Javljam se po Poslovniku, član 28. u kome piše da je predsednik Narodne skupštine obavezan da se stara o primeni Poslovnika Narodne skupštine i o blagovremenom i usklađenom radu radnih tela Narodne skupštine. Upravo zbog tačke 3, koja je trebalo juče da bude na dnevnom redu kao tačka 2, a to je - izbor nosilaca pravosudnih funkcija, zamolio bih predsednika Skupštine da nam obezbedi konačno prečišćeni materijal za ovu tačku dnevnog reda. Poslanici DOS-a i Vlada Republike Srbije, odnosno ta tela partijska koja vode tu kadrovsku politiku kod vas, toliko su menjala ove predloge da mislim da ni vi sami ne znate koji je sudija i predsednik suda gde predložen. Prema tome, zamolio bih da nam dostavite prečišćeni tekst konačno utvrđenih predloga, da o njima možemo stvarno normalno da raspravljamo.
U Poslovniku, naravno, ništa u vezi sa tim ne stoji, nego da se predsednik stara o blagovremeno usklađenom radu. Odbor je uradio svoj posao, dostavio je juče imena nosilaca sudijskih funkcija gde se predlozi povlače, a vi samo možete uzeti olovku i iz osnovnog teksta precrtati ta imena, pa ćete znati ko je ostao na listi. Ne vidim da je to neki poseban problem. Imali ste ceo dan i noć za to. Ako se slažete da nastavimo. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: - PREDLOZI ODLUKA O PRESTANKU FUNKCIJA, RAZREŠENjU I IZBORU NOSILACA PRAVOSUDNIH FUNKCIJA Za ovu tačku dnevnog reda primili ste predloge odluka koje je podneo Odbor za pravosuđe i upravu, i to: 1. Predlog odluke kojom se utvrđuje da je akt Narodne skupštine Republike Srbije, donet na Drugoj sednici Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 1999. godini, održanoj 21. decembra 1999. godine, na osnovu koga je Slobodanu Vučetiću prestala funkcija sudije Ustavnog suda Republike Srbije, ništav; 2. Predlog odluke o stavljanju van snage Odluke o razrešenju od sudijske dužnosti sudije Vrhovnog suda Srbije; 3. Predlog odluke o prestanku dužnosti predsednika sudova opšte nadležnosti; 4. Predlog odluke o prestanku dužnosti predsednika privrednih sudova; 5. Predlog odluke o prestanku sudijske funkcije sudijama sudova opšte nadležnosti i privrednih sudova; 6. Predlog odluke o prestanku funkcije nosiocima javnotužilačke funkcije, sa izmenom; 7. Predlog odluke o razrešenju dužnosti predsednika sudova opšte nadležnosti; 8. Predlog odluke o razrešenju dužnosti predsednika privrednih sudova; 9. Predlog odluke o razrešenju dužnosti zamenika opštinskog javnog tužioca u Četvrtom opštinskom javnom tužilaštvu u Beogradu; 10. Predlog odluke o izboru sudija i predsednika okružnih i opštinskih sudova, sa izmenama; 11. Predlog odluke o izboru sudija i predsednika privrednih sudova. Prilikom utvrđivanja predloga odluke o izboru sudija i predsednika okružnih i opštinskih sudova u celini, odnosno utvrđivanja predloga kandidata za pojedine sudove, mišljenja su izdvojili članovi Odbora za pravosuđe i upravu Zoran D. Nikolić i Branko Pavlović. Primili ste i predloge odluka koje je podneo v.d. republičkog javnog tužioca, i to: 12. Predlog odluke o izboru okružnih javnih tužilaca; 13. Predlog odluke o izboru zamenika okružnih javnih tužilaca sa ispravkom; 14. Predlog odluke o izboru opštinskih javnih tužilaca i 15. Predlog odluke o izboru zamenika opštinskih javnih tužilaca, sa izmenama i ispravkom. Pored toga, primili ste obaveštenje Odbora za pravosuđe i upravu da povlači predloge odluka dostavljene 19, odnosno 20. jula 2001. godine, i to: Predlog odluke o izboru sudija i predsednika okružnih i opštinskih sudova (broj 119-2129/01); Predlog odluke o izboru sudija i predsednika privrednih sudova (broj 119-2130/01); Predlog odluke o prestanku sudijske funkcije sudijama sudova opšte nadležnosti (broj 118-1949/01) i Predlog odluke o prestanku funkcije nosiocima javnotužilačke funkcije (broj 118-1947/01), kao i obaveštenje v.d. republičkog javnog tužioca da povlači predloge odluka dostavljene 6, odnosno 22. jula 2001. godine o izboru nosilaca javnotužilačke funkcije (broj 119-1921/01 i broj 119-2236/01). Primili ste i izveštaje Odbora za pravosuđe i upravu o razmatranju predloga v.d. republičkog javnog tužioca za izbor nosilaca javnotužilačke funkcije. Uručena vam je izmena Predloga odluke o izboru sudija i predsednika okružnih i opštinskih sudova, koju je Odbor utvrdio na sednici 18. septembra 2001. godine. Predlažem da se o svim predlozima odluka o prestanku funkcija, razrešenju i izboru nosilaca pravosudnih funkcija obavi jedinstveni pretres, a da se Narodna skupština o svakom predlogu posebno izjasni. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 141, protiv 27, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 11, a ukupno je prisutno 179 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Saglasno članu 153. Poslovnika, otvaram jedinstveni pretres o predlozima odluka o prestanku funkcija, razrešenju i izboru nosilaca pravosudnih funkcija. Da li predstavnici predlagača žele reč? (Da.) Izvolite, gospodin Hiber.
Uvaženo predsedništvo, uvaženi potpredsednici, dame i gospodo narodni poslanici, Odbor za pravosuđe i upravu Narodne skupštine Republike Srbije uputio je Narodnoj skupštini veći broj predloga, a i saglasnosti na veći broj predloga koje je Narodnoj skupštini uputio drugi ovlašćeni predlagač, vršilac dužnosti javnog tužioca. Ovako veliki broj predloga na jednoj sednici je rezultat toga što je Odbor radio celo leto, kao da je i u toku jula finalizovao predlozima materijal koji je bio predmet pripreme u prethodnom periodu. Povlačenje predloga koji nose julske datume, a o tome ste obavešteni pismeno i u uvodnoj reči gospodina predsednika Narodne skupštine, je posledica i činjenica da su predlozi sa raznih sednica objedinjeni u jedan materijal, uz koji su učinjene dve dopune, jedna juče, a jedna danas, to je povlačenje nekih predloga i davanje novog predloga. Kada se radi o ovim predlozima, moram reći da su neki od njih više puta bili predmet rasprave Odbora, neki čak i juče i danas i to je izraz nastojanja da se izbegnu greške, kao i da se obezbedi najšira podrška i skupštinska i stručna, a i u javnosti za predložena rešenja. U tom cilju obezbeđeno je da na sednicama Odbora za pravosuđe i upravu prisustvujui učestvuju u raspravi i predstavnici nadležnih pravosudnih institucija, kao i predstavnici advokatskih komora. Najkraće rečeno, radi se o sledećim grupama predloga. Prvo, u pitanju je razrešenje jednog broja predsednika sudova kojima je istekao mandat na koji su birani. Funkcija predsednika suda nije stalna, predsednici sudova se biraju sa mandatom od četiri godine i jula meseca jednom većem broju predsednika redovnih sudova istekao je mandat. Predlog Narodnoj skupštini je da konstatuje da je taj mandat prestao, a u jednom manjem broju slučajeva isti kandidati su ponovo predloženi za predsednike sudova. Drugu grupu predloga čine predlozi za prestanak, odnosno razrešenje sa funkcije predsednika redovnih i privrednih sudova, jednog broja predsednika kojima nije istekao mandat. Odbor je na osnovu mišljenja koje je pripremilo Ministarstvo pravde i lokalne samouprave našao da su ispunjeni uslovi iz člana 37. stav 5. Zakona o sudovima, odnosno da postoji objektivna odgovornost predsednika sudova za propuste u radu tih sudova. Radi se o mišljenju Odbora, o nužnim promenama u sudsko-upravnoj funkciji. O pravnom osnovu ovakvih promena Narodna skupština je već raspravljala i utvrdila da on može postojati. Odbor je ipak razmotrio i dopis kolegijuma predsednika privrednih sudova, koji su smatrali da je trebalo da budu konsultovani pri donošenju predloga za njihovo razrešenje. Ne samo na njihovo načelo (nemo judedž in rem suam), nego i zakonske odredbe su navele Odbor da ovu primedbu samo primi k znanju i smatra da ovo nije razlog za promenu predloga koju je odbor potvrdio. Odbor posebno ističe da razrešenje sa mesta predsednika suda ne znači razrešenje sa sudijske funkcije. Ovim razrešenjem se ne dira u profesionalni i lični dignitet predsednika sudova. Oni ostaju sudije u svojim sudovima i odbor veruje da će većina njih časno i uspešno obavljati svoju sudijsku funkciju. Funkcija predsednika sudova je promenljiva, a ja bih rekao jedno nužno zlo u karijeri svakog sudije, u kome je sudijska karijera na prvom mestu. Dalje, pod tri, sledeći predlozi Odbora za pravosuđe, za izbor predsednika redovnih i privrednih sudova. Usvajanje ovih predloga, zajedno sa onima koji su već usvojeni i zajedno sa nekima za koje očekujem da će Odbor uputiti Narodnoj skupštini za rednovno zasedanje, biće u velikoj meri promenjena kadrovska struktura u sudsko-upravnoj funkciji, na mestima predsednika sudova. To je značajan korak u reformi pravosuđa, ali naravno ne i odlučujući. Odlučujući korak će nastupiti kada Narodna skupština usvoji novo zakonodavstvo u pravosudnim institucijama i kada se dublje promeni sam sudijski kadar, kada na sudijska mesta dođu, takva je bar moja želja, mladi, stručni i nekompromitovani ljudi. U izboru predsednika, odnosno kandidata za predsednike sudova, Odbor je puno razgovarao, puno raspravljao, čak je i menjao svoje predloge. To nije ni čudo, jer se radi o mestima koja su pod brižnom pažnjom i opšte i profesionalne javnosti. Odbor se nada da nije napravio ozbiljne greške. Čini mi se da su predlozi usvajani uz uvažavanje svakog mišljenja, a naročito onih koji su pojedine predloge doveli u sumnju. Mi smo, kada je bilo sumnje, odložili odlučivanje po predlozima, da bismo ona rešenja koja imamo mogli i da branimo. Četvrta grupa predloga je saglasnost na razrešenje sa sudijske funkcije, a radi se o razrešenjima koja nisu protiv volje nosilaca sudijskih funkcija. Radi se o razrešenjima sudija zbog odlaska u penziju ili na lični zahtev. Odbor je i odlučio da podrži predloge republičkog javnog tužioca za razrešenje sa određenih tužilačkih funkcija, u većem broju slučajeva takođe se radi o razrešenju zbog odlaska u penziju i na lični zahtev. Odbor je dao saglasnost na predloge vršioca dužnosti republičkog javnog tužilaca za imenovanje jednog broja okružnih i opštinskih tužilaca, kao i zamenika tužilaca. Predlagač je tužilaštvo, a Odbor za pravosuđe i upravu Narodne skupštine Republike Srbije, po Ustavu, zakonu i Poslovniku samo daje saglasnost na ove predloge, a što je učinjeno. Najzad, Odbor je predložio Narodnoj skupštini da poništi dve svoje odluke donete u ranijem sazivu. Prva je odluka o razrešenju sudije Vrhovnog suda Srbije Radovana Čogurića, koji je razrešen na predlog Vrhovnog suda, pošto je osuđen za saobraćajno krivično delo na kaznu zatvora od pet meseci. Sudija Čogurić je protiv ove odluke Narodne skupštine pokrenuo ustavnu žalbu, pred Ustavnim sudom Jugoslavije. Ustavni sud Jugoslavije je ustavnu žalbu usvojio i našao da je ova skupština prekršila Zakon o sudovima, kada je sudiju Čogurića razrešila dužnosti. Usvajanje ovog predloga Odbora u suštini znači izvršavanje odluke Ustavnog suda Jugoslavije, a takav predlog je učinio u okviru svoje nadležnosti Vrhovni sud Srbije. Poslednji je predlog za poništenje odluke o razrešenju sudije Ustavnog suda Srbije Slobodana Vučetića. Odluku o razrešenju Narodna skupština je u svom sazivu usvojila samo kao konstataciju, bez rasprave i što je još važnije bez glasanja, kao obaveštenje. Po mišljenju Odbora za pravosuđe, ovim je grubo povređen Ustav i Zakon o ustavnom sudu, i kada se radi o razlozima za razrešenje, i još više ili podjednako kada se radi o proceduri. U suštini, Narodna skupština nije na procedurom predviđen način i donela odluku o razrešenju. Čini mi se da se radi o pravno nepostojećem aktu, ali aktu koji je proizveo pravne posledice, koje još traju. Zbog toga, po mišljenju Odbora, ovaj nevaljan akt treba staviti van snage, kako bi se ove nezakonite pravne posledice takođe stavile van snage. Odbor je učinio veliki napor da ove predloge pripremi Narodnoj skupštini i nadam se da će Narodna skupština ove predloge usvojiti. Hvala.
Mišljenja su na Odboru za pravosuđe izdvojili članovi odbora Zoran D. Nikolić i Branko Pavlović. Da li se javljaju za reč? Povreda Poslovnika? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, povređen je Poslovnik, član 84. stav 3. Mi smo upravo od predsednika Upravnog odbora "Telekoma" čuli da smo juče i danas dobili neke nove predloge koji se odnose na imenovanja, razrešenja. Podsećam vas da član 84. kaže: predlozi koji se odnose na izbor, imenovanja, razrešenja i prestanak funkcije dostavljaju se najkasnije 24 časa pre određenog početka sednice Narodne skupštine. Narodna skupština ne može danas da donosi odluke po predlozima koji su u Narodnu skupštinu stigli juče ili danas, a koje još uvek nismo dobili. Zato smatram da možemo da radimo samo po dnevnom redu koji je usvojen i po predlozima koje su poslanici dobili do 24 sata pre početka ove sednice, odnosno ovog vanrednog zasedanja.
Izvolite.
Jedno razjašnjenje, juče je Odbor za pravosuđe doneo odluku o povlačenju pojedinih predloga. Narodni poslanik gospodin Nikolić je ukazao da se predlozi za imenovanje i razrešenje moraju dostaviti 24 časa pre početka sednice. Ovde se radi o povlačenju predloga, dakle predloga nema, pa se o njima i ne može odlučivati.
Obrazloženje, ponavljam, mislim da je ovde dovoljno jasno, upravo ovo što je gospodin Nikolić pročitao, da se radi o tome da se ostale tačke odnose na izmene dnevnog reda i na utvrđivanje dnevnog reda. Da li se narodni poslanici koji su izdvojili mišljenje javljaju za reč? (Da.) Gospodine Pavloviću, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, želim da vam ukažem na tri stvari, jer smatram da su bitne i da možemo napraviti greške u pogledu čitavog paketa koji je pravljen. Dve se odnose na ono gde je predlagač Odbor za pravosuđe i upravu Skupštine Srbije, a u pitanju su Okružni sud u Vranju i Opštinski sud u Smederevu, i da bi vam bilo lakše praćenje u vašim materijalima, to su strane 2 i 9, naći ćete ih tamo. To su bitni, ali manji problemi. Ključni problem je ono što nam je dostavljen materijal kao predlozi za kadriranje u pogledu javnotužilačkih funkcija. Tu imamo jedan ogroman ustavno-pravni problem i o njemu ću govoriti kasnije, a odmah da vam kažem da su podneti od neovlašćenog lica. Da se vratim na sudove. Zašto sam izdvojio mišljenje u pogledu kandidata za predsednika Okružnog suda u Vranju i kandidata za predsednika Opštinskog suda u Smederevu? Zato što su to ljudi koji nikada u karijeri nisu bili sudije, apsolutno nikada, i to je naročito dramatično kada je u pitanju okružni sud. Biti predsednik okružnog suda, a da nikada niste bili sudija - to zaista niko i nikada nije radio i to ne postoji kao iskustvo bilo gde u svetu. Postoji iskustvo da ste vi advokat ili tužilac, pa postanete sudija, čak i višeg suda, ali predsednik suda - apsolutno ne. U celoj Srbiji samo je u Vranju taj slučaj i kada govorimo o okružnim sudovima jedino je u Vranju taj slučaj da se za predsednika predlaže neko ko nije nikada bio sudija. U Šapcu je predlog povučen i to je dobro. Ja sam izdvojio mišljenje za Šabac, ali pošto je taj predlog povučen, onda nemam razloga da vam skrećem pažnju na to. Što se tiče kandidata za predsednika Opštinskog suda u Smederevu, skrećem vam pažnju pošto vi u materijalima to nemate, ali mi na Odboru za pravosuđe smo imali. Šta mi znamo o tom kandidatu?Znamo da se prvi put zaposlio sa 31 godinom, da u 40. godini života ima devet godina radnog staža, znamo da je, i vi to nemate u materijalima, njegov prosek 6,16 i 7 godina je studirao. Nikada nije bio sudija. Recimo da je bio u pravosuđu, imao neke druge pokazatelje i kažemo da je radio ovako ili onako i onda bismo mogli da diskutujemo o tome, međutim, u ovim situacijama reč je o takvim pokazateljima, gde ja apsolutno nisam spreman da prihvatim takav način izborapredsednika sudova. Moram da vam kažem da postoji nekoliko drugih slučajeva, osam ili devet, gde su predloženi ljudi koji nikada nisu bili sudije, ali reč je o manjim sredinama i u jednom broju tih slučajeva reč je o situacijama ukojima uopšte sudije nisu ni konkurisale. Nemojte da mislite da sam nerealan čovek. Birate u odnosu na ono što imate, ali to apsolutno ne važi za Okružni sud u Vranju i ne važi za Smederevo. To apsolutno ne stoji. Što se tiče predsedavajućeg, molim da se ovo stavi na pojedinačno glasanje, odnosno tražim pojedinačno izjašnjavanje za ova dva kandidata. To su nama sada u ovom trenutku manji problemi. Imamo jednu neverovatnu situaciju da svi predlozi javnotužilačkih funkcija dolaze od neovlašćenog lica. Gospodin Nedić nije vršilac dužnosti republičkog javnog tužioca. On je sam sebe u to zvanje proizveo, samovlasno. Samovlašće u Republičkom javnom tužilaštvu dovodi do bitnog urušavanja ustavno-pravnog poretka ove zemlje i to apsolutno ne može da se podrži, i ova skupština ne može da sklizne u takav način postupanja. Daću vam malu hronologiju da bih vas uveo u celu priču zašto je to tako.Naravno, posle 5. oktobra tadašnji republički tužilac je podneo zahtev za ostavku i onda doneo rešenje kojim je postavio za vršioca dužnosti gospodina Ivanovića. To je zakonita procedura. Onaj ko će menjati republičkog tužioca - to je regulisano u glavi koja reguliše javna tužilaštva, rukovođenje organom i dakle, samo onaj ko je na čelu organa ima ovlašćenje da odredi ko će ga menjati. To je urađeno i gospodin Ivanović je potpuno zakonito bio na mestu vršioca dužnosti republičkog javnog tužioca. Gospodinu Ivanoviću, vi to imate u materijalima, po svim osnovama je isteklo vreme i on mora da ide u penziju. Sledeći ko treba da menja u tom periodu može biti samo osoba koju gospodin Ivanović ovlasti da to radi. U tom jednom pravnom vakuumu, odnosno ne u vakuumu nego u jednoj situaciji gde čovek treba da ide u penziju, Odbor za pravosuđe i upravu je našao za potrebno da preporuči, ko bi po našem mišljenju od zamenika republičkog tužioca trebalo (molim vas, formulacija Odbora za pravosuđe je "trebalo") da obavlja tu funkciju, a nikako nije osnov da neko to i postane. Drugim rečima, mi smo to doneli u formizaključka i u formulaciji "treba". Čitali ste u štampi da smo mi nekoga postavljali. Na pamet nam nije palo i postoje stenografske beleške sa sednice Odbora. Upravo smo o tome diskutovali i došli do zaključka da Odbor nema nikakva ovlašćenja da postavlja vršioca dužnosti i mi to nismo uradili, a inače bi bilo - odluka, i - određuje se za vršioca dužnosti taj i taj. Mi to nismo uradili. Ja sam, nažalost, tek u četvrtak saznao da gospodin Nedić nema pravni osnov po kome se uopšte pojavljuje. Imao sam prilike juče na Odboru za pravosuđe i upravu da ga direktno pitam - gospodine Nediću, osim tog zaključka Odbora za pravosuđe, koji vam ne može biti pravni osnov, imate li vi nešto po čemu se pojavljujete kao vršilac dužnosti. Videli smo da nema. Predsednik Vrhovnog suda Srbije se složio da je gospodin Nedić, i tu postoje stenografske beleške, po njemu legitimno, ali nelegalno na toj funkciji. Tolerisanje nelegalnosti u samom Republičkom tužilaštvu je dramatično narušavanje čitavog ustavnog i pravnog poretka ove zemlje. Dakle, u ovom trenutku je izuzetno važno da se mi, ma koliko nama to bilo teško, suočimo sa pravnim argumentima, da se suočimo sa pravnim činjenicama i da povučemo jedini mogući potez, a to je da odbijemo sve predloge koji potiču od neovlašćenog lica. Drugo, pitanje odgovornosti, ko, kako i zašto radi - ono što Skupština danas na ovom zasedanju treba da uradi to je da ne podrži te predloge, ne ulazeći uopšte u pojedinačne analize, jer svi do jednog potiču od neovlašćenog lica. Vi ćete čuti ovde različite argumente, a ja sam ih čuo na Odboru za pravosuđe - interes države, interes borbe protiv kriminala, korupcije itd. i stvari su potpuno obrnute. Čuvanje legaliteta u Republičkom tužilaštvu je prva i osnovna stvar borbe protiv korupcije, kriminala, čuvanje države, čuvanje poverenja građana i čuvanje ustavnosti ove zemlje. Svaki drugačiji pristup u stvari u drugom i trećem koraku nas vodi u katastrofu, čak i pod pretpostavkom da imamo najbolje namere, za šta ja sada uopšte ne otvaram diskusiju, niti mislim da o tome u ovom trenutku raspravljamo. Ta argumentacija, koja bi išla izvan pravnih okvira, za mene je potpuno neprihvatljiva. Na Odboru za pravosuđe i upravu nijedan pravnički kontra argument nisam čuo. Da sam čuo, preneo bih vam sada i odmah iskoristio vreme koje mi je na raspolaganju da sa njime polemišem. Dakle, na kraju da kažem, što se tiče Okružnog suda u Vranju i Opštinskog suda u Smederevu, molim u pojedinačno izjašnjavanje, a što se tiče svih predloga potpisanih od gospodina Nedića, molim da takve predloge odbijete zato što su podneti od neovlašćenog lica, koje je samovlasno zauzelo poziciju vršioca dužnosti republičkog javnog tužioca.
Posle ovakvog izlaganja gospodina Pavlovića, člana Odbora za upravu i pravosuđe, mislim da je neophodno da napravimo prekid u sednici, da Odbor za upravu i pravosuđe održi jedan sastanak i da zatim obavesti predsednike poslaničkih grupa o tome šta je dogovoreno. Pauza do 12,00 časova. [[Posle pauze - 13,25 časova.]] Dame i gospodo narodni poslanici, molim vas da utvrdimo kvorum. Konstatujem da nemamo kvorum. Dajem pauzu do 15,30.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, Odbor za pravosuđe i upravu Narodne skupštine Republike Srbije je razmotrio primedbu da predlog za imenovanje okružnih, opštinskih javnih tužilaca i zamenika tužilaca ne potiče od ovlašćenog lica. Odbor za pravosuđe je o tome zauzeo svoje mišljenje, jer više od toga ne može, koje vam je uputio u pismenom obliku. Ja ću pokušati u kratkom usmenom izlaganju da naglasim nekoliko tačaka. Prvo, Odbor za pravosuđe i upravu Narodne skupštine Republike Srbije, ima po Ustavu, zakonu i Poslovniku Narodne skupštine, pravo i obavezu da da svoje mišljenje o kandidatima za javnotužilačke funkcije. Odbor je to svoje mišljenje dao, razmatrajući kandidature ličnosti koje su predložene i od tog mišljenja nema razloga da odstupi i ne odstupa. Pozitivno mišljenje, dato za ove kandidate, i dalje ostaje. Drugo, Odbor za pravosuđe i upravu Narodne skupštine Republike Srbije nije nadležan da određuje ko će biti v.d. republičkog javnog tužioca, u slučaju kada nema ličnosti koja može da obavlja ovu funkciju. Republika Srbija je bez republičkog javnog tužioca ostala kada je raniji javni tužilac Dragiša Krsmanović podneo ostavku. Zakon o javnom tužilaštvu jednom lapidarnom formulacijom uređuje ovo pitanje, predviđajući da za slučaj sprečenosti ili odsutnosti republičkog javnog tužioca njegovu funkciju obavlja jedan od zamenika, koji je za to određen. Nema detaljnih podataka o tome kako će se odrediti zamenik, v.d. republičkog javnog tužioca. Kao što smo napisali u pismenom mišljenju, najprirodniji način, po opštim pravnim pravilima i po opštoj pravnoj logici, jeste da republički javni tužilac odredi zamenika koji će vršiti njegovu dužnost u slučaju njegove sprečenosti. Prirodno je, zbog pravne sigurnosti, da to bude određeno jednim pismenim aktom. Međutim, ima situacija kada to očigledno nije moguće, kada jednostavno nema ličnosti koja će to učiniti. Dragiša Krsmanović je, podnevši ostavku, za v.d. republičkog javnog tužioca odredio zamenika Stanišu Ivanovića. Inspekcijska kontrola je ustanovila da je gospodin Staniša Ivanović davno ispunio i premašio zakonske uslove za obavezan odlazak u penziju. Po zakonu, u penziju se odlazi sa 65 godina starosti. Izuzetno se to može produžiti još dve godine. Gospodin Ivanović ima 69 godina. Dakle, tih 67, kao krajnji rok, prošlo je jako davno. Gospodin Ivanović se, kad je stigao predlog za njegovo razrešenje sa dužnosti zbog odlaska u penziju, obratio Odboru za pravosuđe i Narodnoj skupštini Republike Srbije, pozvavši se na stav kolegijuma Republičkog javnog tužilaštva, koje je predložilo tri ličnosti koje bi mogle obavljati, kako piše u podnesku, dužnost republičkog javnog tužioca. To su: dr Dragomir Nedić, Milena Inić-Drecun i Miljan Šarčević. Odbor za pravosuđe i upravu Narodne skupštine Republike Srbije je predlog gospodina zamenika republičkog javnog tužioca i vršioca dužnosti, Staniše Ivanovića, stavio na dnevni red svoje sednice i zaključio da Odbor nije nadležan da imenuje v.d. republičkog javnog tužioca, ali da, pošto je ovlašćeni predlagač za tužioca, po principu - ko može više, može i manje, može da da svoje mišljenje ko od predloženih kandidata treba da obavlja ovu funkciju. Odbor je o tome raspravljao, glasao i velikom većinom glasova utvrdio da funkciju v.d. republičkog javnog tužioca treba da obavlja dr Dragomir Nedić. Nakon toga je dr Dragomir Nedić preuzeo funkciju v.d. republičkog javnog tužioca. Njegov potpis je deponovan, overen itd. Po mišljenju Odbora, i tu je poenta i kraj mog uvodnog izlaganja, predlog gospodina Ivanovića i saglasnost Odbora da od tri kandidata to bude dr Dragomir Nedić, predstavlja upravo onaj akt kojim se konkretizuje ko će od zamenika republičkog javnog tužioca obavljati funkciju republičkog javnog tužioca, kao vršilac dužnosti, kada to on ne može da čini. Imajući ovo u vidu (većinom - 10 glasova za i tri uzdržana), Odbor za pravosuđe i upravu Narodne skupštine Republike Srbije daje svoje mišljenje Narodnoj skupštini Republike Srbije da je predlog za tužilačke funkcije - predlog koji je učinio ovlašćeni predlagač, v.d. republičkog javnog tužioca, i da nema prepreka da se o tom predlogu raspravlja i odlučuje. Hvala.
Dame i gospodo narodni poslanici, saslušali smo mišljenje Odbora za pravosuđe i upravu i imaćemo ga u vidu prilikom odlučivanja o razrešenju i imenovanju javnih tužilaca. Nastavljamo jedinstven pretres o predlozima odluka o prestanku funkcija, razrešenju i izboru nosilaca pravosudnih funkcija. Da li se još neko od narodnih poslanika koji su izdvojili mišljenje na Odboru javlja za reč? (Ne.) Da li se neko od predsednika poslaničkih grupa javlja za reč? Reč ima gospodin Pelević.
Uvaženi gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ova tačka dnevnog reda o imenovanju i razrešenju nosilaca javnih funkcija u pravosuđu, odnosno sudija i tužilaca, sasvim sigurno nije zaslužila da bude na dnevnom redu vanrednog zasedanja ove skupštine. Mogli smo da sačekamo još nekoliko dana i da to bude u redovnom zasedanju, ali nekome iz DOS-a se očigledno žurilo da imenuje sudije i tužioce koji njima odgovaraju. Građani Srbije su očekivali da će vanredna sednica da se bavi mnogo važnijim pitanjima za život građana Srbije, kao što je očigledan pad standarda građana Srbije u svim segmentima života, kao što je problem sa zemljoradnicima koji već dva dana štrajkuju zbog prevare koja je učinjena od strane Ministarstva poljoprivrede da će otkupna cena suncokreta biti 15,75, a ipak su im dali samo 12 dinara. Građani Srbije su očekivali da će vanredna sednica biti posvećena izborima na Kosovu i Metohiji. (Predsednik: Molim vas da se držite teme.) O tome treba da se razgovara, a ne o ovako nebitnim pitanjima za građane Republike Srbije, kao i o porastu separatizma u Vojvodini, o problemima srpskog življa u Raškoj oblasti i o mnogim drugim problemima građana Srbije. Ali, ipak razgovaramo, nažalost, o ovoj temi na vanrednom zasedanju Skupštine Srbije. Izražavam svoje poštovanje prema uvaženom poslaniku gospodinu Pavloviću koji je danas smogao snage da srpskoj javnosti ukaže na nepravilnosti prilikom imenovanja nosilaca funkcija u pravosuđu, sudija i tužilaca i to je jako pohvalno i to je jako dobro. Mislim da je u redu to što je on ukazao da su za predsednike okružnih sudova određeni ljudi koji nikada nisu bili sudije i da čovek koji je samozvani republički tužilac postavlja, odnosno imenuje tužioce širom Srbije. Nije me ubedio uvaženi dr Hiber svojom frustracijom, jer on je kontroverzan u svom objašnjenju. On kaže da Odbor za pravosuđe i upravu konstatuje da nije nadležan za postavljanje v.d. republičkog javnog tužioca, a na kraju svog izlaganja kaže da je ipak Odbor odlučio da gospodin Nedić bude v.d. javnog tužioca Republike Srbije. To mi nije jasno i pretpostavljam da ni vama nije to jasno. Pitanje postavljanja sudija je veoma važno pitanje i interesantno je da su se sudije u Novom Pazaru pobunile kada je neko iz DOS-a hteo da postavi sudiju Zlatana Kurtovića za predsednika Opštinskog suda. Sve sudije iz Novog Pazara su rekle da će podneti ostavku i da neće postojati sudijski kadar u Novom Pazaru, ukoliko on bude postavljen. Tek pod pritiskom tih sudija, taj predlog je izostavljen iz ovog predloga koji danas imamo na svom stolu. Zašto gospoda iz vlasti, iz DOS-a, postupaju po istom komunističkom principu kao što je postupala i prethodna vlast. Zašto se nosioci funkcija u pravosuđu biraju po stranačkoj, odnosno partijskoj pripadnosti, zašto to nisu najbolji stručnjaci u pravosuđu? Zašto naše najbolje sudije i naši najbolji tužioci ne budu najbolji stručnjaci, a ne oni ljudi koji pripadaju određenim partijama, odnosno frakcijama u DOS-u? To nije dobro za pravosuđe i vi radite isto što je radila i prethodna vlast, a vi ste se zakleli da tako nikada nećete raditi. Da li je glavni kriterijum za postavljanje sudija to što je neko pripadnik jedne, druge ili treće stranke u DOS-u? Izgleda da je to glavni kriterijum, a to nije dobro. Ipak bi sudije i tužioci trebalo da postupaju po onoj narodnoj poslovici: "Ni po babu, ni po stričevima", a ne po partijskoj pripadnosti. Navešću vam konkretan primer. Konkretan primer je javni tužilac iz Kragujevca i sudija iz Kragujevca koji su podneli ovom Administrativnom odboru Skupštine Srbije predlog da se oduzme imunitet poslaniku dr Čanoviću, a zašto? Gospodin Čanović se prijavio sam kod tužioca i kod sudije i rekao im je da se neće pozivati na imunitet i da želi da se to obavi redovnim postupkom, bez pozivanja na imunitet. Ali, oni, da bi se dodvorili DOS-ovskoj vlasti, ipak su i pored toga podneli ovom odboru prijavu, odnosno zahtev da mu se oduzme imunitet. Vi ste juče protiv svoje savesti,duboko sam uveren, glasali da se oduzme imunitet jednom doktoru, odnosno docentu Medicinskog fakulteta, jednom humanisti, čoveku koji nimalo nije kriv zbog smrti deteta koje je umrlo zato što je imalo urođeni tumor u stomaku. Čovek koji je bio infektolog i danas je to, koji je samo bio član konzilijuma koji ga je tog dana pregledao, a dete je, nažalost, umrlo. I bez obzira na tugu i žalost njegovih roditelja, ipak moram da konstatujem da ste vi juče doneli jednu duboko nemoralnu i nesavesnu odluku. Ali, neka to bude na teret vaše savesti.
Gospodine Peleviću, to je jučerašnja tačka dnevnog reda, opominjem vas.
Zbog vašeg jučerašnjeg glasanja, zbog današnje konfuzije u Odboru za pravosuđe i upravu, zbog izlaganja gospodina Pavlovića kome ja duboko verujem i zbog onoga što je danas izrekao gospodin Dragor Hiber, SSJ nema poverenje u predloge koje je Odbor za pravosuđe podneo. Zato će SSJ biti uzdržana i nećemo glasati ni za, ni protiv vašeg predloga i koristim priliku da kažem svima onima koji su predmet imenovanja i razrešenja, da im uputim moje lično izvinjenje, ali, jednostavno, o vašim sudbinama ne mogu da odlučuju ljudi koji su predložili ovako konfuzna rešenja. Zahvaljujem se na pažnji.
Da li se još neko od predsednika... Izvolite, gospodin Ivković.
Sigurno govorniku za ovom govornicom treba dosta strpljenja i odmerenosti da govori o svim događanjima vezanim za ovu vanrednu sednicu, a posebno kada je u pitanju ova tačka dnevnog reda. Moram prvo da konstatujem da ste bili vrlo revnosni juče da budete prisutni u broju od 211 poslanika, a da su vas danas jedva pokupili da budete u dovoljnom broju da bude kvoruma. Toliko o odnosu prema jučerašnjoj tački koju ste morali da izvršite i o današnjoj tački dnevnog reda. Oko ove vanredne sednice - mnogo govornika je juče reklo ono što treba da se kaže. To je, pošto je pravosudni sistem u pitanju, da su svi očekivali, posle silnih rasprava u DOS-u o kriminalu i korupciji, da će imati vanrednu sednicu o kriminalu i korupciji, i ne samo u vaše vreme, već 11 godina unazad. I nama odgovara da to bude tako. Umesto toga, dobili smo juče dnevni red koji je iznenada, namerno promenjen i pitanje imuniteta postalo je druga tačka dnevnog reda. Svi su shvatili da u suštini ta druga tačka dnevnog reda jeste pitanje vašeg testiranja i to koliko ste složni da napadnete drugoga, odnosno opoziciju, ali izgleda da baš i niste složni kada glođete kadrovsku kosku između sebe, a vezano za ovu tačku dnevnog reda. Vaši politbiroičići su u svom politbirou, ovde u centrali, dostavili izgleda mnogo različitih rešenja za ovu tačku dnevnog reda, ali šta se valja iza svega - to građani Srbije treba da prepoznaju. U suštini, DOS svojom većinom u parlamentu želi da preuzme kompletno sve poluge, ne samo izvršne vlasti, nego i pravosudnog sistema Srbije. To je bio rezultat jučerašnje tačke dnevnog reda, to je rezultat i današnje tačke dnevnog reda. I jedna i druga tačka su komotno mogle da budu u redovnom zasedanju. Ali, šta se pokazalo? Vi ste nas naterali da ceo dan danas sedimo ovde, jer se niste između sebe dogovorili koga ćete za koje mesto da stavite. Imate gradova gde je na kraju posle prvog, pa drugog, pa trećeg rešenja, povučeno jedno, drugo, pa treće, pa na kraju nemate nijedno rešenje za kadrovsko rešenje da dogovorite između sebe. O čemu se radi? Činjenica je da živimo u državi u kojoj je moguće da MUP bez ikakvih problema dostavi video snimke određenih događanja, koji i ne mogu da budu dokazni materijal u istražnom postupku, ali mogu da budu kompromitujući materijal za ličnosti i partiju za koju se vezuju. O tome da ne može to biti dokazni materijal, ja dobro znam, jer mom ocu je suđeno 1971. godine da je navodno psovao Tita i partiju, a magnetofon je trebao biti dokaz. Tada je još ta komunistička država 1975, odnosno 1971. godine rekla da tajno snimljene trake kasetofona, a kasnije i video trake, ne mogu biti dokazni materijal. MUP u ovoj državi očigledno radi na krilima DOS-ovskog režima, dajući kompromitujući materijal, da bi kompromitovao ljude i eventualno partije koje se vezuju. U takvoj državi mi danas treba da biramo više od sto nosilaca pravosudnih funkcija. Nije problem što umesto onih kojima je istekao mandat biramo druge. Tu niko ne može reč da kaže. Takvi slučajevi, onih kojima je istekao mandat a biraju se drugi, su slučajevi koji su normalni i kojima moramo da ukažemo poverenje ili da budemo uzdržani, s obzirom na naše informacije sa terena. Mnogo su ozbiljniji slučajevi kada se razrešavaju sa funkcije onima kojima nije prestao mandat. Tu je ozbiljnost velika i imamo svi dopise predsednika privrednih sudova, imamo svi informacije iz sudova širom Srbije, i zaista jednom normalnom i prosečnom građaninu preostaje da se uzda u čast velikog broja i visokog procenta zaposlenih u pravosudnom sistemu Srbije, kojima je jasno da će ne danas, ali sutra ili prekosutra, jako dobro gledati šta su radili u situacijama kada se zna kakvi pritisci se na njih vrše, kada se zna da se govori da 31. decembra i kuriri i sudije ostaju bez posla i da će se uvesti novi zakon o sudstvu, a što je svojevrstan pritisak takođe na sudije. Činjenica da predsednici sudova i ostali koji se razrešavaju pre istka mandata su primer drugima kako će proći, a ne ponašaju se kako se želi. To jedino na taj način u ovoj državi može da se tumači. Šta je sa rezultatima rada? Da li je i ko pitao te predsednike sudova šta su njihovi rezultati rada? Da li je neko vršio analize preko sudija izvestilaca? Da li su ti sudovi dobro radili? Imamo podatke svi i čućete u diskusijama naših poslanika, razrešavaju se predsednici sudova koji su rešavali više predmeta u protekloj godini, nego što su ih primili [[smeh]]
Molim vas da se umirite.
Dragi moji DOS-ovski poslanici, očigledno je vama mito i korupcija u glavi. Ovde se radi o broju predmeta predatih u toku godine, kao i o broju rešenih predmeta. Meni je žao što svojom reakcijom pokazujete da u suštini to imate u pameti, a ne ništa drugo. Broj predmeta predatih i broj predmeta rešenih tokom jedne godine oslikava sliku jednog suda. Ako je broj rešenih predmeta tokom jedne godine veći od broja predmeta koji su pristigli u sud na rešavanje, onda se govori da je dobar sud u pitanju, efikasan i ažuran. Znači, svi ovi predsednici sudova koji su predloženi za razrešenje iako im nije istekao mandat su u suštini ljudi koji su kažnjeni i za primer kako će proći oni drugi koji ne budu radili po tome. Na moju veliku žalost, kolega profesor dr Hiber je rekao da je u velikoj meri promenjena kadrovska struktura. On je to rekao ponosno. Ja nisam tako to primio. Ako neko preko svojih politbiroa širom Srbije, u centralnom politbirou u velikoj meri menja kadrovsku strukturu, u sudovima predsednika sudova, onda on kaže da je apsolutno uveo sistem koji će raditi onako kako većina u parlamentu, odnosno izvršna vlast radi. Ne možemo, a da tako ne sumnjamo. Stvarno nam jedino preostaje da jedino razmišljamo o moralu i časti onih koji su im do sada u ogromnoj meri radili dobro svoj posao i da će i te kako razmišljati, da će neko u neko skorije vreme ceniti kako su taj posao radili. Da li su te promene izvršene kao signal sa jučerašnjim aktivnostima, da se zaoštrava borba protiv korupcije i kriminala, ali ne u sadašnjem nego u minulom periodu. Poseban problem za nas poslanike predstavljaju ostavke, odnosno odlazak na lični zahtev. Jako se dobro zna šta se priča u Palati pravde ovde u Beogradu. Zna se ko nosi ime prvoborac, zna se da su prvoborci na silnim turnejama od Češke do Engleske. Zna se da prvoborci u Vrhovnom sudu i u ostalim delovima sudskog procesa u Beogradu između svojih turneja razgovaraju sa pojedincima i predlažu im ostavke. Zna se da im se, predlažući ostavke, nudi proces advokature, odnosno pravo rada kao advokata. Bićemo vrlo oprezni i glasaćemo zbog toga protiv razrešenja i onih koji su podneli ostavke i informacijegovore da jedan deo njih nije to uradio svojevoljno. Nije dobro što se ovo događa, nije dobro što ste požurili sa vanrednom sednicom, na kojoj ste imali jučerašnju i današnju tačku, za koju uopšte niste ni pripremljeni, niti ste sa sobom raščistili. To što žurite sa ovim tačkama više govori o vašim namerama. Hvala.
Gospodin Šešelj.
Dame i gospodo narodni poslanici, povodom ove tačke dnevnog reda ja bih takođe pre svega načelno govorio i ako budem neke primere pominjao, onda će to biti samo radi ilustracije, a ne zato što bih eventualno pokušavao da gonim nekoga ko zaslužuje gonjenje ili nekoga za koga baš nije sigurno da bi zasluživao takvo gonjenje. Danas ovde imamo jedan materijal, obiman materijal, koji nam je dostavio Odbor za pravosuđe. Taj materijal se u međuvremenu menja, pa dobijamo veoma obiman predlog izmena i dopuna, gde se vidi u kolikom broju slučajeva je Odbor u međuvremenu promenio mišljenje. Nisu ovo opšta politička načela, nisu ovo ideološki principi, pa da danas mislite ovako, a sutra onako. Ovde su u pitanju živi ljudi. Ti živi ljudi ne da su vam bili dobri unazad mesec dana, nego su vam bili najbolji, pa ste ih zato predlagali na veoma važne pravosudne funkcije, na funkcije predsednika sudova i na funkcije sudija. U međuvremenu ste se setili da to ipak nisu dobri ljudi, pa od njih odustajete, pa ih na ovaj način ponižavate, a da nam ne kažete zbog čega odustajete od nekog od ovih predloga. Predložili ste nekoga za predsednika suda, pa ste se u međuvremenu predomislili, bilo bi korektno pred Narodnom skupštinom da izađe Hiber ovde i da kaže: mislili smo da je dobar, u međuvremenu smo saznali da je uradio to i to ili da je takav i takav. Svaki čovek greši, pa što ne bi grešio i Hiber, koji je od grešaka i sazdan uostalom. Lepo izađe i prizna, pogrešili smo. Međutim, on bez ikakvog obrazloženja samo kaže, briše se. Briše se živ čovek, brišu se živi ljudi i to (broji), jedno četrdesetak ih možda ima, da ne brojim do kraja. Samo se brišu ljudi, a već su bili predloženi i javnost je obaveštena da su predloženi, a mi smo ranije dobili u materijalima sva ova njihova imena. I novinari su dobili, u sklopu sa drugim skupštinskim materijalima koji im se redovno dostavlja. Šta ovo znači? Ovo znači da je naš skupštinski Odbor za pravosuđe u najmanju ruku veoma neozbiljan i neodgovoran i da ne obavlja svoj posao kako bi trebalo. Neću da branim nijedno ime sa ovog spiska. Možda ovde zaista ima ljudi koji ne zaslužuju da budu sudije i predsednici sudova, a možda ima onih koji i te kako zaslužuju, ali ih sada neko iz političkih ili ideoloških razloga naknadno skida sa kandidatske liste. To je problem. Imali smo mira, nije mnogo problema u pravosudnom sistemu. Bilo je korupcije, bilo je zloupotreba sudijske funkcije itd, ali u proteklih deset godina to nije bila opšta, generalna pojava. Čak ako je bilo mnogo pojedinaca koji su se ogrešili o sudijske norme, ne mogu sve sudije da se napadaju. Ipak je u proteklih deset godina bilo mnogo bolje nego u titoističko vreme. Ovo kako se ponaša DOS, podseća me na prve godine posle Drugog svetskog rata, kada su komunisti ušli u Beograd i prvo su streljali masu intelektualaca. Onda su ostale prinudili da im služe na najprimitivniji i prezira dostojan način. Na primer nekoliko stotina intelektualaca, mnogi profesori Beogradskog univerziteta u toku Drugog svetskog rata potpisali su onaj poznati Nedićev apel srpskom narodu. Kada su komunisti ušli u Beograd postreljali su nekolicinu, a ostale su vrbovali i ti ljudi koji su potpisali Nedićev apel srpskom narodu u vreme Drugog svetskog rata bili su najveći komunistički progonitelji posle Drugog svetskog rata, jer su imali tešku mrlju u biografiji i komunistički komiteti su ih mogli zloupotrebljavati za najprljavije stvari. Sada vi kao da tragate za sudijama koji imaju nešto prljavo u svojoj biografiji, da ih reafirmišete, da ih unapredite, da ih postavite na više sudijske položaje, jer će vam takvi slepo služiti. Vi se ponašate kako su se ponašali komunisti, u prvim godinama posle Drugog svetskog rata. Nije za vas važno da imamo zaista nezavisno sudstvo, nije za vas važno da se reafirmiše sudska grana vlasti, nije za vas važno da sudovi sude po Ustavu i zakonu, jer ovde i ministar pravde kaže - dokle će nas zamajavati sa ustavnošću i zakonitošću ili kaže - nije Ustav Sveto pismo. Pa, kada tako kaže ministar pravde, kako tek ostali obični smrtnici da se ponašaju. Imamo mnogo dokaza da se izvršna vlast na protivustavan način meša u rad pravosudnih organa. Imamo danas dokaz - danas u Četvrtom opštinskom sudu sudija Ljiljana Mihajlović, neprekidno je gledala pred sebe, gledala je u zemlju, jer su je instrumentalizovali da sudiSrpskoj radikalnoj stranci, sa zadatkom da nam otme legalno stečene stranačke prostorije i ona jadnica menja boje, gleda pred sebe, očigledno veoma frustrirana, ali sudi kako joj je naloženo i skraćuje sudske rokove i razmak između pojedinih sudskih sednica, na nezabeležen način u našoj sudskoj praksi. Možda je ovo za vas sitan argument. Imam veoma krupan argument. Desilo se da su organi gonjenja i otkrivanja, navodno, otkrili da je JUMKO prodavao maskirane uniforme šiptarskim teroristima. Da li je prodavao ili nije neznam, a po svoj prilici uniforme su prodavane u JUMKO-voj prodavnici kao što se prodaju i u svim drugim delovima zemlje. Da li je to tačno ili nije ne ulazim u to, niti me principijelno interesuje, koliko me interesuje činjenica - kada su ti JUMKO-vi funkcioneri izvedeni pred istražnog sudiju, on ih je pustio da se brane sa slobode. On je procenio da nema razloga za pritvor, a onda potpredsednik Vlade Srbije Nebojša Čović i onaj nesposobni general, neznalica Ninoslav Krstić, koji nezna ništa iz svoje struke i iz oficirske struke, najgori je oficir i zato je Amerikancima najpotrebniji. Oni su zagalamili u medijima, kako to sudija pušta direktore da se brane sa slobode. Šta je posle bilo? Isprepadane sudije opovrgnu svoje prethodno rešenje i donesu novo rešenje o pritvoru. To je najstrašnije što se desilo. U Titovo vreme nisu se baš tako stvaridešavale. Setite se kada je suđeno Gojku Đogu, neke sudije su odbijale da sude, neki su prelazili u advokate, čuvali su čast i obraz, a neki su se i obrukali do kraja. Sada je toliki strah među sudijama, da sudija koji je izdao rešenje da se oslobađa pritvora okrivljeni i osumnjičeni, ponovo daje novo rešenje pod pritiskom potpredsednika Vlade Nebojše Čovića i generala Ninoslava Krstića - stavlja se u zatvor taj i taj. To je dokaz kako se vaša izvršna vlast meša u pravosuđe na krajnje nedozvoljen način. Možda je sudija pogrešio kada je pustio JUMKO-ve direktore da se brane sa slobode. Možda ih je trebalo strpati u zatvor, možda ih je trebalo osuditi sto godina, ali je bolje kada sudija pogreši pa kriv čovek izađe iz zatvora nego kada potpredsednik Vlade naloži sudiji da se neko uhapsi. Bolje je sto krivaca na slobodi, nego jedan pod pritiskom izvršne vlasti u zatvoru, a ne zna se unapred da li je kriv ili nije, pa čak i ako je kriv ne može po nalogu izvršne vlasti da ode u zatvor. Izvršna vlast može da privede istražnom sudiji i prepušta mu svoju sudbinu, a da ne govorim o isporuci Slobodana Miloševića. Pazite, sudija u čijoj je nadležnosti bio Milošević, uopšte nepostavlja pitanje ko mu je oteo uhapšenika. Dok je Milošević bio u Centralnom zatvoru, bio je u nadležnosti tog istražnog sudije i ničijoj više. Istražni sudija izgleda nije ni znao da je on otet iz zatvora i taj istražni sudija umesto da postavlja pitanje odgovornosti upravnika zatvora, ministra pravde... (Predsednik: Vreme.) Nastavljam sledećih deset minuta. Znači, taj sudija piše zahtev da mu se izdaju dnevnice i putni troškovi da nastavi saslušanje Miloševića u Hagu. To je strašno, neverovatno. Daću vam još primera kako te stvari nažalost kod nas stoje. Moralo bi to da se menja, moralo bi da se donese novi zakon o sudovima. Nažalost, nije donesen u prošlom mandatu jer se mi, tadašnji koalicioni partneri, međusobno nismo mogli dogovoriti. Tadašnji ministar pravde je napravio jednu verziju, na Vladi nije prošla, vratili smo je i posle više nije došlo do nove verzije. Mora se doneti zakon, koji će garantovati nezavisnost sudske vlasti. Naravno, relativnu nezavisnost, jer sudsku vlast će i dalje morati na izvestan način da nadzire Narodna skupština, kao što su i odluke Narodne skupštine pod nadzorom sudske vlasti, a u ovom drugom slučaju Ustavnog suda. DOS-ovska vlast još ne dozvoljava da se kompletira Ustavni sud Srbije. Mi još nemamo Ustavni sud i sve što se radi, radi se samovoljno, jer nema mogućnosti priziva, nema mogućnosti opovrgavanja opštih pravih normina osnovu ukazivanja na kršenje principa ustavnosti i zakonitosti. Ovde imamo slučaj bivšeg sudije Vrhovnog suda Radovana Čogurića, koji je razrešen u prošlom mandatu i ovde se kaže da je protivzakonito razrešen - nije razrešen protivzakonito, nego pošto mu je presuda na pet meseci zatvora postala pravosnažna. Po pravosnažnosti presude on više nije mogao biti sudija Vrhovnog suda. Ne misli valjda neko od vas da čovek može biti osuđen na pet meseci zatvora, otići da izdrži kaznu, da se vrati i da ponovo bude sudija Vrhovnog suda i još možda i u zatvoru da obavlja poslove sudije Vrhovnog suda. Nije moguć prekid kontinuiteta, pa nastavljanje funkcije. Tog momenta on je morao biti razrešen. Taj Čogurić je osuđen na pet meseci zatvora pravosnažno, jer je svojim kolima pregazio neku ženu i ta žena je preminula, poginula. Utvrđeno je da je Čogurić bio pod dejstvom alkohola. Naknadno je dokumentacija kojom se dokazuje dejstvo alkohola uklonjena iz sudskih spisa i posle promene vlasti, on je vanrednim pravnim lekovima izdejstvovao ukidanje pravosnažne presude i obnovu postupka. Sada treba da se vrati u Vrhovni sud. Zašto vama treba Čogurić? Niko od vas nikada nije čuo da je Čogurić sudija na svom mestu, da je dobar pravnik, da striktno sudi po Ustavu i zakonu. Ali, za vas je važno da je on kompromitovan, daima orahe u džepu i da ga u svakom trenutku možete naterati da najprljavije poslove uradi za DOS, kao što ste ranije onog Dončića naterali da donese jednu krajnje protivustavnu i protivzakonitu presudu po pitanju akta ministra prosvete i kao što radite na mnogim slučajevima na isti način. Ne može ovaj Čogurić da bude sudija, jer je pod dejstvom alkohola zgazio ženu. Možete mu oprostiti kaznu, možete ga pomilovati, možete mu dati aboliciju, ali on ne može biti sudija Vrhovnog suda. Zaposlite ga kao pravnika u Vladi. Može biti ministar u Vladi, može biti predsednik Narodne skupštine, sve može biti, ali ne može biti sudija Vrhovnog suda Srbije ili možda pod vašom vlašću može. Kada je reč o tužilaštvu, vi ste postavili ovde na nezakonit način Dragomira Nedića za vršioca dužnosti republičkog javnog tužioca. Što se odmah nije pristupilo izboru novog javnog tužioca? Mi tek naslućujemo razloge. Dakle, ovaj treba da se dokaže, treba da plati izvesnu cenu kršenjem Ustava i zakona, da bi to zaslužio. Njegov brat, drugi Nedić, potpredsednik u stranci Nebojše Čovića, kako mu se zove ta stranka, ko će zapamtiti 18 imena, a treći brat je branilac Andrije Draškovića, koji je zasad osuđen samo za jedan zločin, a vezan je za mnoge zločine sa političkom pozadinom na beogradskom asfaltu. To će se tek ustanoviti, od ubistva Arkana i nadalje, a takođe i pre ubistva Arkana. Dakle, ta trojica burazera, lepo su se rasporedila. Nebojša Čović je izgleda toliko ojačao da može u Njujork da ide, ne obavestivši ni Koštunicu i Đinđića, pa što ne bi onda postavio svog čoveka za republičkog javnog tužioca, za sada v.d., pa kako se pokaže. A, nije vam palo na pamet da razrešite okružnog javnog tužioca u Zrenjaninu, Dragana Arsića, mada ste sami tvrdili da ste ustanovili da je Glamočaninova grupa svojevremeno podmićena, tako, što je svaki član dobio 100.000 maraka da se odmetne i da služi socijalističkoj vlasti u pretprošlom mandatnom periodu. Imate dokaz da je Dragan Arsić dobio 100.000 maraka, nećete da ga razrešite funkcije zamenika okružnog javnog tužioca, jer takav će vam trebati. A, već je jednom plaćen, imate dokaz da je on plaćen i ne morate ponovo da mu plaćate. Idealan je. Čudi me samo što ga niste postavili za republičkog javnog tužioca ili bar njegovog zamenika. U ovakvim situacijama je rešenje u povlačenju ovog materijala Odbora za pravosuđe i upravu i da se prvo donese zakon o sudovima, da se sredi stanje u sudovima sa normativne strane, pa da se onda na osnovu nekih opštih principa vrši novi izbor sudija. Imamo slučaj - vi ovde na nekoliko mesta ne samo da predlažete da advokati postanu sudije, to u principu ne bi bilo problem, ali je malo čudno, jer smo do sada uvek imali bekstvo sudija u advokate, jer sposoban pravnik mnogo više materijalno zarađuje kao advokat, nego kao sudija, lakše se afirmiše itd. Sudija je ipak ograničen svojom funkcijom državnog službenika, ne može da bira predmete koje će voditi, po kojima će presuđivati, a advokat je slobodan da bira parnice u kojima će učestvovati, da bira krivične procese i ima mnogo više mogućnosti kao samostalan organ unutar pravosudnog sistema da se afirmiše. Odjednom sada imamo bekstvo advokata u sudije i to tako, ne što će advokat da postane sudija, pa stiče i sudsku praksu i eventualno se dokaže i u dogledno vreme postane i predsednik suda, nego odmah automatski jednim aktom imenuje se za sudiju, pa za predsednika suda u kome je sudija. To je ipak nešto nedozvoljivo. Naravno, u sklopu ovoga treba razmatrati malo i stanje u advokaturi. I tamo ima svašta, svakakve stvari se dešavaju. Evo, npr, predsednik Advokatske komore Srbije Branislav Tapušković prihvata, nasuprot odbijanju optuženog, okrivljenog, da bude prijatelj stranog suda. Okrivljeni, odnosno osumnjičeni ili optuženi, pošto su neku optužnicu izgleda i podigli, naš je državljanin, a reč je o stranom sudu. Protiv volje tog našeg državljanina, on pristaje da služi stranom sudu. To je akt veleizdaje i takav čovek bi morao, kakav je Branislav Tapušković, da bude izbrisan iz svakog advokatskog registra, a ne da ostane predsednik Advokatske komore. To je dokaz da su kod nas i u advokaturi poremećene elementarne moralne vrednosti. Da li ima tog advokata, koji će ovde za govornicom da kaže da Tapušković treba da bude protiv volje optuženog prijatelj suda? (glasovi: ima) Taj je nemoralniji od Tapuškovića, ako ga slučajno ima, to je sigurno. Dalje, imamo ovde za poslasticu slučaj Slobodana Vučetića. Slobodan Vučetić je bio sudija Ustavnog suda i razrešen je funkcije zbog zloupotrebe sudijske funkcije. On je bio član G-17 plus, učestvovao je u javnoj i političkoj delatnosti kao član te parapolitičke partije. Nije politička partija u pravom smislu reči, ali je izgleda registrovana kao politička partija i ima svoje članove u Saveznoj vladi. To je Miroljub Labus i Vitošević, ministar poljoprivrede iz prošlog sastava. Kako je javno saopšteno, oni su tamo kao predstavnici G-17 plus. I šta se posle desilo? Taj Slobodan Vučetić je sebi dozvoljavao, da se javno politički angažuje, sa protivustavnih pozicija. Slobodan Vučetić je podržavao crnogorski separatizam javno, svojim tekstovima u štampi. Kao sudija Ustavnog suda, podržavao je gaženje Ustava, a kao sudija Ustavnog suda morao je da poštuje i Republički i Savezni ustav. I jedno i drugo je za njega Ustav. On je podržavao Đukanovićevu separatističku politiku. Zbog toga je razrešen. Da vidimo sada ko je Slobodan Vučetić. Slobodan Vučetić je drugi Jovan Glamočanin. U vreme komunističke diktature, Slobodan Vučetić je bio član CK SK Srbije, i valjda i predsedništva, i bio je član poslednjeg komunističkog Predsedništva Srbije. Javno je istupao sa rigidnih dogmatskih pozicija, suprotstavljajući se uvođenju višepartijskog sistema. Javno je učestvovao u progonu slobodnomislećih intelektualaca, rečima, doduše nisam čuo da je nekog intelektualca lično hapsio ili tukao, ali rečima je učstvovao. Slobodan Vučetić je 1990. godine bio poslanički kandidat Socijalističke partije Srbije i poražen je od Dragoljuba Mićunovića u Beogradu. Kada je poražen kao poslanički kandidat, tadašnja socijalistička skupštinska većina, izabrala ga je kao utehu da bude sudija Ustavnog suda. Dakle, političkom voljom. Naravno, stvar je sada druge rasprave, kakvom je sve političkom voljom dolazilo do imenovanja sudije Ustavnog suda i kako su neki drugi imenovani. I o tome možemo da vodimo raspravu. Međutim, posle nekoliko godina on se odmetnuo od svoje partije, isto kao što se odmetnuo Jovan Glamočanin i zadržao mandat. Da li je on dobio novac u gotovom kao Jovan Glamočanin, 100.000 maraka, stan i ljubavnicu, UDB-a je Jovanu Glamočaninu našla i ljubavnicu da bi ga lakše vezala ili na neki drugi suptilniji način, neću u to da ulazim. Mogu da shvatim da je nekada Slobodan Vučetić bio rigidni staljinista, pa posle postao socijalista, pa posle dalje evoluirao i postao antisocijalista, pa postao građanski liberal itd. Ali, da je on častan čovek, onog trenutka kada se odmetnuo od Socijalističke partije, morao je da vrati sve ono što je dobio od te partije. A od te partije dobio je funkciju sudije Ustavnog suda Srbije. Poštujem svakog narodnog poslanika, koji napusti svoju partiju, ne slaže se sa njenom politikom, pa joj odmah vrati poslanički mandat. Ali, kada neko napusti partiju ili bude izbačen, pa se još odmetne od te partije i napadne tu partiju, a zadrži državnu funkciju, koju je dobio zahvaljujući toj partiji, onda je to čovek bez ikakvog moralnog kredibiliteta. Takav je čovek Slobodan Vučetić, a vi njega sada po svaku cenu vraćate za sudiju Ustavnog suda na nezakonit i protivustavan način. E, to ne može, ne može sa moralnog aspekta, ali, sa aspekta nasilja, koje vi primenjujete u politici, može sve. Možete danas proglasiti da je petak, stavite na glasanje i izglasate. Ne bi bilo prvi put da kršite Ustav, zakon i Poslovnik i sve pravne principe. Ali, moje je da vam ukažem da vi to kršite i da javnost zna na osnovu ubedljive argumentacije da zaista kršite. Onda vi to kršite do mile volje. Koji je izlaz iz ove situacije - mi moramo osloboditi pravosudni sistem uticaja izvršne vlasti, ne samo tako što će sudije biti nesmenjive, nego što sudije neće smeti da budu članovi bilo koje političke partije i što sud neće dozvoljavati bilo kakvo mešanje politike u rad pravosudnih organa. Da bismo to postigli, moramo prethodno odbaciti ovaj akt koji je pred nama. Vidite šta se desilo pre nekoliko dana - najavljeno je u Saveznoj skupštini da predsednik Republike Francuske i ratni zločinac Žak Širak dolazi u Beograd i da će govoriti i u zgradi Savezne skupštine, i mi radikali smo se pobunili, iznoseći dokaze da je zaista ratni zločinac, a glavni dokaz je bila pravosnažna sudska presuda. I, došlo je do odlaganja posete, da li zbog toga ili nečeg drugog,i to bismo mogli da raspravljamo. Žak Širak nije došao, ali je brže bolje Vrhovni sud Srbije ukinuo prvostepenu presudu, i pravosnažnu presudu, jer nije bilo blagovremene žalbe, vratio na ponovni postupak okružnom sudu, a onda danas štampa saopštava da je okružni javni tužilac povukao optužnicu i protiv Širaka, i protiv Klintona, i protiv svih ostalih ratnih zločinaca. I to vam je dokaz kako je kod nas pravosuđe instrumentalizovano. Vi sada ovde gonite lekara, kome je nesrećnim slučajem ili božjom voljom preminuo pacijent, a ovamo, kod slučaja ubistva nekoliko hiljada građana naše zemlje, protivzakonitim bombardovanjem, agresijom NATO pakta, vi oslobađate glavne krivce, jer se tim glavnim krivcima dodvoravate. Vi imate Vidu Petrović-Škero, predsednika okružnog suda, koja naređuje sudijama kakve će presude donositi u drugostepenom postupku, kakve će presude izricati u prvostepenom postupku, imam čitav niz dokaza, imam već jednu spremnu knjigu od 1.000 strana, sa konkretnim dokazima. Brzo ćete dobiti tu knjigu, imate cele zime da čitate. Ne brinite ništa. Pazite, ostaje to, to što je zapisano, to i ostaje. Svaki sudija treba da razmišlja na kakvu presudu stavlja svoje ime, da ga se unuci ne bi stideli. Nema više čuvanja presuda u tajnosti, sve presude na svetlost dana, pred javnost, pa da se vidi. Imate jednu Leposavu Karamarković, koja organizuje sudije da pohađaju seminare stranih agentura, na kojima se podučavaju kako da sude protiv svog naroda i svoje države. Možete da se smejete do mile volje, ali, koji je interes Engleza, Nemaca, Francuza i drugih, da obučavaju naše sudije? Kod nas narod nema hleba da jede, slagali su vas za onu bespovratnu pomoć od šest milijardi dolara, nema ni onih milijardu i trista miliona dolara, ali njima je važno kako će naše sudije da sude. I sada je valjda faktor koji omogućava napredovanje - koliko je ko špijunskih seminara završio, umesto kakav je pravnik, da li je čvrst i stabilan kao ličnost, da li je spreman da sudi po zakonu i po Ustavu, uprkos opasnostima i pretnjama koje dopiru od strane izvršne vlasti. Vi niste spremni da menjate kvalitativno pravosudni sistem, da ga menjate nabolje, vi biste do kraja da ga instrumentalizujete, da ga upropastite, ali na svu sreću, vaša vlast neće dovoljno dugo trajati, pa da to sve što ste zamislili provedete do kraja. U ovom slučaju se, jednostavno, postavlja pitanje - ko su ljudi koji su predlagali sudije i predsednike sudova, koje smo dobili u prvom materijalu, da vidimo odakle su stigli predlozi, pa onda da vidimo ko su ljudi koji su opovrgli te predloge, na osnovu čijeg zahteva je donesena odluka da se predlozi menjaju, ili da se imena brišu? Iz toga možemo izvući mnogo zaključaka. Nas ovde iznenađuje Hiber sa jednim novim materijalom posle pauze, a u tom materijalu on opisuje kako je tekla ova procedura oko javnog tužioca, i u tom materijalu dosta detaljno opisuje, samo mu fali jedna stvar - nema datuma kada je koje pismo stizalo i kada je koji predlog davan. Zašto se kriju ti datumi? Ima veoma važan razlog zašto se kriju - ovaj materijal je toliko smušen, toliko neozbiljan, toliko protivrečan, da bi sramota bila za Narodnu skupštinu da se to sve izglasa. Zato vas pozivam da se materijal vrati Odboru, da idemo prvo na usvajanje novog zakona o sudovima, pa kada se usvoji taj novi zakon, da se ide po jednoj standardnoj proceduri na izbor sudija i da ta procedura bude lišena bilo kakvog mešanja organa izvršne vlasti, ako želimo da imamo ozbiljno pravosuđe, ako ne želimo da sudovi sude samo kako im Dušan Mihajlović naloži, ili neki drugi ministar, ako želimo da se sudovi drže isključivo zakona i da svakom sudiji zakon bude svetinja.
Ima reč gospodin Jovanović.
Gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, učestvujem u ovoj raspravi gotovo sat vremena, ona je bila obeležena dovoljnim argumentima, ali su oni i suviše lični, i po mom mišljenju su i suviše posledica spoznaje svega onoga što proizilazi iz režima sa kojim smo se rastali 5. oktobra, da bi mogli biti prihvatljivi za nas kao poslaničku većinu. Zašto na vanrednoj sednici raspravljamo o ovoj temi? Zbog toga što ova zemlja 60 godina čeka pravdu, zbog toga što je ovo društvo od 1945. godine za to uskraćeno. I po mom mišljenju i po mišljenju poslaničke grupe, ova činjenica predstavlja veliko zakašnjenje. Pokušaćemo u raspravi i u predlozima sa kojima smo išli pred parlament da ne budemo lični, jer verujem da većina vas ipak ima mišljenje slično mome, naime, da se reforma pravosuđa, niti izmene u njegovom okviru, ne mogu vršiti, imajući u vidu nečiji strah od posledica zloupotrebe položaja, ili pak s druge strane, strah od rastanka sa stranačkim prostorijama, koje su uzurpirane, jer su prethodni vek i po predstavljale nacionalnu baštinu. Za nas je ovde nekoliko pitanja od presudne važnosti - mi moramo pronaći odgovore kojima se opisuje stanje u našem pravosuđu i moramo pružiti konkretnu i validnu argumentaciju na proceduru koja je primenjena u procesu selekcije kandidata o kojima ćemo mi odlučivati tokom ove sednice. Predstavnici opozicije, koji su govorili pre mene, opisali su, naravno, svoje vizure, stanje u pravosuđu i, imajući u vidu sve ono što su oni rekli, mislim da neću pogrešiti ako kažem da su konstatovali da je stanje loše. I ja isto tvrdim da je stanje u našem pravosuđu loše. Ono ima kadrovske probleme, ono ima ozbiljne materijalne probleme, ono ima i velike funkcionalne probleme, jer je zakonodavstvo prevaziđeno. Kakvi su to kadrovski problemi, ko je za njih odgovoran, da bismo pokušali da izbegnemo sličnu analogiju? Kako su pronalaženi ljudi koji su na sebe preuzeli funkciju sudija i tužilaca, kako se dolazilo do onih koji su odlučivali o našoj nevinosti, ili eventualnoj krivici? Poslušajte svoje građane, razmislite o rezultatima izbora iz septembra i decembra prošle godine i imaćete najbolji odgovor. Pred sudove se u Srbiji prethodnih 60 godina nije odlazilo po pravdu, već po kaznu, po kaznu zbog političke neposlušnosti, koja je bila zagarantovana zbog toga što je proizilazila iz političke odanosti onima koji su određivali kadrove u pravosuđu. Kada govorimo o republičkom javnom tužiocu, o njegovom zameniku, o Vrhovnom sudu ili Ustavnom sudu Srbije, mi govorimo o institucijama koje su bile neme. Kada su hapšeni politički predstavnici suparničke strane - gospodin Šešelj ili gospodin Nikolić, kada su profesori univerziteta ostajali bez posla, kada su studenti hapšeni, kada su građani u sukobu sa policijom brutalno stradali, gde su tada bili tumači zakona i gde su tada bili oni koji će na tasu pravde proceniti nečiju odgovornost? Nisu postojali, ćutali su ili, što je još gore, upirali prstom u nevine. Zbog toga ste vi politički gubitnici već godinu dana. Ako želite ovom društvu dobro, onda morate u onome što mi danas radimo prepoznati prave slabosti i učestvovati u procesu njihovog otklanjanja. Tu prelazim na onu drugu suštinsku temu o kojoj mi možemo danas razgovarati. Ali, opet mislim da taj razgovor ne bi mogao završiti dobro po vas kao naše kritičare, jer mi danas, tačno je, primenjujemo proceduru koju su naši prethodnici utvrdili. Ali, mi ne znamo kako je radio prethodni režim, jer nismo bili njegovi akteri. Mi smo pod njim stradali. Ne znamo ni kako su oni dolazili do konkretnih rešenja, jer nikada sa njima nismo bili u koaliciji, ali se danas sa njima susrećemo. Kakva je to procedura kojom se danas dolazi do sudija u Srbiji ili do tužilaca? Ona je zakonom definisana i mi smo kao parlament dužni da tu proceduru poštujemo sve dok se ne donesu bolji i kvalitetniji zakoni. U čemu je razlika između procedure koju smo primenili mi i koju ste primenjivali vi? Zbog toga što smo mi pokušali da odemo korak dalje i iskoračimo iz strogo političke ravni u kojoj se do sada odlučivalo. Kako smo došli do konkretnih rešenja? Veoma jasno i o tome znaju vaši predstavnici u Odboru za pravosuđe. Vaše pravilo je bilo i teško ga je osporiti danas, jer je počivalo na zakonu koji ste doneli, ali nije bilo u svojoj suštini dobro. Tačno je što je rekao jedan od mojih prethodnika - u potpunosti je pravosuđe zavisilo od izvršne vlasti, od vas koji ste po svom nahođenju kreirali kadrovsku politiku. Kako su se nekada delegirale sudije? Ko je o tome odlučivao? Pokazaću vam suštinsku razliku između tog procesa i ovog našeg. Ministarstvo pravde je raspisalo konkurs. On je bio javan i na njemu su mogli učestvovati svi. Tako je i bilo. Ali, o kandidatima o kojima mi danas razgovaramo, pored Odbora za pravosuđe i poslanika svoju reč su prethodno dali i predstavnici stručne javnosti - predstavnici Društva sudija, advokatskih komora i sudijskih kolegijuma. Pomenuli ste ovde, kao kontra argument, činjenicu da je jedan sudija iz Novog Pazara, izložen kritici, povučen. Ali, mislim da je to argument koji ide u prilog našoj pravičnosti. Kako bismo mogli znati šta se sve krije iza neke ličnosti? Kojim putem mi možemo utvrditi kako je neko postao sudija, kako je i u kojoj meri savesno obavljao svoju sudijsku dužnost? Promene, čiji ste i vi svedoci, posledica su naše naknadne spoznaje. Tačno je da smo povukli neke sudije, ali znate li zbog čega? Zbog toga što se u međuvremenu ispostavilo da su, recimo, bili akteri izborne krađe 1996. godine, zbog toga što se ispostavilo da su bili akteri izborne krađe prošle godine, zbog toga što se ispostavilo da su bili predstavnici izvršnih vlasti stranaka koje su činile prethodni režim. Zamislite taj paradoks - sudija i član izvršnog odbora jedne opštine. I to je bilo moguće u ovom društvu. Ali, ako se promene u pravosuđu budu donosile tako što će poslanička većina kontrirati poslaničkoj manjini u svakoj situaciji, onda Srbija nikada neće biti pravno uređena zemlja. Zato u svemu što je rečeno vidim nekoliko zajedničkih polaznih osnova. Srbiji je potreban novi zakon kojim će se urediti pravosuđe. Srbiji su potrebni kompetentni ljudi. Do njih se može doći samo procedurom koju će utvrditi novi zakon. Srbiji je potrebna politička spremnost koja će zauvek razdvojiti izvršnu od sudske vlasti. Poslanička grupa DOS-a insistira na poštovanju tih principa. Dilema kojom smo mi bili opterećeni javnosti je možda najočiglednije predstavljena danas. Jedan predstavnik poslaničke grupe DOS-a je izašao za ovu govornicu i iskazao, ne unutarkoalicionu disciplinu, već veoma jasno i principijelno neslaganje sa nečim što je posledica upravo nasleđenog sistema u okviru pravosuđa. Tačno je da mi imamo formalnu nejasnoću o tome ko je u stvari predložio kandidate za nosioce tužilačkih funkcija - v.d. republičkog javnog tužioca, gospodin Nedić. Ali, sam gospodin Nedić je rekao da on danas nema formalnu potvrdu kojom bi se moglo potvrditi to njegovo statusno zvanje. Međutim, sa druge strane, i to je paradoks,imamo zahtev osobe koja ima 69 godina i koja, suprotno svim zakonskim normama, obavlja ili je obavljala do skoro funkciju v.d. republičkog javnog tužioca, gospodina Ivanovića. Taj gospodin je od republičkog Odbora za pravosuđe zatražio da upravo gospodina Nedića postavimo za v.d. republičkog javnog tužioca. To je suština ovog paradoksa. Osoba koja nema nikakvo pravo da tako nešto učini, to je učinila. Ali, kakve su posledice? Uostalom, ko drugi može to da uradi? Ova skupština - ne. Ko je mogao to da uradi u avgustu mesecu? Ko je odgovoran za isplatu plata u okviru tužilaštva? Ko je odgovoran za sve one brojne slučajeve koji bi zbog toga trpeli? To su paradoksi sa kojima smo se mi suočili i koje pokušavamo da otklonimo. (Predsednik:Vreme.) Ući ću u svoj drugi termin. U tome nema nikakve partijske zloupotrebe. Pozivam vas da otvoreno, ali ne klevetnički, kroz argumente ukažete na kandidate koji imaju stranački predznak i stranački kontekst. Nemojte se pozivati na argumentaciju koja nema ime i prezime, jer je to nekorektno i neprofesionalno. Uvažite nešto što proističe iz našeg nastojanja da u svemu stvorimo jednu modernu, reformisanu Srbiju. Svi vi znate da je u javnoj raspravi paket zakona kojima će se reformisati pravosuđe. Plašite javnost informacijama da će čak i portiri učestvovati na konkursu. Mislim da to nije ništa degradirajuće, naprotiv, tom procedurom ćemo doći do najboljih, pa makar tražili i portira. Pravosuđe u Srbiji će, dok god bude političke većine u ovom parlamentu, težiti moderno definisanom pravosudnom sistemu, koji će u potpunosti zaštititi naša građanska prava. O političkim možemo rasuđivati nekim drugim prilikama. U svakom slučaju, pozivam vas da se ponašate onako kako su se ponašali vaši predstavnici u Odboru za pravosuđe, da argumentovano učestvujete u raspravi, da ukažete na realne nedostatke. Garantujem vam da će svaka vaša argumentovana primedba, poput one primedbe o sudiji u Vranju, biti uvažena. Naš interes nije da srpske sudove vode studenti ispod proseka, koji su se prvi put zaposlili u 35-oj godini života. Naš interes nije da okružnim sudovima predsedavaju ljudi koji nikad pre toga nisu ušli u pravosuđe. Naš interes je stabilno srpsko pravosuđe i u tome vas pozivamo da budete naši partneri. Mislim da je to jedini kvalitetan izlaz za naše društvo. Hvala vam.
Po Poslovniku.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, povređene su odredbe člana 24. Poslovnika Narodne skupštine. U odeljku 4. našeg poslovnika govori se o obrazovanju poslaničkih grupa. Nas je gospodin Maršićanin, predsednik Narodne skupštine, juče uljudno obavestio da su formirane nove poslaničke grupe, novi poslanički klubovi u Narodnoj skupštini Republike Srbije. S tim u vezi, narodni poslanici nisu dobili odgovarajuću informaciju na uvid. Osim toga, gospodin Čedomir Jovanović već deseti put koristi pravo koje nema. Narodni poslanici koji žele da ostanu u poslaničkoj grupi DOS moraju se o tome izjasniti, to moraju napisati i narodnim poslanicima dostaviti na uvid. Mi u ovom trenutku ne možemo znati u čije ime govori gospodin Čedomir Jovanović. Da li govori u ime poslaničkog kluba Demokratske stranke? Koliko mi znamo šef tog kluba je gospodin Panajotović. Da li govori u ime nekih drugih poslaničkih klubova?Dakle, stvar je proceduralnog karaktera, nije lična. I prosto molim predsednika Narodne skupštine i uvažene kolege iz DOS-a da nas valjano, kako Poslovnik nalaže, obaveste o tome ko danas čini poslaničku grupu koja se zove DOS. Dakle, molim Narodnu skupštinu da se izjasni o povredama člana 24. Poslovnika Narodne skupštine, kako bismo već jednom ovo pitanje stavili tamo gde mu je mesto. Hvala lepo.
Sada ja stvarno ne znam kako vi čitate ovaj poslovnik. Ja nigde ne vidim da ta obaveza postoji, a Narodna skupština je obaveštena i mogli ste na hodniku da predložite ili sekretaru ili meni ili bilo kome da se dostavi spisak, čisto da bi narodni poslanici imali tačan uvid ko je član koje poslaničke grupe. Malo se vreme promenilo, pa sada ne možete dobiti baš sve što ste ranije dobijali, naprotiv, sada dobijate nešto drugo. Mogu samo da uvažim vašu sugestiju i smatram da treba tu informaciju narodni poslanici da imaju, ali, jednostavno, kršenja Poslovnika nema, jer to poslovnička obaveza nije. (Rajko Baralić, sa mesta: Gospodine presedniče, ja od vas očekujem da budete ozbiljan i pametan čovek, a na hodniku mi možemo polemisati o nekim drugim stvarima. To je član 24.) Pročitajte mi molim vas gde piše ta poslovnička obaveza? Pročitaću ceo član: "U Narodnoj skupštini obrazuju se poslaničke grupe, po pravilu najkasnije sedam dana od dana izbora predsednika Narodne skupštine. Poslaničku grupu čine narodni poslanici jedne političke stranke, druge političke organizacije ili grupe građana koja ima najmanje pet narodnih poslanika. Poslaničku grupu od najmanje pet članova mogu udruživanjem da obrazuju i narodni poslanici političkih stranaka, drugih političkih organizacija ili grupa građana koje imaju manje od pet narodnih poslanika. Poslanička grupa se konstituiše tako što se predsedniku Narodne skupštine podnosi spisak članova...", pa ja imam taj spisak, a vi tražite da vi dobijete, ali vi niste predsednik Narodne skupštine, bićete možda kada mene razreše. Ja sam vas o tome obavestio. Dalje: "... podnosi spisak članova koji je potpisao svaki član poslaničke grupe. Na spisku se posebno naznačava predsednik poslaničke grupe i njegov zamenik", o čemu ste takođe obavešteni, kako da niste? Možda niste bili ili niste čuli, ali ste obavešteni, možete pogledati stenografske beleške. I, poslednji član: "Narodni poslanik može biti član samo jedne poslaničke grupe". Šta to? Pa, to! E, sada, gde piše da treba da se dostavi spisak? Dakle,konstatujem da nije bilo, dakle dajem odgovor zapravo, a Skupština može da konstatuje ako stavimo na glasanje po vašem zahtevu. Da li ste zadovoljni odgovorom? Jeste! Hvala.
Gospodine Maršićanin, po 4. stavu člana 24. poslaničke grupe se formiraju tako što se vama dostavi akt sa spiskom i potpisom članova, a vama se dostavlja jer ste vi prvi među jednakima, jer vi komandujete skupštinskim službama za umnožavanje. Ako se dostavi nekom drugom u ovoj skupštinskoj sali, možda njega službe za umnožavanje neće poslušati, možda neće prekontrolisati. Vi ste samo prvi među jednakima. Vi van ove dvorane nemate nikakva ovlašćenja u pogledu nadležnosti Narodne skupštine propisanih Ustavom. Imate samo ovlašćenja da kažete službi da se nešto umnoži i da se dostavi poslanicima i da naredite sekretaru Skupštine, naravno, da se postara da to bude brzo i uredno urađeno. Kada se vi obavestite, dok to ne dođe do narodnih poslanika, isto je kao da ni vi niste obavešteni. Vi ste juče rekli onako na početku sednice da su formirane nove poslaničke grupe, ali mora se jasno znati koje su to poslaničke grupe, iz jednostavnog razloga da ovde ne brkamo i ne mešamo poslanike. Ne znamo gde je ko; pazite, i na hodnicima kada razgovaramo to je važno, da znamo pred kim šta sme da se kaže, a pred kim ne sme, jer on odmah cinkari i ide Dušanu Mihajloviću itd. Evo vam jednog praktičnog razloga da nam morate identifikovati članove svih poslaničkih grupa i zašto to izbegavate? Mogli ste od juče do danas da to uradite. Evo, ako vam je trebao jedan dan vremena, dali smo vam taj dan juče i ovo pitanje niko nije problematizovao. Problematizovali smo pre nekoliko meseci, kada je vaša stranka formirala poslaničku grupu i nije vam bilo dovoljno, opet nećete da nas obavestite i mi onda ne znamo. Da idemo po hodnicima, da se raspitujemo - nema smisla. Svaki akt nam se ovde dostavlja i sve ono što dobije Narodna skupština mora biti umnoženo za narodne poslanike. Sve ono što vi dobijete, osim eventualno nekog telegrama da neko neće doći na sednicu, pa vam verujemo na reč kada vi to pročitate, morate da umnožite za narodne poslanike. Možda nema papira, možda se pokvario aparat za fotokopiranje, ali onda lepo pročitajte nam imena poslanika svih novoformiranih poslaničkih grupa, pa ćemo mi ovde rukom beležiti, a nemojte više da ovde glumite duhovitog čoveka, jer to vama sigurno ne ide od ruke. Za svakoga ovde pre može da se kaže da je duhovit, a vama to ne ide od ruke, samo ispadate smešni. Nemojte više da ispadate smešni, jer mene je kao narodnog poslanika sramota kada mi predsednik Narodne skupštine ispada smešan.
Odgovor na primedbu, pošto se odnosi na isti član Poslovnika, već je dat, a vi imate u bazi podataka, ako umete da koristite, pa uđite i pogledajte spiskove. To vaša sekretarica može da učini. Pokušajte da se koristite time. Da li ste zadovoljni odgovorom u vezi baze podataka? Niste? Onda stavljam na glasanje predlog gospodina Šešelja da je došlo do povrede člana 24. Poslovnika Narodne skupštine u vezi ne znam čega. Molim narodne poslanike da se izjasne. Za 57, protiv 117, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 17,ukupno je prisutan 191 narodni poslanik. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila primedbu gospodina Vojislava Šešelja. Da li se još neko od predsednika poslaničkih grupa javlja za reč? Gospodin Ivković, drugo javljanje.
Za ovom govornicom je rečeno da nam treba stabilno sudstvo. To je tačno, ali nam treba nezavisno i autonomno sudstvo. Sigurno je to cilj svakoga od nas u ovoj sali. Naučili smo već da se vraća 10, 11, 15, 20 i 30 godina unazad i sigurno je da je bilo propusta u prethodnim periodima. Sigurno da je bilo i pokušaja izvršnih organa vlasti da se utiče na pravosudni sistem Srbije. Činjenica je da je ogroman broj zaposlenih u pravosudnom sistemu Srbije radio časno i čestito svoj posao. Činjenica je da bar totalno javnih pritisaka na pravosudni sistem nije bilo. Danas je,dragi moji drugovi, 18. septembar 2001. godine, danas je skoro 12 meseci od kada je DOS-ovski režim došao na vlast, skoro devet meseci od kada je formirana Vlada Republike Srbije. Govorili ste da imate zakon o sudstvu, da sve imate spremno, a ni do danas ništa nismo čuli sem u naznakama šta će biti sa kuririma i sudijama i to 31. decembra ove godine, i da će biti raspisani posebni izbori za sve njih. Tačno je to da je dobro tražiti dobrog kurira, dobrog sudiju, dobrog tužioca, ali današnji primer, i to današnje tačke dnevnog reda, negativan je za njih. Ovde imamo stavove 14 predsednika privrednih sudova širom Srbije. Potpisali su ih i što se tiče stručnosti, napisali su, u Predlogu odluke za izbor sudija i predsednika privrednih sudova rečeno je, između ostalog, da su pribavljena mišljenja o stručnim i drugim kvalitetima kandidata od kolegijuma sudija sudova za koje se kandidati biraju, što ne odgovara istini. Takvo mišljenje ni od jednog privrednog suda nije zatraženo. Koji je onda kriterijum bio? Šta su bili kriterijumi da pojedine ćelije politbiroa po opštinama i okružnim odborima rešavaju kadrovska pitanja. Doduše, vidimo po dve, tri, četiri, pet promena, pa na kraju nijedan, kao u Šapcu. Koji su to kriterijumi onda? Da li je to stabilno a zavisno sudstvo ili stabilno a nezavisno sudstvo? Znate, ako živimo u državi u kojoj od 5. oktobra dopuštaju sebi članovi vlade, ne samo iz resora bliskih pravosuđu, nego iz resora kao što je građevina, da hapse preko medija, potpredsednici vlade, predsednik vlade, onda građani Srbije imaju pravo da razmišljaju koliko mogu biti imuni i otporni zaposleni u pravosudnom sistemu Srbije, koliko mogu biti imuni i otporni na takve pritiske preko medija? Ako živimo u sistemu u kojem se krivične prijave u jednom danu pojavljuju u svim listovima, a danas stidljivo na dnu strane u "Politici" saznajemo da je okružno tužilaštvo odustalo od tužbe protiv onih koji su odlučili da bombarduju ovu zemlju. Ja mogu razumeti što ne tuže Širaka, Blera, Šredera, hajde da kažemo, trebaju te mrvice sa donatorske trpeze. Zašto su odustali od Veslija Klarka, koji je napisao i potpisao da je on doneo odluku da se ubiju zaposleni u zgradi RTS-a. Danas Dragan Milanović odgovara za ubistva. Naše okružno tužilaštvo odustaje od tužbe protiv onih koji su ubijali 3.000 građana Srbije i nema detalja zašto je odustalo. Možda mogu pomisliti da je naše okružno tužilaštvo pribavilo od engleskog parlamenta i koji je izrekao imunitet Bleru, od Bundestaga nemačkog, i oni su dali imunitet Šrederu, a ne kao vi Banetu Ivkoviću i kolegi Čanoviću. Pa, da oni kažu, dobili su ljudi imunitet od svojih parlamenata i mi odustajemo od tužbe, Vesli Klark od penzionog fonda SAD-a. Međutim, umesto toga imamo stidljivo napisano, Okružno tužilaštvo odustalo od tužbe, dragi građani Srbije, protiv prvaka NATO pakta, koji su ubili 3.000 građana Srbije, uništili 18% imovine u privrednom sistemu Srbije i 128 mostova itd...
Molim vas da se vratite na temu.
Govorim, draga moja gospođo, o pravosudnom sistemu Srbije i o okružnom tužilaštvu Srbije, koje je odustalo od tužbe, u isto vreme kada se tužba SRJ nalazi u Međunarodnom sudu pravde u Hagu. Da li je naredni .....
Znam o čemu govorite, gospodine Ivkoviću, ali to nije tema. Molim vas da se vratite na temu [[žagor]]
Ima i te kako veze sa današnjim danom, jer ovde kada mi preti ministar pravde i kaže, samo tako nastavi, jer sada sam u njegovim šakama, je li, imam listu 14 predsednika privrednih sudija, koji su predsedniku Narodne skupštine napisali doslovce, atmosfera stvorena uglavnom političkim preispitivanjem rada sudova je pritisak na pravosuđe i ne doprinosi nezavisnosti sudija i autonomnosti pravosuđa. Oni su ovde napisali ono čemu ste se vi malopre smejali, da je svim privrednim sudovima, broj rešenih predmeta veći od broja primljenih predmeta u tekućoj godini, a što govori da se radilo dobro. Oni su napisali da nisu pitani o stručnosti, a onda preostaje nama, smrtnicima da razmišljamo koji su kriterijumi bili za određivanje ovih kandidata o kojima ćemo diskutovati. Želim, zbog građana Srbije, da verujem da će to ipak biti ljudi, uglavnom ljudi koji će i te kako misliti da će neko sutra gledati šta oni danas rade i da će razmišljati o tome da sačuvaju svoju čast i svoj obraz. Hoću u to da verujem. Ali, ovo je negativan primer, jer se razrešavaju predsednici sudova, a nije im pronađena falinka, nije se ustanovilo da li su nešto pogrešili. Onda je to negativni primer i za kurira, koji će da se brine šta će biti sa njim 31. decembra, i za sudiju, jer neko ko je dobro radio posao,razrešava se. Po kojim kriterijumima i po kom tumaču pravde i ko to koga razrešava u državi, u kojoj članovi vlade hapse preko novina, u kojoj mediji mogu da objave krivične prijave mimo volje istražnih i ostalih sudija, u kojoj se stidljivo saopštava da se više ne okrivljuje niko, pa čak ni Vesli Klark? Ko će onda u toj državi da deli pravdu? Velika hrabrostzaposlenima u pravosuđu treba da ostanu nezavisni, jer pored svih priča da niko ne utiče, jako dobro se zna ko koliko vremena provodi u kojoj zgradi Vlade Republike Srbijeiz okružnog tužilaštva i iz pravosudnog sistema Srbije. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč od predsednika poslaničkih grupa? (Ne.) Prvi prijavljeni za diskusiju je narodni poslanik Petar Petrović, a sledeći prijavljeni je Stavan Ž. Gudurić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, očekivali smo da će građani Srbije i poreski obveznici koji plaćaju rad ove skupštine u 15,30 časova, kada uključe svoje televizore, moći da počnu da slušaju raspravu po ovoj tački dnevnog reda. Kao što je predviđeno na dnevnom reda je rasprava o razrešenju, imenovanju nosilaca pravosudnih i javnotužilačkih funkcija. Nažalost, izgubili smo sat i po vremena u nekim raspravama, koje po meni nisu bile plodotvorne i koje nisu doprinele boljem obaveštavanju o kandidatima koje danas treba da izglasamo, odnosno da im damo poverenje, da budu nosioci pravosudnih i javnotužilačkih funkcija. Valjda će to građani Srbije znati da cene na izborima, koji će biti u jedno dogledno vreme. Ja ću pokušati da vratim diskusiju upravo na tačku dnevnog reda koja je danas ovde pred nama, a to je da razgovaramo o razrešenju i imenovanju nosilaca pravosudnih i javnotužilačkih funkcija. Po nekom mom redosledu govoriću o onom značaju, po meni,lica koja su predložena ovde od Odbora za pravosuđe. Za one koji ne znaju,da se identifikujem, ja sam i član Odbora za pravosuđe, koji je razmatrao ove predloge koji su danas pred vama. Na prvom mestu je predlog da se gospodinSlobodan Vučetić imenuje, odnosno da ga danas postavimo, da kažem tako, za sudiju Ustavnog suda Srbije, a na taj način što ćemo poništiti odluku ove skupštine od decembra meseca 1999. godine. Tako piše, ako sene varam. Postavlja se pitanje, po kom to pravnom aktu mi danas govorimo i koji to pravni akt iz decembra meseca 1999. godine treba da poništimo. Taj akt ne postoji ili meni nije kao članu ove skupštine dostavljen. Postoji samo zapisnik Skupštine iz decembra meseca 1999. godine, u kome se konstatuje da je gospodinu Vučetiću prestao mandat, odnosno funkcija sudije Ustavnog suda Srbije. Posle toga, uvaženiVučetić nije zatražio pravnu zaštitukod bilo kog organa ove države, kod koga je mogao da vodi spor, da li radni ili ustavni itd. nije bitno, ne bih sada oko toga licitirao. Prema tome, on je u to vreme bio gde je bio, član neke nepolitičke ili vanpolitičke organizacije koja sebe naziva G-17 plus, koja opet ovog trenutka izjavljuje, bar prema štampi, odnosno piše u štampi da će biti na izborima neka politička stranka, a u tom trenutku se deklarisala kao vanpolitička organizacija. Dakle, pitanje je da li mi danas kao Narodna skupština možemo da donesemo odluku da poništavamo akt koji ne postoji, da poništavamo konstataciju. Da li to znači da ćemo mi danas kao Narodna skupština, da se malo našalim, konstatovati da napolju pada kiša, a da će neki drugi organ, odnosno neki drugi saziv ove skupštine posle dve godine poništiti tu našu konstataciju i reći da nije padala kiša, nego je grejalo sunce. Znači, akt de fakto ne postoji. Postoji drugi način, dame i gopospodo, da se gospodin Vučetić, kogaizuzetno cenim kao vrsnog pravnika i doktora pravnih nauka izabere, ukoliko DOS-ovska većina smatra da on treba da bude sudija Ustavnog suda Srbije, a to je da ga jednostavno predsednik Republike Srbije gospodin Milutinović predloži ovom parlamentu, da ga izaberemo za sudiju Ustavnog suda i da posle toga on bude izabran. Međutim, opet da napravim jedan mali izlet, jedan moj uvaženi kolega iz ove skupštine kaže da je pre neki dan pokušao da parkira kola ispred zgrade Predsedništva Republike Srbije, gde treba da bude predsednik Republike Srbije, a obezbeđenje mu nije dozvolilo sa obrazloženjem da treba da dođe Gradsko zelenilo da pokosi travu, jer tamo već mesecima niko ne parkira kola i izrastao je korov.Dakle, funkcija predsednika Republike ne postoji, pa valjda iz tog razloga ne može ni da dođe predlog pred ovaj organ da bi mi izabrali sudiju Ustavnog suda Srbije. Druga funkcija o kojoj danas razgovaramo je javni tužilac Srbije. Bio sam prisutan na Odboru za pravosuđe kada je odlučivano o zahtevu gospodina Krsmanovića da se razreši funkcije javnog tužioca Srbije, odnosno republičkog javnog tužioca. Mi smo udovoljili njegovom zahtevu, razrešili ga i takođe postoji pisani dokument, gde je gospodin Krsmanović odredio da ga zamenjuje jedan od zamenika republičkog javnog tužioca, gospodin Ivanović. U međuvremenu je stigao zahtev gospodina Ivanovića da se na lični zahtev, zbog ispunjenja uslova za odlazak u penziju, razreši i on sa funkcije zamenika republičkog javnog tužioca. Međutim, u međuvremenu je stigao i novi dopis, gde je na kolegijumu Republičkog javnog tužilaštva određeno da od tri kandidata gospodin Nedić bude vršilac dužnosti republičkog javnog tužioca. Postavlja se pitanje, šta će se desiti ukoliko mi danas ne razrešimo gospodina Ivanovića funkcije zamenika republičkog javnog tužioca iz bilo kojih razloga.... gospodine ministre, zamolio bih vas, jer ste vi ipak ministar, a ja sam samo poslanik i da ja ispričam šta imam da kažem i molim vas da mi omogućite da kažem.... i da onda gospodin Nedić ne bude vršilac dužnosti republičkog javnog tužioca. Dakle, ono što je potpisao gospodin Nedić, po meni, nema pravni značaj i pravnu snagu dok mi ne razrešimo gospodina Ivanovića. To je moje mišljenje. Kada se govori o izboru i imenovanju nosilaca pravosudnih i javnotužilačkih funkcija, ja sam i na Odboru postavljao pitanje da li je moguće da u Republici Srbiji svi predsednici opštinskih i okružnih sudova budu razrešeni iz jednog jedinog razloga - neažurnosti sudova. Da li je moguće da bar jedan od tih predsednika opštinskih i okružnih sudovabude razrešeniz nekih drugih razloga, nego su svi strpani u isti koš. Na njihova mesta dolaze drugi, protiv kojih ja i moja stranka nemamo ništa lično, jer smo se uvek zalagali, sada sezalažemo i zalagaćemo se da na mesto predsednika sudova, opštinskih, okružnih, privrednih, u Vrhovnom sudu, dođu najstručniji ljudi. Znate kako će se, gospodo narodni poslanici, birati ti ljudi? Biraće ih kolegijumi sudija opštinskih i okružnih, jer oni najbolje znaju iz njihovih redova ko je nastručniji, ko je najsposobniji da vodi opštinski i okružni sud tog grada i tog mesta gde se bira predsednik opštinskog ili okružnog suda. Dakle, nije dato objašnjenje, i takođe, kada pogledate materijal, videćete da mnogo advokata ima koji se vraćaju u pravosuđe, uslovno rečeno u pravosuđe, na mesta predsednika sudova i predsednika opštinskih i okružnih sudova. Do ove skupštine i do zasedanja Odbora za pravosuđe bio sam ubeđen da advokati, čast izuzecima, imaju izuzetno dobra primanja, da su otišli u advokaturu iz razloga što su u pravosuđu loše plate. Međutim, sada me iznenađuju, i znači da su u pravosuđu dobre plate, i da advokati vrlo loše zarađuju, kada se mnogo advokata vraća iz advokatske profesije na mesto sudija, odnosno predsednika opštinskih i okružnih sudova. Mislim da o tome treba malo raspravljati i voditi računa ubuduće. Sledeće, mislim, u vezi je sa gospodinom Batićem, koga izuzetno cenim, da bi trebalo gospodin Batić kao ministar pravde i lokalne samouprave dazamrzne svoju funkciju u stranci koju vodi, jer ipak odlučuje o tome ko će biti kandidat za predsednika nekog opštinskog i okružnog suda, a najblaže rečeno mora da bude malo subjektivizma, da ima malo navijanja za nekog pripadnika njegove stranke i mislim da u ovom trenutku ne bi trebalo da ministar bude taj koji će da odlučuje o tome. Na kraju, govorim o depolitizaciji sudstva. Bar poslednjih deset dana pune su novine naslova, počev od gospođe Karamarković pa nadalje, nažalost nemam jedan dopis koji sam dobio iz opštine Svilajnac, gde kažu, citiram: "Na predsedništvu DOS-a opštine Svilajnac odlučeno je da se za predsednika Opštinskog suda Svilajnac imenuje taj i taj." Dakle, nije ni mišljenje, ni preporuka, nego odluka. Da li je to depolitizacija sudstva? Da li smo mi ti koji odlučujemo ili neki komiteti, kako se već zovu, i organi i organizacije u opštinama. Na kraju, i time bih završio, mislim da ubuduće, kada se raspiše konkurs za predsednike bilo kog suda, da li opštinskih, okružnih, privrednih, trebalo bi doslovce da se naznači da se raspisuje konkurs za to i to mesto, da se ljudi jave na to i to mesto, da se ispoštuje procedura i na kraju, da odlučujuću reč imaju kolege i koleginice iz tih sudova, koji će da razmatraju sve prijave kandidata i da oni imaju odlučujuću reč ko će da vodi taj organ. Ipak je predsednik samo prvi među jednakima.
Dajem reč ministru za pravosuđe i lokalnu samoupravu, gospodinu Vladanu Batiću, na osnovu člana 88. stav 6. Imate 20 minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, u odnosu na izlaganja predsednika poslaničkih klubova sada stranaka opozicije, a nekada učesnika u vršenju vlasti, moram da kažem da mi se učinilo da se neki ljudi ponašaju kao Alisa u zemlji čuda. Oni koji su srozavali pravosuđe po principu - kadija te tuži, kadija ti sudi - koji su godinama kršili Ustav, zakon i poslovnik ove skupštine, koji su dozvoljavali da se vode montirani politički procesi protiv lidera opozicionih stranaka, vlasnika, direktora, urednika i novinara nezavisnih glasila, oni koji su iz pravosuđa oterali u advokaturu ili na druga zaposlenja većinu izuzetno dobrih sudija, a one koji nisu hteli da odu u advokaturu i da napuste sudijsku funkciju oterali su voljom skupštinske većine, oni koji su preko sudova organizovali izborne krađe, čiji su glavni protagonisti, scenaristi i režiseri bili ministri pravde i predsednici Vrhovnog i drugih sudova, oni danas govore o nezavisnom sudstvu, o poštovanju Ustava i zakona, o navodno montiranim političkim procesima, brinu o sudbini sudija, o njihovim platama, govore o navodnoj umešanosti i pritiscima izvršne vlasti na pravosuđe itd. Pomenuto je ovde da su za kandidate za predsednike sudova predloženi ljudi koji nikada nisu bili sudije. Vrlo je mali broj takvih ljudi, samo par od svih ovih silnih predloga. Predložen je jedan broj ljudi koji su advokati, a većina je radila nekada u pravosuđu i bili su sudije dok nisu oterani iz pravosuđa u advokaturu. A i da nikada nisu bili ni sudije, ni advokati, zakon ih ne ograničava i ne onemogućava da budu i sudije i predsednici sudova. Moram, takođe, da kažem da smo svedoci izjava i predsednika Vrhovnog suda i zamenika predsednika Vrhovnog suda, i čelnih ljudi pravosuđa, da nema pritisaka izvršne na pravosudnu vlast i zabluda je, prevara, obmana i laž da je bilo ko oteran iz pravosuđa. Gospodo, niko nije oteran iz pravosuđa, za ovo vreme vršene su samo promene sudske i upravne funkcije, promene predsednika sudova. To je vrlo moguće, možete malo i da pročitate zakon, ima samo par rečenica koje to određuju, možete da vidite i odluke ovog parlamenta - niko nije razrešen dužnosti sudije. Samo pojedini ljudi iz onih razloga, koje sam prethodno pomenuo, nisu više predsednici sudova, većini je istekao mandat i inače ne mogu da budu predsednici sudova. Dakle, niko nije najuren na ulicu. Gospodine Ivkoviću, nije tačna vaša priča da 31. svi ostaju bez posla. To je prevara, obmana i laž. Morate zakon tumačiti drugačije a ne laički, ako ne znate, onda pitajte stručnjake. To je Predlog zakona o sudovima, koji je u skladu sa propisima Evropske unije, Saveta Evrope, jer se moraju svi zakoni i svi propisi harmonizovati sa propisima Evropske unije, jer mi živimo u Evropi, u 21 veku. Radna grupa najkompetentnijih stručnjaka iz oblasti pravosuđa, iz pravosudnih organa, sa Pravnog fakulteta, napravila je nacrt zakona o sudovima, koji je u javnoj raspravi već više od dva meseca. Nadam se da su taj dokument dobile sve poslaničke grupe, objavljivan je i preko sredstava informisanja itd. Dakle, nije cilj da bilo ko izgubi posao, nije cilj da bilo ko ode na ulicu. Naravno, ovo govorim bez obzira na činjenicu da, ne želeći da repliciram uvaženom kolegi poslaniku koji je poslednji govorio, ministar ne predlaže. On nema ovlašćenja da predlaže, kao što znate, i sve su ovo predlozi Odbora za pravosuđe i upravu republičkog parlamenta. Sve što ministar radi, a svedoci ste i na sednicama Odbora za pravosuđe, to je raspisivanje konkursa i pribavljanje mišljenja sudskih kolegijuma. Što se tiče povoda za razrešenje pojedinih sudija, ne onih kojima ističe mandat, jer je normalno da moraju biti izabrani neki drugi ljudi ili isti ljudi, ima primera, ne znam brojčano koliko, znaju ljudi iz Odbora za pravosuđe, ali prilično dosadašnjih predsednika sudova su ponovo predloženi za predsednike sudova, što znači da ljudi, koji su časno, pošteno, odgovorno, u duhu zakona obavljali svoj posao, ostaju i dalje na tom mestu. Želim da kažem još nešto: zaista nema nikakve hajke u pravosuđu. Najbolji dokaz za to je da, uprkos činjenici da je Vlada formirana pre nešto više od osam meseci, praktično za sve to vreme nije vršena nikakva haranga i hajka, jer da jeste, ljudi bi bili promenjeni za nedelju-dve dana, a ne bi taj postupak upravo jedne pozitivne selekcije trajao mesecima. Dalje, osnov za razrešenje su rezultati rada, koji su u mnogim sudovima katastrofalni. Neažurnost, učešće u izbornim komisijama, koje su organizovale izborne krađe, neadekvatno obavljanje poslova sudske uprave, o tome su u Odboru za pravosuđe prezentirani apsolutno precizni podaci sa procentima, koji to na najbolji način pokazuju. Želim da kažem još nešto, kako je sve funkcionisalo nekada ranije i koje su nepravilnosti u radu pravosudnih organa. Dodeljeno je mimo procedure od 1997. do 2000. godine 486 stanova i stambenih kredita. Sredstva iz sudskih taksi nisu prebacivana u budžet Republike Srbije. Nabavka računara i tehničke opreme u vrednosti od 1.600.000 maraka, izvršena je pod sumnjivim okolnostima. Budžetska inspekcija izvršila je nadzor, podnela je krivične prijave i za stanove, i za računarsku opremu i učinjeno je svašta na tom planu. Želim takođe da kažem, a propo tvrdnje da se srozava pravosuđe i da se ljudi jure na ulicu, da su učinjeni maksimalni napori da se popravi materijalni položaj zaposlenih u pravosuđu. Procentualno verovatno to je sve, naravno, skromno, jer nam je prazna kasa koju smo nasledili, budžetska sredstva su skromna, ali verovatno su najveća povećanja ličnih dohodaka, plata ili prinadležnosti upravo u pravosuđu. Povećanja za šest meseci su u rasponu od 43% za pojedine kategorije sudija i sudija Ustavnog suda, pa do 164% za one koji su imali najniže prinadležnosti, ovde često vrlo pežorativno pominjane kurire, spremačice i slično, čija primanja su povećana za nekih 164%. Kamo sreće da živimo u zemlji blagostanja i nadamo se da idemo polako tim putem i da će se stvarno pravosuđe podići na nivo da postane jedan od stubova vlasti u državi, gde postoji normalna podela na zakonodavnu, izvršnu i sudsku vlast. Zaista se ulaže maksimalni napor i pokazuje maksimalno dobra volja da izađemo iz onog stanja u kome je Srbija valjda bila jedina zemlja u svetu, u kojoj Vrhovni sud nije imao svoju zgradu, a predsednik Ustavnog suda nije bio pravnik nego ekonomista. Moram to da ponavljam, jer nažalost, to je ono nasleđe prošlosti koje smo zatekli. Dakle, nema nikakve hajke, to su ljudi koji rade na najodgovornijim funkcijama, nebrojeno puta smo to rekli i naravno da želimo da afirmišemo slobodno i nezavisno sudstvo. Zato će još jedno vreme u javnoj raspravi biti zakon o sudovima i sudijama, uz prihvatanje svih dobronamernih primedaba, koje idu u pravcu afirmacije slobodnog i nezavisnog sudstva. Stiglo je puno primedaba iz stručne javnosti, na primer, na teritorijalnu nadležnost odnosno na sudove opšte nadležnosti, budući da je u predlogu reduciran broj sudova opšte nadležnosti, pre svega na opštinskom nivou. Tu ima opravdanih primedaba i mi smo pozvali sve one, koji mogu da daju značajan doprinos da se njihove primedbe, predlozi i sugestije ugrade u zakon o sudovima i sudijama i da zaista krenemo putem afirmacije slobodnog i nezavisnog sudstva.
Ima reč gospodin Ivković, replika.
Gospodin ministar je dopustio sebi da izrekne terminski kvalifikaciju koja baš i ne priliči komunikaciji između dva gospodina i zato sam se javio za reč. Javio sam se zbog toga što je predsednik skupštinskog odbora gospodin Hiber rekao sledeću rečenicu. "U velikoj meri promenjena je kadrovska struktura". On je, kao i svaki profesor univerziteta, iskazao svoju želju za promenom kadrovske strukture, da mladi dobiju šansu da rade, angažovani, neopterećeni nekim ranijim rešenjima, i to je sigurno nešto što treba podržati apsolutno u praksi, da mladost dobije šansu da kreativno radi odgovorne poslove. Sigurno svaki građanin zemlje Srbije pozdravlja i poruku, poslednju, gospodina ministra, da treba apsolutno težiti nezavisnom, apsolutno nezavisnom pravosudnom sistemu Srbije, kao jednom osnovnom stubu države Srbije, države u kojoj će privreda mnogo bolje da radi, u kojoj će standard građana biti viši. Međutim, mnogo toga što se događalo u poslednjih 11,5 meseci upućuje na to, i zbog toga sam izrekao ono, zbog čega sam dobio tu kvalifikaciju, onako odoka sa govornice, da su sigurno termin - promene - tumačili u sistemu, nudeći krizne štabove i uvodeći svojevrsne krizne štabove i u pravosudni sistem Srbije. Zna se kako se prvoborci, koji su vraćeni, u poslednjim mesecim ponašaju prema ljudima koje suzatekli u pravosudnom sistemu Srbije, doduše, između svoja dva stručna studijska putovanja, od Češke do Engleske. Činjenica je da je u novinama pisalo da se u predlogu, u nacrtu zakona o sudstvu, predviđa da 31. decembra o.g. svim zaposlenima u pravosudnom sistemu Srbije prestaje radni odnos, a da će dva meseca ranije, po novom zakonu o sudstvu, biti raspisan konkurs, na bazi koga će biti primljeni ljudi da rade. Naravno, na konkurs mogu da konkurišu i oni koji su trenutno zaposleni, kao i oni koji nisu zaposleni, pa će im biti konkurencija. Zamolio bih gospodina ministra da nam stvarno ovde, da ne bude da idu laži sa ove govornice, kaže šta je istina u nekoj sadašnjoj verziji nacrta zakona o sudstvu. Mene to kao građanina interesuje, a i da razume zašto je vrlo opasna ta priča, da im prestaje 31. decembra radniodnos, da će svi biti na konkursu, jer ako 14 presdednika privrednih sudova potpiše kroz šta su prošli i ako nema dokaza, da će biti razrešeni pre nego što im je istekao mandat. Jasno jeda onda rečenica gospodina Hibera o promenama u kadrovskoj strukturi može biti tumačena i u onom smislu u kome mi imamo informaciju sa terena o velikim sukobima u DOS-u oko kadrovskih rešenja. Jedino nam preostaje da verujemo stvarno da će i novoprimljeni, koji će ovde biti izglasani, voditi računa o tome da sačuvaju svoj obraz, kao i ogroman broj onih koji su sada u pravosudnom sistemu Srbije.
Nastavljamo jedinstveni pretres. Reč ima narodni poslanik Stevan Gudurić.
Koleginice i kolege narodni poslanici, nekoliko meseci dobijam ove predloge, koje ste toliko istumbali na početku ove rasprave. Šef moje poslaničke grupe je rekao da se presabere taj odbor i da nam napiše šta nam u stvari predlaže, svima zajedno, jer na kraju nećemo znati za šta glasamo, jer smo dobili ovoliko materijala, a pola ne važi. Pola vaših ljudi ste dovodili u zabludu da će otprilike biti nešto, pa ste ih onda u međuvremenu šutnuli, pa nisu ništa. Gospodin Hiber, koji je, nažalost, profesor univerziteta, ovde kaže: "ne dira se lični dignitet predsednika sudova" - a šutirate ih kao krpu, zato što kažete da su njihovi sudovi neažurni, izblatite ih i smenjujete, a ne iznesete ni frtalj činjenice, ni pred odbor, a pogotovo ne pred Skupštinu, i onda on to kažei ispadne da je neko pogrešio što ide na fakultet kod njega na predavanje, a teško da ga on nešto pametno može naučiti. Pa još tako kaže nam ovde, i ostane još jedanput živ, da odbor nije napravio neke ozbiljnije greške, verovatno je smatrao da je sve ovo što su radili neozbiljno, pa tu ne može napraviti ozbiljnu grešku. Gospodin Jovanović je pričao ovde nešto, što vi niste našli, odmah na početku zasedanja, i ovog, a i Saveznog parlamenta, kada ste prvo lopove, ubice, kriminalce i teroriste amnestirali, niste našli političke zatvorenike u apsi, a sada ih ima koliko god hoćete, znači, u ovom trenutku ima najviše političkih zatvorenika, od vremena Golog otoka, u demokratiji. Onaj što je otišao malopre, pa je i on ministar, ubedi nas kako je on u svemu ovome samo ispao tehnički sekretar, čovek raspisao konkurs i pokupio papire i dao odboru. Ko je tu naivan, jeste li vi u DOS-u naivni ili je on naivan? Mi ostali teško da možemo da se upecamo na takve budalaštine. Pričalo se ovde, predsednik odbora je pričao, pa je i ministar pričao, kako su se tražila i mišljenja kolegijuma. Možda negde i jesu, ali uglavnom nisu. Znači, lagao je ministar, lagao je predsednik odbora. Nažalost, ljudi imaju ispred imena i neke titule, neprilično. Jer, za Privredni sud u Novom Sadu kaže ovako - na kolegijumu sudova Privrednog suda u Novom Sadu, koji je održan 7. septembra (to je znači bilo pre neki dan, i setite se kada smo dobili predsednika Privrednog suda u Novom Sadu, a sada ga šutirate sa tog mesta) jednoglasno je donet zaključak da nam se kolegijum pismeno obrati, i to povodom navodne tvrdnje iz rešenja o predlogu odluke broj taj i taj, od 20. jula (znači, skoro dva meseca pre toga, što niste ni tražili), koja se odnosi na rad sudije i predsednika Privrednog suda u Novom Sadu. Ona se mora okvalifikovati kao paušalna i neistinita, ili ako hoćemo srpski, kao laž, zato što je taj Privredni sud u Novom Sadu u 2000. godini u proseku završavao 1.295 predmeta više nego pre, nego u 1999. godini, što je čak za 378 rešenih predmeta više od predmeta koji su u istom periodu naznačeni za ostale privredne sudove u Srbiji i sijaset nekih drugih stvari. Isto tako kaže se - ako se ima u vidu činjenica da je Privredni sud u Novom Sadu u toku 2000. godine, a naročito od vremena stupanja na dužnost sadašnjeg predsednika suda, zakonom propisane nadležnosti faktički ostvarivao sa oko 1/3 predviđenog sudijskog kadra, navedeni podaci o svim rezultatima rada, kao i ukupno angažovanje svih zaposlenih, daju nam za pravo da sav dosadašnji rad predsednika suda ocenimo uspešnim. I da nije bilo deljenja predmeta "trange frange", kako je navedeno u onome što ste dostavili, isto tako generalna tvrdnja Odbora za pravosuđe i upravu o navodnoj raspodeli predmeta po kriterijumima, mimo zakona i poslovnika i to u odnosu na sudije i predsednika Privrednog suda u Novom Sadu, lišene su svakog osnova. Kolegijum sudova smatra da generalna ocena o radu sudova u Republici Srbiji ne može biti razlog za pojedinačno razrešenje predsednika sudova pre isteka vremena na koje su izabrani. Posebno zabrinjava svesno zaobilaženje Zakona o sudovima, član 46. do 48. u vezi sa članom 29. stav 6. Zakona, o propisanom postupku za njihovo razrešenje. Možda većina tih koje ste vi predložili, a koji, kao, nemaju politički predznak ili im je kriterijum bio da su studirali kao naš drug Čeda. A taj gospodin magistar Mile Korać, koji je bio predsednik Privrednog suda u Novom Sadu, a od danas neće biti, jer ćete vi doneti odluku - rodio se 1960. godine, a diplomirao na Pravnom fakultetu već 1982. Znači, nešto se žurio, nije kao neki koji su studirali po sedam-osam godina, da utvrde gradivo, pa je položio pravosudni ispit i postao sudija 1985, pa je 1987. prešao u okružni sud, pa je biran za sudiju, pa je 2000. biran za sudiju i predsednika Privrednog suda u Novom Sadu. Na osnovu svih činjenica koje stoje i koje postoje, jako vam je klimava argumentacija za tog čoveka, sem za to što verovatno spada u one za koje smo videli, u jednom materijalu koji je ovde već prezentiran, da imaju tu manu što nisu prihvatili. Otprilike, ovako je išlo: Batićevi su tražili - ako nećeš da budeš naš, nećeš biti. Neki su imali malo liberalniji stav, pa su rekli - ako budeš kod nas u privrednom savetu, neka si nestranačka ličnost, ostaćeš sudija. Znači, svi koje ste predložili imaju jasnu i glasnu političku oznaku. Nemojte da pričate druge priče. Ako kažete da lažem, vi nađite da gospodin Korać nije bio član SPS-a, ni one organizacije koja se krstila kao sedmi mesec itd. Znači, njemu ne stoji ta etiketa da brišete nekog komunjaru iz prethodnog vremena. Da li je to možda najstrašnija ocena novosadskom sudu? Jedna izjava gospođe Lepe Karamarković, koju ste vi ovde stavili da bude glavna: "Gospodin Mile Korać spada sigurno u tri najbolja čoveka u sudstvu u Novom Sadu." Da li je onda ocena da samo dvoje vrede, a već od trećeg nadalje ne vrede nizašta. To se može izvući iz ovakvog zaključka. Ako on spada u tri, pa i taj treći ne vredi ništa, o čemu je onda reč? Prema tome, pričajte vi to nekim drugim ljudima, kako ovo sve nije politički. Ali, na sijaset mesta smo čuli, pisale su vaše novine (uglavnom takve postoje, jer nekih drugih nema), objavile su da su se negde davale preporuke, a negde donosile odluke vaše DOS-ovske kompanije, na terenu, koje su određivale ko će šta biti. Jedino vam se događa da i u nekim solucijama baš ministri ne slušaju šta dođe od onih dole i onda predlože nešto drugo, pa se onda bunite. Zato, verovatno, ovih 40-tak promena imena. Ovi će biti, što smo od kada dobili, pa onda više neće biti. Znači, neko je uspeo za nekog da izlobira, da skinete glavu nekom koga ste predložili, a neko opstao. Komentarisati odluku vašeg sudstva u Beogradu, da se ovim belosvetskim hohštaplerima ne sudi ... (Glas iz sale: Što je dosadan.) Jauči koliko hoćeš, sestro. Verovatno te boli nešto. I mene boli, zato što onima koji su nam poubijali tolike ljude, koji su nam srušili toliku imovinu ... Ćelavi, nemoj da širiš ruke. Vi kažete da se protiv njih ne treba ni voditi postupak. To verovatno spada u deo onoga što ste dobili za zadatak, između ostalog, da nisu oni krivi, nego da je sve kriva bivša vlast što su pobijeni ti ljudi, što su porušeni svi mostovi, pa će, verovatno, po tom principu i onaj u Americi, u Trgovačkom centru, da ide u aps, i onaj iz Pentagona će da ide u aps. Primeniće vaš kriterijum. Znači, ti kojima je srušen, oni su krivi, a oni koji su rušili su nevini kao novorođenče. Vama na čast, ako je imate. Sumnjam.
Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić. Posle njega narodni poslanik Žarko Obradović.
Dame i gospodo narodni poslanici, danas raspravljamo o jednom veoma velikom predlogu, brojčano velikom, u kome je zahvaćeno u srž pravosuđa u Republici Srbiji. Rasprava je počela tako što je predstavnik vladajuće poslaničke grupe u ovoj skupštini uputio jasan nalog jednom od sudija, sudiji koji sudi u slučaju otimanja prostorija Srpske radikalne stranke, i rekao da te prostorije mora da otme od SRS-a, zato što su već 150 godina nacionalno blago. Zamislite sudiju koji je morao mnogo toga da nauči u životu, a dobije nalog od čoveka koji, na primer, ne zna da je Zemun tek 1918. godine ušao u sastav Srbije. Pa, ako je neka zgrada 150 godina nacionalno blago, ako je od tih 150 godina samo 80 godina nacionalno blago Srbije, onda se postavlja pitanje da li to gospodin štiti nacionalno blago drugih država, kao što to činite otkako ste došli na vlast? Čulo se ovde da je Srbija imala sreću da 5. oktobra promeni vlast, a ja vam kažem, iako znam da mnogo ljudi danas to gleda u Srbiji, iako znam da ćete da grakćete - kamo sreće da Srbija 5. oktobra nije promenila režim. Nije to baš ono graktanje koje sam slušao pre nekoliko meseci. Kamo sreće, onaj režim nije valjao, a ovaj režim je mnogo gori. Zašto mi danas ne možemo da raspravljamo ni o predlogu u celini, niti pojedinačno, o predlozima koje ću ovde navesti? Zato što je predsednik Upravnog odbora "Telekoma" obmanuo Narodnu skupštinu i građane Srbije. Danas, odgovarajući na moj prigovor da je povređen Poslovnik Narodne skupštine, tako što su u toku jučerašnjeg i današnjeg dana, mimo poslovničkih odredaba, uvršćivani predlozi u unapred utvrđen dnevni red, rekao je da se radi isključivo o skidanju pojedinih predloga. Nije tačno. Žao mi je što taj koji se predstavlja kao predlagač nije u sali. Recimo, predlog za područje Okružnog suda u Nišu, ovaj promenjeni predlog, danas više ne može da bude na dnevnom redu. Predlog za sudije od Zrenjanina do Loznice, koji je izmenjen juče, danas ne može da bude na dnevnom redu. Predlozi za sudiju Ustavnog suda - Slobodana Vučetića i za sudiju Vrhovnog suda - Čogurića, danas ne mogu da budu predmet rasprave. Uopšte nisu bili u predlogu dnevnog reda koji ste potpisali, mislim da vas ima 126, i na osnovu vašeg zahteva je sazvano ovo vanredno zasedanje. Naime, februara meseca smo mi već imali ovakav slučaj, to je u slučaju Leposave Karamarković, moguće da je bilo još nekih takvih slučajeva da smo poništavali odluku Narodne skupštine Republike Srbije kojima je svojevremeno prestao mandat sudije. Ali, to je bila 7. tačka dnevnog reda vanrednog zasedanja i posebno je tražena potpisima minimum trećine poslanika u Narodnoj skupštini. Ne može predlog dnevnog reda, koji kaže da se govori o predlozima odluka o prestanku funkcija, razrešenju i izboru nosilaca pravosudnih funkcija, u sebi da sadrži poništavanja dve odluke Narodne skupštine. To moraju da budu posebne tačke dnevnog reda. Da ih je predložio broj poslanika koji je potreban po Poslovniku, o njima bi moglo da se raspravlja. Danas o tome ne može da se raspravlja. Strašno je pročitati ovo što je napisao predsednik Odbora za pravosuđe i upravu. Da li bi on svog studenta pustio na ispitu da mu ovako obrazloži jedan stav? Na kraju kaže da Odbor za pravosuđe nema pravo da odluči ko je v.d. republičkog javnog tužioca, ali se pojavio čovek koji se tako predstavlja. Od broja jedan, dva i tri, on je bio broj jedan, pa Odbor za pravosuđe kaže - valjda onaj ko je broj jedan, taj će prvi. Pa, možda će i da se smenjuju, ako ne bude odgovarao taj koji će prvi. A, onaj koji će drugi, onaj koji će treći, oni čekaju da se ovaj prvi umori ili da, recimo, pokaže da je dovoljno servilan da bi zaista mogao da bude republički javni tužilac. Ne može da se popravi stanje u pravosuđu tako što ćete vi na teritoriji opština, u okviru DOS-a da se dogovarate ko će biti predsednici sudova, ko će biti sudije. Čitam u stenografskim beleškama sa sednice Odbora za pravosuđe, da je sudija koga ste sad predložili da ne bude izabran imao podršku ministara Rasima Ljajića i Vladana Batića. Čini mi se da je to rekao Ivošević, onaj vaš sudija Vrhovnog suda Srbije. Obrazlažući predlog, rekao je: "Iza ovog predloga stoje ministri Rasim Ljajić i Vladan Batić". Vi danas ne slušate ministre Rasima Ljajića i Vladana Batića. Pošto ih obojicu poznajem, znam zašto ih ne slušate. Zašto ste ih onda izabrali za ministre? Ne zaslužuju oni to narodno poverenje. Ne može stanje u pravosuđu da se popravi tako što ćete ekspresno pre dolaska Širaka u Srbiju najpre da nam najavite još jedan dečiji dodatak za našu decu, a onda da ih potpuno oslobodite odgovornosti za bombardovanje u kome su naša deca ginula. Ne može. Ako su vaše porodice bile zbrinute, bezbedne, ne možete u ime onih porodica koje nisu bile zbrinute, koje nisu bile bezbedne, u ime onih ljudi koji su s puškom u ruci čekali hoće li NATO pakt da se iskrca i oni kojima su iznad glave zavijale sirene, ne možete vi kao predstavnici građana Srbije mimo njihove volje, a videli ste kako izgleda njihova volja u pogledu sudbine Amerike, da kažete da nas oni nisu bombardovali, da su bili teroristi, da nas nisu ubijali...
Gospodine Nikoliću, gde nađoste bombardovanje na dnevnom redu?
Ja vas uopšte više i ne slušam, gospodine Maršićanin.
Ni ja vas, ali kada je tako nešto žestoko, što je van dnevnog reda...
Otkud znate šta pričam, kada ne slušate, gospodine Maršićanin?
Pa, upadne mi u uho nešto što stvarno nije tema.
Kada vam upadne nešto drugo, javite mi, da pozovem nekoga da vam vadi to što vam je upalo, jer vi ne zaslužujete ništa bolje. Samo se babe preko plota svađaju ovako kao što se vi svađate sa poslanicima.
Ne svađam se, samo vam izričem drugu opomenu.
Možete da radite šta hoćete, ja sam od vas navikao na gore stvari. Ne zaboravite, ovo je vanredno zasedanje, to može da vam važi dok završim ovaj svoj govor, jer ionako više nemam razloga da se javljam za reč.
Ali, ni prvi put niste imali veći razlog.
Razmislite malo, gospodine Maršićanin, gledao sam vas kako hrabro napadate Đinđića i njegovu bulumentu, a juče ste mi rekli da ih niste napadali kao predsednik Narodne skupštine, nego kao potpredsednik DSS-a. Razmislite malo o tome, gospodine Maršićanin. Ako se duplo vidite u ogledalu ne morate da nastupate kao dvostruka ličnost, valjda vam nije psiha toliko poremećena. I dakle, da završim, pošto vi argumente nećete da slušate.
Pokušaću.
Imali smo partijske sudije i partijske sudove, sada ćemo imati NATO sudije i NATO sudove. Ovim predlozima vi dovršavate jedan posao koji vam je naredio NATO pakt, da potpuno preuzme i zakonodavnu, i izvršnu i sudsku vlast. Do sada nije imao u svojim rukama sudsku vlast, imala ju je vladajuća oligarhija u zemlji, u velikoj meri, ali NATO pakt nije imao sudsku vlast u svojim rukama. NATO pakt se sveti za presude zlikovcima iz NATO pakta izrečene na teritoriji Republike Srbije, kada su sudije imale hrabrosti da kažu ko je zlikovac, a ko je žrtva terorističkog napada. Sada ih amnestirate i još dovodite sudije, a nemam vremena da vam čitam o tome šta je sve Slobodan Vučetić izjavljivao i dok je bio sudija i sada dok se priprema za sudiju, kojima je isključivi cilj da razbiju SRJ. U vreme svađa Miloševića i Đukanovića, Vučetić je optuživao Miloševića, a Crna Gora je tada bila divna. Sada, u vreme svađa Koštunice i Đukanovića, sada je dobar Koštunica, a ne valja Đukanović. U svakom slučaju, zadatak Slobodana Vučetića koji vam je ... (Predsednik: Vreme.) ... diplomiranog ekonomistu kao sekretar partijskog komiteta Gradskog odbora za pravosuđe predložio za predsednika Ustavnog suda, to je onaj koji je najodgovorniji što vam je ekonomista predsednik Ustavnog suda. U svakom slučaju, takvog čoveka, koga je bilo sramota da se žali na odluku Narodne skupštine kojom je razrešen sa mesta sudije Ustavnog suda, vi sada vraćate posle dve godine, a jeste li ga uopšte pitali da li mu je bilo teško za ove dve godine dok je bio na istom platnom spisku na kome i mnogi vaši poslanici, a novac stizao iz Segedina i Budimpešte. Hvala najlepše.
Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović, a posle njega narodni poslanik Živodarka Dacin.
Poštovani gospodine predsedniče, predsedništvo i kolege poslanici, danas na vanrednom zasedanju Skupštine Republike Srbije govorimo o promenama u pravosuđu, o prestanku funkcija, o razrešenju i izboru nosilaca pravosudnih funkcija. To bi trebalo da govori u prilog značaju ovog pitanja, kao i podatak da smo kao skupština u ovom sazivu jedanput ili dvaput već tokom proleća raspravljali o ovom pitanju. Postavlja se jedno suštinsko pitanje i pred nama poslanicima i pred građanima Srbije - da li će promene u pravosuđu koje će danas biti vršene, ili pak one koje su već učinjene, za građane Srbije značiti boljitak, veću pravnu sigurnost, vladavinu prava, izgradnju nezavisnog kompetentnog pravnog sistema države, jednom rečju, biti korak napred u odnosu na prethodno stanje. Ako je suditi po onome što je do sada učinjeno od strane DOS-ovske vlasti, odgovor je negativan i teško će današnje razrešenje i imenovanje išta promeniti, sem na gore. Moju ocenu potvrđuju i rezultati istraživanja javnog mnjenja, objavljeni pre nekoliko dana u štampi, koji pokazuju da je 51% građana Srbije izrazito nezadovoljno radom postojeće vlasti na uspostavljanju pravne države, svega 14% je zadovoljno, a ostatak je neopredeljen. To je povećanje za oko 20% nezadovoljnih građana Srbije, u odnosu na jun ove godine. Ovako veliko nezadovoljstvo građana Srbije posledica je stanja u kome se nalazi naša pravna država, posledica je načina izbora ljudi u pravosuđu, gde je partijski, DOS-ov kriterijumdominantan u odnosu na stručne kriterijume. To je i posledica načina rada, čućeš, kolega poslaniče, nosilaca pravosudnih funkcija, odnosno načina primene propisa koje su dužni da primenjuju. U Srbiji ne postoji podeljenost i nezavisnost sudske vlasti u odnosu na izvršnu i zakonodavnu i svako se svakome meša u posao, a najmanje u ono što bi trebalo i ono što mu pripada. Kako se može govoriti o pravnoj državi, kada je već više meseci voljom DOS-a blokiran rad Republičkog ustavnog suda, kako bi se izbegla ustavno-sudska kontrola nad radom Skupštine i Vlade. Kako govoriti o pravnoj državi kada je građanin, prethodni predsednik Srbije i Jugoslavije, gospodin Slobodan Milošević uhapšen bez sudskog naloga, zatim, na osnovu jedne protivustavne i protivzakonite odluke, kidnapovan iz istražnog zatvora i isporučen Haškom tribunalu. Niko iz pravosuđa nije imao hrabrosti i profesionalne časti, a pogotovu nosioci najodgovornijih funkcija, da osudi jedan takav čin. Nabrojati neodmerene, neodgovorne, neprofesionalne izjave ministara i predsednika Vlade o sudskoj vlasti, gotovo je nemoguće, koliko ih ima. Ipak, kurioziteta radi, treba pomenuti izjavu ministra policije koji je, verovatno, odlično upoznat sa stanjem u pravosuđu Srbije i ljudima koji tu rade, izjavio da sudovi u Srbiji mogu da sude optuženima zaratne zločine. Umesto da istražuje i rešava naraslu korupciju i kriminal i da reši makar jedno od 12 nerazjašnjenih ubistava počinjenih ove godine, on govori o sudstvu Srbije. O želji MUP-a da se meša u rad pravne države, odnosno da na nju utiče, govori podatak da Ministarstvo treba da traži saglasnost Vlade da postupi, da primeni zakon i sudsku odluku i da uhapsi teroristu Tačija koji je odlukom sudskih organa osuđen na 10 godina i to naših sudskih organa. Poštovane kolege poslanici, najodgovorniji ljudi u pravosuđu Srbije smenjuju se bez kriterijuma, uz nepoštovanje zakonskih odredaba i primenu kriterijuma pripadnosti DOS-u, kao jedinog univerzalnog i jedinog važećeg. To potvrđuje i pismo kolegijuma predsednika privrednih sudova u Srbiji od pre nekoliko dana, koji tvrde da postoje brojni primeriproceduralnih i suštinskih propusta u postupku razrešenja predsednika sudova, jer je tvrdnja da političko preispitivanje rada sudova, predsednika i sudija, predstavlja pritisak na pravosuđe i ne doprinosi nezavisnosti sudija i autonomnosti pravosuđa. Svojevrsna neozbiljnost u radu oko razrešenja i imenovanja ljudi u pravosuđu manifestovana je i na sednici Odbora, na kojoj je zatraženo da se sa već utvrđenog spiska kandidata skinu predsednici sudova u Novom Kneževcu, Aranđelovcu, Kraljevu, Novom Pazaru, Alibunaru, Kovačici, Pirotu, Žagubici, Rekovcu, Šapcu, Loznici ili danas u Nišu. A kako izgleda kandidovanje? Kako se biraju kandidati za pravosudne funkcije, govori sledeće: prilikom predlaganja sudija čulo se na Odboru za prvosuđe i upravu da su sve članice DOS-a ili većina saglasne o predlogu za izbor nosilaca pravosudnih funkcija, ili da lokalna vlast, naravno DOS-ovska, insistira na određenom predlogu; niko nije pokušao, ili skoro niko, da kaže o kvalitetima predloženih kandidata, o njihovom radnom iskustvu, broju rešenih ili nerešenih slučajeva, o ugledu, moralnom i profesionalnom, koji oni uživaju; u suštini o tome niko nije govorio, važno je bilo da je postignuta saglasnost unutar koalicije. Kakvih kandidata ima i o kojim je stručnjacima reč govore podaci koji su se mogli čuti na Odboru, a i do kojih se može doći gledajući ovaj materijal. Među predloženim kandidatima za predsednike sudova ima i onih koji nikada nisu bili sudije, deset ili jedanaest, koji nisu bili sudije. Mnogo kandidata, preko 30, nije iz suda za koji su predloženi. O stručnim kvalitetima govore podaci o proseku ocene i dužini studiranja. Primera radi, za predsednike sudova se predalažu kandidati čiji je prosek ocena 6,71, 6,33, 6,68, 6,56, 6,16 itd, a koji su Pravni fakultet studirali, 8,9 ili 10 godina. Neki kandidati su sa malo godina radnog staža predloženi za predsednike sudova, znači na vrlo odgovorne dužnosti. Neki su ocenjeni kao nestručni, neki nepodobni kao ličnosti ili se protiv njih vodio krivični postupak. O načinu predlaganja kandidata, o odlučivanju, pristrasnosti, partijskoj kontroli, govore i podaci koji su se mogli čuti i na Odboru, da je oko predloženih kandidata postignuta veća ili manja, ali u svakom slučaju saglasnost DOS-a, da su se dogovorili oko kandidata. Oko stručne javnosti, na jednoj sednici Odbora predstavnik Vrhovnog suda izrazi nepoverenje prema kandidatu za predsednika jednog suda, predlog biva povučen, da bi se na sledećoj sednici ponovo pojavio, ovaj put kao predlog Ministarstva pravde i lokalne samouprave i, naravno, poslanička većina, odnosno većina u tom odboru taj predlog izglasa, da bina sledećoj sednici Odbora taj predlog bio ponovo povučen. Politička lojalnost DOS-ovcima pretvorila se, nažalost po Srbiju i njene građane, u osnovni kriterijum u pravosuđu. Zato i ne čudi što se obećana reforma pravosudnog sistema pretvorila u masovnu smenu više stotina ljudi sa pravosudnih i tužilačkih funkcija. Ti ljudi nisu dobili podršku DOS-a. Nisu dobili njihovu partijsku podršku ili su odbili da ispunjavaju partijske zahteve DOS-a. Nisam ubeđen da će promene u pravosuđu, tužilaštvu i sudovima, koje će skupštinska većina izglasati,išta značiti u pozitivnom smeru za Srbiju. U to su, nadam se, pored nas socijalista ubeđeni i građani Srbije. Zato ove promene ne mogu dobiti podršku nas socijalista. Sasvim na kraju, predsednik Vlade Republike Srbije, prilikom izbora vlade i predstavljanja programa, rekao je da je cilj vlade da uspostavi nezavisno sudstvo kao jedan od stubova za kontrolu vlasti. Pošto se vidi da od nezavisnog sudstva nema ništa, a to potvrđuje i mišljenje građana, logično je što nam je država ovakva kakva jeste, sa korupcijom i kriminalom na svakom koraku i, naravno, bez mogućnostikontrole vlasti. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Živodarka Dacin, a posle nje narodni poslanik Radojko Petrić.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, evo, prošlo je već negde devet meseci od kada je konstituisana nova vlada i od kada su formirana sva resorna ministarstva, pa isto tako i ovo naše Ministarstvo za pravosuđe i lokalnu samoupravu. Rekla bih da u predizbornim obećanjima i naša izabrana vlada, kao i resorna ministarstva vrlo su afirmativno delovali na građane, pa moram da priznam i na mene, i to su građani na kraju svojim glasovima i pokazali, te je tako DOS dobio poverenje većine i dobio mogućnost da vlada i da sve one loše postupke iz prošlog režima ispravi. U oblasti Ministarstva za pravosuđe, ono što je najvažnije, bile su obećane značajne reforme u pravosuđu, bilo je obećano nezavisno sudstvo, dakle sudstvo koje će biti oslobođeno uticaja bilo kog sloja političke opcije ili možda političke dominacije. Naravno, nema značajnog povećanja standarda zaposlenih u sudu, kako bi ljudi prosto bili relaksirani i mogli bez ikakvih pritisaka i opterećenja da pravilno donesu svoje odluke. Od gospodina ministra Batića čuli smo da je nešto malo došlo do porasta standarda zaposlenih u sudu, ali znajući ljude iz svoje sredine, znam da to apsolutno nije dovoljno i da ne može zadovoljiti potrebe zbog odgovornosti posla kojim se bave. Od svega ovoga, mi danas imamo, kao i u nekoliko navrata do sada, samo nekih par personalnih potreba gde smo u dve, tri sednice unazad govorili o promenama nekih funkcija u sudovima ili u tužilaštvu, i to u svim sudovima po hijerarhiji. Dakle, praktično sva ta reforma pravosuđa koja je postojala, smatram da je devet meseci ipak vreme sasvim dovoljno da počnu da se osete prvi rezultati realizacije iz obećanog programa. U ovom, reforma se svela praktično na masovnu smenu ljudi sa pravosudnim i tužilačkim funkcijama. Čak se dovode i ljudi koji do sada nisu imali iskustva niti u sudu, niti u tužilaštvu, niti u pravobranilaštvu. Pitanje koje zaista nisam htela da postavim, ali mi je bilo drago, jer prosto stalno očekujem da će svaki ministar i svako ko izađe, za bilo koji problem reći da je kriv stari režim, a sada nam je definitivno jasno da je stari režim kriv zašto su nam stotine ili hiljade advokatskih kancelarija nikle u poslednjih desetak godina, sada je stari režim kriv zašto se i ti advokati vraćaju u sudove. To je pitanje koje ovako mogu da kažem, da me je dosta učinilo zadovoljnim jer u suštini mi znamo da je za sve kriv stari režim, ali devet meseci na republičkom nivou vaše vlasti, godinu dana na saveznom nivou, ako ne bude izbora još dve ili tri godine, a bude neuspeha, verovatno će uvek biti odgovor - kriv je neki stari režim koji je već prošao. Pitam se zašto se sve to ovako radi. Da li je moguće da baš apsolutno niko od smenjenih ljudi nije posedovao nijedan stručni kvalitet, sposobnost i efikasnost u radu, a da će sve to novopostavljeni a priori u svojim referencama posedovati. Pitam se, šta su svi ovi sudovi radili, ovih devet meseci i da li su uopšte radili, kada evo tek sada u velikom broju sudova postavljamo ljude. A, naročito se postavlja pitanje urgentnosti, odjednom brzo imenovanje svih ovih ljudi, tako da je morala da se zakaže i ova vanredna sednica i bilo je i suviše dugo vreme, još nekih desetak dana do početka redovnog zasedanja ove skupštine. Vrlo je čudno vreme u kome smo, a moram da kažem da su čudni i ljudi. Rečeno je da će se ljudi birati isključivo po svojim stručnim referencama, dokazanim u radu, a svelo se, nažalost, ipak sve na mišljenje lokalnog DOS-a i na slanje preporuke ministru. Ovo već više nije nikakva tajna, jer za veliki broj slučajeva smo u sredstvima javnog informisanja mogli da vidimo da se radi o odluci ili o preporuci lokalnog DOS-a, ili da li je sasvim slučajno što, od kada je gospodin Batić postavljen za resornog ministra, od svih profesija najveći broj pravnika i sudija se učlanjuju upravo u Demohrišćansku stranku Srbije. Ljudski mogu to da prihvatim i verovatno su to ambiciozni ljudi koji smatraju da će sa nekom političkom podobnošću doći do funkcije u sudu, jer to nije samo slučaj sa Ministarstvom za pravosuđe, nego je prosto slučaj sa svim ministarstvima,od ovih 18 u koaliciji, da su ljudi to činili. U ovih devet meseci mnogo puta naše pravosuđe nije položilo svoj ispit zakonitosti. Setimo se samo onoga što svi apsolutno znaju, a to su kompletna događanja vezana za Slobodana Miloševića. Obični građani sve to doživljavaju kao haos, jer priznaćete nema funkcionisanja nijedne države bez poštovanjazakona. Slažem se i sa time, i ovde je u par navrata rečeno da važeći zakoni nisu validni, nisu dobri i zašto onda nismo išli obrnutim redom, prvo da smo promenili te zakone i onda uradili sve ove ostale događaje. Ali kakvi god da su, dobri ili loši, oni su naši i dok god su na snazi mi ih prosto moramo poštovati. Postoji jedna neverica i skepsa, zapravo ostavlja golem utisak da se rad sudova prioritno sveo na obračun sa političkim neistomišljenicima. Pitam vas da li ste sasvim sigurni da su svi sada već stari, smenjeni ljudi bili pristalice i poslušnici bivšeg režima? Tvrdim vam da to nije bilo tako. To su samo ljudi koji su profesionalno obavljali posao onako kako su znali i umeli, a ne kažem da je to najbolje, ali ne kažem i da je to najgore. Molim vas, velika je greška tražiti bilo kakvu političku podobnost, imajući za preduslov da je najvažnije nezavisno sudstvo, jer ako svi zajednički želimo dobro ovim novopostavljenim ljudima moramo da mislimo šta će se desiti tim ljudima sutra kada bilo ko bude na vlasti. Lično sam ubeđena da bi mnogo veći efekat bio da se desila ta reforma u pravosuđu i da su svi zaposleni u pravosuđu od zakonskih akata, pa i preko svog standarda osetili, nego što uvek raspravljamo o nekim personalnim promenama. Lično zaista ne mogu ništa da kažem ni o jednom pojedincu, jer je vrlo nezahvalno i ne bih sebi dozvolila da govorim o ljudima koje ne poznajem, ni dobro, a još manje ono drugo.
Reč ima narodni poslanik Radojko Petrić, a posle njega narodni poslanik Rajko Baralić.
Poštovano predsedništvo, poštovani poslanici, danas kada razmatramo predloge odluka o prestanku funkcija, razrešenju i izboru nosilaca pravosudnih funkcija jasno vidimo da DOS-ovska vlast nastavlja sa masovnom smenom čelnih ljudi na sudijskim i javnotužilačkim funkcijama i da dovodi na te položaje DOS-u politički lojalne ljude. Obećana reforma pravosudnog sistema svela se samo na masovnu smenu više stotina ljudi sa pravosudnih funkcija. Kako govoriti o reformama pravosudnog sistema koji treba da pripremi i sprovede Vlada koja sama donosi protivustavne i protivzakonite odluke. Vidovdan 2001. godine neće biti zaboravljen u istoriji našeg naroda. Republički ustavni sud ne funkcioniše, a to nije ni malo slučajno. Svesno se onemogućava ustavno-sudijska kontrola rada Republičke vlade i njenih institucija. Postavlja se pitanje kako mogu funkcionisati redovni sudovi kada je Ustavni sud suspendovan. Zašto se, u cilju pravne sigurnosti, ne kompletira Ustavni sud Srbije? Poznato je svima da je jedna od najvažnijih institucija u državi Ustavni sud. Vlada Srbije upravlja uredbama i dekretima i do sada je donela oko 60 uredaba, čime se postavila iznad Narodne skupštine, iznad Ustava i iznad zakona. Srbija sve više postaje politička, a ne pravna država. Nezakonito ponašanje i odlučivanje opravdava se postojanjem navodno loših zakona, a zna se da se u svakoj pravnoj državi mora poštovati zakon sve dok on postoji idok se ne promeni. Navešću jednu duhovitu, ali istinitu opasku Brane Petrovića. Kaže - vlast koja ništa ne radi više privređuje od vlasti koja se ubija od posla, ali suprotno zakonu. Na više čelnih mesta u pravosuđu postavljeni su vršioci dužnosti i takvo stanje sezadržava i dalje. To nije nimalo slučajno. Na ovaj način vlast vrši pritisak na sud i tužilaštvo. Logično je da vlast očekuje od vršilaca dužnosti predsednika sudova i vršilaca dužnosti javnih tužilaca da će udovoljavati nekim njihovim zahtevima da bi zauzvrat vršioci dužnosti bili predloženi i birani za predsednike sudova ili za javne tužioce. U stvari, vlastproba njihovu poslušnost. Zašto se umesto vršilaca dužnosti na trenutno upražnjena mesta ne postavljaju zatečeni zamenici predsednika sudova ili javnih tužilaca, što bi bilo u skladu sa važećim propisima? Sprovodi se nezapamćena politička čistka u pravosuđu. Kako drugačije tumačiti da, primera radi, samo danas razrešavamo 51 predsednika opštinskih sudova. Ista ocena prisutne kampanje može se navesti oko predloga za razrešenje šest predsednika okružnih sudova. Danas se bira 13 predsednika okružnih sudova, jer su u nekim okružnim sudovima ranije usledila razrešenja. Slika je ista i u vezi razrešenja predsednika privrednih sudova. Za današnju sednicu predloženo je da se njih 11 razreši te dužnosti. Pored razrešenja, jedan broj uglednih predsednika sudova je sam napustio te funkcije, a neki su napustili sudove. Ovo je usledilo posle javne kampanje putem sredstava javnog informisanja i nastojanja da se u očima javnosti što više diskredituju predsednici sudova birani u prethodnom periodu. Navešću primer predsednika Opštinskog suda u Prijepolju. Taj sud je uzastopno uposlednjih šest godina prvi na području Okružnog suda u Užicu, koji ima 10 područnih sudova. Kada kažem prvi, mislim na ažurnost i kvalitet, procenat potvrđivanja presuda u drugostepenom postupku, tj. prema kriterijumima kako se vrši rangiranje rada sudova. Prema istim kriterijumima, na bazi godišnjih izveštaja ovaj sud je u poslednje četiri godine bio na četvrtom i petom mestu u Srbiji. I pored navedenih rezultata, predsednik suda je pre roka na koji je izabran napustio sud i kako kaže, čisto iz dostojanstva, da ne bude u poziciji da ga neko neosnovano i tendenciozno blati i da stavlja pod sumnju njegov profesionalni i moralni nivo. Napominjem da za predloženo novokadrovsko rešenje za predsednika suda u Prijepolju nemam primedaba. Ovaj primer koji sam naveo svakako nije jedini. Naveo sam ga u cilju predočavanja javnosti kako se stvara klima za odlazak stručnih i sposobnih ljudi iz pravosuđa, a što nije u interesu građana i pravnog sistema uSrbiji. Poštovani poslanici, da li se novim postavljenjima obezbeđuje kvalitet i stručnost? Da li svi predloženi kandidati za obavljanje pravosudnih funkcija uživaju odgovarajući ugled u sredinama u kojima žive i rade? Poznato je svima da DOS na lokalnom nivou odlučuje ko će biti u pravosuđu na lokalnom nivou. Jasno je šta se stavljau prvi plan. Ne poštuje se zakonska procedura i postupak.Slušamo izjave kako su u nekim sredinama pojedini kandidati dobili podršku svih stranaka DOS-a, a sasvim je u drugom planu podrška kolegijuma suda, znači sa stručne strane. Ovih dana čitamo u štampi proteste kolegijuma pojedinih opštinskih i okružnih sudova u vezi predloženih kandidata i njihove stručne i moralne nepodobnosti da budu birani za predsednike sudova. Da li ovakva kadrovska politika i ovakvo kadrovanje vodi vladavini prava i nezavisnom sudstvu? Šta o ovakvoj pravdi može da kaže ministar pravde gospodin Batić? On je u ovoj skupštini nekoliko puta govorio o Justiciji, boginji pravde kod Rimljana. Ona je na kipovima predstavljena kao devojka sa zavezanim očima, sa mačem u jednoj ruci i terazijama u drugoj, a na postamentu piše: neka bude pravde, pa makar svet propao. Da li ministar Batić i dalje veruje u navedeni kredo, koji nam je ovde više puta citirao?
Reč ima narodni poslanik gospodin Rajko Baralić.
Poštovana potpredsednice, dame i gospodo narodni poslanici, cenjeni novinari, gospodine predsedniče Odbora za pravosuđe, prilikom izbora sudija i predsednika Opštinskog suda u Čačku za ovom govornicom rekao sam da podržavam taj izbor, jer gospodin Rade Vraničić jeste korektan čovek i ova skupština je dala poverenje i podršku tom čoveku, na zadovoljstvo Skupštine i ukupne javnosti. To me kvalifikuje da danas, kada je pred nama predlog za imenovanje javnotužilačkih funkcija, i na osnovu dokumentacije i mišljenja odbora za pravna pitanja i upravu SPS i pravnog saveta opštinskog odbora SPS u Čačku, iznesem nekoliko argumenata i probam da osporim izbor gospodina Zorana Pešića za okružnog tužioca u Čačku. Kolege narodni poslanici, dobili smo pre izvesnog vremena predlog da se za okružnog javnog tužioca u Čačku izabere gospodin Mladen Nenadić. Odbor za pravosuđe je dao pozitivno mišljenje, kao idotadašnji opštinski tužilac u Čačku. Nakon toga smo dobili jedan papir, koji ima samo jednu rečenicu, koju je potpisao gospodin Nedić: "Obaveštavam vas da povlačim dostavljen Predlog odluke o izboru opštinskih i okružnih javnih tužilaca". Među onim ljudima koji se na ovaj način odstranjuju od mogućnosti da budu birani za tužioce nalazi se i ime gospodina Mladena Nenadića. Umesto gospodina Nenadića dobili smo novi predlog, da se za okružnog javnog tužioca u Čačku izabere gospodin Zoran Pešić. Gospodin Zoran Pešić je moj poznanik, s kojim ima relativno korektne odnose, rekao bih do pre izvesnog vremena i srdačne, ali sam dužan da upozorim Narodnu skupštinu, s obzirom da se deo ove dokumentacije nalazio i u štampi ovih dana, u listu "Danas" i nekim drugim novinama. Gospodin Zoran Pešić je, između ostalog, i sekretar opštinskog odbora Demokratske stranke i član opštinske vlade, izvršnog odbora Skupštine opštine Čačak. Gospodin Zoran Pešić je kao advokat od 1995. godine do 2001. godine neblagovremenim izmirivanjem poreskih obaveza po osnovu poreza na usluge, poreza na imovinu, doprinosa za penzijsko i invalidsko osiguranje i po osnovu finansijskog prekršaja zakinuo budžet za nekoliko stotina hiljada dinara zbog neblagovremenog izmirivanja ovih obaveza. Njegova dugovanja krajempomenutih godina po ovim stavkama i po godinama iznose od nekoliko hiljada do nekoliko desetina hiljada dinara. Kamata po ovim stavkama po godinama iznosi od nekoliko stotina do nekoliko desetina hiljada dinara. Gospodin Zoran Pešić je čačanskoj javnosti, između ostalog, poznat i po tome što je kao zamenik opštinskog javnog tužioca pre 15-tak godina tadašnjeg visokog funkcionera SPO gospodina Vitomira Ćalovića gonio po službenoj dužnosti zbog izvrgavanja ruglu socijalističkog poretka. Ima još nekoliko dokumenata. Jedan od njih govori da je gospodin Zoran Pešić sačinio nekoliko fiktivnih ugovora i na taj način izbegavao poreske obaveze. Sa svojom taštom je sačinio ugovor o doživotnom izdržavanju, sve u cilju da se njegove poreske obaveze umanje ili izbegnu. Osim toga, Republička uprava javnih prihoda, Odeljenje za naplatu poreza iz Čačka, više puta se obraćalo nadležnim državnim organima, MUP-u Čačka, Opštinskom sudu i Opštinskom javnom tužilaštvu, da se omogući da se izvrši naplata poreskih dugovanja i da se spreči ono što je fiktivnim radnjama u vezi s tim preduzeo gospodin Pešić. Moram da kažem zbog sebe, zbog javnosti, da mi je veoma žao što sam bio u prilici da ovom kažem, moguće je da ću izgubiti prijatelja, ali stranačke obaveze nalažu da se o ljudima, koji se vrlo visoko kadruju, govore činjenice. Dakle, radi se o vrlo visoko eksponiranom čoveku, prisutnom u javnom životu u Čačku, radi se o visokom funkcioneru Demokratske stranke i radi se o čoveku koji treba da bude okružni tužilac za četiri opštine - Gornji Milanovac,Čačak, Guča i Ivanjica. Po Socijalističku partiju nema rizika, ni po građane Čačka, samo hoću da kažem da sam potpuno siguran da gospodin Zoran Pešić može dobro obavljati posao, ta stvar nije sporna, jer je bio zamenik opštinskog javnog tužioca nekoliko godina. Spor nastaje u nečem drugom. On se prelama u onoj ravni: da li može sebi neko da dopusti da se ovako ponaša prema državi, koju treba da štiti i to na taj način da svi ljudi, koji krše pravila, budu sankcionisani na odgovarajući način. Mislim da se gospodin Zoran Pešić nesvesno sam diskvalifikovao za ovo visoko mesto. Stav je poslaničkog kluba SPS da se o ovom izboru Skupština izjasni pojedinačno, a ne u paketu sa ostalim predloženim za okružna i opštinska tužilaštva. Zahvaljujem.
Ima reč gospodin Čedomir Jovanović, replika.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, pozvao sam se na pravo koje proizilazi iz Poslovnika, s obzirom da je moj prethodnik dao nekoliko netačnih informacija. Prezime sekretara Demokratske stranke u Čačku je Blagojević i sa prezimenom Pešić ima jedino sličnost u dva slova. Ja sam mislio da je vaše jedino neznanje, neznanje koje prati status poslaničke grupe DOS. Međutim, vi ste demonstrirali nešto što je mnogo ozbiljnije. Zbog toga vam predlažem da tu svoju dokumentaciju o gospodinu Pešiću predate predstavnicima vaše stranke u Odboru za pravosuđe i upravu, kako bi oni zajedno sa svojim kolegama poslanicima porazgovarali, i pred Parlamentom vam garantujem da poslanička grupa DOS-a neće podržati osobu koja se ponašala protivzakonito. Ali istovremeno, vi ćete pretrpeti veliki moralni udarac, ukoliko se ispostavi da te argumentacije nema, a ja unapred iskazujem veliku rezervu prema tome što ste rekli, s obzirom da ste svoj krunski dokaz, evo, na ovaj način izgubili, jer između Pešića i Blagojevića nema nikakve sličnosti, osim one koju sam vampomenuo [[Poslanik iz sale traži repliku.]]
On je dobio pravo na repliku, a vi ste izazvali repliku, a kao što znate, nema replike na repliku. Reč ima narodni poslanik, gospodin Aleksandar Vučić
Dame i gospodo narodni poslanici, složiću se u jednoj stvari sa gospodinom Jovanovićem, da se ne može i nije potrebno i nije dobro uvek kontrirati. Uostalom, mi, poslanici SRS, nemamo potrebu da ovde nekoga posebno ili naročito branimo iz sopstvenih stranačkih ili nekih sličnih razloga, jer se ne radi o ljudima iz SRS, iako su to neki želeli iz vlasti i iz opozicije da zloupotrebe, ali ću govoriti o onome što jeste suština, a to je da od temeljnih reformi, o kojima je bilo reči, u ovom slučaju nema ni govora, nema ni pomena. Naime, mesecima, pre održavanja izbora 24. septembra prošle godine, decembarskih izbora, i posle toga, slušam uvek kako će sistemski zakoni uskoro doći pred narodne poslanike, pred Narodnu skupštinu, kako ćemo o tome razgovarati, a onda posle svega ništa, i obično samo kadrovska rešenja, kadrovska problematika i kako što više svojih ljudi, odnosno tuđih ljudi zameniti svojim ljudima. I ne bi ni to bilo ništa loše, da tu nema mnogo demagogije, po kojoj se govori kako su najgori na svetu, uzgred budi rečeno, zaista ne znam ko su ti ljudi koji se menjaju, nisam imao takvu vrstu iskustava. Za veoma mali broj njih znam koji treba da se postave na ova mesta. Međutim, ovde je reč o jednoj mnogo izbiljnijoj stvari, a to je - šta se to suštinski promenilo, da li to danas ne dolaze funkcioneri stranaka na najviša mesta u domaćem pravosuđu? Dolaze, gospodin Pešić, ne znam na kojoj je funkciji u Čačku, ali znam da je član opštinske vlade i član Demokratske stranke, to svi znaju u Čačku. Da li mu je funkcija predsednik, potpredsednik, sekretar ili nema nikakvu funkciju, to nije naša stvar, ali je član te stranke. Ne možemo mi zabraniti sudijama, tužiocima, da budu simpatizeri pojedinih političkih organizacija. Neki navijaju za "Zvezdu", neki za "Partizan", neki za nekog trećeg. Ne možete to da zabranite, ali je suština u tome da nije dobro, nikako, a to su rekli i ljudi iz vlasti, koji su ovde govorili, nikako nije dobro da se stranački funkcioneri pojavljuju na najvišim pravosudnim funkcijama. Ono što su egzaktni podaci, o čemu bismo mogli da govorimo ovde, ono što možemo da vidimo iz materijala koji nam je stigao, koji je prilično štur, a to je - dužina studiranja i ocene koje su ljudi imali. Zaista neverovatno, a govoreno je kako ćemo se potruditi da u Srbiji najbolji dobiju priliku da dobiju najviše mesto, a ovde mi se čini da oni koji su bili najlošili, od onih koji su nekako prošli, dobijaju pravo i mogućnost da budu najbolji, da budu iznad svih ostalih. Ne bih ponavljao, ali je u biografijama ljudi evidentno da je najveći broj onih ljudi koji su studirali 8, 10 ili 11 godina, mnogo više nego onih četiri ili pet godina. Rekao bih još jedan primer, za koji imamo podatke, a koji sam izrekao gospodinu Hiberu, doduše u neformalnom razgovoru, ali sam računao da će pogledati i proveriti u materijalima, pa možda to promeniti. Nije se to dogodilo. Naime, iz Braničevskog okruga sam, iako ga lično ne poznajem, doneo overen prepis, da pokažem Narodnoj skupštini Republike Srbije, da vidite koga postavljate za predsednika Opštinskog suda u Žabarima. Dakle, pokazaću vam, tu se radi o overenom prepisu, sa pečatom Opštinskog suda u Žabarima (poslanik pokazuje papir) - radi se o tome da je taj čovek, koji danas treba da bude predsednik Opštinskog suda, a reč je o Branković Jugoslavu, proverio sam, nije skinut sa liste, dakle, protiv njega je pravosnažna presuda izrečena 20. juna 1998. godine. Reći ću vam zbog čega. Da je neko manje značajno ili manje simptomatično krivično delo, ne bih vam ni pominjao.Dakle, reč je o tome - "Kriv je što je dana 14. avgusta 1997. oko 23,20 časova, u glavnoj ulici u Žabarima, ispred zgrade u kojoj stanuje privatna tužilja, istu tukao (dakle, o ženi se radi) tako što je pesnicama nekoliko puta udario po glavi, od kojih udaraca je privatna tužilja, Marinović Svetlana, pala na zemlju, a zatim je nastavio da je šutira nogama po telu, nanevši joj tom prilikom povredu u vidu nagnječenja sedalnog predela sa leve strane, oguljotine kože, sa nagnječenjem obe šake i nagnječenjem mekih tkiva poglavine". Izvršeno je to i to krivično delo, pa mu sud, primenom člana tog i tog KZ SRJ i KZ Republike Srbije i ZKP-a, utvrđuje kaznu zatvora u trajanju od dva meseca. Je li to čovek za predsednika suda? Možda jeste. Mislim da to ne bi trebalo da budu argumenti koji ga na tako važno mesto preporučuju i čini mi se da to nije biografija za pohvalu. Znate, ako se tuku muškarci, to je i normalno, ali ako neko tuče ženu, složićete se da to, u krajnjoj liniji, nije normalno. Nije normalno ni svoju tući, a kamoli bilo koga drugog. Želeo bih da ukažem na još nešto, na opšte stanje u pravosuđu. Govoreno je kako dolazi konačno do stvaranja nezavisnog sudstva, kako ćemo uživati blagodeti pravne države, ili kako to Nemci zovu "reksštat", ali meni se čini da od toga nema ništa. Nema ništa zato što niko ne želi stvaranje ozbiljne pravne države. Navešću vam jedan primer od juče, koji će vas mnoge iznenaditi, možda će vas tema čak iznenaditi - radi se o onome što ste prikazivali na svim medijima o Željku Simiću. Naime, možda bi meni kao konkurentskoj političkoj organizaciji onoj organizaciji kojoj je pripadao Željko Simić odgovaralo da se tako nešto pojavi. Očigledno je, ako je već to priznao ...
Gospodine Vučiću, molim vas da se vratite na temu, koliko znam, Željko Simić nije kandidat za predsednika suda.
Molim vas da me ne prekidate, ako već ne razumete šta govorim i o čemu govorim. Molim vas, slušajte me pažljivo i shvatićete da govorim o temi, i niko drugi se u sali nije bunio, osim vas. Molim vas da me saslušate pažljivo. Meni je žao tog čoveka, žao zato što vidite da je to očigledno bolest neka i da je mesto tome da se rešava na nekom drugom mestu, ali moram da vam kažem nešto - strašno je i ono što je policija uradila, strašno. Pojavio se jedan genije, koji je podelio kasete svima, u istražnom postupku. Da je to uradilo to privatno lice, pa on odneo, i to ponudio, ali da to radi policija, a to ne može da koristi čak ni u dokaznom postupku. Da je bio pametan taj protiv koga se vodi postupak, mogao je da kaže - to sve nije tačno, samo da je to znao, i ništa mu ne bi mogli. Ništa mu vlast ne bi mogla, da je bio pametan, ali nije. Govorim vam samo o tome kako nema pravne države, kako nema pravnih principa, to je činjenica. Ako mogu neki da sude, a mogu da sude, i kao političari, i novine, i svi ostali - pravne države, vladavine prava u Srbiji nema. Govorite o Slobodanu Vučetiću. Sada je u javnosti napravljena jedna situacija kao da su, otprilike, zločinci svi oni koji slučajno neće da dozvole da Slobodan Vučetić bude sve i sja u pravosuđu Srbije. Ljudi, to je onaj isti čovek koji je bio najviši funkcioner Saveza komunista, isti čovek koji je bio najviši funkcioner SPS-a. To je čovek u čijoj se kući pisao Žabljački ustav, koji toliko kritikujete. Da li je to tačno? Tačno je i to znaju poslanici vlasti. Zašto o tome neće da govore? U čijoj se kući pisao taj Žabljački ustav? Naravno, i taj Ustav je mnogo bolji od onoga koji se sada priprema, sa konfederalnim elementima. Sada, kao da je to neki pravnički genije, kao da je to neki Mesija u kojeg niko ne sme da dirne i ni na koji drugi način. Mislim da to nisu argumenti i da o tome ne bi trebalo na takav način da se govori. Rekao bih nešto o tome da nikako nije bilo moguće da se uvaže zahtevi onoga ko je v.d. javnog tužioca i zbog toga što on to pravo nema, pa po principu nemo plus juris, to se nije moglo prihvatiti ni na koji način. Moram da kažem da je on poznat po još nečemu, što je dokaz i pravi pokazatelj kako nema pravne države u našoj Srbiji. On je čovek koji je edž officio morao da pokrene gonjenje protiv lica koja su izvršila otmicu jednog lica, u ovom slučaju se radi o Slobodanu Miloševiću, a mogao je da bude bilo ko drugi. Mogao je u Centralnom zatvoru da bude i Stakić i bilo ko drugi, a on je to morao da uradi. Morao je po službenoj dužnosti da učini. (Predsedavajuća: Vreme.) Ne samo da on to nije učinio, nego je izlazio u javnost sa obrazloženjem da je to učinjeno u krajnjoj nuždi i da zato nema razloga za pokretanje postupka. To su zaista, složićete se, neverovatne stvari. (Predsedavajuća: Gospodine Vučiću, 11. je minut. Imamo još dosta prijavljenih za diskusiju.) Čim prođe 10 minuta, vi ulazite u 11. minut. Završiću. Rekao bih samo još nešto oko retorike - ne valja ovo, ne valja ono. Ja vam sada kažem - ovde nema ni jednog sudije, ni jednog tužioca koji je radikal, koji se smenjuje ili koji se postavlja. Dakle, nemamo tu vrstu ličnog ili partijskog interesa. Ali, nemojte sa tom komunističkom retorikom kao 1945-1946. - sve pre nas nije valjalo, a sad stiže novo doba, stiže petoletka, stiže samoupravljanje, pa će svaki put nešto novo, mnogo bolje, mnogo drugačije da bude. Nije problem samo u prethodnih 60 godina. Nismo mi imali demokratiju ni pre toga. Nismo mi imali demokratiju ni u Kraljevini Jugoslaviji. (Predsedavajuća: Gospodine Vučiću, 12. minut.) Nismo imali demokratiju ni u Kraljevini SHS, ni u Kraljevini Srbije. To oni koji čitaju knjige, koji čitaju nešto iz istorije, dobro znaju. Suština je u tome da mi moramo da napravimo jedan demokratski poredak, a ovakvim izmenama, samo ovakvim promenama u kojima će druge stranke umesto nekih stranaka postavljati svoje funkcionere, svoje poslušnike ili one koji će u njihovo ime obavljati određene poslove, siguran sam da nismo ništa uradili. Naprotiv, mislim da je Srbija na potpuno pogrešnom putu i plašim se da ne zaluta mnogo daleko od puta na koji je trebalo da ode.
Reč ima narodni poslanik Boško Ristić. Sledeća je narodna poslanica Nataša Jovanović.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo poslanici, današnja vanredna sednica Skupštine Republike Srbije za temu ima vrlo važno pitanje, a to je pitanje restauracije i konstituisanja novog pravosudnog sistema. Ova skupština je dobila mandat od građana Srbije da izvrši korenitu reformu, kako društvenu, kako političku, tako i pravnu. Ali, da bi se pravne reforme kao garant svih ovih reformi sprovele, mora paralelno da se radi na promeni pravnog sistema, ali i na promeni pravosudnog sistema, što znači da moraju da se vode i promene u pravosuđu, a pre svega, moraju da se menjaju čelnici na pravosudnim funkcijama, kao garant sprovođenja zakona, garant jednakosti građana pred zakonom i garant vladavine prava. Zašto to kažem? Mi smo, kao poslanici i kao građani Srbije, zatekli državu i njen državni sistem u jednom rasulu. Zatekli smo kriminalizovanu državu, gde je uspostavljen znak jednakosti između kriminala i državnih institucija, gde su državne institucije zahvaćene mitom i korupcijom. Narod je opravdanim nezadovoljstvom 5. oktobra, zbog toga što institucije države i sistema nisu vladale, zahtevao i prinudno sproveo promenu sistema. Naravno, te promene su svoj legitimitet dobile na izborima tokom decembra meseca, upravo za ovaj skupštinski dom. Dakle, ova skupština, u ovom sazivu, ima mandat od građana da izvrši korenite promene u društvu, a tako i u pravosudnom sistemu. Moram da kažem da predložene promene, pre svega onih nosilaca pravosudnih funkcija koji su stekli zakonske uslove da im ta funkcija prestane, ali isto tako i ponašanje pojedinih nosilaca pravosudnih funkcija ukazuju na duboku umešanost prethodnog režima u dirigovanje pravosuđem u Srbiji. Dolazim iz Niša, gde su na čelu pravosudnih funkcija upravo ljudi koji su učestvovali u izbornim krađama 1996. godine, jer su upravo oni bili predsednici izbornih komisija protiv kojih su podnete krivične prijave. Niška skupština grada je prva u Srbiji koja je konstituisana pre donošenja famoznog ledž specialisa, kojim je upravo i priznata umešanost nosilaca pravosudnih funkcija u izbornu krađu. Nažalost, čelnici u pravosuđu u Nišu su i dalje oličeni upravo u tim učesnicima i inspiratorima izborne krađe 1996. godine, koja je izvela stotinak hiljada ljudi da protestuju ulicama grada Niša, jer institucije države i sistema nisu garantovale zaštitu volje građana koja je ostvarena tada na izborima. Nažalost, i dalje se u sudovima nalaze i sudije porotnicikoji su birani sa spiskova najodanijih članova SPS-a, JUL-a i drugih stranaka tadašnje koalicije. Mi se zalažemo za depolitizaciju sudstva, jer je depolitizacija sudstva upravo garant vladavine prava, da bi svi građani bili jednaki pred zakonom. Jučerašnja odluka, kojom je ova skupština oduzela imunitet poslanicima ove skupštine, je upravo sa ciljem da se svi izjednačimo pred zakonom, da se svi pozovemo na odgovornost za ono što smo uradili protiv zakona. Što se tiče predlagača koji je podneo predlog ovoj skupštini i Odboru za pravosuđe i upravu, da da mišljenje i ocenu kandidata, u smislu sposobnosti i kvalifikacija da obavljaju određenu funkciju, smatram da je Odbor za pravosuđe na faktima zasnovao svoje mišljenje. Naš cilj je da pre svega uspostavimo pravosudni sistem i ne možemo da se pozivamo na bilo kakve pravne praznine, na bilo kakvu pravnu hendikepiranost, zbog toga što zakon nije dosledno i decidno odredio način prenošenja ovlašćenja u jednoj instituciji kao što je to Republičko javno tužilaštvo. Ne možemo, zboh nepostojanja dosledne regulative, da dovedemo u pitanje državu i interese naroda. Znači, ova skupština je najviši organ vlasti u državi i ona ima ovlašćenje da ceni kandidate u pogledu ispunjenosti zakonskih uslova za obavljanje funkcije, da ceni njihovu moralnu sposobnost da vrše tu funkciju, a pre svega, imajući u vidu mišljenje sredine u kojoj žive i rade. Inače, većina ovih kandidata je dobila izuzetno povoljnu ocenu sredine u kojoj je do sada radila. Što se Niša tiče, kandidati za najviše nosioce pravosudnih funkcija nisu pripadnici stranaka niti prethodnog režima, niti sadašnjih stranaka koji imaju većinu u ovoj skupštini. Prilikom određivanja predloga kandidata predlagač je imao u vidu i njihovu stručnost, njihov dosadašnji profesionalni rad, koji predstavlja garanciju da će ovi ljudi, nezavisno od bilo kojih centara moći, dosledno sprovoditi zakone i ljudima omogućiti da budu pred zakonima jednaki. Nužna je promena nosilaca pravosudnih funkcija, ukoliko mi želimo reformu pravnog i pravosudnog sistema. Uporedo moramo da menjamo zakone jer nije dovoljno samo striktno sprovoditi zakone. Mi smo svedoci da smo imali takve zakone koji su manjinu stavljali iznad naroda, koji su dovodili u neravnopravan položaj građane Srbije pred zakonom, tako da su politički centri moći preko poluga vlasti mogli da konstruišu i manipulišu sa pravosuđem, da se vode politički procesi protiv građana, a da oni nisu imali institucije u kojima bi mogli da ostvare svoja prava. Takav primer je i gospodin Vučetić, sa pravima koja su mu uskraćena upravo u ovom visokom domu, gde je bez ikakve rasprave i procedure Ustavni sud dostavio na mišljenje ili samo na znanje ovom skupštinskom domu da se vrši razrešenje ovog vrlo sposobnog pravnika, poznatog u našoj pravnoj javnosti. Smatram da je ova skupština mesto gde treba da se otklone sve štetne posledice koje su učinjene upravo prema ovom čoveku. To garantuje vladavinu prava, to garantuje povratak poverenja u institucije države, to daje garanciju da će svi građani imati jednak tretman pred zakonom, jer najviši nosioci sudskih funkcija, pa i nosioci funkcija sudija Ustavnog suda nisu imali mogućnost da zaštite svoje pravne interese, jer upravo ta najviša institucija koja sudi zakonima i koja sudi aktima, kršila je upravo ono za šta su dali zakletvu da će poštovati. Samo se pitam čemu jalove rasprave da li su potrebne promene u pravosudnom sistemu i pitam se kome to smeta uspostavljanje pravne države, odnosno vladavine prava, jer smatram da samo mafiji i kriminalcima smeta uspostavljanje normalnog, logičnog i funkcionalnog, kao i efikasnog pravosudnog sistema. Pozivam sve vas kojima je stalo do vladavine prava i sve vas kojima je stalno do zaštite interesa naših građana da glasate za promene u pravosuđu, koje garantuju sprovođenje reformi i u ovoj vrlo osetljivoj oblasti. Naravno, prilikom ocene svakog predloga kandidata za nosioca pravosudne funkcije, cenićemo i one primedbe koje smo čuli za ovom skuštinskom govornicom. Vladajuća većina neće biti gluva za činjenice i dokaze kojima raspolažu poslanici, bilo iz koje partije da dolaze, ukoliko te činjenice i dokazi umanjuju vrednost onih koji treba da vrše ove značajne pravosudne funkcije. Znači, cenićemo svačiju sposobnost pojedinačno i donosićemo one odluke koje su u interesu naših građana i države, jer ti nosioci pravosudnih funkcija i sude u ime naroda, ali su dužni da poštuju zakone dosledno i prema svima podjednako.
Reč ima narodna poslanica Nataša Jovanović, a sledeći prijavljeni je narodni poslanik Goran Cvetanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, zaista je bespredmetno da bilo koji poslanik, a naročito mi iz SRS, kada govorimo o predlogu kandidata za nosioce sudijskih i javnotužilačkih funkcija, da razgovaramo pojedinačno o svakom predlogu, da neke posebno ističemo, naročito zbog toga što ste takvim tumbanjem, iako, kao što reče gospodin Hiber, da je Odbor za pravosuđe i upravu zasedao u protekla dva meseca, ali takvim tumbanjem i takvim kadrovisanjem, međusobnom zakrvljenošću zbog pojedinih kandidatura, napravili ste opšti haos i najbolje bi bilo da ovakve sramne kandidature i ovako sačinjene predloge povučete. Međutim, ne verujem da ćete poslušati to na čemu mi insistiramo zbog toga što ni do sada niste imali sluha za ono kako treba da se radi u Narodnoj skupštini, naročito zbog toga što ste u svojoj ostrašćenosti samo vodili računa o svojim ličnim interesima. Osnovni kriterijum u ogromnoj većini slučajeva kod kandidovanja ovih ljudi sa revidiranim spiskovima za izbor nosilaca pravosudnih funkcija su odanost i poslušnost, kao i pripadnost nekoj od konglomerata političkih partija, tzv. DOS-a. Ljude koje mi kao poslanici u Narodnoj skupštini Republike Srbije sada biramo na najodgovornije funkcije u sudovima i tužilaštvima ne preporučuju, po pravilu, znači u većini slučajeva njihov rad, njihova stručnost, već, kako oni vole da se hvale - minulim stažom u strankama tzv. DOS-a, i njihova, kako oni opet ističu - dugogodišnja borba protiv bivšeg režima. Tako se i u Kragujevcu, po pravilu, kada su u pitanju ovakvi predlozi, lokalne dosmanlije sastaju u gluvo doba noći, dogovaraju se oko kvota, svađaju se zbog svega toga i, naravno, žele da jedni drugima otmu što više u podeli, raspodeli tih kvota i da na određena mesta sudija, okružnih javnih tužilaca, zamenika okružnih javnih tužilaca, postave što više svojih aktivista i stranačkih kadrova. Pojedini kandidati se naprosto utrkuju u samoreklamiranju i u isticanju svojih kandidatura. Oni to najčešće rade preko lokalnih i drugih medija i nije to slučaj samo u Kragujevcu i u Šumadiji, već u celoj Srbiji, a najviše se hvale time kakve su im zasluge u borbi protiv bivšeg režima i kako su oni, kako kažu, bili šetači, a mnogi od njih kao svoj najveći doprinos i kao svoju najveću referencu, kao svoju najveću preporuku pri kandidovanju za neku od sudijskih funkcija, ističu to da su članovi nekakvog Društva sudija Srbije koje podržavaju i finansiraju njihovi zapadni mentori, a to je jedna parasudijska organizacija koja održava seminare po svim opštinskimi okružnim sudovima širom Srbije i koja se finansira od strane Soroš fonda, tzv. Fonda za otvoreno društvo. Ali, čak i oni iz tog Društva sudija Srbije, koji su produžena ruka DOS-a, o kome smo mi mnogo govorili, o njegovom pogubnom uticaju na pravosuđe jer su produžena ruka, vaše takve politike, zapadnjačke, američke i njihovih zapadnih saveznika, čak i oni, ocenjujući način izbora i predlaganje kandidata za nosioce najviših pravosudnih funkcija u našoj zemlji, imaju mnoge zamerke. Desilo se da oni kažu sledeće - DOS-ovski političari sada oglašavaju u štampi, a sudije treba da iz tih izjava izvuku pouku. Pre toga su ih zvali telefonom, a sada se samo oglašavaju u šampi i da je nova vlast, kako oni kažu iz tog Soroš udruženja, Društva sudija Srbije, nastavila sa nestručnim, diletantskim i nezainteresovanim odnosom prema sudstvu. Sve to u julu mesecu je, na tribini posvećenoj reformi u pravosuđu u Srbiji, konstatovao Omer Hadžiomerović, novoizabrani predsednik Društva sudija Srbije, na čije pogubno delovanje smo mi srpski radikali inače ranije ukazivali i on je čak dodao i sledeće - da je sudstvo i dalje nestručno, neažurno, korumpirano i sporo. Još i konstatuju iz tog Soroš udruženja da država utiče na sudsku vlast, u čemu prednjači, kako oni kažu, ministar pravde Vladan Batić, koji služi samo interesima svoje partije. Kad takvu ocenu o pravosuđu, o ovakvom načinu predloga izbora nosilaca najviših sudijskih pravosudnih funkcija, sudija i zamenika opštinskih i okružnih javnih tužilaca, daju oni koji su vaša produžena ruka, koji sinhronizovano deluju zajedno sa vama i sada će se naći naravno na sledećim izborima u onoj opciji koja će da doživi katastrofalan poraz, kakvu će tek onda ocenu o radu sudova da daju obični građani koji žele da zaštite svoja građanska prava. Ministar Batić, koji stalno tvrdi da on nema nikakve veze sa pravljenjem tih kadrovskih lista, da on nema nikakvog uticaja na opštinske i okružne sudove u našoj zemlji, on je u svom obraćanju 7. juna ove godine u tzv. "Nezavisnoj svetlosti", baš u vezi izbora sudija i tužilaštva, rekao sledeće: "Morali smo da razgovaramo sa lokalnim organima vlasti, sa nekim drugim ljudima, da pokušamo da izvršimo što bolju selekciju". Minsitar Batić je očigledno nezainteresovan za sve ove naše opravdane kritike i izašao je iz sale, napustio je sednicu kada se govori o ovakvoj važnoj tački dnevnog reda, ali da je tu, ja bih ga pitala i pitam ga i sada, iako nije tu: sa kojim je to ljudima selektor, tužilac i sudija Batić trebalo da razgovara? Koji su to drugi ljudi, da to nije možda kriminalac Stanko Subotić Cane ili neki drugi kriminalci koji su u tesnoj vezi, u direktnoj vezi sa sadašnjom vlasti u Srbiji i SRJ. Da to nisu svi oni kriminalci koji su našli utočište u članstvu Batićeve kombi stranke, već je i bespredmetno da se ponavlja njeno ime, da to nisu isti oni...
Gospođice, molim vas da se vratite na temu.
... protiv kojih se vodi krivični postupak za mnoga dela koja upravo sam ministar štiti. S druge strane, desilo se nešto, na opšte zgražavanje našeg naroda, čitave naše javnosti, a što su pomenule neke kolege poslanici, to je da je presudom Vrhovnog suda Srbije uložena žalba branilaca takvih zlikovaca koji su 78 dana bombardovali našu zemlju i naš narod i naneli nam tolike civilne žrtve i ogromnu materijalnu štetu. Dakle, Vrhovni sud Srbije, na čije nepristrasno odlučivanje se vi danas pozivate ovde, je uvažio žalbe branilaca Blera, Šredera, Fišera, Klintona, Madlen Olbrajt....
Gospođice Jovanović, izričem vam prvu opomenu zato što se i, pored mog upozorenja, i dalje ne držite teme dnevnog reda (poslanik Jovanović priča uporedo sa presedavajućom).
Okružni sud se usudio da ukine tu presudu, po kojoj su pravosnažnom presudom ovi zlikovci po našem zakonu osuđeni na najviše zatvorske kazne. Upravo ovakav način delovanja Vrhovnog suda Srbije, Okružnog suda u Beogradu i sve ono što vi radite samo da se što više dodvorite svojim zapadnim nalogodavcima, govori u prilog tome, možda ćete se iznenaditi vi koji ste pripadnici opozicionih stranaka ali ne verujem, jer kao što to poslanici SRS-a i celokupna naša javnost vide možda ćete da zaključite da uopšte nisu tačne informacije koje su stigle pre nekoliko dana putem državne televizije, kao i drugih medija, da je bolest "plavog jezika" uvezena iz inostranstva. To naprosto nije tačno, jer je ta bolest toliko proširena među članovima DOS-a, među celom DOS-ovskom .....
Gospođice Jovanović, na osnovu člana 101. izričem vam i drugu opomenu.
Zbog toga što vi unazad deset godina, dodvoravajući se u svom ulizištvu Amerikancima i zapadnim njihovim saveznicima, neprijateljima srpskog naroda, pokazujete da vama ....
Gospođice Jovanović, oduzimam vam reč. (Nataša Jovanović i dalje priča.) Po Poslovniku, izvolite, narodni poslanik Dragoljub Stamenković.
Molim vas da, na osnovu člana 80. stav 2, proverite kvorum, ima puno ubačenih kartica, a nema poslanika, pa čak i za vašim stolom su tri kartice, a dva poslanika.
Za našim stolom su ubačene dve kartice, moja i Šabićeva, evo proverite, dođite pogledajte. Šta gore piše, kažem vam, ima dve kartice. Možda elektronski sistem nije u redu, pozvaću službu da proveri. (Dragoljub Stamenković, sa mesta: Onda prebrojavanje.) Molim vas da, radi utvrđivanja kvoruma, ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Takođe, molim radnika iz elektronske službe da nam da objašnjenje zašto su na monitoru tri kartice, a ubačene su samo dve za stolom predsedništva. Molim službu da prebrojavanjem utvrdi da li postoji kvorum za rad Narodne skupštine, pošto očigledno narodni poslanici SRS-a nisu ubacili identifikacione kartice u svoje poslaničke jedinice, a sami su insistirali na utvrđivanju kvoruma, čime takođe čine povredu Poslovnika. Konstatujem da imamo kvorum i da možemo nastaviti rad. Reč ima narodni poslanik Goran Cvetanović, a posle njega narodni poslanik Slobodan Janjić. Izvolite, šteta, nemate publiku sada.
Vi ste mi publika, nema potrebe uopšte to moji i da čuju, oni to već sve znaju. Dame i gospodo narodni poslanici, analize koje su vršene u Leskovcu u zadnjem vremenskom periodu pokazuju da stanjem u opštini Leskovac, nisu ni 5% Leskovčana zadovoljni. Analize koje su urađene pokazuju da je za nove izbore preko 38% Leskovčana, a protiv 20%. Čak 90% ispitanika ocenjuje da je stanje u pravosuđu loše i bez značajnih promena. S obzirom da je predlagač, dr Hiber, već rekao da je promenjena kadrovska struktura samim ovim dnevnim redom, kao i da su to reformske promene, da vidimo konkretno o kakvim se to promenama radi. Pre svega, sada trenutno na funkcijama predsednika sudova supredsednik Privrednog suda, a zet je gradonačelnika Leskovca, gospodina Živkovića, koji je član Demokratske stranke. Verovatno zbog toga tih devet meseci nisu ni reformske promene urađene. Što se tiče predsednika Okružnog suda u Leskovcu, on je bio ranije ministar pravde i, s obzirom da su mu zetovi sudije, verovatno zbog toga i on nije promenjen do sada, ali, dobro, tu možda ima nekih opravdanja. Jednostavno se pitam šta je sa gospodinom Milanom Stojanovićem, koji je predsednik Opštinskog suda u Leskovcu i koji je duži vremenski period, od 5. oktobra, na lečenju na neuropsihijatriji, tako da nijedan od lekara nije u stanju da mu da otpusnu listu, jer faktički lečenje nije sanirano i iznenađen sam zbog čega do tih promena nije došlo. Da vidimo ove promene koje su sada, kakve su. Pre svega ako pogledate, što se tiče Jablaničkog okruga, odnosno Leskovca, sem jednog jedinog časnog izuzetka, a to je što se tiče predsednika Opštinskog suda u Leskovcu, Miodraga, a ovde je ili štamparska greška ili očigledno predlagači ne znaju ni prezime njihovog predstavnika, Jankovića, koji je isto član Demokratske stranke, jedini je on sudija već u tom Opštinskom sudu. Svi ostali, bilo da se radi o Okružnom sudu u Leskovcu, bilo da se radi o Lebanu, oni čak nisu ni sudije tih sudova. Znači, prvo je trebalo da budu izabrani za sudije, a tek kasnije da budu postavljeni za predsednike sudova, tako da je već jasno o kakvim kandidatima se radi. Očigledno je gospodin Batić tražio pre svega sudije da učlani u svoju stranku, ali očigledno ljudi imaju viziju da je on kratkog veka, pa nisu hteli da se učlane i onda je pozajmica od najbližih koalicionih partnera iz Demokratske stranke urađena trenutno. Ja ću vas upoznatisa nekoliko primera koji su predloženi, a pre svega za sudiju Okružnog suda u Leskovcu bira se Jovica Ilić, advokat, znači Advokatska komora Niš. Znači, on nije ni sudija, a kamoli nešto više. Povodom toga sam dobio dopis, a dobili su mnogi pored mene, i to su dobili pre svega Narodna skupština, predsednik Vrhovnog suda Srbije, kao i ministar pravde i lokalne samouprave Srbije, i to sa potpisom odbornika DOS-a i Skupštine opštine Leskovca. U dopisu se kaže: "Nakon 5. oktobra 2000. godine, suprotno predizbornom obećanju DOS-a da će se izvršiti korenite, demokratske promene u društvu i da će na najodgovornija mesta u pavosuđu izabrati stručne, kompetentne i poštene ljude, došlo je do podela stranačkih kvota, gde su po principu podele ratnog plena, nepotizma i uskoličnih interesa sastavljene kadrovske liste DOS-a za Leskovac. U kadrovanju su iznevereni osnovni ljudski, moralni i demokratski principi. Ovom prilikom ukazujemo samo na jedan takav primer za nosioca pravosudne funkcije u Leskovcu. Za predsednika Okružnog suda u Leskovcu predložen je advokat Jovica Ilić, kao član jedne od stranaka DOS-a. Gospodin Ilić je bio sudija Opštinskog suda u Leskovcu u periodu od 1984. do 1991. godine, kada je osnovao advokatsku kancelariju. I kao sudija i kao advokat nikada nije slovio za stručnjaka, a opšte je mišljenje da su njegovi moralni i ljudski kvaliteti sumnjivi. Zbog više nestručnih i nesavesnih postupaka u sudskim predmetima, o čemu je bio upoznat ceo kolektiv, pozvan je na razgovor 1991. godine od strane predsednika Okružnog suda u Leskovcu. Tada mu je ukazano na njegovo nedopustivo ponašanje i savetovano da mora da podnese ostavku kako ne bi bio razrešen te sudijske funkcije i kako se ne bi vodili neki drugi postupci protiv njega. U to vreme nije bilo popularno po režim da se razrešavaju nosioci državnih pravosudnih funkcija, jer bi to umanjilo ugled tadašnjeg režima. Kao advokat gospodin Ilić nije napravio neku karijeru, ali je nakon pobede DOS-a izronio odnekud i ušao u nečiju kadrovsku kvotu. Predlažemo da od nadležne službe DB i predsednika Okružnog suda u Leskovcu pribavite izveštaj zbog čega je gospodin Ilić morao da podnese ostavku na sudijsku funkciju 1991. godine, pa će svima biti jasno. U ime istinskih i demokratskih promena, izgradnje pravne države i ostvarenja načela samostalnosti i nezavisnih sudija i sudova, molimo da razmotrite napred izneto, te kao odgovorni činioci u postupku izbora nosilaca pravosudnih funkcija preduzmete sve mere, pošto je potrebno da se na ta mesta izaberu najbolji ljudi, uz pomoć kojih će biti moguće ostvarenje napred navedenih načela". Ako vaši odbornici DOS-a to kažu o vašim predstavnicima i vašim kandidatima, nama srpskim radikalima zaista ne ostaje šta da se doda. Već sam rekao da je to dostavljeno 27. avgusta2001. godine Narodnoj skupštini, predsedniku Vrhovnog suda Srbije i ministru pravde. Izvolite i proverite. Imate dovoljno mogućnosti da proverite i da se uverite. Što se tiče daljih vaših kandidata, možemo i o tome da raspravljamo. U nedelju sam bio u Lebanu, s obzirom da 4. novembra treba izbori tamo da budu na lokalnom nivou i tamo je Demokratska stranka stavila svoj kadar, a to je gospodin Borivoje Kocić, advokat. Verovatno je odličan kandidat, mada već čujem da je dogradio kuću na opštinskom zemljištu i verovatno će to sada da verifikuje, a s obzirom da vi kažete da je odličan kandidat, na kraju ću da vam kažem gde slobodno možete da ga nađete, od sedam dana pet dana sigurno se nalazi u lokalnim kafanama u Lebanu.
Pravo na repliku, gospodin Jovanović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, veoma pažljivo sam slušao sve prethodne kritike, zabeležio slučaj Čačka, slučaj Žabara, uz ranije slučajeve Smedereva i Vranja, i zamolio vas da našem radu doprinesete sa adekvatnom dokumentacijom i pozivam poslanika Srpske radikalne stranke iz Leskovca da nam učini dostupnim ove podatke sa kojima raspolaže. Istovremeno, najodlučnije demantujem to što ste vi rekli, pozivajući se na neimenovane odbornike DOS-a, koji su našli za shodno da pišu vama, protiv kojih su se borili, a ne nama koji ih ovde predstavljamo. Što se tiče Opštinskog suda iz Lebana,to rešenje čak i nije na dnevnom redu ove sednice. Dakle, još jedna gruba insinuacija, koja nama kao poslanicima nikako ne može odgovarati, jer mi tragamo za najboljim rešenjima. Izvolite, recite koji je dobar predlog za Lebane, izvolite recite koji je dobar predlog za Leskovac. Nemojte na ovakav način dovoditi u pitanje ljudske sudbine, jer je to i suviše ponižavajuće za srpski parlament. Vi ste lekar, a ovde ste prekršili sveto pravilo lekarske etike koje lekaru ne dopušta da govori o svom pacijentu.
Pošto je do 19,30 ograničeno radno vreme po Poslovniku, sledeći govornik ne može iskoristiti svojih deset minuta koji mu pripadaju po Poslovniku. Nastavićemo rad sutra u 10,00 časova. Nastavljamo jedinstven pretres o predlozima odluka o predstanku funkcija, razrešenju i izboru nosilaca pravosudnih funkcija.