Hvala lepo. Iako juče nije bio petak, Srbiju je zadesio crni utorak. Nezavisno od nepažnje učesnika u saobraćaju, broj žrtava je izuzetno veliki. Mislim da bi u skladu sa članom 107. - dostojanstvo Narodne skupštine, bio red da odamo minutom ćutanja, počast i pomen poginulima u tom saobraćajnoj nesreći, jer pored greški vozača, odgovornost za ovakvu nesreću sigurno snosi i onaj ko gazduje tim auto-putem, jer u vreme digitalizacije i pokrivenosti kamerama bilo je mogućnosti da se elektronski na auto-putevima skrene pažnja vozačima da moraju da smanje brzinu sa 130 na znatno manju brzinu. Hvala vam.
Kolega Ševrliću, mi svakako saučestvujemo sa porodicama nastradalih u ovom saobraćajnom udesu. Mada to nije običaj u radu Narodne skupštine više zbog i saučešća porodicama, a i u želji da skrenemo pažnju vozačima da pažljivije upravljaju svojim vozilima, jer moraju da vode računa i o svojim životima i o životima drugih učesnika u saobraćaju, usvojiću vaš predlog. Molim narodne poslanike da minut ćutanja odamo, na neki način i damo saučešće porodicama nastradalih. Nastavljamo sa daljim radom. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Dragana Kostić. Da li neko želi reč? (Da.) Koleginice Kostić, izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, narodni poslanici, građani Srbije, podnela sam amandman sa posebnim osvrtom na ekspanziju ekološkog obrazovanja. Ovo obrazovanje svoje smernice je dobilo još 1993. godine preko organizacije UNEP koja radi pri organizaciji UN i one se ogledaju u tome da svako ekološko obrazovanje mora da obuhvati sve stepene obrazovanja počev od predškolskog pa do univerzitetskog i da ima permanentni karakter. Treba ga uneti u sve oblike nastave u školi, u mnoge aktivnosti van škole i u učeničke organizacije. Mora da se nastavi kroz stručno osposobljavanje radnika na pojedinim radnim mestima. Mora ga biti u svim nastavnim predmetima gde je to moguće, jer omogućava upravo integrativni pristup procesu obrazovanja i vaspitanja. Nastavni sadržaj treba da obuhvata problematiku celovitosti uz naglašavanje istorijskog ili razvojnog pristupa. Od izuzetne je važnosti da shvate čovekove destruktivne moći, ograničenost prirodnih resursa i da se steknu saznanja o konkretnim posledicama koje čovek nekim svojim delovanjem izaziva u regionalnim i planetarnim razmerama. U osnovi ovog obrazovanja nalaze se principi vrednosti koje se odnose na životne resurse. Ovo su obaveze koje su proistekle potpisivanjem međunarodnih dokumenata u Riju 1992. godine, Johanezburgu 2002. godine, kao i na osnovu zajedničkih izjava ministara za zaštitu životne sredine i prosvete, na konferenciji u Kiju 2003. godine i na Šestoj ministarskoj konferenciji pod nazivom „Životna sredina za Evropu“ koja je održana u Beogradu 2007. godine. Veoma je važno da se koncept održivog razvoja integriše u nastavu i u vannastavničke aktivnosti i celokupni rad i život škole, ali i van škole. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, koleginice Kostić. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik primarijus dr Milovan Krivokapić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Milovan Krivokapić, izvolite.
Hvala predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, koleginice i kolege, na član 1. ovog zakona podneo sam amandman 1. kojim se dodaje stav 2. Pred nama su izmene i dopune Zakona o zaštiti životne sredine koje treba da reše razlike koje postoje u važećem Zakonu o zaštiti životne sredine i međunarodnih obaveza koje proističu iz proces pristupanja EU u smislu ispunjavanja uslova za korišćenje sredstava IPARD fondova i kofinansiranja projekata i sredstava Zelenog fonda za projekte koji se finansiraju iz EU u pretpristupne fondove. Pre svega, moram da kažem da izmenom i dopunom Zakona o životnoj sredini stvaramo pravni okvir za sistemsko povezivanje različitih pitanja od značaja za ostvarivanje ciljeva politike u oblasti životne sredine. Zaštita životne sredine podrazumeva predviđanje svih negativnih pojava, izazvanih bilo kojom ljudskom akcijom, intervencijom, odnosno promenom u sredini u cilju sprečavanja uzroka degradacije, zagađivanja ili uništavanja životne sredine i prekomernog trošenja resursa i prostora. Ovo ću da naglasim, da se pod zaštitom životne sredine podrazumeva i preduzimanje niza mera, pre svega zakonskih, pa onda i tehničkih i tehnoloških, koje na najbolji način mogu da spreče uzorke ili da ublaže ili otklone eventualne negativne posledice. Članom 1. izvršene su izmene i dopune u smislu dodatnog definisanja, korišćenja sredstava Zelenog fonda Republike Srbije, odnosno da se bez sprovođenja javnog konkursa pored finansiranja interventnih mera u vanrednim okolnostima zagađivanja životne sredine, rekultivaciju i sanaciju zagađenog prostora može vršiti i sufinansiranje projekata koji se finansiraju iz pretpristupne pomoći EU, međunarodne razvojne pomoći iz drugih finansijskih izvora, koji zahtevaju sufinansiranje. Dakle, na ovaj način se obezbeđuje da se projekti iz IPARD fondova sufinansiraju prema utvrđenoj metodologiji za te projekte. Zaštita životne sredine je obaveza svih zemalja, odnosno pojedinaca, jer utiče na zdravlje, a zajedno sa socijalnim uslovima predstavlja osnovu za očuvanje ljudske egzistencije i zdraviji razvoj društva. Ne samo da zanemarujemo činjenicu da je investiranje u oblasti zaštite životne sredine, pored toga što štiti životnu sredinu i prilagođava klimatskim promenama, otvara i nova radna mesta i povećava godišnji obrt, npr. u reciklažnoj industriji. Konačno, da bi osigurali dugoročno postojanje društva, njegovog okruženja, moramo da ispoštujemo koncept održivog razvoja, a to predstavlja novu strategiju društvenog razvoja. Tačnije, održivi razvoj predstavlja integralni, ekonomski i tehnološki, socijalni i kulturni razvoj, usredsređen sa potrebama zaštite i unapređenje životne sredine koji omogućava sadašnjim i budućim generacijama zadovoljavanje njihovih potreba i poboljšanje kvaliteta života, a to je ono što nam je veoma bitno, jer ova Vlada i predsednik Republike Srbije Aleksandar Vučić rade i bore se pre svega za budućnost svoga naroda. Hvala lepo.
Zahvaljujem, kolega Krivokapiću. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik mr Igor Bečić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Radoslav Jović. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Radoslav Jović. Izvolite.
Dame i gospodo, kada je Zakon o zaštiti životne sredine u pitanju, naravno da zaslužuje posebnu pažnju. Zašto? Zato što je u direktnoj korelaciji, proporciji sa zdravljem ljudi, zdravljem životinja i naravno biljnog sveta i svakako treba podržati sve ono što ide u pravcu da Srbija zaista bude jedna čista i lepa zemlja. Kad putujemo i kad smo u prilici da iz aviona pogledamo malo našu zemlju, vidimo kolika je to lepota i koliko je lepotu i bogatstvo Bog dao na raspolaganje građanima ove zemlje i našem narodu. Čini mi se da je problem komunalnog otpada u ovom trenutku jedan od najtežih. Zašto? Pa zato, naravno, što nemamo razrađen sistem odgovornosti. Nemamo razrađen dovoljno sistem nagrade i kazne za činjenje i nečinjenje. Mislim da taj problem možemo vrlo lako da rešimo i posebno apostrofiram problem na seoskom području. U gradovima smo kako tako rešili taj problem kako odlagati komunalni otpad. Nažalost, ljudi koji žive u ruralnom području nemaju definisano gde mogu da odlažu svoj otpad, a oni imaju iste potrebe i troše iste one materije, upotrebljavaju sve ono što koriste ljudi koji žive u gradskim sredinama. Da bismo uveli sistem i kazne i nagrade, i na tom području Republike Srbije, mi moramo tim ljudima, kao država i kao lokalna zajednica, da definišemo gde mogu i gde moraju da odlažu svoj otpad koji svakodnevno stvaraju kao i svi ostali. Zato smatram da u narednom periodu moram apostrofirati upravo taj problem i, gospodine ministre, mislim da vi imate i snage i volje da radite na tom problemu da bi smo Srbiju očistili. Godine 2004. sam kao predsednik opštine Kraljevo angažovao sve živo da očistimo te divlje deponije. Nažalost, posle šest meseci na istom mestu su bile. Tada sam shvatio da taj problem možemo rešiti jedino tako da u saradnji sa lokalnim zajednicama definišemo mesta koja će biti naravno urađena po određenim ekološkim standardima i pravilima. Mogu to biti i protočne deponije koje bi se punile godinu dana, pa se praznile, itd. Znači, postoji više rešenja kako su mi još tad rekli ljudi koji se bave ekologijom, na taj način ćemo i ljudima koji žive na seoskom području omogućiti da na jedan adekvatan i korektan način odlažu svoj komunalni otpad. Tada imamo moralno pravo, kao država, da zaista i zakone koji se tiču krivičnog gonjenja, prekršajnog gonjenja pooštrimo do maksimuma, kada ljudima definišemo gde će i kako da odlažu svoj otpad. Zahvaljujem.
Zahvaljujem kolega Joviću. Reč ima ministar, Goran Trivan. Izvolite.
Dame i gospodo, uvaženi poslanici, dozvolite mi da mimo uobičajenog, ovog puta iskoristim priliku, imajući u vidu šta je narodni poslanik rekao, da ste vi upravo rekli ono što naizgled za većinu ljudi nije razumljivo, a to je zašto je Srbija u ovoj meri, rekao bih, zagađena divljim deponijama. Da ne verujete, problem je zapravo u tome što u našim seoskim domaćinstvima i seoskim atarima naši seljaci nemaju gde da odlože taj svoj otpad, ali ako se zapitate kako tog otpada nije bilo unazad pre 40-50 i više godina, odgovor je prilično jednostavan. Do pre nekoliko desetina godina, u našoj zemlji koja se drugačije zvala, nije se u toj meri pojavio plastični otpad i sve ono što je vezano za njega. Dakle, gotovo nerazgradiv. Uglavnom je to bio u seoskim domaćinstvima bio razgradiv otpad koji i kada bace gde god žele taj otpad u roku nekom kratkom zapravo nestane. Pojavom plastike, pet ambalaže i drugih materija koje su zapravo otpad, koje se ne razgrađuju, mi smo počeli da budemo prljava i zapuštena zemlja što zaprao nikada nismo bili. Ključ je upravo u onome što ste vi rekli, kada naša komunalna preduzeća budu imala ekonomske snage, nije više problem u tome da li naši ljudi u Kraljevu ili negde drugde, koje često posećujem, ne znaju šta treba da rade, nego nemaju dovoljno novca da to urade. Nemaju dovoljno kamiona da sakupe to smeće. Makar jedan kontejner ili kanta ili posuda, kako mi to kažemo, od jednog kubika za jedno domaćinstvo, frekventno odnoseći, je sasvim dovoljna da bi Srbija bila čista. Mi smo nedavno kaznili jednu osobu koja je u Rasinu bacila dve-tri kese nekog komunalnog otpada zato što to ne sme više da se radi, ali ja istovremeno sa druge strane kažem da mi moramo da obezbedimo kao država i lokalna samouprava mogućnost tim ljudima da to negde odlože gde treba. Rešenje je u tome da se uspostave regionalne deponije, čiji će operateri imati interes da svaki kilogram otpada uđe i da od toga naprave novac. Hvala vam na tome što ste to primetili.
Zahvaljujem ministre. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Stanislava Janošević. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodna poslanica Stanislava Janošević. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Poštovani ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, kao što je poznato dobro, radimo na usvajanju Zakona o zaštiti životne sredine, veoma kompleksna oblast, pre svega multidisciplinarna, jer se odnosi na zdravlje ljudi, kao i na razvoj biljnog i životinjskog sveta, kompletno zaštite biljne flore i faune. Socijalni uslovi svakako da su bitan faktor koji utiče na primenu ovog zakona, jer je neophodno da u kontinuitetu apelujemo građanima kako ne bi postojali pojedinci koji će stalno zagađivati sredinu, odnosno neće voditi računa ni o recikliranju, ni o otpadnim materijalima, niti o izduvnim gasovima. Prosto, doći ćemo u situaciju kada bude ovako dobar zakon na dnevnom redu i mi ćemo ga naravno usvojiti iz tih razloga, jer će doprineti pozitivnim efektima njihove primene. Mi ćemo i dalje imati pojedince koji neće voditi računa o otpadnim vodama, o otpadnim gasovima, o divljim deponijama i onda, što bi se narodski rečeno reklo, džabe smo krečili. Možemo uticati ne samo na taj način što ćemo apelovati konstantno, mnoge od mojih kolega su i rekle da je neophodno da se to uvede i u osnovno obrazovanje dece, sa čime se apsolutno slažem. Međutim, ono što je od bitnog značaja jeste da utičemo i na očuvanje autohtonih vrsta. Neophodno je sačuvati i domaće goveče, domaću ovcu, kao i ptice, naravno. Ali, ono što je presudno, šta čini jednu vrstu, jeste skup, tj. rod životinja koje su sličnih morfoloških ili fizioloških karakteristika sa ovog podneblja i svakako da bi se ponosili da i dalje postoje buša ili slične vrste. Ono što moram da navedem jeste da bi sačuvali primenu ovog zakona i ono što će nam omogućiti članstvo u EU svakako da jeste korišćenje Zelenog fonda, o čemu su isto govorile kolege, ali i IPARD fondova, kako bismo doprineli zaštiti životne sredine i očuvanju naše zajednice. Hvala.
Zahvaljujem, koleginice Janošević. Po amandmanu, narodni poslanik Dragan Šormaz. Izvolite.
Želim samo da podržim amandman koleginice, smatram da treba da bude usvojen, i da dodam argumentaciju koju je ona govorila, da mi zaista moramo da učinimo mnogo više nego što sada činimo za zaštitu životne sredine, pre svega za staništa životinja o kojima je koleginica govorila, o našim vrstama, onima koje tu žive i koje su navikle na područje na kojima žive. Mi imamo različitu situaciju u Srbiji. Imamo delove Srbije gde se narod iseljava, odlazi, svi o tome govorimo po raznim temama, i gde se određeni prostori Srbije prazne, recimo, istočna Srbija, uglavnom ruralna područja, planinska područja itd. Tu se šume, čak verovali ili ne, šire u određenim područjima i imamo čak i poboljšanje uslova životne sredine ili staništa za životinje koje tu žive. Međutim, imamo područja na kojima našim činjenjem, znači, činjenjem ljudi, civilizacijom, razvojem, urbanizmom koji radimo, pa i privredom, pravimo probleme i smanjujemo staništa za životinje. Verovali ili ne, zec je u Vojvodini skoro potpuno nestao. Srneća divljač u Vojvodini ima ogromne probleme. Pričamo o pticama. Ja vam kažem da je jarebica kao naša ptica, fazan nije naša ptica, on je donet iz centralne Azije, ali jarebica kao naša ptica je nestala skroz do Aleksinca. Tek od Aleksinca, pa dole prema jugu, pre svega, zbog načina na koji se radi poljoprivredna proizvodnja, jarebica nam je sačuvana. U ovom ostalom delu, u Vojvodini je više uopšte nema. Vojvodina je pretvorena u tepsiju. Svega šest koma nešto posto, ministar će me ispraviti, ali mislim da je manje od 7% šuma trenutno imamo u Vojvodini. Pričali smo o vetrozaštitnim pojasevima. To je druga stvar, ali i oni su nam potrebni. Međutim, mi nemamo više šuma. Znači, u Vojvodini se sve, a znamo, govorimo i o problemu uzurpatora koji obrađuju i ono gde ne bi smeli da uđu sa poljoprivrednim mašinama. Imali smo problem u poplavama 2014. godine, da niko nije mogao da priđe do obala utvrda zato što su bile duboke oranice i na mestima gde im nije bilo mesta. Znači, imali smo i tu vrstu problema 2014. godine kad su bile velike poplave. Mi moramo da promenimo staništa. Nije sve u profitu, nije sve u dinaru. Ako pričamo o životnoj sredini, onda moramo da znamo da u jednom delu moramo i da se odreknemo ili oni koji obrađuju zemlju u Vojvodini moraju da se odreknu u jednom delu, ali zaista malom delu, velikog profita. I to im neće pasti teško, onima koji to rade. Svugde u svetu se to radi, naročito u Evropi, u EU, gde stremimo da idemo. Znači, potrebno je da donesemo, ministre, ja mislim da je vaše Ministarstvo to do sad, mi smo ovde u Skupštini govorili, pravili smo na tu temu i javnu raspravu u ranijem periodu. I dok je gospodin Blažić bio predsednik Odbora za zaštitu životne sredine ovde, on je sad kod vas državni sekretar, on zna o čemu govorimo ovde i mnogi isto znaju o čemu govorimo. Mi moramo da napravimo zakonsku obavezu za pošumljavanje, zakonsku obavezu za pravljenje remiza, da bismo spasili sitnu divljač, o kojoj sam govorio malopre, i ptice i zečeve. Ja sam doneo jedan projekat iz Brisela koji se radi i doneću ga kod vas, u Nemačkoj, u Belgiji, u Engleskoj, gde se na 500 hektara, 20 hektara vlasnicima, da kažemo, farmerima, seljacima ili onima koji obrađuju zemlju pomaže da upravo rade te stvari, da rade staništa za životinje koje žive na tom području, naročito za sitnu divljač, ali će to biti spas za sve. To je jedini način. Jedini način je da odredimo deo koji mora, mora čak i na obradivoj površini da bude zaštićen od obrađivanja. Drugačije nećemo ovo zaustaviti i nećemo imati. Ko se vozi kolima, i time ću završiti, od Beograda do Budimpešte ili od Beograda do Zagreba, može da vidi razliku, čisto, očima svojim može da vidi razliku kako je kad se vozi kroz Vojvodinu, a kako je kada se vozi kroz Slavoniju ili kroz Mađarsku. Tamo ćete videti i šume i močvare i žbunje i ovo što mi zovemo lovci remize, kod nas to nećete videti nigde. Čisto, ravno. Hvala.
Zahvaljujem se. Reč ima ministar Goran Trivan.
Gospodo poslanici, pa, evo teme koja je suština životne sredine u smislu ne samo ugrožavanja klimatskih promena, nego i priče o onome što su i kolege i koleginice pričale o biodiverzitetu. Bez šuma i bez pošumljavanja nema priče o zaštiti životne sredine i nema priče o zaštiti biodiverziteta. Vojvodina je, u pravu ste, negde ispod 7% pošumljena. Mi imamo specijalno telo koje smo napravili zajedno sa vojvođanskom Vladom da se bavi svi pitanjima ekologije. Ono što je važno da znate, to je da, evo, podsećanja radi, Beograd je u proteklih nekoliko godina pošumio preko 700 hektara površina, dakle, može se. I, mi ćemo ove godine na konkursu koji upravo sprovodimo potrošiti, odnosno investirati negde preko 40 miliona dinara u pošumljavanje, vezano za predele što se tiče i ove stvari. Ovo je samo pripremna godina kako bismo lokalne samouprave i ostale ubedili da treba da razmišljaju i da budu spremni sledeće godine. Mi ćemo sledeće godine mnogo više para ulagati u pošumljavanje i sve organizacije koje vi spominjete će nam biti vrlo važni saveznici u tome da svuda, makar i za početak na onim površinama koje su javne, ne moramo da idemo još uvek u privatne, samo kad bismo to pošumili, mislim da bi Vojvodina značajno bila pošumljenija nego što jeste. Ovo je početak nečega što mislim da će za nekoliko godina početi da daje ozbiljne rezultate. I to što vi pokrećete jeste tema za koju ja mislim da Srbija od nje zavisi, a da toga još izgleda nije svesna. Hvala puno.
Zahvaljujem se. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik dr Dragana Barišić. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Dragana Barišić. Izvolite.
Zahvaljujem se. Poštovani ministre sa saradnicima, poštovane koleginice i kolege, podnela sam amandman na 1. član ovog zakona, sa ciljem da se podstakne sveukupni razvoj Republike Srbije, a s posebnim osvrtom na razvoj biološkog diverziteta. S obzirom na to da dolazim iz Kruševca, želela bih da istaknem da grad Kruševac vodi računa o zaštiti životne sredine i o kvalitetu životne sredine i, naravno, radi na očuvanju. Naime, pre tačno godinu dana podignut je kamen temeljac i počelo se sa izgradnjom postrojenja za prečišćavanje otpadnih voda, što je zaista jako bitno, jer smo, evo, već nekoliko dana ovde raspravljali koliko je bitno očuvanje naše životne sredine i ostavljanje zdrave životne sredine našim pokoljenjima. Ova investicija vredna preko 14 miliona dinara dovešće grad Kruševac u jedan od najrazvijenijih kada je ova oblast u pitanju. I evo uveliko se radi, a da je Vlada Republike Srbije zajedničkim merama rešena da čuva našu životnu sredinu je dokaz i to da ste na otvaranju te fabrike bili upravo vi zajedno sa ministarkom Zoranom Mihajlović. Inače, građani Kruševca i okolnih mesta najveću zahvalnost duguju za ostvarenje ovog projekta gospodinu Aleksandru Vučiću, gospodinu Bratislavu Gašiću, jer su oni podstakli realizaciju ovog projekta. U danu za glasanje podržaćemo ove dobre zakone i vama predlažem da nastavite ovim tempom i da zajedno čuvamo i ostavimo našoj deci zdravu životnu sredinu. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Blaža Knežević. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Blaža Knežević.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani ministre sa saradnicima, zaštita životne sredine predstavlja jedan od najvažnijih segmenata za zdrav način života u Srbiji, a izmenama i dopunama ovog zakona treba rešiti razlike koje postoje u zakonu i međunarodnim obavezama koje treba uskladiti. Naravno da u raspravi o ovom zakonu nisu izostali napadi ovih prepametnih iz tzv. Saveza za Srbiju, čiji novopečeni predstavnici ovde u Skupštini, na svojim biračkim mestima ne vrede dva do tri glasa. Inače, ovih dana u Šapcu imali smo primer prave ekološke bombe i dok gradonačelnik Šapca Nebojša Zelenović, zajedno sa svojim specijalnim savetnikom Dušanom Petrovićem kuju plan kako da 6. novembra u Strazburu po ko zna koji put omalovaže i blate svoju zemlju, u pokušaju da zaštite svoje grehove, naravno vodeći računa da njihov put ne ide preko Sremske Mitrovice i Požarevca, dotle u Šapcu, u naselju Kasarske livade, danima je donošen najgori otpad. On je bukvalno propisan u dvorište firme „Mašinokop“, gde se Javno komunalno preduzeće „Stari grad“ nalazi u zakupu, jer je njihovo zemljište gradska uprava prodala za oko milion evra i poslala sopstveno javno komunalno preduzeće u podstanare. Dakle, u dvorištu se, u zavisnosti od situacije, nalazilo u proseku oko 50 tona smeća, i to u gradskoj zoni u jednom velikom naselju. Taj otpad je vremenom postao stecište okupljanje velikog broja pacova i zmija. Da bih malo uveličao to, da pokažem kako to izgleda i kako izgleda u dvorištu. Naravno, da tragedija bude veća, samo ograda, ovakve ekološke bombe, deli od ustanove za decu sa posebnim potrebama, gde se inače nalazi i park gde se deca igraju i kuhinja u kojoj se pripremaju obroci. Takođe, u neposrednoj blizini je i crkveno dvorište koje je takođe ugroženo. Dakle, to đubre Dušan Petrović i Nebojša Zelenović su krili od građana Šapca. Ovo predstavlja samo deo bahatosti i arogancije prema građanima Šapca, ovog šabačkog dela ekipa Saveza za Srbiju. Gospodine ministre, pošto je u Javno komunalno preduzeće dolazila Republička inspekcija za zaštitu životne sredine, Šapčani očekuju odgovor šta su tamo zatekli, šta su našli i naravno odgovornost za učinjeno. Zahvaljujem.
Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Aleksandra Majkić. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Aleksandra Majkić.
Zahvaljujem, predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre sa saradnicima, kada govorimo o unapređenju ekosistema, biotopu, biocenozi u Republici Srbiji ne možemo, pogotovo mi koji dolazimo iz severne pokrajine naše države, da se ne osvrnemo na pošumljenost regiona iz kojeg dolazimo, a pre svega ja koja dolazim iz Kikinde zbog toga što Kikinda pripada jednoj od najmanje pošumljenih gradova u Srbiji, znači, oko 1%. Ako gledamo koji je prosečan procenat pošumljenosti u Evropi, po različitim izvorima on je između 30 i 40%, u Srbiji, ukoliko ne gledamo kvalitet šuma, taj procenat je oko 26, 27%, u Vojvodini između 6 i 7%, a u Kikindi samo 1%. Pošumljavanje i uopšte vetrozaštitni pojasevi koji gotovo da nam nedostaju u severnoj pokrajini naše države imaju višestruku značaj, ne samo što se odnosi na smanjenje aero zagađenja, nego on smanjuje i vetrove, pa samim tim utiče i na smanjenje isparavanja, tako da je po nekim procenama vlažnost vazduha tamo gde ima više šuma i vetrozaštitnih pojaseva i do 15%, ali takođe ti vetrozaštitni pojasevi utiču na povećanje bezbednosti u saobraćaju, što je svakako aktuelno ovih dana, ne samo ovih dana, nego na žalost u Srbiji prethodnih godina. Ono što mi je veoma bitno jeste da su u poslednjih nekoliko godina grad Kikinda i Pokrajinska vlada, sada čujem i od vas gospodine ministre, prepoznala da je ovo gorući problem, da je ovo prioritetna oblast, da od ulaganja velikih sredstava u ovu oblast zavisi ne samo ono što sam prethodno nabrojala, nego i zdravlje ljudi koji žive u ovom regionu. Pokrajinska vlada, koliko imam podataka, je u strategiji dala procenu da bi u narednih nekoliko godina sa 6-7% pošumljenosti, pošumljenost u Vojvodini trebala da bude 14%, a grad Kikinda je u prethodne tri godine zasadio oko 40.000 novih stabala, što naravno nije dovoljno. Pozdravljam vašu inicijativu da se sledeće godine još više sredstava izdvoji za ovu oblast, kao što pozdravljam veliki napor lokalne samouprave, ali u ovome ćemo morati da istrajemo, pošto sigurno neće trajati ni jednu, ni dve, ni pet godina, nego će to biti dugotrajan proces koji će nam svima doneti bolje. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić, po amandmanu.
Zahvaljujem. U nekoliko uzastopnih amandmana, bez obzira da li se odnose na očuvanje eko sistema, očuvanje biološkog diverziteta ili autohtonih vrsta, razmenjuju se argumenti o vetrozaštitnim pojasevima. Savesti svoje radi i poznavanja činjenica radi, da ne bismo i sledećeg redovnog zasedanja, na proleće, i sledećeg jesenjeg 2019. godine itd, ogovarali problem nedostatka vetrozaštitnih pojaseva, neće biti moguće bez izmena Zakona o šumama. Mi smo upozoravali ministarku na propust, ozbiljan, koji je napravljen za površine, tako da za deo uz saobraćajnice praktično niko nije nadležan. I ministarstvu, ako ikako bude moguće da to sredite podzakonskim aktima, što ne verujem, ali onda da podnesete izmene i dopune Zakona o šumama i Zakona o saobraćaju sa našim dogovorom da nemamo raspravu ni ovaj poseban osvrt, amandmane ni predlaganje, nego da prosto omogućimo, ako će biti sredstava za vetrozaštitne pojaseve, da imate očit i jasan propis za koji ćete biti nadležni da se to dogodi. Inače su vetrozaštitni pojasevi bili ogroman problem zbog sukoba propisa. Ja ne znam zašto ljudi mrze vetrozaštitne pojaseve, ali ako postoji nešto što je korisno, što podrazumeva, dobro, ne mikroklimatski, ali ako pogledate slučajeve jakih vetrova, velikih padavina, snežnih pogotovo, onda su vetrozaštitni pojasevi, osim što čuvaju gornji sloj na oranicama i čuvaju nisko rastinje, prava blagodet i potpuno su prirodni. Mi ih nemamo, osim na vrlo retkim lokacijama, na žalost, ali ih nećemo ni imati ako ne upodobite propise. Nekoliko kolega iz vladajuće većine i nas nekoliko iz opozicije imamo punu saglasnost o tome. Mislim da je najjednostavniji način da menjate Zakon o bezbednosti saobraćaja, pošto ima jedan ingeniozan propis da senka drveta ne sme da padne na asfalt. Ne bih znala zašto senka ne može da osenči asfalt, ali postoji i to, kao i poslednje izmene Zakona o šumama kojima ste praktično razvlastili bilo koga da vodi računa o pojasu zemljišta gde bi bilo vetrozaštitnih pojaseva. Ne sumnjajući u stručnost kako se vetrozaštitni pojasevi grade, mislim da je ovo prethodno pitanje i da ne ostavimo svima nama ogovaranje tog problema za sledeće zasedanje. Znam da to ne može u okviru IPARD programa i da se zaista tangentno ograniči sa temom, ali s obzirom da je argumentacija u amandmanima, želim da kažem. I, kada već uzimam reč, možda nije na prvi pogled vezano sa problemima ko sme i ko dobija dozvolu za vetrozaštitne pojaseve i koji zakoni to sprečavaju, ali jeste vezano sa zaštitom životne sredine. To je bio napor i koleginice Nade Lazić i moj, da se urade karte erozija. Nama je bilo obećano da će se novac od enormnih 10 miliona dinara za to izdvojiti, to se nikada nije dogodilo. Pa vas molim, evo, ovom prigodom, da pre nego što se priprema budžet za 2019. godinu, da se konsultuju stručnjaci sa Rudarskog i sa Šumarskog fakulteta, ima ih, i da se uradi renoviranje karata erozije, da se urade novim tehnologijama i da to bude plaćeno iz budžeta za 2019. godinu. Znajući kapacitete kada je ova oblast u pitanju, znajući koliko ljudi vole da pričaju o zaštiti životne sredine, a da apsolutno ništa ne urade, usput, evo, anegdotsko, ovde sam nekoliko puta čula da govorimo i o čovekovoj sredini. Čovekova sredina je pupak, a ovo je životna sredina. Dakle, do nivoa društveno prihvatljivog da pričate pozitivno o zaštiti životne sredine, koliko god je dobro što je to visok nivo, toliko je užasno loše što strašno malo zaista ulažemo rada za primenu propisa. Dakle, to su moje primedbe koje se tiču i ekosistema i biodiverziteta, manje-više, znam, nevezano sa IPARD-om, ali ako počnemo sada, prvo prolećno građenje vetrozaštitnih pojaseva možda može da bude u proleće 2019. Ako ne izmenimo propise dotle, neće ga biti ni 2020. godine.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Goran Trivan. Izvolite.
Zahvaljujem se. Dozvolite mi samo kratko. Najpre, koleginice su sasvim, hteo sam da kažem ispravno, ali nisam ja tu sad da procenjujem šta je ispravno, a šta nije, ali u svakom slučaju za mene zgodno, spomenule pitanje pošumljavanja. I, kao činjenicu da kažem da smo, imajući u vidu taj konkurs o kome smo pričali, ove godine Kikindi opredeli 4.380.000, Staroj Pazovi 4.500.000 i Beloj Crkvi 731.000, itd. Dakle, to vam govori da stvarno mislimo o tome i da radimo na tome. Vojvodina je, dakle, najugroženija što se toga tiče, bez obzira što je Srbija prosečno pošumljena 27%. Ovo što je koleginica, takođe, sad spomenula, mi imamo problem sa nadležnostima različitim. Postaraćemo se da pokušamo da nađemo konsenzus sa ostalim ministarstvima, da vidimo gde je to rešenje, jer mislim da je neophodno apsolutno rešenje vetrozaštitni pojasevi i sve ono što spada u pošumljavanje. Da ne dubim, što se tiče karte erozije, tu sam apsolutno na svom terenu. Mi u ovom trenutku izrađujemo metodologiju za izradu karte erozije i to će apsolutno ići. Mnogo je važno pitanje. Klimatske promenu su praktično paradigma erozije, bujica, itd. Prema tome, možete očekivati da ćemo u dogledno vreme, čim Šumarski fakultet i ostali rade na tome, čim pre da završimo i da pokušamo u hodu sa propisima da se ili usaglasimo, a iskreno rečeno, mislim da šume i sve ono što je vezano za šume bi kao resurs moralo da bude u nadležnosti ovog ministarstva, jer bi tad pogled na sve to bio mnogo drugačiji. Dok se to ne desi, mi ćemo pokušati sa kolegama iz poljoprivrede i drugih ministarstava, čak i saobraćaja, kako ste rekli, da vidimo u čemu je problem i da to pokušamo da rešimo ako je moguće već u najskorije vreme. Hvala lepo.
Zahvaljujem, ministre Trivan. Po amandmanu, reč ima narodni poslanik Aleksandar Jugović. Izvolite.
Ministre, predsedavajući, kolege, želim da ukažem na potrebu pojačanog nadzora kada je u pitanju zaštita reka u Srbiji. Svedoci smo čestih ekoloških katastrofa prouzrokovanih odlaganjem hemijskog otpada u reke. Problem koji bi trebalo rešiti je i svakodnevna nekontrolisana eksploatacija peska iz korita reka, što utiče na pomor ribe. Dakle, trebalo bi preduzeti sve mere kako bi samo oni koji imaju dozvolu u kontrolisanom obimu koristili svoje pravo. Zato upućujem apel ministru za ekologiju da obrati pažnju na ovaj problem koji je svakodnevno javlja. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Jugoviću. Po amandmanu se javio narodni poslanik Milimir Vujadinović. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Pa, istine i činjenica radi, a vezano za raspravu o amandmanu naše koleginice, čuli smo u prethodnom periodu dosta stvari koje ne stoje. Dobro je da postoji načelna saglasnost svih nas ovde o potrebi zaštite čovekove okoline, ili životne sredine, dobro je da postoji i načelna saglasnost kada su u pitanju vetrozaštitni pojasevi, ali dobro je i da napomenem ono što se dešavalo u prošlosti. Niko od nas ne mrzi vetrozaštitne pojaseve kao što nam se spočitava iz opozicije, ali imamo dosta ružno sećanje kada je u pitanju ta tema vetrozaštitinih pojaseva, naročito mi u Vojvodini. Vi ste to dobro rekli, ministre, Vojvodina ima veliki problem, datira još iz 2010. godine. Još 2010. godine iz pokrajinske Vlade je izdvojeno 40 miliona dinara za pošumljavanje 395 hektara u Subotici. Bilo je predviđeno da u katastarskoj opštini Đurđin bude pošumljeno 203 hektara, u Žedniku 102 hektara, u Bikovu 89 hektara. Naravno, taj novac iz pokrajinske Vlade je isplaćen u iznosu od 40 miliona, a pošumljavanje znate kako je završeno? Od onih 203 hektara U Đurđinu, pošumljeno je 25 hektara, od onih 102 hektara u Žedniku, pošumljeno je 13 hektara, a od onih 89 u Bikovu, nije pošumljeno ništa. Novac je, naravno, isplaćen, a šuma nema nigde. Da je taj posao tada urađen kako treba, ne bismo danas imali priču našeg kolege Šormaza, nego bismo imali u Vojvodini, kao i u Slavoniji, kao i u susednoj Mađarskoj, imali bismo nepregledne šume. Samo želim da kažem da mi nemamo ništa protiv vetrozaštitnih pojaseva kako nam rekoše kolege iz opozicije, niti mi mrzimo vetrozaštitne pojaseve, nego imamo jedno zaista loše sećanje kada je u pitanju ova stvar. Ja vama čestitam na svemu što radite i kada je u pitanju ovo pošljumljavanje, ali i kada je u pitanju ovaj zakonski predlog koji je pred nama, o kojem ću nešto malo kasnije. Prosto, imao sam potrebu da skrenem pažnju da prestanemo u raspravi o amandmanima da spočitavamo nekome nešto za šta smo sami krivi u prethodnom periodu. Hvala.
Zahvaljujem. Po amandmanu, narodna poslanica Gordana Čomić. Izvolite.
Zahvaljujem. Ponoviću da je predloga za izmene zakona i Predloga za pozicije na budžetu, za budžet, Predloga izmene Zakona o bezbednosti saobraćaja i Predloga izmena Zakona o šumama, bilo kada su u pitanju vetrozaštitni pojasevi. Nemam ništa protiv toga da narodni poslanici uporno nešto zovu čovekova okolina i čovekova sredina i da pri tome budu ponosni na svoje neznanje. To je pravo svakoga. Ali, stvarno imam protiv da vam se ponude izmene i dopune zakona, da vam se ponude propisi o vetrozaštitnim pojasevima, da nećete da prihvatite, i da onda izvodite priče o tome na šta se ima ili nema sećanje. Ovo sećanje delimo kolega, jer se dešavalo u ovom sazivu i u prethodnom sazivu, jer godinama pričam o tome kako da rešimo problem nadležnosti vetrozaštitnih pojaseva. S obzirom da sam ja jedna jako dobroćudna osoba, za sve nezakonite radnje u Subotici, imate policijsku upravu u Subotici, imate koalicione partnere, tadašnjih, iz Subotice, za koje vi kažete da su kršili zakon, to je SVM. Imate pravo i nadležnost za podizanje krivičnih prijava za zloupotrebu budžeta. Imate pravo da nešto uradite i da za to imate i moju podršku. Imate i pravo da samo ogovarate, ali od toga neće biti ni vetrozaštitnih pojaseva, od toga neće biti ni zakonitog korišćenja budžeta, od toga neće biti boljeg ekosistema i neće biti boljeg biodiverziteta. To je isto takođe slobodan izbor. Ja nikome ne sporim izbor da samo ogovara probleme. Svačije pravo. Takođe, branim svoj izbor da se bavimo činjenicama, da pokušam da pomognem i ovom ministarstvu, kao i u prethodnim sazivima sa ozbiljnim problemom koji imamo kada su vetrozaštitni pojasevi u pitanju. Zbog toga što smo pokušali nekoliko puta, ali u okviru narodne poslovice – džaba je pevati onom ko ne čuje. Sada pokušavamo ponovo, nadajući se da ima ušiju, nada je uvek potrebna. Ponavljam, potrebna je sinhronizacija propisa, jer je prosto ispuštena nadležnost za tu malu površinu uz drumove, regionalne, subregionalne, auto-puteve, gde god hoćete. Za auto-puteve je još najmanji problem, mada je i to problem. Problem je za održavanje kod auto-puteva, jer su vam propisi u sukobima i odatle vam se javlja to zaoravanje i odatle nam se javlja zatrpavanje vodoodvodnih kanala uz puteve, što možete da vidite po Banatu, po Bačkoj, svuda po Srbiji, gde imate ravnije delove, gde su vam potrebni vodoodvodni kanali. Dakle, ako želite da proverite, jer imate pravo da verujete kolegama da je ovo prvi put da ja govorim o vetrozaštitnim pojasevima, dostupna vam je dokumentacija Skupštine, dostupne su vam sve vrste predloga koje smo imali kada su u pitanju vetrozaštitni pojasevi i zaista vam je na raspolaganju, ako mislite da išta vredi, moja podrška da se propisi urede u toku ove kalendarske godine i da i vetrozaštitni pojasevi i erozije uđu sa jasnom pozicijom u budžet za 2019. godinu, kada bude, sada je verovatno negde na Vladi, među ministarstvima, ali po Zakonu o budžetu od 1. ili od 15. novembra, kada bude i u Skupštini. To su stvari o kojima treba da se dogovore političke stranke, preko partijskih taraba, to su stvari o kojima treba da se dogovorimo mi u Skupštini, da se ovde o njima ima saglasnost, bez posebne rasprave, zaista glasanjem. To je način da dokažemo zrelost, da imamo svest o opštem interesu, jer su obe stvari opšti interes. Hvala vam.
Zahvaljujem. Po amandmanu, narodni poslanik Milimir Vujadinović. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Ne sumnjam ja da mi svi ovde imamo sećanje, samo mi se trudimo da naše sećanje doseže što dalje, a neki drugi ili se ne sećaju ili ne žele da se sećaju. Mi se, eto, prosto sećamo te 2010. godine, sećamo se tih 40 miliona, sećamo se tih 400 nepošumljenih hektara. Što se tiče rada policijskih uprava, tužilaštava i nekih drugih stvari, evo, sećamo se da su neki ministri iz tog prethodnog perioda, koji su opet iz Subotice, igrom slučaja, a koji su se bavili ovim pitanjem kojim se danas bavi i ministar Trivan, predmet policijskih i istražnih organa. Ali, dobro, to je već druga stvar i ostavljamo to policijskim, istražnim i sudskim organima Republike Srbije koji, za razliku od nekog tog perioda kog se mi sećamo, sada rade svoj posao. Sećamo se kako je taj posao zaštite životne sredine ili čovekove okoline izgledao u tom periodu, a vidimo kako izgleda danas. To su prosto činjenice, kad na njima već insistiramo, to su činjenice, a ovo su sve sećanja na koja ću se truditi ja i moje kolege iz Srpske napredne stranke da uvek podsetimo građane kako je to bilo u prošlosti, koliko god se neko drugi trudio da to sećanje izbriše iz našeg društva. Hvala vam.
Zahvaljujem. Po amandmanu, narodna poslanica Gordana Čomić. Izvolite.
Zahvaljujem. Ništa radije nego da se svi sećamo, pošto se ja sećam apsolutno svega, ali još radije da se uzdržimo od laganja, to bi dosta pristojno bilo. Koji deo hoćete? (Aleksandar Martinović: Onaj prvi, od 2008. do 2012. godine.) Od 2008. do 2012. godine? Šta vas zanima između 2008. i 2012. godine? (Aleksandar Martinović: Kako ste pošumljavali Vojvodinu.) O pošumljavanju Vojvodine. Dakle, sve detalje, uključujući klevetanje i ruženje ministra Olivera Dulića. (Aleksandar Martinović: Samo pitam ko ga je ružio. Samo sam pitao da objasnite kako ste pošumljavali Vojvodinu.) Izvolite. Ruženje i klevetanje.
Koleginice, Čomić, izvolite, dobili ste reč. Nemojte, molim vas, voditi dijalog sa narodnim poslanicima. Izvolite.
Ja bih, ali kako da vam kažem, oni su zainteresovani. Nisam ja prava počela, oni pitaju, ja sam pristojna, ja sam iz Vojvodine. Ja i kad sam sama stanem u red, kad me pitaju ja odgovorim. Dakle, ako može bez ruženja i klevetanja ministra Dulića – može, ako ne može – opet dobro. Ako želite da klevetanjem ministra Dulića sebe danas učinite boljim, moja najdobronamernija sugestija je – neće to dati uspeha, ali ako želite da objasnite da ceo zakonodavni okvir, o kojem danas pričamo da je donet između 2008. i 2012. godine, da je to jedan od razloga zašto nemamo merila za 27, zašto imamo samo potrebe za izmenama i dopunama i Zakona o zaštiti životne sredine i verovatno Zakona o upravljanju otpadom, ako želite da razgovaramo o tome zašto su mnoga dobra rešenja bez racionalnih razloga ukidana i uklanjana iz pravnog sistema, ako želite da razgovaramo zašto je uklonjena Agencija za hemikalije, što je jedan od najvećih grešaka koje su se dogodile, ili Agencija za nejonizujuće zračenje, u istoj Skupštini je meni rečeno da sam ja izmislila nejonizujuće zračenje, da to ne postoji. I Oliver Dulić je verovatno izmislio nejonizujuće zračenje, to bi bilo mnogo zgodno, pošto je to dosta važna stvar u fizici, ali nažalost nije tačno. Dakle, svaka vrsta bilo čijeg izbora da ruženjem i klevetanjem drugih predstavlja sebe boljim nego što jeste je slobodan izbor koji ću ja braniti, ali volja da se ruži Oliver Dulić, bez obzira na činjenice, takođe je nešto što mogu da vas zamolim da dobrovoljno odustanete. Zbog toga što i ono što je bila kampanja protiv njega lično i ogovaranje i klevetanje za sve ono što je on i što su ljudi iz Ministarstva uradili ipak daje epilog u sudskim procesima, za koje, ponavljam, ja sam prva za, za svakoga, neutralno, jer je to deo vladavine prava. Da ponovim, sve vrste nezakonite upotrebe budžeta u Subotici na raspolaganju su i po informacijama od koalicionog partnera iz 2010. godine, Saveza vojvođanskih Mađara i Socijalističke partije Srbije možda. Bilo bi dobro da zajedno tražimo da se zaista dođe do činjenica, da se u proces stave svi koji su odgovorni, pa da onda bude jasno da ipak jača među svima nama volja za ogovaranjem, ruženjem i klevetanjem i volja da negativnim definisanjem drugih sami sebi izgledamo bolji nego što nam je volja, da ne bude zloupotrebe budžeta, da zaista bude razgovora o činjenicama i da bude nekog dobrog efekta i od ovih izmena zakona koji se tiču zaštite životne sredine. Hvala vam.
Zahvaljujem, koleginice Čomić. Povreda Poslovnika, narodni poslanik Milimir Vujadinović. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Član 107. Ne možete dovoditi u zabludu javnost i ovaj uvaženi dom time što ćete stalno menjati teze i ne smete to dopustiti, predsedavajući. Niko ovde nikoga ne ruži i ne kleveće, to je nama ponajmanje namera, bilo kog građanina Srbije, ko god on bio, iz kog kod grada da dolazi, pa tako ni bivšeg ministra Olivera Dulića. Ovde je suštinsko pitanje šta je sa 400 hektara nepošumljenih površina u Vojvodini, tj. u Subotici, to je suštinsko pitanje. Ne pričamo mi ovde o bilo kome, o mržnji, o klevetama. Mržnje i klevete dolaze prema predsedniku Vučiću, pre svega. Mi pitamo šta je sa 400 hektara površina koje su bile predviđene za pošumljavanje u Subotici i šta je sa 40 miliona dinara isplaćenih iz tadašnje Pokrajinske vlade, to je suštinsko pitanje. Zamena teza neće dovesti do sakrivanja našeg sećanja. Ako su u pitanju činjenice i sve ono što je radilo, ako me već vraćate, ministarstvo na čijem čelu je bio tadašnji ministar Oliver Dulić, tu su pravosudni organi, mislim da su čak i dali svoju poslednju reč. Ali, znamo i mi u Subotici vrlo dobro. Sećamo se „Ipsilon kraka“, onoga šta je sve rađeno na njemu, sećamo se obećanja da će, kako kaže, svoju političku sudbinu vezati sa sudbinu „Ipsilon kraka“. Na isti način je završena i politička sudbina tadašnjeg ministra i sudbina „Ipsilon kraka“. Evo, danas je izgrađen, hvala bogu, u završnoj je fazi. Sećamo se Narodnog pozorišta Palića, ali i ovih 400 hektara i 40 miliona, da ne menjamo teze. Nikoga ne klevećemo, nikoga ne mrzimo, samo pitamo šta je sa 40 miliona i 400 hektara, to je suština današnje rasprave u parlamentu. Hvala vam.
Kolega Vujadinoviću, u najvećem delu vašeg izlaganja kroz koje ste ukazali na povredu člana 107. Poslovnika o radu Narodne skupštine Republike Srbije, ja se u potpunosti slažem, u smislu da Srbija danas jeste uređena pravna država u kojoj funkcionišu institucije sistema i da vas zamolim da onaj deo, na to ste i vi ukazali, koji se tiče sudskih procesa ostavimo nadležnim organima, nadležnim institucijama da dobiju svoje epilog. Prosto, svako u Srbiji, treba da radi svoj posao, pa tako i mi da nastavimo da radimo posao za koji smo preuzeli odgovornost, a to je da nastavimo raspravu po amandmanima. Samo moram da vas pitam da li želite da se Narodna skupština u Danu za glasanje izjasni o ukazanoj povredi Poslovnika? (Ne.) Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Studenka Kovačević. Da li neko želi reč? Reč ima narodna poslanica Studenka Kovačević. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, znam i ja ponešto o toj akciji – očistimo Srbiju, kada su u svakoj beogradskoj opštini sadili po nekoliko tuja, ali su zaboravili da ih zalivaju tako da su tuje uvenule. Kao što sam istakla u načelnoj raspravi, a i mnoge moje kolege su konstatovale da i posle silnih apela da ne uništavamo okolinu, mi svoje loše navike, nažalost, nismo promenili i dalje nemilosrdno zagađujemo i reke i šume i jezera. U pravu su kolege kada kažu da je rešavanje problema ovakvog tipa vrlo skupo, posebno ako se uzrok problema ne zaustavi. Već kontinuirano imamo troškove i za zvane nemarom ljudskog faktora. Svi smo svesni da moramo zaštiti prirodna dobra i jasno nam je da time štitimo budućnost generacija koje dolaze. Međutim, očigledno je da nam to nije dovoljna motivacija, da bude preciznija, jednom delu građana to nije dovoljna motivacija, što nas dovodi do zaključka da se i u našoj zemlji te stvari moraju rešavati jedino strogom merom kažnjavanja. Sve razvijene zemlje imaju ovakvu praksu, nemar i lenjost strogo kažnjavaju i na taj način obezbeđuju čistu sredinu i za sadašnje i za buduće generacije. Ispostavlja se da iako nam deca imaju visoku svest o zaštiti životne sredine i čuvanju prirode, jer ih tome učimo u školi, kako rastu nemaju uvek dobar primer pred sobom. Mi im moramo davati taj primer, a ako nas na to ne može obavezati moral, onda više novčana kazna svakako može. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, koleginice Kovačević. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Žarko Mićin. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Žarko Bogatinović. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Žarko Bogatinović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi ministre sa saradnicima, danas je zadovoljstvo učestvovati u raspravi u pojedinostima na Zakon o zaštiti životne sredine, obzirom da je grad Leskovac odakle dolazim, ima tri važna ekološka resursa na koje smo ponosni. To su Centralno postrojenje za pročišćavanje otpadnih voda, to je akumulacija Barje i vodosistem Barje sa fabrikom vode u Gorini, i naravno, regionalna sanitarna deponija Željkovac, na koju pored grada Leskovca i šest okolnih opština dovoze i odlažu čvrst komunalni otpad. Predloženim izmenama i dopunama zakona, u članu 1. i 2. predlaže se izuzetak od obaveze sprovođenja javnog konkursa za sredstva Zelenog fonda Republike Srbije, za pripremu i sufinansiranje projekata koji se finansiraju iz pretpristupne pomoći EU. Šta to znači? U praksi je ogledni primer, problem sa kojim se grad Leskovac susreo pri realizaciji projekta izgradnja postrojenja za pročišćavanje otpadnih voda, koje je finansirano od strane IPA fonda EU u vrednosti od 10,4 miliona evra. Kao što vam je dobro poznato, grad Leskovac je uspešno završio prvu fazu projekta, ali da je pri nastanku druge faze koja je odvojeni deo projekta imao problema upravo zbog sprovođenja javnog konkursa i zahteva EU, da se projekti iz IPA fondova sprovode prema utvrđenoj metodologiji za takvu vrstu projekta koju naše zakonodavstvo ne prepoznaje. Morali smo da odaberemo ponuđače, otkažemo angažman, jer nije bilo mogućnosti da pripremi tendersku dokumentaciju na odgovarajući način, što je dovelo do odstupanja termina plana za realizaciju samog projekta. Uloženim zajedničkim naporima, Ministarstvo poljoprivrede i zaštitu životne sredine Vlade Republike Srbije i grada Leskovca, kao partneri na projektu sa svojim angažovanjem završili su tendersku dokumentaciju i odabrali izvođača radova, sa kojim je aprila 2017. godine, potpisan ugovor o projektovanju i izgradnju druge faze postrojenja za prečišćavanje otpadnih voda u Leskovcu u vrednosti od 3 miliona evra. Grad Leskovac je na vreme uočio potrebe svojih sugrađana, imao viziju da realizacijom brojnih projekata doprinese zaštiti životne sredine, održivom razvoju grada i doprinese stvaranju konkurentne privredne klime i da bude primer dobre prakse drugim jedinicama lokalne samouprave u Republici Srbiji. Naime, grad Leskovac je kao malo koja lokalna samouprava može pohvaliti da ima visok stepen izgrađene komunalne infrastrukture, oblasti vodosnabdevanja, kanalisanja, prečišćavanja otpadnih voda i upravljanju otpadom. Kao što je poznato, Srbija u ovom trenutku prečišćava tek oko 8% komunalnih otpadnih voda, a do 2041. godine plan je da se u potpunosti saglasimo sa evropskim standardima za ovu oblast, što znači da u narednih 23 godine je potrebno izgraditi 320 postrojenja za prečišćavanje otpadnih komunalnih voda ukupne vrednosti oko pet milijardi eura. Marta 2016. godine na ušću Veternice Južne Morave u selu Bogojevce, na površini od preko 6 hektara završeni su svi radovi na savremeno opremljenom postrojenju za prečišćavanje otpadnih voda što predstavalja prvu fazu projekta, linije voda sa delimičnim tretmanom mulja. Druga faza, kompletiranje linije mulja obuhvata digestiju mulja i proizvodnju biogasa u toku realizacije. Lokalna samouprava je obezbedila komunalne uslove uz sve ovo finansijski sa aspekta obezbeđenja sredstava za uslove, saglasnost i dozvola i kompletnom administracijom. Treća faza projekta predstavlja proširenje kanalizacione mreže u okviru projekta ORIO, Holandske Vlade u iznosu od osma miliona evra, a projekta obuhvata izgradnju 90 kilometara kanalizacione mreže, 16 prigradskih naselja, čime će se steći uslovi da oko 20.000 stanovnika bude priključeno na ovu mrežu. Mogu sada sa ponosom da kažem da u je u ponedeljak 8. oktobra 2018. godine, zvanično potpisan Sporazum o dodeli besplatnih sredstava za fazu implementacije projekta ORIO, izgradnju kanalizacione mreže, treća komponenta projekta upravljanja otpadnim vodama grada Leskovca, na kome ste i vi ministre prisustvovali pored holandskog ambasadora i naravno, gradonačelnika grada Leskovca, dr Gorana Cvetanovića. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Goran Nikolić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Jovan Palalić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Krlić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Krlić, izvolite.
Hvala gospodine predsedavajući. Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, Zakon o zaštiti životne sredine ili izmene i dopune tog zakona po nekoj logici treba da bude najmanje sporan politički bar sporan zakon. Ovaj amandman ima samo nameru da tu činjenicu pojača i istakne ekosistem i razvoj ekosistema koji treba da unapredi sve životne uslove ili još bolje reći uslove života u našoj zemlji. Koliko je razvoj ekosistema bitan i važan sve više shvataju svi naši građani i rasprava i u načelu i mojih kolega kroz amandmane je mnogo o tome reklo, ali mene upravo tu čudi činjenica da se baš ovde nalazi prostor za sejanje dezinformacija, sejanje panike i zabrinutosti kod jednog dela građana. Amandmane koje ću u daljoj raspravi braniti imaću upravo tu primenu, da razobliče loše informacije. Poslednji primer zloupotrebe informacija jeste stanje u mom gradu Zrenjaninu gde stiže najveća do sada investicija od milijardu dolara od strane kineskog partnera, velikog proizvođača guma. Umesto da podelimo radost zbog novih 1.500 radnih mesta, zbog uspeha zajedničkog, zbog pokretanja građevinske operative, zbog punjenja budžeta kako države tako i grada i činjenice da će Zrenjanin za dve godine biti verovatno prvi gradu u Srbiji koji neće imati nezaposlenih ljudi. Seje se strah od tzv. prljave tehnologije, od ekološke bombe koju će ovakva fabrika doneti. Pitamo se naravno, kakav je cilj i kakva je namera. Zaboravljamo da u centru grada godinama, decenijama je radila fabrika „Tegum“, gumarska industrija ima tradiciju u Zrenjaninu, i nikada nije zabeleženo ni jedno zagađenje. Ta fabrika je funkcionisala sa tehnologijom daleko ispod savremene tehnologije koju će imati ova nova fabrika. Naravno „Tegum“ je nestao i ako je bila vrlo uspešna firma u vreme poznate pljačkaške privatizacije posle 2000. godine. Kada direktno pitate one koji seju paniku i strah među građane odakle im podaci da se ovde radi o ekološkoj bombi, obično dobijete jednu istu tvrdnju, da je nus produkt gumarske industrije čađ, a čađ uništava ekosistem. Jedino što je tačno u svemu ovome, da čađ ima veze sa gumarskom industrijom, ali se pre svega čađ koristi kao sirovina i ne treba biti ni tehnolog ni inženjer da bi ste to saznali. Koristi se zbog boje i zbog tvrdoće ili mekoće same gume, a čađ se proizvodi u fabrici čađi i koliko se ja sećam postojala je samo jedna u velikoj SFRJ i to u okolini Zagreba i ne znam da li još uvek funkcioniše. Onda se pitamo, gde su granice ljudske zlobe i zavisti? Zar je sejanje panike i potreba da se podignu građani kako bi se možda oterao ovaj veliki investitor, da li je to cena za političku, materijalnu i ekonomsku štetu, koja želi da se nanese iz onih mozgova bez znanja, stručnosti i bilo kakve odgovornosti? Hvala.
Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Slaviša Bulatović. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Slaviša Bulatović. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti životne sredine podnosim amandman na član 1. u smislu da se doda novi stav 2. koji glasi – ovim Zakonom podstiče se sveukupni razvoj Republike Srbije, sa posebnim osvrtom na razvoj ekološkog obrazovanja. Ekološko obrazovanje, naime, predstavlja sticanje znanja, veština, navika i stavova o ekološkim osobenostima i zakonima o životnoj sredini, između ostalog sastavni deo obrazovno-vaspitnog procesa. Razvijanje ekološke sveti, kulture i mišljenja, kroz ekološko obrazovanje stanovništva je veoma važno, što se pokazalo i u praksi. Naime, Vranje ima svoju deponiju „Meteris“ i to je prva sanitarna deponija u Republici Srbiji, izgrađena još 2002. godine, po evropskim standardima, od sredstva prikupljenih samodoprinosima. Grad Vranje se ranijih godina suočavao sa problemom divljih smetlišta. Prilikom izrade katastra divljih smetlišta 2011. godine, mapirano je preko 185 lokacija na teritoriji samog grada. U međuvremenu, radilo se na saniranju smetlišta paralelno sa edukacijom stanovništva u oblasti ekologije i danas možemo da se pohvalimo da imamo zanemarljiv broj divljih smetlišta u gradu i to uglavnom u udaljenim i nepristupačnim i ruralnim područjima. Edukacija stanovništva u oblasti zaštite životne sredine, u Vranju, najbolje se možda ogleda u tome što je javno preduzeće „Komrad“ uspelo da smanji količinu deponovanog otpada koji može da se reciklira i na taj način produži sam radni vek deponije „Meteris“, koja je inače trebala da bude zatvorena 2017. godine, ali je njen radni vek produžen za još pet godina. Takođe, i finansijski efekat od prodaje recikabilnih sirovina nije zanemarljiv. Glavni cilj ekološkog obrazovanja je da se stvori svest kod ljudi da je potrebno angažovano se uključiti u očuvanju i zaštiti životne sredine. Potrebno je naučiti ljude da se korektno odnose prema životnoj sredini, a ne samo da prirodu koriste, kao resurs. Neophodno je stvoriti nove modele održivog razvoja i naučiti svakog pojedinca, da i male akcije imaju pozitivan uticaj na životnu sredinu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podne narodni poslanik Zoran Bojanić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Zoran Bojanić. Izvolite.
Zahvaljujem uvaženi predsedavajući. Iole ozbiljno društvo, kada razmišlja o svom sveukupnom razvoju, polaže velike nade i u ekološki održivi razvoj. U tom slučaju, naša država je na pravom putu, odnosno predsednik, pre svega vodi takvu politiku još kao premijer, a i postojeća Vlada. Znači, na prvom mestu je ekološki održivi razvoj i uopšte održivi razvoj. Kada to govorim i kada na to mislim tvrdim da radimo i stvaramo u sadašnjosti, a mislimo o budućnosti. Mislimo na neke generacije koje će doći iza nas. Pošto ja volim da zborim o održivom razvoju, a prvi stub održivog razvoja jeste ekološki razvoj, ekologija, neću danas govoriti ni o opušcima na našim ulicama, ni o plastičnoj ambalaži, ni o onim divljim deponijama, jer za divno čudo, posle godinu dana provedenih u Italiji, kada sam se vratio u Srbiju, uhvatio sam sebe da idem ulicom i skupljam opuške, skupljam plastične flaše i stavljam ih u kantu za smeće. Supruga me je pogledala i kaže – šta je bilo sa mnom? Tamo bi bilo nenormalno da nešto nađete tako na ulici. Neću govoriti o tome. Neću govoriti ni o tome koliko razmišljamo mi kao država i mi kao deo vlasti, mi poslanici ovde SNS, da grad Kraljevo rešava preko pristupnih bespovratnih fondova jedan veliki problem, prečistač čija je vrednost do 21,5 miliona dinara. Upravo se radi taj projekat. Nećemo rešiti samo problem prečišćavanja otpadnih voda grada Kraljeva, mi rešavamo problem svih onih gradova i opština koji su ispod nas u slivu Zapadne Morave. To je pre svega Vrnjačka Banja, Trstenik, Kruševac, sve tamo do Stalaća. Znači, rešili smo jedan veliki deo Srbije. Govoriću o nečemu i navešću par primera šta nam treba biti nauk za budućnost. Govoriću malo o polju ekološkog obrazovanja i edukacije. Tu ću pomenuti, pre svega, da su pametni ljudi davno još razmišljali, još 1809. godine Žan Batist Lamark je rekao da čovek zbog predmeta koji zadovoljavaju njegovu trenutnu lakomost uništava sve oko sebe i čini da je predodređen da pošto zemljinu kuglu učini nenastanjivom, sam sebe iskoreni. Da li je savremeni čovek u stanju da preuzme odgovornost za planetu i da preduzme sve što može za spas i naše vrste i ostalih vrsta i jedinog doma koji svi imamo – Zemlje? Videćemo. U sledećem amandmanu nastaviću. Hvala.
Zahvaljujem kolega Bojaniću. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Milosav Milojević. Da li neko želi reč? (Da) Molim vas da se prijavite ponovo. Izvolite.
Hvala. Uvaženi potpredsedniče Narodne skupštine, cenjeni ministre, dame i gospodo poslanici, u članu 1. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti životne sredine, kojom se vrše izmene u članu 90b predlažem da se doda novi stav 2. koji glasi – Ovim zakonom podstiče se sveukupni razvoj Republike Srbije, s posebnim osvrtom na održavanje uslova u nacionalnim parkovima. Nacionalni parkovi podrazumevaju najviši oblik zaštite životne sredine, a u Srbiji je postojala duga tradicija ekološkog očuvanja prirodnih dobara, gde pojedini spisi o zabrani seče šuma datiraju još iz srednjeg veka. Ipak, takva praksa je proteklih decenija bila značajno zanemarena. Ekonomska kriza, loše vođenje države nažalost ostavili su traga i u oblasti zaštite životne sredine. Međutim, situacija se poslednjih godina drastično menja na bolje. Vlada Republike Srbije kao lider reformi i u oblasti donosi odredbe koje nas vode napred. U svetu postoji nekoliko hiljada nacionalnih parkova, a Srbija se može pohvaliti sa pet koji predstavljaju veliku prirodnu i istorijsku baštinu. U skladu sa potrebom očuvanja ekosistema i prirodnog okruženja u opštini Aranđelovac, sprovodimo niz mera koje imaju za cilj očuvanje naših prirodnih resursa. Pre nekoliko godina započeli smo veliku akciju sređivanja parka Bukovičke Banje, koji predstavlja jedan od najznačajnijih spomenika prirode u Srbiji, poznat ne samo po skulpturama od mermera koje ga čine jednim od tri najpoznatija tog tipa u svetu, veći po brojnim prirodnim karakteristikama. Uradili smo dosta toga da očuvamo značaj koji ima za ekologiju i životnu sredinu. Započeli smo najveću akciju sadnje drveća i zelenila u poslednjih nekoliko decenija. Više stotina stabala i nekoliko hiljada novih zasada cveća, ukrasnog rastinja i žbunova posađeno je ne samo u parku Bukovičke Banje, već i u drugim parkovima Aranđelovačke opštine. Uradili smo nove pešačke staze, a vrednost ulaganja je oko pola miliona evra. Naše zelene oaze nisu imale ozbiljnu akciju sadnje i ugradnje staza još od šezdesetih godina prošlog veka. Takođe, obnovljen je paviljon „Knjaz Miloš“ koji se nalazi u parku Bukovičke Banje i koji je bio prva točionica kisele mineralne vode, sagrađene od armiranog betona na prostoru Srbije sa početka dvadesetog veka. Uloženo je skoro 20 miliona dinara za sanaciju, a deo sredstava donirala je i Vlada Kraljevine Norveške, kojima se i ovom prilikom zahvaljujemo. Paviljon „Knjaz Miloš“ je pre nekoliko meseci dobio najprestižniju nagradu Evropske unije – Evropa nostra, za oblast konzervacije, prvu nagradu iz te oblasti u našoj zemlji, a svečana ceremonija dodele priznanja održana je 22. juna u Berlinu. Pored ovoga, mnogo toga je urađeno i na prostoru prilaza ka vrhu planine Bukulja. Pored uređenja osmatračnice, sa koje se pruža pogled na čitavu Šumadiju, uloženo je sedam miliona dinara, sredinom marta meseca završena je i prva faza asfaltiranja kompletnog puta koji vodi ka vrhu turističkog centra planine Bukulje. Vrednost radova je 30 miliona dinara. Trenutno se radi izrada plana detaljne regulacije kompleksa spomenika prirode pećine Risovača, koja ima nemerljiv istorijsko-kulturni značaj. Na tom mestu su pronađeni ostaci životinjskih vrsta iz ledenog doba, a ujedno je i jedina pećina na ovim prostorima za koju je utvrđeno da su je nastanjivali praistorijski ljudi. Navedeni primeri predstavljaju samo deo aktivnosti lokalne samouprave, u cilju očuvanja i zaštite životne sredine, odnosno poboljšanja uslova u parkovima prirode i istorijskim dobrima, u cilju ekonomskog razvoja. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Živan Đurišić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Živan Đurišić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre sa saradnicima, poštovani narodni poslanici, podneo sam amandman na član 1. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti životne sredine i on glasi: „U članu 1. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti životne sredine, kojim se vrši izmena u članu 90b Zakona o zaštiti životne sredine, dodaje se novi stav 2. koji glasi – Ovim zakonom podstiče se sveukupni razvoj Republike Srbije, s posebnim osvrtom na poboljšanje održivog ekološkog razvoja“. Članom 1. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti životne sredine menja se član 90b stav 2. Zakona o zaštiti životne sredine, tako što se reči: „Član 90b tačka 16“ zamenjuju rečima: „Član 90b tačka 16 i 21“. Inače, član 90b Zakona o zaštiti životne sredine propisuje da se sredstva Zelenog fonda Republike Srbije dodeljuju korisnicima sredstava u svrhu finansiranja i uređivanja životne sredine, a na osnovu javnog konkursa koji objavljuje nadležno ministarstvo. Pored toga, ovaj član zakona propisuje ko može biti korisnik ovih sredstava, kao i postupak za njihovu dodelu. Predviđen je izuzetak da se ova sredstva mogu dodeliti i bez sprovođenja javnog konkursa, u slučaju finansiranja aktivnosti iz člana 90b tačka 16. i 21. ovog zakona. Radi se o sredstvima za finansiranje interventnih mera u vanrednim okolnostima zagađivanja životne sredine, dekultivaciji i sanaciji zagađenog prostora, u skladu sa članom 66. ovog zakona, kao i sredstvima Zelenog fonda koja se koriste za pripremu i sufinansiranje, koji se finansiraju iz predpristupne pomoći Evropske unije, u skladu sa zakonom, kao i sufinansiranje projekata koji se finansiraju iz međunarodne razvojne pomoći i drugih izvora koji zahtevaju sufinansiranje. Ovim izmenama i dopunama Zakona o zaštiti životne sredine vrši se ispunjavanje uslova za korišćenje sredstava IPARD fondova i kofinansiranje projekta iz sredstava Zelenog fonda za projekte koji se finansiraju iz EU predpristupnih fondova. Moj amandman je ukazivanje na značaj ovog zakona, na sveukupan razvoj Republike Srbije i poboljšanje održivog ekološkog razvoja. Srpska napredna stranka je od početka u svom programu dala značajno mesto zaštiti životne sredine, s obzirom da je u prošlosti razvoj bio često zasnovan na iskorišćavanju prirodnih resursa, sa velikim posledicama po životnu sredinu koja je, i pored deklarativnog opredeljenja i pozitivnih zakonskih propisa, stalno bila u podređenom položaju. U danu za glasanje glasaću za ovaj zakon, kao i za ostale zakone koji su na dnevnom redu. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Đurišiću. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Stanija Kompirović. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Stanija Kompirović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, Ustav Republike Srbije predviđa pravo na zdravu životnu sredinu kao jedno od osnovnih prava i sloboda svakog građanina. Članom 97. Ustava Republike Srbije utvrđeno je da se uređuje, obezbeđuje, održivi razvoj sistema zaštite i unapređenja životne sredine, zaštitu i unapređivanje biljnog i životinjskog sveta. Životna sredina jeste skup prirodnih i stvorenih vrednosti čiji kompleksni međusobni odnosi čine okruženje odnosno prostor i uslove za život. Republika Srbija se suočava sa velikim izazovima u unapređivanju sistema zaštite životne sredine, u okviru temeljnih društveno-ekonomskih reformi ka tržišnoj ekonomiji i građanskom društvu. Ovaj proces podrazumeva unapređenje dosadašnje politike zaštite životne sredine i sektorskih politika ka upravljanju zaštite održivog razvoja. Zaštita životne sredine treba da bude sastavni deo društvenog i ekonomskog razvoja. Tokom svojih aktivnosti koje mogu biti urbanizacija ili eksploatacija, čovek menja prirodno okruženje i to često tako što narušava prirodnu okolinu. Izgradnjom hidrocentrala, akumulacija, sečom šuma, pošumljavanjem, stvaranjem deponija, čovek utiče na promenu čitavih područja. Kao rezultat čovekovih aktivnosti, dolazi do narušavanja ekosistema i klimatskih promena na lokalnom i globalnom nivou. Kvalitetu zaštite životne sredine se poklanja posebna pažnja i stalno se prati, pripremaju se programi kontrole, kvalitet vazduha, vode, nivo radioaktivnosti i na osnovu tih mera i dobijenih rezultata, sprovode se mere zaštite i prate efekti sprovedenih mera. I ovde osećamo vladavinu tajkunske vlasti, čiji su vladaoci kupovali vile i jahte, odvodili preduzeća u stečaj, radili na ličnom bogaćenju, umesto na investicijama u nove tehnologije, ostavljali smetlišta zatrpana opasnim i teškim metalima, koji truju zemljište i vazduh i truju našu decu. Zato moramo da radimo da unapredimo sistem za upravljanje otpadnih voda i kvalitet vazduha. Pa, i moj amandman u članu 1. Predloga zakona ide u pravcu sveukupnog razvoja Republike Srbije, sa posebnim osvrtom na zaštitu prirodnih dobara. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Jolović. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Nikola Jolović. Izvolite.
Zahvaljujem. Uvaženi ministre sa saradnicima, predlažem amandman u članu 1. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti životne sredine, kojim se vrše izmene u članu 90b Zakona o zaštiti životne sredine, kojim se dodaje novi stav 2, koji glasi: „Ovim zakonom podstiče se sveukupni razvoj Republike Srbije, s posebnim osvrtom na održavanje ekoloških resursa“. Kako se približavamo EU, jedna od oblasti u kojoj usklađujemo sve propise je, naravno, i ekologija. Ovo će biti oblast koja će našoj zemlji doneti veliki broj radnih mesta, a samim tim i ogroman broj radnih mesta u gradu Novom Pazaru. Pojam održivog razvoja dovodi se najčešće u vezu sa zaštitom životne sredine. Koncept održivog razvoja predstavlja novu razvojnu paradigmu, novu strategiju i filozofiju društvenog razvoja. Vlada Republike Srbije je istakla da su edukacija i podizanje svesti jedan od prioriteta u sektoru životne sredine. NJihovim donošenjem delom su ustanovljena pravila ponašanja pojedinaca i organizacija, u cilju zaštite životne sredine. Održivost ekonomskog rasta u uslovima iscrpljivanja čistih prirodnih resursa sve je komplikovanija. Brojne su aktivnosti državnih i nevladinih organizacija širom sveta, sa namerom rešavanja problema održavanja životne sredine, u kojima svoj doprinos, naravno, daje i Vlada Republike Srbije. Predloženim amandmanom omogućiće se efikasnije finansiranje u okolnostima kada se mora hitno reagovati, kada je priroda ugrožena, ali i u situaciji kada je sufinansiranje jedini način za zaštitu životne sredine. Obezbeđivanjem novčanih sredstava bolje se štiti životna sredina i time se obezbeđuje brži razvoj naše zemlje i, naravno, bolje se štite ekonomski resursi. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Borka Grubor. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Borka Grubor.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, ovim zakonom podstiče se sveukupni razvoj Republike Srbije, sa posebnim osvrtom na poboljšanje uslova flore i faune. Ekologija je kultura življenja. Mnogima, nažalost, ta kultura nedostaje. Da bi nam život na našoj planeti bio zdraviji, svi koji uživamo blagodeti naše životne sredine, moramo voditi računa kako se ophodimo prema prirodi i svemu onom što nam ona pruža. U suprotnom, priroda je sklona da nam uzvrati višestruko, u zavisnosti koliko smo se ogrešili o njena pravila ili koliko smo svojim činjenjem ili nečinjenjem prema njoj sebi učinili prividno dobro. Kako čovek radi svoje lične koristi uništava prirodna staništa mnogih biljnih i životinjskih vrsta, govori i primer uništenja bare na teritoriji Vojvodine. Naime, na prostoru između Dunava i sela Belegiš nalazi se bara Petrinci koja je prirodno mrestilište ribe, stanište preko stotinu labudova, čaplji, kormorana, divljih patki i još mnogih drugih živih bića koje čine stanovništvo bare. Dugo vremena je smatrana prirodnim rezervatom zaštićenih vrsta životinja koje je naseljavaju. Bila je pod zaštitom države sve dok separacija nije ugrozila baru. Usled neovlašćenog širenja separacije zatvoren je dotok vode u baru iz Dunava. Bez dotoka vode preti opasnost da bara postane mrtva i da na kraju usahne. Bara je ucrtana na mapi i veoma dugo postoji. Postojeća firma ugrožava opstanak bare i preti njenom uništenju. Molim ministra zaštite životne sredine, gospodina Trivana, da preko svojih inspekcijskih službi izvrši uvid na terenu i doprinese očuvanju prirodnih resursa ovog dragocenog bogatstva u tom delu Vojvodine. Ovo ne zahteva velika ulaganja, treba samo malo dobre volje. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, koleginice Grubor. Reč ima ministar Goran Trivan. Izvolite.
Hoću da vas uverim da ćemo se pozabaviti ovim problemom, jer je, razume se, nedopustivo da se kao u Obedskoj bari onemogućava tim radovima i dešavanjima osciliranje nivoa vode, što nam onda kompletan biodiverzitet, zapravo biologiju tog dela narušava. Mi ćemo se potruditi zajedno sa kolegama iz Vojvodine da to pitanje rešimo. Hvala vam.
Zahvaljujem, ministre. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Jelena Mijatović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Milanka Jevtović Vukojičić. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Milanka Jevtović Vukojičić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre sa saradnicima, kolege poslanici i poslanice, moj amandman odnosi se na održavanje zaštićenih prirodnih dobara i ja ću se ovde osvrnuti na zaštićeno prirodno dobro prve kategorije, a to je Specijalni rezervat Uvac. Naravno, Specijalni rezervat Uvac prostire se na području opštine Nova Varoš i opštine Sjenica, ali ono o čemu ja želim da pričam jeste ulaganje iz Zelenog fonda, odnosno ulaganje koje se tiče projekata, istraživačkih projekata, a u cilju upoznavanja sa prošlošću i u cilju očuvanja sadašnjosti, ali i adekvatnog planiranja budućnosti u zaštićenim prirodnim dobrima. Moram da istaknem da je Specijalni rezervat prirode Uvac najveće stanište beloglavog supa, inače jednog od dve preostale vrste lešinara na području Republike Srbije, vrlo značajan u održavanju eko sistema, jer se hrani isključivo divljim uginulim životinjama i na taj način sprečava širenje zaraze među ljude i, na kraju krajeva, čini prirodnu reciklažu u prirodi. Takođe, moram da napomenem da je Specijalni rezervat Uvac najveće jedino stanište velikog ronca. To je inače ptica koja pripada grupi patki i, sem što je jedino gnezdilište u Srbiji, ono je najveće gnezdilište na Balkanu. Moram da pohvalim akcije MUP-a u Sremskoj Mitrovici koji su u februaru mesecu ove godine sprečili krađu dva mužjaka, upravo ove vrste ptica – velikog ronca, na području Sremske Mitrovice. Ono što želim da istaknem, a tiče se naučnog istraživanja u ovoj oblasti, to je postavljanje klimatoloških stanica u pećinama Specijalnog rezervata Uvac, pre svega u Ledenoj pećini. Te klimatološke stanice su postavljene 2016. godine u projektu Zavoda za zaštitu prirode, a inače taj projekat je podržalo Ministarstvo poljoprivrede i zaštite životne sredine i, naravno, zaposleni u Specijalnom rezervatu Uvac. Ove klimatološke stanice, sem u Ledenoj pećini u Specijalnom rezervatu Uvac, postavljene su i u Resavskoj pećini i u Risovačkoj pećini, s tim što su sem klimatoloških stanica postavljene i stanice koje mere podrhtavanje tla. Smatram vrlo značajnim ulaganje u naučno-istraživački rad, a Ministarstvo zaštite životne sredine, i uopšte ulaganja iza sredstava Zelenog fonda, a navešću još jedan projekat koji se tiče Prirodnjačkog muzeja koji je inače sufinansiran od strane Ministarstva za zaštitu životne sredine, a tiče se nalazišta, odnosno pronalaska 31. vrste slepih miševa na području zaštićenog prirodnog dobra Vlasina. To se desilo 18. oktobra 2017. godine. Inače, to je vrsta sredozemnog repaša, pripada najvećoj vrsti slepih miševa koji inače pripadaju grupi sisara. Naravno, moram da naglasim da je za SNS zdrava voda, zdrava pijaća voda, zdrav vazduh, zdravo zemljište u direktnoj korelaciji sa zdravljem stanovništva, a zdravlje stanovništva svakako da je prioritet broj jedan za SNS. Na kraju, moram da se osvrnem na još jednu konstataciju poslanika različitih pojavnih oblika žutog preduzeća. Ko je ružio i ko je klevetao, a boga mi i dobro pljačkao građane Srbije, a ko radi u interesu građana, pokazali su upravo građani na slobodnim demokratskim izborima i 2012, i 2014, i 2016, i 2017. godine, dajući ogromnu podršku Aleksandru Vučiću i politici SNS. Zahvaljujem.
Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik LJibuška Lakatoš. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik LJibuška Lakatoš. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, uvažene kolege narodni poslanici, na član 1. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti životne sredine podnela sam amandman kojim se dodaje stav 2. koji glasi – Zakonom se podstiče sveukupni razvoj Srbije sa posebnim osvrtom na unapređenje eko sistema. Zaštita životne sredine je jako važna tema, jer govori o čistom vazduhu, čistoj pijaćoj vodi, o zdravlju, o klimatskim promenama. Životnu sredinu često stavljamo u drugi plan i sve teme nekako budu mnogo važnije. Treba veliku pažnju posvetiti zaštiti životne sredine i zato je dobro što ovih dana upravo raspravljamo o ovoj temi. Veoma je značajno da se sredstva za zaštitu životne sredine planiraju u budžetu Republike Srbije, ne samo zbog toga što to od nas očekuje EU. Mi to moramo uraditi zbog svih nas, zbog naših građana, zbog mladih generacija. Jedan od velikih problema sa kojima se suočavamo u današnje vreme je briga za ekologiju i životnu sredinu. Mnoge klimatske promene, kao i većina prirodnih nepogoda rezultat su čovekovog negativnog uticaja. Moramo shvatiti značaj očuvanja eko sistema i životne sredine i moramo promeniti štetne navike. Moramo raditi na jačanju svesti građana. Sačuvati zdravu životnu sredinu je naša obaveza zbog svih nas i naših mladih generacija. U danu za glasanje poslanici SNS će podržati ovaj zakon. Zahvaljujem.
Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Sandra Božić. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Sandra Božić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani ministre sa saradnicima, kolege narodni poslanici, poštovani građani Srbije, govoreći o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti životne sredine sasvim sigurno je da smo svesni situacije i položaja u kojem se Srbija nalazi, kako u regionu, tako i u svetu. Koliko god se trudili da napravimo progres i napredak u ovoj oblasti, shvatamo da naši napori zaista moraju biti veći i da moramo raditi mnogo brže. Oblast zaštite životne sredine je široka i kompleksna i sve ono što moramo, pre svega kao građani da razumemo, ali i da primenimo u praksi, mora biti usađeno u naše vaspitanje, naravno i osnovno obrazovanje. Zato je od najvećeg značaja u ovaj proces uključiti sve segmente društva i pre svega vaspitavati naciju, a ujedno i uporedo praviti zakonske norme i okvire kojima ćemo se približavati svetskim standardima. Evropska unija posebnu pažnju poklanja pitanju borbe protiv klimatskih promena i za ovu, praktično, političku oblast izdvaja oko 20% budžeta Unije i to u periodu 2014. godine do 2020. godine. Osnovni postulati na koje se EU oslanja kada govorimo o Poglavlju 27. upravo se odnose na borbu protiv klimatskih promena i na tri postulata, na koje ja zaista ovim putem želim da skrenem pažnju, a u daljem izlaganju obrazložiću i zašto. To su dekarbonizacija, odnosno smanjenje potrošnje fosilnog goriva i zapravo smanjenje energetske zavisnosti EU, zatim povećanje upotrebe obnovljivih izvora energije i energetska efikasnost. Dugoročni cilj EU je upravo kroz smanjenje emisija gasova staklene bašte, smanjenje do 95% do 2050. godine, što je značajno i za nas. Upravo iz ovog razloga i u skladu sa prethodno iznetim, želim da vam prenesem primer dobre prakse i na taj način skrenem pažnju da zaista postoje projekti u Srbiji koji se oslanjaju na ova tri postulata i uspešno su sprovedeni. Zapravo, primer dolazi iz grada čiji je imperativ, zaista najozbiljniji, čini mi, se u Republici Srbiji, kada je u pitanju zaštita životne sredine, a to je grad Pančevo iz koga dolazim. Zajedno, lokalna samouprava grada Pančeva i Javno komunalno preduzeće „Grejanje“, odnosno toplana iz tog grada, implementirali su Projekat „Banatsko sunce za sve“ ili u izvornom značenju „Banat sun for all“, koji je finansiran iz fondova EU kroz IPA program prekogranične saradnje Srbija-Rumunija, a njegova realizacija završena je u decembru 2016. godine. S obzirom da smo sada u 2018. godini, zaista smo imali čitavu 2017. godinu i 2018. godinu, koja je ispred nas, kako bismo merili efekte i rezultate tog projekta, što nas i dovodi u situaciju, odnosno u ovom slučaju mene, da zaista sa ponosom mogu da pričam o rezultatima ovog projekta. Cilj ovog projekta je bilo poboljšanje i modernizacije sistema grejanja, zapravo pripreme sanitarne tople vode, koja u toplani u Pančevu ovu uslugu koristi negde oko 3.000 korisnika, barem je projektovana za 3.000 korisnika, ali je zbog problema koji su nastali zbog, da kažem, cene energenata kroz neka prošla vremena, korisnici su se zaista sa mreže, da kažem, eto, tako žargonski „skidali“ i Pančevo u ovom trenutku negde oko 2.200 korisnika ima koji koriste sanitarnu toplu vodu. Da ne pričam o tome da im je posebno problematično da koriste druge izvore energije zbog načina na koje je čitavo naselje projektovano. Iz tog razloga i ovaj projekat je jako važan. Posebno se osvrćemo na korišćenje obnovljivih izvora energije i na taj način i podizanje energetske efikasnosti čitavog ovog sistema toplane. U konkretnom slučaju o kojem govorim, postavljeno je solarno polje na površini od 906 metara kvadratnih u krugu toplane Kotež, gde je postavljeno preko 600 solarnih panela koji su po svojoj snazi, po veličini, a vrlo specifični i po svojoj nameni, jedinstveni na teritoriji jugoistočne Evrope i mislim da zaista možemo kao primer dobre prakse, a jeste i bio pilot projekat, da se ponosimo ovim projektom i da zaista u buduće koristimo sve ove rezultate i iskustva do kojih je tim, koji je ovaj projekat izneo i implementirao na dalje, možemo i meriti što je jako važno. Dakle, pored finansijske uštede, jer iz ovog mog prethodnog izlaganja napomenula sam da je finansijski trošak za ovakav vid usluge koje Javno komunalno preduzeće „Grejanje“ pružalo, godišnji gubitak bio 200.000 evra, što je sada u ovom slučaju smanjeno, jer smo uspeli da potrošnju sa 49% gasa smanjimo, a samim tim uzročno-posledično smanjili smo emisiju štetnih gasova, odnosno ugljen dioksida u ovom slučaju, što je zapravo i bio prvenstveni cilj ovog projekta. Moram da napomenem da je projekat finansiran sa rezervne liste projekta. Osnovni uslov u izmenjenim okolnostima, koji su zatekli Odluku grada Pančeva, da li će se ovaj projekat implementirati ili ne, jeste da je rok za implementaciju projekta smanjen sa 24 meseca na 12 meseci što je, da kažem, bilo prilično otežavajuće, ali na svu sreću projektni tim je imao dovoljno hrabrosti i znanja da uđe u koštac i da se upusti u ovaj projekat i pored tih okolnosti koje su zaista bile, da kažem, u tom trenutku su izgledale neverovatne za implementaciju. Međutim, da bismo sve ovo i govorili, o ovakvoj vrsti rezultata kroz lokalne samouprave, i da bi konkurisali za sredstva i na svim fondovima koji su nam, da kažem, na raspolaganju, vi ste pričali o tome i u načelnoj raspravi, moramo zaista da imamo gotove projekte, tehničku dokumentaciju. To je ono što nam zaista fali i ja vas molim da prosto budžet u tom smislu, za sledeću godinu, usmerite ka tom cilju. Ali, uslov svih uslova, rekla bih, da je ipak naša svest, a ovim i ovakvim projektima pokazujemo zrelost i ozbiljnost u tendenciji da se uhvatimo ozbiljno u koštac sa problemima zaštite životne sredine i da na njih odgovorimo na najrelevantniji mogući način, a pre svega radeći u interesu budućih generacija. Zahvaljujem.
Zahvaljujem koleginice Božić. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Milimir Vujadinović. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Milimir Vujadinović. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Amandman koji sam podneo ima potrebu i cilj da pre svega ukaže na potrebu zaštite autohtonih vrsta, a samim tim i doprinese razvoju Srbije u celini, pre svega kroz razvoj turizma. Činjenica je da turizam kao privredna grana beleži ozbiljan rast u poslednjim godinama, a opet je o tome najbolje govoriti kroz brojke. Godine 2017. broj turista u Srbiji je povećan za 12% u odnosu na 2016. godinu. Opet, u prvih pet meseci ove godine imamo povećanje od 11% u odnosu na isti period prošle godine. Kako? Pa, nije to nešto što dolazi samo od sebe i nešto što je palo sa neba. To je rezultat ozbiljnog rada na uspostavljanju političke, ekonomske i svake druge stabilnosti u Srbiji, rezultat rada na stvaranju prijatelja širom sveta na zapadu i istoku, a opet su za to najzaslužniji predsednik ove države i Vlada. Da bi se taj trend, tj. ako će ovaj zakon doprineti tom trendu, mi ćemo ga sigurno u danu za glasanje zdušno podržati. Moj amandman, kažem, ima potrebu da ukaže na potrebu zaštite tih autohtonih vrsta. Reći ću vam samo jedan primer, a to je primer Tiskog cveta, verovatno pojave za koju smo svi u Srbiji čuli, fenomena koji je vezan za poslednju fazu života jednog insekta koji živi u reci, u blizini Novog Bečeja. Upravo ta pojava je Srbiju stavila na svetsku listu, odnosno Novi Bečej, na svetsku listu turističkih znamenitosti i mislim da na tome moramo istrajati. Moj amandman je samo na tom tragu i ima simboličnu želju da ukaže, da u tom smislu i ovaj zakon vodi računa o jedinstvenim pojavama, jedinstvenim vrstama, koje sigurno mogu doprineti razvoju turizma, a samim tim i razvoju, sveukupnom razvoju Republike Srbije. Hvala vam.
Zahvaljujem kolega Vujadinoviću. Po amandmanu, narodni poslanik Dragan Jovanović. Izvolite.
Uvaženi ministre, dame i gospodo, kolege narodni poslanici, ja bih pre svega želeo da podržim amandman kolege i da kažem da je on dosta lepo govorio o toj jednoj neraskidivoj vezi koja je potrebna, s jedne strane o novom i dobrom Zakonu o zaštiti životne sredine, koji treba dosta toga dobroga da donese razvoju turizma u Srbiji. Ali, iskoristio bih vreme koje mi stoji na raspolaganju, najpre da, pošto nisam govorio u načelnoj raspravi, da pohvalim predlog zakona, da ću naravno u danu za glasanje podržati zakon. Ono što bih vas zamolio, uvaženi ministre, dolazim iz Šumadije, dolazim iz Topole i voleo bih od vas da čujem kada će i u kom vremenskom periodu Ministarstvo podržati ovo što mi dosta sa nestrpljenjem očekujemo, pre svega regionalnu deponiju, koja će da pokrije grad Kragujevac i okolne opštine u Šumadiji? Voleo bih da čujem od vas, jer to bi, u stvari, trebalo da donese taj iskorak daljem razvoju turizma u Šumadiji, pre svega vinskog i verskog turizma, i sa druge strane za gradove i opštine, dok se ta deponija ne bude završila, koja će biti na području grada Kragujevca, kažem, pokriti sve opštine u Šumadiji, a i nešto šire, da li će se pronaći sredstva da se pomognu postojeće opštine sa izgradnjom transfer stanica, ako imaju ugovore sa regionalnom deponijom u Lapovu i koje odlažu trenutno smeće na toj deponiji u Lapovu, koja ima sve dozvole za rad i ostale stvari? To bih prosto voleo od vas da čujem i naravno da podržim sve vaše napore koje imate u Ministarstvu za poboljšavanje situacije koja je trenutno, da podržim kolege koje su svesrdno danas o tome govorile. Naravno da vi imate energiju, ali da iznađete još više mogućnosti da se izborite za značajan budžet u 2019. godini i da nam pomognete u svim ovim naporima koje rade i lokalne samouprave. Još jedan napor koji vas molim da učinite i da iznađete mogućnost da naterate lokalne samouprave koje nisu rešile prikupljanje smeća na kompletnom svom području, da to urade. Ako to ne znaju ili ne umeju da urade, neka radi to Ministarstvo, neka se to lepo plati iz opštinskih budžeta, jer mi u ovoj trenutnoj situaciji imamo da pojedine opštine to rade, a da druge ne rade i onda kada se dese vremenske nepogode, bujice, voda, to smeće iz okolnih opština putem reka, potoka i bujica dolazi kod nas i onda smo svi u istom košu, u istoj neprijatnoj situaciji. Zbog toga Ministarstvo jednom mora da podvuče crtu i da kaže – opštine, ili ćete to da rešite. Komunalna delatnost je izvorna delatnost jedne lokalne samouprave. Zbog toga vas molim i da tu svoj napor uložite i energiju koju imate i znanje, a bili ste i gradski sekretar dugo vremena, dobro ste taj posao radili i sada očekujem da ćete nam stvarno pomoći, pre svega lokalnim samoupravama da ove probleme reše. Hvala puno.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Goran Trivan. Izvolite.
Zahvaljujem se za podršku koju ćete dati onome što mi ovde predlažemo. Najkraće rečeno, Šumadija ima ozbiljnih problema da reši pitanje svog ne samo komunalnog otpada, nego i drugih stvari koje se tiču ispravnog upravljanja našim otpadom. Mi ćemo učiniti sve što je u našoj moći da pomognemo svim opštinama. Transfer stanice su nama, ne samo u Šumadiji, i u drugim delovima Srbije, solomonsko rešenje, dok ne stavimo u pogon regionalne deponije, kako ste vi ispravno primetili. Mi jako žurimo sa uspostavljanjem tog sistema, jer kao što sam i već više puta danas rekao, a i juče, Srbija će biti čistija onog momenta kada se uspostave regionalne deponije, jer će biti potreba onih koji operišu tim deponijama da svaki kilogram otpada zapravo uđe u deponiju, jer je to profit za nekoga, a nas je to čistija Srbija i nema nikakve dileme. Uz onu činjenicu da ćemo morati seoska domaćinstva da obezbedimo sudovima za odlaganje otpada, uz stavljanje u pogon regionalnih deponija, mi ćemo taj posao uraditi i mi smo tom poslu najposvećeniji. Novac se nadam da ćemo obezbediti u sledećem budžetu. U svakom slučaju, skoro sam siguran da ćemo sa novim ministrom finansija imati veće razumevanje za naše potrebe i, ponavljam, novac veći koji tražimo od Ministarstva finansija nije potreban Ministarstvu životne sredine, to je novac koji je potreban lokalnim samoupravama upravo za ove stvari o kojima vi pričate, jer mi potpuno znamo da vi nemate dovoljno novca da sve ovo rešite. Videćete praktičnim potezima da će ovo ovako biti jer smisao uređenja Srbije zapravo jeste ovo o čemu vi pričate. Zakon nam omogućava da opštine koje suviše oklevaju u tome šta će raditi, više neće moći da oklevaju. Dva su razloga za to. Najpre odluka Vlade koja je donesena da više oklevanja neće biti i neće biti tolerisanja, a čak i da nije toga, ja sam lično sklon tome da zakon koji od ranije već inače omogućava da Ministarstvo tamo gde opštine ne mogu da se dogovore odluči šta će sa čim biti, ja ću upražnjavati sva ovlašćenja koja mi je zakon dao. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. st. 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18.00 sati, zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akte iz dnevnog reda ove sednice. Reč ima narodni poslanik Branimir Jovanović. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Nadovezaću se na probleme koje je istakao malopre kolega Jovanović iz Topole. Takođe, želeo bih da čujem od ministra o problemima koji se tiču Kraljeva, ja sam iz Kraljeva. Malopre smo govorili o problemu sa deponijama. U Kraljevu postoji plan da se izgradi jedan regionalni centar, da se izgradi postrojenje za tretman otpada. Za to nije samo zainteresovano Kraljevo, već bi na toj teritoriji trebalo da se izgradi to postrojenje za koje su zainteresovani i okolni gradovi Trstenik, Raška, Vrnjačka Banja, ali i Paraćin. Plan i jeste da se u svim ovim gradovima naprave određena reciklažna čvorišta, da se tu sortira otpad, a dalje da se on transportuje do centralnog postrojenja. Vi ste verovatno upoznati da je rok za izradu studije izvodljivosti do proleća, mislim mart ili april 2019. godine. Na terenu se već radi i znam da su u toku geomehanička ispitivanja na dve lokacije na teritoriji grada Kraljeva. Nadam se da će bar jedna od tih lokacija ispuniti minimum standarda da će moći da se gradi ovo postrojenje i nadam se da će i studija izvodljivosti biti u roku izrađena, da možemo posle toga odmah da krenemo da realizujemo ovaj projekat. Ono što je nama neophodno, naravno, to je podrška Ministarstva, podrška da možemo da obezbedimo sredstva iz fondova Evropske unije, jer zaista bi bilo i teško ako se bude realizovao ovaj projekat na osnovu kredita, bilo bi to jedno veliko opterećenje za sve ove gradove i opštine, u pitanju je pet gradova i opština, a opet, sa druge strane, rešili bismo problem odlaganja otpada za ceo ovaj region i možda bismo i rešili, ušli u rešavanje problema reciklaže, jer sigurno su spremna reciklažna postrojenja na teritoriji Srbije, na ovom delu teritorije Srbije. Ono što za sada imam neke informacije sa terena je da postoji i određeni otpor građana, koji još uvek nisu upoznati sa tim kakve benefite nosi sa sobom izgradnja jednog postrojenja i sigurno prestoji u narednom periodu jedan proces gde ćemo morati građane da upoznamo sa svim prednostima i pozitivnim efektima izgradnje ovog postrojenja, a očekujemo od Ministarstva da nam pomogne u tome. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Tanja Tomašević Damnjanović. Da li neko želi reč? Izvolite, koleginice.
Hvala, poštovani predsedavajući. Poštovani gospodine ministre sa saradnicima, kolege i koleginice narodni poslanici, podnela sam amandman na član 1. Predloga zakona sa ciljem da posebno naglasim značaj očuvanja autohtonih vrsta. Vršački breg, obronak Karpata, poznat je po blagotvornoj klimi, kao i po brojnim hranljivim i lekovitim biljnim vrstama. Zbog bogatstva ornitofaune Vršačke planine su 2000. godine postale međunarodno značajno stanište ptica u Evropi. Fauna ptica Vršačkih planina koja broji više od oko 130 vrsta po mnogo čemu je vredna i osobena. Blizina Karpata i spona sa ovom impozantnom i posebnom ekološkom celinom omogućava i prisustvo vrsta kojih u gnežđenju nema nigde drugde u Vojvodini, poput planinske strnadice, planinskog detlića i zmijara. Preko 90 vrsta ptica koje se gnezde na Vršačkim planinama, budući retke i ugrožene, uživaju zakonsku zaštitu na teritoriji Republike Srbije. Biljni svet je veoma raznolik. Najviše je trava, od kojih poseban značaj ima kostrika. Na Vršačkim planinama rastu: smreka, crni bor, pavit, poljski i brdski brest, beli grab, beli i crveni glog, divlja trešnja, bukva, klen i mleč. Sve su to autohtone biljne vrste. Upravo zahvaljujući svom jedinstvenom položaju u banatskoj niziji, raznovrsnosti flore i vegetacije, bogatih šumskih ekosistema, veći deo šumskog područja ove planine je zaštićen kao park prirode. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Desanka Repac. Da li neko želi reč? Izvolite, koleginice.
Hvala vam, gospodine predsedavajući. Poštovani ministre sa saradnicima i poštovane kolege, podnela sam amandman na član 1, koji glasi: „Ovim zakonom podstiče se sveukupni razvoj Republike Srbije, sa posebnim osvrtom na razvoj uslova za autohtone vrste“. Srbija je jedna od vodećih zemalja po brojnosti različitih vrsta i zemlja sa zavidnim brojem endemičnih vrsta. Očuvanje endemičnih vrsta zavisi pre svega od očuvanja staništa na kojima se mogu naći endemske vrste. Na krajnjem severu Srbije nalazi se rezervat jezero neobičnog izgleda i lepote Ludoško jezero. Bogata flora, fauna, retke i zaštićene vrste i nesvakidašnje prostranstvo koje ga okružuje učinili su da Ludoško jezero postane rezervat prirode, ali za Srbiju i svojevrsni muzej na otvorenom. To što ga čini jedinstvenim jeste raznolikost biljnog i životinjskog sveta koji su ovde nastanjeni. Pored bogatog životinjskog sveta samo 40 vrsta ptica, 20 vrsta riba, lepotu jezera krase mnogobrojne biljne vrste. Biljni svet Ludoškog jezera je od velikog značaja. Samo ću spomenuti neke koje su upisane u crvenu knjigu flore Srbije, to je zaštićeni kaćuni, zeleni trozubac koji je upisan u tu knjigu. Ludoško jezero je specijalni rezervat, naučnici kažu, nastao je pre milion godina, jezersko oko je nastalo. Zaštićen je zakonom još 1955. godine prvi put, 1994. godine je proglašen specijalnih rezervatom prirode. Jezero je uvedeno na spisak Ramsarskih područja 1977. godine. Zbog međunarodnog značaja koji ima pripada prvoj kategoriji zaštite. Okolina jezera je naseljena još od kamenog doba, ima oko 16 arheoloških lokaliteta. Ovu lepotu Srbija treba da iskoristi kao veliki turistički potencijal. Zaštita autohtonih vrsta je imperativ svake države. Svako od nas treba da doprinese zaštiti ugroženih vrsta i staništa. Treba sačuvati to izobilje koje imaju naši rezervati. Sačuvati i čuvati okruženje biodiverzitet i lepotu Srbije. Treba čuvati okolinu i zbog nas, zbog prava čoveka na život i razvoj u zdravoj sredini. Htela bih samo još nešto da kažem, sedam kilometara od Ludoškog jezera nalazi se Palićko jezero gde je trenutno počela sanacija Palićkog jezera zahvaljujući nemačkoj ambasadi, nemačkoj državi koja je uložila 6,5 miliona. Sanacija jezera će trajati nekoliko godina, jer je jezero uništavano decenijama. Hvala vam.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Jasmina Obradović. Da li neko želi reč? Izvolite, koleginice.
Zahvaljujem predsedavajući. Poštovani ministre, cenjene kolege narodni poslanici, dragi građani Republike Srbije, u diskusiji po ovom amandmanu osvrnuću se na rad i nadležnosti gradske Uprave za zaštitu životne sredine grada Novog Sada. Dakle, odlukom o gradskim upravama grada Novog Sada obrazovana je gradska uprava za zaštitu životne sredine. U gradskoj upravi za zaštitu životne sredine obavljaju se poslovi koji se odnose na: pripremu, donošenje, realizaciju programa planova zaštite životne sredine, pripremu predloga za utvrđivanje visine posebne naknade za zaštitu i unapređenje životne sredine, kontinuiranu kontrolu i sistematsko praćenje stanja životne sredine putem ovlašćenih i stručnih organizacija, informisanje i objavljivanje podataka o stanju i kvalitetu životne sredine, zaštitu prirode i zaštićena prirodna dobra primenom domaćih i međunarodnih propisa i standarda, pripremu i donošenje akata o zaštiti određenih prirodnih dobara itd. itd. Dakle, grad Novi Sad, gradska uprava za zaštitu životne sredine ima jedan sistemski pristup ovoj izuzetnoj ozbiljnoj materiji. Gradska uprava koordinira podstiče, pomaže i učestvuje u realizaciji zadatih programa. Gradska uprava donosi finansijski plan i plan javnih nabavki gradske uprave i vrši strogi nadzor i kontrolu nad tim. Položaj i nadležnosti gradske uprave za zaštitu životne sredine utvrđeni su Odlukom o gradskim upravama grada Novog Sada. Odnos gradske uprave za zaštitu životne sredine prema Skupštini grada zasniva se na pravima i dužnostima utvrđenim zakonom. Gradska uprava za zaštitu životne sredine grada Novog Sada je obavezna da Skupštinu grada, gradonačelnika i gradsko veće obaveštava o vršenju poslova iz svog delokruga, daje obaveštenja, objašnjenja i podatke iz svog delokruga koji su neophodni za rad Skupštine grada, gradonačelnika i gradskoj veća itd. Na kraju, želim samo da napomenem, da našim amandmanima afirmišemo sveukupni razvoj u ovom slučaju konkretno u sferi zaštite životne sredine, a u danu za glasanje podržaću set predloženih zakona iz domena zaštite životne sredine.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Radovan Jančić. Da li neko želi reč? Izvolite kolega.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Poštovani narodni poslanici, gospodine ministre, naš najveći izazov je kako da dosegnemo visoke standarde u EU u pogledu zaštite životne sredine koji se neprestano usavršavaju kada imamo prilično teško zatečeno stanje i kada su potrebna velika sredstva za investiranje ne bismo li stepen zaštite podigli na nivo održivog razvoja i unapredili ekosistem u celini. Jedna od najvećih prepreka održivog razvoja jeste svakodnevno stvaranje ogromnih količina koji zagađuju vodu, vazduh i zemlju. Nekontrolisano postupanje sa otpadom predstavlja opasnost za zdravlje ljudi, biološku raznovrsnost i klimatske promene. Usvajanjem standarda, novi pristup u postupanju sa otpadom omogući će revalorizaciju ekonomske vrednosti otpada i obezbediti najviše standarde zaštite zdravlja ljudi i životne sredine i time svakako doprineti sveukupnom razvoju Republike Srbije. Zato je u Srbiji u planu da se zatvore i saniraju sve postojeće deponije i izgradi prema nacionalnoj strategiji 29 regionalnih centara i da otpad konačno postane resurs. Godine 2015. započelo se sa izgradnjom jednog takvog regionalnog centra u Subotici, za grad i za opštine Mali Iđoš, Bačka Topola, Senta, Kanjiža, Čoka i Novi Kneževac. Vrednost projekta je 24,35 miliona evra, 20,15 miliona evra obezbeđeno je kod fondova EU, 3,2 miliona evra obezbedila je Vlada Republike Srbije, milion evra osnivači opštine regionalnog sistema. Vi ste gospodine ministre dobro upoznati sa ovim projektom, bili ste nedavno u Subotici, pa očekujemo od vas, s obzirom da je sistem spreman za probni rad da se stavi u funkciju, obavi tehnički pregled i izvrši primopredaja. Ovo kažem iz razloga jer je te 2015. godine i u svim opštinama osnivača i u gradu u Subotici bila na vlasti DS, pa je i ovde došlo do ozbiljnih sumnji u pogledu odabira izvođača i isporučioca opreme, sa pitanjem da li se sistem može pokrenuti i da li je na regularan način izvođač izabran. Što se tiče zatvaranja postojećih deponija Novi Kneževac i u saradnji sa Institutom „Kirilo Savić“ pripremio projekat sanacije i revitalizacije postojeće deponije i spreman je da vam dostavi na dalje postupanje. Na kraju, predložene izmene i dopune svakako da treba prihvatiti jer su u funkciji razvoja poljoprivrede i obezbeđuju našim poljoprivrednicima i poljoprivrednim gazdinstvima mogućnost da ostvare prava na sredstva kod fonda od pretpristupne pomoći za ruralni razvoj koji zovemo IPARD 2. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Vlado Babić. Da li neko želi reč? Izvolite kolega.
Poštovani predsedavajući, uvaženi gospodine ministre sa saradnicima, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, u sklopu današnje diskusije predlažem amandman na član 1. Predloga zakona kojim se vrši izmena u članu 90b Zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti životne sredine dodaje se novi stav dva koji glasi – Ovim zakonom podstiče se sveukupni razvoj Republike Srbije sa posebnim osvrtom na zaštitu životne sredine. U okviru ovog člana zakona i njegove dopune govorio bih o specijalnom rezervatu prirode Gornje Podunavlje. Ovaj rezervat je jedan od dunavskih bisera kako Vojvodine tako i Srbije. On je ostatak nekadašnjih plavnih predela Podunavlja i ono je složeni mozaik vodenih i kopnenih ekosistema koji čine nekoliko odvojenih celina: Monoštorski rit, Apatinski rit, kao i područje Štrpca, Kozare i Karapandže. Najveći deo rezervata pokriven je kompleksnim šumama, a ovako očuvani izvori, izvorne biotipi retko gde se mogu sresti kako kod nas tako i u Evropi. Specijalni Rezervat prirode „Gornje Podunavlje“ je zaštićeno prirodno dobro prve kategorije, koje se prostire uz levu obalu Dunava u predelu između 1.367. i 1.433. kilometra njegovog toka. Treba istaći da je on deo velikog Riskog kompleksa koji se proteže i kroz susednu Mađarsku i Hrvatsku. Osim biološke raznovrsnosti, Gornje Podunavlje krasi i autentično kulturno nasleđe. Kao rezultat prilagođavanja života pored velike reke i njenim ćudima nastali su karakteristični izvorni običaji, nošnje, jezik, ribolovni alati, čamci i specifična jela kao, recimo, čuveni riblji paprikaš koji se najbolje kuva i najbolje se pravi na područnu Bezdana, Bačkog Monoštara, Sombora, Apatina i Bogojeva. I to privlači goste i tako Gornje Podunavlje čini vrlo atraktivnom turističkom destinacijom za sve posetioce. Dunav je sa svojim tokom i rukavcima, tzv. „dunavcima“ i poplavnim vodama dao, to moramo istaći, osnovni pečat Gornjem Podunavlju, tako da je specijalni rezervat prirode postao značajan centar biodiverziteta, pri čemu se ovo bogatstvo ogleda u prisutnosti 55 vrsta riba, 11 vrsta vodozemaca, devet vrsta gmizavaca, 230 vrsta ptica, 51 vrste sisara, itd. Zbog svojih izuzetnih prirodnih vrednosti, 1989. godine proglašeno je za međunarodno značajno stanište ptica IBA, a 2005. je proglašeno za značajno područje za biljke IPA. Ono je u sastavu i sastavni deo potencijalnog rezervata biosfere „Drava – Mura“, ima status vlažnog područja Ramsavske konvencije od 2007. godine. Ribolovne vode specijalnog Rezervata „Gornje Podunavlje“ izuzete su iz ribarskog područja „Dunav 1“, zato je neophodan srednjoročni program razvoja unapređenja i korišćenja faune riba. Neke vrste riba su trajno zaštićene u ovom rezervatu kao, recimo, moruna, linjak, zlatni karaš, čikov, zatim rečni potočni rak, itd. Zbog svega toga čuvarska služba od pet čuvara pokriva 24 časa zaštitu ovog područja, a u periodu mresta u zaštitu ovih vrsta riba uključuju se i volonteri. Pored toga, specijalni rezervat prirode „Gornje Podunavlje“ nudi mnoštvo različitih naučno – rekreativno – turističkih sadržaja kao što su obilazak šetne staze Štrbac i Karapandža, vožnja katamaranom Dunavom, poseta tradicionalno Ribaru, poseta etno kući „Mali Bodrog“ uz kulturno umetnički program folklornog društva iz Baškog Monoštera, poseta zanatlijama, to su tradicionalni stari zanati kao čamdžija, rogozar, klompar, kovač. Zato treba raditi na očuvanju ovog specijalnog rezervata, kao i sveukupne naše životne sredine. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, kolega Babiću. Poštovani narodni poslanici, pre nego što nastavim rad dozvolite mi da u vaše i u svoje ime pozdravim predstavnike organizacije „Mreža mladih – MANIFEST“ koji trenutno prate deo današnje sednice sa galerije Velike sale. Molim vas da ih pozdravimo aplauzom. Reč ima ministar, gospodin Trivan. Izvolite.
Dame i gospodo, dozvolite mi da pre nego što kažem nekoliko rečenica i ja pozdravim ove mlade ljude koji su svakako jako važna karika u zaštiti životne sredine. I uopšte, za Ministarstvo životne sredine nevladin sektor ima izuzetan značaj. Ako je nešto uspelo ovih godinu dana u Srbiji, uspela je ta naša kopča sa nevladinim sektorom i hvala vam na tome što podržavate ovo što radimo u zaštiti životne sredine. Ne mislim na Ministarstvo, mislim na zaštitu životne sredine. Hvala vam što ste tu. Što se odgovora ili bar komentara tiče, dozvolite mi da za grad Kraljevo kažem da je za nas grad Kraljevo neobično važan centar i znamo zašto je to tako. Da podsetim da vi svoj otpad komunalni odlažete na smetlište „Kulagića ada“ i da je dobijena saglasnost Ministarstva životne sredine za projekat sanacije i rekultivacije. Projekat je završen. Isto tako, moramo reći da je otkupljeno zemljište za proširenje deponije i u toku izrada idejnog projekta sanacija i proširenja, kako ste vi zapravo samo i dotakli. Takođe, moram da kažem da je ovo jedan od projekata koji želimo da pripremimo za konkurisanje za IPA sredstva. Mislim da to odlično ide i verujem da će to biti baš onako kako treba. Još uvek nisu obuhvaćena seoska područja, ali to ćemo sa rukovodstvom opštine još razgovarati. To je deo priče koji je neophodan da bi se ovo rešilo. Dakle, Kraljevo može da se nada apsolutno boljim danima. Ono vreme koje je proteklo i koje je propušteno poslednjih, ne znam, nekoliko godina je prošlo. Ja sam se video tamo sa kolegama iz vaših opština, i moji saradnici, zaključili smo da više čekanja nema, da je prošlo vreme čekanja i da je sad vreme da se radi. Evo, mi sada radimo zajedno sa vama, jer zajedno smo u mogućnosti da taj deo posla uradimo, kao što to radimo sa Nišom i ostalim gradovima. Što se Subotice tiče, takođe, moram da kažem da je izbor izvođača koji je stupio na posao posle donacije koju je dala EU upravo izvršila EU, i o tome ćemo nekom drugom prilikom, a da su se naši podizvođači, opština i svi koji su učestvovali onoliko namučili ne bismo li nekako projekat izveli do kraja. Mi, evo, dajemo sve od sebe da to zaista tako i bude i biće. Nema nikakve dileme, jer su se i okolnosti promenile, ali i mi smo se promenili. Nismo ni mi više isti kakvi smo bili. To je, mislim, postalo čini mi se važan faktor, jer su shvatile i kolege iz EU da mi ozbiljno mislimo sa ovim stvarima i da ćemo sve stvari koje mogu biti problem otvoriti javno. Prema tome, nema razloga više da se čeka. Ministarstvo je apsolutno angažovano u tome i u kontaktu i u zajedničkom radu sa lokalnom samoupravom oko svega toga i potpuno smo harmonizovani i potpuno smo na istim talasnim dužinama. Kolegi koji je ovako divno govorio o Gornjem Podunavlju moram da kažem da mislim da bi opština trebalo da mu da i oda priznanje značajno za ovako divnu priču o sopstvenom kraju. Gornje Podunavlje je jedan od najlepših bisera koji Srbija, razume se, ima. Od svega što ste spomenuli ja ću se samo emotivno vratiti na morunu i sve ono čega zapravo niže negde više nema zbog različitih razloga, Đerdap 1, Đerdap 2, itd, ali mi nećemo odustati od toga da Elektroprivredu Srbije ubedimo da se moraju napraviti riblje staze i da sve ovo od čega i vi zavisite uzvodno od nas dole, jer je osam iz Kladova, učinimo prirodu onakvom kakva je nekada bila ili bar približno tome. Zaključiću time što ste u stvari rekli i vi i koleginica pre vas da mi ovde, između ostalog, kada pričamo o zaštiti, mi zapravo pričamo o lepoti. Treba li reći koliko je naša zemlja zapravo lepa i da imamo šta da štitimo, a za mene je to aksiom, to se ne dokazuje. Hvala vam što ste na ovaj način govorili o Srbiji u stvari.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Aleksandra Maletić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Marijan Rističević. Da li neko želi reč? (Da) Kolega Rističeviću, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, kolega Babić je rekao da u Podunavlju ima devet vrsta gmizavaca. To je delimično tačno. Ja poznajem i desetu vrstu. Po pitanju životne sredine ja u Podunavlju poznajem i desetu vrstu gmizavaca, to su „moralni gmizavci“ i ja sam ih upoznao likom i delom. Da vas podsetim da vrhunski patriotizam, da podsetim one koji to nisu činili, da je vrhunski patriotizam za mene braniti životnu sredinu od sopstvene Vlade. Ja ću to činiti. Oni pre nas to nisu činili, iako su znali da u životnoj sredini u 20. veku, početkom 21. čovek napravi više štete zemaljskoj kugli po pitanju životne sredine, nego sve generacije pre toga, celoj njenoj istoriji. Ja ću reći šta su radili, ta deseta vrsta u Podunavlju, koju ja zovem „moralni gmizavci“. Neko bi rekao „moralni gmizavci žute boje“, ali mi te boje baš nisu toliko bitne, jer je bilo više vrsta tih boja. Oni su kameleoni. Ta vrsta gmizavaca može da bude i kameleonska. Ja verujem da su možda se neki sad plasirali i u naše redove, ali Bože moj, ja ću da govorim o fabrici za reciklažu olovnih akumulatora u mom gradu i da pitam da li ima neko snage da kazni taj varvarski čin prema životnoj sredini u opštini Inđija? Da podsetim, a više puta sam o tome govorio, „moralni gmizavci“ da bi dobili stan u Beču su bili u stanju da od zadruge otmu zemljište i da ga prevedu na fizička lica, nosioce lokalne vlasti. Da bi ga preprodali što skuplje, na tom zemljištu na kome su bunari, na kome je vodozahvat, koji je tada bio regionalni vodozahvat, da bi ga izbrisali promenili su čak i prostorni plan, falsifikovali broj parcele. Uhvaćeni u svemu tome, ali su ipak uspeli da izgrade fabriku za reciklažu olovnih akumulatora na vodozahvatu Inđija. Da li iko ima snage da kazni, kako sam već rekao, taj varvarski čin prema građanima Inđije, a možda i šire? Tu svakog trenutka preti ekološki incident. To što su oni na takav način dobili odgovarajuće dozvole, to je problem bivše vlasti, ali može da bude problem i ove ili neke buduće vlasti, jer ne znamo kada će nastupiti posledice, jer otpadne vode ne idu čak ni u kanalizaciju. Na kilometar od centra Inđije, na vodozahvatu, ponovo ću reći, Fabrika za reciklažu olovnih akumulatora, koja ima upojni kanal iznad samog vodozahvata i bunara u koji se plasiraju otpadne vode. Pitam vas, po pitanju ekološkog incidenta, ne znam koja će Vlada biti, ali je, rekao sam, vrhunski patriotizam braniti životnu sredinu ne samo od bivše vlade, već i od svoje Vlade, ukoliko je to potrebno. Zato tražim od Ministarstva i Vlade da kazni taj čin koji se desio u Inđiji, spreči i predupredi mogući ekološki incident, koji se može desiti zahvaljujući moralnim gmizavcima desete vrste u Podunavlju. NJima se mora stati na put. Ta deseta vrsta koja ugrožava životnu sredinu sa punim pravom treba da nestane sa zemaljske kugle. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Orlić. Da li neko želi reč? Kolega Orliću, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, među pozitivne rezultate, odnosno pozitivne posledice usvajanja ovog zakona, i o tome su danas govorili narodni poslanici SNS, nesumnjivo spadaju, s jedne strane, mehanizmi da se obezbedi kofinansiranje onih projekata koji se finansiraju iz fondova EU, sa druge strane, ispunjavanje uslova da se sa uspehom iz ove zemlje konkuriše za fondove iz IPARD sredstava, dakle, upravo u oblasti poljoprivrede. I jedno i drugo je za nas, naravno, važno. Važno je i zbog uspeha naše države, važno zbog uspeha naših proizvođača. Nije samo tu reč o čuvenih 160 miliona evra opredeljenih sredstava za podršku. Ideja je svakako da se kao vrednost, trajna vrednost, napravi mnogo više. Važno je to i zbog naših ukupnih odnosa i sa državama EU, ali i sa svima onima koji pažljivo prate zavoj tih odnosa. Investitori kao jako važne i jako dobre poruke uvek prihvate činjenicu da je Srbija prepoznata kao neko ko se sa uspehom nosi sa izazovima u evrointegracijama i koja u tome pokazuje da zna šta radi. Između ostalog, i ona činjenica da više od polovine svih investicija koje u ovaj region dođu završi u Srbiji, direktna je posledica činjenice da smo mi ovom procesu uspešni. Naravno, ne samo po ovim pitanjima, naravno, ne samo u oblasti poljoprivrede, Srbija ovakav odnos pokazuje i izvan evropskog prostora. Ovih dana u zvaničnoj službenoj poseti Kazahstanu boravi predsednik države Aleksandar Vučić. Među najvažnije poruke koje smo dobili možemo da svrstamo činjenicu, dakle, zajedničku konstataciju dvojice predsednika država da su već postignuti izvanredni rezultati u smislu međudržavne saradnje upravo u oblasti poljoprivrede, naravno uz one rezultate koji se odnose na saradnju u vojno-tehničkom sektoru. Dalje, da postoji dobar prostor da se poveća i izvoz mlečnih proizvoda iz Srbije i izvoz mesnih proizvoda iz Srbije, da se ujedno traže i dugoročna rešenja za našu „Petrohemiju“, vrhunski važno pitanje, i da se privlače investitori iz Kazahstana, da se dodatno zainteresuju za Srbiju, ali i upravo u sektoru poljoprivrede, dakle, vidi se. Mi i u ovom delu sveta jako dobro znamo šta želimo, znamo šta radimo, i nalazimo dobar prostor da to i učinimo. Nedelju ili dve pre toga ovakve smo poruke mogli čuti iz Narodne Republike Kine, gde je takođe lično bio prisutan predsednik države Aleksandar Vučić i gde je među dobre rezultate koje smo tada zabeležili zavedena i činjenica da će biti i dodatnog prostora za izvoz mesnih proizvoda, što su ovde neki dočekali sa već čuvenim lakrdijaškim ponašanjem i potpuno neinteligentnim pokušajima da se od toga prave loši vicevi. Znate, kada neko za državu Srbiju, za naše proizvođače obezbedi dodatni prostor da se više izvozi u tako veliko i značajno tržište kao što je kinesko, nekima je to smešno. Znate već kome, onim velikim stručnjacima, pre svega, za ekonomiju, ali i stručnjacima za sve živo, poput Dragana Đilasa, koji evo ovih dana objašnjava MMF-u da on zna da tumači ekonomske parametre i kretanje kako treba, a MMF nema pojma. On će njih danas da nauči i poduči da je on tu potpuno u pravu, a MMF greši i verovatno će o istom trošku da im objasni da i 2008. godine, kada je MMF objašnjavao da to što rade Đilas i ekipa nije za Srbiju dobro, da se već previše opteretila i da nova opterećenja u smislu trošenja bez ikakvog smisla mogu samo u katastrofu da je odvedu, a Đilas tvrdio da je to sve potpuno u redu, normalno, i da nikakve opasnosti nema, sad će verovatno MMF-u da objasni da je on i tada bio u pravu, a MMF nije imao pojma i da pola miliona ljudi koji su završili na ulici u stvari treba da mu budu verovatno zahvalni. Dakle, ti lakrdijaši i prema ovim pitanjima koja se odnose na mesto Srbije u svetu i na uspehe koje Srbija pravi pokazuju šta i koliko znaju, odnosno ne znaju. Za to vreme, Srbija se ozbiljno bavi poslovima koji se tiču njene koristi. I unapređenjem izvoza i unapređenjem ekonomske saradnje svoje mesto u svetu definiše susretima Aleksandra Vučića i svetskih državnika i sa istoka i sa zapada na najvišem mogućem nivou, pokazuje da zna da zaštiti svoj interes, pokazuje da zna da izbori svoje mesto, dakle, rečju, da postane uspešno i od strane uvažavano društvo, sve potpuno suprotno od onog tužnog, opustelog i do kraja opljačkanog društva DOS palanke, kakvo su Đilas i ekipa jedino umeli da prave u ovoj zemlji. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Milija Miletić. Da li neko želi reč? Kolega Miletiću, izvolite.
Zahvaljujem se. Uvaženi ministre, kolege poslanici, građani Srbije, ja sam podneo amandman na član 1. vezano za Zakon o zaštiti životne sredine, gde sam uvek mojim amandmanima govorio da stavim akcenat na razvijena područja, na brdsko-planinska područja, na životne sredine kao što je opština Svrljig, kao što je opština Bela Palanka, grad Niš i okolina, jugoistočna Srbija je stvarno prelepo mesto za življenje, gde je priroda dala sve, gde mi tu prirodu moramo sačuvati. Ja sam na konto toga uvek govorio, a i sada bih voleo, u okviru ovog amandmana, jer stavljam akcenat na zaštitu životne sredine, na ekološki potencijal tih naših sredina. Mogu sigurno da kažem da ekološki potencijal u našim sredinama, gde je Niš kao centar jugoistočne Srbije i okolne opštine, ostvarimo veliku mogućnost što se tiče turizma, razvoja turizma, ali na konto toga, mi moramo mnogo više staviti akcenat na životnu sredinu. Mi imamo velikih problema kao lokalne samouprave na jugoistoku Srbije, velikih problema sa budžetima, zato što su to mali budžeti, a ulaganje u životnu sredinu jeste jedan veći poduhvat. Konkretno, veliki broj naših malih opština, kao što je opština iz koje ja dolazim, Svrljig, kao što je Bela Palanka, Gadžin Han i veliki broj takvih opština, nemaju mogućnosti da obezbede sredstva u okviru svog budžeta da odrade određene projekte sa kojima mogu sutra da apliciraju prema projektima EU i na taj način da obezbede sebi sigurno bolju i lepšu životnu sredinu, gde mogu sutra konačno i da se ljudi bave i turizmom, da nema tu deponija, malih deponija u našim selima, da se reše problemi naših reka. Recimo, reka Timok, koja prolazi kroz Svrljig, koja je stvarno prelepa reka, u delu ispod Svrljiga nemamo kolektor za otpadne vode, tako da imamo započet projekat, ali nemamo dovoljno sredstava da taj projekat završimo, a konačno, i da taj projekat realizujemo. Mislim da bismo mi imali potrebe da se u okviru ovog ministarstva obezbedi više sredstava. I, moje pitanje prema vama, uvaženi ministre, je da li će u narednom periodu vaše Ministarstvo imati mogućnost da izdvaja više sredstava za naše male sredine, da kroz te projekte koje mi sutra možemo da realizujemo, da obezbedimo bolju životnu sredinu, a samim tim, veliku šansu za razvoj seoskog lovnog turizma i ostalih vidova turizma. Inače, opština iz koje ja dolazim, Bela Palanka, Gadžin Han, to su opštine gde je stvarno lepa životna sredina, lepa priroda, ima Stara planina, koja se nalazi u delu moje opštine, ima Suva planina, koja se nalazi u delu Gadžinog Hana. To su stvarno lepote koje su izmišljene za uživanje. Ja vas pozivam, sve kolege poslanike, da stavimo akcenat na razvoj takvih sredina, na razvoj takvih malih opština, na razvoj Niša, jer smo svedoci da grad Niš stvarno ima kapaciteta. Radi se i ulaže se u Nišu. Konačno, kada sve to bude urađeno, sa razvojem malih opština, naše poljoprivrede, naših sela, brdsko-planinskih područja, biće i razvoja, siguran sam, naše zemlje Srbije. Srbija je nešto najlepše u svetu. Mi to moramo čuvati. Priroda nam je dala sve, čuvajmo prirodu i, uvaženi ministre, molim vas, odgovorite mi – da li ima mogućnosti da se više ulaže u male sredine za projekte kojima se rešavaju problemi u našim životnim sredinama, u našim malim opštinama? Hvala još jednom.
Zahvaljujem. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Martinović. Da li neko želi reč? Izvolite, kolega Martinoviću.
Gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine ministre, intencija mog amandmana je da se zaštita životne sredine poveže sa sveukupnim razvojem Republike Srbije. Drugim rečima svima je jasno i nadam se da ćete se složiti samnom da nema efikasne zaštite životne sredine ako ne budemo imali uspešnu i razvijenu ekonomiju. Ovde su pojedine kolege, kako iz vlasti, tako i iz opozicije, govorile o tome da nam treba više novca u budžetu za zaštitu životne sredine i ja se sa tim slažem, ali tog novca ne može da bude ako ne budemo podigli našu ekonomiju na još viši nivo i ako ne budemo nastavili dalje reforme, kada je u pitanju sređivanje naših javnih finansija. Ono što želim da istaknem, a mislim da je tesno povezano sa većim budžetskim izdvajanjima za životnu sredinu iz budžeta Republike Srbije, jeste nekoliko ekonomskih i finansijskih pokazatelja. Srbija je u protekle tri godine napredovala za 50 mesta na Duing biznis listi Svetske banke. Već treću godinu za redom imamo suficit u budžetu i u ovoj 2018. godini očekuje se rast BDP od 4,5 do 5 procenata. To govori da je Srbija na dobrom putu i da ćemo svakako već u narednoj godini i u narednim godinama imati više novca i za finansiranje u oblasti zaštite životne sredine. Moj kolega Vladimir Orlić je već o tome nešto rekao. Ja želim samo da se nadovežem. Predsednik Republike Aleksandar Vučić se već dva dana nalazi u poseti prijateljskom Kazahstanu. Jedna od tema o kojoj se govori, pored onih političkih tema, a to je da je Kazahstan nama prijateljska država koja priznaje suverenitet i teritorijalni integritet Republike Srbije, jedna od tema o kojoj se razgovara jeste i revizija našeg Ugovora koji imamo sa Evroazijskom unijom, a radi se o bescarinskom izvozu određenih vrsta proizvoda iz Srbije na tržište koje broji više od 185 miliona ljudi. U pitanju su Kirgizija, Jermenija, Kazahstan, Rusija i Belorusija, a u pitanju su sledeći proizvodi: pojedine vrste sira, zatim živinsko meso i cigarete. Ono što je takođe važno, a to je da je predsednik Republike, vezano za reviziju ovog ugovora sa Evroazijskom unijom, istakao, čak je insistirao na toj reči, dakle, bukvalno je molio predsednika Kazahstana da omogući uvoz 5.000 automobila iz Srbije. Kao što vidite, svakoga dana predsednik Republike zajedno sa Vladom preduzima veoma važne korake da srpska ekonomija bude još jača, još snažnija, da apsolutno budemo lider u regionu, što se tiče privlačenja investicija. Kad smo već kod investicija, kolega iz poslaničke grupe Socijaldemokratske partije, koji dolazi iz Kraljeva, mislim da je propustio da kaže da će sutra upravo u Kraljevu biti svečano otvaranje, odnosno svečano obeležavanje početka radova za izgradnju nove fabrike „Leoni“, fabrike kablova u Kraljevu. To je važna vest za građane Kraljeva i celokupnog Raškog okruga, jer podrazumeva zapošljavanje velikog broja radnika iz Kraljeva i okoline i otvaranje novih radnih mesta. Ono što, međutim, zabrinjava, a to je da kad god za Srbiju dođu neke dobre vesti, bez obzira da li one dolaze sa zapada ili ovoga puta sa istoka, uvek se nađe neko ko želi da pokvari te dobre vesti i ko se ne raduje uspehu svoje rođene države. Dakle, kada se sve ovo dešavalo, kada je Aleksandar Vučić razgovarao sa najvišim predstavnicima Kazahstana, između ostalog i na važne ekonomske teme, juče se oglasio predsednik Nezavisnog društva novinara Vojvodine Nedim Sejdinović, koji je rekao da Vučić započinje novu sezonu lova na veštice, ali da će ovoga puta taj lov biti, kaže on, sistematičan i surov. Sada citiram šta je rekao gospodin Sejdinović koji se ne raduje ekonomskim i političkim uspesima svoje države: „Mislim da je izjava Vučića najava nove sezone lova na veštice, strane plaćenike, izdajnike, mudžahedine, ustaše, agente stranih službi, krtice itd. i da će ovoga puta obračun biti sistematičan i surov“. Rekao je Sejdinović u intervjuu za „Istinomer“. Dalje, kaže on, celokupna Vučićeva infrastruktura… Citiram šta je rekao juče čovek, ne shvatajući izgleda gde se nalazi, ne shvatajući da je Srbija danas jedna od najuspešnijih evropskih država, da smo treći po stopi rasta u Evropi, da smo politički i ekonomski stabilna država, da smo demokratska država. Nedim Sejdimović kaže na sve to: „Celokupna Vučićeva infrastruktura je duboko ksenofobna, antizapadna, nacionalistička i proruska i pitanje je dana kada će se ovde početi primenjivati Putinovske metode uspostavljanja i održavanje jedne manje-više otvorene diktature“ i da ne citiram dalje čoveka koji to ne zaslužuje. Hoću da vam kažem da očigledno imamo posla sa ljudima koji ne žele dobro svojoj državi, koji žele da unesu strah i nemir kod građana i koji žele da pokvare sve ono što je Srbija dobro uradila u proteklih nekoliko godina. Nadam se da građani Srbije dobro razumeju i da dobro shvataju ko radi svakoga dana u njihovom interesu, ko je spreman da dva dana boravi u Kazahstanu, da već sutra otvori u sedam sati ujutru prvu prodavnicu, evo, maše rukama jedan gospodin iz opozicije, on u to vreme verovatno spava, dakle da dva dana predsednik Republike bude u Kazahstanu, već sutra ujutru će da otvori prvu prodavnicu „Lidla“ u Beogradu, a u 16.00 časova će biti u Kraljevu, gde će se obeležiti početak radova na izgradnji nove fabrike „Leoni“ u Kraljevu. Kada imate sve to u vidu, onda vam ove izjave Nedima Sejdinovića, koji je očigledno glasnogovornik te tzv. elitne, demokratske, zapadne Srbije deluju prosto neverovatno. Nadam se da građani Srbije dobro razumeju ko radi u njihovom interesu a ko ne radi ništa, ko širi paniku, dezinformacije, ko sedi skrštenih ruku i svakoga dana samo kuka, kritikuje, a u životu za Srbiju nije uradio ništa dobro i, ne da nije ništa dobro uradio za Srbiju, nije uradio ništa dobro čak ni za svoju profesiju. Spustio ju je na najniži mogući nivo, jer to se vidi iz rečnika kojima se služe oni koji tvrde da je u Srbiji ugrožena sloboda medija. Ovde se upućuju najteže moguće uvrede na račun narodnih poslanika, ne samo od gospodina Sejdinovića, nego i od drugih ljudi koji pripadaju tom, da kažem, intelektualnom, medijskom i političkom krugu. Pre neki dan je Rodoljub Šabić, ja sam dobio čak i njegov odgovor na moje poslaničko pitanje, ponovo nazvao mene lažovom, za Marjana Rističevića je ponovo rekao da je bedni, lažljivi lupež, a evo juče, kada Aleksandar Vučić u Kazahstanu pregovara o tome da se revidira ugovor sa evroazijskom unijom da bi ojačala srpska ekonomija, da bi između ostalog ojačao i srpski seljak, Sjedinović pominje neki lov na veštice, na strane plaćenike, izdajnike, mudžahedine, ustaše, agente stranih službi itd. Nikada Aleksandar Vučić, takav rečnik nije upotrebljavao, nikome nije pretio, ali se zato svakoga dana, na račun nas i SNS, na račun Vlada Republike Srbije, na račun predsednika Republike Srbije upućuju najgore moguće uvrede. No, bez obzira na to gospodine ministre, imaćete podršku poslaničke grupe SNS i prilikom donošenja ovog zakona i prilikom preduzimanja svih onih važnih mera, za koje ne mislim ni da su nimalo jednostavne, koje su teške, koje zahtevaju jedan sistematičan pristup, imaćete dakle našu podršku da životna sredina u Srbiji bude zdravija, bude lepše, da Srbija u budućim generacijama ostavimo i kada je u pitanju zaštita životne sredine, boljom nego što je ona danas, ali se isto tako nadam da će te shvatiti našu poruku da nema zdrave životne sredine bez snažne i jake srpske ekonomije.
Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Ana Karadžić. Da li neko želi reč? Izvolite koleginice.
Zahvaljujem poštovani predsedavajući, poštovani ministri, sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici. Podnela sam amandman, kako bi istekla važnost očuvanja i poboljšanja uslova zaštite životne sredine u Srbiji. Prioritet mora imati ljudsko zdravlje, moramo uticati na očuvanje vazduha, kvaliteta vode, kao i otrovne hemikalije koje se koriste. Prema Svetskoj zdravstvenoj organizaciji, imamo podatak da na 20% smrtnosti u Evropi utiče životna sredina. To je ogroman procenat i zbog toga moramo što pre preduzeti neke mere. Potrebno je da kontinuirano imamo edukaciju, kako deca od osnovne škole, odraslih, ali pre svega sistema. Najvažnije je za početak edukovati lokalne samouprave, gradove, opštine, jer od njih sve polazi. Oni su ti koji su na terenu i koji su sa građanima. Koliko će trajati proces pridruživanja EU, to ne možemo znati, ali je poglavlje 27. značajno zato što nas tera da što ozbiljnije shvatimo ovu oblast i tera nas da što pre dođemo do nekih rešenja i da što više radimo na tome. Kolege su govorile o deponijama, vi ste takođe pominjali zašto je zagađena Srbija, zašto su seoska domaćinstva zagađena, dali ste određena rešenja da samo jedna kanta, kubik od prilike da se odnosi frekventno, da bi to imalo nekog uticaja na poboljšanje. To je značajan podatak da je se došlo do tog rešenja i ne znam da li je to, vi ćete mi reći da li je to teško sprovodivo, zato što bi značajne rezultate doneli. U skladu sa tim, ja sam htela i da, ne znam da li se sećate kada ste bili u toku vašeg mandata, kao gradskog sekretara, opština Voždovac je imala eko-patrolu, ja sam kao član veća bila zadužena, između ostalog za resor životne sredine i to su bila jedni mali koraci ka tome da pomognemo životnoj zajednici. Ne kažem da smo u tom trenutku bili dovoljno edukovani za to, smatramo da treba još bolje edukovati lokalne samouprave, ali je sistem eko-patrole dao neke rezultate, jer su se građani javljalo konstantno, davali su neke predloge i javljali su gde se nalazi otpad, uglavnom su to bile površine koje nisu bile pod nadležnosti JP Zelenilo Beograd i treba i tu naći neko sistemsko rešenje kako te površine održavati. Ne znam da li se do sada došlo do nekog rešenja, ali su uglavnom to bile veoma zagađene površine, čak i neki novonastali parkovi, da kažem, divlje nastali parkovi gde su se deca igrala, su jako zagađeni. Eko patrola je izlazila na teren svakodnevno. Mi smo imali službu koja je primala pozive i već sutradan smo imali ljude na terenu i to je značajno uticalo i na svest građana koji su se nalazili tu. Izlazile su i komšije da pomažu u sređivanju itd. To je jedan način na koji smo napravili neki mali korak, ali zaista je potrebno sistemsko rešenje. Nadam se da će uskoro biti neko i usvojeno. Na samom kraju, pohvalila bih nameru za tih 40 miliona koji će se uložiti u pošumljavanje. To je goreća oblast kada govorimo o zaštiti životne sredine i nadam se da ćete nastaviti tim putem. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar, gospodin Trivan. Izvolite.
Dame i gospodo, ova vrsta inicijative koju ste iskazali u ranijem periodu je eklantantan primer kako država nikad ne može sama i kako isključivo uz pomoć građana može da nadoknadi onaj deo za koji nijedna država na svetu nema kapaciteta. Tako i priča o ekološkim patrolama je potencijalno jako važna, bar za mene. Ja sam se nekada u godinama kada sam bio prilično mlađi, bavio ovim poslom u nevladinim organizacijama, razumevajući dobro koji je to ugao nas koji smo građani, za razliku od onih koji su u državi. Svako tu ima svoj deo posla. Dakle. Ono što hoću da vam kažem, to je da smo namerni da na nivou Srbije pokušamo da nešto slično izvedemo. Pokušavamo sada da to osmislimo na način na koji to ima smisla, da obezbedimo logistiku za sve to. Danas je tehnika napredovala, mobilni telefoni itd, najveći problem u čitavoj stvari neće biti, već ono što ste vi, ne samo vi rekli, aludirali, a to je pitanje nedostatka sistemskih rešenja. Upravo jedna od misija Ministarstva životne sredine je da pokuša da ušnira sva ministarstva u ovo što radimo. To je ujedno i najteži posao koji stoji pred nama. Ne bismo mnoga zakonska rešenja harmonizovali. Jedno od tih rešenja koje je očigledan primer za čitavu Srbiju je pitanje recimo, ambrozije. Ne možete rešiti pitanje ambrozije zato što u državi ne postoji adekvatan propis ili ono što postoji se ne poštuje dovoljno na terenu, dakle, u praksi, a to je da svaki vlasnik zemljišta mora da vodi računa o tome u kakvom je stanju parcela koju ima. Dakle, to su rešenja koja moraju da budu primenjiva, odnosno se moraju primeniti. U tom smislu, mi, računajući na nove tehnologije, digitalizaciju i sve ono što je sada dostupno mnogo više nego pre pet, šest godina, hoćemo da uradimo. Mislim da ćemo mi tu zabeležiti pun pogodak, jer ogromna vojska mladih ljudi poput onih koji su bili danas ovde, želi da učestvuje u tome. Vaša iskustva su takva, ja ih veoma dobro znam i upravo nijedna država ne može imati dovoljno inspektora da bi rešila svako pitanje na terenu. Zbog toga je potrebno da svaki građanin u ovoj državi bude inspektor. Da smo to uspeli da radimo govori primer opasnog otpada gde smo imali na desetine prijava građana koji su zabrinuto, bez kompleksa prijavljivali lokacije na kojima smatraju da možda postoji nešto onog tipa koji zagađuje životnu sredinu. Dakle, ovim vam dajem za pravo i kažem, eto, postoje lokalne samouprave i deo civilnog društva u našoj državi koji i te kako razume šta radimo i koji i te kako je od velike pomoći našoj državi. Mi ćemo to primeniti na temelju naših iskustava iz Beograda. Hvala.
Hvala. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Bojan Torbica. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik Đorđe Komlenski. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Dame i gospodo, drugarice i drugovi, uvaženi ministre sa saradnicima, ja ću se složiti sa jednom vašom jučerašnjom konstatacijom da mi za izvesno vreme Srbiju nećemo prepoznati. Očigledno je krajnje vreme da mi odlučimo kakva će Srbija biti za pet ili deset godina, da li će to biti Srbija za koju mi tvrdimo da se sa njom dičimo zato što je lepa, zdrava, čista, sa čistim vazduhom, vodom ili će postati smetlište. Tome smo svi zaslužni. Složićete se, ja ću narodnim rečnikom reći, đubreta se u Srbiji nakupilo u svakom mogućem obliku. Ovo nije akcija koju možete sprovodi samo sa jednom nivoa. Slažem se da mnogo toga leži na lokalnoj samoupravi, ali složićete se da mnogo toga leži i na ministarstvu i na ljudima koji rade u i pri ministarstvu. Znate, pomalo nekad deluje besmisleno kada vidite ogromne napore EPS da recimo u Obrenovcu, tamo gde živim, pa mi je to najpoznatije, pokrene postupak odsumporavanja, odnosno da dođe, praktično obezbedi proceduru odumporavanja, da elektro filteri rade na najbolji mogući način, da se smanji zagađenje, a sa druge strane imamo da u Obrenovcu, svi znaju u Srbiji, prethodnih godinu dana, iskopamo više desetina tona opasnog, ja to kažem, otrovnog, kancerogenog otpada. Znate, građani Srbije vole Srbiju i to je ono što nije sporno. I svako od građana Srbije, ja sam siguran da će pomagati i ministarstvu i lokalnoj samoupravi i svakome, samo mu treba objasniti metodologiju kako to da čine. Ali, građani Srbije ne mogu da rade ono što treba i moraju da rade inspektori. Ja imam utisak da je malo konformizma preteranog u inspekcijama bilo i nadam se da će se nešto promeniti i da se menja u tom pravcu. Znate, ako vaš inspektor ispuni svoju kvotu i normu tako što piše prijave za koje ne mora da izađe uopšte iz kancelarije gledajući tamo parametre koji se dostavljaju iz raznoraznih javnih preduzeća, jer ona to poštuju, ona su dužna to da rade, a nije otpratio puteve opasnog otpada, nije ispratio da li je opasni otpad koji je ušao u Srbiju završio u Obrenovcu, u Topoli, zakopan tamo na nečijem imanju, ili je opasni otpad koji je nastao u Srbiji zakopan u Srbiji, ili spaljen, ili uništen, on nije uradio ništa dobro. Javna preduzeća u Srbiji, ja nemam nameru da štitim nikog, mogu i čine onoliko koliko im budžet dozvoljava. Progoniti ih je besmisleno. Na tome praviti karijeru i biti hrabar, a teret odgovornosti za obaveštavanje i praćenje monitoringa prebacivati na građane, zaista ćete se složiti da to nije u redu. Prihvatiću ja delimično objašnjenje da nema ni dovoljno inspektora. Tražite, podržaćemo da dobijete još više inspektora, ali inspektori su ti koji su obučeni da otprate put opasnog otpada od njegovog nastanka ili ulaska do izlaska ili do uništenja. Ne mogu to činiti samo građani Srbije, oni mogu da budu podrška u svemu tome, svesni. A da bismo bili i o tome kompletno svesni, mislim da treba da predložite na Vladi da se ozbiljno razmotri da li u škole od prvog razreda treba uvesti predmet koji će se zvati obrazovanje vezano za ekologiju i zdravu životnu sredinu. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar, gospodin Trivan. Izvolite.
Zahvaljujem se. Sam čin otvaranja pitanja opasnog otpada za mene koji se bavim više od 30 godina ovim poslom, a ne poslom, je potez koji je potez nekoga ko zna šta radi. I to što ponekad potcenjuju tu vrstu aktivnosti, nemam uopšte nameru da se bavim takvom vrstom spekulacija, i zašto to radimo i zašto baš sad to radimo i kako to baš sad želimo da radimo. Moj odgovor je na to – a šta smo radili 30 godina ili više? Dakle, znam šta radim, apsolutno. I negde uvek početak bude prvo u nama koji smo u administraciji država i pitanja – a šta vi to radite, poput ovoga što ste vi aludirali. Drugo pitanje – ko se to bavi opasnim otpadom u Srbiji. Vi nemate previše subjekata koji se bave opasnim otpadom i vrlo je jednostavno. Ponoviću. Kada uzmete koliko se opasnog otpada generiše u Srbiji, to prijave Agenciji za životnu sredinu, pođimo od toga da svi baš i nisu prijavili koliko su generisali opasnog otpada, kad uzmete u obzir koliko se uskladišti, zbrine i izveze, ponavljam, zaključite da ozbiljna količina nedostaje. A onda shvatite da morate i te kako da se pozabavite onima koji su registrovani da se bave opasnim otpadom. I ako mene pitate, Zakon o upravljanju otpadom ili posebnim tokovima otpada, koji reguliše ova pitanja o kojima pričamo, je odličan, zato što nikoga u lancu ne amnestira od toga da mora biti informisan šta se desilo, do samog zbrinjavanja otpada. E, tu su problemi. Problemi ne mogu da se reše preko noći, od toga da imam kao kiseonik veliku potrebu da značajno povećam broj ljudi u inspekciji, naročito dovođenjem potpuno novih ljudi, iz stotinu različitih razloga. S druge strane, mi smo, onog momenta kada smo shvatili da nam se dobar deo problema generiše od strane onih koji upravljaju opasnim otpadom, ušli u kontrolu svih preduzeća i firmi koje se bave upravo upravljanjem opasnim otpadom i mi smo upravo sada u akciji kontrole svih tih preduzeća. NJih nema previše, od otprilike 115 preduzeća koja su uopšte registrovana da se time bave, nama operiše negde 20-ak. Nije problem da sve to prekontrolišemo. Ali, ako bih se vraćao unazad, u godine iza nas, pitanje je kako su preduzeća koja su registrovana da se bave opasnim otpadom dobijala saglasnost i dozvole i da li oni koji su nadležni da provere da li neko ima uslove da bi se bavio opasnim otpadom, imaju. E, sad ćemo sve to morati da proverimo. I dalje bez moje želje da se vraćamo unazad i da ja isterujem bilo kakvu pravdu. Ne, ne, ne. Ja ću isterati pravdu zbog onog vremena koje je sada i koje će biti, a to je da sve mora da bude po zakonu, da preduzeća koja su registrovana za opasni otpad moraju da ispunjavaju sve uslove koje je zakon propisao, i ponavljam – mislim da je zakon odličan, a da zatim skrenemo pažnju svima i počnemo da se bavimo tim tokovima otpada. Pošto mi to sami nismo bili u stanju da uradimo, ja sam znao da će to tako biti, bar za početak, dok ne steknemo kapacitete, ja sam razgovarao sa kolegama iz BIA i tužilaštva da nam pomognu da to uradimo. Mi ne hapsimo, mi ne podnosimo prijave ove vrste, mi samo signaliziramo kakav proces mora da se isprati, da bi stvar bila jasna. Jer, kad pratite proces od onoga ko generiše opasni otpad do zadnjeg trenutka, onda ćete i pronaći zapravo gde su problemi. Sa moje tačke gledišta, problem je jednostavan. Zašto on do sada nije otvaran – to su pitanja za neke druge ljude, ne za nas, ali, to nije važno i ne želim da se vraćam na to. Otvorili smo pitanja. Država po prvi put donosi presude zbog zločina nad životnom sredinom i uveravam vas da zahvaljujući BIA i tužilaštvu ćemo da nastavimo to da radimo i ja ću im biti i te kako politička podrška, a vidim da i ovde imamo podršku da taj red napravimo u državi, jer je to pitanje zdravlja svih nas zajedno. I hvala vam na tome što ste kandidovali to pitanje. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Na član 2. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Vjerica Radeta, Branislav Mihajlović i zajedno Aleksandra Čabraja, Marinika Tepić, Sonja Pavlović i Jovan Jovanović. Da li neko želi reč? Koleginice Radeta, izvolite.
Gospodin Trivan nam se prvi dan ovde kada je govorio o Predlogu ovog zakona predstavio kao ministar bez granica. Sećate se, a evo da podsetimo, da je rekao da je posao očuvanja životne sredine toliko bitan da uopšte nisu bitne granice države i da je njemu sve jedno, da on ima odličnu saradnju, kako je rekao, sa kolegama iz okolnih zemalja i da je njemu svejedno da li će Srbija imati problema oko granice sa Hrvatskom, odnosno da li će Hrvatska da traži da nam, ne daj bože, otme 11 hiljada hektara obradivog zemljišta u zapadnoj Bačkoj, ali, ministra danas želimo da pitamo nešto drugo. Kako funkcionišete ministre, ne mislim vi lično, nego vaše Ministarstvo, da li uspevate da posao radite na celoj teritoriji Republike Srbije? Kakva je vaša uloga i šta uspevate i da li uspevate nešto da uradite u Nacionalnom parku „Šar-planina“? `Da li znate, da li ste nešto preduzimali, niste tada bili ministar, pre tri godine, u Skupštini opštine Štrpce, skupštinska većina, a ta lokalna skupštinska većina u Štrpcu, odgovara skupštinskoj većini ovde na nivou Republike Srbije, je 240 hektara na Brezovici, Turističkom centru Brezovica, 240 hektara su preneli Šiptarima? Da li ste vi tu nešto preduzimali i da li uopšte znate šta se dešava u državi Srbiji? Dakle - Nacionalni park „Šar-planina“ - Srbija, Brezovica - Srbija, Kosovo i Metohija - Srbija. Ako nemate problem da komunicirate van granica Srbije, nadamo se da ste i u granicama Srbije uspeli da nađete modus da se zabavite ovim veoma značajnim delovima i resursima naše države. Govorili ste takođe o pošumljavanju, koliko vi to zdušno radite, i dobro je ako radite, čak i ako je to jedan deo od onoga što ste vi rekli, svako zasađeno drvo je dobro da postoji. Nemamo mi ništa protiv toga, niti smo ljudi koji ne znaju šta je zaštita životne sredine i na koji način o tome treba da se vodi računa, naprotiv. Ali, opet pitanje, da li znate, recimo, da su stotine hektara šume od Merdara ka Kuršumliji posečene. Ovde sam pitala razne ministre, od Stefanovića, Nedimovića, ne znam da li još nekog, niko ne zna ko je nadležan, dakle, radi se o teritoriji opštine Kuršumlija. Šiptari lepo dolaze, seku šumu, privatnu, državnu, po više stotina hiljada evra su oštećeni privatnici, vlasnici, kome god se obrate niko ne zna ni ko je nadležan, ni kako može da im pomogne, očigledno niko ne može da im pomogne. Pitam ja sada vas – da li možete bar da im pošumite to, kada niste uspeli kao državni organi da zaštitite opštinu Kuršumlija i te ljude koji tamo žive, da li ćete bar da im pošumite taj deo, pa moraju da čekaju desetine godina da bude ono što su im Šipatri pokrali, ali bar da mirnije spavaju? Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik narodni poslanik Branislav Mihajlović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. U Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti životne sredine ja sam predložio da se član 2. briše, pa da obrazložim. U odnosu na postojeće rešenje, predloženim članom se finansiranje projekata proširuje i na fazu pripreme i na fazu realizacije projekta. Rešenje je loše iz razloga što se u fazi realizacije uvodi institut nepredviđenih troškova. Na ovaj način se želi postići netransparentno finansiranje projekta tokom čitavog projektnog ciklusa. Postavlja se pitanje – šta se tačno podrazumeva pod pripremom projekta? Koji su to troškovi? Šta su to nepredviđeni troškovi? Smatramo da ovako široko postavljena formulacija otvara ogroman prostor za diskreciona tumačenja, a samim tim i na zloupotrebe. Istim članom se definiše i tačka 21a, koja takođe predstavlja još jedan izuzetak od propisane obaveze sprovođenja javnog konkursa, a kojom se omogućava netransparentno sufinansiranje projekta koji se finansiraju između narodne razvojne pomoći i drugih finansijskih izvora koji zahtevaju sufinansiranje. Na ovaj način se želi postići da se praktično sva sredstva koja se dobiju iz inostranih izvora mogu trošiti diskreciono, odnosno po slobodnoj volji političara. Smatramo da je to apsolutno nedopustivo, posebno zbog toga što se očekuju ogromna sredstva, kako je i u samom Predlogu zakona navedeno. Smatramo da su navedene odredbe Predloga zakona samo priprema i stvaranje zakonskih uslova za planirano, netransparentno trošenje budžetskih sredstava. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 2. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Đorđe Milićević. Vlada i Odbor za zaštitu životne sredine prihvatili su amandman sa ispravkom, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman sa ispravkom u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Marija Janjušević. Da li neko želi reč? Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Ovim amandmanom predložila sam da se zapravo preciznije odredi kada se može izuzeti nešto iz javnog konkursa, ali taj amandman je, naravno, odbijen. Potpuno se slažem sa prethodnim govornikom koji je izrazio sumnju u transparentnost podele budžetskih sredstava, a predlagač zakona time što uporno odbija da tačno precizira kada će to sredstva biti dodeljena po nekim posebnim uslovima, dokazuje da će se nakon usvajanja ovog zakona sredstva iz budžeta Srbije dodeljivati po nahođenju ministra, odnosno po nahođenju jednog čoveka u državi koji zloupotrebljava i režim i budžet i sve ostalo. Vi ste ovde u objašnjenju čak i naveli da je predviđen još jedan izuzetak od propisane obaveze sprovođenja javnog konkursa. Dakle, vi sami propisujete obaveze i sami ih kršite. Ministre, vi ćete sredstva Zelenog fonda Republike Srbije dodeljivati netransparentno i ovde ste odbijanjem amandmana koji sam predložila to javno i priznali. Mislim da ćemo i u nastavku ove rasprave samo pokazati da je namera otimanje novca građana Srbije, jer smo i u raspravi o amandmanima na samom Odboru razgovarali o tome da biste predvideli neke nepredviđene situacije i meni je koleginica iz Ministarstva tačno nabrojala koje su to moguće situacije, poput poplava, požara itd. Ali, to nismo ovde naveli. Dakle, ostavlja se neodređeno i ostavlja se mogućnost zloupotrebe. Hvala.
Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Sp. Jovanović. Da li neko želi reč? Izvolite, koleginice.
Gospodine ministre, zastrašujući kriminal se dešava na području čitave Srbije. Ono što smo malopre počeli da potenciramo je na tzv. administrativnoj liniji sa AP Kosovo i Metohija, to su opštine ne samo Kuršumlija, već i u delu Leskovca i Leposavića, ali ista situacija je i kod mene u Šumadiji, u istočnoj Srbiji. Mi imamo podatak koji je apsolutno tačan, da se godišnje oko 20 miliona kubnih metara šume ukrade u Srbiji. Kako će Vlada Srbije i vi kao ministar za zaštitu životne sredine to da spreči? Vi kad preračunate tih 20 miliona kubnih metara po tržišnoj ceni koja danas važi je oko pet miliona evra, a to je više milijardi evra za buduće generacije, za biodiverzitet, za celokupni ekološki sastav Srbije, kako ona treba da izgleda u budućnosti. Da li je normalno, gospodine ministre, da svi vaši prethodnici, kada nije bilo vašeg resornog ministarstva, kažu da inspekcijski nadzor nije u nadležnosti „Srbijašuma“? Nijedna krivična prijava nije podneta. Evo, tu sede kolege advokati. Pokrenuo je pitanja zaštite ekologije gospodin Jojić. Pustošenje šume je krivično delo. Zaprećena kazna je od jedne do tri godine. Nijedan slučaj nije krivično procesuiran. Ima nekoliko hiljada prekršajnih prijava, neka kazna od desetak hiljada. Ali znate šta je najveći problem? Evo, Arsić je da kažem iz istočnog dela Srbije. U Požarevcu, u Gradištu, u svim gradovima, Žagubici, dolazi do bujičnih poplava jer je šuma posečena, je li tako? Onda su ugroženi ljudi, ugrožena su deca. Ko će to i kako da spreči? Da li je onda rešenje, pošto govorimo o ovom članu gde će da se finansiraju projekti da tu ne može da nikne hrast tek tako lako, zasadite, kako kažu braća Kinezi, „zmajsko drvo“, paulovniju. Prošli smo kao delegacija trasom onim brzim vozom, ali sve se, naravno, vidi pri toj brzini, od Pekinga do Sudžoa. Celokupno područje je zasađeno paulovnijom, brzorastućim drvetom, zbog toga da bi se sprečile poplave i da bi taj narod ostao tu, jer tamo se u nekoliko dekada premešta po 10 ili do 50 miliona ljudi sa jednog na drugi kraj države. Zvuči neverovatno, ali to Kinezi mogu, zato što se dešavaju takve erozije. Gospodine ministre, ponižava nas separatistička šiptarska družina sa kojom pregovara država Srbija u Briselu. Moram da vas podsetim na to da naoružani Šiptari dolaze na područje Kuršumlije, nisu to neke onako znate lovokradice koje kradu šume, pa došli onako na izlet. Sa puškama, pod punim oružjem prete lokalnom stanovništvu i onda je pre dve godine Edita Tahiri rekla da je neverovatna represija srpske vojske i policije na te ljude, koji eto, tako kradu šumu i moram da citiram šta je taj zlotvor izgovorila – i zbog tih stvari srpsko društvo mora da uđe u mentalnu reformu. Da li mi treba da doživljavamo takva poniženja i da ostajemo bez šume gde sad imamo ukupno 29% na čitavom području Srbije. Znači, to su sve neki odgovori koje treba vi da nam date i resorno Ministarstvo poljoprivrede i Vlada Republike Srbije. Očekujem, ako uzmete naše argumente i sve ovo zbog čega narod pati i strada i mnogi strahuju svoj život, da ćete da preduzmete neke konkretne mere.
Reč ima ministar, gospodin Trivan. Izvolite.
Dozvolite mi u nekoliko rečenica. Najpre, moramo da se držimo svojih nadležnosti, ali dijagnoze, koje ste u stvari dali su one koje govore o tome da nam se besumučno seku šume i moram reći ne samo tamo. Kao društvo moramo da se pitamo šta radimo sa tim. Zbog toga moja, evo, već na javnoj sceni desetogodišnja priča o tome da su šume važne i da moramo da vodimo računa svi zajedno o tome i to nema nikakvu političku boju kada je to u pitanju. Najpre, rekao sam već, zaposlenima u Nacionalnom parku „Šar-planina“ pomažemo na značajne načine. Ne možemo da govorimo o svim načinima. U njihovom interesu je da to činimo. Sve što god, da budete procenili, ili imate kao informaciju ili sugestiju, slobodno nam se javite, jer mi jesmo nadležni za Nacionalni park „Šar-planina“ i sve što je u našoj moći mi ćemo apsolutno činiti i dalje stojeći otvoreno i za svaku sugestiju tog tipa. Za nadležnost nad sečom šuma nema nikakve dileme i žao mi je što sad to moram da izgovorim, iako je to zapravo istina, ima inspekcija Ministarstva šumarstva, dakle šumarska inspekcija i oni su ti koji zaista moraju da vode računa o tome. Razume se da i oni imaju čitav niz sopstvenih problema, koliko imamo inspektora, kako nam je granica porozna itd, itd. Dakle, pričam sad samo o nadležnostima. Ponoviću, i dalje ono što sam maločas rekao, ali pre toga da kažem da mi i te kako želimo da se bavimo pošumljavanjem, to pokušavam evo, sad i u Ministarstvu. Spomenuo sam Beograd kao primer devet godina smo to radili, čini mi se jako dobro, i opština Kuršumlija se ove godine nije javila da bi konkurisala za sredstva za pošumljavanje, ali mi smo znali i verovali da neće sve opštine biti spremne u ovoj godini da konkurišu, ali ovo je početak, sami verujemo da će to biti slučaj. Moram da vam kažem da je naša ambicija da svuda tamo gde imamo te velike seče zaista pomognemo pošumljavanju. Ono što hoću da vam kažem profesionalno, to je da želimo da pošumljavamo autohtonim vrstama, anticipirajući klimatske promene i to je sasvim u redu. Pa, paulovnija može da dođe obzir u nekim drugim situacijama, to se podrazumeva i potpuno ste u pravu. Seča šuma, a naročito čista seča, kako mi to u šumarstvu kažemo, proizvodi velike teškoće i rizike kada su u pitanju bujice i kada je u pitanju erozija. Dakle, mi bismo jako želeli da posao pošumljavanja bude u našoj nadležnosti, zbog toga što se evo pokazuje da mi godinama, kao pripadnici moram tako da kažem zaštite životne sredine, i te kako želimo da se zdušno bavimo time, jer već imamo neke dokaze za to. Dakle, dokazi za to su egzaktni. Tačno toliko stotina hektara, tačno konkurs koji sada kreće sa nivoa Ministarstva ka svim gradovima, pa i Vojvodini, koja je samo 7% pošumljena, i tu su u stvari otvorena vrata. Nama nedostaje taj deo nadležnosti, to je sad pitanje konvencije. Dogovor u Vladi ko će koji deo posla raditi, ja se nadam da će biti razumevanja za ovo, jer mi verujemo da ovaj posao možemo da radimo dobro zato što mi, u stvari šumu tretiramo kao resurs, a ne kao sirovinu i tu će se otvoriti jedna stručna rasprava u kojoj ćemo videti ko će i koje argumente izneti. Što se nas tiče mi smo potpuno posvećeni ovome što ste vi potencirali, insistirali, ja to potpuno, potpuno podržavam i lično i stručno i kao ministar i kao neko ko sutra neće biti ministar, želeći da Srbija u stvari bude mnogo pošumljenija, jer znate 27% koliko smo pošumljeni je najzad dovoljno. Međutim, nije. Srbija teži ka tome da pošumljena Srbija bude optimalna negde na 41%, prema tome ovo je tek početak. Ukoliko država usvoji strategiju ovog tipa, kao što smo u Beogradu usvojili, ima nade. Ukoliko to ne budemo uradili to će biti stalno ad hok sa ovim pitanjima koje vi postavljate, ja bih hteo da to bude sistem. Učiniću sve. Nismo savršeni, ali činimo sve što možemo. Eto, hvala vam na tome. (Nataša Sp. Jovanović: Replika.)
Nemate pravo na repliku koleginice. Kako da vam dam repliku kad je gospodin ministar podržao vaše izlaganje i odlično vas je protumačio. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik LJubinko Rakonjac. Da li neko želi reč? Izvolite, kolega.
Hvala predsedavajući. Poštovani ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 2. Predloga zakona gde se ovim amandmanom vrši preciziranje zakonske odredbe koja ima za cilj efikasnije sprovođenje zakona – izbegavanje različitog tumačenja. Ovim dopunama zakona omogućava se da se interventno reaguje u vanrednim situacijama i kao što je su sušenje šuma, šumski požari i druge nepogode i vanredne situacije. Zeleni Srbije veoma se zalažu i rade na zaštiti životne sredine. Istaći ću svoju zabrinutost na elementarnim nepogodama koje se dešavaju u šumskim ekosistemima i zaštićenim prirodnim dobrima Srbije. Intenzivna pojava sušenja šuma u Srbiji počela se suočavati tokom 2012. godine u vidu sporadičnog sušenja četinara na pojedinim lokalitetima i manjim površinama. Početkom proleća 2013. godine došlo je do značajnog sušenja šuma četinara, pre svega na području Nacionalnog parka Tara, na Goču, na lokalitetima Javnog preduzeća „Srbijašume“ i na području Javnog preduzeća „Vojvodinašume“. Prema podacima Uprave za šume korisnika šuma u to vreme površina zahvaćena akutnim sušenjem na području Republike Srbije obuhvatalo je oko 24 hiljade hektara. Taj izveštaj je tada dostavljen od strane Ministarstva poljoprivrede i zaštite životne sredine Vladi Republike Srbije 2015. godine. Prema tom izveštaju preduzimane su mere zaštite šuma i svoje nadležnosti u skladu sa Zakonom o šumama i drugim planskim dokumentima. Najugroženije područje bilo je Nacionalni park „Tara“ gde je sušenje pored jele i smrče bila zahvaćena i zaštićena vrsta Pančićeva omorika koja je endemit Balkansko poluostrva i tercijalni relikt. Ukupna površina za praćenje sušenja šuma je 6.000 hektara, a najviše po površini suši se jela i drveće i podmladak. Problem Pančić omorike je mnogostruko i bez sušenja jer je to relikt i endemit našeg podneblja, a njenoj ugroženosti najviše je doprinelo sušenje poslednjih godina i stanje za njen opstanak je alarmantno. Samo na lokalitetu „LJuti krš“ od hiljadu stabala Pančićeve omorike od 4.000 stabala osušilo se 870 stabala. Osim ovih potpuno suvih stabala veliki broj stabala delimično je suv sa tendencijom da će se potpuno osušiti. Mora se reći da Nacionalni park „Tara“ je blagovremeno pristupio procesu sanacije sušenja i sprečili su da situacija bude još gora. Tu je prilično dobro urađeno sanacija i usporen je proces sušenja, odrađena je sanacija za smrču i jelu, omorika se i dalje suši jer je prisutna armilaria ostrija za koju za sada nema efikasnih mera na većim površinama. Očuvanje šuma, a među njima Pančićeve omorike je nacionalni interes i zadatak, jer ne smemo dozvoliti i preuzeti odgovornost za nestanak omorike na Tari, jer ako se to desi to bi bila nacionalna katastrofa. Takođe, na Goču se suši jela, abies alba i bukva, na Kopaoniku su suši smrča i jela, bilo je nastalo sušenje u grupama koje se na nekim lokalitetima proširilo i na velike površine. Zakasnelo se sa nekim merama sanacije u borbi protiv truležnice. Sada je zastupeljeno takođe sušenje četirana posebno smrče na velikim površinama na području Golije, koja je takođe zaštićeno prirodno dobro. Ovo napominjem iz razloga što se to ne dešava sada za vreme ovog mandata ili mandata prethodnih ministara, jer je to jedan proces koji drugo traje. Moram istaći da je i prethodno ministarstvo dosta učinilo na sanaciji takvih površina da se ti procesi zaustave. O pozitivnim stvarima koje smo uradili kao struka govoriću nekom drugom prilikom. To je masovno pošumljavanje koje je rađeno krajem prošlog veka gde je stepen šumovitosti značajno povećan u Srbiji, kada se pošumilo preko 100.000 hektara omladinskim radnim akcijama i takođe još toliko merama zaštite od erozije pošumljavanjem ili melioracijama. Sve su to mere koje su tada značajno preduzete na povećanju stepena šumovitosti u Srbiji kojima, zaista, danas moramo odati priznanje i to nam na neki način mora biti uzor da nastavimo tim putem i meni je drago što vi kao ministar potencirate tu temu pošumljavanja već dugo i kao gradski sekretar i sada, jer to je na neki način spas, ekološki spas za našu zemlju. Međutim, ono što hoću da kažem da su bitne i adaptivne mere za ekosisteme koje se preduzimaju, jer postojeći koncept održivog korišćenja prirodnih resursa, pa time i šumskih ekosistema je u krizi. U razvoju novog koncepta održivog korišćenja šumskih ekosistema moraju se dati odgovori na čitav niz pitanja među kojima su sigurno najvažnija koja su to istraživanja koja treba da pomognu razvoju strategije za prilagođavanje na klimatske promene, jer su one evidentne i što ste vi najavljivali, zakon o klimatskim promenama, takođe što je dobro, koje su obrazovne potrebe za povećanje svesti o klimatskim promenama i njihovom lakšem prilagođavanju. Šta treba znati o proceni nivoa reakcije šuma na klimatske promene? Koje akcije u gazdovanju šumama treba preduzeti da se ne ugrožavaju funkcije ekosistema u budućnosti? Adaptacija treba da ublaži osetljivost ekosistema na klimatske promene. Šumski ekosistemi su se i sami prilagodili klimatskim promenama, ali s obzirom na značaj šuma za društvo neophodan je uticaj na pravac i dinamiku adaptacije na nekim područjima. Voleo bih da znam šta Ministarstvo i sve druge institucije koje su zadužene za zaštićena prirodna dobra rade da se primenjuju ove adaptivne mere, da se preduzimaju neke aktivnosti na ublažavanju klimatskih promena u nacionalnim parkovima i drugim zaštićenim prirodnim dobrima, jer je opšte poznato da aktivnosti u procesu adaptacije šumskih ekosistema moraju se ostvariti sada da bi njihov efekat u budućnosti bio potpun. To je moj predlog i sugestija da se na tome radi u narednom periodu. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Marjana Maraš. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Dejan Šulkić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Neđo Jovanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Olena Papuga i Nada Lazić. Da li neko želi reč? (Da.) Koleginice Lazić, izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovane kolege iz Ministarstva, amandman koji smo podneli odnosi se na sredstva Zelenog fonda, odnosno način korišćenja sredstava Zelenog fonda i, u principu, pozdravljamo ovaj predlog Ministarstva da se sredstva iz Zelenog fonda koriste za finansiranje nepredviđenih troškova i to bez primene institucije javnog poziva, ali smo mi smatrali da je potrebno još dodatno nekako preciznije definisati ovaj član i dodali smo „nepredviđenih i dodatih aktivnosti u oblasti zaštite životne sredine“, zato što smo smatrali da je potrebno pojačati praktično. Međutim, vi ste ovaj naš predlog ovog amandmana odbili rečenicom, kaže se da iz pravno-tehničkih razloga nije u skladu sa sadržinom, mada mi to nije jasno, ali vidim da su i drugi amandmani na isti način odbijeni. Dakle zašto, šta je bio naš motiv da ovo predložimo? Naime, korišćenje sredstava Zelenog fonda je u pomoći korišćenja evropskih fondova su veoma značajni, jer u praksi smo svedoci da, recimo, mnoge opštine su bile u prilici da koriste sredstva evropskih fondova, ali zbog nedostatka onih 30% ili 40% o kojima se najčešće radi kao o potrebi ličnog ulaganja, odnosno ulaganja same opštine, oni nisu mogli da obezbede sva ta sredstva i mislim da je jako korisno da se sredstvima iz Zelenog fonda nadomeste ta sredstva, kako bi se zapravo raspoloživa sredstva iz fondova EU mogla koristiti. Često se dogodi da u informacijama vidite da mi u suštini mali procenat tih sredstava povučemo koliko su nam ona zapravo dostupna. Stiče se utisak kao da EU nama niti pomaže niti imamo nekakvih koristi od tih fondova, a zapravo razlozi su najčešće ovi jer treba znati da je odgovornost sprovođenja u komunalnoj delatnosti i svim drugim delatnostima koja su u direktnoj ili indirektnoj vezi sa zaštitom životne sredine je na nivou lokalnih samouprava. Ja ću vas podsetiti da od 2015. godine kada je Vlada donela zakon po kome su dodatno još smanjena sredstva koja su na raspolaganju lokalnim samoupravama, figurira negde da je praktično jedan čitav budžet od te godine do danas praktično umanjen, odnosno oduzet lokanim samoupravama, one definitivno imaju problem u sprovođenju upravo ovih aktivnosti kao što je zaštita voda, odnosno prečišćavanje otpadnih voda ili ulaganja u uređenje i definisanje deponija ili razne druge aktivnosti koje su u vezi sa životnom sredinom. Ja ću podsetiti takođe da je fond koji je postojao od 2009. do 2012. godine ugašen dolaskom ove vlasti, odnosno ove garniture na vlast 2012. godine zbog navodnih mahinacija. Ja u principu pozdravljam kažnjavanje onih koji su grešili i koji su zloupotrebljavali fond, ali definitivno fond nije trebalo gasiti, što nam je EU u svom izveštaju stavila kao primedbu da bi se fond 2015. godine, ako sam dobro zabeležila godinu, 2015. godine fond je ponovo formiran ali sada kao budžetski fond, što znači da samo deo zelenih para, ja sam to i u načelnoj raspravi govorila i ponavljaću stalno, samo deo budžetskih para, namenskih para, koristi za investiranje u projekte zaštite životne sredine. Mislim da je ovo i apelujem i na vas da prilikom donošenja budžeta za narednu godinu, budžetski fond, odnosno ovaj fond bude kompletno u rukama zaštite životne sredine. Samo ćemo na takav način moći da sprovodimo ovu klauzulu zakona koju ste vi promenili i koju pozdravljamo. Kažem, u principu, zato što na takav način ćemo samo moći da investiramo. Želim da podsetim, zapravo, na jedan jako dobar primer projekta koji je sproveden, a koji je direktno bio u vezi između dva resora, odnosno poljoprivrede i zaštite životne sredine, možda vam je i poznato, to su bila sredstva za projekat „DREPR“, odnosno projekat zaštite životne sredine u oblasti poljoprivrede, odnosno sredstva su bila namenjena za izgradnju tankova za prikupljanje stajnjaka na farmama, zatim za sisteme za tretman otpadnih voda u klaničnoj industriji i sisteme za kafilerije. U tom projektu koji je negde bio u sprovođenju u periodu 2006.-2011. godina, mogu se podaci naći na internetu i Ministarstvu poljoprivrede koje je bilo glavni sprovodioc projekta, više od 100 farmi je dobilo sisteme za prikupljanje stajnjaka, za čuvanje stajnjaka, zatim sisteme za rasprostiranje tog odležanog stajnjaka na njive, sve pod kontrolom. Zatim, tri klanice, tri kafilerije i sedam poljoprivrednih škola je realizovalo ovaj projekat. Zašto ga spominjem? Zato što je 70% sredstava su bila donatorska sredstva iz ovog Evropskog fonda, odnosno Globalnog fonda za zaštitu životne sredine, a 30% je morao da obezbedi korisnik. Pokazala je praksa da su ta sredstva mogli da koriste samo oni koji su bili dovoljno finansijski sposobni da i tih 30% obezbede. Da smo tada mogli da koristimo sredstva Zelenog fonda, odnosno da je tada bilo mogućnosti ovakvog korišćenja, mislim da bi broj korisnika bio i veći i iako je, kažu, projekat bio realizovan sa nekih 95% sredstava, što je veoma veliki uspeh. U masi drugih projekata ne uspevamo da realizujemo toliko i ne povlačimo na pravi način dovoljno sredstava. Još nešto, želela bih da pomenem mogućnost korišćenja ovih sredstava ili možda izvlačenja iz tih fondova, uz ovakav način sufinansiranja, u oblasti podizanja vetrozaštitnih pojaseva, o kojima je već govorila moja koleginica Gordana Čomić, koji su, nažalost, donošenjem Zakona o šumarstvu ostali da nekako vise, da ne budu pokrivene resorno, a veoma je bitno, pogotovo za teritoriju Vojvodine. Podsetiću vas da je 2015. godine u februaru tadašnji premijer, a današnji predsednik, gospodin Vučić, ako se sećate onih smetova u Vojvodini, koji su bili u zimu 2015. godine, obećao da će se izgraditi, odnosno podići vetrozaštitni pojasevi upravo uz puteve duž Vojvodine, po celoj Vojvodini. Međutim, od tada do danas zapravo nije urađeno ništa. Zato smatram da je veoma važno da se i za ovakve projekte i za ovakve namene sredstva mogu koristiti iz evropskih fondova, ali naravno, uz finansiranje. I, ponovo apelujem na vas da prilikom donošenja budžeta se borite da Zeleni fond bude potpuno u rukama zaštite životne sredine. Hvala.
Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Danijela Stojadinović. Da li neko želi reč? Izvolite, koleginice.
Hvala. Poštovani ministre sa saradnicima, ja sam podnela amandman na član 2. i, koliko znam, Vlada je prihvatila ovaj amandman.
Ovde je reč o amandmanu na član 2. Predloga zakona.
Dobro, jer je prihvaćena ispravka.
Izvinjavam se, koleginice, kome se obraćate?
Obraćam se ministru.
Nastavite. Izvolite.
Očigledno je, pošto raspravljamo već duže vreme, da nedostatak političke volje da se tema životne sredine smatra životno značajnom, je sada na neki način ispravljena i da se sada ide u nekom dobrom, boljem pravcu. Dobro je da se to promenilo. Vaš zadatak, ministre, je ne samo težak, nego on globalno treba da zainteresuje javnost i da stavi zaštitu životne sredine na mesto koje joj i pripada. Vi to radite i čini se da to dobro radite, jer se u poslednjih godinu dana mnogo više govori o samoj životnoj sredini i o problemima, a problema je zaista mnogo. Samo osnivanje i odvajanje ovog ministarstva kao posebnog, za šta sam se ja i zalagala u prethodnom periodu, je jako značajno, jer samo ovo ministarstvo ima toliko posla da je zaista suvišno da se bavi još nečim pored toga. Godinama se nagomilavaju problemi vezani za zaštitu životne sredine, brojni problemi. Mi smo čak jedan deo ovde pominjali, a mnogo toga nismo ni stigli da pomenemo, s obzirom koliko dugo traje ova rasprava, i od upravljanja otpadom, od prečišćavanja otpadnih voda, zaštite prirode. I, zaista je pred ovim ministarstvom jedan težak zadatak. Ovom prilikom bih pohvalila i nivo organizacije, odnosno promene organizacione strukture, jer sada imate i posebne sektore, kao i sektor za strateško planiranje i projekte, što je takođe jako bitno, koji će obezbediti materijalna sredstva. To je pokazatelj da se uopšte ide u dobrom pravcu, jer bez novca znamo da nema ni pomaka u ekologiji i u bilo kakvoj zaštiti životne sredine. Drugo značajno pitanje, s obzirom da sam učestvovala u radu i mnogim akcijama, je po meni jako bitno, a to je edukacija, znači, edukacija od najnižeg nivoa, od vrtića, preko srednjih škola, jer čovek uči dok je živ, tako da ta edukacija važi za sve delove i za celu populaciju. Imate našu podršku. Poslanička grupa SPS glasaće za izmene ovog zakona. Hvala.
Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Ivana Dinić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Miletić Mihajlović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Mirjana Dragaš. Da li neko želi reč? Izvolite, koleginice.
Hvala. Poštovani gospodine ministre, prateći uopšte temu i sva otvorena pitanja aktuelna koja postoje i kod nas i u svetu, vezano za životnu sredinu, prateći ovih dana raspravu u ovom visokom domu, vezano za promenu zakona koji ste predložili, definitivno mora da nam bude svima zaključak da vama i vašem ministarstvu danas u Srbiji uopšte nije lako. Srećemo se, kada govorimo o ovoj temi, o jednoj vrsti veoma značajne oblasti koja uslovljava sve aspekte društvenog života, na nešto što je u Srbiji dosta zapušteno, što nije negovano godinama, što nažalost, nije postojalo ni adekvatno ministarstvo, što se nije sistematski pratilo, a ja bih rekla da je očuvanje i briga o životnoj sredini uslov svih uslova. Utoliko, apsolutno svako poštovanje i uvažavanje svih onih rezultata koje ste pokazali od kad ovo ministarstvo postoji, vašoj dinamičnosti u tome, koju prenosite, kao što se vidi, na sve ostale saradnike. Sigurna sam da će i u narednom periodu ovo ministarstvo, pod vašim vođstvom, a nadam se da u Srbiji više nikada ministarstvo ove vrste ne može da bude ugašeno, dati zaista one rezultate koje želimo da u Srbiji vidimo, a da to bude, da uslovno kažem, da bude zelena Srbija, Šumadija, onakvu kakvu smo imali, kakvu želimo da zadržimo, sa svim onim prednostima koje ona takva pruža. A na koncu, ona je i uslov održivog populacionog razvoja, što nam je vrhunski državni i politički cilj. Dakle, ako obezbedimo zdravu životnu sredinu, obezbedićemo da i uslovi u kojima se u Srbiji živi budu za buduće generacije bolji. O životnoj sredini i problemima koji u vezi sa tim postoje u poslednjim godinama se govori sve više. Ranije o tome nije bilo toliko reči, naprosto zbog toga što sama životna sredina nije bila ugrožena kao što je danas. To životno okruženje je bilo mnogo zdravije i o očuvanju njenom, kao važnom uslovu zdravog života, nije se ovoliko i ovako govorilo do onog momenta kada je ona postala ozbiljno ugrožena. Moderne civilizacije, razvoj industrije, saobraćaja, razni vidovi korišćenja energije i stvaranje raznih otpada, negativno utiču na naše okruženje i stvaraju sve nezdraviju, lošiju životnu sredinu. Zato i ta naša obaveza mora da bude veća i sve aktivnija i sve snažnija. Zato podržavam Zakon o zaštiti životne sredine i sve njegove promene, koje znače poboljšanje odnosa, veću brigu i odgovornost prema okruženju. Podržavam i ove promene u zakonu koje na prvi pogledu mogu izgledati male, ali u suštini, znače povećanu odgovornost koja mora postojati u svakom obliku ljudske delatnosti, pa i u zaštiti životne sredine. Svako korišćenje sredstava za razvoj mora u svakom slučaju imati i deo koji je odvojen za životnu sredinu. Podnela sam amandman na član 2. u cilju njegovog boljeg preciziranja i isticanja odgovornosti proizvođača, koji u želji za sve većim prinosom, npr. u poljoprivredi, moraju voditi, takođe, računa i o odgovornoj upotrebi hemijskih sredstava kako bi proizvod bio zdrav, zemlja, voda i ostale okolnosti ostale zdrave. Razvijene evropske zemlje imaju razvijen sistem zaštite životne sredine, prepoznaju i raznim merama podstiču odgovorno ponašanje, ne doživljavaju to kao trošak, o čemu ste vi govorili, što je, nažalost, prisutno u manje razvijenim zemljama i siromašnijim društvima. Briga o zdravoj životnoj sredini je preventiva. Ona je uvek jeftinija od lečenja. Briga o zdravoj životnoj sredini ne poznaje granice. Ona mora biti briga svih, jer ekologija nema granice, ona ima samo jednu politiku. Zdrava životna sredina čuva biološku ravnotežu, ona čuva planetu i sam život. I, džaba što su poznate državne granice, kada se desio Černobilj, on je pogodio celu Evropu, da ne kažem ostalo. Nažalost, čovek svojim ponašanjem u velikoj meri ugrozio je sam život, i vodu i vazduh i zemlju, tako da su potrebni, znači, veliki napori da se ta ravnoteža povrati. Ono za šta bih se ja založila u Srbiji, to su u svakom slučaju još izraženiji i jasniji ciljevi u cilju zaštite životne sredine, postavljanje pitanja i traženja veće odgovornosti i firmi i pojedinaca, razvoj i ulaganje u edukaciju, uključivanje školskog sistema u cilju očuvanja zdravlja i očuvanja prirode, zaštita šuma, voda, zaštita zemljišta i veće ulaganje u zelene gradove i sela i u nacionalne parkove. To je pitanje, ustvari, kulture života. Uspesi Ministarstva za ovo vreme, svakako, treba da se još jednom pomenu. Da se zna za kratak period da je to u svakom slučaju obezbeđen transparentan rad Ministarstva, otkrivanje nezakonitih deponija opasnog otpada, veći međunarodni ugled vezano za otvaranja Poglavlja 27, bolje upravljanje otpadom, smanjenje upotreba plastičnih kesa, formiranje Nacionalnog tela za utvrđivanje posledica NATO bombardovanja na čijem ste čelu, takođe, stvaranje uslova za bolje korišćenje sredstava predpristupnih fondova, opremanje Nacionalne laboratorije za kontrolu vode, zemljišta i vazduha, povećana naplata ekoloških taksi, itd. Kada je o tome reč, moje zalaganje ide u pravcu isticanja ove mere, u cilju razvoja ekološke svesti, ali i zalaganja da sva sredstva idu upravo u Zeleni fond. Ističem, takođe, značaj i postavljanje jednog pitanja ovakve npr. vrste – šta su i kako izgledaju nacionalni parkovi u Srbiji danas, da li ih čuvamo ili uništavamo, da li ćutimo na njihovu zloupotrebu, razvoj divlje gradnje i kako čuvamo to nacionalno blago? Isto tako bih postavila pitanje da verovatno adekvatnom politikom koja se priprema na eventualno zagađenje, npr. velikih rudnih predela tipa Bora i Majdanpeka, u smislu zaštite životne sredine, ili što je u javnosti pre nekog vremena bilo prisutno otvaranje novih rudnika jadarita u Zapadnoj Srbiji, da adekvatnom politikom, jer novac ne sme da bude Gospod Bog, profit ne sme da bude Gospod Bog, naime, sasvim jasno, pred svim investitorima i njihovim željama za ostvarivanja profita, mi moramo u tom smislu biti odgovorni prema uslovima u kojima ćemo živeti, upravo u smislu vaše politike koju sprovodite. Ne sme nam sutra Kopaonik izgledati kao Zlatibor, primera radi. Apelujem, dakle, da se zaštite i kao zdrava sredina i kao zaštićeno stanište biljaka i životinja svi ovi predeli i mislim da je ova delatnost multidisciplinarna i da u smislu zaštite i politike, onu koju vodite, treba svakako uključiti Ministarstvo za državnu upravu i samoupravu, Ministarstvo turizma i građevinarstva, upravo da bi sve mere koje ministarstvo predviđa bile efikasne i u dovoljnoj meri efikasne i daleko kvalitetne. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 2. amandman, sa ispravkom, podnela je narodni poslanik Ružica Nikolić? Da li neko želi reč? Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, u okviru prethodnih diskusija ukazivali smo na problem divljih deponija i skladištenje opasnog otpada, kao i na nedostatak centara za njegov tretman. Međutim, ništa manji problem nije, odnosno ne predstavlja i komunalni otpad koji je većim delom van kontrole komunalnih preduzeća lokalnih samouprava. Za Poglavlje 27 u pregovorima sa EU kažete da će Srbiju približiti evropskim standardima i u skladu sa tim bih vas pitala – da li strane kompanije, odnosno fabrike koje posluju u Srbiji i koje su dobijale subvencije po 10 hiljada evra za svako radno mesto poštuju sve ekološke standarde i propise EU i da li su oni podložni inspekcijskom nadzoru? Zatim, na deponijama osim komunalnog otpada nalaze se i mnoge druge vrste otpada i često je prisutan dim koji nastaje usled sagorevanja tog otpadnog materijala i gasovi koji su produkt razgradnje emituju se u vazduh i na taj način oni ugrožavaju životnu sredinu. Ako znamo da se 8% od ukupnog broja deponija nalazi na udaljenosti manjim od 100 metara od naselja, možemo zaključiti da je stanovništvo u tom slučaju ugroženo direktnim zagađivanjem, pa me zanima da li je evropski standard upravo tih 100 metara udaljenost deponije i naselja?
Zahvaljujem. Na član 2. amandman, sa ispravkom, je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Da li neko želi reč? Izvolite, kolega Jojiću.
Dame i gospodo, Srbija ima brojne zakonske propise koji regulišu ovu oblast. Kad je u pitanju zaštita životne sredine, dakle, zaštitu životne sredine je predvideo i Ustav Republike Srbije. Dakle, u članu 97. stav 1. tačka 9. poklonjena je jedna određena odredba zaštiti životne sredine. Pored ovog ustavnog načela i ustavne kategorije zaštite životne sredine, postoje brojni propisi, kao što je i Zakon o zaštiti životne sredine, Zakon o zaštiti vazduha, zatim, brojni podzakonski akti, a posebno je to sankcionisao i Krivični zakonik Republike Srbije. Međutim, ono što je prisutno i tačno, Srbija nema efikasnu inspekciju u oblasti zaštite životne sredine. Za očekivati je, gospodine ministre, da vi učinite korak dalje, da se izvrše inspekcijski pregledi u okviru vaših prava i ovlašćenja na terenu, šta rade inspektori za zaštitu životne sredine. Neki inspektori za zaštitu životne sredine postali su kućni ljubimci zagađivača onih koji ga skupljaju, transportuju i deponuju opasni otpad. Od vas se očekuje da ćete vi morati da učinite korak napred da bi se nešto učinilo u odnosu na zaštitu životne sredine. Do sada je po pitanju zaštite životne sredine u Srbiji vladalo bezakonje. Mogu da tvrdim, bezakonje. Izvršite proveru, zatražite statističke podatke koliko je krivičnih, a koliko prekršajnih prijava podneto od strane inspektora, a tamo gde su građani podnosili prijave, kao što je slučaj u Kovinu. Opštinski inspektor za zaštitu životne sredine Bogoš Tivadar u više navrata ne preduzima nikakve mere da bi zaštitio porodicu Lazara u Deliblatu, jer je zemljoradnička zadruga „Agrolend žito“ otvorila pogone, napravila tamo industriju i zagađuje životnu sredinu građana u tom naseljenom mestu. Protiv njega je podneto više krivičnih prijava, više prekršajnih. Međutim, ono što je prisutno i tačno, pravosudni organi ne primenjuju odredbe zakona. Prvo, inspekcija ne podnosi blagovremeno odgovarajuće prekršajne i krivične prijave, a drugo, kaznena politika je ravna nuli u ovoj oblasti. Na još jedno pitanje sam želeo da vas podsetim – šta je sa medicinskim otpadom? Na teritoriji Republike Srbije to pitanje nije dovoljno iskontrolisano i ovom pitanju se ne poklanja dovoljna pažnja, jer se ne zna koje bolnice, koje zdravstvene ustanove, institucije, gde odlažu opasan otpad. Prema tome, gospodine ministre, u okviru vašeg Ministarstva morate izvršiti neku rekonstrukciju, a u okviru vaših prava i nadležnosti, u saradnji sa pokrajinom, morate rešiti pitanje Pokrajinskog sekretarijata za zaštitu životne sredine i na taj način ostvariti uvid šta se radi na terenu.
Reč ima ministar. Gospodine Trivan izvolite.
Uvaženi poslaniče, kućne ljubimce onih koji krše zakon nećemo negovati. Pretpostavljam da vam je svima jasno da ono što smo uradili proteklih nekoliko meseci podnošenjem krivičnih prijava i prvim, ne pravosnažnim, ali presudama, presudama koje kažu da je neko ko je napravio zločin prema životnoj sredini prvostepeno osuđen na 4,5 godina zatvora, trebalo bi da kaže da se nešto promenilo. Dakle, ja lično mislim da se ozbiljno stvari menjaju, i razume se, vi koji ste iskusni u državnoj upravi znate da je potrebno vreme da se stvari promene, ali isto tako je neophodno da nam upravo ukazujete na to gde bismo trebali da obratimo pažnju ne bismo li zaista poboljšali sistem. To ne govorim iz demagoških razloga, nego zbog toga što nikad nije moguće da sve znate. U svakom slučaju, onaj konkretan slučaj koji ste maločas spomenuli, mi ćemo, razume se, proveriti. Kada je medicinski otpad u pitanju, dozvolite mi da to dotaknem, u svakom slučaju sa Ministarstvom zdravlja se već bavimo tim. To je jedna od najvažnijih pitanja zaštite životne sredine kada je otpad u pitanju. Mi ćemo do tih rešenja zajedno sa kolegama doći. Vrlo sam ambiciozan, takođe, da ta rešenja i primenimo onako kako to jeste u civilizovanom svetu. Standardi u Srbiji se moraju se poštovati, Srbija ima svoje zakone, oni koji dolaze u Srbiju takođe, moraju poštovati svoje zakone, a budući, da smo u periodu rekao bih pristupanja, sve firme će imati razumne rokove da prilagode svoje poslovanje, upravo, tim propisima koji se tiču zaštite životne sredine. I, vama i meni je jasno da privreda, koja je zapravo najveći zagađivač, ne može preko noći da ispoštuje principe i pravila, ali, osnivanjem ovog Ministarstva mi smo postali rigidniji kada je to u pitanju, imaćemo mnogo niži stepen tolerancije ka tome. Moj je utisak da inostrane firme koje dolaze u Srbiju kao da malo bolje razumeju životnu sredinu i kao da više poštuju pravila koja se tiču životne sredine. Sa našim firmama to ne mora nužno da bude tako, jer zadnjih, ne samo godinu dana, nekoliko godina imate već i mnogo novih menadžmenta po firmama koji su negde po godinama vaše generacija, i koji mnogo bolje razumeju čitavu stvar. Dakle, svi će morati da poštuju propise, potrebni su periodu i mi ćemo se, razume se, time baviti i kako vreme bude prolazilo, naš stepen tolerancije na nepoštovanje onoga što je potreba zaštite životne sredine, videćete, biće sve viši. Vraćam se na početak, a već ste videli da sam pružio dokaze da i te kako ozbiljno mislim i da u tom lancu nije dovoljno da mi samo palimo crvenu lampicu, nego je ključno bilo da sudovi razumeju da je to važno. To je vrh piramide i mi smo do tog vrha piramide došli zahvaljujući tome što i sudovi počinju to da razumeju. Mi ćemo imati čitav niz konsultacija i sa Tužilaštvom i sa sudovima kako bismo stručno mogli da obradimo čitav predmet, odnosno čitav skup predmeta, jer je ovo jedna vrlo, vrlo specifična oblast za koju treba ljudi koji se bave njome, od tužilaca do sudija, da budu potkovani da dobro razumeju. Mislim da smo, što se toga tiče na odličnom putu, samo je važno da ne posustanemo i da imamo lošu podršku i svih građana da to i dalje radimo. Hvala na tome.
Sada, u skladu sa članom 87. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, određujem pauzu u trajanju od jednog sata. Sa radom nastavljamo u 15.00 časova.
Poštovani Narodni poslanici, nastavljamo sa radom. Na član 2. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Sreto Perić. Da li neko želi reč? (Narodni poslanik, Nemanja Šarović, dobacuje s mesta.) Pa, nisam mogao sada da povredim Poslovnik, stvarno. (Nemanja Šarović: Prethodno sam bio u sistemu.) Sve sam ispratio, molim vas da se javite kasnije. Moram da dam prednost kolegi Sreti Periću. Ako želite da se javite, izvolite. Prijavite se.
Gospodine ministre, ja vas pratim pet, šest ovih radnih dana, i reklo bi se da imate bistar i dubok pogled kada je u pitanju zaštita životne sredine. Međutim, vi ste njega iskosili, da ne kažem, iščašili prvog dana vaše komunikacije sa narodnim poslanicima. Mi, članovi SRS, ne možemo to da vam zaboravimo. Možda je bio i lapsus, ali ste vi imali dovoljno vremena da kažete da niste mislili to, da smo mi vas pogrešno razumeli, mada ja duboko sumnjam da to nije bila vaša ozbiljna i prava namera. Tema - Zaštita životne sredine je vrlo ozbiljna i teška, ali ona ima i svoje lepe trenutke kada se uradi jedna stvar, kada se nešto očisti, kada se nešto zanovi, to je za ponos. Ovo je tema od planetarnog značaja, ali može i da bude dnevna i ja ću uglavnom govoriti na tom dnevnom nivou, odričući se svog zadovoljstva da govorim o onome što su prirodne lepote kraja iz kojeg ja dolazim, a to je Azbukovica, Rađevina, LJubovija, Krupanj, Mali Zvornik. Vi bi se, kada bi ja razgovarao na takav način, rekli, da, istina, to je lepo i vi uglavnom tako i razgovarate sa narodnim poslanicima i bili bi tu upravu. Na primer Bobija, planinska lepotica, po kojoj je Milojko, Pero vaš i kolega poznati, on je čovek koji je zaslužio sve nagrade iz oblasti zaštite životne sredine. Imamo reku Drinu, koja takođe zaslužuje posebnu pažnju i pominjanje, ali ja ću se odreći u ovom momentu toga, nego ćemo pričati o nekim drugim stvarima. Vi ste ovde pokušali da pravite dobru komunikaciju sa narodnim poslanicima, da ste ih razumeli, da im se zahvaljujete što daju podršku i to sve tako treba, nije to uopšte sporno, oni mole vas da bude više sredstava za lokalne samouprave, vi se njima zahvaljujete što su razumeli o čemu govorite, to je sve legitimno i u redu. Ali, moraćete mnogo više interaktivne komunikacije sa vašim kolegama, ministrima u Vladi Republike Srbije. Pred sobom imam udžbenik Čuvari prirode za šesti razred, i ja sada ne ulazim u metodologiju izrade ovog udžbenika, mogu da kažem da je to dosta dobro urađeno, ali treba imati u vidu da je ovo izborni predmet, a morao bi biti obavezan ukoliko, a većina narodnih poslanika je govorila da mi moramo da podignemo nivo svesti. Ovo je dobar način da se podigne nivo svesti. Ovaj udžbenik je 1.350 dinara, ili negde oko 1.350 dinara. Ima ga samo nastavnik koji to predaje, ne traži od dece, ne znam ni koliko dece kaže da žele da pohađaju ovaj čas. To bi bila reforma školstva, profesore Atlagiću, da li je tako, a ne što mi na neke druge načine to radimo. Dalje, morate još da obratite pažnju na paljenje tih setvenih ostataka. Ne znam na koji način bi mogli da budemo efikasniji, odnosno vi kao Ministarstvo, da budete efikasniji. Ja sam bio samo na jednom predavanju, gde su stručni ljudi iz te oblasti govorili i rekli da je to veoma opasno i sa ekološkog aspekta, a naravno i sa aspekta koje nanosi štetu poljoprivrednom zemljištu. Morali bi mnogo više voditi računa kako da zaštitimo poljoprivredno zemljište. Trka za prinosima, za obaranjem rekorda, na poljoprivrednom zemljištu, dovodi do uništavanja potencijala zagađivanja čovekove sredine i niz drugih stvari koje donose direktnu štetu. Gospodine ministre, razmislite o ovoj temi na dnevnom nivou, a kroz neke amandmane još ćemo vam govoriti, kako i na koji način bi trebalo rešavati ove probleme. Hvala.
Hvala kolega Periću. Nemanja Šarović, povreda Poslovnika. Izvolite, gospodine Šaroviću.
Zahvaljujem gospodine Marinkoviću. Mene čudi da vi kršite Poslovnik, to obično radi Veroljub Arsić. Ja sam se zbog toga javio, da bih ukazao na povredu koju je on prethodno napravio. Vi ste povredili član 103, koji govori da poslanik ima pravo da ukaže i da povreda Poslovnika ima prednost u odnosu na druga javljanja, odnosno javljanja po drugim osnovama. Ja sam se javio još pre pauze, koja je određena u skladu sa članom 87. Poslovnika i to je redovna pauza. Činjenica da je prošlo sat vremena, naravno ne znači ništa. Sednica se nastavlja u onom delu gde je prekinuta. Dakle, ako sam ja u tom trenutku bio prijavljen za povredu Poslovnika, da ukažem na nju, u tom delu se sednica nastavlja. To što vi, gospodine Marinkoviću, niste predsedavali, već neko drugi, apsolutno nema nikakve veze. Dakle, sednica se nastavlja, a razlog zbog kog sam se javio je da ukažem na povredu iz člana 158, i to ne zato što je jedanputa do nje došlo, već više puta. Naime, član 158. u svom stavu 7. kaže sledeće – predlagač zakona, odnosno ovlašćeni predstavnik predlagača zakona ima pravo da u svakom amandmanu govori do dva minuta. Do dva minuta u svakom amandmanu. Mi smo ovde svedoci da se čak ni ovaj Poslovnik, koji je loš i koji daje mnogo više prava ministrima u odnosu na poslanike, da se čak i on ne poštuje. Vi ste svaki put puštali ministra da govori tri, četiri, pet i duže minuta što ne može. Znate, nije slučajno, i mi bi voleli da govorimo duže od dva minuta po amandmanu, ali to jednostavno nije moguće. Dakle, dva su ograničenja. Dva minuta po amandmanu i ukupno da ne može ministar, odnosno ovlašćeni predstavnik govoriti duže od tri sata po tom poslovničkom osnovu. Dakle, vodite o tome računa, jer zaista da se na ovaj način gaze poslanici, da se dozvoljava da ko god uđe u ovu Skupštinu ima više prava od nas koji smo nosioci suvereniteta građana, zaista nema smisla.
Hvala kolega Šaroviću. Kao što su svi mogli da vide, i vi ste sada povodom povrede Poslovnika govorili dva…
Ja nisam dužan da vodim računa o proteku vremena. To ste bili dužni vi kao predsedavajući da mi ukažete na to.
Jeste, ali ja sam dužan da vam obezbedim i omogućim da završite vašu misao i rečenicu, iz poštovanja prema vama i svakom drugom narodnom poslaniku, ne da vas presečem u sred reči. Mislim da treba da budemo u tom domenu, kada je raspravo u pitanju, maksimalno fleksibilni, da se držimo poslovnika, ali da damo mogućnost poslanicima da završe misao i rečenicu koju su namerili da kažu svojim kolegama i građanima. Da li želite da se Narodna skupština izjasni? Želite. Hvala kolega Šaroviću. Na član 2. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 2. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Nikola Savić. Izvolite, kolega Saviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, životna sredina je oblast koja je na najdirektniji način povezana sa zdravljem ljudi i zdravljem stanovništva. Zato treba učiniti sve kako bi se sačuvala životna sredina, jer se na taj način i čuva zdravlje ljudi naravno. Međutim, postoje tu i objektivne okolnosti na koje ne može uticati nijedna vlada, jedna od njih je i NATO bombardovanje, koje nam je nanelo i te kako mnogo problema po pitanju životne sredine, mnogi naši krajevi, mnoge životne sredine su devastirane. Ali, hajde da ostavimo to po strani, ova, a i mnoge vlade pre nje, neće da shvate, recimo, da su vodni resursi najvažniji resursi jedne države i ne čine dovoljno da bi zaštitili te resurse. Imamo situaciju da su naša najznačajnija i najkvalitetnija izvorišta vode data, odnosno prodata strancima, a kada nešto što vam je najvrednije date strancu, to je isto kao da ste nekom dali municiju, a on ima oružje i dali ste mu miniciju da puca na vas. Dakle, ja podsećam ministra i članove ove Vlade da se ne smeju tek tako olako davati, ne tako olako, ne smeju se nikako davati u zakup, odnosno prodavati vodni resursi, jer znamo da je voda najvažnija stvar, pogotovo u 21. veku. Ratovi u 21. veku se neće voditi zbog nafte, nego će se upravo voditi zbog vode. Imamo situaciju da je, recimo, u Americi litar pijaće vode skuplji nego litar koka-kole, a i kod nas, uzmite recimo primer, hajde, ove vode koja je prodata, voda „Rosa“, da nikoga ne reklamiram ovde, kada su neke akcije tamo da i kod nas, znači jedna flašica te vode je skuplja nego flašica koka-kole, a i Vlade pre nje su se olako odrekli nekih naših vodnih resursa i mislim da to nikako ne sme da se dozvoli.
Hvala kolega Saviću. Reč ima ministar, Goran Trivan. Izvolite. Biće do dva minuta, ne brinite.
Mislim da ste pokrenuli jako važnu temu. Biće da ste time podržali ono što ja govorim već godinu dana, a to je da je voda najvažniji resurs koji jedna država ima, da se u ovom trenutku ratovi u svetu, između ostalog, svakako vode zbog pijaće vode, o tome možemo off the record. Za vašu informaciju takođe, ova Vlada nikakav resurs što se vode tiče nije nikome prodala. Inače, po zakonu zabranjeno je prodavati izvore vode, njih samo vlade mogu dati u zakup. Ja sam inače protiv toga da se najvažniji izvori naše pijaće vode daju u zakup bilo kome, te mi se čini stoga da je to dobar put da sačuvamo svoje resurse za budućnost, jer budućnost kada je voda u pitanju je već došla.
Hvala, ministre Trivan. Na član 2. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Zoran Despotović. Da li neko želi reč? Izvolite, kolega Despotović.
Hvala, gospodine Marinkoviću. Svakako vodim računa o vremenu. Dame i gospodo narodni poslanici, na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti životne sredine rasprava je ovih dana tekla u pravcu dobrih sugestija, pozicije i naravno kritičkih od opozicije, što je i prirodno. Poseban osvrt na ovaj predlog zakona dala je SRS, koja je u načelnoj raspravi kroz amandmane skrenula pažnju javnosti o svemu što je štetno i što ugrožava život naših građana. Ovim problemima treba posebno da se bave kako opštine tako i gradovi u realizaciji projekta zaštite životne sredine. Ako se taj lanac opština i gradova ne uveže i ne dobije podršku u svakom smislu reči od Vlade i resornog ministarstva, sve pada u vodu. Da bi se sve ovo sprovelo, Srbiji nedostaju stručni ljudi, kako inspektora, tako inženjera, gde je po izveštaju Fiskalnog saveta rečeno da nedostaje 1.500 inženjera i oko 1.700 projektanata. Broj inspektora u oblasti zaštite životne sredine je manji dva do tri puta nego što je potrebno za efikasno sprovođenje kontrole. Vi, ministre, to najbolje znate. Sve kritike na Predlog zakona i sve što su rekli poslanici SRS su dobronamerne, iskrene i potpuno realne. Ukazali smo u svakom segmentu bioživota u svim delovima Srbije, o njenim zagađivačima, o ugroženim vrstama flore i faune. Ovakvim zakonima pokušavate sa se usaglasite sa zakonima EU i hrabro sa istim tim zakonima utrčite u EU. Sa zakonima možete ući, ali sa građanima, mislim, vrlo teško. Ništa dobro od EU Srbija nije dobila, sem osiromašenog uranijuma i drugih otrovnih supstanci koje su nam članice EU i NATO poslale i koje će polako ali sigurno uništavati mnoge generacije posle nas. Hvala.
Hvala, gospodine Despotoviću. Na član 2. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Dubravko Bojić. Izvolite, profesore Bojiću.
Hvala, gospodine predsedavajući. Da je čuvanje životne sredine od planetarnog značaja, kako reče i moj uvaženi kolega Sreto Perić, ja ću argumentovati jednim primerom. Naime, na sednici Generalne skupštine UN, generalni sekretar Antonio Gutereš pre dve nedelje u NJujorku je uputio apel celokupnoj svetskoj javnosti da čovečanstvo ima dve godine da reši pitanje klimatskih promena i životne sredine. Mislim da sam ga doslovice citirao. „Ulaganje u životnu sredinu je investiranje u naše zdravlje, u našu budućnost.“ Ovde su navedeni ili navođeni najveći zagađivači životne sredine, pa se tu pominju rafinerije, termoelektrane, skladištenje otrovnog otpada, divlje deponije, poplave, požari, klizišta, fabrike, zagađenje šuma, reka, zagađenje od automobila, cigareta, plastične kese itd, ali na vrhu same piramide najvećih zagađivača životne okoline je ipak čovek. Čovek nemilosrdno uništava svoju okolinu, a složićemo se da prirodni resursi, nažalost, nisu neograničeni. Ako bi bacili pikavac ili opušak od cigarete u nekoj od evropskih prestonica, prolaznici bi vam prišli i upozorili da to ne činite ili pokupite to što ste uprljali. Nastaviću se kroz sledeći amandman. Hvala.
Hvala, profesore Bojiću. Na član 2. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Tomislav LJubenović. Da li neko želi reč? Izvolite, kolega LJubenoviću.
Hvala, predsedavajući. Poslanička grupa SRS je podnela amandman na član 2. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti životne sredine. U obrazloženju za usvajanje ovog predloga zakona, predlagač je, između ostalog, naveo i da bi se njegovim usvajanjem obezbedila primena metodologije koja je propisana u skladu sa akreditivom sistema upravljanja fondovima EU. I do sada smo u Narodnoj skupštini ukazivali i građanima i predstavnicima vlasti, a i ubuduće će SRS iskoristiti svaku priliku da ukaže na činjenicu da Srbija neće postati članica EU, jer EU ne želi Srbiju u svom članstvu. Što se SRS tiče, naš stav je da i ne treba da postane član EU, jer od tog navodnog zajedništva korist ima samo EU, dok građani Srbije trpe samo štetu. Ministarstvo za zaštitu životne sredine bi moralo pred Narodnu skupštinu da izlazi sa zakonima iz svoje oblasti koji će uticati na poboljšanje kako životne sredine, tako i kvaliteta života građana Srbije, ne obazirući se na interese EU. Vlasti u EU brinu samo o sebi. U toku dosadašnjih diskusija smo već istakli da i ova oblast, kao i mnoge druge, nije u Republici Srbiji na zavidnom nivou. Iz tog razloga smo i mi iz SRS pokušali da amandmanima unapredimo tekst ovog zakona. Hvala.
Hvala, kolega LJubenoviću. Na član 2. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Milorad Mirčić. Izvolite, kolega Mirčiću.
Mi ovde nastojimo da svojim kritikama na neki način podstaknemo ministra da razmišlja ne samo o izmenama i dopunama ovog zakona, nego uopšte u narednom periodu o predlozima zakona koji se odnose na zaštitu čovekove okoline, odnosno ekologiju. To je veoma bitno i veoma značajno za nas srpske radikale. Možda vama, ministre, nekad ne odgovara kada mi srpski radikali žestoko kritikujemo, ali mi se ne ustručavamo da kažemo ono što mislimo i ono što je u skladu sa programom SRS. Ne sviđa se to mnogima. Videli ste juče kako su se ovde isprsili neki da kažu – lako je napadati njih jadnike koji su uvek u nekim savezima, nekim DEPOS-ima, DOS-ovima, zajednicama, savezima, što mi ne napadamo Aleksandra Vučića, što se ne isprsimo da njega lično napadamo. Nije suština bavljenja politikom, niti poslaničke rasprave da izmišljate protiv pojedinca. Ne slažemo se mi sa njegovom politikom u većem delu, ali ne možemo zasnivati svoj rad u ovom parlamentu na tome što ćemo reći – evo, narod priča da je Vučić peder, evo, narod priča da je Vučićev brat kriminalac. To su neproverene činjenice. Znamo mi da nije to ni sjajno ni bajno kada je u pitanju i odbrana Kosova i kada je u pitanju zaštita čovekove okoline i nastojimo da to korigujemo i sigurni smo da je uticaj srpskih radikala vidljiv, ako ništa drugo, na Aleksandra Vučića. Dosta je promenio svoje stavove, svoj odnos prema Kosovu i Metohiji je korigovao i Vlada se korigovala. Ali, ono što smo još više sigurni, ako može takvo poređenje da se kaže, da dođu, ne daj bože, ovi što su bili u DOS, od Kosova i Metohije nema ništa. Kada smo mi srpski radikali na osnovu ovolikog političkog iskustva odlučivali se u jednom trenutku da li ćemo ostati u koalicionom savezu u ono vreme sa SPS ili, kako oni kažu, Miloševićevim režimom ili se opredeliti za nešto, kako su govorili, što donosi novo, mi smo bili svesni činjenice da su to dve opasnosti, ali manja opasnost po Srbiju je bila ostati u koalicionom savezu sa SPS i pokušati odbraniti Kosovo nego ići na ruku onima za koje smo unapred znali da su najveće zlo što će zadesiti Srbiju. Nismo se osvrtali na kritike koje su bile iz redova SRS i u javnosti i te kako prisutne, kada su nam spočitavali – vi ste protiv mirovnog plana, vi ste protiv Rezolucije 1244. Jesmo, jesmo, i to javno jasno i glasno saopštili, ali smo i tada rekli da je Srbija iznad svega. Bez obzira kako mi po pitanju rejtinga stojimo u ono vreme i kako ćemo stajati vodeći ovakvu politiku, nama je jedini cilj da sačuvamo Kosovo i Metohiju i da sačuvamo Srbiju. Nama je jedini cilj da sačuvamo Kosovo i Metohiju, da sačuvamo Srbiju. Nije nama cilj da apelujemo, da molimo, da klečimo, da se dodvoravamo građanima Srbije, pa da govorimo ono što oni trenutno ocenjuju kao pozitivno. Nije nama cilj da ostanemo bez morala, bez ponosa, kao što su neki ostali, pa kažu – imaju svoj program, imaju svoju ideologiju. Nema niko osim Srpske radikalne stranke, jedino smo mi dosledni svojoj ideologiji. I to se potvrdilo. Kako ima obraza bilo ko da kaže od ovih koji prave koalicije i saveze, da imaju svoj program? Pa, odrekli su se programa praveći tu koaliciju, praveći taj savez. Odmah su se odrekli tog programa. Pa, odrekli bi se svega, samo da dođu na vlast. Znamo da nije sjajno i bajno ni ovo što vi predlažete. Vi se zanosite sa idejom da Srbija može sa sredstvima da podstakne EU da svojim fondovima ulaže ovde u vidu investicija, a da ćemo mi voditi računa oko ekologije. Ali, neka, vi tvrdite da je izvesno tih 160 miliona, mi imamo veliku rezervu, i to je vaše pravo i naše pravo, kao što vladajuća koalicija, odnosno SNS iznosi stavove koji su u suprotnosti sa stavovima SRS, ali njih, bar jednim delom, znamo. Znamo ih lično. Znamo da će se Aleksandar Vučić zbog svoje porodične tradicije teško odlučiti na izdaju Kosova i Metohije. A ovi što prave savez, to su vam isti oni koji su bili u DEPOS-u i u DOS-u. Za njih smo sigurni da će predati i Vojvodinu i Rašku oblast i da će Srbija ostati na beogradskom pašaluku, samo da bi oni bili na vlasti. I ne treba građani Srbije da sumnjaju u ovo, samo nek se prisete 5. oktobra i perioda posle 5. oktobra, kada su govorili – kamo lepe sreće da smo slušali vas, srpske radikale. I ovima poručujemo, kao i vama, ministre – nemojte se opuštati. Nećete nikad imati podršku kod SRS ako imate loše predloge. Hvala vam.
Hvala, gospodine Mirčiću. Na član 2. amandman, sa ispravkom, podnela je narodni poslanik Marina Ristić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 2. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Nemanja Šarović. Izvolite, gospodine Šaroviću.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, već je nekoliko poslanika ukazivalo na jedan problem i veliko zagađenje u Srbiji koje potiče od korišćenja plastičnih kesa. Poslednjih dva meseca u Beogradu veliki trgovinski lanci su započeli, umesto besplatno da dele te plastične kese, počeli su da ih naplaćuju. Tu su mnogi pozdravili, jer je u nekoj meri smanjena upotreba plastičnih kesa. Međutim, mi smo kao narod veoma spremni da nešto što krene iz nekih dobrih namera da to zloupotrebimo i ono što je trebalo da bude neka ekološka akcija, zapravo sada služi za pravljenje ekstra profita velikih trgovinskih lanaca. Ja mislim da samo naivni ljudi mogu misliti da su prethodno trgovinski lanci besplatno delili te kese. One su, naravno, bile uračunate kao trošak poslovanja i zato su deljene. Ali, bilo je za očekivati da nešto i pojeftini posle toga. Druga stvar, sada se kese naplaćuju negde pet, negde 10 dinara i imalo bi smisla kada bi taj novac odlazio u državnu kasu i kada bi taj novac bio korišćen kasnije za ekološke projekte, za čišćenje životne sredine i slično. Ali, svedoci smo da to nije tačno. Još jedan veliki problem koji postoji, mi smo čuli da valjda od sledeće godine u gradu Beogradu će u potpunosti biti zabranjena upotreba plastičnih kesa. To kao ideja jeste dobro, ali, po mom mišljenju, ne može se ostavljati na volju, dobru ili lošu, lokalnim samoupravama. To mora biti delo države. To je nešto što vi kao ministar koji se brine o očuvanju životne sredine morate se izboriti da se takav propis donese na nivou čitave Srbije. Moj predlog, konkretno vezano za naplaćivanje kesa, to mora da se radi i to jeste svakako u siromašnom društvu možda i najefikasniji način da se spusti upotreba i da se smanji upotreba tih plastičnih kesa, ali insistirajte preko Ministarstva finansija da se nađe odgovarajući način. Da li će biti naplata takse u iznosu od 10 dinara, bolje je da bude taksa pa da to naplati država, a da se koristi dalje za ekološke projekte, ili će biti, na primer, porez, da se preko osnovne cene koštanja, ako košta kesa 30 para, sve preko toga, 95% neka ide u državnu kasu. Onda bi i ti trgovinski lanci izgubili možda interes da na taj način pre svega potkradaju građane Srbije, a građani Srbije bi, ako već finansiraju nešto, znali da finansiraju u interesu i budućih pokoljenja i samih tih građana koji žive u određenoj sredini.
Hvala, gospodine Šaroviću. Vreme je isteklo, samo da vam kažem. Reč ima ministar Trivan. Izvolite.
Jedno od važnih pitanja u Srbiji, zaštita životne sredine, koliko god da to nekome izgleda da nije tako, jeste pitanje plastičnih kesa, jer je zagađenje plastičnim kesama i PET ambalažom zaista dramatično pitanje i o tome nećemo sada trošiti vreme, možda neki drugi put. Ideja da počnemo da naplaćujemo, odnosno da trgovinski lanci počnu da naplaćuju, zapravo je ideja anketiranja javnosti. Taj način anketiranja javnosti, kroz naplaćivanje manje ili više dinara, kako ste i sami rekli, je projekat koji je uspeo. Otprilike 60% manje se koristi plastičnih kesa tamo gde to možemo meriti, u tim lancima, i to je već jako dobar rezultat. Ali, to je samo jedan od poteza na tragu onoga o čemu vi govorite. Ja sam inače protivnik upotrebe plastičnih kesa. Neka od ovih rešenja koja vi spominjete jesu rešenja o kojima razmišljamo i tek ćemo razmišljati i potpuno se slažem sa vama da ta sredstva koja se sada ostvare naplatom tih plastičnih kesa bi bilo lepo da odu, pre svega u humanitarne svrhe, naročito ekološke. Moram da pohvalim Asocijaciju srpskih trgovaca DTL, koji su odlučili da taj novac koji ostvare od naplate kesa zaista usmere u humanitarne svrhe. Dakle, neko već svojom voljom razmišlja o tome. Mi ćemo zaista pokušati da od sledeće godine nađemo sistemska rešenja koja će zaista Srbiju spasiti te pošasti od plastike.
Hvala, ministre. Pravo na repliku, Nemanja Šarović. Izvolite, gospodine Šaroviću.
Ne znam da li smo se dobro razumeli, nisam kritikovao rešenje, ja jesam za potpunu zabranu korišćenja plastičnih kesa i smatram da to ne može biti osnov za ekstra profit velikih trgovinskih lanaca, nego da se od toga, nešto što je društveno korisno finansira. To je ono što je potpuno jasno. Druga stvar, veliki problem jeste i PET ambalaža, na žalost tu nije još ni zagrebano, ni ne nazire se bilo kakvo rešenje problema. Postoje rešenja. Vi pogledajte neke visoko razvijene zapadne zemlje. Primera radi, u Nemačkoj, da li je staklena flaša, da li je plastična, da li je limenka, za sve se plaća kaucija, apsolutno za sve i ljudi onda kada dođu da kupuju u trgovinskim lancima oni to vraćaju, dobijaju odsečak, bukvalno kojim posle plaćaju račun na kasi. Mislim da takva rešenja koja jesu dala rezultate, a koja su krajnje jednostavna. Najlakše će se, naravno ako neko zna da može dobiti za plastičnu flašu 30 dinara ili 50 za staklenu, budite sigurni da će istog trenutka kada bi to uveli u Srbiji, da bi odmah porasla ta ekloška svest i da bi odmah mnogo više ljudi brinuli o životnoj sredini, jer ponavljam, ne treba zaboraviti da mi jesmo siromašno društvo i da ljudi ono što neće, možda iz neznanja, možda iz nekog bunta, ali ako budu bili svesni da na taj način mogu popraviti stanje svog kućnog budžeta onda će to raditi i oni koje zaista ekologija ne zanima.
Hvala, gospodine Šaroviću. Na član 2. amandman sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Miljan Damjanović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 2. amandman sa ispravkom, podnela je narodni poslanik Vesna Nikolić Vukajlović. Izvolite.
Hvala. Način na koji ministri promovišu određene zakone ovde u Skupštini, ne znam kako bih to najbolje da objasnim a da to bude kratko, imamo osećaj da vi manipulišete, da EU manipuliše sa Vladom, a da Vlada manipuliše sa svojim građanima. Eto, to je definicija ovakvih zakona. Suština jeste ovog zakona, kako ćete vi novac iz Zelenog fonda da uzmete i prisvojite, odnosno kako će pojedinci dobiti novac iz Zelenog fonda i tako ste, znači, isključili konkurs, kao način dobijanja sredstava iz Zelenog fonda. To je ključno u ovom zakonu za sve ovo vreme dok smo mi govorili o slepim miševima i o gmizavcima i o svemu samo smo širili bezveze neku teoriju, ali baš bespotrebno. Znači, ključno je kako izvući novac iz Zelenog fonda, a da to bude na legalan način, a da to Skupština sutra ili prekosutra da saglasnost za takvo nešto. Eto, to je suština. A ovo što govorite o IPARD, znači kako se EU igra sa vama, a kako se vi igrate sa nama. Igra se sa vama tako što vam kaže - Daćemo vam 160 miliona iz IPARD fondova; a vi niste u stanju, to vam je rekla još 2016. godine, a vi ste prvi poziv za IPARD fondove tek početkom ove godine, odnosno 20. decembra prošle godine objavili. To znači da mi samo imamo godinu dana za taj IPARD fond, godinu – godinu i po dana. Zašto niste bili spremni da se povuku ta sredstva istinski? Ne, niste bili spremni, jer niste našli način kako ćete iz Zelenog fonda da izvučete novac za vas, odnosno za pojedince koji su bliski vlasti. Da li vam to predsednik stranke i predsednik Srbije zna? Mislim da ne zna. I nemojte raditi iste stvari, kopirati vlast koja je bila do 2012. godine, koja je isključivo služila da napuni svoje privatne džepove i da obogati svoje pojedince koji su bliski njima.
Hvala. Na član 2. sa ispravkom podneo je narodni poslanik Momčilo Mandić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Božidar Delić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman sa ispravkom podnela je narodni poslanik LJiljana Mihajlović. Izvolite, gospođo Mihajlović.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovim amandmanom SRS, briše se stav 1. iz člana 2. tačka 21. Za ovo brisanje postoje dva bitna razloga. Kao protivnici ulaska Srbije u EU po svaku cenu, naravno da smatramo da su evropski fondovi, fondovi kojima navodno UN pomaže, između ostalog i našu poljoprivredu, u stvari zamka pomoću koje nam stranci otimaju poljoprivrednu zemlju, a ostatku samostalnih poljoprivrednika ujedno nameću i svoje uslove privređivanja. Drugi razlog, zbog kojeg ovaj član treba brisati leži u činjenici što se ovim amandmanom otvaraju mogućnosti za manipulaciju. Tu mislim na one tzv. „nepredviđene troškove“, koji ovom dopunom dobijaju pravni status, što u našem slučaju znači da će to biti dodatni izvor zarade. Naime, svi znamo da nas tzv. dodatni troškovi prate decenijama, usporavaju koridore, gradnju javnih objekata i sl. Na kraju, moram da izrazim uverenje da će ove dopune zakona ići u korist pravnim licima, čija je osnovna delatnost poljoprivreda, jer zaista će biti zanimljivo pratiti informacije o potezima „Al Dahre“, arapske firme kojoj je prodat PKB. Svi su izgledi da će ova kompanija nadoknaditi bar deo uloženih 104 miliona evra, upravo od evropskih fondova, naravno uz pomoć ovog zakona i Ministarstva poljoprivrede, koje komunicira po tom pitanju sa EU. Zahvaljujem.
Hvala, gospođo Mihajlović. Na član 2. amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Filip Stojanović. Izvolite, kolega Stojanoviću.
Hvala, gospodine Marinkoviću. Dame i gospodo narodni poslanici, želim da naglasim da je dobro što je nedavno u ovom parlamentu formirana Komisija, koja ima za cilj da ispita posledice bombardovanja. Stranka kojoj pripadam je glasala za formiranje jedne takve Komisije, a što se mene lično tiče, ja sam to podržao sa posebnim zadovoljstvom. Naime, rođen sam na Kosovu i Metohiji, gde sam živeo sve dok nisam bio prinuđen da napustim rodno ognjište. Iz iskustva znam šta se sve dole dešavalo, kada je i gde su padale bombe sa osiromašenim uranijumom, a posledice koje su nesumnjivo ogromne možda se nikada neće ni utvrditi. Kosovo i Metohija je za mene, ne samo duhovni centar srpskog naroda, već je najlepši i materijalno najbogatiji deo svih srpskih prostora. Moje Kosovsko Pomoravlje je plodnije i od same Vojvodine, ali danas je mnogo srpske zemlje neobrađeno ili je obrađuju neki kojima ona ne pripada. Pitanje je sada koliko je ta plodna zemlja zatrovana i koliko je vremena potrebno da se ona dovede u prvobitno stanje ako je to uopšte i moguće? Posledice bombardovanja ne trpe samo Srbi, već i kosovski Albanci, oni najviše i mnogi od njih su danas svesni kakav su poklon dobili od svojih NATO prijatelja. Zato je veliki broj Albanaca pobegao u zemlje Zapadne Evrope jer su svesni kolika je zagađenost od posledica bombardovanja. Zahvaljujem.
Na član 2. amandman sa ispravkom podnela je narodni poslanik Aleksandra Belačić. Izvolite.
Gospodine ministre, tokom ove sednice imali smo priliku da čujemo stavove različitih poslaničkih grupa na temu brojnih aspekata procesa zaštite životne sredine. Međutim, nažalost, čini mi se da je premalo pažnje posvećeno jednom izuzetno važnom pitanju, a to je pitanje reciklaže. Činjenica je da kultura recikliranja u Srbiji još uvek nije dovoljno razvijena, o čemu govori poražavajući statistički podatak da se svega oko 10% ukupnog otpada u Srbiji reciklira, dok je taj broj u Nemačkoj, kao jednoj od vodećih zemalja EU negde oko 90%. Ukoliko govorimo o različitim kategorijama otpada, najviše se reciklira ambalažni otpad u procentu od oko 40%, što znači da oko 90% ukupnog otpada u Srbiji i oko 60% ambalažnog otpada završava na zelenim površinama, u krošnjama drveća, ukoliko je reč o kesama, rekama i divljim deponijama širom naše države. Srbija ima raspoložive kapacitete za reciklažu, ali ti kapaciteti ne funkcionišu u potpunosti, već samo polovina kapaciteta radi, pre svega zbog činjenice da se sakupljanjem sekundarnih sirovina uglavnom bave fizička lica, pojedinci koji za taj posao nisu ni dovoljno obučeni, ni dovoljno plaćeni. Uglavnom su u pitanju pojedinci iz osetljivih socijalnih grupa koji se ovim poslom bave motivisani ekonomskim motivima, a ne motivima zaštite životne sredine. Obzirom da ste najavljivali da ćete regulisati proces sakupljanja sekundarnih sirovina i da ćete sakupljače sekundarnih sirovina iz sive zone prevesti u legalne tokove, zanima me dokle se stiglo sa tim postupkom i da li je definisano na kakve će beneficije tačno moći da računaju sakupljači sekundarnih sirovina kada budu upisani u javne registre svojih lokalnih samouprava? Takođe me zanima koliki će procenat Zelenih fondova biti namenjen postupku reciklaže? Hvala.
Hvala. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Dušica Stojković. Izvolite, koleginice Stojković.
Zahvaljujem gospodine Marinkoviću. Uvažene kolege narodni poslanici, poštovani ministre sa saradnicima, poštovani građani Srbije, svesni smo činjenice da je privreda glavni nosilac i investitor u oblasti zaštite životne sredine, ali istovremeno i njen najveći zagađivač. Najveći teret ekološke tranzicije nosi privreda. Takođe smo svesni situacije u privredi, ali i odgovornosti koju ona ima kada je u pitanju zaštita životne sredine. Trka za profitom domaćih i stranih kompanija je legitimna, ali ona ne može biti bez kontrole. Ona ne može biti na uštrb zagađenja. Ja dolazim iz GO Rakovica, čiji su građani naselja Kneževac zabrinuti za kvalitet životne sredine. Deo problema se odnosi na rad firme „Junirisk“ d.o.o. sa sedištem u Siminoj ulici i pogonom u ulici Oslobođenja broj 1. u naselju Kneževac. Ova firma je 2007. godine potpisala sporazum o dugoročnoj poslovno-tehničkoj saradnji sa nekadašnjom fabrikom „21. Maj“ u Rakovici i otvorila je postrojenje za preradu otpada u krugu njihove fabrike. Iste godine, 2008. godine ova firma podnosi zahtev za studije o proceni uticaja na zaštitu životne sredine, tadašnje Ministarstvo za zaštitu životne sredine i prostornog planiranja i dobija saglasnost od tog resornog ministarstva. Takođe, ova firma je više puta od 2008. godine do danas resornim ministarstvima, koji su se menjali, ili zaštita životne sredine prosto se kretala kroz različita ministarstva, podnosili su zahtev za ažuriranje osnovne studije i to na sledeće teme. Godine 2010, kako bi se uvela nova tehnologija u tretiranju otpada za MID-MIKS reaktor, zatim, 2011. godine ova firma dobija od resornog ministarstva integralnu dozvolu za sakupljanje, skladištenje i tretman neopasnog i opasnog otpada, zatim, 2012. godine kako bi se povećao kapacitet prerade opasnog otpada sa 2.000 na 3.000 tona godišnje, zatim, 2015. godine, takođe izmene studija, kako bi se povećao kapacitet upravljanja otpadom sa 3.000 na čak 9.000 tona godišnje, što je, priznaćete, za jedno naseljeno mesto, poput Kneževca, zaista velika brojka u, ponavljam, gradskoj opštini Rakovica, na samo sedam kilometara od centra Beograda. Takođe, šta je usledilo nakon toga? Prijave građana gradskoj opštini Rakovica i zahtevi za adekvatno postupanje dotiraju još od 2013. godine, tačnije 29. oktobra 2013. godine Inspekcija za zaštitu životne sredine je prosledila prijavu građana za inspekcijsku kontrolu rada. Odgovor republičkog inspektorata za zaštitu životne sredine kaže da u vazduhu nema zagađujućih materija. To je ponovo učinjeno 2015. godine, 10. novembra 2015. godine Inspekciji za zaštitu životne sredine je prosleđena prijava građana za inspekcijsku kontrolu rada postrojenja i mi kao gradska opština Rakovica, kao građani koji živimo u gradskoj opštini Rakovica, na samo sedam kilometara od centra Beograda, nismo dobili odgovor, te vas ja molim, ministre, da se apsolutno uključite u ovaj slučaj. Ne možemo se igrati sa poverenjem građana. Ne može jedna institucija biti majka, a druga institucija biti maćeha. Neophodna je zaista kontinuirana saradnja i resornog ministarstva, novoformiranog Ministarstva za zaštitu životne sredine i Gradskog sekretarijata za zaštitu životne sredine i svih neophodnih inspekcijskih službi na svim nivoima, na nivou grada, na nivou Republike. Opština Rakovica zaista servisira potrebe svojih sugrađana i prepoznala je ovaj problem kao jedan važan ekološki problem. Mi smo kao gradska opština Rakovica dobili više od 600 potpisa nezadovoljnih građana, pre svega naselja Kneževac. Opština je inicirala jedan sastanak koji se održao 2016. godine u zgradi opštine Rakovica, gde su bili predstavnici resornog ministarstva, gde su takođe bili predstavnici firme „Junirisk“, predstavnici gradske opštine Rakovica, ali i građani, koji su tom prilikom zaista građani najugroženijeg dela Rakovice, građani naselja Kneževac, koji su izneli veliki broj primedbi na rad ovog postrojenja i na način na koji se skladišti otpad. Takođe, su izrazili sumnju da vazduh koji udišu nije najodgovarajućeg kvaliteta. Oni su govorili i ukazivali na primedbe od neprijatnog mirisa, da se u vazduhu nalaze određene otrovne i zagađujuće materije. Predstavnici tada resornog Ministarstva za poljoprivredu i zaštitu životne sredine su doneli zaključak da „Junirisk“ mora da preuzme dodatne mere zaštite životne sredine pri ažuriranju predmeta studija, o kojem sam već govorila. Takođe, zbog daljih pritužbi građana, gradska opština Rakovica se više puta obraćala nadležnim organima, pre svega tražeći inspekcijsku kontrolu poslovanja ovog postrojenja, koje se nalazi u Ulici Oslobođenja u naselju Kneževac. To je vršeno više puta. Nismo dobili često adekvatne odgovore, te vas ja sada molim, ministre Trivan, kao ministra koji je odgovoran za jednu jako važnu temu, kao što je tema zaštita životne sredine, upravljanje otpadom. Rekli ste mom kolegi, gospodinu Komlenskom, da imate 30 godina iskustva, da zaista ne propuštate priliku da na adekvatan način reagujete, da nećete propustiti priliku da ispitate sve one sumnjive dozvole i sve one sumnjive radnje koje su bile pre vašeg stupanja na ovu ministarsku funkciju. Takođe, radi se o tome da je 2. juna 2017. godine ponovljena urgencija Sektoru Inspekcije za zaštitu životne sredine za dostavljanje regulata monitoringa i obavljenog nadzora. Takođe, imamo jedan jako specifičan slučaj, mislim, o ovome bih mogla zaista dugo da pričam, ali imamo jedan posebno zanimljiv slučaj o imanju, odnosno nemanju adekvatnih dozvola za rad ove firme u Rakovici. Kako bi se osporilo ažuriranje studije iz 2016. godine, izvršen je uvid u dokumentaciju za izradu prve studije o proceni uticaja na zaštitu životne sredine i rada preduzeća „Junirisk“ od 13. juna 2008. godine, gde je pronađen podatak da je SO Rakovice, pored Direkcije za vode i Sekretarijata za zaštitu životne sredine i prostornog planiranja, u vezi podnetog zahteva za izradu studije. Znači, govorim od 2008. godine. Uvidom u arhivu gradske opštine Rakovica, uvidom u sve predmete iz 2008. godine, zaključak se nameće da opština Rakovica nije pronašla niti jedan dokument u kome je dato mišljenje od strane SO Rakovica. I, mene dovodi do sledeće činjenice, da je reč o još jednoj neregularnost u radu ovog preduzeća, koje otvara prostor za dalje špekulacije, za dalje sumnje, te vas ja molim da adekvatno reagujete i da preuzmete odgovornost po pitanju rada ove firme. Takođe, 07.06.2017. godine Ministarstvu poljoprivrede i zaštite životne sredine i Sekretarijatu za zaštitu životne sredine grada Beograda upućeni su podaci da se dostave poziv, da li ovaj papir postoji ili ne postoji. Dobili smo 20.06.2017. godine odgovor od Sekretarijata za zaštitu životne sredine da ne postoji traženi dokument. Isti odgovor smo dobili i od resornog ministarstva, da ne poseduje traženi dokument, reklo nam je ministarstvo u svom odgovoru pisanim putem 27.06.2017. godine, ali da poseduje rešenje o izdavanju vodoprivredne dozvole investitoru „21.Maja“ od 24. 2008. godine i koje su nam dostavili u prilogu, a odnosi se na Republičku direkciju za vode. Poslednje aktivnosti datiraju iz ove godine. Gradska opština Rakovica je 13. februara 2018. godine uputila Ministarstvu za zaštitu životne sredine prigovor na zahtev za izdavanje integrisane dozvole „Junirisku“. Ministarstvo nas obaveštava 17.08.2018. godine da je izrađen nacrt integrisane dozvole. Najnoviji razvoj događaja vodi nas dalje i kaže da je gradska opština Rakovica ponovo 17. septembra tražila obaveštenje od resornog ministarstva, od vašeg ministarstva, gospodine Trivan, Ministarstva za zaštitu životne sredine, kao odgovor na pitanje prema članu 15. Zakona o integrisanom sprečavanju i kontroli zagađivanja životne sredine, nadležni organ koji odlučuje o izdavanju dozvole na zahtev operatera je dužan da u roku od 120 dana ili u izuzetnim slučajevima ne duži od 240 dana, odluči o izdavanju dozvole, pa vas molim da nas obavestite da li je u slučaju izdavanje integrisane dozvole ispoštovan ili je prekoračen rok? Kao neko ko dolazi iz opštine Rakovica, ko je građanin i stanovnik te opštine, koji učestvuje u vršenju vlasti u toj opštini, mi do sada kao gradska opština Rakovica nismo dobili odgovor, te vas ja molim da zbog interesa javnosti i građana koji žive u mojoj opštini, da nam dostavite te odgovore. Jer, nadam se da ćutanje administracije nije odobravanje. Te vas molim da zaista što hitnije reagujete i da dobijemo adekvatan odgovor. Takođe vas molim da angažujete sve stručne službe. Vidimo da smo imali, evo već 10 godine, čitava jedna decenija propusta u radu ove firme, i da angažujete sve raspoložive ekološke inspektore. Znam da ih imate malo, da ste novoformirano ministarstvo i da još jačate i bildujete vaše kapacitete, ali vas molim da inspektore pošaljete na teren i da dobijemo neke odgovore koji tište građane Rakovica, pre svega mislim na građane naselja Kneževac. Molim vas, ministre Trivan, da imate razumevanja na moju zabrinutost, jer firma se nalazi u naseljenom području. Reč je o naselju Kneževac. Tu se nalazi i manastir Rakovica, koji posećuje veliki broj domaćih i stranih turista. Tu se nalazi i Topčiderka reka, tu se nalazi i manastirska šuma i nova privredna zona. Zaista vas molim da sa pažnjom slušate sve što ću vam reći. Ja ću ovo svoje pitanje dostaviti vama i u pisanom obliku. Kao poslanik SNS koji je zaista uporan, ja ću postaviti ova pitanja onoliko puta koliko ne dobijem adekvatne odgovore na sva ova pitanja. Srpskoj naprednoj stranci, zaista, zdravlje svojih sugrađana je jedan od svojih prioriteta. To nam je, prosto, na prvom mestu. Ne možemo se oglušavati, ne možemo neke probleme, pa i probleme koji se tiču zaštite životne sredine, gurati pod tepih. Moramo ih otvarati i naći adekvatne odgovore. Ćutanje administracije i veliki virtuelni projekti poput onog projekta „Očistimo Srbiju“ prosto su deo prošlosti. Ja želim da vaše novo ministarstvo okrene novi list i da zaista punom snagom krene napred. Sve oči javnosti Rakovice su uprte u vas. Ja vas molim da nam dajete što hitnije odgovore i adekvatnu reakciju vašeg ministarstva poštujući sve zakone i sve propise koji važe u našoj zemlji. Zahvaljujem.
Hvala, koleginice Stojković. Reč ima ministar, Goran Trivan. Izvolite, ministre.
Mi znamo za taj problem, kao što možete da pretpostavite, i sami ste rekli, mi smo po definiciji uvek na strani građana. Sumnja u to da li ćemo biti administracija pod mojim rukovođenjem ili nećemo ćutati je već otklonjena, dakle ne ćutimo, naprotiv. Ali se držimo svih procedura koje nisu ponekad tako brze kako bismo mogli da očekujemo. To je normalno inače u administraciji. Mi ćemo se, da ne bih dužio, pozabaviti i dalje ovom pričom. U proceduri je zahtev za dobijanje EPPS dozvole itd, itd. I, kada budemo ušli duboko u svaki detalj o kome pričate, a ko garantuje da nećemo naići na još onih institucija, ne pričam o ljudima, koji su su napravili faulove i vi ste ih, čini mi se, sasvim lepo poređali. To ne treba i neće nas destimulisati, ali će neko na kraju morati da se presabere šta je i kako je radio. Verujući da su građani u pravu, mogu sebi da postavim pitanje a šta će biti ako građani jesu u pravu a istovremeno firma potpuno radi svoj posao kako treba. To su samo retorička pitanja. Dakle, još nisam susreo bilo koju firmu koja je u stanju da uradi svaku stvar do detalja, kako zakon govori. Dakle, time samo kažem da su uvek dve strane ispred nas koji smo negde neka vrsta arbitra, ali meni lično to uopšte nije teško zato što ja znam na čijoj sam strani. Zato što znam da sam na strani zaštite životne sredine i da epilog može da bude samo jedan, a to je prvo da se poštuje zakon. Ako je zakon ispoštovan u punoj meri, onda ćemo mi biti medijator da se razgovara između građana i firme. Možda građani ne žele da ta firma bude tu, čak i ako poštuje zakon. Takvih slučajeva sam video po Srbiji mnogo, bez obzira što su mnogi kapaciteti od onih o kojima sada ne pričamo potrebni Srbiji. Način da to rešite je ovaj o kome ja govorim – razgovarate sa ljudima, i kada razgovarate sa ljudima, što vi očigledno radite u Rakovici, onda ne možete ne doći do rešenja. Ako postoje tri strane, u ovom slučaju bar, koje su spremne da razgovaraju, znam da ste vi spremni da razgovarate, znam da su ljudi u „Junirisku“ , čini se, spremni da razgovaraju, mi smo tu da budemo neka vrsta ne samo medijatora, mi moramo da ispoštujemo zakone i propise i ovo moje javno govorenje o tome jeste poruka i građanima i firmi da očekuju da ćemo se od ovog trenutka, iako se već nedeljama bavimo ovim problemom preuzimamo tu odgovornost da pokušamo da taj proces dovedemo do kraja da bi on bio pre svega zakonit. Hvala.
Hvala, ministre Trivan. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Marković. Izvolite, kolega Markoviću.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, evo nas na članu 2. Predloga zakona i kao kada je bio slučaj sa članom 1. Predloga zakona, podneo sam amandman i na član 2. predloženog zakona, koji za cilj ima svakako da pruži podršku Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti životne sredine i da podrži sve one ciljeve koji se ovim zakonom postižu. Cilj izmena i dopuna ovog zakona je da se omogući korišćenje sredstava Zelenog fonda za kofinansiranje projekta koji se finansiraju iz pretpristupnih fondova EU i ispunjavanje svih onih uslova za korišćenja sredstava iz IPARD fondova. Predloženim preciziranjem odredbi omogućava se izdavanje akta od strane Ministarstva nadležnog za poslove zaštite životne sredine kojima se utvrđuje ispunjenost uslova iz oblasti zaštite životne sredine, pa samim tim i učešće na konkursu poljoprivrednim gazdinstvima za dodelu sredstava iz IPARD fondova. I ono što je jako važno, bez predloženog propisivanja pravnog osnova za izdavanje akta o ispunjenosti uslova zaštite životne sredine, ovo učešće i izdavanje ne bi bilo moguće zapravo sprovesti konkurs. To su svi ti ciljevi koji se ovim zakonom postižu. Iz svega navedenog želim da podržim Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti životne sredine. Zahvaljujem.
Hvala, kolega Markoviću. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Sonja Vlahović.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, moj amandman je vezan za održavanje ekonomskog potencijala naše zemlje. Ne mogu, a da se ne osvrnem na bitnu Agendu 2030 i na 17 ciljeva održivog razvoja koji se tiču Agende 2030 koja ima i 169 podciljeva. Glavni ciljevi održivog razvoja Agende 2030 su svrstane u četiri grupe. Da bi se održali ekonomski potencijali, veoma je bitno imati i zdravu životnu sredinu. Samim tim, 17 ciljeva Agende 2030 je svrstano u četiri grupe. Treća grupa je životna sredina i klima koja obuhvata šest ciljeva Agende 2030. Toliko je bitna životna sredina, a samim tim znamo da je ista Agenda stupila na snagu u januaru 2013. godine i da je naša zemlja dala podršku sprovođenju tih ciljeva održivog razvoja. Dali smo podršku u posmatranju i održavanju, kako će se ti ciljevi ostvarivati, ali i podršku kroz nacionalnu kampanju „Srbija kakvu želim“. Moj kolega Aleksandar Marković je pričao o takvim akcijama i kampanjama, ali bivše vlasti, „Očistimo Srbiju“ koja je doprinela toliko da očistimo budžet. Oni, u stvari, bivša vlast je očistila budžet. Ovo nije takva vrsta nacionalne kampanje, već Srbija kakvu želim. Ispunjavanjem ciljeva Agende 2030 postavićemo temelje budućnosti za svakog čoveka u našoj zemlji. Iskorenićemo siromaštvo, obezbedićemo kvalitetno obrazovanje, jednake šanse za sve, zdravu životnu sredinu i još bolju ekonomiju i jačanje institucija. Ciljevi održivog razvoja Agende 2030 su ideja vodilja za sve koji teže da poboljšaju živote ljudi kako bi obezbedili budućim generacijama bolji život. Agenda 2030 je suštinski vezana za ostvarivanje pravednije, lepše i sigurnije budućnosti. Kako je naša premijerka Ana Brnabić izgovorila – cilj Agende 2030 je da niko ne ostane na kraju kolone. Hvala.
Hvala. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik LJubica Mrdaković Todorović. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Poštovani gospodine ministre sa saradnicima, koleginice i kolege, ja ću i ovom prilikom, kao najugroženiju vrstu, istaći upravo nas tj. ljudsku populaciju. Naime, svi znamo da štetnih materija ima mnogo, da hiljade hemikalija se koristi radi poboljšanja procesa proizvodnje zbog povećanja karakteristika određenog proizvoda ili pak zbog snižavanja cene robe. Hemikalije se dodaju ne samo u hranu i pakovanja hrane, već i u ostale predmete koje koristimo u svakodnevnoj upotrebi. Pomenuću npr. odeću, nameštaj, kozmetiku, igračke, deterdžente, mobilne telefone, lekove, tepihe itd. Hemikalije, kao što znamo, u velikoj meri zagađuju vazduh, počev od sagorevanja drva, uglja ili gasa, pa do pesticida, parfema, autoisparenja i drugih zagađivača koji su rezultat ljudske aktivnosti. Ove hemikalije ulaze u naš organizam, u naš krvotok i preko kože, oralno, odnosno preko usta ili putem udisanja, tako da okolnosti u kojima ljudi žive, rade i rastu u velikoj meri su oblikovane rasporedom resursa i energije. Na zdravlje ljudi, znači, utiču i uslovi rada i stanovanje i voda i sanitarni uslovi, tako da ako svako od nas učini bar malo na zaštiti životne sredine, to znači za prirodu mnogo. Ukoliko budemo odgovorni, sačuvaćemo, zaštitićemo i unapredićemo našu životnu sredinu, poboljšaćemo uslove za život ljudi i za opstanak biljaka i životinja, odnosno biljnog i životinjskog sveta, a to nam je upravo cilj. Hvala.
Hvala. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Vera Jovanović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, ministre sa saradnicima, kolege poslanici, u prethodnim danima bavili smo se raspravom u pojedinostima predloženog Zakona o zaštiti životne sredine. Ekološka politika formalno posmatrano spada u mlađe javne politike EU, budući da ova politika dobija svoje mesto tek u jedinstvenom evropskom aktu 1987. godine. Jedinstvenim aktom u članu 100. kaže se da će ekološka politika biti u nadležnosti zajednice u cilju kompletiranja zajedničkog tržišta. Ekološka politika EU predstavlja jednu od najbitnijih politika EU. Obimnost ekološke politike, ali i troškove usklađivanja predstavljaju veliki izazov za državu koja se priprema za članstvo, međutim sa istim problemima su se susretale i sve nove članice i neretko dobijale mogućnost da sveukupno usklađivanje sa standardima ove politike bude potpuno završeno nakon prelaznog perioda od momenta stupanja u članstvo. Danas se od Srbije očekuje da što više usvoji i primeni standarde ekološke politike do trenutka formalnog stupanja u članstvo i samim tim, izazovi evropeizacije, ekološke politike u Srbiji su veće. Suštinske izmene u ovom zakonu se tiču ispunjavanja uslova za korišćenje sredstava iz IPARD fondova i efikasnije obezbeđivanje sredstava iz Zelenog fonda za infrastrukturne projekte iz IPARD fondova u oblasti zaštite životne sredine. Primena ovog zakona neće izazvati troškove građanima i privrede, malim i srednjim preduzećima. Izmene zakona mogu podstaći razvoj novih privrednih subjekata i tržišnu konkurenciju u privrednim granama, povezanim sa realizacijom infrastrukturnih projekata u oblasti zaštite životne sredine i poljoprivrede.
Hvala. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Marko Parezanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Zvonimir Đokić. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Gospodine ministre sa saradnicima, sredstva iz IPARD fondova su namenjena registrovanim poljoprivrednim gazdinstvima koja posluju u okviru sektora proizvodnje mleka, mesa, voća i povrća i sektora ostalih useva koja ispunjavaju konkursne uslove domaće i međunarodne standarde. Osim poljoprivrednih gazdinstava, pravo na korišćenje sredstava iz IPARD fondova imaju i preduzetnici, privredna društva i zemljoradničke zadruge. Međutim, IPARD programi imaju za cilj pre svega da uspostave istitucionalne strukture i na svojevrstan način pripreme nas i osposobe za korišćenje mnogo značajnijih sredstava iz fondova zajedničke poljoprivredne politike EU i uvedu nas u ovom pretpristupnom periodu u mnogo stroža pravila koja važe za članice EU, a sa kojima se sada susreću i moraju da se pridržavaju potencijalni korisnici sredstava. Upravo na taj način IPARD program ostvaruje svoj primarni cilj, a to je pomoć poljoprivrednicima i proizvođačima hrane da se pripreme za žestoku konkurenciju kada Srbija uđe u EU. Konkurencija na evropskom tržištu poljoprivrednih proizvoda i hrane će biti velika, ali naša prednost će biti u tome što raspolažemo zdravim poljoprivrednim proizvodima, hranom, mlekom i mesom, voćem i povrćem, sve dok ih kao takve sačuvamo od ekoloških zagađenja i sve dok imamo zdravu životnu sredinu. Želim da istaknem značaj pravilne i kvalitetne kontrole korisnika sredstava, bez koje čitav projekat gubi smisao. Kontrola mora biti višestruka, od tzv. nulte kontrole u fazi odobravanja korišćenja sredstava, preko drugih kontrola, u fazi isplate sredstava, pa sve do poslednje kontrole koja bi se bavila i obavljala posle realizovane investicije i posle isplaćenih sredstava korisniku, a ona ima za cilj da utvrdi da li je investicija održana i da li su dostignuti zahtevani standardi EU na kraju investicije. Kontrole mogu biti i vanredne, u zavisnosti od okolnosti. Mi iz SNS na čijem čelu je predsednik Aleksandar Vučić, smatramo da je uspostavljanje visokog stepena kontrola korišćenja sredstava iz IPARD programa nužan preduslov da taj projekat bude uspešan. Hvala.
Hvala. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Dubravka Filipovski. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Savkić. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Poštovani ministre sa saradnicima, poštovane kolege narodni poslanici, podneo sam amandman na član 1. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti životne sredine koji glasi – Odredbama ovog zakona podstiče se sveukupni razvoj Republike Srbije, sa posebnim osvrtom na očuvanje ekološke svesti. Pregovarački proces sa EU se sastoji od 35 poglavlja, a 27 poglavlje se odnosi na zaštitu životne sredine i predstavlja jedno od najkompleksnijih poglavlja. Obaveza Republike Srbije kao zemlje kandidata za članstvo je usvajanje pravnih tekovina EU u ovoj oblasti. To znači da se sve sektorske politike i sve oblasti rada moraju uskladiti sa principima zaštite životne sredine. Član 2. Predloga o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti životne sredine predviđa da se sredstva Zelenog fonda za finansiranje zaštite i unapređenje životne sredine mogu izuzetno, bez javnog konkursa dodeljivati i u svrhu pripreme i sufinansiranja projekata koji se finansiraju iz pretpristupne pomoći EU, kao i za sufinansiranje projekata koji se finansiraju iz međunarodne razvojne pomoći i drugih izvora. Ukoliko želimo da participiramo i povlačimo sredstva iz evropskih fondova koji su dostupni Republici Srbiji, moramo da budemo spremni da i sami finansiramo deo tih troškova, kao i da sistem kofinansiranja učinimo celovitim. Trenutna pleksa finansiranja zaštite životne sredine ne može da osigura dugoročne potrebe i zbog toga su neophodne korenite promene u ovoj oblasti, a to će sve rezultirati boljim, kvalitetnijim i dužim životnim vekom naših građana. Predloženim izmenama i dopunama se u velikoj meri olakšava i pojednostavljuje pristup pomenutim fondovima, što dalje ima dugoročan efekat za zaštitu životne sredine i na podizanje ekološke svesti, ali i na sveukupni razvoj Republike Srbije. Smatram da to mora biti izričito naglašeno u članu 2. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o životnoj sredini. Hvala.
Hvala. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Ognjen Pantović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Olivera Ognjanović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre sa saradnicima, činjenica je da član 2. Predloga izmena i dopuna Zakona o zaštiti životne sredine upravo govori o korišćenju sredstava Zelenog fonda Republike Srbije, a upoznati smo da ovi konkursi podstiču obrazovne, istraživačke, razvojne studije, odnosno unapređenje i zaštitu životne sredine. Samim tim direktno utiču na očuvanje prirode i sveukupnog razvoja Republike Srbije. Konkursi koji omogućavaju korišćenje sredstava Zelenog fonda Republike Srbije podržavaju čitav niz različitih infrastrukturnih projekata od upravljanja otpadom do uklanjanja divljih deponija, odnosno čišćenje. Takođe omogućavaju jedinicama lokalnih samouprava da konkurišu projektima koji se odnose na pošumljavanje zemljišta, što opet znači očuvanje prirode i podizanje životnog standarda. Decenije iza nas ostavile su veliki broj fabrika opustošenih i u rasulu koje sada predstavljaju ništa drugo do komunalni otpad. Međutim, ova Vlada odgovorno izrađuje projekte i rešava probleme privlačenjem stranih investicija, gde se u narednim godinama može očekivati i više milijardi direktnih stranih investicija u oblasti zaštite životne sredine, u šta spadaju izgradnja infrastrukturnih objekata za upravljanje otpadom, pročišćenje otpadnih voda, smanjenje industrijskog zagađenja i zagađenja vazduha. Kod mene u opštini Grocka se nalazi deponija Vinča, neiskorišćeni energetski potencijal, jer ceo svet otpad koristi za reciklažu i stvaranje energije. U svetu otpad košta. Deponija Vinča je veliki ekološki problem u samoj blizini Beograda na desnoj obali Dunava i zato je urgentno i apelujem da se što pre postigne planirani cilj izgradnje postrojenja za reciklažu otpada i postrojenja za proizvodnju električne toplotne energije i otpada, što doprinosi razvoju i očuvanju prirode. Zahvaljujem.
Hvala. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Vladimir Petković. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Milovan Drecun. Da li neko želi reč?(Ne) Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Milena Turk. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici, podnela sam amandman na član 2. Zakona o zaštiti životne sredine, kako bi se dodatno precizirao ovaj član i poseban akcenat stavio na očuvanje ekološkog nasleđa. Obzirom da se i član 2. Zakona o zaštiti životne sredine bavi upravo Zelenim fondom i pojednostavljivanjem i olakšavanjem procedura za korišćenje ovih sredstava, a radi se, naravno, o pripremi i realizaciji projekata u oblasti zaštite životne sredine za koje konkurišemo kod pretpristupnih fondova EU, smatram da bi ovaj član trebalo proširiti jednim ovakvim stavom koji se odnosi upravo na ekološko nasleđe. Važno je da na ovaj način obezbedimo jedan stabilan i predvidiv sistem finansiranja i da obezbedimo efikasno planiranje i korišćenje javnih sredstava za ovu namenu. Pred nama su brojni zadaci i izazovi. Važno je da se tokom ovog procesa mi ugledamo na zemlje koje prednjače u ovoj oblasti i da poslušamo njihova iskustva kako bismo, s jedne strane, izbegli greške, potencijalne greške, u svom planiranju, s druge strane kako bismo u što većem obimu iskoristili sredstva koja su nam na raspolaganju. Za nas je važno da definišemo probleme, da osmislimo rešenja, pripremimo projekte, ali isto tako da obezbedimo finansijsku konstrukciju i da predvidimo rokove, realne rokove, u kojima ćemo postići sve što smo isplanirali. Već smo nekoliko puta istakli u raspravi da mi ovom procesu nismo pristupili ni zbog EU, ni zbog pregovora, niti zbog toga što je neko od nas to zahtevao. Našoj zemlji je potreban ovaj proces i mi to činimo zato što smo mi ovu zemlju pozajmili od naših potomaka i dužni smo da se sa pažnjom prema njoj ophodimo. Na ovaj način moramo intenzivno razmišljati i delovati u svim segmentima kada govorimo o upravljanju otpadnim vodama, o reciklaži otpada, o svim segmentima u kojima treba uvesti politike životne sredine, kada govorimo o poljoprivredi, privredi, energetici i transportu. Kada je reč o privredi, mi nismo samo dužni da usvojimo najbolje moguće savremene tehnologije i da dostignemo neke standarde, mi smo dužni da se pozabavimo i problemom istorijskog otpada koji nam je zaostao iz prethodnog perioda. Ovo mislim zaista na firme koje su prošle proces restrukturiranja, privatizacije, stečaja i često su ove posledice rezultat jedne neodgovorne politike, neodgovornosti, nemara, a često i zloupotreba. Jasno je da nas u svakom od ovih segmenata očekuje veliki obim posla, kako u zakonskoj regulativi, tako i u edukaciji stanovništva i u samoj pripremi infrastrukture, kao što sam već pomenula, u oblasti reciklaže otpada, prerade otpadnih voda, kako bismo na najbolji mogući način očuvali naše ekološko nasleđe. Hvala.
Hvala. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Aleksandra Tomić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Miodrag Linta. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Mladen Lukić. Da li neko želi reč? Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine Marinkoviću. Uvaženi ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, održivi razvoj pretpostavlja takvu razvojnu orjentaciju koja u sebi stvara trajnu uspostavljenu harmoniju između ekonomskog razvoja i prirodne sredine, sa ciljem da se uz što racionalnije korišćenje prirodnih resursa ostvari što veća ekonomska dobit. Turizam mora biti saglasan sa zaštitom životne sredine. Planiranjem turizma na održiv način štiti se životna sredina na način da budu ispunjene ekonomske, socijalne i estetske potrebe, uz istovremeno održan sistem kulturnog integriteta, esencijalnih ekoloških procesa, bioloških razlika i podržavanja opstanka života. U tom smislu, potrebno je integrisati razvojno konkurentske i marketinške aktivnosti i preoblikovati javne usluge i urbanistički plan u funkciju razvoja turizma i zaštite životne sredine. Ključni svetski i evropski turistički trendovi nesumnjivo idu u prilog destinaciji planine Tare, posebno kada je reč o trendovima zdravlja, ekološkog i održivog turizma, a na koju kartu ova destinacija treba dugoročno da igra. Veza između turizma, nacionalnih parkova i lokalnih zajednica vodi ka raznovrsnijim formama razvoja interesa i povlastica, Međutim, sadašnja tržišna pozicija područja Nacionalnog parka „Tara“, zbog višegodišnjeg zastoja u modernizaciji proizvoda, smeštajnih i drugih kapaciteta ni izbliza ne prati svetske i evropske trendove. Da bi se to promenilo postoji potreba brojnih inovacija za vreme zimskog i letnjeg boravka, kao i na potrebu organizovanog razvoja izgradnje turističke ponude na planini Tari po ugledu na neke uspešne modele konkurencije, kao što je Loganska dolina, Kranjska gora i Bled. Zahvaljujem na pažnji.
Hvala. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Olivera Pešić. Da li neko želi reč? Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, podnela sam amandman kojim sam predložila da se u članu 2. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti životne sredine doda stav 3. sa ciljem da ukažem na značaj unapređenja uslova u nacionalnim parkovima. Svi smo se u prethodnim danima u svojim diskusijama složili da je neophodno da država Srbija ima jasno definisanu nacionalnu politiku u oblasti zaštite životne sredine i, takođe, smo se svi u svojim diskusijama složili da je potrebno da se veća sredstva izdvajaju za zaštitu životne sredine, kako na republičkom nivou, tako i na lokalu. Republika Srbija je posvećena agendi održivog razvoja 2030 u sprovođenju 17 milenijumskih ciljeva, i svakako jedan od tih ciljeva kao prioritet je i zaštita životne sredine. Ciljevi održivog razvoja usmereni su, pre svega, na to da pomognu običnom čoveku da u narednom periodu, u narednim decenijama koja dolaze, živi bolje i kvalitetnije. Jedan od ciljeva je osigurati očuvanje šuma, takođe zaustaviti krčenje šuma, obnoviti uništene šume i povećati pošumljavanje na globalnom nivou. Mi smo imali priliku da od ministra danas čujemo da je u Beogradu pošumljeno oko 700 hektara i to je za svaku pohvalu, i da je plan Ministarstva da u narednim godinama budu izdvajana sve veća i veća sredstva za pošumljavanje. Neki od ciljeva održivog razvoja odnose se i na očuvanje planinskih ekosistema, zatim se odnose na zaštitu ugroženih vrsta i sprečavanje njihovog istrebljenja, kao i sprečavanje krivolova, ali i sprečavanje trgovine zaštićenim životinjama i biljnim vrstama. Svi ovi ciljevi su ostvarivi, ukoliko se značajno uvećaju finansijska sredstva za ovu namenu, a Srbija to želi i mora raditi na tome. Zahvaljujem na pažnji.
Hvala. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr LJubiša Stojmirović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik LJiljana Malušić. Izvolite, koleginice Malušić.
Hvala predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima iz Ministarstva, svaki građanin ima pravo na zdravu životnu sredinu i svako od nas ima obavezu i dužnost da je čuva i unapređuje. Dužni smo da omogućimo budućim generacijama zdravu životnu sredinu. Neophodno je imati kvalitetnu pijaću vodu, čist vazduh, prečišćavanje otpadnih voda u cilju očuvanja vodnih resursa, pravilno upravljanje zemljištem kao prirodnim resursom. Sada ćemo se podsetiti 2006. godine, jednog pompeznog naslova u novinama, nažalost negativnog, „Strah od Fabrike „Prva Iskra“ u Bariču. „Prva Iskra“ u Bariču je jedan od najvećih proizvođača pentrita u Evropi. Sem tog minsko-eksplozivnog sredstva u „Prvoj Iskri“ se proizvode takođe i tente, dente, heksogen, oktogen i njihove kompozicije. Poseduju i sopstvenu tehnologiju za obradu otpadnih kiselina i rekonstrukciju istih, kao i tehnologiju za tretman voda otpalih iz procesa proizvodnje eksploziva. Međutim, stručnjaci su naveli da ne treba da postoji strah od ove fabrike, jer hemijske supstance koje se proizvode u „Prvoj Iskri“ Barič, ne mogu da izazovu ekološku katastrofu širokih razmera. Šta to znači širokih razmera? Ili je katastrofa ili nije katastrofa 2006. godine. Ova fabrika obrađuje otpadne kiseline, proizvodi sirovine za farmaceutiku, kućnu hemiju i slične supstance koje nisu toliko opasne po okolinu. Koliko treba da budu opasne po okolinu? Zanimljivo je da su 1999. godine u „Prvoj Iskri“ se nalazile veoma opasne hemijske supstance, kao što su fluorovodonične kiselina i fozgen. Hemičari ove supstance označavaju kao veoma opasne, a za fluorovodoničnu kiselinu kaže da jede prozore, odnosno da ih topi. Za vreme NATO bombardovanja nadzemna skladišta fluorovodoničnom kiselinom i fozgenom bila su vidno obeležena žutim zastavicama, oznakom materija opasnih po život čoveka i ekološku katastrofu. Na sreću, 2012. godine, dolaskom SNS na vlast, novom opremom dobijenom iz projekta IPA 2012. godine, uspostavljanje integrisanog sistema monitoringa životne sredine u oblasti kvaliteta vode i vazduha, omogućena je nova metoda obrade uzorka, odnosno kvalitet analize podataka koji je u potpunosti harmonizovan sa evropskom legislativom i evropskim standardima, poštovani ministre, što bi značilo sistem kontrole non-stop. Hvala puno.
Hvala, koleginice Malušić. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite, kolega Arsiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, trebalo je ova tema u Skupštini da se otvori. Moje kolege su pričale svako o problemima iz onih sredina iz kojih dolazi i isticale sva prirodna bogatstva i lepote Srbije, što je razumljivo, i treba to da rade. Naravno da postoje industrijski zagađivači, međutim, tu uz jedan dobar nadzor od strane Ministarstva i inspekcijskih službi, relativno, ne kažem da je lako, ali moguće je rešiti problem, jer su oni koncentrisani, to je jedan objekat ili dva ili tri u nekom regionu i moguće je vršiti kontrolu i monitoring koliko zagađuju životnu sredinu. Međutim, po meni, najveći zagađivači jesu baš ono masovno odlaganje čvrstog komunalnog otpada koji, mnogi to i ne znaju, jeste u nadležnosti isključivo lokalnih samouprava. Komunalna preduzeća koja se bave odnošenjem i skladištenjem otpada su tu i rade jedan deo posla, u smislu prikupljanja i odlaganja, ali lokalne samouprave su nadležne da odrede način odlaganja i pomognu građanima da taj problem reše. Dolazim sa teritorije Braničevskog upravnog okruga, tamo imamo samo jednu sanitarnu deponiju, čiji su resursi već davno, da kažem, istekli, ali se produžava nekim određenim analizama i znam da u velikom ostatku Srbije situacija ništa nije sjajnija. Kao posledicu imate to da se pojavljuju razni mešetari koji lokalnim samoupravama pokušavaju kao da pomognu, u suštini, mogu slobodno da kažem, na određeni način i prevare, a to je da nude neka privatno-javna partnerstva ili čak i traže koncesije da bi određena jedinica lokalne samouprave rešila odlaganje čvrstog komunalnog otpada i uvek po pravilu traže lokaciju gde bi to obavljali, zaključenje ugovora, čini mi se, na najmanje 99 godina o korišćenju ili da se to zemljište pokloni njima itd, sa rokom od nekih 25 godina. Najčešće takvi ponuđači nemaju ni sredstva da ostvare tako nešto, nego im lokacija treba da bi možda kod nekih fondova konkurisali i kroz tuđu imovinu došli do određenog kapitala. E sad, nikako neće da kažu da i dalje ostaje u nadležnosti jedinica lokalne samouprave prikupljanje čvrstog komunalnog otpada, a da se plaća pristupnina, koja nije mala, koja iznosi od 15 evra, ako je lokalna samouprava poklonila zemljište, do 22, 27, pa čak i 30 evra po toni i to pokušava da se prevali na građane koji plaćaju odnošenje čvrstog komunalnog otpada ili, suprotno stavu Državne revizorske institucije, da se nadoknađuje iz budžeta grada ili jedinica lokalnih samouprava, opština. Tako da, mislim da bi u jednoj strategiji Ministarstvo trebalo malo aktivnije da se pozabavi time da udružuje jedinice lokalnih samouprava, da ipak one uz pomoć nadležnog ministarstva rešavaju taj problem, da obezbede, ne mogu da kažem sredstva, nemaju dovoljno resursa da sami reše taj problem. Tu je potrebno aktivnije učešće samog Ministarstva, da oni sami dođu do najboljeg, najjeftinijeg i najkvalitetnijeg rešenja za svoje lokalne samouprave. Na taj način mislim da bismo mnoge probleme mnogih divljih deponija rešili, jer jedinice lokalnih samouprava vrlo lako je da reše problem divlje deponije, problem je u tome što ne može, jer nema već gde da odlaže i postojeći otpad, otpad koji prikuplja. Često je problem i da se prikuplja otpad iz seoskih naselja. Nije opet problem da jedinica lokalne samouprave obezbedi sredstva za prikupljanje otpada, problem je gde odložiti taj otpad, jer već i onaj koji se sakuplja nema gde. Tako da, mislim da bi u nekom narednom periodu Ministarstvo trebalo ovim ozbiljnije da se pozabavi, da pomognemo našim lokalnim samoupravama da reše ovaj problem. Zaista, verujte, oni sami to teško da mogu.
Hvala, kolega Arsiću. Reč ima ministar Goran Trivan. Izvolite.
Uvaženi gospodine, samo uhćem, za one koji ne razumeju šta govorim. Dakle, rekao bih da je to dijagnoza i da zapravo stvar nije komplikovana uopšte. Uvek je nagradno pitanje zašto je ovoliko vremena bilo potrebno da se sačeka da dođemo do ovih zaključaka. Da li su interesi pojedinaca koji su bili na čelu opštine, a takvih opština ima u Srbiji i danas, koje su sklapale pojedinačno ugovore sa različitim operaterima pa su plaćale iz budžeta protivzakonito, što se mene tiče, ili su građani dobili cenu koju su morali da plaćaju itd. Sada da ne ulazim u detalje. Suština ovoga što želim da kažem je prvo da vam dam za pravo, jer ne može ništa racionalnije da se desi nego da zamolimo opštine da se udružuju. Ovde na temelju ove priče više nisam na terenu da zamolim, jer država ima svoju strategiju upravljanja otpadom, mi je revidiramo jer mislimo da od onih 26 regionalnih deponija je racionalnije da postoji, recimo, 20, 21, jer ćete više opština udružiti i one će onda, kako ste i sami rekli, imati veće resurse. Ovo pitanje upravljanja otpadom je isključivo ekonomsko pitanje, sa ovog aspekta o kome pričamo. Ako operater nema dovoljnu količinu otpada, on nema mogućnost da to uradi za dovoljno nisku cenu koja će biti niska cena prema lokalnoj samoupravi, onda ta cena mora da se zida, te recke. Jedna opština, ukoliko želi da ima operatera te vrste, nema dovoljno otpada da bi tom operateru posle moglo da bude ekonomski isplativo po tržišnim uslovima. Onda cena mora da se zida, a to nije tržišno, to se onda zove ekstraprofit i nijedna lokalna samouprava, po meni, to ne treba i ne sme da radi. Kada budemo došli do toga, a sada dolazimo do toga, jer smo morali godinu dana da tačno iščekiramo gde se koja opština nalazi, ako se nešto dobro dogodilo u ovih nekoliko godina, to je da su došavši novi ljudi na čelo opština shvatili da čekanja više nema i da ja sad imam iskustvo lično, svi predsednici opština ili gradonačelnici koji su bili kod nas, gotovo bez izuzetka, rekli su – nema više dogovaranja u tom smislu, nećemo više kočiti, hoćemo da pod hitno u našem regionu rešimo pitanje deponija. Dakle, sazrelo je vreme, svest je sazrela, ovo je put, udružiti se, napraviti regionalnu deponiju, to onda ima smisla i ekonomskog i za građane će manje koštati, a u stvari ćemo onda stvarno da očistimo Srbiju.
Hvala, ministre Trivan. Po amandmanu se javio dr Predrag Jelenković. Izvolite, kolega Jelenkoviću.
Hvala, predsedavajući. Ovaj amandman koji je gospodin Arsić predložio je ujedno i otvaranje pitanja, verovatno vi, ministre, znate da u mnogim sredinama, mnogim lokalnim samoupravama na jugoistoku Srbije nemate nijednog zaposlenog koji se bavi pitanjima zaštite životne sredine. To je jako važno pitanje, kao što je kolega Arsić rekao, predvidite strategijom, kada se već bude radila strategija, ili možda međuresornom saradnjom sa Ministarstvom za državnu upravu i lokalnu samoupravu, možda nekom vašom preporukom Ministarstva, da lokalne samouprave imaju obavezu uposlenja jednog lica, barem jednog lica, u zavisnosti od broja stanovnika, koje bi se bavilo pitanjem životne sredine. Hvala.
Hvala, dr Jelenkoviću. Reč ima ministar Goran Trivan. Izvolite, ministre.
Mi smo apsolutno svesni toga da imamo nedostatak i manjak ljudi koji se bave životnom sredinom. Za nas nije održivo da se jedan čovek u opštini bavi ne samo jednim nego i sa dva, tri, četiri resora za životnu sredinu, to je neprihvatljivo. Ja sam sa ministrom Ružićem razgovarao o tome da pokušamo da nađemo načina i sredstva, što se nas tiče, ne bismo ni pomogli opštinama da, ako smatramo da je ovo komparativna prednost i ako smatramo da ovde treba uložiti, pet, deset, 15 milijardi evra, i ako smatramo da su ovde radna mesta i ako smatramo da je ovde reč o zaštiti životne sredine, a to su za mene sve prednosti, onda ne vidim razlog da ne zaposlimo nekoliko desetina ljudi po opštinama koji će se samo time baviti. Jer, zapamtite, nemamo kapaciteta po opštinama. Uostalom svi vi dolazite iz nekih opština i potpuno je jasno da u svakoj opštini jedan čovek mora da se bavi pitanjima životne sredine, da poznaje procedure, da zna koga će da angažuje da bismo papire mogli da izrađujemo, kako bismo mogli da uđemo u te ogromne investicije, a ja vam kažem da će para za to biti. Ali, preduslov za to je kapacitet ljudski i preduslov za to je izrada projektno-tehničke dokumentacije. Hvala.
Hvala, ministre Trivan. Reč ima docent dr Mihailo Jokić. Izvolite, po amandmanu.
Komentarišem ovo što je ministar rekao, jedan moj kolega, tu su upotrebljene dve reči, čini mi se da zamolimo i da preporučimo. Od toga nema ministre ništa. Ako vi ne možete da naredite, onda je to kraj. Da se mi razumemo, mora se uspostaviti takva hijerarhija da Ministarstvo mora da naredi, mora da izvrši kontrolu, a pre svega kontrolu trošenja novca. Dok se ta hijerarhija ne uspostavi, ovo će sve biti labudova pesma. Hvala.
Hvala, kolega Jokiću. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Nataša St. Jovanović. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, kolege narodni poslanici, slažem se sa svim ovim što je rečeno prethodno, ali da bi nastavili dalje moram da kažem nešto što se dotiče cele planete, koja mora da diše, jer je guše aerozagađenja i svake zemlje na planeti. Naravno da one najveće i najrazvijenije zemlje imaju najveću odgovornost, ali ima je i svako od nas pojedinačno. Jedan od tih koraka je pošumljavanje, koje će biti među strateškim tačkama ministarstva, jer to je najbolji i najjeftiniji način da se umanji problem klimatskih promena. Ministar za zaštitu životne sredine, ovde Goran Trivan, je na otvaranju sastanka na visokom nivou koordinacionog mehanizma za saradnju u šumarstvu između Kine i zemalja centralne i istočne Evrope, pozvao zemlje regiona da se pridruže inicijativi Srbije za pošumljavanje i da se napravi zajednička platforma za pošumljavanje ovog dela Balkana, a Kinu da istu akciju pokrene na globalnom nivou kao velika zemlja. Da podsetim, Kina je potpisnica Pariskog sporazuma, a Pariski sporazum prvi put u istoriji obavezuje sve zemlje, bez obzira na veličinu i snagu da utiču na smanjenje zagađenja. Međutim, ono što se desilo u 2017. godini SAD su istupile iz Pariskog klimatskog sporazuma, jer nisu htele da smanje emisiju štetnih gasova, 26 do 28% u odnosu na 2005. godinu. Nasuprot SAD Evropska unija ima nameru prema ovom sporazumu da smanji izduvne gasove za 20% do 2050. godine, a do 2050. godine 80% do 95%. Naša Vlada je osnovala Ministarstvo za zaštitu životne sredine, upravo želeći da se naša zemlja ozbiljno i odgovorno pozabavi smanjenjem zagađenja i da svoj doprinos našoj planeti da ozdravi. Toliko, hvala.
Hvala. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Ivana Nikolić. Da li neko želi reč? Izvolite.
Hvala predsedavajući. Poštovani ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, podnela sam amandman na 2. član Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti životne sredine, čime se još jednom ističe značaj donošenja ovog zakona, a sa posebnim akcentom na razvoj Republike Srbije i svakako očuvanje ekološkog razvoja. Ovo je jako važno, naročito zbog ispunjavanja uslova za korišćenje sredstava iz IPARD fondova i efikasnije obezbeđivanje sredstava iz Zelenog fonda za infrastrukturne projekte iz IPA fondova u oblasti zaštite životne sredine. Predložene izmene će jako pozitivno uticati na korisnike tih sredstava, da se intenzivno radi u oblasti zaštite životne sredine i da se stvaraju bolji uslovi za život građana vidi se i kroz predloge zakona koji su danas na dnevnom redu, a da se generalno intenzivno radi u Republici Srbiji, kako u svim sferama društvenog života, tako i u oblasti zaštite životne sredine. Navešću jedan primer, odnosno koristim priliku da istaknem da na teritoriji Ub, u toku realizacija aktivnosti koje se odnose na projekat izgradnje regionalne deponije komunalnog otpada Kalenić, koji ima obeležje međuregionalnog projekta i zajednički je za Kolubarski upravni okrug, za područje Mačvanskog upravnog okruga i grada Beograda. Tu učestvuje 11 gradova i opština. To je baš u vezi sa onim što ste malopre govorili da mora zajednički da se deluje. Istakla bih da je Vlada Republike Srbije u avgustu 2014. godine, kada je premijer bio Aleksandar Vučić, donela zaključak o davanju saglasnosti da se projekat regionalne sanitarne deponije neopasnog otpada Kalenić na teritoriji opštine Ub, utvrdi kao projekat od značaja za Republiku Srbiju. Nakon toga, kompletno su završeni poslovi koji se odnose na imovinsko-pravne odnose za lokaciju na kojoj je planirana izgradnja redovne sanitarne deponije sa pratećom dokumentacijom, odnosno sa pratećom infrastrukturom i dokumentacija za iste. Urađena je studija procene uticaja projekta na životnu sredinu i sve prateće aktivnosti koje je prethode za dobijanje građevinske dozvole gde će se na kraju pristupiti izradi konkursne dokumentacije, sprovođenju javne nabavke, izgradnju, opremanje i obučavanje kadrova regionalnog centra za upravljanje otpadom po sistemu ključ u ruke do nivoa upotrebne dozvole. Sve je to planirano do 2021. godine. Znači, jedna ozbiljan intenzivan rad na rešavanju decenijskog problema, a u cilju zaštite životne sredine. Hvala vam.
Hvala. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Vesna Marković. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik dr Svetlana Nikolić Pavlović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicama, dame i gospodo narodni poslanici, Srbija kao mala zemlja treba da uči od onih zemalja EU koje imaju mnogo razvijeniji sistem zaštite životne sredine, a nacionalni parkovi Srbije predstavljaju jedan od najviših oblika zaštite životne sredine. Srbija ne sme da ponavlja greške zemalja regiona koje nisu uspele zbog nedostatka projekata da povuku sva raspoloživa finansijska sredstava iz EU fondova. Procenjuje se da je Srbiji za usklađivanje sa evropskim i međunarodnim standardima potrebno u narednih 30 godina oko 15 milijardi evra. Najskuplje će biti uređivanje sistema upravljanja otpadom i otpadnim vodama što će nas koštati oko sedam i po milijardi evra. Na našu sreću velika šansa se krije u IPARD fondovima koji su nam već dostupni. Cilj izmena i dopuna ovog zakona je da se omogući korišćenje sredstava Zelenog fonda za kofinasiranje projekata koji se finansiraju iz sredstava pretpristupnih fondova EU, odnosno da se ispune uslovi za korišćenje sredstava iz IPARD fondova. Suštinske izmene zakona se tiču ispunjavanja uslova za korišćenje sredstava iz IPARD fondova, za efikasnije obezbeđivanje sredstava iz Zelenog fonda, za infrastrukturne projekte iz IPARD fondova u oblasti zaštite životne sredine. Zato će u danu za glasanje, SNS glasati za ovaj i sve ostale predložene zakone. Hvala vam.
Hvala. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik dr Darko Laketić. Izvolite, kolega Laketiću.
Zahvaljujem se. Poštovani predsedavajući, poštovani ministre sa saradnicima, uvažene kolege narodni poslanici, u skladu sa zakonom koji danas razmatramo, dakle, moram da iznesem nekoliko činjenica i nadam se da ćemo u ovom dijalogu naći zajednička rešenja koja će u najboljem smislu uticati da popravimo stanje životne sredine u našoj zemlji i ne samo to. Dakle po NATO izveštajima na Srbiju je izbačeno oko 31.000 projektila sa osiromašenim uranijumom. Po našim izvorima ta brojka je mnogo veća. Osiromašeni uranijum pored svog radiološkog efekta koji nije intenzivan kao što se, da kažem, daje značaj, govorim sada o radiološkom efektu, on ima izuzetno toksično hemijski efekat. I, pored tog hemijskog efekta mi smo se suočili, nažalost, sa različitim hemijskim supstancama i toksinima koji su se oslobodili u toku NATO bombardovanja. Osim toga, podsetiću da je zapaljeno u toku NATO agresije 150 hiljada tona nafte, više od 20 hiljada objekata je srušeno, preko 120 industrijskih i energetskih postrojenja je takođe gađano, neki su srušeni iz temelja, neki su delimično. Ono što je bitno i zajedničko za sve ovo o čemu govorim jeste da je ispušteno na hiljade tona različitih hemijskih supstanci, od kojih su, priznaćete, neke vrlo toksične i kancerogene. Ono što želim da vas informišem, i građane Republike Srbije i javnost, jeste da je skupštinska komisija koja istražuje posledice NATO bombardovanja krenula intenzivno sa radom. Krenuli smo sa radom intenzivno u smislu da, pre svega, jednom relevantnom, referentnom naučnom metodologijom dokažemo uticaj na zdravlje stanovništva, ali svakako smo krenuli i sa ispitivanjem životne sredine. Ono na čemu bih insistirao, a u skladu sa ovim zakonom o kome govorimo, jeste da se pre svega baci akcenat na ne samo radiološke efekte, jer o tome smo razgovarali sa stručnjacima iz Vinče, iz Agencije za jonizujuće zračenje i, da se razumemo, asanacija terena je već urađena, još u jednom ranijem periodu, i u tom radiološkom smislu definitivno je tako. Međutim, ta hemijska komponenta, hemijska, toksična komponenta, je nešto na čemu bih insistirao, ne samo u radu ove komisije koju vodim, već mislim da bi i Ministarstvo koje vi vodite, poštovani ministre, mislim da bi trebali na jedan adekvatan način da sagledamo i ovu problematiku. Govorim o hemijskoj kontaminaciji. Ono što je takođe bitno i što predlažem ovom prilikom jeste da postoji jedan koordinirani zajednički nastup koji mora da bude usmeren ka tome da potražujemo određena finansijska sredstva od Evropske unije i od zapada, pre svega, za dodatno ispitivanje naše životne sredine, s jedne strane, zatim za eventualnu prevenciju bolesti, s druge strane, za rano lečenje tamo gde je to neophodno i gde naša država jednostavno ne može da pruži svoj maksimum. Mislim da smo kao narod to zaslužili, jer sve ono što nam se desilo, jednostavno, vuče sa sobom upravo i ovu činjenicu da mi imamo pravo da tražimo i imamo obavezu prema pokoljenjima koja dolaze da im pre svega ostavimo zdravu životnu sredinu i na svaki način, sad govorim o humanom i medicinskom aspektu ovog problema, na svaki način da učinimo prevenciju bolesti tamo gde možemo i uradimo rano lečenje tamo gde je neophodno. Hvala.
Hvala. Ministar Goran Trivan ima reč. Izvolite.
Čini mi se da to što ste sada na kraju spomenuli spada u jedan od najvažnijih poslova za naš narod, pa i državu. Ali, u ovom slučaju narod i tu mislim na sve ljude koji žive na našim prostorima i koji su bili izloženi zločinu koji je istorijski, na neki način, bar za mene. Ja sam na čelu tog koordinacionog tela koje čine ministarstva zdravlja i odbrane i, razume se, čitav niz najvažnijih stručnjaka u ovoj oblasti, ako tako možemo reći. I vi i mi, čini mi se, radimo jedan kompatibilan posao koji je važan za ovu državu. Upravo smo na koordinacionom telu, odlučivši da se bavimo ovim pitanjima, i razgovarali o tome da ovde nije reč samo o zagađivanju i uništavanju kompletnog potencijala u našoj državi. Dakle, ne pričamo samo o biodiverzitetu i o ljudskim životima, pričamo o svemu tome zajedno, jer je sve to pretrpelo štetu. Ne razgovaramo samo o zagađenju i posledicama koje je to zagađenje imalo gađanjem municijom sa osiromašenim uranijumom, već i te kako posebno smo sami sebi skrenuli pažnju da procenjujemo da veliku pažnju moramo posvetiti analizi svih onih hemijskih zagađenja i zagađivanja koja su nastala upravo rečenim bombardovanjima petrohemijskih i drugih kapaciteta koja su nanela, što se mene lično tiče, nemerljivu štetu i gotovo nepopravljivu štetu u pojedinim delovima naše zemlje. Zbog toga je i moj javni poziv bio zemljama koje su učestvovale u tome da pomognu stručno. Ako misle da je sve bilo u redu ili da nema nikakvih posledica po životnu sredinu ili po zdravlje ljudi, zašto se ne uključe, zajedno sa nama? Evo, ja ih pozivam da se uključe. Naša nauka je perfektna nauka i naša nauka će svojim metodama i onim što ćemo praviti zajednički kroz ove naše postupke, i vi i mi, i tu tzv. nacionalnu laboratoriju koja zapravo predstavlja čitavu Srbiju, doći do podataka i metoda koje će svetski biti priznate, a kada se to desi, onda će svako od nas, svi na svoj način, a mi na svoj način, prezentovati te podatke svetskoj i domaćoj javnosti i naši podaci će biti naučno, svetski prihvaćeni, zato što ćemo se baviti svetski priznatim metodama. I kad dođemo do toga, ja pozivam sve one koji su bili akteri tog tzv. „Milosrdnog anđela“, da pokušaju da pokažu anđeosko lice i pomognu Srbiji da izvrši remedijaciju i popravi štete koje su oni napravili u čitavom tom postupku koji je u stvari zločinački. Vama lično i ostalima se zahvaljujem na tome što se bavite time, kao i mi, ali, neka svako doprinese, jedan mali kamenčić, ovoj našoj potrebi za istinom. Zanimljivo je da se niko do sada nije bavio time.
Hvala, ministre. Reč ima dr Darko Laketić. Izvolite.
Zahvaljujem se. Zahvaljujem ministru na komentaru. Ja bih samo još dodao da, zaista, termine – mi, vi, ne bih upotrebljavao, jer smo zajedno na istom putu i cilj je isti, što je vrlo bitno, a to je put ka istini. Mi moramo doći do istine i to je nesumnjivo. S druge strane, moram da pomenem, da li mislite da bi Italija, jedna zemlja koja je članica NATO, koja je članica Evropske unije, formirala komisiju za istraživanje posledica efekata na vojnicima koji se nalaze u misijama, koji borave na kontaminiranom terenu, da li mislite da bi jedna takva zemlja formirala jednu takvu komisiju da zaista nije imala problem? Ovo pitanje je više upućeno ka nekom delu javnosti koja se bavi zloupotrebom nekih naučnih činjenica, nego vama, ali, jednostavno, to je nešto što moramo pomenuti u ovome domu. Dakle, postoji jedna istina, a to je da se, nažalost, u našem društvu danas zloupotrebljavaju naučne činjenice tako što se selektivno prezentuju javnosti ili se prezentuju na jedan, rekao bih, naopak način. Naša borba, sada govorim o zajedničkoj borbi uopšte društva, mora da bude usmerena i ka tome. Ne možemo da ljude koji sebe nazivaju naučnicima, a u stvari su kvazi naučnici, koji se bave senzacionalizmom, da tretiramo na jedan medijski način koji je relevantan. Eto, toliko. Hvala.
Hvala, doktore Laketiću. Reč ima ministar Goran Trivan. Izvolite, ministre.
U skladu sa ovim što ste vi rekli, ne vidim ništa sporno u tome da utvrdimo šta je istina. Jer, kada god smo bili u prilici da javno razgovaramo, moram reći da je bilo ljudi koji nisu želeli da učestvuju u televizijskim emisijama sa nama, ne znam iz kog razloga. Dakle, naučni stav bi mogao da kaže ono što mi zapravo iz ministarstva i govorimo, skupštinski poslanici mogu imati jedan širi ugao u odnosu na nas koji smo u Vladi, recimo, ali, kada kažete – pa, dobro, a zašto je sporno da mi pokušamo da utvrdimo šta je bilo, jer imate deo javnosti, koji je doduše mali, koji osporava naše pravo da utvrdimo šta je tačno. Nauka traži da se pozabavimo svakim delom dilema koje postoje u našem društvu, šta god da je u pitanju i ne vidim problem. Zato rado polemišem sa svima koji su protiv ovoga. Uz to pitanje – a šta je sporno da utvrdimo šta je istina? Istina je možda jedna, možda je druga. Nauka istraživanja će reći o čemu se radi i tu smo, svakako, kako ste vi rekli, apsolutno na zajedničkom poslu i čini mi se da je ovaj naš front veoma jak. Sama činjenica je u parlamentu ova inicijativa kojom ste vi formirali ovde odbor toliko široko prihvaćena, da govori u prilog tome šta poslanici, i svakako šta naša javnost misli o tome, a naša javnost, prvo, ima pravo da zna šta je istina, drugo, ima pravo da sprovedemo mere da bi smo zaštitili svoj genetski resurs na ovoj teritoriji. I ako hoćete politički - ko ne želi da se ukrca u ovaj voz koji je pitanje pravednosti i pitanje opstanka naših naroda na ovom prostoru, ne znam šta bi moglo drugo da im bude cilj nego to? Dakle, pitam se.
Hvala, ministre Trivan. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik primarijus dr Branimir Rančić. Izvolite kolega Rančiću.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani ministre sa saradnicima, poštovana gospodo narodni poslanici, u okviru amandmana koji sam podneo, govoriću o usklađivanju rada deponije komunalnog otpada grada Niša sa aspekta zaštite životne sredine. Polazni dokument za integralno rešavanja problema upravljanja otpadom na teritoriji Republike Srbije je Strategija upravljanja otpadom za period od 2010. do 2019. godine. Strategijom je predviđeno uspostavljanje regionalnih centara za upravljanje otpadom po principu minimizacije troškova tretmana i deponovanja otpada, odnosno racionalnog ulaganja sredstava u izgradnji i eksploataciji. U skladu sa strategijom, izgrađen je regionalni plan upravljanja otpadom za teritoriju grada Niša i okolnih opština i određena lokacija postrojenja. Imajući u vidu postojeće stanje u upravljanju otpadom, grad Niš je primoran da i dalje odlaže otpad na gradskoj deponiji koja je u eksploataciji dugi niz godina. Postojeća gradska deponija u eksploataciji je preko 35 godina, a samo deponovanje otpada vršeno je bez prethodne pripreme terena. Nezvanično prve količine otpada na gradskoj deponiji odložene su 1968. godine, a zvanično deponija počinje sa radom 1971. godine. Potrebe za konstantnim odlaganjem otpada bez primene adekvatnih tehničkih rešenja, dovelo je do toga da se na deponiji stvori veštačka brana od otpada, što je dovelo do akumulacije atmosferskih voda u dva bazena, kao i akumulacija procednih voda u trećem. Što se tiče projekta o sanaciji deponija Bubanj, osnovni cilj projekta je da se polazeći od zatečenog stanja deponije, uz korišćenje i primenu svih savremenih dostignuća i iskustva…
Hvala. Završite rečenicu. Vreme poslaničke grupe je isteklo.
Pa, uopšteno još da kažem da će ova deponija da radi još tri godine. Napravljen je plan Hidrozavoda iz Novog Sada, ali se pravi regionalna deponija Keleš, koja obuhvata okolne opštine. Zahvaljujem.
Hvala, gospodine Rančiću. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Srbislav Filipović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Jelena Žarić Kovačević. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici, dakle, kao što sam navela u načelnoj raspravi, jako je važno da lokalna samouprava prati propise i mere Vlade Republike Srbije i u ovoj oblasti, dakle, u oblasti zaštite životne sredine. U Nišu je u toku realizacija programa pod nazivom „Zeleni Niš“. Tu vidimo saradnju između Republike, između Nacionalne službe za zapošljavanje i lokalne samouprave. Dakle, ugovor je zaključen sa Nacionalnom službom za zapošljavanje. Realizacija programa je počela juna ove godine. Sprovode se aktivnosti na čišćenju i uklanjanju divljih deponija, pripremi terena za uređenje zelenih javnih površina na teritoriji grada, ali i na teritoriji prigradskih i seoskih opština, kao i ozelenjavanje javnih površina. Vrednost ovog programa je oko milion dinara i već je angažovano osam lica. Takođe, u toku je postupak konkursa za sprovođenje javnih radova za angažovanje nezaposlenih lica u 2018. godini, koji su raspisali grad Niš i ponovo Nacionalna služba za zapošljavanje. Vrednost ovog programa je oko milion i 800 hiljada dinara i biće angažovano 14 lica. Dakle, i lokalna samouprava, pre svega, mora da radi na tome da se poveća svest kod ljudi uopšte o temi zaštite životne sredine. LJudi moraju da znaju koliko je ova tema važna i ukoliko se i svi lično uključimo u zaštitu životne sredine, utoliko će i naš život biti lakši i bolji, ali utoliko i kvalitetniji, ali će sa druge strane i Vlada Srbije moći da radi na sprovođenju mera koje su planirane i da nastavi ka svom putu u vođenju Srbije evrointegracijama. Zahvaljujem.
Hvala. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Marko Atlagić. Izvolite, profesore Atlagiću.
Uvaženi potpredsedniče Narodne skupštine, ovaj Zakon o zaštiti životne sredine, a i predloženi amandman, ako ga prihvatite, pridoneće povećanju privrednih resursa i ukupnoj modernizaciji Republike Srbije, koju sprovodi Vlada Republike Srbije, najveći broj građana Republike Srbije, a motor te ubrzane modernizacije je predsednik Republike gospodin Aleksandar Vučić. Poštovani narodni poslanici, bivši režim nije vodio računa o zaštiti životne sredine. NJihov bivši ministar poljoprivrede Dušan Petrović zvani Dušan kravoubica umesto da je rešavao problem životne sredine, on je naredio da se za jednu godinu pokolje 250.000 krava, što čini polovinu od ukupnog fonda. Zato je dobio u narodu naziv Dušan kravoubica. A, njihov bivši predsednik Vlade, nesretni Zoran Živković, zvani poljoprivrednik u pokušaju, umesto da je razvijao zaštitu životne sredine, on je zagađivao, gle čuda, tako što je proizvodio od jogurta i vode vakcinu za kokoške, vakcinisao kokoške u celu Pukovac, kokoške uginule i zagadile životnu sredinu. Živković je uzeo novac od vakcinisanja kokoški i pobegao i tako prevario građane Republike Srbije. Poštovani potpredsedniče, zato je ovaj amandman važan, da se ne bi pojavljivali u budućnosti političari u liku Zorana Živkovića i Dušana Petrovića, koji će razvijati i unapređivati životnu sredinu, a ne kao oni zagađivati životnu sredinu. Hvala.
Hvala. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Branko Popović. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Branko Popović. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, Strategijom održivog razvoja opštine Nova Varoš do 2020. godine zaštita životne sredine definisana je kao jedan od prioritetnijih ciljeva razvoja. Planirani prihodi budžetskog fonda za zaštitu životne sredine opštine Nova Varoš u 2018. godini iznose 12 miliona dinara. Zaštićena prirodna dobra na teritoriji opštine Nova Varoš su Specijalni rezervat prirode Uvac, kao prirodno dobro prve kategorije, planina Zlatar, sa najvišim vrhom Golim brdom na 1.627 metara nadmorske visine, spomenik prirode pećina Bukovik, zatim, predeo naročite prirodne lepote Park šuma Ivlje u podnožju Zlatara. Takođe, područje opštine Nova Varoš proglašeno je uredbom Vlade Srbije vazdušnom banjom. Očuvanje i unapređenje zaštite prirodnih dobara nalaze se u vrhu prioriteta politike lokalne samouprave u Novoj Varoši. Istovremeno, prepoznajući ogroman turistički i privredni potencijal prirodnih dobara, opština poslednjih godina kontinuirano ulaže u saobraćajnu i drugu infrastrukturu. Izgradnjom nekoliko hotela, sportskih terena, multifunkcionalne balon hale, novih ski staza sa veštačkim osnežavanjem, došlo je do višestrukog porasta broja turista koji posećuju ovu destinaciju. Godine 2017. na području opštine Nova Varoš ostvareno je blizu 100.000 noćenja, a prema podacima za prvih devet meseci ove godine taj trend će se i ubuduće nastaviti. Poređenja radi, 2012. godine ukupan broj noćenja nije prešao 2.000. Pre nekoliko dana, takođe, završeno je asfaltiranje puta do vodene poljane u podnožju Zlatara, u dužini od 3.200 metara, a sredstva od 25 miliona dinara obezbeđena su iz budžeta Republike Srbije i opštine Nova Varoš. Ulaganje u zaštitu prirodnih dobara, uz investicije u turističke i druge potencijale koje ta dobra poseduju, jedan je od ključnih činilaca sveukupnog razvoja naše države.
Hvala. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Tijana Davidovac. Da li neko želi reč? Izvolite, koleginice.
Zahvaljujem. Uvaženi ministre sa saradnicima, poštovane kolege, poštovani građani Republike Srbije, predloženim izmenama i dopunama Zakona o zaštiti životne sredine stiču se uslovi za konkurisanje za dobijanje sredstava iz IPARD fonda, a u skladu sa merama zaštite životne sredine. Korisnici IPARD sredstava mogu biti kako pravna, tako i fizička lica koja se bave uzgojom, proizvodnjom ili preradom u oblasti prehrambene industrije, što obuhvata investicije u fizičku imovinu poljoprivrednih gazdinstava. Takođe, treba naglasiti da nije potrebno opredeliti dodatna sredstva iz budžeta Republike Srbije, a sprovođenjem predloženog zakona, Republika Srbija može imati veliku korist korišćenjem sredstava iz IPARD fondova i fondova IPA indikativno opredeljenih do 2020. godine u iznosu od 160 miliona evra. Usled nemogućnosti vršenja nadzora nad fizičkim licima koja konkurišu za sredstva IPARD fonda da li ispunjavaju uslove koji su propisani u oblasti zaštite životne sredine, jer ne postoji zakonski osnov za vršenje inspekcijskog nadzora ministarstva nad poljoprivrednim gazdinstvima, pristupilo se izmenama ovog zakona, kojima bi se definisali uslovi zaštite životne sredine za korisnike ovih sredstava. Predložene izmene će pozitivno uticati na korisnike sredstava i samim tim podstaći će se razvoj novih privrednih subjekata, kako tržišne konkurencije u privrednim granama povezanim sa relacijom infrastrukturnih projekata u oblasti zaštite životne sredine i poljoprivrede. U danu za glasanje poslanička grupa SNS će podržati predloženi zakon. Zahvaljujem.
Hvala, koleginice. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik docent dr Mihailo Jokić. Izvolite, dr Jokiću.
Poštovani ministre, prvo jedna konstatacija. Da li je tačno da se od ekološke takse u budžet Srbije godišnje slije negde oko devet milijardi? Drugo, da li je tačno da negde oko 2,5 hiljade preduzeća neredovno plaća ekološku taksu. Da li je tačno da NIS Srbije od 2010. godine ne plaća uopšte ekološku taksu? Znate li koji je to novac? Sad ću ja da pričam o preduzeću koje redovno to plaća, a to je „Valjevska pivara“. Ovi koji su 2000. godine došli na vlast su uništili i opljačkali zemlju Srbiju. Oni su prodavali po sledećoj formuli. Knjigovodstvena vrednost, 70% od knjigovodstvene vrednosti, pa kad se niko ne javi, a oni se dogovore da se niko ne javi, onda se to proda za 30% knjigovodstvene vrednosti. Mi smo imali situaciju u Valjevu da se preduzeće „Neimar“ proda za manji iznos nego što je to preduzeće u tom momentu imalo novca na žiro računu SDK, još je bio živ SDK, a da ne računam rezerve, da ne računam mašine, zgrade, itd. Zašto ja to pričam? Zato što je sada u Valjevu, a ja dolazim iz Valjeva, aktuelna privatizacija „Pivare Valjevo“. „Pivara Valjevo“ je državna imovina, znači, vlasnik je država, bila je jednom privatizovana, neuspešno, znači 100% vlasništvo države. Vrednost „Pivare“ je sedam miliona i 43 hiljade evra. Drugi uslov jeste da se uloži dva miliona evra u naredne dve godine. Mnogo je njih bilo, dolazili su, popisivali itd. i kad je raspisan tender niko se nije javio. I, sad, pazite. Šta je sad opasno? Ono o čemu Valjevci razmišljaju, bez obzira da li su članovi Radikalne stranke, da li su članovi Napredne stranke, da li su članovi Saveza komunista, itd, da ne dođe da se oni nisu dogovorili, pa da se sad raspiše tender…
Privodite kraju, kolega Jokiću.
Molim vas, ovo je vrlo bitno. Ovo je za Valjevo. Ja sam valjevski poslanik. Sačekajte, da kažem ono, jer ja govorim…
Ima pravila po kojima možete da govorite, znači, do dva minuta.
Pazite, možete da me pustite da govorim još tri, četiri minute.
Koliko?
Još dva minuta.
Ne mogu.
Pa, minut.
Žao mi je, kolega Jokiću.
Znači, da se ne žuri, jer je ta „Pivara“ sad za devet meseci u budžet Republike Srbije uplatila 350 miliona. Znači, uplaćuje, radnici primaju platu. „Pivara Valjevska“ je zlatna koka Valjeva. Finansira sve sportske, kulturne i ostale aktivnosti i bio bi greh, to bi bio kriminal, ako bi se to uradilo.
Zahvaljujem. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Goran Kovačević. Da li neko želi reč? Izvolite, kolega Kovačeviću.
Dame i gospodo, poštovani ministre, članom 2. predloženih izmena zakona stvaraju se novi finansijski impulsi, pre svega u dve ključne oblasti koje su bitne za državu Srbiju, to je za poljoprivredu i ekologiju. U suštini mi kada usvajamo ovaj član 2. širimo osnov, obuhvat institucija koje mogu da konkurišu za IPARD fondove. Ovim Predlogom izmena u stvari dajemo šansu malim poljoprivrednim gazdinstvima da mogu da konkurišu i da dobiju bespovratna finansijska sredstva, pre svega za fiksnu imovinu u oblasti prerade poljoprivrednih proizvoda i ribe i marketing proizvoda. Sad bih ja tu napravio, tako se kaže u objašnjenju i razjašnjenju ovog zakona, jednu malu digresiju. Gospodine ministre, ne treba, meni se čini, da stoji marketing proizvoda poljoprivrednih, nego marketing miks poljoprivrednih proizvoda, jer možda tu nije dobar prevod, prosto, različiti su izrazi. Više odgovara marketing miks. Trista pedeset hiljada poljoprivrednih gazdinstava je u vlasništvu fizičkih lica. Još oko dve hiljade je registrovano na nivou privrednih organizacija, institucija. Svi su oni zainteresovani za IPARD fondove. Kažu, IPARD fond 160 miliona evra. Imamo još otprilike dve godine do 2020. Da li ćemo iskoristiti? Postoje brojni uslovi, ali posle IPARD fonda dva biće novih finansijskih sredstava koji će biti u veličini od pola milijarde evra, a i da ih nema, 160 miliona za srpsku poljoprivredu koja se daje direktno u fiksnu imovinu. Zar je to malo i da li postoji i jedan drugi fond na svetu na takav način da možemo da koristimo? Zato je ovaj zakon bitan i zato ovaj zakon utiče, kako na ekologiju, tako na poljoprivredu, tako i na finansije Republike Srbije. Ja vam se zahvaljujem.
Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Goran Pekarski. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Ana Čarapić. Da li neko želi reč? Izvolite, koleginice.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, ovih dana kada raspravljamo o Zakonu o zaštiti životne sredine, koristim posebnu priliku da izrazim zadovoljstvo kao državljanka Srbije, srećna sam što živim u državi koja je i te kako bogata prirodnim blagom. Naša Srbija ima preko 75 rezervata prirode, a to ukazuje na značaj rada samog Ministarstva zaštite životne sredine, svakog novog zakona koji usvajamo ili postojećeg koji menjamo ili dopunjujemo. Dolazim iz opštine Kuršumlija i teritorija čitave moje opštine je na neki način rezervat prirode. Tu činjenicu je prepoznalo i resorno ministarstvo i upravo ovih dana je pokrenut postupak za zaštitu područja prve kategorije Kosanica – Đavolja Varoš. Za one koji nisu imali priliku da dođu kod nas, ističem da Kosanica – Đavolja Varoš ima dobru očuvan eko sistem, gde je uticaj čoveka sveden na minimum. Đavolja Varoš ima preko 220 figura, odnosno kula koje su nastale prirodnom erozijom zemljišta. Takav prirodni fenomen je gotovo jedinstven u svetu. Ima sličnih pojava na Alpima, na teritoriji Italije i Austrije i u pokrajini Gornja Savoja u Francuskoj, ali naše kule su mnogo većih dimenzija nego ove koje sam pomenula. U ime mojih sugrađana vam se zahvaljujem, jer će ovo uticati na razvoj turizma u našem kraju. Đavolja Varoš privlači veliki broj turista iz svih delova sveta, ali kada ovo područje postane specijalnih rezervat prirode i kada bude pod zaštitom, to će i te kako doprineti razvoju turizma u mnogo većem obimu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Radoslav Cokić. Da li neko želi reč? Izvolite, kolega Cokiću.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, poštovani predstavnici Ministarstva, kolege poslanici, već dugo traje rasprava o jednoj vrlo važnoj temi. To smo sada videli. Svako daje doprinos na svoj način u diskusijama, shodno znanju koje ima iz te oblasti. Mislim da su svi dobronamerni, različiti su uglovi gledanja, ali svi koji se nalaze u ovoj sali imaju jedan cilj, a to je da rešimo ovaj problem zaštite životne sredine. Oni koji ovde nisu, čijih predstavnika nema, partija koje su nekada bile u vlasti nikada nisu bili zainteresovani za rešavanje ovog problema, ni danas nisu zainteresovani. Moram da podsetim vas, ministre, a i ostale, kažete – sad počinjemo, pa nije baš tako. Znači, postoje opštine, jedna je opština Smederevska Palanka koja u ovom sazivu nije po dobrom pominjana, koja ima više od 50 hiljada stanovnika, koja je 2006. godine imala taj problem apsolutno rešen. Pričao sam sa primarnom selekcijom u domaćinstvu, sa pravilnim odlaganjem, sa očišćenim svim deponijama, edukacijom stanovništva,sa svim onim što je potrebno da se uradi za zaštitu životne sredine. Došli su neki drugi. Šta je sad ostalo? Ostale su i dalje posude u svakom seoskom domaćinstvu, POR dalje devastira tu uslugu i kaže da su mu sad skupe, pošto je prošlo 10 godina, posude su oštećene, da sad hoće da ih menja kontejnerima. To nije ista usluga, znači, to će da pokvari način odlaganja. Ono što ja vas molim jeste da krenemo hitno u edukaciju. Molim vas, od ministarstva preko Ministarstva prosvete, preko vas poslanika i nas poslanika koji razgovaramo sa mnogim ljudima različitim povodima da, eto, kažemo da mi budemo edukatori kako treba da se odlaže smeće i štiti životna sredina. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Krsto Janjušević. Da li neko želi reč? Kolega Janjuševiću, izvolite.
Hvala predsedavajući. Poštovani ministre sa saradnicima, uvažene kolege, unapređenje ekoloških resursa je svakako u funkciji sveukupnog razvoja Republike Srbije i, gledano iz ugla onih koji mere iznos, procenat budžeta koji je opredeljen za oblast zaštite životne sredine i ko kaže da je to malo obzirom na kompleksnost i važnost ove oblasti i petina budžeta da se izdvaja za zaštitu životne sredine opet se negde može reći da je to malo. Ali, ovo što je sad izdvojeno, ako se troši pametno, planski, može da se napravi mnogo. A čega je to mnogo zatekao Aleksandar Vučić, sa svojim saradnicima, kada je dobio Srbiju na ivici bankrota? Zatekao je deficit. Sve rasprodato. Dakle, svega što je moglo da se iskoristi bilo je malo. A danas imamo najveći privredni rast u regionu. Imamo najveći priliv direktnih stranih investicija. Dakle, od tog malo smo stvorili rast na koji smo danas svi ponosni. Koliko god da uložite, npr. kao oni koji su nam delili lekcije, zamislite situaciju da platite jednoj agenciji za izradu sajta „Očistimo Srbiju“ 25.000 evra i za taj novac neko treba da kreira sajt i kako kažu – na njemu će građani moći da nađu mape i podatke o lokacijama deponija, dostupne informacije, dakle o svim deponijama. Ima jedan problem, ove deponije ne mogu da se nađu, zato što ne može da se nađe sajt. Nema sajta, nema 25.000 evra. Sve što je „žuto preduzeće“ trebalo da uradi za narod nema, a za njih bilo je i to u dobroj meri. Zahvaljujem.
Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Nenad Mitrović. Da li neko želi reč? Kolega Mitroviću, izvolite.
Poštovani gospodine Arsiću, gospodine ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, ja sam podneo amandman na član 2. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti životne sredine. Predloženim izmenama i dopunama zakona u članu 1. i 2. predlaže se još jedan izuzetak od propisane obaveze sprovođenja javnog konkursa i to za pripremu i sufinansiranje projekata koji se finansiraju iz pretpristupne pomoći EU, u skladu sa članom 89. stav 3. i 4. ovog zakona, kao i za nepredviđene troškove za realizaciju tih projekata. Ja sam kroz jučerašnju diskusiju spomenuo deponiju u Opštini Bujanovac, pa hoću kroz ovaj amandman da vas upoznam sa još nekim stvarima. Naime, radi se o tome da je Republika Srbija preko koordinacionog tela za opštine Preševo, Bujanovac i Medveđu finansirala izgradnju transfer stanice koja je trebala da se izgradi u Bujanovcu. Znači od 2015. godine, do sada, za ove namene, preko koordinacionog tela je na račun Opštine Bujanovac uplaćeno 72.000.000 dinara. Otprilike toliko novca je opredelila i Opština Bujanovac za ove namene, a imamo informaciju da je i oprema koja je trebala da se montira u ovoj transfer stanici stigla iz donacija i da se nalazi u magacinu JKP ali se još uvek ne montira, razlog je taj što, praktično, izgradnja transfer stanice za ove četiri godine nije ni krenula. Ja sam pričao koji se problemi stvaraju na toj deponiji i hoću i to da vas obavestim, znači, i pored toga što je oprema stigla lokalna samouprava je kroz budžet za 2018. godinu izdvojila 24.000.000 za nabavku opreme. Kada smo na sednici lokalnog parlamenta postavili pitanje i tražili izveštaj o utrošku budžetskih sredstava i dokle se stiglo sa izgradnjom transfer stanice, odgovor i izveštaj od predsednika Opštine Šaipa Kamberija nismo dobili. Pa vas ja molim da iz svoje nadležnosti, ukoliko ste u mogućnosti proverite o čemu se radi. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Milan Knežević. Da li neko želi reč? Kolega Kneževiću, izvolite.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, mi smo ovih dana kroz ove amandmane sa mnogo aspekata dali i objasnili prednosti i značaj ovog zakona. Ja bih pokušao malo da rezimiram, koliko budem u mogućnosti. Jeste „mali“ zakon o zaštiti životne sredine kome se menjaju i koriguju tri člana, ali daje znatne i velike efekte. Prvo, naravno značaj u oblasti zaštite životne sredine, što je bitno i detaljno smo diskutovali. Druga stvar, budžet, odnosno sredstva iz budžeta ministarstva nisu potreba, izuzev sredstava koja su vezana za rad inspekcijskih poslova. Treća stvar, formalno pravno su ostvareni uslovi da se povuku sredstva iz pretpristupnih IPARD programa EU i već smo rekli da to nije mala suma. Do 2020. godine to je 160 miliona evra, što je ulaganje prevashodno za privrednike, preduzeća i individualne proizvođače, vezano za poljoprivredu, a samim tim i zaštitu životne sredine. Četvrti efekat je što u okviru ovih aktivnosti će doći i sigurno do razvoja novih privrednih subjekata koji će direktno biti vezani za razvoj i realizaciju ovih infrastrukturnih objekata i projekata u oblasti zaštite životne sredine i poljoprivrede. Razvojem tih subjekata imaće pozitivan efekat na zapošljavanje, tako da i u tom pogledu treba gledati korisnost izmene ovih članova Zakona o zaštiti životne sredine. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Snežana Petrović. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Uvaženi ministre, poštovane kolege narodni poslanici, na član 2. Predloga zakona sam podnela amandman kojim se podstiče razvoj Republike Srbije, sa osvrtom na poboljšanje ekološkog nasleđa. Poboljšanje ekološkog nasleđa kroz očuvanje celovitosti i kvaliteta ekosistema životinjskog fonda, plodnosti zemlje, prirodnih lepota i kulturne baštine koju je stvorio čovek, osnovni su i prioritetni zadaci sadržani u Predlogu zakona o zaštiti životne sredine. Grad Užice iz koga dolazim, ima ozbiljni problem sa zagađenjem vazduha u zimskom periodu zbog velikog broja individualnih kotlarnica na ugalj i druge ekološki manje čiste energente. Na osnovu strategije lokalnog održivog razvoja grada Užice, za period od 2012. - 2020. godine, a u cilju rešavanja ovog problema, doneta je odluka o formiranju budžetskog fonda za zaštitu životne sredine grada Užice u cilju realizacije sufinansiranja mera energetske efikasnosti, porodičnih, stambenih objekata na teritoriji grada Užice. Cilj projekta je smanjenje štetnih emisija, odnosno smanjenje zagađenja vazduha u zimskom periodu, kroz uštede u energentima koje će ostvariti ugradnjom bolje izolacije stambenih objekata, korišćenjem ekoloških goriva, povećanjem svesti o racionalnom korišćenju energije. U vezi sa navedenim grad Užice već četiri godine zaredom daje ova podsticajna sredstva, tako da je u periodu od 2015. - 2018. godine za ovu namenu izdvojeno ukupno 37 miliona dinara. Iz opredeljenih sredstava se sufinansira 50% od vrednosti investicija za nabavku kotlova na gas, ugradnju izolacije i kvalitetnije stolarije na stambenim objektima. U ovom periodu za ove četiri godine, ukupno 433 korisnika su iskoristila ove subvencije koje daje lokalna samouprava. Godine 2017. je sprovedena anketa sa korisnicima subvencija i na osnovu rezultata ostvarenih anketom dokazano je da je 20% izvršena ušteda u energiji, 17% smanjena emisija štetnih gasova ugljen dioksida.
Zahvaljujem. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Radmilo Kostić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Dalibor Radičević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Boban Birmančević. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Milosav Milojević. Da li neko želi reč? (Da.)
Hvala. Uvaženi potpredsedniče Narodne skupštine, cenjeni ministre, dame i gospodo narodni poslanici, jedno od najvažnijih tekovina EU svakako je zaštita životne sredine i to je tema o kojoj će tek biti reči u daljem procesu pristupanja Srbije ovoj organizaciji država. Razvoj industrije, porast broja stanovnika, otvaranje fabrika, sve veći broj prevoznih sredstava i brojni drugi faktori utiču da stanje životne sredine postane jedna od najbitnijih tema modernog doba. Poglavlje 27. jedno je od najvažnijih u daljem nastavku pregovora o članstvu Srbije u EU, a jedna trećina svih pravnih normi EU obuhvata upravo zaštitu životne sredine. Zato, velika je potreba da i naša država uskladi svoju politiku sa postojećim potrebama. U proteklih nekoliko godina, Vlada Republike Srbije intenzivno radi na postavljanju temelja za dalji razvoj ekološke svesti i zaštite životne sredine. Osnovan je Zeleni fond, koji predstavlja budžetsku liniju u koju se slivaju prihodi namenjeni za očuvanje ekologije i razvoja, u zaštitu životne sredine. Ove odredbe su u bliskoj vezi sa razvojem Republike Srbije, jer je jasno da je EU lider kada je očuvanje prirode u pitanju. Zdrava životna okolina, očuvanje prirodnih dobara u bliskoj su vezi sa celokupnim razvojem države. To doprinosi razvoju turizma, povećanju prihoda, zdravijem životu i donosi čitav niz načina da poboljša privredu. Alternativne metode uklanjanja otpada, stvaranje ekoloških proizvoda i drugi oblici, sa kojima se ide u korak sa modernim državama, samo mogu doneti načine da se i ekonomski ojača država. Republika Srbija svakako može da se pohvali sa značajnim i uticajem koja naša prirodna dobra imaju u čitavoj Evropi. Nacionalni parkovi Srbije su zaštićena zona od izuzetno prirodnog, ali i kulturnog istorijskog značaja. Lokalna samouprava u Aranđelovcu je tokom poslednjih godina, od dolaska SNS na vlast, uradila mnogo toga kada je očuvanje prirode u pitanju. Dosta je sredstava uloženo, da i prirodni spomenici kulture i prirode dobiju lepši izgled. Nadamo se da će izmenama i dopunama Zakona o zaštiti životne sredine ova oblast biti još bolje i preciznije uređena i da će to voditi ka boljem razvoju Republike Srbije. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Veljković. Da li neko želi reč? (Da.)
Hvala predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, jedan od glavnih ciljeva koji se postiže predloženim Zakonom o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti životne sredine i otklanjanju razlika koje postoje u aktuelnom zakonu i međunarodnih obaveza, koje proističu iz procesa pristupanja EU, kao i stvaranje mogućnosti za korišćenje sredstava Zelenog fonda za kofinansiranje projekata koji se finansiraju iz sredstava pretpristupnih fondova EU i ispunjavanju uslova za korišćenje sredstava iz IPARD fondova. Kada kažemo Zeleni fond, onda treba istaći da se radi o budžetskom fondu koji služi za finansiranje svih projekata koji imaju veze sa zaštitom životne sredine. Dakle, fond je osnovan radi evidentiranja sredstava namenjenih finansiranju pripreme, sprovođenje razvoja programa, projekata i drugih aktivnosti u oblasti očuvanja održivog korišćenja zaštite i unapređivanja životne sredine. Ovi projekti uključuju zaštitu i poboljšanje kvaliteta vazduha, vode i zemljišta, šuma, kao i smanjenje uticaja klimatskih promena. Fond takođe služi kako bi finansirao uvođenje novih čistih tehnologija, kao i infrastrukture potrebne za unapređenje životne sredine, te da obezbedi stabilan sistem tretmana opasnog otpada. Na žalost, prethodna štetočinska vlast je uspela u prethodnom periodu i ovaj fond da ugasi, kao što je gotovo uspela čitav život u Srbiji. Naime, 2016. godine po drugi put osnovan, a fond pre njega ugašen je 2012. godine zbog zloupotreba, netransparentnog i lošeg poslovanja. Tokom rada fonda nije realizovano više 2.200 potpisanih ugovora i na taj način se stvorio od 5,5 milijardi dinara. Siguran sam da će ova odgovorna Vlada i ministarstvo, te ostali nadležni organi preduzeti sve mere i aktivnosti u pravcu otklanjanja prepreka i slabosti, koji su se manifestovali u dosadašnjem radu fonda kako u pogledu većeg izdvajanja sredstava, njihovog namenskog korišćenja, pa do donošenja svih neophodnih podzakonskih akata koji će ga učiniti operativnim. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Veroljub Matić. Da li neko želi reč? (Da.)
Zahvaljujem. Zaštita životne sredine je verovatno nešto, i tema, koju nikako ne možemo da promašimo, jer sve naše delatnosti su praktično od uticaja na životnu sredinu. I ovo što sedimo danas ovde, mi grejemo ovu sredinu, udišemo kiseonik, praktično utičemo na kvalitet življenja i sa ovim našim bitisanjem ovde, a da ne kažem sa mnogo drugih stvari koje se dešavaju van ove sale. S obzirom na ograničeno vreme, ja ću biti direktan i molio bih ministra da, ako je moguće, iskomentariše. U opštini Koceljeva urađena je transfer stanica za otpad, a to je prethodnica Regionalnom centru za upravljanje otpadom „Eko Tamnava“ Ub. Već je druga godina od kada transfer stanica praktično ne funkcioniše zato što praktično nema mesto za odlaganje onog dela otpada koji se neće selektovati. Zato je vrlo bitno da što pre Regionalni centar za upravljanje otpadom počne da funkcioniše. Tu je bilo dosta problema i to traje od 2006. godine, znači 12 godina, tu se dva ili tri puta duplirala dokumentacija itd. Mislim da se u zadnje vreme krenulo pravim putem u smislu izrade određene dokumentacije i mislim da se stiglo do izrade izvođačke projektne dokumentacije. S obzirom da to obuhvata 11 opština iz tri okruga, na čelu sa gradom Valjevom, mislim da to nije tako mali prostor i mislim da je to nešto ozbiljno, pogotovo što se to nalazi u Kaleniću, nalazi se u delu na 75 ha, u delu koji je devastiran zbog eksploatacije uglja. Nalazi se na površini od 75 ha, i moja molba je, s obzirom da znam da je u ministarstvo došao i državni sekretar sa tih prostora, i da je spreman da ponese određene aktivnosti zajedno sa vama, očekujem da se to ubrza i da svi imamo dobit. Zahvaljujem.
Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Jovica Jevtić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Maja Mačužić Puzić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Aleksandra Jevtić. Da li neko želi reč? (Da.)
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, poštovane kolege narodni poslanici, ono što sam juče zaboravila da kažem, a negde smatram da treba, što zbog treme, što zbog neiskustva, je da mi je jako drago što je moj rad ovde u Narodnoj skupštini počeo baš upravo kada se radi o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti životne sredine, jer je to negde i moja oblast. Naravno, drago mi je i moram sa zadovoljstvom da primetim da ono kada vi govorite o ovome, kako se zalažete i ta euforija prosto negde pokazuje da je pravi čovek na pravom mestu. Dolazim iz Vrnjačke Banje, banje koja važi za jednu od najlepših manja, moram da budem neskromna i da danas može definitivno da se svrsta u rang sa svetskim, ne evropskim, nego bukvalno svetskim banjama. Naravno, to nije bilo tako i da je bio potreban veliki trud da se uloži u sve to, da je za to zaslužno i lokalno rukovodstvo i naravno Vlada Republike Srbije koja je mnogo pomogla u poslednje vreme i naravno građani Vrnjačke Banje. Nije tako bilo, desilo se pre par godina da je došlo do zagađenja jednog od mineralnih izvora, ukupno imamo sedam, i taj izvor Snežnik je bio zagađen. I dan danas ne postoje tačne informacije vezane zašto se to desilo, ali je to nešto što je negde potaklo i lokalno rukovodstvo i naravno resorno ministarstvo da se problem reši. Problem se naravno rešio, a to je negde dovelo da sada postoji sanitarna zaštita izvora mineralnih voda, što je jako značajno. To nije sve što je radilo lokalno rukovodstvo. Još dosta stvari je rađeno upravo na temu zaštite životne sredine. Jedna od tih je čišćenje vodotokova reka, pravljenje odrđenih brana koje pomažu upravo da ne dođe do samih poplava, izgradnja atarskih puteva koji negde indirektno mogu uticati upravo preko tog dela, poljoprivrednog, na zaštitu. Ono što sam htela na samom kraju reći, nadam se da će resorno ministarstvo, naravno, imati negde u vidu da se i dalje ulaže u zaštitu životne sredine. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Dragana Kostić. Da li neko želi reč? Koleginice Kostić, izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, narodni poslanici, građani Srbije, za razliku od moje koleginice koja dolazi iz Vrnjačke Banje, ja dolazim iz Sokobanje i za mene je moja banja najlepša. Pored svih problema koje sam iznela, da Sokobanja ima problema sa zaštitom životne sredine, moja lokalna samouprava može i da se pohvali da od 1992. godine organizuje „Bijenale ekološke karikature“. Ovo bijenale uzelo je učešće čak 46 zemalja iz sveta, bilo je 230 karikaturista i poznato je po tome da je imalo čak preko 600 izloženih radova. Ovaj katalog tih ekoloških karikatura nije trošak, ovo je izdatak za našu budućnost, za naš zdrav život u budućnosti. Nadam se da će i druge opštine shvatiti da svaki izdatak u ovakav katalog predstavlja nešto što će da probudi ekološku svest i da će kao i Sokobanja sprovoditi ovakve manifestacije u praksi. Pored „Bijenala ekološke karikature“, Sokobanja može da se pohvali i dečijim ekološkim festivalima koji se organizuju svake godine. Cilj festivala je da se deca vaspitavaju praktičnim ekološkim aktivnostima kroz sticanje novih saznanja i razmenu iskustava i tako neposredno utiču na stvaranje ekološke svesti i ekološkog poželjnog ponašanja i doprinesu prevazilaženju postojećih problema. Ove godine osnova škola iz Sokobanje je uzela učešće na republičkom takmičenju eko-kviza „Prljavo i čisto – nije isto“ i ekipa je zauzela četvrto mesto, što je svakako za pohvalu. To je pokazatelj da se u Sokobanji stvarno radi na buđenju ekološke svesti. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Milan Krivokapić. Da li neko želi reč? Izvolite, kolega Krivokapiću.
Hvala, predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, koleginice i kolege, podneo sam amandman 2. na član 2. ovog zakona kojim se dodaje stav 3. koji se odnosi na rast održivog ekološkog razvoja. Pre svega ću da kažem da je očigledno da se suštinske izmene ovog zakona tiču ispunjavanja uslova za korišćenje sredstava iz IPARD fondova i efikasnije obezbeđivanje sredstava iz Zelenog fonda za infrastrukturne projekte iz IPA fondova u oblasti zaštite životne sredine. Mišljenja sam da će predložene izmene veoma pozitivno uticati na korisnike tih sredstava. Da bi jedna država koristila IPARD fondove, pored kvalitetnih projekata mora da ima jake institucije, što Srbija sada ima. Jer, donošenjem zakona i reformama uspeli smo u prethodne četiri godine da našu državu vratimo na pravi put, put napretka i put prosperiteta. Sve shvatamo i radimo krajnje ozbiljno i upravo u tom cilju usklađujemo zakonske regulative Republike Srbije sa pravnim tekovinama EU u oblasti zaštite životne sredine i klimatskih promena, kao i jačanje institucionalnih kapaciteta za njeno sprovođenje. Cilj je, pored toga, razvijanje i poboljšanje infrastrukture, naročito u oblastima upravljanja otpadom, upravljanja vodama i tretmana otpadnih voda u urbanim područjima. Dakle, i ove izmene zakona su neophodne da bi se omogućilo korišćenje sredstava Zelenog fonda za kofinansiranje projekata koji se finansiraju iz sredstava pretpristupnih fondova EU, kako bi se na efikasan način osigurala održivost i stabilnost u finansiranju projekata u oblasti zaštite životne sredine. Moram da naglasim da za sprovođenje izmena i dopuna ovog zakona nije potrebno obezbediti dodatna sredstva iz budžeta Republike Srbije u odnosu na sredstva koja su već obezbeđena za rad službi inspekcije u Ministarstvu zaštite životne sredine. S druge strane, velika je korist koju Srbija može da dobije korišćenjem sredstava iz IPARD fondova indikativno opredeljenih do 2020. godine. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Igor Bečić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Radoslav Jović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Stanislava Janošević. Da li neko želi reč? Koleginice Janošević, izvolite.
Hvala, predsedavajući. Poštovani ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, moram da izrazim zadovoljstvo s obzirom da je zakon o zaštiti životne sredine na dnevnom redu, i treba da bude, ne samo zbog Poglavlja 27, već prvenstveno zbog nas samih. Bili smo u situaciji da vaši prethodnici, ne želim da omalovažavam, ali prosto nisu imali sluha, niti vremena da se bave ovom oblasti i s obzirom da su taj problem, odnosno predmet zaštite životne sredine gurali samo pod tepih, minut pažnje nisu mu posvetili. Ja se pitam – zašto? Da li zato što nisu imali dovoljno razumevanja, volje, ali možda i znanja koje svakako da je manjkalo. Drago mi je da smo mi u prilici da raspravljamo o tome zašto je ovo dobar zakon i da ćemo mi odrediti kako ćemo ubuduće postupati, pravimo plan. Lepo je kada vidimo slike evropskih metropola koje su uređene, mi se negde gnušamo smeća u svom dvorištu, međutim, šta je to što preduzimamo i kako ćemo se voditi u budućnosti? Plan konačno imamo, imate apsolutan pregled stanja po gradovima, znam da imate katastar i da se vodite time, to je zaista sistemski odrađen posao, imate dobru osnovu za nastavak rada i nadam se iskreno da će se probuditi odgovornost kod svih činilaca društva, kako bismo obezbedili zdraviju životnu sredinu. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Dragana Barišić. Da li neko želi reč? Izvolite, koleginice Barišić.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. O važnosti donošenja ovog zakona zaista smo dosta čuli. Ovom prilikom bih se osvrnula na početak ove današnje sednice i na neistine koje je gospođa Marija Janjušević iznela na svom Fejsbuk nalogu. Naime, koleginica Marija Janjušević je danas na svom Fejsbuk nalogu napisala da je naš profesor Miladin Ševarlić danas sve narodne poslanike podigao na noge. U poslednjoj rečenici gospođa Janjušević je istakla da je poslanica SNS Dragana Barišić dobacivala profesoru da je stoka dok je govorio o ovome. Zaista je sramno da jedna žena, koleginica, ovakve neistine istakne na svom Fejsbuk nalogu. Ako poslanicama Đilasovog tajkunsko-ljotićevskog režima priliči da čupaju mikrofone, da vređaju kolege, da pljuju, da psuju bolesne majke, nijedna od mojih koleginica tako nešto ne bi uradila u ovom visokom domu. Ono što sam istakla jutros, jesam dobacila kolegi Ševarliću, ali i rekla da je sramota da se stradanje našeg naroda i ova nesreća koja je, nažalost, zadesila ljude na auto-putu tokom jučerašnjeg dana koristi u dnevnopolitičke svrhe i da se pominje u ovom visokom domu. Svakog dana stradaju ljudi i zaista je žalosno i zaista treba odati poštu, ali u nedostatku programa političkom i u nedostatku političkih argumenata i programa stranaka sopstvenih iznositi ovakve neistine i vređati i mene i moje koleginice i kolege, zaista je za svaku osudu. Ako neko nema program iza sebe i ako ne zna kako da pobedi na izborima, nemoj da se služi neistinama. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Pravo na repliku ima narodni poslanik Miladin Ševarlić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine potpredsedniče. Uopšte mi nije bila namera da izazivam bilo kakvu polemiku. Jutros sam smatrao osnovnom ljudskom, moralnom obavezom da zbog izuzetno velikog broja žrtava u toku jučerašnjeg dana i ovaj dom, Narodna skupština, oda počast i saučešće, kako ste vi jutros rekli u obrazloženju, porodicama poginulih. O programima možemo da razgovaramo. Ja sam nestranački poslanik i ne mogu da odgovaram za postupke članova poslaničke grupe kojoj pripadam, odnosno po ulasku u parlament Dverima i DSS-u. Ja sam nastupio kao nestranački poslanik, jedini sam poslanik bio sa ove strane parlamenta i sada i jutros i zaista nije primereno. To kako ste vi reagovali, ako ste vi reagovali, ja zaista nisam video ko je reagovao, ali sam čuo, to više govori o vama koji ste reagovali nego o meni. Takođe, više je nego nepobitno da pored krivice učesnika u saobraćaju mora da postoji još nečija krivica, jer na auto-putevima gde je dozvoljena brzina 130 kilometara na sat, u vreme digitalizacije, kada iznad svakog auto-puta postoje semafori na kojima se daju dodatne informacije, zaista je mogla da se da informacija o tome da se nailazi na maglu. To imamo na svim auto-putevima izvan Srbije, kada krenete u Hrvatsku, Sloveniju, Austriju, Nemačku, Italiju i sve ostale. Hvala.
Kolega Ševarliću, molim vas da ne dobacujete kolegama poslanicima. Po Poslovniku, narodni poslanik Dragana Barišić.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Zaista nisam želela da, povređen je član 107, naime, dostojanstvo ove Skupštine. Ne želim da ulazim u ovakve replike i u povrede, mislim da ovo nije trenutak, zaista velika tragedija za naš narod. Upravo ono što sam želela da istaknem, sramotno je da kolege iz opozicije iz tog tajkunskog ljotićevskog saveza nemaju svoj program i da se služe žrtvama. Tako je bilo i pre par dana kada su nažalost, stradali radnici na mostu. Nesreće se dešavaju i u svetu i kod nas nažalost, ali sramotno je da se to koristi u dnevno politička prepucavanja. To je ono što me zabolelo, a i ovo, koleginica koja iznosi neistine. Nijednog trenutka, poštujući godine kolege koji je prethodno govorio, nisam izgovorila tu reč u ovom domu niti imam nameru da je ponavljam, ali to govori o koleginici koja je eto, i ovo je sada tvitovala iz svog nekog saveza, gde već, iz svoje kancelarije, jer čitav dana je nismo videli na radnom mestu i za šta prima platu od građana Republike Srbije, a bori se navodno, za Srbiju. Vidi se iz priloženog da je to propast i savez za propast Srbije. Hvala.
Koleginice Barišić, zaista ne mogu da procenim da li sam prekršio Poslovnik o radu Narodne skupštine, sa velikim delom vaše diskusije slažem. Smatram da je velika sramota svakog od nas, poslanika, da tuđu nesreću i tragediju zloupotrebljava u političke svrhe. Neću da ulazim u neke druge diskusije, pogotovo ne sa ovog mesta, ali molim kolege poslanike da se uzdrže, ili ograde od takvih pojedinaca, nije samo izgovor - nisam znao, ne pripadam tom poslaničkom klubu, ili ne pripadam toj političkoj stranci. Ono što smatram jeste da se ogradi čovek ako je neka njegova dobra volja u nekom trenutku zloupotrebljena. Isto tako, molim kolege poslanike da se uzdrže od komentara kada su takve nesreće i tragedije u pitanju u ovde u Narodnoj skupštini, i prestanu više da okrivljuju političke protivnike za nesreće koje se dešavaju. Još nešto, zamolio bih kolege poslanike da ne govore o nečemu o čemu nemaju pojma, jer i ja malo putujem i vozim automobil po Evropi, pa znam kakva je signalizacija. Da li želite koleginice Barišić da se Skupština izjasni? (Ne.) Kolega Ševarliću, po kom osnovu ste se javili? (Miladin Ševarlić: Spominjala me je.) Koleginica Barišić je reklamirala povredu Poslovnika. Na povredu Poslovnika nemate pravo na repliku. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Blaža Knežević. Izvolite, kolega Kneževiću.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani ministre sa saradnicima, kao što sam govorio već u prvom amandmanu, u Šapcu je pre nekoliko dana osvanula ekološka bomba koje su gradske vlasti iza zidina JKP „Stari grad“ krili od građana Šapca. Umesto, kada je sve već izašlo na videlo da počnu sa raščišćavanjem legla zaraze Nebojša Zelenović, gradonačelnik Šapca, započinje istragu ko je smeo da oda strogo čuvanu tajnu sprovodeći neviđenu torturu nad radnicima. Pre svega, obrušio se na svoje potčinjene, jer je samo nekoliko dana ranije izdao naređenje svima u gradskoj upravi da o Šapcu ne sme da se pojavi nijedna loša reč do 6. novembra, kada bi Nebojša Zelenović, uz asistenciju svoj specijalnog savetnika Dušana Petrovića, trebao da govori pred Savetom Evrope, naravno, ponovo u negativnom kontekstu o svojoj zemlji, baš onako kako je to učinio odlazeći u Peć, sedeći pod zastavom samoproklamovane nepriznate države Kosovo, dajući im legitimitet. Uvidevši da to više nije tajna, gradonačelnik Šapca, Nebojša Zelenović počinje da se obračunava sa radnicima koji rade u nemogućim uslovima, preko svojih potčinjenih Zorana Damjanovića, Miroslava Maksimovića, koji su se na najbrutalniji način obrušili na radnike. Ti radnici su samo radili po nečijem naređenju. Čijem videćemo, nadam se, posle nalaza republičke inspekcije. Takođe, videćemo po čijem naređenju ti isti radnici se teraju da rade prekovremeno, tako da im radni dan nekada traje do 17, 18 i 19 časova. I, tako od čuvene šabačke poštenjačine iz gradske vlasti koji stalno tvrde da ih neko proganja, šikanira i ugoržava, čine upravo suprotno, vrše neviđene represije nad radnicima, pri tom ugrožavajući zdravlje građana Šapca. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandra Majkić. Izvolite, koleginice Majkić.
Zahvaljujem predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre sa saradnicima, danas kada govorimo o zaštiti životne sredine i kada se govori o unapređenju životne sredine, odnosno o unapređenju ekosistema ne možemo, a da ne govorimo pre svega o očuvanju ekosistema, o očuvanju zaštite životne sredine, odnosno da bismo nešto unapredili prvo moramo da sačuvamo ono što postoji. Kada se govori o biotopu, da uzmemo samo primer novog drveća koje se sadi, da li u vetrozaštitnim pojasevima ili na drugim lokacijama, bitno je i ono drvo koje je zasađeno pre pet, deset godina očuvavati. Ne vredi ništa da sadimo novo ako ono prethodno ne čuvamo. Takođe, što se tiče biocinoze, odnosno živog sveta koji živi u biotopu, veoma je bitno da svaka jedinka i biljnog i životinjskog sveta u krugu njihovog postojanja bude očuvana. Kada govorimo o pticama u Srbiji. Mi u Srbiji imamo oko 360 vrsta ptica od kojih je oko 40% prema nekim evropskim standardima treba da bude posebno zaštićeno. Dolazim iz Kikinde i Kikinda je poznata kao najveće svetsko stanište sovo ušara, tj. sova utina, specifične po tome što se sove ušare, odnosno sove utine gnezde zimi u samom centru grada, odnosno pešačkoj zoni tako da smo prethodne zime imali 743 jedinki na trgu, a na samo jednom drvetu izbrojano je 145 jedinki. Ovo je veoma značajno zbog toga, kao što sam rekla, svaka vrsta i ptica i bilo koje druge životinje je bitna u lancu ishrane i uopšte lancu opstanka svih životinjskih vrsta. Deca u Kikindi su, svo stanovništvo, ali pre svega deca su posebno edukovana o značaju ove vrste, ali naši poljoprivrednici se raduju sovama ušarama koje dolaze u Kikindu zbog toga što one pojedu preko milion glodara godišnje i to jako pomaže očuvanju useva. Svesni fenomena sove ušare u Kikindi ona postaje naš zaštitni znak. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Studenka Kovačević. Izvolite, koleginice.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Poštovani ministre, poštovane kolege, kao rezime svega do sada izrečenog na temu zaštite životne sredine nameću se određeni zaključci, da je tema vrlo važna, da smo svi za da učinimo sve da se prirodna dobra zaštite i da je ova Vlada prva koja je načinila konkretne i značajne mere koje su direktno usmerene na sprečavanje daljeg ugrožavanja životne sredine i očuvanje biološke ravnoteže. Još jednom podvlačim, ekološka odbrana treba da bude trajna obaveza svih članova društava. Ako svako u lancu ispoštuje svoju ulogu koja je važna u sprečavanju opasnosti i rizika onda možemo reći da smo odgovorna nacija koja reaguje na sve češća upozorenja prirode. U Boru smo nakon obezbeđenog čistog vazduha ušli u izradu projektno tehničke dokumentacije za izgradnju kolektora i postrojenja za prečišćavanje otpadanih voda u slivu Borske reke, radi se o iznosu oko 26 miliona dinara i u ovom projektu jednim delom učestvuje i Republika. Dakle, planira se izgradnja fabrike za preradu otpadnih voda, planira se rekonstrukcija 25 kilometara podzemnih sistema za vodosnabdevanje grada Bora pijaćom vodom i izgradnja sistema za prihvat atmosferskih voda. Obzirom da je projektom predviđeno i uvođenje treće visinske faze, odnosno zone, to označava ogromnu uštedu električne energije koju sada potrošimo za dovođenje pijaće vode do delova grada na najvišoj koti. Osim toga, značajno će biti smanjeni i gubici vode u podzemnom sistemu, koji trenutno iznose čak 65% zbog zastarelosti mreže. Još jedan veliki projekat je izrada projektno-tehničke dokumentacije za regulisanje otpadnih voda iz naselja Metalurg u Boru, u slivu Brestovačke reke. Vrednost ovog projekta je oko 30 miliona dinara. Zaista krupni koraci koji će nam doneti velike benefite.
Zahvaljujem. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Žarko Mićin. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Žarko Bogatinović. Da li neko želi reč? Kolega Bogatinoviću, izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi ministre Trivan sa saradnicima, još jedan ekološki resurs koji poseduje grad Leskovac, pored centralnog postrojenja za prečišćavanje otpadnih voda, je svakako regionalna sanitarna deponija Željkovac. Komunalni otpad se organizovano prikuplja i iznosi iz grada Leskovca u 80% teritorije naselja, na teritoriji grada. Za sakupljanje i odlaganje čvrstog komunalnog otpada, na teritoriji grada Leskovca, kao Jablaničkog okruga zadužena je kompanija „Por“ Leskovac, formirano preduzeće od strane austrijske kompanije „Por Venet i Veber“ grada Leskovca, kao javno privatno partnerstvo. Formiranjem ovog preduzeća, organizovano sakupljanje, odvoženje komunalnog čvrstog otpada u mnogome je poboljšan. Komunalni otpad se odvozi posebnim vozilima i odlaže na regionalnu sanitarnu deponiju Željkovac. Sanitarna deponija Željkovac, kojom upravlja PVV DOO Leskovac, je deo nacionalne strategije upravljanja otpadom kojim je predviđeno da se u Republici sagradi 29 regionalnih deponija, 44 sabirne stanice, 17 reciklažnih centara. Sanitarna deponija Željkovac izgrađena po najvišim ekološkim standardima, a prostire se na površini od 80 hektara sa zaštitnim pojasom površine od 30 do 40 hektara. Izgrađen je centar u kome se vrši selekcija prikupljenog komunalnog otpada. U skladu sa nacionalnom strategijom o upravljanju otpadom i Zakonom o upravljanju otpadom, grad Leskovac je izradio lokalni plan upravljanja otpadom koji definiše preduslove za održivi integralni sistem upravljanja otpadom za dugoročni period od 10 godina. Aktivnosti koje grad Leskovac sprovodi a koje doprinose uspostavljanju saradnje između lokalne samouprave i javnosti, kao i jačanju ekološke svesti građana a na osnovu Arhonske konvencije, i seta nacionalnih zakona iz oblasti zaštite životne sredine, su saradnja sa obrazovnim institucijama, organizovanje tribina, okruglih stolova i seminara iz oblasti uspostavljanja seminara, ali najbitnija akcija jeste akcija čišćenje divljih deponija na teritoriji grada Leskovca koja se sprovodi od septembra 2013. godine i ukupno je očišćeno 250 lokacija i odneseno preko 3.000 tona čvrstog komunalnog otpada.
Zahvaljujem. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Goran Nikolić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Jovan Palalić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Mirko Krlić. Da li neko želi reč? (Da) Kolega Krliću, izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Razvoj ekosistema i uopšte životne sredine u mnogome zavisi od sinergije sa poljoprivredom, vodoprivredom i šumarstvom i to smo čuli u današnjoj raspravi mnogo puta i ta kompatabilnost u stvari jeste i suština svog napretka a za napredak su potrebne pare. Mi moramo iskoristiti sve raspoložive fondove, pretpristupne, o čemu govori zakon i IPARD i sva druga finansijska sredstva kako bi do tog napretka došli. I pored opšte svesti i pored savesti pojave se oni koji bi da zloupotrebe i ovo pitanje i da zbog svojih političkih kombinacija sve vrate unazad. Pre nekoliko dana smo u ovom parlamentu imali u formi pitanja Vladi, koleginicu koja nažalost nije ovde, voleo bih da je tu, pokrenula problem Dobrovoljačkog sela, Banatsko Karađorđevo. Za vašu informaciju radi se o selu boraca koji su žrtvovali svoje živote, žrtvovali svoju mladost da bi iz Amerike, uglavnom ličkog i crnogorskog porekla došli na Solunski front i oni su ti dobrovoljci koji su se prvi popeli na Kajmakčalan pod komandom vojvode Vuka u Drinskj diviziji. Pola njih se nije vratilo, ostavilo je kosti tamo i zaista svako oduzimanje zemlje od tih dobrovoljaca bi bio greh i bio bi veliki zločin. Naravno, ne radi se o tome, ta zemlja jeste kupljena krvlju i hrabrosti ali ovde se radi o odluci o komasaciji, koja je doneta 2011. godine, tada SNS nije bila na vlasti, ali ja ne kritikujem DS i one koji su to doneli. Bilo je potrebno da se ukrupni posed. Bilo je potrebno da se omogući navodnjavanje, da se naprave novi sistemi, bilo je potrebno da se krene u novu proizvodnju i to vezuje za ovaj zakon da bismo bili kompatabilni sa svim fondovima koje tu treba iskoristiti. Naravno, od 1050 učesnika u komasaciji, svega je 50 bilo prigovora i nikome nije zamenjena zemlja bez ličnog potpisa. Samo ću na kraju da kažem, da se pitam, gde su granice ljudske zlobe i zavisti?
Zahvaljujem. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Slaviša Bulatović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Bojanić. Da li neko želi reč? (Da) Kolega Bojaniću, izvolite.
Hvala uvaženi predsedavajući. Pre nego što nastavim tamo gde sam danas stao na završetku drugog amandmana, to je edukacija obrazovanja na polju ekologije, koleginice su pokrenule jednu vrlo lepu temu – koja je najbolja banja u Srbiji? Odgovoriću im. Najbolje srpske banje, Vrnjačka, Bogutovačka, Mataruška, banja Gornja Trepča, Sijevčevska Banja nalazi se u najbližoj okolini grada Kraljeva, tako da smo sve rešili. Osamdesete godine su bile vrlo značajne za promenu pogleda svih zemalja, odnosno celog sveta na pitanje ekologije, tako da smo upravo 1971. godine UN su organizovale prvu Međunarodnu konferenciju o ljudskoj okolini koja je donela zaključak da je nivo narušene ravnoteže između čoveka i okoline dramatičan. Sledeće, 1972. godine održana je prva Konferencija UN o zaštiti ljudskog okruženja i rođen je Program UN za okolinu UNEP. Iz ovog a je osamdesetih godina rođena ideja o održivom razvoju i najkraće moguće tumačenje tog termina, održivog razvoja, koji ja pominjem u svim svojim izlaganjima u zadnje vreme je – Ne uzimajte više od prirode nego što sama priroda može da obnovi i tada je obuhvatio samo ekološku dimenziju održivog razvoja. Nakon toga, 1983. godine formirana je Komisija UN za okolinu i razvoj i dokumentom kojim je ona nakon četiri godine rada donela, koncept održivog razvoja je proširen povezujući ekološka pitanja, očuvanja prirode sa svim ostalim pitanjima. Nastaviću po sledećem amandmanu.
Zahvaljujem. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Živan Đurišić. Da li neko želi reč? (Da) Kolega Đurišiću, izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre sa saradnicima, poštovani narodni poslanici, podneo sam amandman na član 2. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o životnoj sredini i on glasi – U članu 2. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o životnoj sredini kojim se vrši izmena u članu 90v Zakona o zaštiti životne sredine dodaje se novi stav 3. koji glasi – Odredbama ovog zakona podstiče se sveukupni razvoj Republike Srbije, sa posebnim osvrtom na poboljšanje održivog ekološkog razvoja. U članu 2. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o zaštiti životne sredine vrše se izmene i dopuna u članu 90v stav 1. tako što se tačka 21. menja i glasi – Pripremu i sufinansiranje projekata koji se finansiraju iz pretpristupne pomoći EU u skladu sa članom 89. stav 3. i 4. ovog zakona, kao i nepredviđenih troškova vezanih za realizaciju tih projekata. Takođe, dodaje se nova tačka 21a koja glasi – Sufinansiranje projekata koji se finansiraju iz međunarodne razmene pomoći i drugih finansijskih izvora koji zahtevaju sufinansiranje. Inače, član 90v Zakona o zaštiti životne sredine propisuje u koje se sve namene mogu koristiti sredstva Zelenog fonda u skladu sa ovim zakonom i Nacionalnim programom zaštite životne sredine i statičkim dokumentima, kao i obavezu korisnika da se ova sredstva koriste namenski na način i u rokovima utvrđenim ugovorom o korišćenju sredstava. Srpska napredna stranka ovim zakonom i izmenama i dopunama Zakona o zaštiti životne sredine, kao i doslednom primenom do sada važećeg zakona, ispunjava svoj programski zadatak očuvanja i unapređenja životne sredine, s obzirom na prethodni neodgovorni odnos prema životnoj sredini i nepoštovanje propisa, koji su imali za posledice ugrožavanje prirodnih dobara i zanemarivanje učešća građana u procesu donošenja odluke o životnoj sredini. U danu za glasanje glasaću za ovaj zakon. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Stanija Kompirović. Da li neko želi reč? (Da) Koleginice Kompirović, izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, po svojoj prirodi životna sredina prevazilazi političke i pravne okvire i granice koje je stvorio čovek. Osnovni cilj jeste da se poboljša kvalitet životne sredine, zaštiti zdravlje ljudi, postigne mudro i racionalno korišćenje prirodnih resursa i unaprede mere za rešavanje globalnih problema. Moramo uložiti napor da podignemo nivo javne svesti, da koristimo resurse na najefikasniji način i da iskorenimo štetno ponašanje, da buduće generacije ne bi bile lišene onog što im pripada. Zato radimo i moramo raditi na ispravljanju nastale štete ka sprečavanju uništavanja životne sredine. Sve oblasti, kao što su poljoprivreda, energetika, saobraćaj, u potpunosti uzimaju svoje učešće po pitanju životne sredine i odluka o finansiranju životne sredine. Osnivanjem Zelenog fonda dodeljuju se sredstva korisnicima, u cilju zaštite, očuvanja i unapređenja životne sredine i zaštite i poboljšanju očuvanja vazduha, vode, zemljišta, šuma, uštedi i uticaju klimatskih promena. Obezbeđenje i očuvanje životne sredine, zaštita prirodnih resursa i voda, stvaranje zelenih površina, sa ciljem da građani žive u bezbednoj i zdravoj životnoj sredini – to je cilj naše Vlade i ona radi na tome. Moj amandman koji sam podnela na Predlog ovog zakona, u članu 2, ide u pravcu sveukupnog razvoja Republike Srbije, sa posebnim osvrtom na zaštitu prirodnih dobara. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Nikola Jolović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Borka Grubor. Da li neko želi reč? (Da) Koleginice Grubor, izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, velika degradacija životne sredine u Podrinju, nastala usled oštećenja brane na Jalovištu rudnika „Stolice“ u Kostajniku, dogodila se 2014. godine, u vreme velikih poplava. Jalovište, na kome se nalazi oko 1,2 miliona tona rudnog otpada, usled prevelike količine vode koja se akumulirala u okviru Jalovine, dovela je do popuštanja stabilnosti brane i izlivanja preko 100 hiljada metara kubnih mulja od Jalovišta u potok Kostajnik, dalje u reku Korenitu, Jadar, Drinu, Savu. Nizvodno od Jalovišta poplavni talas je prekrio površinu zemljišta širine između 50 i 75 metara, sa sedimentnom naslagom 5-10 centimetara. U uzorcima površinskih voda nizvodno od Jalovišta, utvrđeno je postojanje velike koncentracije arsena, cinka,bakra, hroma, olova, nikla. Rezultati analize uzorka poljoprivrednog zemljišta i mulja u neposrednoj blizini udesa pokazali su ekstremno visoke koncentracije arsena, olova i cinka. Time su bili narušeni ne samo flora i fauna ovog kraja, već i zdravlje oko 15 hiljada građana, čije su kuće, dvorišta i imanja pretrpela veliku štetu u toj ekološkoj katastrofi. Brana je sanirana sredstvima iz Fonda solidarnosti EU za finansiranje hitnih operacija i operacija oporavka, koje su nastale kao posledica katastrofe izazvane velikim poplavama u Republici Srbiji, u vrednosti 219 miliona dinara. Vlada Japana je finansirala izradu projektne dokumentacije u vrednosti 200 hiljada dolara. Ja im se ovom prilikom zahvaljujem. A posebno se zahvaljujem našem predsedniku, gospodinu Aleksandru Vučiću, koji vraća život u Podrinje, dovođenjem kineske kompanije „Mint“u Loznicu, koja će investirati 100 miliona evra u novu fabriku i otvoriti hiljade novih radnih mesta.
Privodite kraju, koleginice.
Ova kompanija je jedan od svetskih lidera u oblasti dizajna, proizvodnje i prodaje, kako strukturnih, tako i dekorativnih delova za automobile. Zahvaljujem.
Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Jelena Mijatović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Milanka Jevtović Vukojičić. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite, koleginice.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre sa saradnicima, poštovane kolege i koleginice narodni poslanici, moj amandman odnosi se na zaštićena prirodna dobra. Međutim, pre nego što budem govorila o zaštićenim prirodnim dobrima, ne mogu a da se ne osvrnem na ekološki aspekt koji šume imaju u Republici Srbiji, a uopšte i na području čitave planete. Da šume imaju tako veliki značaj, govori i činjenica da su šume u stvari pluća naše planete, jer su najveći proizvođač kiseonika. Pošumljavanje i stvaranje novih šumskih zasada i te kako je značajno sa aspekta klimatskih promena, koje su inače i naglašene u Preporuci održivog razvoja do 2030. godine, gde je jedan od predloženih načina protiv klimatskih promena upravo pošumljavanje. Ali, ja ovde moram da naglasim jednu konferenciju koja se odnosila na klimatske promene, na vaše istupanje na toj konferenciji, u kome ste upravo istakli značaj pošumljavanja, u cilju sprečavanja negativnih posledica na klimatske promene, ali moram da naglasim da u okviru te konferencije, a u okviru mehanizma saradnje Kine sa zemljama centralne i istočne Evrope, njen predstavnik, kineski predstavnik, a u pitanju je zamenik direktora državnog administratora za šumarstvo, upravo naglasio značaj bilateralne saradnje sa zemljama istočne i centralne Evrope, upravo na saradnju naučno-istraživačkih institucija, odnosno saradnju fakulteta i drugih institucija koji se bave zaštitom i unapređenjem životne sredine. Proširivanje naučno-istraživačke saradnje izvan granica Srbije, a posebno sa Kinom, koja je na globalnom nivou…
Privodite kraju, koleginice.
… jedan od naših najznačajnijih partnera, svakako da će doprineti unapređenju životne sredine i u Republici Srbiji.
Zahvaljujem. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik LJibuška Lakatoš. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Sandra Božić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Milimir Vujadinović. Da li neko želi reč? (Da) Izvolite, kolega Vujadinoviću.
Zahvaljujem, predsedavajući. Intencija mog amandmana je da ukaže na potrebu očuvanja retkih biljnih i životinjskih vrsta, uz istovremeni doprinos ukupnom razvoju Republike Srbije. Ministre, vi verovatno znate da je u novembru prošle godine potpisan jedan trojni ugovor između grada Subotice, Ministarstva građevinarstva i nemačke KFW banke. Tema ugovora je donacija od šest i po miliona evra, a cilj je tom donacijom rešiti višedecenijski problem jezerske vode u jezeru Palić. To je višedecenijski, i ekološki i razvojni problem, koji opterećuje i Suboticu i čitav sever Bačke. Ceo proces nadgleda jedna austrijska konsultantska kuća, koja je pre samo mesec dana dala veoma pozitivne ocene dosadašnjeg rada na projektu. Inače, rad na tom projektu podrazumevao je i eksproprijaciju obalskog područja, tj. obalskih parcela, priobalnih parcela na jezeru Palić. Taj posao je završen negde u 80%, a napomenuću vam da, pre nego što je sadašnji gradonačelnik sa svojim timom preuzeo taj projekat, nismo imali nijedan rešen slučaj u postupku eksproprijacije. Plan je do kraja godine izabrati izvođača za izgradnju kanalizacione mreže, izgraditi biciklističku stazu oko jezera Palić, koja će u stvari predstavljati svojevrsnu tampon zonu, koja će sprečavati ulivanje štetnih materija sa okolnih oranica u jezero Palić i time doći do rešenja tog višedecenijskog problema. Zašto vam sve ovo pričam? Ovo je jedan očigledan primer kako odgovornim ponašanjem i odgovornim pristupom možete rešavati višedecenijske probleme. Ovaj problem je vezan za vaš delokrug rada, to je jedan ekološki problem, istovremeno svakako i razvojni problem za Suboticu, a pošto je i ovaj zakonski predlog koji je danas pred nama jedan iskorak u tom pravcu da rešavamo višedecenijske probleme, mi ćemo u danu za glasanje podržati vaš zakonski predlog. Moj amandman je samo u funkciji dodatnog pojašnjenja člana 2. ovog zakona. Hvala vam.
Reč ima ministar Trivan.
Poštovani poslanici, Palić je jedan od naših najlepših bisera koje imamo u Srbiji i vi ste samo dotakli delić onoga zbog je on važan. Vaše kolege su dolazile kod nas, ja sam, razume se, mnogo puta bio tamo u različitim prilikama i predugo to traje za moj ukus. Videvši da je nova administracija u Subotici vrlo agilno pristupila pokušaju i rešavanju ovih problema i ne samo ovih koje ste rekli, jer ste to vrlo čini mi se skromno spomenuli, moram da kažem da je Ministarstvo životne sredine spremno da pomogne i finansijski sve ono što tamo budemo mogli da pomognemo, zato što Palić, rekao sam, ima izuzetan značaj, razume se. Pozdravite kolege tamo, razume se. Kada smo kod ovoga, na pitanje na koje sam čekao trenutak da odgovorim i da kažem u stvari informaciju vezano za Kalenić, za Ub, Kalenić je jako važan i ono što je bilo sporno u Kaleniću to je bilo pitanje lokacije, koja ima svoje prednosti i mane. Ja sam praktičan čovek i mislim da je moguće sve to rešiti na ovaj ili na onaj način. Formirao sam posebnu grupu koja se bavi samo Kalenićem, vezano za izradu projektnog zadatka, kako bi se regionalna deponija što pre izgradila, što će se i desiti i što će uključiti ne samo deponovanje tog materijala, već i tretman otpada. Ono što je za vas važno, to je da ćemo izgradnju transfer stanica podržati kroz finansiranje projektno-tehničke dokumentacije i kroz finansiranje, izgradnje. Dakle, ima još delova Srbije koji su izuzetno važni, i to se podrazumeva. Planirana je izgradnja devet transfer stanica, među kojima ste i vi, razume se, i hoću da vam kažem da su obezbeđena sredstva za projektno-tehničku dokumentaciju za transfer stanicu u ovoj godini, a ako finansiraćemo radove sledeće godine, dakle, radimo.
Zahvaljujem. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Tanja Tomašević Damnjanović. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite, koleginice.
Hvala, poštovani predsedavajući. Poštovani gospodine ministre sa saradnicima, kolege i koleginice narodni poslanici, pitanje životne sredine jeste pitanje budućnosti naše zemlje i svi moramo zajedno raditi na rešavanju tih pitanja. Nacionalni ciljevi u ovoj oblasti postoje i prioriteti jesu otpadne vode, komunalni otpad, remedijacija zemljišta i pošumljavanja. Mnogi uzimaju životnu sredinu zdravo za gotovo, ali pritisak na ograničene resurse planete Zemlje rastu neviđenom brzinom. Moramo uložiti napor da podignemo nivo javne svesti, da koristimo resurse na efikasniji način i da iskorenimo štetno i rasipničko ponašanje. Naše ponašanje zadaje planeti Zemlji velike zadatke. Tokom 20. veka svet je povećao potrošnju fosilnih goriva 12 puta i koristi se 34 puta više materijalnih resursa. Potražnja za namernicama, hranom za životinje i vlaknima može da poraste za 70% do 2050. godine. Ako nastavimo da koristimo resurse trenutnom stopom iskorišćenja, buduće generacije će biti lišene onoga što im po pravu pripada, a to je zdrava životna sredina. Zato osnovni ciljevi treba da budu poboljšanje kvaliteta životne sredine, zaštita zdravlja ljudi, postizanje mudrog i racionalnog korišćenja prirodnih resursa i unapređenje međunarodnih mera za rešavanje globalnih ili regionalnih problema u zaštiti životne sredine. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vojislav Vujić.
Uvaženi predsedavajući, gospodine ministre, apsolutno se slažem sa svojim prethodnicima i manje više sa svima koji su danas na različite načine pričali o ekologiji, i to je stvar o kojoj ne može krovnu brigu da vodi samo resorno ministarstvo, već je stvar koja mora da se spusti duboko na nivo lokalnih samouprava, kao kada neko treba da sredi svoje dvorište. Ja tako doživljavam svaku lokalnu samoupravu koja treba da da svoj maksimum. Naravno, ekologija nije samo stvar opšte kulture. Ekologija ima neku svoju određenu cenu, pogotovo kada je prikupljanje smeća, formiranje različitih deponija i njihovo održavanje. Kažem da se slažem sa većinom kolega koji su danas o ovome komentarisali, ali moja koleginica iz Vrnjačke Banje, koju cenim i uvažavam i poštujem, je danas rekla da Vrnjačka Banja može da se pohvali svojim pitanjem kada je ekologija na dnevnom redu, kako smo dobri itd. Nažalost, ja to moram da kažem, jer sam isprovociran. Ne slažem se sa tim, jer se deponija, pre svega, u Vrnjačkoj Banji nalazi na obali reke Morave. Znači, apsolutno ne uređena, nemam sada tu fotografiju, i posle svake kiše ili malo veće vode sva ta voda se povlači zajedno sa Moravom ide ka Trsteniku. Ne može neko da mi kaže da je zaslužno opštinsko rukovodstvo. Ja u Vrnjačkoj Banji jesam opozicija, ali konstruktivna i ne mogu da prihvatim da predsednik opštine u vremenu štednje kupuje luksuzni automobil za svoj kabinet, a za jedno ozbiljno pitanje kao što je deponija nemamo nikada dovoljno novca. (Vjerica Radeta: Ulaže u sopstvenu zgradu.) To ne mogu da komentarišem, koleginice. Znači, što se tiče naše poslaničke grupe, kažem, mi ćemo da podržimo sve ove zakone, jer su apsolutno ispravni, normalni. Žao mi je što i ranije nisu bili na dnevnom redu, ali prosto takva je situacija. Kada kažem da sam konstruktivna opozicija, ja sam preko predsednika svoje stranke uspeo da obezbedim jednu donaciju, jedno vozilo za prikupljanje i deponovanje upravno otpada o kome pričam, ali se i dalje ne slažem sa pričom da to treba da se prosipa na reku obale Morave, a direktnog krivca upravo u tome vidim opštinsko rukovodstvo. Hvala.
Po Poslovniku, reč ima Krsto Janjušević. Izvolite.
Član 107. – dostojanstvo. Smatram da ovde nije tema i tema ekologije da li je predsednik neke opštine kupio skupocen automobil. Želim da kažem da Boban Đurović u Vrnjačkoj banji radi sjajan posao. Uvaženi kolega je verovatno to posmatrao iz nekog drugog ugla, ali u toj opštini budžet je 2012. godine bio 518 miliona, 2017. godine 900 miliona. Imamo nedavno otvorene nove turističke kapacitete i potencijale i smatram da čoveka koji na takav način vodi opštinu, ovde ne smemo da opisujemo kroz kupovinu nekakvog automobila. Idemo redom, pa kad dođemo do tog automobila, da se sve saberemo, podvučemo, pa da onda neko izvlači zaključke o radu u Vrnjačkoj banji i o Bobanu Đuroviću. Zahvaljujem.
Da li želite u danu za glasanje da se Narodna skupština izjasni povodom vaše povrede Poslovnika? (Ne) Reč ima Vjerica Radeta.
Ne znam zašto je kolega malo pre intervenisao po povredi Poslovnika, ja govorim na osnovu člana 27. stav 1. Znate, da neko na ovaj način pokušava da brani nekog predsednika opštine, pogotovo kada brani neodbranjivo, to, jednostavno, niti ima veze sa Poslovnikom, niti ima veze sa onim što je kolega pre njega govorio. Znate, da li je Vrnjačka Banja imala najveći budžet? Imala je, pa to i jeste tragedija, najveći budžet i pitanje je gde je potrošen. Govorili smo o Vrnjačkoj Banji i kroz ove amandmane i u načelnoj raspravi. U Vrnjačkoj Banji sedam hektara najlepšeg dela parka prodato je privatniku. U Vrnjačkoj Banji taj Boban pravi zgrade.
Koleginice Radeta, vi već koristite kao repliku povredu Poslovnika.
Isto kao malopre kolega po povredi Poslovnika. Nemojte, molim vas, Arsiću. Na isti način, kako god je kolega Krsto Janjušević po povredi Poslovnika objašnjavao zašto nije gospodin kolega pre njega govorio istinu o Vrnjačkoj Banji, ja sad govorim kako on nije govorio istinu o Vrnjačkoj Banji. Potpuno identično.
A vi ste iz Vrnjačke Banje?
Moram biti iz Vrnjačke Banje, ja sam narodni poslanik. Ja sam narodni poslanik i svojim očima sam videla i te zgrade koje pravi predsednik opštine i u APR-u svako može da vidi da je njegova firma bila vlasnik tih objekata, pa onda kad su mu rekli da to nije dobro, on je promenio vlasnika u APR-u, ali APR ne briše podatke, vrati se nazad, vidi se početno predsednik opštine.
Zahvaljujem, koleginice Radeta.
Dakle, nemojte braniti neodbranjivo, molim vas.
Povreda Poslovnika, narodni poslanik Aleksandra Jevtić.
Prvo, smatram da ovo nije mesto da pričamo o ekologiji i zaštiti životne sredine i za neke lične sukobe koje imate sa predsednikom opštine Vrnjačka Banja Bobanom Đurovićem. To što imate na lokalnom nivou treba da zadržite na lokalnom nivou, a da ovde negde rešavamo neka druga pitanja.
Samo navedite član Poslovnika, koleginice.
Replika.
Ne možete repliku da dobijete.
Zašto ne može?
Ne možete repliku da dobijete, a ja bih zamolio kolege narodne poslanike, koji su ujedno i odbornici po jedinicama lokalnih samouprava da probleme iz svojih lokalnih samouprava, kao narodni poslanici ne prenose u Skupštinu. (Aleksandar Martinović: Pomenuo je ženu da ne govori istinu.) Ja nisam čuo da je spomenuo imenom i prezimenom. Ali, pre toga ima povredu Poslovnika. Zatražite koleginice reč. Daću vam pravo na repliku. Izvolite.
Naravno. Mislim da definitivno imam dovoljno argumenata da kažem. Prosto, od 2012. godine ja ne mogu da nabrojim šta je sve urađeno u Vrnjačkoj Banji. Totalna promena od infrastrukture. Zadnje što je rađeno je obnova doma zdravlja, koji fenomenalno izgleda, znači ne samo odokativno, nego koji je urađen i što se tiče te neke izolacije i svih tih detalja. Što se tiče obnove parka, fontana, trga, uređenja trga, ja prosto, ne želim da sad ne pomenem nešto i dam manje značaja tome. Ali, kažem, da me prosto iznervirao stav kolege koji kažem, taj neki lični sukob je stavio u prvi plani i mislim da tu nije ni vreme ni mesto, a najružnije od svega je što smo oboje iz Vrnjačke Banje i vrlo dobro smo svesni kako banja danas izgleda. Ja nigde nisam pogrešila. Banja stvarno svetski izgleda. Danas, verovatno, ljudi koji su bili u nekim godinama unazad, ne bi sad ni prepoznali kako banja izgleda. Ja sam ponosna što dolazim iz Vrnjačke Banje, ponosna sam na rukovodstvo opštine Vrnjačka Banja šta su sve uradili. Ne znam zašto kolega se javlja za tu povredu i kažem da je jako ružno i da me je prosto sramota kada slušam raspravu u Skupštini Vrnjačke Banje, prosto me sramota za neke komentare koje kolege upućuju jedan drugom, a smatram da to nije ni vreme ni mesto. Što se tiče tih sedam hektara, koliko ste već pomenuli ne znam iskreno, malo me sve ovo iznerviralo, to nije tačno. Nije tačno iz razloga što je prodato zemljište koje se nalazi ispod određenih objekata, ja sad ne bih da tu negde baratam sa tim nekim ciframa, ne znam tačnu cifru, ali mislim da se negde radi oko dva do tri ara koje je moralo iz razloga što su ti objekti koji su bili na tom zemljištu morali da se legalizuju. Prema tome, mislim da baratate, prvo niste iz Vrnjačke Banje, ne znam odakle vam ta informacija i nemojte da baratate sa ne proverenim informacijama o prodaji sedam hektara parkovskih površina. Znači, to je vraćeno.
Sada u skladu sa članom 112. Poslovnika, određujem pauzu u trajanju od pet minuta. [[Posle pauze]] Nastavljamo sa radom. (Vjerica Radeta: Po Poslovniku.) Bila je pauza, nisam mogao da prekršim Poslovnik. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik dr Desanka Repac. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Radovan Jančić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani narodni poslanici, gospodine ministre, predložene izmene i dopune, kao i dostupnost u korišćenju sredstava predpristupnih fondova EU imaju za cilj da podstaknu razvoj novih privrednih subjekata, veću tržišnu konkurenciju, posebno kod privrednih grana povezanih sa realizacijom infrastrukturnih projekata u oblasti životne sredine i poljoprivrede. Ove mere doprineće bržem razvoju naše poljoprivrede koja sa povezanim granama predstavlja stub naše privrede od koje u velikoj meri zavisi sveukupni razvoj Srbije. Na oblasti poljoprivrede, vodoprivrede, saobraćaja, zaštite zemljišta od erozije, zaštite sredine i biodiverziteta, ali i na stvaranje mikro klimatskih uslova utiču vetro zaštitni pojasevi. Dok su u Evropi gotovo obavezni, u vojvođanskim ravnicama ne postoje. Iako su u periodu od 2000.'2012. godine, do 2016. godine izdvajana sredstva za njihovo podizanje, ne postoje iz razloga što je i ovo bio projekat bivšeg režima za pljačku budžeta opština, pokrajine i Republike, baš kao i kod projekta „Očistimo Srbiju“. Boreći se navodno za podizanje nivoa zaštite i uređenja životne sredine u Novom Kneževcu su fiktivno zapošljavani poljočuvari i eko redari, podizani vetro zaštitni pojasevi, bez sadnica, uklonjene su divlje deponije sa poljoprivrednog zemljišta bez mašina i prevoznih sredstava, sve to sa njima povezanim licima i preduzećima bez konkursa i javnih nabavki. O svemu ovome obavešteni su nadležni organi, a da se danas zaštiti životne sredine u mojoj opštini poklanja posebna pažnja, govori podatak da je za dve godine izgrađeno reciklažno dvorište, da je sa poljoprivrednog zemljišta uklonjeno šest i po hiljada tona smeća i da je u vodovodnu mrežu i sistem za prekopavanje otpadnih voda uloženo više od 150 miliona dinara. Hvala.
Hvala. Obim bi smo završili sa današnjim radom. Nastavljamo sutra u 10.00 sati.