slovenj Gradca, ki je zbrala že več kot 2 tisoč podpisov. Prebivalci Mislinjske doline namreč pričakujejo zaščito države, saj so na Ministrstvu za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano obljubljali, da se bodo kmetijska zemljišča, na katerih se prideluje hrana, manj škropila. Zanima me: Kateri izmed možnih kancerogenih pesticidov, ki jih uporabljajo na hmeljiščih, bo v naslednjih letih prepoznan kot resnično kancerogen in s tem izbrisan s seznama dovoljenih pesticidov? Drugo vprašanje pa se nanaša na širitev zemljišč s hmeljem: Ali se le-ta lahko širijo brez kakršnihkoli omejitev in nadzora? Kaj naj torej storijo ogroženi meščani Slovenj Gradca, ki jim hmeljišča postavljajo le nekaj metrov stran od meje njihove parcele? Ali v Mislinjsko dolino, ki je dokaj gosto poseljena, nova obsežna hmeljišča sploh sodijo? Najlepša hvala za vajina odgovora.
Besedo ima ministrica za okolje in prostor gospa Irena Majcen. Gospod Škodnik, če se boste potem še izjasnili, ali želite od mag. Dejana Židana pisni ali ustni odgovor. Izvolite, gospa ministrica.
Spoštovani podpredsednik Državnega zbora gospod Matjaž Nemec, spoštovana poslanka in poslanci! Spoštovani poslanec gospod Škodnik, dejstvo je, da bom kot ministrica za okolje in prostor zelo omejena v odgovarjanju. Upam, da ne bo kakšne zamere. Nekako smo pri nas razbrali, da bi lahko odgovarjali na podlagi določil prostorskega umeščanja ali pa prostorskega urejanja v Republiki Sloveniji. V Uredbi o prostorskem redu Slovenije so določena pravila za urejanje prostora. In ta se uporabljajo za prostorsko načrtovanje poselitve, gospodarske infrastrukture in krajine, določanje osnovne in podrobne namenske rabe prostore, meril in pogojev za urejanje prostora, strateških in izvedbenih prostorskih aktov na regionalni in lokalni ravni ter lokacijskih pogojev za umeščanje prostorskih ureditev ter za načrtovanje in graditev objektov. Poleg tega uredba določa tudi pravila za pripravo strokovnih podlag za izdelavo prostorskih rešitev, utemeljitev in presojo njihove sprejemljivosti ter sprejemanja odločitev o izvedbi prostorskih ureditev ter pravila za pripravo poenotenih in strokovno utemeljenih prostorskih aktov. Med navedenimi akti ali pravili ni eksplicitno določenega pravila, ki bi določal minimalno oddaljenost trajnih nasadov od območij poselitev, konkretneje od stanovanjskih območij. Obstaja le splošno pravilo v 25. členu, da je treba pri načrtovanju poselitvenih območij, mest in drugih urbanih naselij zagotavljati sožitje med urbanim in kmetijskimi funkcijami; v podeželskih naseljih pa načelo, da imajo kmetijske funkcije v tradicionalno agrarnih naseljih zaradi specifičnih tehnoloških pogojev praviloma prednost. Hvala.
Gospod Škodnik, izvolite, imate besedo za zahtevo dopolnitve odgovora.
Jaz se za ta del odgovora ministrici zahvaljujem. Prosil bi, če bi lahko dobil še pisni del odgovora. Za vprašanje, ki se nanaša na ministra za kmetijstvo in gozdarstvo gospoda Židana, pa bi prosil ustni odgovor naslednji mesec, ko bo prisoten. Hvala lepa.
Hvala tudi vam. Dr. Matej T. Vatovec bo postavil poslansko vprašanje ministrici za finance mag. Mateji Vraničar Erman. Dr. Vatovec, izvolite.
Najlepša, hvala podpredsednik. Gospa ministrica, od 11. septembra letos, ko so vam predstavniki kreditojemalcev v švicarskih frankih predstavili zakon o razmerjih med dajalci kreditov in kreditojemalci glede kreditov v švicarskih frankih, so minili natanko trije meseci. Gre za zakon, ki, kot kaže, edini lahko, tudi glede na stanje odnosov med bankami in komitenti, razreši številne težave, ki so nastale zaradi zavajanja bank pri dajanju kreditov v švicarskih frankih. Zakon v osnovi določa, da ostanejo vse posojilne pogodbe v veljavi, ničen je samo tisti nepošteni del kreditnih pogodb, torej nominacija v švicarskih frankih. Kot razumem, predstavniki kreditojemalcev so se obrnili na vaše ministrstvo s tem predlogom zakona, predvsem v želji, da bi na nek način uskladili rešitve, ki jih predlagajo, da bi bilo po svoje olajšano tudi sprejetje zakona v Državnem zboru. V tem času pa so se tudi razvili različni dogodki, od tega, da se je ena od večjih bank v Bosni poravnala s komitenti in so te pogodbe potem dejansko konvertirali. Sodišče Evropske unije je izdalo sodbo, v kateri odloča, da ni bila dovolj izjava o strinjanju s tveganjem, ki izhaja iz kreditov v švicarskih frankih, kar tudi potrjuje zahtevam, ki jih imajo predstavniki kreditojemalcev v tej valuti. In pred kratkim tudi dve ugodeni tožbi na Vrhovnem sodišču v Ljubljani, ki dokazujeta, da je šlo za tako rekoč sistemsko napako pri trženju produkta kreditov, zaradi česar je seveda nujno, da se poišče ustrezna rešitev, in to verjetno na zakonski ravni. Kot vse kaže, je šlo za namerno in tudi načrtno zavajanje kreditojemalcev, na podlagi česar so se banke okoristile. Pridobile so določene koristi, po drugi strani pa pustile preštevilne v bistveno zaostrenih finančnih pogojih, nekateri pa so zaradi teh povišanih obresti tudi v globoki finančni stiski, ki deloma tudi ogroža osnovno preživetje. Kljub vsemu v vseh teh treh mesecih, kolikor jaz vem, se vaše ministrstvo še ni odzvalo na ta predlog, niti ni predlagalo kakšne morebitne alternativne rešitve. Sprašujem vas: Ali sploh podpirate ta zakon? Ali imate vsebinske zadržke do tega zakona? Če imate, kakšni so; če ne, zakaj niste prižgali zelene luči za ta zakon? Ali morda ministrstvo vztraja na alternativni bilateralni rešitvi sporov med bankami in komitenti? Do kdaj ocenjujete, da bo ta situacija v Sloveniji rešena?
Besedo ima ministrica za finance mag. Mateja Vraničar Erman. Izvolite.
Hvala lepa za besedo, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod poslanec! Do predlaganega zakona smo zelo zadržani. Imamo številne pomisleke pravne oziroma strokovne narave; imamo, pa ne samo mi, pomisleke zaradi posega v tako imenovano dispozitivno, obligacijsko pravo. Podobno mnenje z nami deli tudi Ministrstvo za pravosodje in Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo, ki je pristojno za Zakon o potrošniških kreditih in na splošno sistem varstva potrošnikov. Vendar ta čas nismo držali križem rok, ampak smo se potrudili in posadili za mizo predstavnike Združenja Frank ter tudi predstavnike bank in iščemo možnost za dogovorno rešitev problema. Nesporno je, da sama določitev švicarskega franka kot merilca vrednosti v kreditni pogodbi, bodisi za najem kredita v švicarskih frankih bodisi, da gre za tako imenovano devizno klavzulo, ne more biti sam po sebi nepošten poslovni oziroma pogodbeni pogoj; mora pa biti ustrezno izpolnjena predvsem pojasnjevalna dolžnost, ki jo ima banka do komitenta oziroma kreditojemalca. V tem trenutku smo v teh pogovorih z obema reprezentativnima združenjema v fazi, ko poskušamo medsebojno uskladiti, kdaj se šteje, da so te pojasnjevalne obveznosti bile ustrezno izpolnjene oziroma s katerimi pisnimi dokazili se lahko tovrstna vprašanja dokazujejo v primeru morebitnega spora. Naš namen je, da se s skupnimi močmi dokopljemo do nekih enotnih stališč do tega, kdaj oziroma pod katerimi pogoji bi se lahko štelo, da je posamezen kredit, najet v tuji valuti, v švicarskih frankih ali z devizno klavzulo v švicarskih frankih, nedovoljen oziroma nepošten kreditni pogoj in v katerih primerih ne. Na podlagi tako dogovorjenih skupnih kriterijev naj bi potem banke pregledale na zahtevo posameznih kreditojemalcev vse kredite in tudi dogovorile morebitno konverzijo v skladu s tem, kar je z zakonom predvideno. Bistveno v našem predlogu iskanja rešitve je, da ostanemo v okviru dispozitivnega prava, v okviru priznavanja poslovnih volj obeh pogodbenih strank, ki sta v te kreditne odnose vstopali. Hkrati pa ponujamo hitrejšo pot za razrešitev nastale situacije, kot bi bila zgolj v primeru, da bi napotovali stranke, kot v letu 2015, na bilateralne pogovore s posamezno banko kreditodajalko. Zelo težko v dnevnih napovem, v kakšnem roku bi do tega skupnega dogovora lahko prišli. Kot rečeno, dva kroga pogovorov o usklajevanju kriterijev smo že opravili, nadaljujemo že v tem tednu z nadaljnjim usklajevanjem besedila sporazuma, ki bi ga na nek način verificirali na ministrstvu ter na obeh reprezentativnih združenjih. Vendar ni vse odvisno zgolj od volje Ministrstva za finance, ampak tudi od pripravljenosti obeh strani, vpletenih v ta spor, da pridemo do ustreznih kompromisnih rešitev. Hvala lepa.
Dr. Matej T. Vatovec, imate besedo, da zahtevate obrazložitev odgovora. Izvolite.
Samo malo razjasnitve. Zanimalo bi me: Kako ocenjujete izide teh dogovarjanj med Združenjem bank Slovenije pa predstavniki teh kreditojemalcev? Ali so napredki, ali stojijo ta pogajanja? Tudi iz sredstev javnega obveščanja je bolj kot ne možno razbrati, da so prišli na neko mrtvo točko, kjer enostavno ni možno doseči nekega dogovora. Druga stvar, ki me zanima, pa je sodni vidik. Kot sem že prej omenil, je Sodišče Evropske unije 20. septembra izdalo Sodbo C–186/16, v kateri, kot sem prej povedal, je določilo, da ni nikakor dovolj izjava o strinjanju s tveganji, ki izhaja iz kredita; in je tudi določilo, da bi morale banke zelo temeljito podučiti vsakega kreditojemalca, kakšni so pogoji, v katere se spuščajo, da bi bili sami zmožni potencialno oceniti znatne ekonomske posledice takšnih pogojev. In tudi kakšni bi bili obroki za odplačilo posojila v primeru velike depreciacije plačilnega sredstva države članice. Iz tega potem izhajajo tudi določene tožbe, ki so jih dobili podobni kreditojemalci v Španiji in Grčiji. Zanima me neka daljnosežna posledica, o kateri lahko samo špekuliramo, da bi recimo nekoč zaradi tega, ker do dogovora ne bo prišlo, kreditojemalci šli na Evropsko sodišče za človekove pravice. Kakšne bi lahko bile kazni? Ali razmišljate o tem, da bi bil tak razplet sploh možen, da bi na koncu država plačala za zavajanja, ki so ga vodile predvsem tuje banke?
Hvala. Ministrica, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa. Najprej glede izida dogovorov. Pogovori niso enostavni, ker ni vmes zgolj hladna ekonomska logika, ampak je vpetih tudi veliko čustev; vendar napredujemo. Prepričana sem, da z nekaj dobre volje lahko pridemo do ustreznega rezultata. Težko pa napovem, ali bo dovolj zgolj še ta sestanek, ki je napovedan za petek ta teden, ali bo potreben še en, dva ali mogoče trije dodatni sestanki; kaj več kot toliko pa verjetno ne. Ampak glede na začetna zelo različna mnenja se mi zdi, da smo doslej že precej stvari razčistili in jih zbližali. Nekaj najtrših orehov pa seveda še ostaja. Potrebno je veliko potrpežljivosti, postopnosti, kar pa vzame tudi nekaj časa, ampak v vsakem primeru se vsi udeleženi trudimo, da ti pogovori tečejo z veliko hitrostjo naprej, dobivamo se praktično tedensko in gremo korak za korakom v pravo smer. Kar se tiče sodnega vidika oziroma sodbe sodišča Evropske unije iz Luksemburga, gre za vprašanje, da je evropsko sodišče zahtevalo, da mora biti dano pojasnilo kreditojemalcu v taki obliki, da ga lahko razume vsak povprečen kreditojemalec. Upoštevati pa moramo, da so se pravila oziroma zahteve, kako podrobna pojasnila je treba dati posameznemu kreditojemalcu, s časom spreminjala. Zaradi tega teh standardov, ki veljajo danes, ne moremo čisto enostavno aplicirati za nazaj in reči: Samo če je to, kar je danes zahtevano, tudi v kreditnih mapah izpred 15 let, je samo na ta način pojasnilna dolžnost izpolnjena. V vsakem primeru pa je eden od kriterijev, da je moral biti kreditojemalec seznanjen z vsemi okoliščinami, ki lahko nastopijo v zvezi s kreditom. Kar se tiče ESČP, ta možnost je v osnutku zakona kar ekstenzivno pripravljena oziroma obrazložena. Zaenkrat se nismo podrobneje posvečali tej problematiki, ampak iščemo rešitev, ki bo ljudem, ki so v stiski, v tem trenutku v pomoč. Vlečenje tožb nekaj let naprej tem ljudem, ki so v stiski, ne bo nič pomagalo. Hvala.
Hvala lepa, spoštovana ministrica. Nadaljujemo s poslanskim vprašanjem gospoda Danijela Krivca, ki ga bo postavil ministrici za okolje in prostor gospe Ireni Majcen. Gospod Krivec, izvolite, imate besedo.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik. Lep pozdrav ministrom in ministricam! Spoštovano ministrico gospo Ireno Majcen sprašujem konkretno glede legalizacije objektov iz potresne obnove po letu 1976, 1977 v Posočju. Nov zakon o graditvi objektov še ni stopil v veljavo, vendar pri sprejemanju in takrat, ko je ministrica obiskovala Posočje, je bil dogovor, da se v sklopu novelacije Zakona o graditvi objektov omogoči, da se poenostavi pridobivanje uporabnih dovoljenj za te objekte, ki so bili zgrajeni v skladu s takratnim zakonom o pospeševanju obnove v Posočju in tudi s sklepi o zazidalnih načrtih, ki so omogočali to gradnjo. V zakonu, ki je bil noveliran, večina pravnih služb v občinah ugotavlja, da je to izpadlo in da so ti objekti po zdajšnji zakonodaji, ki bo začela veljati s 1. 1., pa tudi prej, praktično črne gradnje oziroma še v slabšem položaju kot ti objekti. Zato sprašujem ministrstvo: Ali ima pripravljen kakšen načrt, odgovor, da se vseeno pristopi k neki olajšani pridobitvi uporabnega dovoljenja za te objekte, ki so bili takrat zgrajeni v skladu z veljavno zakonodajo, s posebnim zakonom in tudi s sklepi o zazidalnih načrtih? Vsi ti objekti so imeli sicer dokumentacijo, ki se je glasila na dotično osebo, vendar po takratni zakonodaji ni bilo izdanih gradbenih dovoljenj in posledično tudi ne izdanih uporabnih dovoljenj. Vendar če gledamo pravno prakso, ker marsikateri od teh objektov je bil v vmesni fazi že deležen nekega upravnega postopka, saj so se recimo ob nekaterih teh objektih dogradili prizidki; in upravni postopek je normalno potekal brez kakršnihkoli zapletov. Se pravi, da je tudi upravni organ pripoznal, da so ti objekti legalno zgrajeni. Zapleti so se pojavili takrat, ko so se lastniki posameznih objektov začeli prijavljati na določene sheme, ki jih razpisujeta ministrstvi za okolje in prostor ter za infrastrukturo glede obnove, varčne rabe in podobno, saj je pogoj za kandidiranje na teh razpisih uporabno dovoljenje. Takrat je nastopil tudi ta problem. Objekt je legalno zgrajen v skladu z zakonom, v skladu z zazidalnimi načrti v takratnem obdobju, vendar ne more pridobiti uporabnega dovoljenja. In nastal je zaplet, ki ste ga poskušali rešiti z novelacijo Zakona o graditvi objektov. V skladu z dogovori z župani v teh občinah je bilo to nekako usklajeno, vendar je kasneje v končnem besedilu izpadlo. Sprašujem vas: Ali boste to uredili z nekim obveznim tolmačenjem?
Hvala. Ministrica, izvolite, imate besedo.
Hvala lepa za vprašanje, spoštovani poslanec Danijel Krivec. Dejstvo je, da v zakonu ne moremo nekega dela reševati povsem izključeno, še posebej, če štejemo, da so ti trije zakoni obsežno gradivo. Tudi sami ste navedli, da v upravnih postopkih pred upravnimi enotami ni bilo težav. Tudi v vprašanju je razumeti, da objekti, ki so bili zgrajeni v skladu z zakonodajo, so seveda legalni. Težave pri črpanju finančnih sredstev, to je pri Eko skladu, priznam, da s tem pa nisem seznanjena, danes slišim to prvič. Treba je pogledati, še posebej, če je prosilcev več; res pa je, da sedanja zakonodaja omogoča tri možnosti legalizacij, čeprav objekti, ki so bili zgrajeni po potresu leta 1976 in v skladu s takratno zakonodajo, seveda ne morejo biti nelegalni. Mogoče bi me kateri od županov seznanil kaj več s težavami, ki jih imajo občani s koriščenjem sredstev pri pregledu dokumentacije na Eko skladu, pa sem prepričana, da se da tozadovoljivo rešiti brez popravka zakonodaje. Dejstvo je tudi, da Ministrstvo za okolje in prostor po vsebini pokriva res pestro paleto stvari, mi ni težko priznati, če bi morala sedaj na pamet povedati vse vsebine, jih prav gotovo vseh na pamet ne poznam. Zagotavljam pa vam, da pogrebna dejavnost ni predmet, ki ga pripravljamo in urejamo na Ministrstvu za okolje in prostor, ampak je za to pristojno ministrstvo za gospodarstvo, da bova za kasnejše obdobje to vedela. Torej ministrstvo za gospodarstvo ureja pogrebno dejavnost; ne mi. Dimnikarje pa seveda na Ministrstvu za okolje in prostor, glede tega pa ni težav, to pa prevzemam. Hvala.
Gospod Danijel Krivec, želite besedo za dodatno vprašanje? Izvolite.
Hvala ministrici za odgovor in tudi to, da je počakala na moje vprašanje, vendar se ne morem znebiti občutka, da se nisva razumela. V praksi nastopajo problemi zato, ker se te objekte, ker nimajo uporabnega dovoljenja, tretira kot nelegalne objekte; kar niso, kar ste tudi sami ugotovili. Imajo dokumentacijo, imajo zakonsko podlago iz leta 1976, imajo sklep o zazidalnem načrtu; vendar nimajo gradbenega dovoljenja in posledično nimajo uporabnega dovoljenja. In zdaj je po moje nepravično ali pa tudi neetično, da bi vse te ljudi, ki imajo take objekte zgrajene v skladu z veljavno zakonodajo v tistem času, prisilili v to, da legalizirajo objekte v skladu z zdajšnjim zakonom, ki ureja črne gradnje. Ti objekti niso črne gradnje. Zato sem jaz konkretno vprašal, ali na ministrstvu glede na to, da je bila takrat obljuba županom v Posočju, da se bo pripravil en člen, ki bo te izjeme upošteval, ker so ti objekti bili legalno zgrajeni in imajo pravico pridobiti na koncu tudi uporabno dovoljenje; vendar ne po postopku kot velja za vsako črno gradnjo, ker to je pa nedopustno. To je dodaten strošek za vse te ljudi, ki so takrat nadomestne gradnje pridobili legalno, v skladu s takrat veljavno zakonodajo. In jim po mojem mnenju pripada – tako ste se tudi dogovarjali – tudi nek postopek, ki bo skrajšan, da pridobijo uporabno dovoljenje. Bilo bi nedopustno, da morajo ponovno delati dokumentacijo, da tak objekt, ki stoji v naravi že več kot 30 let, ponovno legalizirajo. Sigurno pa tista dokumentacija, ki jo imajo shranjeno, ki se glasi na njihovo ime, ne bo zadostna podlaga v skladu z zdajšnjim zakonom. Jaz menim, da morate o tem resno razmisliti in pripraviti neko tolmačenje ali pa obvezno razlago glede teh objektov.
Spoštovana ministrica, imate besedo za dopolnitev odgovora. Izvolite.
Od treh možnosti legalizacije je tudi možnost legalizacije za objekte, zgrajene pred 1. 1. 1998. Za te objekte je možna pridobitev dovoljenja, če izpolnjujejo določene pogoje; in sem prepričana, da ti objekti, ki so bili zgrajeni takrat, omogočajo vse te pogoje. To dovoljenje je pogojno, ampak to ne pomeni, da je ta pogojnost takšnega obsega, da bi bilo možno ta dovoljenja odvzeti. Gre za varovanje javnega interesa, če bi se kadarkoli kasneje izkazalo, da je tako legaliziran objekt okolju nevaren. Spoštovani poslanec, vseeno bi povedala, če je objekt v času obnove v Posočju bil zgrajen skladno s takrat veljavno zakonodajo, ni nelegalen, se opravičujem. To vam zagotavljam, ne da podrobneje karkoli pogledam, kajti objekti, zgrajeni v skladu z zakonodajo, so legalni. Kakšna je bila dolžnost investitorja za izgradnjo takega objekta, je bilo določeno v zakonu. In če sem vas pravilno razumela, na upravni enoti taki investitorji nimajo težav, dobivajo tudi dovoljenja za prizidavo ali kakšne druge postopke. In če sem vas pravilno razumela, ste mi razložili, da so težave na Eko skladu, za kar pa mislim, da je možno rešiti z razgovorom. Ampak res bi rada, da mi eden od županov vseeno navede vsaj en konkreten primer, ker se je pri takem dogovarjanju pa le treba nasloniti na določene podatke. Kar tako na splošno, to vam zagotavljam, pa za te legalne objekte, zgrajene po potresu leta 1976, stvari ne moremo reševati. Hvala.
Gospod Danijel Krivec, imate postopkovni predlog. Izvolite.
Hvala. V skladu s poslovnikom predlagam, da se opravi razprava o odgovoru ministrice, ker vidim, da določenih stvari ne razume in poenostavlja. V roki imam zapisnik med župani in ministrstvom iz maja 2015 in 2016, ko ste se pogovarjali o tem, kako zadevo rešiti. Vi govorite o konkretnih primerih, jaz vam zagotavljam, da konkretni primeri so bili, kjer sem tudi sam poskušal reševati z Eko skladom; vendar če je v razpisu pogoj uporabno dovoljenje za objekt, ti objekti ne morejo kandidirati. In ko so šli na upravne enote, je bilo napotilo – v skladu z zakonodajo opravite postopek, kot če bi bili črnograditelji. In to je nedopustno, to vam zagotavljam, kajti ti objekti so zgrajeni z neko veljavno dokumentacijo, ki jo je takrat zakon predpisoval. In ni nobene potrebe, da bi morali ponovno naročati dokumentacijo pri projektantih, opraviti celoten postopek, ker so bili v nekem obdobju zgrajeni v skladu z zakonom o pospeševanju gradnje v Posočju, letnik 1976, 1977; in v skladu z lokacijskimi dokumentacijami oziroma sklepi o zazidalnih načrtih, ki so bili sprejeti za posamezno naselje. Ampak zaradi birokratske togosti in nerazumevanja ministrstva, pa vidim, da tudi ministrice, bodo ti ljudje ponovno plačevali dokumentacijo, za katero so že bili enkrat izterjani, v skladu s takratno popotresno obnovo. Res je, da so bili takrat tisti najeti krediti zaradi inflacije hitro poplačani, vendar je bila dokumentacija všteta v popotresno obnovo takratnih objektov. In vsi ti montažni objekti so v večini imeli neko legalno podlago. In vi zdaj od teh ljudi zahtevate, da se enako obnašajo kot običajni črnograditelji, kajti zakon, ki je zdaj na mizi, ki smo ga sprejeli in bo začel veljati s 1. 1., nima v tem primeru nobenih olajšav. In jaz trdim, da je to neprimerno, in verjamem, da bo še kdo kakšen drug postopek sprožil. Ne bom pa komentiral, kaj bodo župani in posamezni vlagatelji naredili. Želim, da se o tem opravi razprava, kajti vidim, da nekateri določenih pravnih podlag ne razumejo.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri v okviru glasovanj. Nadaljujemo s poslanskimi vprašanji. Gospod Jožef Horvat bo postavil poslansko vprašanje ministru za javno upravo gospodu Borisu Koprivnikarju. Izvolite, gospod Horvat.
Hvala lepa, gospod podpredsednik. Spoštovani minister za javno upravo in podpredsednik Vlade gospod Boris Koprivnikar, lepo vas pozdravljam! Gospod minister, ponavljava vajo oziroma ponavljava razred, tako pač je, če razreda dobro ne opravimo. Po mojem trdnem prepričanju z uvedbo aplikacije na upravnih enotah, ki med drugim daje output oziroma izpisuje potrdila o opravljeni upravni storitvi, prihaja do kršitve 11. člena slovenske ustave. Ustava Republike Slovenije v 11. členu določa, da je uradni jezik v Sloveniji slovenščina, na območjih občin, v katerih živita italijanska ali madžarska narodna skupnost, pa je poleg slovenščine uradni jezik tudi italijanščina in madžarščina. Predno nadaljujem, gospod minister, spoštovani kolegice in kolegi, moje vprašanje, ki ga gospodu ministru že drugič postavljam, naj poudarim, da je edini moj motiv, zaradi katerega ponavljam poslansko vprašanje, izključno, verjemite, izključno zato, da bi še naprej med večinskim slovenskim narodom in med italijansko oziroma madžarsko narodno skupnostjo veljalo sožitje. Gospod minister, tudi drugi odstavek 62. člena Zakona o upravnem postopku določa, da na območjih občin, kjer sta pri organu poleg slovenščine uradna jezika tudi italijanski ali madžarski jezik, upravni postopek teče v slovenskem jeziku in jeziku narodne skupnosti, če stranka v tem jeziku vloži zahtevo, na podlagi katere se postopek začne, oziroma če stranka to zahteva kadarkoli med postopkom. Gre torej za zelo jasno določitev, v katerih primerih in na katerih območjih v Sloveniji morajo upravni organi poslovati samo v slovenskem jeziku oziroma tudi v jeziku narodne skupnosti. Edini kriterij za to je območje, kjer prebiva posamezna narodna skupnost; in ne sedež upravnega organa in njegovega krajevnega urada, ki opravlja svoje naloge na dvojezičnem območju. Ponavljam, s 1. januarjem letos je začela veljati nova računalniška aplikacija, v lanski jeseni je bil testirana. Če recimo jaz danes, ki nekako gravitiram v upravno enoto Lendava in prihajam iz čiste slovenske vasi in občine, ne dobim slovenskega potrdila o opravljeni upravni storitvi, ampak dobim dvojezično; to seveda pri ljudeh vzbuja nelagodje, slabo voljo in polnijo se knjige s pritožbami. Te knjige na upravnih enotah so bile danes več ali manj polne samo pohval, zdaj so pa pritožbe. Gospod minister, midva na najinih funkcijah najbrž, jaz tako razumem, imava nalogo in dolžnost, da delava za ljudi in delava tisto, kar piše v slovenski ustavi. In to vas še enkrat prosim.
Minister gospod Boris Koprivnikar, izvolite, imate besedo.
Hvala, predsedujoči. Spoštovani poslanec, hvala za to vprašanje. Če dovolite, da sem v vašem stilu šaljiv. Razreda ne ponavljava, ni še letnika konec. Ravno v decembru pričakujemo spremembo uredbe na Vladi, kot sem vam zagotovil. Ta uredba bo dala temelj, da se na dvojezičnem območju uporablja slovenski jezik, če se potrdilo izdaja za stranko, ki je uporabila slovenski jezik in pristopila k organu ali izrecno ne navede, da želi drugega. Ta uredba, ki je zdaj pripravljena, je plod vašega prvega poslanskega vprašanja in ta uredba bo dala temelj, da se nekomu na dvojezičnem območju izda zgolj slovensko potrdilo. Glede na to, kar govorite o pravnih podlagah, vi jih dobro poznate in veste, da Zakon o splošnem upravnem postopku ne določa teh pravnih podlag za dvojezičnost, pač pa Uredba o upravnem poslovanju v 223. členu določa, kje se to izdaja. Ko govorite, če tako razumem, da je kršeno ustavno načelo, da vam kot Slovencu izdamo slovensko in madžarsko odločbo; ni kršeno vaše ustavno načelo, ker vi ste dobili vašo odločbo v slovenskem jeziku, poleg tega je pa napisano še v madžarskem. Sedaj bo pa možno, da jo dobite samo v slovenskem jeziku, ampak je treba za to ustvariti pravni temelj. To je tisto, kar sva bila dogovorjena, in to bomo tudi dejansko izvedli. Je pa to ureditev, ki se dejansko izvaja od leta 2000–2002, tukaj imam navedeno, kdaj so bili sprejeti posamezni akti. Nikdar do zdaj ni bilo prerekanja, nikdar ni bila sporna in samo to vašo željo sedaj uresničujemo na način, da bo možno na dvojezičnem območju dobiti samo enojezično izjavo. Ne morem pa pristati na tezo, da nekdo, ki dobi slovensko-madžarsko odločbo ali slovensko-italijansko odločbo, meni, da mu je kršeno ustavno načelo, da je dobil slovensko odločbo. Ker je dobil slovensko, ampak poleg tega je napisana še v drugem jeziku, kot to veleva Ustava in zakon. Bomo pa tudi to izboljšali. To je zdaj z računalniškim programom tudi možno in pričakujemo, da bo že v začetku naslednjega leta to tudi uveljavljeno. Hvala.
Gospod Jožef Horvat, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala lepa. Gospod minister, zdaj ste me res razveselili in tudi komaj čakam, da bo ta uredba zagledala luč sveta. Saj veste, da so vam tudi načelniki upravnih enot, ki jih vi tudi dobro poznate – Izola, Koper, Piran, Murska Sobota in Lendava – dali pobudo, da naj bi Državni zbor, ki je zakonodajalec, sprejel avtentično razlago 62. člena Zakona o splošnem upravnem postopku, ki določa, citiram, »da na območju občin, kjer sta pri organu poleg slovenščine uradna jezika tudi italijanski in madžarski jezik, upravni postopek teče v slovenskem jeziku in jeziku narodne skupnosti, če stranka v tem jeziku vloži zahtevo, na podlagi katere se postopek začne, oziroma če to zahteva kadarkoli med postopkom.« To sem v prvem delu mojega vprašanja tudi izpostavil. Tu je tudi, oba veva, Zakon o državni upravi, in sicer 4. člen. Kolikor sem jaz informiran, je vaše ministrstvo zavrnilo to pobudo prej omenjenih upravnih enot za avtentično razlago zakona. Če morda lahko to pojasnite, zakaj te potrebe ni, ko bi vendarle lahko zakonodajalec eksaktno določil določbe teh omenjenih zakonov, torej Zakona o splošnem upravnem postopku in Zakona o državni upravi.
Minister Koprivnikar, izvolite, imate besedo.
Meni je žal, da v vprašanju tega niste navedli, da bi se na razloge in okoliščine glede avtentične razlage ter takratnih stališč bolje pripravil. Ta trenutek vam ne vem iz glave povedati točno, kakšni so bili razlogi. Ampak temeljno vprašanje pobude je v tem, da dvojezičnost določa pravice manjšin. Nikdar ni bilo zanikano to, da bi morali na dvojezičnem območju imeti samo enojezično slovensko odločbo, ker to je predmet tiste zadeve, glede katere se midva pogovarjava. Zato je tudi z uredbo vzpostavljen pravni temelj, ker v trenutni ureditvi mi moramo na dvojezičnem območju poslovati dvojezično. Še več, pravica do drugega jezika je, kot sami ugotavljate, tudi univerzalna pravica manjšine, kajti pri vseh postopkih pred uradnimi organi na dvojezičnih območjih ima stranka pravico zahtevati, da se vodijo tudi v jeziku manjšine. Glede avtentične razlage vam ta trenutek ne vem dati bolj poglobljenih razlogov, mislim pa, da smo že s tem, ko je uredba pripravljena, tudi odgovorili na vaše vprašanje. Temu vsebinsko ne nasprotujemo, ampak način reševanja je morda malce drugačen, kot so ga načelniki predvidevali. Pa tudi glede upravnih enot in pritožb načelnikov; redno se sestajam z njimi, delam z njihovimi delovnimi skupinami, jih obiskujem, merimo zadovoljstvo uporabnikov in če bi bil ta problem širši, bi ga nedvomno tudi opazil; pa ga nisem. Dejstvo pa je, da smo ta problem že rešili, samo postopek je treba speljati do konca. Z avtentično razlago v Državnem zboru ali s spremenjeno uredbo na Vladi je treba postopek izpeljati, pripraviti in ko bo gotov, bova oba zadovoljna, vključno z našimi Slovenci.
Nadaljujemo s poslanskim vprašanjem gospoda Tomaža Lisca, ki ga bo naslovil ministrici za zdravje gospe Mariji Milojki Kolar Celarc. Izvolite.
Hvala, podpredsednik, za dano besedo. Spoštovana ministrica, lepo vas je videti, upam, da ste tudi ozdraveli v tem času. Jaz vam bom postavil nekaj vprašanj glede izvajanja službe nujne medicinske pomoči. Gospa ministrica, verjetno se sami spomnite, kako ste pretiho konec leta 2013 hoteli urediti in spremeniti Pravilnik o službi nujne medicinske pomoči. Takrat smo v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke zagnali vik in krik, sklicali tudi nujno sejo Odbora za zdravstvo. V mali dvorani na Šubičevi je bilo tisti dan na tisti seji okoli 30 direktorjev zdravstvenih domov pa tudi okoli 30 županov, ki so imeli ogromno pripomb glede tega osnutka pravilnika. Potem ste ta pravilnik konec leta 2015 le sprejeli. Ta pravilnik govori ne samo o samem izvajanju službe nujne medicinske pomoči na terenu, govori tudi o dispečerski službi ter tudi o nujni medicinski pomoči s pomočjo helikopterja. Spoštovana ministrica, v prvi fazi imam nekaj vprašanj. Glede na ta pravilnik, ki ga imam pred sabo, in glede na prvo prilogo, to pa je mreža enot službe nujne medicinske pomoči, me zanima: Koliko pripomb različnih direktorjev, županov pa tudi drugih zdravstvenih delavcev ste od sprejetja pravilnika pa do zdaj prejeli zaradi, po njihovem mnenju, neustrezne ureditve službe nujne medicinske pomoči? Kako je z dispečersko službo? Sicer smo vas nekajkrat slišali govoriti, kako sistem deluje, ampak ko sem bil nazadnje v Zdravstvenem domu Sevnica, so rekli, da ne samo pri njih, ampak pri mnogih tistih ljudeh, ki se ukvarjajo z nujno medicinsko pomočjo, ugotavljajo, da ta dispečerska služba še ne deluje v polni meri, da bi najbolj optimalno urejala nujno medicinsko pomoč. In tretja zadeva, s katero bom zaključil prvi sklop, je helikopterska nujna medicinska pomoč. Tule imam članek, ki pravi, da boste s 1. 1. 2018 poleg Brnika aktivirali tudi Maribor. Pa me zanima, tudi na podlagi tega, ker ste bili prejšnji teden v Posavju: Ali vidite letališče Cerklje kot eno izmed možnosti, od koder bi se lahko izvajala helikopterska nujna medicinska pomoč tudi v naslednjih mesecih oziroma naslednjih letih? Toliko za uvod. Hvala.
Spoštovana ministrica, izvolite, imate besedo.
Lepo pozdravljeni, spoštovani podpredsednik Državnega zbora, spoštovani poslanke in poslanci; še posebej poslanec gospod Lisec! Hvala za zastavljeno vprašanje. Res je, da smo konec leta 2015 sprejeli nov Pravilnik o službi nujne medicinske pomoči, ki do takrat ni bila urejena. Ta pravilnik smo potrebovali, ker, kot veste, smo zgradili 10 urgentnih centrov s pomočjo evropskih sredstev in je bilo zato treba urediti tudi pravila o delovanju nujne medicinske pomoči. Kot veste, z ekipo Ministrstva za zdravje sem praktično prepotovala celo Slovenijo, se sestajala s številnimi župani, direktorji zdravstvenih domov, zdravniki, ki opravljajo to odgovorno nalogo nujne medicinske pomoči. Končna oblika pravilnika, ki je bil sprejet, ni pravzaprav v ničemer posegala v obstoječo mrežo in organizacijo tega sistema nujne medicinske pomoči. Ta pravilnik smo v tej obliki sprejeli prav zaradi razlogov, ker se je na osnovi terenskih razgovorov ugotovilo, da se pojavljajo zelo veliki dvomi v točnost podatkov o številu in nujnosti obravnave pacientov. In ker smo se tega zavedali in ker se še danes zavedamo, da je sistem zunajbolnišnične nujne medicinske pomoči področje, ki skrbi za zdravje ogrožene populacije, se pravi vseh ljudi, ki se najdejo v življenje ogrožajočem stanju, zelo občutljivo; mreže in pravil nismo spreminjali. Smo pa uvedli nekaj novih gradnikov, kar je bilo, kot sem že omenila, začetek delovanja urgentnih centrov, uvajanje prvih posredovalcev nujne medicinske pomoči, potem smo uredili tudi pravila za izvajanje zdravstvenega varstva na prireditvah, kar do takrat ni bilo urejeno, in kadrovsko dopolnili mrežo nujnih reševalnih vozil, za kar smo zagotovili dodatne 3 milijone evrov sredstev. Omenili ste dispečersko službo. Res je, za nemoteno in bolj učinkovito delovanje vseh urgentnih centrov je seveda pomembno. Mimogrede naj povem, da smo nedavno uspeli po šestih letih zagotoviti in zgraditi tudi dodatne prostore v urgentnem centru Ljubljana, in sicer za internistično prvo pomoč. Naj povem z veseljem pa tudi s ponosom, ker bomo prvič v Sloveniji in tudi v tem večjem okolju uspeli januarja prihodnje leto poskusno odpreti dispečersko službo Maribora, ki bo testno delovala za področje Maribora in okolice. Prav tako smo pristopili in se že izdeluje tudi dispečerski center znotraj UKC Ljubljana, za katerega se predvideva, da bo odprtje 2018. Prav tako je bil pripravljen in objavljen v Uradnem listu 20. oktobra Pravilnik o dispečerski službi zdravstva, ker je to popolnoma nova dejavnost v Sloveniji. Naj povem, da smo uspešno opravili prav te dni prvi razpis za kadrovsko zasedbo dispečerskega centra v Mariboru, da smo uspešno izvedli tudi razpise. Morate vedeti, da je za dispečersko službo zelo zahtevna informacijska podpora in informacijski sistem. In šele potem bomo lahko govorili o dejanskih podatkih o izvozu za nujne primere, na podlagi katerih bomo potem lahko pripravili celovito mrežo nujne medicinske pomoči v Sloveniji. Hvala.
GospodTomaž Lisec, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora. Izvolite.
Hvala za dokaj korekten uvod v moja vprašanja. Glede mreže nujne medicinske pomoči ste kar zadovoljni. Po dveh letih se je dispečerska služba, predvsem v Ljubljani in Mariboru, ustanovila, začela bolj delovati. Seveda pa zdravstveni sistem v Sloveniji nista samo UKC Ljubljana in UKC Maribor, torej v dveh največjih mestih v Sloveniji, ampak smo tudi prebivalci iz ostalih delov. Zato me zanima tisto, kar sem prej nadaljeval, pa niste odgovorili. Kako je s helikoptersko nujno medicinsko pomočjo? Poleg tega, da imamo to, kar imamo na Brniku, s 1. 1. dobi Maribor svojo helikoptersko nujno medicinsko pomoč. Zanima me: Ali vlada razmišlja še o kakšnem centru? Kot rečeno, verjetno bi prav prišla kakšna služba nekje na Primorskem, pa bili ste tudi sami v Posavju. Letališče Cerklje izpolnjuje vse pogoje, da bi imeli kvalitetno helikoptersko nujno pomoč. To me zanima. Naslednja stvar, ki pa me zanima, pa so satelitski urgentni centri, ki jih tudi opredeljuje Pravilnik o službi nujne medicinske pomoči, pa tega nekako ni zaslediti. Zakaj govorim o satelitskem urgentnem centru? Občina Sevnica si že od vsega začetka pri sprejemanju Pravilnika o službi nujne medicinske pomoči prizadeva, da bi okrepili tim nujne medicinske pomoči, ampak nekega konkretnega pozitivnega odgovora s strani ministrstva ni. Ko sem bil nazadnje na obisku pri direktorici zdravstvenega doma, so naenkrat šla vsa razpoložljiva vozila nujne medicinske pomoči na teren. Dve uri in pol so ljudje v dveh polnih čakalnicah čakali, ker občina, predvsem pa direktorica neumorno pošilja urgence glede utemeljenosti pridobitve statusa nujne medicinske pomoči; ampak pozitivnega odgovora ni. Pa me zanima: Kdaj bo odgovor?
Gospa ministrica, izvolite, imate besedo.
Hvala še za dopolnilno vprašanje. Najprej glede helikopterske nujne pomoči. Gospod poslanec, baza v Mariboru deluje že več kot pol leta. Mi bomo z bazama helikopterske nujne medicinske pomoči na Brniku in tudi v Mariboru nadaljevali. Prav prejšnji teden je vlada na svoji seji sprejela tri pomembne sklepe, ki se nanašajo na izvajanje HNMP, in sicer je opredelila to helikoptersko nujno medicinsko pomoč in tudi sekundarne prevoze, kar so prevozi nedonošenčkov pa ti nujni primeri, da jih bo izvajala z državnimi zrakoplovi; in sicer zrakoplovi Ministrstva za obrambo in Ministrstva za notranje zadeve. Zaradi tega smo na Ministrstvu za zdravje pripravili spremembo Pravilnika o pogojih izvajanja HNMP. Ministrstvo za infrastrukturo je korigiralo pravilnik o plovnosti, hkrati pa je bil tudi sprejet sklep o ustanovitvi medresorske delovne skupine, ki bo predlagala dolgoročno ureditev HNMP in sekundarnih prevozov v Sloveniji. Glede dispečerskih centrov naj vam povem, kot sem že večkrat dejala, zakaj še ni teh satelitskih urgentnih centrov, tako imenovanih SUC-ov, ki so bili prvotno zamišljeni prav zaradi tega, ker se nismo mogli zanesti za verodostojnost in realnost podatkov, po katerih merilih in kriterijih bi lahko po Sloveniji enakopravno in enakomerno razporedili SUC-e, da bodo imeli vsi prebivalci enak dostop, tudi glede na specifiko in reliefne pogoje. Tukaj naj posebno izpostavim, kar sem že večkrat rekla, Tolmin, pa tudi Sevnica je tak primer. Ampak, kot sem rekla, ta dispeč mora začeti delovati, da bomo imeli res kredibilne in verodostojne podatke, da bomo imeli enak meter in enakopravno obravnavali dostop do vseh državljanov.
Tomaž Lisec, imate besedo, da zahtevate postopkovni predlog. Izvolite.
Hvala. Saj veste, ko gre za vprašanje zdravstva, ni to vprašanje, ki bi moralo deliti politike na leve, desne, naše, vaše; ampak bi moralo deliti politike na tiste, ki si prizadevajo, da se sistem zdravstvene oskrbe v Sloveniji izboljša, ali pa na tiste, ki želijo sistem obdržati takšen, kot je. S tega mesta zahvala za dokaj korektne odgovore, ampak sam osebno mislim, da vprašanja, kot so: kje in na kakšen način kvalitetna mreža službe nujne medicinske pomoči; vprašanje, kako čim bolj učinkovita dispečerska služba. Samo medklic, koliko krajev imamo v Sloveniji z istim imenom; in še vedno prihaja do neljubih napak. Mislim, da je prav, da bi se tudi o tem spregovorilo. Mislim, da je tudi prav, da bi se spregovorilo o tem, kakšno helikoptersko nujno pomoč si v Sloveniji ne samo želimo, ampak kakšno bomo tudi sposobni imeti; ker ne gre samo za vprašanje vašega ministrstva, ampak tudi obeh ministrov, ki sedita ob in za vami. Recimo mene osebno zanima vprašanje, ali je možno v Sloveniji oziroma ali obstaja kje v tujini možnost helikopterske nujne medicinske pomoči tudi ponoči. Ker iz zadnjega dopisa je razvidno, da helikopterska nujna medicinska pomoč z delom prične šele ob osmi uri oziroma se glede na letni čas spreminja, od sončnega vzhoda pa do zahoda. Zanima me, ali je možno to helikoptersko nujno medicinsko pomoč urediti še bolj, jo približati ljudem, predvsem v tistem nočnem času, ko so določene težke prometne nesreče, pa tudi ostale težke zdravstvene in življenjske situacije; ali je možno to kako urediti. In ko govorimo o teh satelitskih urgentnih centrih, mislim, da je prav, da bi imeli vsi državljani enak dostop do nujne medicinske pomoči. Jaz osebno nimam nobenih problemov, da imajo določeni vse tisto, kar jim pripada, ampak če samo pogledamo primer Sevnica in primer Krško. Krško je enkrat bližje urgentnemu centru Brežice, pa glede na tole mrežo ima veliko več timov, DS1, DS2 in vsega ostalega. Ali je to optimalno, kot ste sami rekli. Vsaj v Sevnici glede na vestno delovanje naših uslužbencev v zdravstvenem domu sam ne dvomim v točnost podatkov. Mislim, da na področju zdravstva ne smemo deliti državljanov na prvorazredne in drugorazredne; ampak moramo vsem zagotoviti prvorazredno nujno medicinsko pomoč. Na podlagi tega predlagam, da se na naslednji seji opravi razprava o problematiki izvajanja nujne medicinske pomoči. Hvala.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločil jutri, 12. decembra, v okviru glasovanj. Gospod Franc Breznik bo postavil poslansko vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču. Gospod Breznik, izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Spoštovani gospod minister za infrastrukturo! Pred seboj držim dokument, ki govori o energetskem konceptu Slovenije do leta 2050. Moje postavljeno poslansko vprašanje se nanaša na električno samooskrbo Slovenije v naslednjih letih. Kaj delate na tem področju v energetskem konceptu, najdem kar nekaj fraz, ki govorijo o vzdržnosti predvsem Jedrske elektrarne Krško do leta 2043, torej za 20 let bi naj premaknili delovanje jedrske elektrarne. Po drugi strani, kot veste, zaznavamo velike probleme z delovanjem TEŠ 6, velike zaustavitve, razpoke, ki še do danes niso pojasnjene. Po drugi strani imamo velike probleme z različnimi soglasji, predvsem ministrstva za okolje, za vetrne elektrarne, po tretji strani imamo številne alternativne energetske koncepte, ki jih Slovenija sploh še ni začela graditi. Kot primer navajam geotermalne elektrarne, ki bi jih lahko gradili na območju Prekmurja, kjer imamo velik geotermalni potencial. Po tretji strani energetski koncept govori o energetski učinkovitosti, o sonaravnem, predvsem o zmanjševanju fosilnega dela energetike. In govori tudi o uvajanju tako imenovanih alternativnih energetskih konceptov, torej novih energetskih konceptov, ki so sonaravni. Sprašujem vas: Kakšna je vizija te vlade do konca tega mandata na tem področju, predvsem glede energetske samozadostnosti? Ta vlada je napovedala, da leta 2030 v Sloveniji ne bo več dovolila prve registracije vozil, ki imajo za pogon motor z notranjim izgorevanjem. Spoštovani gospod minister za infrastrukturo, ali bomo leta 2030 v Sloveniji imeli zadostno energetsko samooskrbo z električno energijo, če se bodo uresničile napovedi, da bo Evropa v naslednjih letih izredno povečala produkcijo električnih avtomobilov, pa ne samo električnih avtomobilov, tudi tovornjakov, tovornih vozil, predvsem pa tudi vozil za mestni in izvenmestni promet? Najlepša hvala.
Besedo ima minister za infrastrukturo dr. Peter Gašperšič. Izvolite.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Hvala tudi poslancu gospodu Francu Brezniku za postavljeno izredno aktualno vprašanje, ki se navezuje tudi na zelo pomemben dokument, to je Energetski koncept Slovenije, ki je trenutno do sredine januarja v javni obravnavi. V tem dokumentu namerava vlada začrtati strategijo razvoja do leta 2030 in vizijo razvoja energetike do leta 2050. Vaše vprašanje, ki ga naslavljate v zvezi s samozadostnostjo, bi že na začetku povedal, da tega ne smemo oziroma ne moremo enačiti z zanesljivostjo oskrbe. Verjetno želite povedati, da je to stoodstotna oskrba z električno energijo iz domačih virov. Slovenija že danes v celoti ne zagotavlja vse svoje elektrike iz domačih virov, ampak manjši del zagotovi tudi z uvozom. To je namreč zelo pomembno, kajti s temi čezmejnimi prenosnimi zmogljivostmi lahko zagotavljamo potrebno električno energijo tudi v primeru izpadov določenih proizvodnih enot v Sloveniji, bodisi ob remontih bodisi ob okvarah oziroma testiranjih, ki smo jim priča v TEŠ. Na ta način naš elektroenergetski sistem ves čas zagotavlja zanesljivost oskrbe. Glede samozadostnosti pa je zadeva taka, da je z energetskim konceptom dana vizija razvoja, kjer želimo to samozadostnost v čim večji možni meri zagotavljati in zmanjševati oziroma držati na minimumu to odvisnost od uvoza. To lahko zagotavljamo z zagotavljanjem lastnih proizvodnih enot. In tukaj moramo narediti glavni napor, zlasti z vidika načrtovane tako imenovane dekarbonizacije oziroma razogličenje proizvodnje električne energije, ker vemo, da približno po letu 2050 se načrtuje, da se bodo izčrpale zaloge premoga v Šoštanju; in bo treba proizvodne zmogljivosti tam zaustaviti. Te energetske vire bo treba nadomestiti z drugimi. Tukaj je naš glavni napor, da to naredimo z obnovljivimi viri energije. Prihodnje aktivnosti bodo šle v to smer, v Sloveniji so predvsem ključni maksimalna izraba, kjer je le mogoče, kjer vse omejitve, s katerimi smo soočeni, to dopuščajo, izraba vodne energije in seveda tudi vetrne, sončne energije. Omenjali ste tudi geotermalni potencial za proizvodnjo električne energije, morda v Sloveniji ti pogoji niti niso najbolj idealni, je pa možno geotermalno energijo izkoriščati za toplotno oskrbo. Na teh zadevah bo v prihodnje seveda treba delati. Treba pa je povedati, da je trg investiciji v proizvodne enote liberaliziran, kar pomeni, da so investicije povsod v Evropi, tudi v Sloveniji, prepuščene zasebni, privatni iniciativi. Teh investicij ne izvaja država, lahko z določenimi programi določene proizvodne enote spodbuja, v osnovi pa je tukaj odločitev za neko elektrarno odvisna od zasebne pobude. To pomeni, da se bodo določene elektrarne lahko zgradile, če bo izkazana njihova ekonomska upravičenost, in to je pogojeno z različnimi dejavniki, zlasti je tukaj ključna cena električne energije na trgu. In ta bo diktirala tudi prihodnje aktivnosti v investicije v nove elektrarne. Na ta način se bo zagotavljala ta samozadostnost tudi v prihodnje. Bilo je omenjeno tudi vprašanje nuklearke. Vi veste, da je pod določenimi pogoji dogovorjeno z Republiko Hrvaško, da je možno delovanje obstoječega bloka podaljšati do leta 2043, v tem času pa bo treba pripraviti tudi vse potrebne dokumente, analize, kako po tem obdobju naprej tudi z jedrsko energijo. Hvala.
Gospod Franc Breznik, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora. Izvolite.
Nekaj odgovorov ste mi dali, ki so bili zelo splošni. Jaz ločim, eno je zadostna samooskrba iz lastnih virov energije, drugo je stabilnost sistema, ampak želim pa po eni strani povedati, da v energetskem konceptu ne zasledujete cilja, ko se bo elektromobilnost postavila leta 2030, bo elektromobilnost igrala, predvsem v prometu, veliko vlogo, se bo tudi poraba elektrike izredno dvignila, tudi v tistih državah, od katerih danes relativno poceni kupujemo elektriko ali pa jo prenašamo ob izpadih. Kot ste povedali, mi imamo že zdaj problem z lastno samooskrbo v primeru elektromobilnosti, še posebej pa po letu 2022. Večina proizvajalcev v Nemčiji, s katerimi sem v dobrih odnosih ali pa stikih, napoveduje prihod električnih vozil, pa ne samo hibridnih ali hibridnih vozil z vtičniki, ampak predvsem čistih električnih vozil z novimi akumulatorji, s tako imenovanim trdim elektrolitom, kjer se napoveduje prehod približno do 800 kilometrov z enim polnjenjem, ki traja nekaj minut. Torej stoodstotno povečana kapaciteta pri isti velikosti in teži akumulatorjev. Napoveduje se, lahko rečemo, cela revolucija v naslednjih letih. Predvsem leta 2030 bo pa ta električna mobilnost igrala veliko vlogo. Zato je ta problem, saj ga ta koncept ne zasleduje. Problem je, da se ne pogovarjamo, ali bomo gradili drugi blok jedrske elektrarne, da Ministrstvo za okolje, vaša kolegica, lahko rečemo, dobesedno uničuje kakršnokoli iniciativo pri vetrnih elektrarnah, postavlja nove birokratske ovire. Na področju geotermalnih elektrarn, ki bi jih lahko gradili v Prekmurju, kjer bi lahko doživeli tudi nek kompromis s civilno iniciativo, ki je proti hidroelektrarnam na Muri, se izredno malo dela. Zato s poslanskih vprašanjem spodbujam, da bi se o tem začeli še več pogovarjati in da bi dobili številne odgovore na ta vprašanja; ker čas nas bo prehitel, spoštovani minister.
Minister dr. Peter Gašperšič, imate besedo. Izvolite.
S prihodom električnih vozil v naše vozne parke se dejansko pričakuje določene spremembe tudi za elektroenergetski sistem. Te zadeve smo obravnavali tudi v okviru koncepta tudi v razgovorih z elektrodistribucijami, tudi s proizvodnimi enotami. V naslednjih letih, desetletjih bo treba napraviti ogromno tudi na razvoju elektrodistribucijskih omrežij. Tako imenovana pametna omrežja, ki bodo sposobna ustrezno upravljati z razpršenimi proizvodnimi enotami, ki bodo recimo neke fotonapetostne solarne elektrarne, ki jih lahko vgrajujemo tudi na strehe svojih domov, so tak primer razpršene proizvodnje električne energije. Hkrati se bo večalo število električnih avtomobilov, ki bodo tudi pomembni razpršeni porabniki električne energije. Vse te zahteve, ki bodo obremenjevale omrežje, bo treba znati ustrezno upravljati. Te investicije, te spremembe so bile obravnavane pri pripravi tega energetskega koncepta. Seveda bomo morali ogromno narediti tudi na zmanjšanju same rabe električne energije. Učinkovita raba energije na tem področju, delamo intenzivno, zlasti je podan glavni poudarek na zmanjšanju rabe za ogrevanje stavb, govorim o energetski sanaciji stavb. Tukaj imamo velik potencial, da to rabo energije zmanjšamo in na ta način ne samo povečujemo naše potrošnje, ampak jo tudi skušamo držati v nekih mejah; in kot rečeno, čim več obnovljivih virov. Strinjam se, da imamo marsikje težavo z zaščitenimi območji, vendar sem prepričan, da bomo tukaj znali najti nek skupni jezik, dialog za umeščanje teh prepotrebnih hidroelektrarn. Govorimo o izkoriščanju še preostalega potenciala na reki Savi. Jaz sem prepričan, da lahko tudi reko Muro izkoristimo na način, ki bo koristen za okolje, kmetijstvo in bo tudi dajal možnost za energetsko izrabo. In tukaj je veter, ki je tudi v določenih območjih Slovenije pomemben potencial, pa ga do sedaj nismo znali izkoristiti. Delamo na ministrstvu, se zavzemamo za to, da bomo tudi na tem področju naredili nek pomemben premik. Hvala.
Gospod Franc Breznik, imate postopkovni predlog. Izvolite.
Hvala, gospod podpredsednik. Kot postopkovni predlog po poslovniku želim, da na to temo opravimo širšo razpravo, da se v to razpravo vključi poleg Ministrstva za infrastrukturo tudi Ministrstvo za finance. Želim poudariti spodbujanje ljudi, da bi gradili take vrste elektrarn. Nemci so zgradili v zadnjih letih ogromno število vetrnih elektrarn, tudi nove koncepte termoelektrarn, s katerimi imajo velike probleme. Poleg tega solarno energijo, geotermalno energijo. Torej iščejo koncepte, ker se zavedajo, da je elektromobilnost tukaj. Lahko vam povem iz zanesljivih virov, da celo predstavitev vozil s popolnoma električnim pogonom proizvajalci skrivajo. Tako Mercedez-Benz – pred nekaj časa sem si pogledal enega izmed njihovih laboratorijev. To bo šok, pripravljajo, lahko rečemo, v strogi tajnosti ta vozila kot odgovor Ameriki, ki močno spodbuja Teslo. Po letu 2022, 2021 bodo ta vozila v višjem, srednjem segmentu na razpolago in takrat moramo imeti pripravljene alternative. Najprej je gradnja pametnih omrežij, kot ste dejali, zaradi razpršenosti, trendi so, da proizvajaš lokalno elektriko, kjerkoli je možno, tudi bioplinarne na številnih regijskih odlagališčih odpadkov. Zaradi tega manj izrabljaš omrežja, krajša je razdalja omrežij, manj imaš formalno padca napetosti na tem omrežju, manj omrežnine plačuješ, po drugi strani se bo pa poraba elektrike grozovito povečala. Ko govorimo o energetski učinkovitosti stavb, je treba vedeti, da se po drugi strani ogrevanje stavb zmanjšuje preko fosilnih goriv in gredo vsi na toplotne črpalke, kljub temu da imajo velika števila COP. Za osnovno kurjavo torej vseeno potrebujete elektriko in se poraba elektrike tudi pri ogrevanju lastne hiše povečuje, na drugi strani imamo srečo, da LED-svetila prihajajo tudi v javno razsvetljavo in vse ostalo in na podlagi tega pada električna energija. Ampak sam menim, in številni strokovnjaki, da bi bil samo nov blok jedrske elektrarne, če bi ga gradili brez Hrvatov in bi bil preko enega teravata, skoraj že premalo za električno mobilnost v okviru leta 2030. Tako da, resni projekti so pred nami, resne spodbude bi morale biti z Ministrstva za finance, da bi tudi javna ali pa javno-zasebna partnerstva gradila koncepte številnih elektrarn, in tudi na Ministrstvu za okolje in prostor se bodo morali resno podvizati, da ne bodo postavljali novih birokratskih ovir na področju lastne oskrbe z električno energijo. Lastna oskrba z električno energijo pomeni tudi kvalitetno in konkurenčno gospodarstvo, ker ko se bo cena elektrike dvignila, bomo od uvoza plačevali drago elektriko in takrat mi potrebujemo relativno poceni električno energijo tudi za lastno gospodarstvo, ne samo za električno mobilnost [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Gospod Breznik, o vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri, 12. decembra, v okviru glasovanj. Gospod Miha Kordiš bo postavil vprašanje ministrici za zdravje gospe Milojki Kolar Celarc.
Hvala za besedo, predsedujoči. Pred kratkim se je končala javna razprava o zakonu o dolgotrajni oskrbi. Ljudje so zaskrbljeni, da bodo po novem za dom in oskrbo morali plačati več, kot pa plačujejo do sedaj, pa so že zdaj stroški domske oskrbe za marsikoga previsoki. Enoposteljna soba, recimo, v Ljubljani pride 632 evrov ali več, medtem ko povprečna penzija znaša 619 evrov. Vi zelo dobro veste, da večina upokojencev prejema manj kot povprečen penzijon in tolče revščino. Tolčejo energetsko revščino, nimajo za kurjavo, da bi se pogreli v teh zimskih dnevih, izseljujejo jih iz njihovih domov zato, ker nimajo za položnice. No, tistim, ki imajo pa malo višje pokojnine, pa tudi ni kaj prida bolje. Kako naj ti ljudje s takimi penzijami preživijo, kaj šele, da si plačajo svojo domsko oskrbo, po možnosti še po zasoljenih cenah? Smisel nove javne dajatve za dolgotrajno oskrbo bi bil pa ravno, da zniža cene domov in oskrbe, ne pa da se te cene zvišajo. Kljub temu račun Skupnosti socialnih zdravstvenih zavodov pravi ravno nasprotno, torej praktično vsi oskrbovanci bi morali plačati več, ne manj. Konkreten primer, kategorija oskrbe 1 zdaj znaša 699 evrov, po novem bi pa prišla tisoč 165 evrov. To je 465 evrov razlike. Kje naj ljudje vzamejo ta denar? Zato me, gospa ministrica, zanima: Ali ti izračuni držijo in se bo bivanje v domovih za starejše na podlagi novega zakona zares podražilo? Seveda socialisti ostro nasprotujemo kakršnikoli podražitvi. Namesto da se še dodatno obremenjuje oskrbovance, je treba peljati bolj pravično dajatev, kot jo vi predlagate v tem svojem zakonu. Zato me v nadaljevanju zanima še naslednje: Zakaj tisti prebivalci, ki imajo višje dohodke, ne bodo plačevali dajatev po višji stopnji? To bi bila neka pravična obdavčitev, podobno progresivna kot recimo dohodnina. Zanima me tudi: Zakaj uvajate socialno kapico za dohodke, ki presegajo trikratnik povprečne plače? To so ravno dohodki, ki bi jih morali s to dajatvijo zajeti in najbolj obremeniti, medtem ko tiste najnižje dohodke razbremeniti. In nazadnje me zanima: Zakaj se bo dajatev obračunavala samo na dohodke iz dela, namesto da bi zajela tudi pasivne dohodke od kapitala in premoženja? Ker zdaj lahko imamo po tem predlogu nekega rentnika, ki živi od najemnine 300 stanovanj, nič ne dela in bo prispeval natančno nič, pa je bogataš. Hvala.
Hvala lepa. Odgovorila bo gospa ministrica Milojka Kolar Celarc.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik Državnega zbora. Spoštovani poslanec Miha Kordiš, najlepša hvala za to vprašanje, zato ker se v javnosti zlorablja ali pa manipulira s podatki, pa tudi z izračuni. Najprej odgovor na vaše prvo vprašanje, ali držijo izračuni Skupnosti socialnih zdravstvenih zavodov, ki želijo prikazati, da bodo izdatki posameznika po predlogu zakona o dolgotrajni oskrbi, katerega javna razprava se je zaključila, večji, kakor so danes. To odločno zanikam in pravim, da to ne drži. Zakaj ne drži? Skupnost socialnih zdravstvenih zavodov je v svoje izračune sredstev dolgotrajne oskrbe vštevala tudi sredstva, ki jih dobijo od Zavoda za zdravstveno zavarovanje Slovenije za zdravstveno nego, ki se ne izvaja v dolgotrajni oskrbi. Po predlogu zakona bodo stroški zdravstvene nege za akutna zdravljenja in obolenja ostali predmet plačil iz obveznega zdravstvenega zavarovanja, torej Zavoda za zdravstveno zavarovanje. In zaradi tega je zelo nekorektno ali pa če hočete tudi nepošteno do uporabnikov, sedanjih in bodočih, da se všteva v te izračune nekaj, kar bo ostalo izdatek obveznega zdravstvenega zavarovanja. Prav tako skupnost predstavlja primer uporabnika, ki prejema dodatek za pomoč in postrežbo. Naj povemo, da se tega dodatka ne ukinja, ampak se združuje in pomeni denarni prejemek v dolgotrajni oskrbi, kajti moramo vedeti, da se v dolgotrajno oskrbo kot celovito integrirano storitev, ki po sedanjem sistemu predstavlja del socialnih in del zdravstvenih storitev, prenašajo samo tiste zdravstvene storitve, ki pomagajo oziroma so potrebne za vsakodnevno opravljanje opravil oziroma za življenje posameznika. S tem se tudi ta del sredstev iz zdravstvene blagajne prenaša v blagajno dolgotrajne oskrbe. Glede na vse povedano se finančne obremenitve za večino uporabnikov v teh petih kategorijah, v katere bodo razvrščeni z enotnim ocenjevalnim orodjem, dejansko zmanjšujejo. To se pravi, da bo zlasti tistim z nižjimi dohodki treba iz žepa ali samoplačniško dajati manj kot danes. Pri tem pa je treba poudariti, da bodo vsi upravičenci do dolgotrajne oskrbe dodatno prejeli tako imenovano oskrbo oziroma storitev za ohranjanje samostojnosti, ki bo financirana iz javnih sredstev, do česar danes niso upravičeni, zlasti tisti, ki bodo v bodoče lahko koristili ustrezno oskrbo na domu, kar je tudi eden izmed osnovnih ciljev predloga zakona zato, da bomo bolj primerljivi z ostalimi državami, kajti podpira uporabnike, da do faze, ko je to še možno, ostanejo v domačem okolju, in se jim za to ponudi ustrezna pomoč in pa tudi, če hočete, finančno nadomestilo. Zaradi tega je potrebnih dodatnih 110 milijonov, kar predstavlja 0,48 % od zavarovalnih osnov, in to je odgovor na drugo vprašanje, spoštovani gospod Kordiš, dejansko je progresija v zakonu uvedena, bom v nadaljevanju odgovora povedala, kaj približno pomenijo ti zneski za upokojence in za ostale zaposlene. Glede tega, zakaj pa niso pasivni dohodki vključeni v to osnovo, pa moram povedati, da je samo administriranje in administrativno breme vštevanja pasivnih dohodkov v to osnovo tako administrativno zahtevno in komplicirano, da smo skupaj v usklajevanjih soglasij z Ministrstvom za finance zaenkrat ostali pri tem predlogu. V nadaljevanju pa še ostali del odgovora.
Hvala lepa. Gospod Miha Kordiš, boste zahtevali dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Kar se tiče trditve, da izračun Skupnosti socialnih varstvenih zavodov ne drži, naj tu samo opozorim, da v osnutku zakona ni nobenih simulacij, in kar bi želel je, da mi pisno podate vaše izračune, zato ker, saj veste, v politiki nekomu na besedo verjeti [[…]]Tak izračun bi pač rad prejel na mail pa bomo v Levici pogledali, kaj je na tem. Kar se tiče tistih treh konkretnih vprašanj, ki sem jih navedel, še zmeraj mislim, da je progresija prenizka oziroma so zadeve na takšni ravni, da jim ne moremo reči progresija, mogoče me boste razsvetlili v drugem delu svojega odgovora. Absolutno bi morali tisti, ki imajo več, tudi prispevati več, brez pardona. Podobno kot pri dohodnini, temu se navsezadnje reče osnovna solidarnost. Naprej me še vedno zanima, zakaj uvajate socialno kapico za dohodke, ki presegajo trikratnik povprečne plače, in ponavljam, da bi bilo ravno te dohodke treba prvenstveno zajeti in jih najbolj obremeniti in iz teh virov razbremeniti tiste z najslabšimi dohodki, ki tolčejo revščino. Kar se tiče pa obračuna samo iz dohodkov iz dela, ne pa še iz dohodkov iz kapitala in premoženja, mislim, da to ni administrativno zahtevno, da je pa to zelo grob izgovor kapitala in bogatih, da se izognejo svojemu pravičnemu prispevku družbi za varno starost. In če se to ne bo popravilo, bomo dobili še eno dajatev po konceptu dopolnilnega zdravstvenega zavarovanja, ki pa vemo, da je in socialno nepravična in popolnoma neučinkovita, pa še komercialne zavarovalnice si zraven odrežejo en velik kos. Socialisti podpiramo solidarno varno dajatev, seveda pod pogojem, da se doplačila iz žepa za večino ljudi ne povečajo, ampak se kvečjemu zmanjšajo, ker so že zdaj cene oskrbe in cene domov znatno previsoke za ogromen del [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Gospa Milojka Kolar Celarc, ministrica, izvolite.
Hvala za še dodatna vprašanja, bom nadaljevala tam, kjer sem prej končala. Kot sem že dejala, se del zdravstvenih storitev prenaša v storitve dolgotrajne oskrbe in bodo prenesene storitve v bodoče postale storitve te blagajne, in sicer okrog 114 milijonov. Vse ostale storitve zdravstvene nege ostajajo v košarici in bodo financirane iz obveznega zdravstvenega zavarovanja. Da pa bi lahko zagotovili financiranje iz javnih sredstev po solidarnostnem načinu iz blagajne dolgotrajne oskrbe, bo treba glede na te pravice in na te dodatne storitve, do katerih bodo upravičeni vsi zavezanci oziroma osebe za dolgotrajno oskrbo, zagotoviti 110 milijonov evrov. Teh 110 milijonov evrov se bo zagotovilo po solidarnostnem načinu, in sicer v višini 0,48 % od zavarovalnih osnov. Ker je razpon glede na višino teh dohodkov, bi tako upokojenci plačali od 1,4 evra do 19,8 evra, zaposleni, samozaposleni od 4,3 do 31,6 evra – govorim zdaj o zakonu, ki je bil v javni razpravi, da si to najprej razčistimo s temi predlogi. Za brezposelne in socialne pa veste, da je to breme prevzela država, bodisi lokalna skupnost bodisi državni proračun. To se pravi, da je predlagani način progresiven, je solidaren, saj uporablja odstotek. Res je, da je nekje določena zgornja meja ali pa kapica, kajti kljub vsemu je treba vedeti, da solidarnost tudi ne more biti, če hočete reči, v nedogled oziroma v najširšem diapazonu, bi rekla, teh dohodkov. Saj enako velja tudi za določeno, sicer manjšo populacijo upokojencev. Zdaj pa samo še glede prostovoljnega zavarovanja, ni točno, kar trdite, ker ne gre tukaj za dopolnilo zavarovanje, tukaj se samo dopušča možnost pravega prostovoljnega zavarovanja za dolgotrajno oskrbo za primere, ko se lahko zavarovalne produkte glede na željo, voljo posameznika nadomesti in se zavaruje pri zavarovalnici za tisto, kar bi moral plačati sam iz žepa. To je recimo, ne vem, storitev prehrane ali pa prenočitve. To je način, ki ga imajo uveljavljenega v vseh drugih državah, to so hotelske storitve.
Hvala lepa. Izvolite postopkovno, gospod Miha Kordiš.
Hvala, predsedujoči. Na temo novega zakona bi želel javno razpravo. Mislim, da je ta zakon slab, strahove je pa pravzaprav ministrica ravnokar še dodatno utemeljila. To, da se uporablja odstotek, ni progresivna dajatev, temu se reče flat tax, vsi torej plačajo enak odstotek, ne glede na to, koliko premoženja jim pride notri. Prav tako je globoko socialno nepravična socialna kapica, torej da tisti, ki prejemajo trikratnik povprečne plače, ne plačajo nič oziroma se jim od tam naprej dodatni prihodki ne štejejo. To so praviloma najbolje plačani, najbogatejši ljudje v naši družbi in ravno njih bi morali najbolj zajeti in najbolj obremeniti. Še posebej je pa sporno, da sta iz financiranja nove dolgotrajne oskrbe izletela kapital in premoženje. In preprosto ne kupim argumenta, da gre za administrativno preveč zahtevno računanje. Glejte, tukaj se zbirajo neki ogromni dohodki bogatih ljudi, ki pa socialne države v ničemer ne servisirajo. Namnožil se je razred rentnikov, ki ima v lasti brez števila različnih nepremičnin, ki jih oddaja, pa tega recimo v dohodnini ne plačuje – zakaj? Zaradi tega, ker so to dohodki, ki niso dohodki iz dela, ampak so rente in niso na tak način vključeni v solidarnostne sheme, niti ne bi bili vključeni v zakon o dolgotrajni oskrbi in seveda je to narobe. Peščica posameznikov si v rokah kopiči ogromno bogastvo, socialnovarstveni zavodi, domovi za ostarele, če hočete, so pa podfinancirani, kadrovsko podhranjeni pa še kakšne kapacitete premalo imajo, da ne rečem, da so še predragi za velik del oskrbovancev. Že zdaj, kaj šele po tem, kar se obeta v prihodnje. Tako da zagotovo o tem želim razpravo v Državnem zboru.
Hvala lepa. Gospod Kordiš, o vašem predlogu bo Državni zbor odločal jutri, 12. decembra, v okviru glasovanj. GospodBojan Podkrajšek bo postavil vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak.
Spoštovani podpredsednik Državnega zbora, hvala za dano besedo. Cenjeni ministrice, kolegice in kolegi! Moje poslansko vprašanje se bo nanašalo na ministrico za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti v Republiki Sloveniji. Spoštovana ministrica, uvodoma se ne ustrašiti, da se to vprašanje nanaša na ministra za kmetijstvo. V Sloveniji je po zadnjih podatkih statističnega urada velikost kmetije slabih 7 hektarjev. Nekje sem zasledil podatek, da v povprečju zapre vrata oziroma preneha s kmetovanjem skoraj 1,5 oziroma dve kmetiji na dan. Seveda imam v mislih, da so to manjše kmetije, bi se pa z vprašanjem obrnil na vas glede statusa kmetic, ki živijo in delajo na teh kmetijah. To vprašanje sem zasledil, mislim da, v mesecu oktobru, kmetica leta 2017 ga je postavila ministru za kmetijstvo. Po zadnjem popisu prebivalstva tega statusa sploh ni zajetega, tako da kmetica po tistem popisu sploh ne obstaja. Vsi pa vemo, da kmetica, ki dela na kmetiji, predvsem na teh manjših kmetijah, niti ne hodi v službo, opravlja pomembno vlogo na kmetiji, vzgaja otroke, skrbi za družino, tako da je pomemben steber za te male kmetije, ki zaradi naše slovenske specifike nikoli ne bodo mogle biti velike, so male, ker so hribovske. Največkrat se zgodi, da potem zaradi težkega položaja te manjše kmetije, predvsem finančnega, kmetica da prednost vsem ostalim, gospodarju, kmetu, otrokom, in sama si največkrat ne plačuje nobenih dajatev mesečno oziroma zavarovanja. Največji problem nastane, potem ko je ta kmetica že v letih in ni upravičena niti do pokojnine niti do nobenih sredstev, največkrat pa je zavarovana po možu. Zato ministrica, jaz vem, da za to niste odgovorni vi, bi pa želel vašo pomoč, tudi vloge vašega ministrstva, da bi te kmetice dobile svoj status v Republiki Sloveniji. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Anja Kopač Mrak, ministrica za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti.
Hvala, spoštovani podpredsednik, hvala za vprašanje. Sicer bi bila lahko bolj v pomoč z odgovorom, če bi dobila kaj več. Dobila sem vprašanje, ministrici bom zastavil vprašanje v zvezi s statusom kmetic. V zvezi s statusom kmetic lahko odgovorim, da Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti ni pristojno za določanje statusov, kot je v tem primeru, ki se nanaša na vprašanje s kmetijskega področja, kot ste že omenili. Jaz lahko samo rečem, da če pogledamo zakonodajo, ki jo pokriva ministrstvo za delo, ni posebnega statusa, so pa seveda obravnavane enako kot vse ostale državljanke. Če lahko rečem, smo imeli največjo pomanjkljivost v sistemu, ker kmetje tako kot obrtniki v preteklosti niso imeli možnosti vključitve v pokojninsko in invalidsko zavarovanje, vendar je bilo to odpravljeno in takrat so imeli različne statuse, od zadružnega kmeta pa drugega kmeta, in se je pač to urejalo. Imeli so možnost različnih statusov in tudi različnih obsegov zavarovanja, zato smo še do 2012 imeli možnost zavarovanja za ožji in širši obseg. Kar se tiče predvsem življenja na starost, je pomemben varstveni dodatek. Tako kot vsi ostali državljani imajo tisti, ki nimajo zadostnih sredstev v sistemu zavarovanja, ki je osnovano na plačilu iz dela – ko plačujemo prispevke zaradi tega, da imamo na starost v sistemu – možnosti, torej če niso v zavarovalnem sistemu, da prejemajo prejemke iz sistema socialnih pomoči, ker gre za redistribucijo s strani vseh državljank in državljanov za tiste, ki nimajo dovolj zaradi različnih razlogov, in tu so seveda izenačeni. Razumem, da gre za specifiko, vendar tu so izenačeni z vsemi drugimi državljani in predvsem državljankami, če naslavljate ta status. Tudi kar se tiče možnosti ostati doma, skrbeti za večje število otrok, je status izenačen. Ženske imajo to možnost, da se odločijo tudi za podaljšanje starševskega dopusta, imajo možnost krajšega delovnega časa in seveda je tu izenačeno. Težko o tem razpravljam, z vidika pristojnosti ministrstva za delo lahko samo ugotovim, da so tu izenačene z vsemi drugimi, če bi bila pa posebnost samega statusa kmetice, je pa to seveda v pristojnosti drugega resorja. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Bojan Podkrajšek, boste zahtevali dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala. Spoštovana ministrica, seveda nama je sedaj najlažje od tukaj s teh sedežev govoriti, da je vse urejeno, lahko mi pa verjamete, da verjetno temu ni tako. Še enkrat ponavljam, da jaz ne krivim vas, da ta status ni urejen. Predvsem ko je ta kmetica že starejša, ni upravičena do ničesar. Oba tudi veva, kakšno je razmerje do tega varstvenega dodatka, kdo je upravičen in kdo ni, pa kakšno breme nosijo tisti, ki živijo zraven oziroma bodo potem podedovali to nepremičnino, katere lastnica je tudi kmetica. Govorite tudi, da ni dovolj podatkov. Jaz bi apeliral na vas, tudi sam se bom s tistimi, ki se na te stvari bolj spoznajo kot jaz sam, posvetoval, da pridobimo te podatke. Naj vam tudi povem, da Zveza kmetic Slovenije šteje preko 6 tisoč 500 članic. Jaz sem trdno prepričan, da vse kmetico niso članice, in je to problem in je to težava. Seveda se bom zavzemal kot državnozborski poslanec in pozval oba, vas kot ministrico pa tudi ministra za kmetijstvo, da se to preuči, da dobimo te podatke in da pripravimo predloge nekega zakona, s katerim bi ta kmetica, prvič, dobila svoj status, drugič, ne bi bila prepuščena, potem ko je stara, sama sebi in zašla v težave. Še enkrat ponavljam, te ženske opravljajo pomembno vlogo na teh kmetijah in mislim in verjamem in trdno sem prepričan, da si zaslužijo, da se tega področja vsi skupaj lotimo. Hvala.
Hvala lepa. Dr. Anja Kopač Mrak, izvolite.
Morda samo načeloma. Se strinjam, da če gre za poseben status, ga je treba ovrednotiti, tudi opredeliti v primerjavi z drugimi družbenimi skupinami, tako da ne bom tu o tem, kakšen je poseben položaj. Bi pa morda opozorila na osnove sistemov socialne varnosti, ki so povsod po Evropi. To je, da je prvi sistem sistem socialnega zavarovanja, kjer plačujemo – in ste tudi v svojem vprašanju oziroma pobudi izhajali iz tega, da – prispevamo k družini, in v osnovi je eden temeljnih postulatov, da preden država poskrbi za nekoga, se seveda poskrbi znotraj družine, najprej posameznik sam na trgu dela, tako ali drugače si preko različnih statusov poskuša zagotoviti preživetje, potem če on sam ne zmore, je vedno ta družinski koncept, torej tako kot se v socialni politiki upošteva dohodek vseh družinskih članov, tudi na kmetiji je podobno, in potem šele, če družina ne zmore, v redistributivnem delu vstopijo, če želite, ne bom rekla država, ampak je prav, da rečem vsi državljani, ki s tem, ko plačujemo davke, prispevamo k temu, in država preko sistemov naredi redistribucijo. Torej mora pri vseh družbenih skupinah veljati podobno pravilo, in sicer najprej posameznik, potem družina in potem vstopi država. Najpomembnejši so pa že od 19. stoletja dalje sistemi socialnega zavarovanja, ko v času aktivnega obdobja vplačujemo v sistem,zato da si lahko za čas, ko ne moremo delati, zagotavljamo socialno varnost. Tukaj bi bilo predvsem smiselno, da če so take kmetice, ki niso vključena v zavarovanje – zakaj ne? Ker od leta 1983 – mislim, da je bilo 1983, samo preverim – je možna vključitev tudi kmetov v sistem obveznega zavarovanja, pred tem tega ni bilo, zato so bili v naši državi določeni problemi. Vendar od takrat je to možno in obstajajo vse podlage, da se lahko zavaruješ za primer odsotnosti s trga dela, tudi za primer starosti in invalidnosti, in bi bilo smotrno razmišljati predvsem v tej smeri, da se vsi ti vključijo v ta sistem, zato ker je to najboljši način za zagotavljanje varne starosti in tudi za odgovorno solidarnost med vsemi družbenimi skupinami. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Žan Mahnič bo postavil vprašanje ministrici za obrambo gospe Andreji Katič.
Hvala za besedo, podpredsednik. Gospa ministrica, kolegice, kolegi! Dober teden nazaj smo na Odboru za obrambo obravnavali Predlog zakona o obrambi, ki ga je ministrica pripravila in vložila v Državni zbor. Pred tem je že bil v prvem branju, v prvi obravnavi, kjer je bila opravljena splošna razprava. Slišati je bilo veliko pripomb, vendar je bil zakon kljub temu potrjen. Praktično soglasno je šel naprej. Ko bi morala biti druga obravnava, smo poslanke in poslanci izglasovali, da se, preden se preide na drugo obravnavo, opravi še javna predstavitev mnenj. Če povzamem samo štiri odstavke, ki jih je Zakonodajno-pravna služba, ki je na praktično 20 straneh izredno skritizirala ta zakon, napisala, ugotavljamo naslednje. Zakonodajno-pravna služba opozarja, da obrazložitev členov, ki v večini primerov zgolj povzema vsebino členov ali se pavšalno sklicuje na ureditev, ki velja za policijo, močno oteži ali celo onemogoča razumevanje določb in njihovo presojo že v zakonodajnem postopku. Napisali so tudi, da se zastavlja vprašanje, ali vsebina zakona o obrambi ustreza okviru, ki ga določa prvi odstavek 124. člena Ustave. Nadalje pišejo, da je treba pojasniti in proučiti, v kolikšni meri minister vodi ne le samo ministrstvo, temveč tudi Slovensko vojsko, in razdelati njegov odnos do generalštaba, ki je organ v sestavi ministrstva, hkrati pa najvišji organ v Slovenski vojski. Napisali so tudi – kar je seveda tudi problematično, takoj za tistim, da zakon, ki ga predlagate, ni skladen z ustavo – da v zvezi z zakonom opozarjajo, da je na nekaterih delih nejasen ali ne dovolj določen. Verjetno bomo o tem še veliko govorili, ko bo javna seja, ko bo predstavitev stališč, pa vendarle me zanima, gospa ministrica: Zakaj v treh letih in pol niste pripravili zakona, ki bi brez težav prestal parlamentarno sito? Vidimo, da imate težave tudi v lastni koaliciji. Nadalje me zanima: Zakaj niste upoštevali pripomb veteranskih organizacij, domoljubnih združenj, strokovnih pripomb upokojenih generalov, bivših direktorjev uradov, bivših ministrov? Zakaj niste koalicijsko uskladili predloga zakona in niti niste upoštevali predlogov za drugo branje, ki jih je kot pomisleke izrazila opozicija? Ali še vedno nameravate vztrajati pri predlogu zakona, ki ste ga pripravili, ali imate nemara namen zakon umakniti in če že ne pripraviti novega, to vsaj prepustiti naslednji vladi? Hvala lepa.
Hvala lepa. Ministrica gospa Andreja Katič, izvolite.
Hvala. Spoštovani podpredsednik, vsi prisotni! Zakon o obrambi in posledično tudi zakon o službi v Slovenski vojski smo pripravljali pretekli dve leti. V tem času smo se držali vseh procedur, ki so predpisane za zakonodajne procedure, in po zahtevnem medresorskem usklajevanju je Vlada Republike Slovenije tako zakon o obrambi kot zakon o službi v Slovenski vojski potrdila in ju posredovala v proceduro v Državni zbor. Mi smo že pred tem predstavljali izhodišča obeh zakonov vsem poslanskim skupinam v Državnem zboru in tudi osnutek zakona vsem poslanskim skupinam, potem smo tudi obrazložili zadnjo obliko tistim poslanskim skupinam, ki so nas želele sprejeti. Če se naslonim na mnenje Zakonodajo-pravne službe, njihov največji očitek se nanaša na to, da bi po njihovem mnenju moral biti zakon o obrambi pravzaprav zakon o sistemu nacionalne varnosti, ki bi obravnaval tako področje Slovenske vojske, sistema varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami kot tudi slovenske Policije. Mi smo pri pripravi zakona o obrambi in tudi zakona o službi v Slovenski vojski popolnoma sledili usmeritvam iz ustave in tudi konceptu, ki ga ima sedanji zakon. Na očitek, da bi bil ta zakon neustaven, lahko odgovarjamo samo tako, da imamo potemtakem že od leta 1994, ko velja tudi Zakon o obrambi, neustaven zakon. Menimo, da smo v dodatnih pojasnilih, ki smo jih posredovali na Odbor za obrambo, pojasnili vse naše odgovore na pripombe Zakonodajno-pravne službe in pripravili skladno s tem tudi amandmaje, bili so vloženi s strani koalicije, bili so vloženi s strani opozicijskih poslanskih skupin in pravzaprav razen tega, da je opozicija poslala pripombe, da želi poleg sistema Slovenske vojske in pogodbene rezerve imeti še določeno prostovoljno rezervo, in glede na to, da vsi predlagajo tudi ukinitev sindikatov, kakšni drugi konkretni amandmaji niso bili sprejeti. Tisto, kar je bilo v razpravi v parlamentu že podano, smo bolj ali manj upoštevali, tudi obrazložili tisto, česar nismo upoštevali, seveda bi pa lahko to še konkretneje pojasnili, če bi nas vse poslanske skupine sprejele. Odgovor na vprašanje, ali vztrajamo pri predlogu tega zakona – vztrajamo pri predlogu tega zakona, predvsem zaradi tega, ker se navezuje nanj tudi zakon o službi v Slovenski vojski. In kakorkoli že, slovenski obrambni sistem potrebuje modern zakon in treba je izboljšati položaj pripadnikov Slovenske vojske, torej vojakov in vojakinj, ki so vključeni ali kot stalni sestav ali kot pogodbena rezerva. Zakon o obrambi prinaša poleg vsega tudi dodatek za prepoved stavke in zakon o službi v Slovenski vojski potem bistveno izboljšuje položaj pripadnikov Slovenske vojske, tako tistih, ki so že vključeni v sistem, kot tudi tistih, ki bi se ponovno vključili v sistem. Oba zakona temeljita na analizi strateškega pregleda obrambe. Strateški pregled obrambe se je delal skoraj celo leto. Pri pripravi zakona o obrambi in zakona o službi v Slovenski vojski so sodelovali tako tisti, ki so delali na strateškem pregledu obrambe, predstavniki Slovenske vojske kot tudi predstavniki upravnega dela ministrstva. Se pravi, da je bila tudi tukaj vojska kot stroka zelo vključena v pripravo. Res je, da nisem popolnoma zadovoljna z vsebino, res je, da bi mogoče zakon lahko bil drugačen, če bi takrat koalicija sprejela predlog, da se naredi strateški pregled celotnega varnostnega sistema, se pravi tako slovenske policije kot tudi vojske in sil, ki so vključene v sistem varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami, vendar smo že sami videli, ko je bila migrantska kriza, ko je bila debata o tem, ali naj vojska dobi dodatna pooblastila, kakšen razkol je bil v slovenski družbi ne glede na to, da so bile potem spremembe zakona tukaj soglasno sprejete. Mi predlagamo, upamo, da bo Odbor za obrambo čim prej sklical javno predstavitev mnenj, bomo videli, kaj se bo še v javni predstavitvi mnenj pokazalo, in kot sem vedno trdila, sem odprta za pripombe, večino pripomb smo upoštevali, česar nismo, smo obrazložili, zakaj ne, in to predstavili tudi vsem deležnikom [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Gospod Žan Mahnič, zahtevate dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala, podpredsednik. Ne želim zveneti kot odvetnik Zakonodajno-pravne službe, ampak vsaj kar se tega mandata tiče, ko sem tukaj poslanec, smo v SDS vedno sledili njihovim priporočilom in tudi opozarjali na njihova priporočila, njihova mnenja, žal jih je koalicija nemalokrat povozila in seveda zaradi tega dobila potem porcijo s strani Ustavnega sodišča. Pa vendarle ne gre zato, ne piše notri, da bi bilo treba spisati zakon, ki bi združeval vse podsisteme. Ko ste bili pred lanskim poletjem v naši poslanski skupini, ko ste obljubljali, da bomo zakon dobili na mizo jeseni lansko leto, smo vam jasno povedali, da bi bilo vsaj to, kar se tiče sistema varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami, bistveno bolj smiselno urejati s posebnim zakonom, zakonom glede kriznega upravljanja in vodenja, pa ste seveda vse pustili notri, še kar se tiče delovnopravne zakonodaje in tako naprej. Res je, da vas nismo sprejeli, preden ste vložili zakon, ampak razlog, da vas nismo sprejeli – dobro veste, da je potekala seja Odbora za obrambo, na katero niste prišli, tako da je bil naš odgovor, da najprej pridite na Odbor za obrambo, potem vas bomo pa sprejeli tudi v poslanski skupini. To vaše vztrajanje, gospa ministrica, na zakonu, ki očitno ne bo sprejet – glede na to, da so tako napovedale tri poslanske skupine, ki majo več kot tretjino poslank in poslancev tega državnega zbora, kar je seveda pogoj, na drugi strani dvotretjinska večina, da gre zakon skozi – je nesmiselno. Razumem pa, da drugih rezultatov na področju obrambe žal v tem mandatu ni, ob dejstvu, da nekateri pomembni opremi, tudi helikopterjem, ki so še kako pomembni za reševanje v gorah, leta 2019 poteče, če po domače povem, rok uporabe in bomo zopet morali odpreti ta problem. Skratka, vprašanje, očitno ga ne boste umaknili, kakšne so vaše [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Gospa Andreja Katič, ministrica, izvolite.
Spoštovani poslanec, glede na to, da ste tudi predsednik Odbora za obrambo, je pravzaprav v vaših rokah, da določite dan, ko naj bi bila javna predstavitev mnenj, upam, da bo to čim prej, da se seveda ne bo zavleklo, in takrat lahko še skupaj pogledamo in skupaj poiščemo odgovore, kako zakone še izboljšati, če to, kar smo pripravili, ne zadošča vam oziroma ostalim, da bi zakon podprli. Zakon je bil v prvi obravnavi sprejet na seji parlamenta in sledili smo tistemu, kar je bilo takrat povedano, vsa ta druga vprašanja se niso odpirala. Zakonodajno-pravna služba pravzaprav napotuje na to, da imamo sedanjo obrambno zakonodajo neustavno. Temu jaz pravzaprav težko sledim, vendar so pa pogledi različni, mi smo tudi z zakonodajno službo Vlade usklajevali, pa ni bilo nikoli izrečenih takšnih pomislekov, usklajevali smo z vsemi resorji, pa tudi ni bilo izrečenih takšnih pomislekov, podale so pripombe na zakon domoljubne in veteranske organizacije, fakulteta za družbene vede, štirje posamezniki, nikoli ni bil izražen takšen pomislek, tako da se ne bi strinjala s tem, kar ste rekli, je pa v vaših rokah, da čim prej skličete javno predstavitev mnenj. Bi pa odgovorila še na projekt kriznega upravljanja in vodenja, to je bil eden izmed strateških projektov Vlade, ki ga je Ministrstvo za obrambo v rokih in uspešno zaključilo. Poslanci ste tukaj obravnavali tudi spremembe Zakona o Vladi Republike Slovenije in na podlagi tega tudi spremenjeno vlogo sekretariata Sveta za nacionalno varnost pri reševanju kompleksnih kriz, ampak tu gre pravzaprav za drugo področje, ne toliko za obrambo, sta pa lahko v določenem delu povezana. Odgovorila bi še na to, kar je bilo rečeno tako glede pomoči Slovenske vojske, podpore sistema varstva pred naravnimi in drugimi nesrečami kot tudi slovenske Policije, mi smo na tisti seji sprejeli poseben člen, ki je omogočal podporo Policiji v času migrantske krize, v tem predlogu zakona je pravzaprav ta člen še razdelan. Kar se tiče pa pomoči civilni zaščiti, pa je bilo strokovno mnenje vseh, da je v obstoječi zakonodaji to dobro razdelano, kar se je ne nazadnje pokazalo tudi v praksi povsod, kjer so zaprosili preko poveljnika civilne zaščite oziroma preko ministra tudi za pomoč Slovenske vojske. Tako da zagotovo bi lahko bil rezultat tega zakona drugačen, če bi delali strateški pregled nacionalne varnosti, pogledali tukaj, kje je več stičnih točk, ampak mi smo se držali omejitev ustave, pristojnosti, ki jih ima po ustavi Slovenska vojska, in nismo širili teme, ampak smo dali samo kot podporno netipično vojaško nalogo tudi podporo drugim državnim organom in civilnim zaščitam [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Mag. Julijana Bizjak Mlakar bo postavila vprašanje ministrici za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti dr. Anji Kopač Mrak.
Hvala lepa za besedo, gospod predsedujoči. Spoštovani vsi prisotni, spoštovana gospa ministrica! Večkrat sem vas, Vlado in predsednika Vlade v svojih poslanskih vprašanjih in tudi v imenu poslanske skupine Desus spomnila na problem Zujfa in drugih ukrepov zamrzovanja pokojnin, s katerimi se je od leta 2010 drastično poseglo v socialno varnost starejših. Pokojnine tudi zato ne odražajo več vplačanih prispevkov, številni upokojenci pa so še danes zelo prikrajšani zaradi ukrepov, izvedenih v času finančne krize. Mnogo pokojnin je bilo zaradi teh ukrepov potisnjenih pod prag revščine, tiste pod pragom revščine pa so še dodatno zmanjšane. Delna ali celotna opustitev usklajevanja pokojnin sta zaostrili problem dostojnega preživetja mnogo upokojencev. Več kot 54 % upokojenih je imelo konec oktobra letos pokojnino nižjo od 600 evrov. Odprl pa se je tudi problem pravičnosti pokojnin, ki bi morale odražati zneske vplačil posameznika v pokojninski sistem, zato me zanima: Koliko je oseb, ki so bile od leta 2010 do konca oktobra 2017 prikrajšane z ukrepi zamrznitve pokojnin? Kolikšen je skupni znesek, za katerega so bile vse osebe prikrajšane zaradi ukrepov zamrznitve pokojnin in nadomestil iz invalidskega zavarovanja od vključno leta 2010 do konca meseca oktobra letos? Koliko izmed oseb, ki so imele konec oktobra letos pokojnino nižjo ali enako 600 evrov, bi imelo pokojnino nad 600 evrov, če ukrepov zamrznitve pokojnin od leta 2010 dalje ne bi bilo? Vam, gospa ministrica, predsedniku Vlade in Vladi sem tudi v imenu poslanske skupine Desus med drugim predlagala ukrep zvišanja pokojnin na raven, ki bi jo pokojnine dosegle, če preteklih zamrznitev pokojnin ne bi bilo. Ker posluha za predloge Desusa doslej ni bilo, smo prejšnji teden poslanci Desusa vložili Predlog zakona o dopolnitvi Zakona o pokojninskem in invalidskem zavarovanju. S predlagano novelo bi se odpravili zaostanki pokojnin iz časa, ko le-te zaradi varčevalnih ukrepov niso bile usklajevane. Prav zato me zanimajo odgovori na moja vprašanja. Za odgovore se vam vnaprej zahvaljujem. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Anja Kopač Mrak, ministrica, izvolite.
Hvala za besedo, spoštovani podpredsednik Državnega zbora. Spoštovana poslanka, hvala za vprašanje. Glede Zujfa, ki je bil sprejet 2013, je bila v takratni vladi sprejeta odločitev, da drugače ni možno stabilizirati javnih financ v Republiki Sloveniji, in tudi Desus kot član takratne vlade je glasoval za Zujf, ki je poskušal, da ne bom zagovarjala takratne vlade, da je bila uskladitev z družbenimi skupinami. Zaradi takratne finančne situacije v državi – in upam, da se nikoli več ne spravimo v tako pozicijo, da bomo morali početi to, kar je bilo početo 2012, 2013, da bomo lahko odločali o svoji usodi in odgovarjali – je bil pač sprejet Zujf. Poizkus je bil, da vse družbene skupine podobno participirajo, žal, v tej zelo veliki finančni krizi v naši državi. Tako je bilo z Zujfom neusklajevanje pokojnin, bilo je poseženo na to področje, hkrati je bilo žal poseženo tudi v prihodke družin, lahko rečemo, da drastično, takrat beležimo edini upad rodnosti v letu 2013 zaradi posega v otroške dodatke, in drugih tudi zaradi splošne krize v državi. Če želite, javnim uslužbencem so bile tudi nominalno znižane plače in danes smo lahko vsi izjemno veseli, da je situacija v državi bistveno drugačna, da imamo gospodarsko rast in da lahko odpravljamo varčevalne ukrepe. Na našem področju so skorajda vsi že odpravljeni, žal imajo še vedno mamice na porodniškem dopustu 90-odstotno porodniško in ne 100-odstotno, za velike družine nismo dobili soglasja, da še to odpravimo. Skratka, to so na našem področju še ukrepi, ki veljajo. Za nobeno družbeno skupino žal nismo mogli za nazaj sanirati stanja, da bi za nazaj dali povračilo družinam, ki niso prejemale otroških dodatkov, družinam, ki niso prejemale 100-odstotnega starševskega nadomestila. Pri upokojencih smo s skupnimi močmi v vladi dosegli, da, kar se tiče letnega regresa, ga dobijo vsi upokojenci, hkrati so bile poleg uskladitev, ki bi bile redne, dodatne dogovorjene skupaj v vladi. Če pogledamo same uskladitve, v zadnjih letih so bile omejene, vendar so se pokojnine v preteklem in letošnjem letu, torej 2016 in 2017, uskladile ugodneje, kot narekuje sistemska zakonodaja. V letu 2016 so se na podlagi Zakona o izvrševanju proračunov Republike Slovenije za leti 2016 in 2017, torej z ZIPRS, uskladile za 1,03 namesto 04, kot bi znašala redna uskladitev. Hkrati se je v 2017 uskladilo tudi za 1,15, kjer bi se sistemsko, če bi gledali samo ZPIZ, za 1,1. Poleg tega je dogovorjena v letu 2018 poleg redne uskladitve pokojnin tudi izredna uskladitev v višini 1,1. Skratka, tu se poskuša maksimalno, kolikor je mogoče, da se ohranja realna vrednost pokojnin. Žal, kolikor je bilo neuskladitev, so se pač znižale pokojnine in seveda težko rečemo, da zaradi tega upokojenci niso plačali cene te finančne uskladitve. In če bi bilo možno, bi tudi vsem ostalim družbenim skupinam na drugačen način – če bi lahko bila Dedek Mraz, bi to seveda z veseljem storila. Glede podatkov, ki ste jih želeli, na ZPIZ v tako kratkem času, od petka do danes, ni bilo možno dobiti tako natančnih podatkov, kot ste jih želeli, jih boste dobili kasneje. Kar se tiče neusklajevanja, od 615 tisoč upokojencev je bilo v času veljave Zujfa in zaradi posegov v usklajevanje samih pokojnin prikrajšanih, če tako rečemo, 567 tisoč upokojencev in upokojenk. Uskladitve, kar se tiče tega, bi stale. Finančni učinki zaradi neuskladitve oziroma manjše uskladitve okvirno znašajo 376 tisoč evrov, in sicer gre za seštevek letnih privarčevanih sredstev iz posameznih let v obdobju 2010 do 2017. Približno – ZPIZ je res na hitro naredil te podatke – 34 tisoč uživalcev pokojnin bi imelo konec oktobra pokojnine višje od 600 evrov, če ne bi bilo teh interventnih ukrepov. Ne pozabimo, da smo tudi zaradi tega sprejeli, da smo najnižje pokojnine dvignili na 500 evrov, to je 52 tisoč upokojenk in upokojencev dobilo višjo pokojnino [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Mag. Julijana Bizjak Mlakar, zahtevate dopolnitev odgovora? Izvolite.
Kot ugotavljam, čeprav je, odkar vemo, da gre za prikrajšave, že toliko časa preteklo, dejansko teh izračunov ni bilo na ministrstvu. Verjamem, da bi se vsaj na prvo vprašanje – ker vemo, da je bilo konec oktobra malo več kot 615 tisoč upokojencev, in mislim, da je bil prav vsak izmed teh prikrajšan – dalo dati eksakten odgovor. Tudi zaradi tega bi prosila, da mi pisno odgovorite tudi na ostalo, ker očitno danes tega odgovora ne bomo dobili. Bi pa seveda morala povedati, da smatram, da si noben narod ne zasluži lastne države, če ni sposoben poskrbeti za dostojno življenje tistih, ki niso več sposobni delati oziroma skrbeti zase. Mednje zagotovo sodijo tudi mnogi, ki so starejši. Lahko ugotovim, da vaše ministrstvo doslej kljub številnim obljubam žal ni poskrbelo za dostojno starost ljudi, čeprav je meja tveganja revščine 616 evrov, ima danes več kot polovica upokojenih pokojnino, nižjo od 600 evrov. V letu 2016 pa je kljub visoki gospodarski rasti živelo v revščini več upokojencev kot pa leto pred tem. Zakon, ki smo ga mi vložili, da bi preprečili, da bi za upokojence še po letu 2022 in s tem do konca njihovega življenja veljalo prikrajšanje pri pokojnini, upam, da bo sprejet, in zaradi tega tudi prosim, da vsaj pisno potem posredujete odgovor na to vprašanje, na katerega danes, kot vidim, ne morete odgovoriti. Hvala lepa.
Hvala lepa. Izvolite, dr. Anja Kopač Mrak, ministrica.
Pokojnine in stanje, ko pogledamo, 615 tisoč upokojencev [[…]]Višina povprečne pokojnine je stvar plač in sistemov, ki so bili vzpostavljeni mnogo prej, preden sem jaz prevzela mesto ministrice. Dejstvo je, da je povprečna plača v tej državi verjetno najboljše merilo, ko primerjate s povprečno pokojnino. In ja, z današnjimi očmi verjetno lahko predvsem pokojninsko reformo leta 2000, ko je, namesto da bi se podaljšala delovna oziroma pokojninska doba, bil pristanek s strani vseh takrat sodelujočih, da se nadomestitveno razmerje s takratnih 75 oziroma 83 % znižuje in pada. Pokojninska reforma, ki je padla na referendumu leta 2012, je bila prva, ki je zaustavila trend padanja pokojnin nadomestitvenega razmerja, in to je bilo potem tudi sprejeto v pokojninski reformi, ki jo je moj predhodnik izpeljal. Zaradi tega danes upokojencem, ki so se upokojili leta 2013, ne pada več nadomestitveno razmerje. Postaviti, da sem jaz odgovorna za stanje upokojencev in za to, kakšno je stanje, ni nič drugega kot en velik populizem. V skladu s svojimi pristojnostmi smo v tem mandatu pripravili belo knjigo, ki je osnova za nadaljnji pokojninski sistem, ker na koncu, če ne bomo v pokojninskem sistemu zagotavljali medgeneracijske solidarnosti, da bodo mladi pripravljeni plačevati v naš pokojninski sistem, verjetno od našega pokojninskega sistema in od solidarnosti ne bo veliko ostalo. In gospa Julijana Bizjak Mlakar, sprejeli smo skupaj, tudi z Desusom, da smo dvignili najnižje pokojnine na pobudo ZDUS, glede varstvenega dodatka smo uvedli spremembe [[…]]In to, kar smo sprejeli, se nanaša predvsem na starejše ženske. Vi dobro veste, da je stopnja tveganja revščine za 2 leti nazaj, v letu 2016 so podatki za dohodek iz leta 2015, in da se bodo vse te spremembe, ki so zdaj, poznale čez dve leti, ker se ti podatki na takšen način zbirajo. Vsi skupaj se trudimo postavljati, pa ne obstaja samo ena skupina, in na to, da smo tisti, ki ne pristanemo ali pa ne rečemo takoj ja predlogom, ki so proti socialni varnosti teh skupin, pa na tem mestu ne želim pristati in odločno temu nasprotujem. Kot ministrica za delo sem odgovorna za pokojninski sistem za vse generacije, ker osnovni temelj je solidarnost znotraj sistema in je treba medgeneracijsko uskladiti različna pojmovanja znotraj sistema. Hvala.
Hvala lepa. Mag. Julijana Bizjak Mlakar, izvolite, postopkovno.
Spoštovana gospa ministrica, to da se v letu 2016 ob tako visoki gospodarski rasti poveča število revnih, starejših, je vaša odgovornost in ni odgovornost nobenega drugega. To, da se je zanemarilo v vseh teh letih, kar se je dogajalo s starejšimi, ki so bili prikrajšani vsa ta leta, je tudi vaša neposredna odgovornost. Se pa opravičujem, ker sem izkoristila še ta tretji del. Hvala lepa in sprejmem, če je treba, tudi kakšen opomin ali kaj podobnega.
To je bila zloraba. Gospod Luka Mesec bo postavil vprašanje ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano mag. Dejanu Židanu. Minister je odsoten, zato prosim, da se opredelite do načina odgovora.
Hvala za besedo in lep pozdrav! Ministru za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano Dejanu Židanu, ki ga od zadnji treh sej danes že drugič ni na seji, čeprav so datumi postavljanja poslanskih vprašanj znani več kot eno leto vnaprej, bom postavil vprašanje o spornosti prehranskih nasvetov, ki jih njegovo ministrstvo deli v oglasni akciji Naše super meso, Naša super hrana. V splošnem sem ga na etične, okoljske pa tudi zdravstvene vidike te akcije opozoril že prejšnjič. Spremenilo se ni nič, še huje, z zavajanjem ministrstvo nadaljuje, v to je investiralo milijon in pol evrov. Recimo v zadnji številke Mladine smo lahko bralci in bralke prebrali članek, ki nas prepričuje, da moramo, če želimo ohranjati zdravo raven železa v krvi, uživati rdeče meso. To je zelo lepo povzeto z grafom, ki ga najdete na internetu s člankom z istim naslovom, kjer pač najdete nek obrok, in tukaj piše, da iz govejega zrezka človek dobi 58 % vsega železa. Se pravi, po branju tega grafa z laičnimi očmi bi človek sklepal, da je rdeče meso najboljši vir železa sploh. Vsak približno računalniško pismen prebivalec te države lahko naredi isto, kot sem jaz, gre na internet in pogleda, kako je dejansko z vsebnostmi železa v določenih oblikah prehrane. Našli boste naslednje, v govejem zrezku ga je 2,7 miligrama na 100 gramov, več ga je recimo v suhih marelicah, 4,7 miligrama, dvakrat več ga je v tofuju, trikrat več ga je v soji, osemkrat več ga je v ovsu, desetkrat več ga je v školjkah, v nekaterih algah pa kar stokrat več. Moje prvo vprašanje za ministra je: Kako lahko ministrstvo za prehrano deli take nasvete? Drugo vprašanje, če bi bil minister danes tukaj, bi mi verjetno odgovoril na podoben način, kot je zapisano že v članku, in sicer pravi, da se v mesu nahaja hemska oblika železa, ki se v človeškem telesu absorbira bolje kot železo, ki se nahaja v živilih živalskega izvora. Lahko si greste pogledat na spletno stran Svetovne zdravstvene organizacije in boste tam našli naslednje, da je hemsko železo, ki ga ministrstvo promovira kot boljše, karcinogeno, da se zato rdeče meso po več kot 800 študijah uvršča v kategorijo 2A, to je potencialno rakotvornih živil, predelano meso, ki ga ministrstvo oglašuje, pa v kategorijo ena rakotvornih živil, skupaj s tobakom, alkoholom in azbestom. Zato je moje drugo vprašanje za ministra: Ali mi lahko odgovorite, na katere prehranske študije so se ob tem naslavljali, če sploh, in če mi lahko [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Prehajamo na drugi krog vprašanj poslancev. Gospod Žan Mahnič bo zastavil vprašanje ministru za infrastrukturo dr. Petru Gašperšiču.
Hvala, podpredsednik. Gospod minister, ko se pogovarjam z bivšimi poslanci, ki so bili recimo v mandatu 2008–2011 člani odbora za infrastrukturo, in nanese debata na takratnega direktorja DRSC, gospoda Gregorja Ficka, mi vsak reče, evo, ta pa je bil kralj obvoznic. In ko je on odšel, lahko ugotavljamo, da so odšle tudi obvoznice oziroma vsaj njihova gradnja. V času njegovega vodenja DRSC so bili narejeni tudi pomembni premiki tako za poljansko obvoznico, se pravi južnoškofjeloško, kot tudi za obvoznico v Gorenji vasi. Vemo, da so obvoznice izredno pomemben del cestne infrastrukture, saj pripomorejo k ugodnejšemu okolju, predvsem pa sprostijo prometne zamaške. Gospod minister, v proračunu za leti 2018 in 2019 je kar nekaj več denarja za infrastrukturo, če se spomniva tistega vašega nastopa – mislim, da je bilo to eno mojih prvih poslanskih vprašanj v tem mandatu – ste nekako razdelili infrastrukturno področje oziroma proračun na tri dele, 150, 250 in pa 350 milijonov glede na projekte, se pravi, prvi proračun nekako za vzdrževanje tekočega stanja, drugo, zaključiti vse projekte in pa tretje, začeti nove. Glede na to, da je kar nekaj denarja, me zanima: Ali lahko pričakujemo gradnje novih obvoznic? Konkretno imam v mislih dve obvoznici, obvoznico skozi Žiri, ki bi pomembno razbremenila obstoječo cesto, ki pelje skozi center Žirov, in tudi pripomogla k boljšemu gospodarstvu. Glede na to, da se že rekonstruira cesta, ki vodi iz Žirov preko Rovt do Logatca in potem na avtocestni priključek, in da je tudi cesta od Škofje loke do Žirov po Poljanski dolini urejena oziroma se nekateri kritični odseki urejajo in so tudi zagotovljena sredstva v proračunu, me zanima: Kako so se stvari premaknile? Ali sledijo smernicam, ki smo jih začrtali skupaj z županom občine Žiri gospodom Janezom Žakljem, ko smo bili pri vas, in pa potem kasneje tudi nekajkrat na direkciji? Druga stvar, ki je prav tako pereča, je sevška obvoznica oziroma severna škofjeloška obvoznica. Zanima me: Kako daleč ste s tem projektom? Kako načrtujete potek izgradnje in rekonstrukcij na omenjenih odsekih glede na dane finančne zmožnosti?
Hvala lepa. Dr. Peter Gašperšič, minister, izvolite.
Hvala, predsedujoči, za besedo. Hvala tudi poslancu gospodu Žanu Mahniču za postavljeno vprašanje. Moram reči, da sem vesel teh vprašanj, ki se nanašajo na vlaganja v cestno pa tudi železniško infrastrukturo, saj lahko povemo o napredku, ki se je zgodil v tem mandatu po dolgih letih premajhnih vlaganj, ki so bila posledica, vemo, gospodarske krize. Ne vem, ali je bil gospod Ficko kralj obvoznic ali ne, kako ste ga takrat imenovali, lahko pa rečemo, da imamo zdaj tudi nove kralje obvoznic, pa nove kralje tretje razvojne osi, pa nove kralje modernizacije slovenskih železnic, pa morda tudi še več kraljev drugega tira. Tukaj se namreč delajo veliki napori, da se ti projekti premikajo, in mislim, da so tudi rezultati že vidni, kajti vlaganja v cestno in tudi železniško infrastrukturo so se v zadnjih dveh letih intenzivirala, povečala. Če smo imeli še na začetku tega mandata za ceste tako za redno kot za investicijsko vzdrževanje na voljo manj kot 100 milijonov evrov letno – in to seveda ni bilo dovolj za zadosti intenzivne investicije, ki bi zagotavljale, da se naše cestno omrežje ne bi poslabševalo – smo zdaj ta trend končno uspeli obrniti, ta vlaganja, tako redno kot investicijsko vzdrževanje, so dosegla raven 200 milijonov, kar pa je tista raven, s katero lahko v določenem času, nekaj letih, pričakujemo, da bomo nivo oziroma stanje slovenskega cestnega omrežja spet spravili na sprejemljivo raven. To je kar se da malo odsekov, ki so v slabem ali zelo slabem stanju. Kot vprašanje sem dobil zelo splošno vprašanje v zvezi z gradnjo obvoznic, zato bom tudi najprej odgovoril tako načelno. V letošnjem letu smo gradili 5 obvoznic, ena od teh je že končana, 4 pa so še v gradnji, in sicer so to obvoznice: obvozna cesta naselja Godovič, tukaj se gradi investicija v vrednosti praktično enega milijona evrov; potem je tukaj severna razbremenilna cesta na Bledu, in sicer druga in tretja faza v vrednosti dobre 4 milijone evrov; gradi se obvoznica Krško, glavni objekt je most pri Žadovinku in skupaj s priključnimi cestami, navezavo na občinsko cesto je vrednost 4,7 milijona evrov; gradi se južna obvoznica Murske Sobote v vrednosti dobrih 6 milijonov evrov in zgrajena je bila, kot rečeno, obvoznica Sela v okviru izgradnje ceste Dragarji–Osilnica v vrednosti 360 tisoč evrov. Skupna vrednost vseh teh investicij, torej vseh teh obvoznic, je 16 milijonov evrov. Naj povem še, da se načrtuje tudi izgradnja obvoznice Slovenska Bistrica, kjer se izdeluje idejni projekt. V naslednjem letu se bo začela gradnja na najmanj treh novih obvoznicah, in sicer v Kidričevem, Tolminu in Cesti proletarskih brigad v Mariboru. Skupaj z Občino Lenart pripravljamo tudi investicijsko dokumentacijo za obvoznico Lenarta, tako da je teh aktivnosti kar nekaj. Glede dveh obvoznic, za kateri ste konkretno spraševali, to sta obvoznica Žiri in selška obvoznica, pa vam žal tukaj na tem mestu ne morem podati konkretnih odgovorov, v točno kakšni fazi so. Niso v načrtu za investicijo v naslednjem letu, tako da bi natančnejše podatke o tem, kdaj se načrtuje in v kakšni fazi je njihova pripravljenost, lahko potem podal v pisnem odgovoru. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Žan Mahnič, zahtevate dopolnitev odgovora? Izvolite.
Hvala, gospod Hainz. Mogoče, minister, me niste pravilno razumeli, s tem ko sem nekoga pohvalil, daleč od tega, da bi koga grajal. Tudi s trenutnim vodstvom, z gospodom Willenpartom, z gospodom Kordinom, gospodom Topolkom, odlično sodelujemo na lokalni ravni, jaz sem pač izpostavil gospoda, ki je takrat nekatere stvari, ki so čakale leta in leta, vendarle pripeljal do neke faze, da se lahko danes tudi po teh obvoznicah vozimo. Sem pa presenečen nad tem, da ste rekli, predvsem za Občino Žiri, da se z deli ne bo začelo prihodnje leto, ker mislim, da je to v nasprotju s tistim, kar smo se mi zmenili takrat, ko smo skupaj z županom sedeli za mizo. Kakor je meni jasno, se gre tudi v razpis v mesecu januarju, tako da ste me res presenetili. Lahko rečem, da sem kar šokiran, in bi vas prosil, da me, sedaj pa res, pisno obvestite o vsem, tako o obvoznici skozi Žiri, vsaj za prvo fazo od Petrola od nogometnega igrišča, kot tudi o Selški dolini oziroma obvoznici, ki bo zaobšla Škofjo Loko, to se pravi severna škofjeloška obvoznica. Prosil bi, če bi lahko odgovorili najkasneje do petka naslednji teden, da še pred božičnimi prazniki vemo, kje smo, in da tudi na terenu lahko potem ljudem pojasnimo realno sliko in pa realno stanje. Ker glede na to, kar ste povedali [[…]]Dogovor je bil drugačen in upam, da bodo podatki, ki jih boste prinesli na papirju, drugačni, kot so bili ti, ki ste jih zdaj povedali. Hvala lepa.
Hvala lepa. Dr. Peter Gašperšič, izvolite.
Tukaj so mi pripravili podatke o teh večjih investicijah, ki se še bodo aktivirale v prihodnjem letu, to ne pomeni, da kakršnihkoli aktivnosti na omenjenih obvoznicah v naslednjem letu ne bo, in res vam bomo natančne podatke pripravili tako za žirovsko kot za selško obvoznico v pisnem odgovoru, ki pa bo pripravljen v nekaj dneh. Mislim, da gotovo še v tem tednu. To pa seveda ne pomeni, da v naslednjem letu prav nič na teh projektih ne bomo delali, če je mogoče tako zvenelo, kot da so zdaj izključeni. Samo tukaj nimam podatkov o njih. Hvala lepa.
Hvala lepa. To je bilo zadnje vprašanje. Predsedniku Vlade, ministricam in ministrom se zahvaljujem za podane odgovore. S tem prekinjam 1. točko dnevnega reda, ki jo bomo nadaljevali jutri, 12. decembra, ko bo Državni zbor v okviru glasovanj odločal o predlaganih sklepih. Prekinjam tudi 36. sejo Državnega zbora, ki jo bomo nadaljevali jutri ob 9. uri.