Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram sednicu Devetog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 112 narodnih poslanika. Podsećam vas da je članom 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine predviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine prilikom usvajanja zapisnika postoji ako je na sednici prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 139 narodnih poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine, u smislu člana 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine. Molim poslanike da poštuju radno vreme i početak rada parlamenta u 10.00 časova i da sve ostale obaveze usklade sa odredbama Poslovnika, dakle, odbore i poslaničke grupe da drže pre početka sednice koja je zakazana u 10.00 časova, kako je to predviđeno i Poslovnikom o radu Narodne skupštine. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika? Izvolite. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović. Izvolite.
Hvala predsednice. Uvaženi narodni poslanici, moje poslaničko pitanje se postavlja Ministarstvu zdravlja i Ministarstvu finansija, a razlog zbog čega se ovo poslaničko pitanje postavlja se vezuje za funkcionisanje sistema zdravstvene zaštite u Užicu i na teritoriji Zlatiborskog okruga. Naime, Zdravstveni centar u Užicu je osnovan 1990. godine i pokriva područje Zlatiborskog okruga koji ima negde otprilike oko 300.000 stanovnika. Zamolio bih samo, ako može, predsednice, samo malo da se obezbede uslovi da bih pitanje mogao da postavim.
Što se mene tiče, može, što se tiče poslanika ne znam.
Zahvljujem se. Dakle, Zlatiborski okrug broji negde oko 300.000 stanovnika. Sistem zdravstvene zaštite se pruža preko Zdravstvenog centra u čijem sistemu posluje i radi 10 domova zdravlja i tri bolnice. Četiri hiljade zaposlenih u Zdravstvenom centru ostvaruju one poslove i realizuju one poslove koji su od fundamentalnog značaja za pružanje zdravstvene zaštite svim korisnicima na teritoriji Zlatiborskog okruga. Međutim, u zadnje vreme, zbog nasleđenih i nagomilanih problema, Zdravstveni centar u Užicu i kompletan sistem pružanja zdravstvenih usluga je u ozbiljnom problemu. Ministarstvo zdravlja je na vreme na te probleme reagovalo, imajući u vidu da su problemi nasleđeni, i to u dužem vremenskom periodu unazad i da su u zadnje vreme multiplicirali i kulminirali, u tom smislu reči što se postavlja pitanje da li će uopšte sistem pružanja zdravstvenih usluga i dalje biti moguć, odnosno da li će možda doći do kolapsa pružanja zdravstvenih usluga na nivou Zlatiborskog okruga. O čemu se radi? Trenutno Zdravstveni centar u Užicu ima blokadu računa od oko devet miliona dinara sa tendencijom rasta zaduženja, odnosno blokade tog računa. Upravo ovaj sistem rada koji je, nažalost, onemogućen, a pre svega je onemogućeno ono što podrazumeva urgentna postupanja od strane kako Opšte bolnice u Užicu, tako i Doma zdravlja u Užicu koji broji negde oko 500 zaposlenih, predstavlja opasnost da se čak transportuju i bolesnici kojima je urgentna potreba lečenja i dijagnostifikovanja ne samo u Užicu, već i dalje u Beogradu. Mi imamo problem što je pri Domu zdravlja koji ima vozni park od 20 i nekoliko vozila trenutna situacija da se vozila zbog ovih finansijskih problema ne mogu registrovati. Čim se ne mogu registrovati, ne mogu se ni koristiti, što znači da upućivanje pacijenata na hemodijalizu, na usluge višeg nivoa zdravstvene zaštite pri Kliničkom centru u Beogradu i dalje - takođe postaju onemogućene. Patronažna služba takođe neće moći da funkcioniše na adekvatan način. Kulminacija je nastupila u zadnjih nekoliko dana zbog toga što se čak ni receptura ne može sprovoditi na način koji je zakonom propisan, zbog toga što se čak dešava situacija koja je paradoksalna, a to je da obrazaca recepata više nema. Ono što još više alarmantnom čini ovu situaciju jeste činjenica da se preko Zdravstvenog centra u Užicu obavlja sistem kompletnih javnih nabavki, pa se postavlja pitanje – da li će uopšte dobavljači lekova i svega ostalog, imajući u vidu ovako veliko zaduženje, nastaviti sa dostavom lekova, sanitetskog materijala i svega ostalog što je pacijentima neophodno potrebno? Takođe se postavlja pitanje kako će se funkcionisati bez plaćanja koja su inače bila redovna i uredna od strane Republičkog zavoda za zdravstvenu zaštitu, obzirom da ni ovaj zavod ne vrši plaćanje, obzirom na finansijske probleme zdravstvenog centra. Imajući u vidu da je Ministarstvo zdravlja do sada uvek izlazilo u susret potrebama pružanja zdravstvenih usluga i Zdravstvenom centru Užicu, imajući u vidu da je uvek prepoznavalo ove potrebe, siguran sam da će to učiniti i sada i iznaći mogućnost za rešavanje ovih problema. Podsećanja radi, upravo je Ministarstvo zdravlja nedavno prepoznajući ove probleme obezbedilo jedno sanitetsko vozilo zdravstvenom centru. Zahvaljujem se.
Hvala. Zahvaljujem se. Sledeće govornik Miroslav Markićević.
Poštovana predsednice, poštovani kolege narodni poslanici, poštovani građani Srbije koji gledate ovaj prenos, u moje ime i u ime poslaničkog kluba Nove Srbije, tražim obaveštenje ili možda pitanje za Ministarstvo kulture i ministra gospodina Tasovca. Naime, tema koju ja hoću da iniciram ovde i da postavim neka pitanja, to je Muzej „Nikole Tesle“ u Beogradu. Svi znamo da je taj muzej u nadležnosti Grada Beograd, odnosno Gradskog sekretarijata za kulturu. Povodom fotografije koja se pojavila u javnosti a za koju sam ja možda potajno očekivao da će neko osporiti autentičnost te fotografije, a pošto se to nije desilo, dakle da je fotografija autentična, a posle toga imamo i saopštenje Ministarstva kulture, koje se izjašnjava o tome gde je urna sa prahom i ostacima Nikole Tesle, treba i dalje da bude, mislim da ima osnova da ministra Tasovca i Ministarstvo kulture zapitam – da li postoji protokol ili kućni red, ili dnevni red kojim se određuju posete u svakoj ustanovi tipa muzeja – galerije, da li ima radno vreme i da li bi on javnosti, za koju ja mislim da bi trebalo da bude zainteresovana, mogao da kaže u koje doba dana i noći je snimljena fotografija koja je ovih dana bila u javnosti? Pretpostavljam da to nije u radno vreme, jel ne znam kako bi posetioci koji su imali nameru ili imaju nameru da dođu u Muzej „Nikole Tesle“, mogli da konzumiraju svoje kulturne i neke društvene potrebe, ako se u tom trenutku nalaze osobe koje sede na nekim jorganima, dušecima ili ćilimima, ako je to sve normalno, kao što sam shvatio iz saopštenja direktora Muzeja „Nikole Tesle“ u Beogradu i Ministarstva za kulturu, odnosno ministra gospodina Tasovca, postavljam pitanje onda – pod kojim uslovima ostali građani Srbije ili građani sveta, pošto je Nikola Tesla jedan od najvažnijih ljudi u istoriji nauke celog sveta, mogu da dođu i da drže seanse ili ono što misle da treba da se održi pred urnom Nikole Tesle? Recimo, imam saznanja da su zainteresovani građani da drže posela, prela, guslarijade, rakijade, ako je to sve u redu, kako Ministarstvo kulture i direktor Muzeja „Nikole Tesle“ u Beogradu kaže. Ovih dana, pripremajući se za postavljanje ovoga pitanja, uz pomoć mlađih prijatelja koji barataju internetom, hteo sam da vidim kakva je praksa u muzejima u EU. Nigde nismo našli ovako nešto što vidimo na fotografiji koja je ovih dana emitovana u svim medijima. Mene, kao prosečnog čoveka, građanina Srbije, zabrinjava ćutanje i nereagovanje tzv. radnika u kulturi ili kulturnih radnika, da kažu da li je ovo u redu, ili ovo nije? Ako nije, onda da svi ravnopravno dobiju mogućnost da na svoj način, kako su ovi ljudi sa ove fotografije, odaju počast ili bilo šta Nikoli Tesli. Želim da sve nas ovde podsetim da je pre nekoliko godina na sličan način posetu u Muzeju „Nikole Tesle“, ima jedna japanska sekta, za koju neću da kažem kako se zove iz razloga da možda neću tačno reprodukovati njihovo ime, ali se posle sećam šta je bilo u Japanu, šta je ta sekta uradila. Ne impliciram i ne govorim da ovi ljudi koji su na fotografiji su imali tu nameru, ali misli da jednostavno treba da se poštuje kućni red i da se zna šta se u toj ustanovi radi, ne u Muzeju „Nikole Tesle“ nego u svakom muzeju ili galeriji. Zamislite da je bila organizovana đačka poseta Muzeju „Nikole Tesle“ i da su oni došli u trenutku kada neki ljudi sede na nekim ćilimima, jastucima, dušecima i rade to što rade, što ja ne bih komentarisao. Prema tome, molim ministra kulture, da u zakonskom roku od 15 dana odgovori na ovo pitanje. Mislim da ovo pitanje uopšte nije bezazleno i tako naivno i odgovori pod kojim uslovima i ostali građani Srbije, po njegovom mišljenju, mogu da posećuju i koriste prostorije Muzeja „Nikole Tesle“ u Beogradu. Hvala lepo.
Hvala. Reč ima Aleksandar Čotrić.
Hvala gospođo predsednice. Dame i gospodo narodni poslanici i poslanice, moje pitanje upućeno je direktoru BIA gospodinu Aleksandru Đorđeviću i odnosi se na to da li će posle presude višeg suda u Beogradu kojim je 14. maja ove godine rehabilitovan general Dragoljub Draža Mihajlović, njegovi lični predmeti koji se nalaze u posedu BIA, a izloženi su u holu zgrade na Banjici, biti predati Vojnom muzeju na Kalemegdanu ili zašto ne Spomen domu na Ravnoj Gori. Naime, kao član Odbora za odbranu i bezbednost Narodne skupštine Republike Srbije imao sam prilike i lično da vidim ove predmete koji su izloženi u BIA. Radi se, dakle, o naliv peru, beležnicama, mapama, naočarima, pištolju, o uniformi generala Mihajlovića. Mislim da ti predmeti imaju veliku istorijsku i muzeološku vrednost i da bi ti akte fakti trebalo da budu dostupni javnosti, odnosno kao što je to bilo učinjeno povodom obeležavanja 65 godina od pobede nad fašizmom kada su na kratko bili predstavljeni javnosti u Vojnom muzeju, sada to postane deo stalne postavke ovog muzeja. Svojevremeno sam pisao tadašnjem direktoru BIA gospodinu Nebojši Rodiću, zahtevajući da se ovi predmeti generala Mihajlovića stave na uvid i stručne i šire javnosti, ali to nažalost nije učinjeno. Sada su otklonjene i te formalne prepreke. Napominjem da je general Mihajlović sudskom odlukom rehabilitovan. Drugo pitanje je opet na neki način vezano za generala Mihajlovića, odnosno Ravnogorski pokret, a upućeno je ministarki saobraćaja u Vladi Srbije, gospođi Zorani Mihajlović i direktoru javnog preduzeća „Srbija putevi“ gospodinu Zoranu Drobnjaku, a odnosi se na put koji vodi do Spomen doma na Ravnoj Gori zapravo kompleksa u okviru kojeg se nalazi spomenik generalu Mihajloviću icrkva, a taj put je u veoma lošem stanju, gotovo da je neprohodan. Naime, ja sam 7. oktobra prošle godine postavio pitanje i dobio sam odgovor da je taj put koji iz Mionice preko Struganika vodi do Ravne Gore u planu za rekonstrukciju, za rehabilitaciju, za popravku i da će to biti učinjeno do kraja prošle godine. Nažalost, to nije urađeno, taj put je u veoma lošem stanju, na nekim mestima su velike udarne rupe, on se i dalje oštećuje s obzirom da ga koriste teški kamioni koji prevoze kamen iz kamenoloma koji se nalazi u blizini Struganika, takođe istorijskog mesta, s obzirom na to da je u tom selu rođen vojvoda Živojin Mišić i da su brojni posetioci, đačke ekskurzije, praktično onemogućeni da posećuju njegovu spomen kuću zbog puta koji je u tako lošem stanju da je gotovo neprohodan i da je izložen uticaju vremenskih prilika i eroziji, a naročito da ga ovi teški kamioni oštećuju. Moje treće pitanje, upućeno direktoru Kancelarije za KiM, gospodinu Marku Đuriću, a tiče se traženja informacija o tome da li je Kancelarija učinila sve što je trebalo i što je bilo obećano, kada je u subotu 13. juna delegacija Udruženja građana „Kraljevina Srbija“ došla na administrativni prelaz Raška, prema Kosovu i Metohiji, u šest časova ujutru, toga dana i bilo im je onemogućeno da prevezu humanitarnu pomoć, namenjenu srpskim pravoslavnim hramovima, crkvama i manastirima, na teritoriji KiM. Naime, reč je o dve tone humanitarne pomoći sastavljene od hrane i higijenskih sredstava…
Hvala, vreme
… i bilo je obećano od Kancelarije da će ta pomoć moći da se preveze i dostavi, ali to nije bilo omogućeno.
Zahvaljujem se poslaniku. Reč ima narodni poslanik dr Muamer Bačevac.
Uvažene koleginice i kolege, dragi poslanici, predsednice, želim da kažem da je neosporno da je halal tržište velika izvozna šansa za prehrambenu industriju Srbije. Tržište halal hrane je najbrže rastuće tržište i trenutno vredi oko 650 milijardi dolara godišnje, dok istovremeno je to i danas prepoznato u Srbiji i oko 40 velikih firmi je obezbedilo halal sertifikat. To su, pre svega „Dijamant“ iz Zrenjanina, „Voda Vujić“, Mlekara iz Subotice, „Paraćinka“ itd. U vreme globalne ekonomske krize, nedopustivo je da određena tržišta, kao što je ovo, ostane ne dostupno. Islamske zemlje uglavnom nemaju dovoljnu količinu hrane i prehrambenih proizvoda i to je zaista velika šansa za prehrambenu industriju Srbije. Halal, između ostalog svi dobro znate, zabranjuje upotrebu svinjskog mesa, ili prerađevina, odnosno različitih emulgatora koji se koriste na toj bazi, a koriste se u proizvodnji određene hrane, ali zabranjuje upotrebu i alkohola, kao i životinjske krvi, obzirom da je krv ta koja prenosi toksine i mesto kao podloga za razvoj mikroorganizama. Zahtev koji je halal stavlja pred proizvođače su najstriktniji u predelu industrije mesa i mleka, i životinja mora da bude, naravno pažljivo tretirana, da bude zdrava i živa, a osoba koja će obaviti čin klanja mora bi psihički zdrava i sposobna za tu aktivnost. Naravno, halal hrana nije ograničena samo na muslimane i njeni najčešći konzumenti danas u svetu jesu ljudi koji nisu islamske veroispovesti i koji prepoznaju šta je kvalitet, šta je zdrav život, čista i bezbedna hrana. Ono što izuzetno raduje i što želim da pohvalim jeste što smo trenutno u proceduri uvođenja halal hrane u vojsci, na šta se čekalo zaista dugo vremena. Time država Srbija pokazuje da uvažava različitosti njenih građana i da poštuje verske posebnosti njenih stanovnika. Naravno da ovaj trend treba proširiti na sve društvene institucije, pre svega na državne bolnice, studenske menze, na menze kaznenih domova, pa i na ovaj naš ovde skupštinski restoran koji mi koristimo. Za nas, verujuće ljude to je zaista od nemerljive važnosti, kao što postoji segment organske ishrane, u ozbiljnim društvima treba ispoštovati i segment halal ishrane, košer ishrane, organske ishrane, vegetarijanske ishrane itd. Želim da, stoga uputim sugestiju i ohrabrim Ministarstvo pravde da započeti proces uvođenja halal hrane u vojnim objektima, što pre proširi i na sve druge državne institucije. Rastući kvalitet odnosa sa arapskim svetom, sa Turskom, kao i sve veći broj turista koji posećuju našu zemlju, a koji konzumiraju halal hranu, još jedan je od ozbiljnih argumenata. Na kraju, poštovanjem halal sertifikata u ovoj zemlji, na najbolji način pokazujemo svima onima kojima želimo da izvozimo halal proizvode, da najozbiljnije sprovodimo pravila u proizvodnji hrane, koje su za njih apsolutno imperativ.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Branka Karavidić.
Zahvaljujem gospođo predsednice, 21. maja postavila sam pitanje ministru prosvete, nauke i tehnološkog razvoja, gospodinu Verbiću, a ono se odnosilo na smanjenje broja učenika za upis u Tehničku školu u Majdanpeku, za školsku 2015 – 2016. godinu. Naime, u aprilu mesecu je u Boru održan sastanak na kojem su, osim direktora svih srednjih škola sa regiona bili prisutni i načelnik Školske upraveZaječar, gospodin Marić i pomoćnik ministra za srednje obrazovanje gospodin Kostić. Dogovoreno je da se u Tehničkoj školi, odobre četiri smera po 30 učenika, i to mašinski, elektro,ekonomski i turistički. Tom prilikom je dogovoren upis 30 đaka u Gimnaziju. Konkursom koji je kasnije objavilo Ministarstvo, ispostavilo se da nije odobren upis za 30 učenika Tehničke škole, smera ekonomski tehničar. Napominjem da sa ovom odlukom nije bio upoznat ni gospodin Marić, koji je načelnik školske Uprave Zaječar. Ove školske godine u Majdanpeku završava 175 učenika, mogućnost upisa u srednje škole Ministarstva ima samo 120 učenika. Dakle, 55 učenika neće moći da se upiše u srednju školu u svojoj opštini. Dana 28. maja, je na inicijativu Saveta roditelja Tehničke škole, pokrenuta akcija potpisivanja peticije radi vraćanja odeljenja Tehničke škole, ekonomskog smera. Za jedan sat, peticiju je potpisalo preko hiljadu građana Majdanpeka i peticija je poslata Ministarstvu. Građane Majdanpeka, a i mene interesuje ko je doneo odluku o ukidanju smera – ekonomski tehničar, u Tehničkoj školi i na osnovu čega, i da li postoji mogućnost da se ta odluka promeni. Napominjem da sam identično pitanje postavila i Ministarstvu preko nadležnog skupštinskog odbora i ovom prilikom se zahvaljujem svim kolegama poslanicima na razumevanju i podršci. Ministar Verbić, možda smatra da nema obavezu da odgovori na poslaničko pitanje ni posle 26 dana, ali mislim da je nužno da odgovori na peticiju, koju je potpisalo preko hiljadu građana Majdanpeka. Imam i pitanje za ministra privrede, gospodina Sertića. Posle usvajanja izmena i dopuna Zakona o privatizaciji, RTB Bor je ušao u grupu 17 preduzeća, koja su u neku ruku zaštićena u narednih godinu dana. Pretpostavljam da će Vlada pratiti pomno šta i kako rade menadžmenti u tim preduzećima, pa tako i u RTB Bor. Direktor RTB Bor, je nedavno po završetku izgradnje Topionice izjavio da nema više zagađenja vazduha u Boru. Meni je zaista drago, zbog toga što građani Bora napokon mogu da dišu punim plućima. Podsetiću direktora RTB Bor i ministra Verbića, da je Rudnik Bakra Majdanpek, deo RTB Bor i da građani Majdanpeka očekuju da dišu vazduh bez ogromne količine prašine koja dolazi sa površinskog Kopa koji je na rubu grada. Naime , u ovim vrelim letnjim danima, prašina sa površinskog kopa je prekrila grad. Pitanje za ministra Verbića, da li je upoznat sa ovim problemom građana Majdanpeka i šta će RTB Bor preduzeti da se ovaj problem reši? Imam i pitanje za ministarku poljoprivrede, gospođu Bogosavljević-Bošković. Da li joj je poznat problem građana Majdanpeka i šta će njeno ministarstvo kao nadležno preduzeti da se stanje životne sredine u Majdanpeku popravi? U nadi da ću dobiti konačno odgovor, zahvaljujem se.
Reč ima narodni poslanik Balša Božović. Izvolite.
Zahvaljujem predsednice Narodne skupštine. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani, pitanje koje danas postavljamo kao poslanički klub DS i u svoje lično ime jeste, da li postoji strategija za razvoj domaćeg turizma? Malo smo zbunjeni najavama premijera Srbije, zato što se najavljuju poreski podsticaji za domaći turizam, a još uvek nikome nije jasno kako i na koji način će to biti sprovedeno u delo. Takođe nam nije jasno zbog čega premijer najavljujem poreske podsticaje, a sa druge strane Ministarstvo finansija od 14. aprila 2015. godine po prvi put tumači, citiram, – Kada poslodavac na teret sopstvenih sredstava zaposlenima obezbeđuje učestvovanje u aktivnostima koje za cilj imaju jačanje timskog duha tzv. „tim bilding“, takvo primanje predstavlja činjenje pogodnosti zaposlenima koje podleže oporezivanju porezom na dohodak građana na zaradu i plaćanju doprinosa za obavezno socijalno osiguranje po osnovu zarade. Drugim rečima, preko 80% kapaciteta vanprivrednih centara u Srbiji koji predstavljaju naravno, pre svega, veliki gradovi Srbije, u unutrašnjosti Srbije 80% turističkih aktivnosti, hotelijerstva i kapaciteta popunjavaju se isključivo preko toga što poslodavac ili poslodavci u javnom ili privatnom sektoru šalju radnike na tzv. „tim bilding“ u cilju poslovne edukacije, u cilju uspostavljanja bolje organizacije u poslovanju, u cilju razvijanja timskog duha, u cilju poslovnih radionica. Ono što jeste naše pitanje je zbog čega Ministarstvo finansija ovim tumačenjem zapravo radi potpuno suprotnu stvar u odnosu na onu koju je predložio premijer Srbije, jer će ova odluka Ministarstva finansija u krajnjoj liniji onemogućiti dalji razvoj turizma, što samo govori da strategija za razvoj domaćeg turizma u Srbiji apsolutno i ne postoji? Kada su u pitanju pripadnici Ministarstva unutrašnjih poslova, Vojske Republike Srbije, kada su u pitanju radnici iz privatnog sektora oni ubuduće neće od strane poslodavaca biti slati na tzv. „tim bilding“ iz prostog razloga što se troškovi uvećavaju za 60% od vrednosti organizacije samih putovanja. Dakle, u koliko 70 hiljada dinara po osobi se bude ubuduće izdvajalo moraće biti uplaćeno još šest hiljada dinara poreza zato što Ministarstvo finansija ima posebno tumačenje po prvi put u svojoj istoriji. Na kraju, turizam u Srbiji zbog nekoliko vaučera od pet hiljada dinara neće zaživeti. Na ovaj način Ministarstvo finansija doprinosi tome da unutrašnjosti Srbije van privrednih centara će potpuno zamreti turistička aktivnost. Ono što je do sada bila praksa da oni hotelijeri koji su živeli od korporativnih, jednodnevnih ili višednevnih putovanja to sada više neće biti slučaj zato što se troškovi uvećavaju za 60% kada su u pitanju porezi. U odnosu na 2011. godinu kada je Ministarstvo finansija to primanje zaposlenog oslobađalo od plaćanja poreza na zaradu, sada je to, ponavljam, 60% više što će za 80% smanjiti aktivnost kada je u pitanju turizam vanprivrednih centara u Srbiji. Ono što je takođe važno jeste pojašnjenje poreskih podsticaja za razvoj domaćeg turizma, iz prostog razloga što na ovom primeru, kada je u pitanju premijer Republike Srbije i kada je u pitanju Ministarstvo iz iste Vlade, imaju potpuno suprotno viđenje razvoja domaćeg turizma što će u potpunosti doprineti tome da kolizijom propisa i najava zbune, pre svega, građani koji će možda želeti da ostanu ovog leta u Srbiji, da letuju u Srbiji, to neće učiniti iz prostog razloga što nije jasno kako i na koji način će poreski podsticaji biti omogućeni onima koji se budu odlučili na ovaj postupak. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Žarko Mićin.
Zahvaljujem se. Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, prvo pitanje bih uputio ministru građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture gospođi Zorani Mihajlović. Dakle, kao što znamo jedan od najvažnijih infrastrukturnih projekata u Novom Sadu je izgradnja Žeželjevog mosta, čija je osnovna vrednost izgradnje bez dodatnih radova oko 45 miliona evra. Izgradnja ovog mosta je započeta 2011. godine i rok za njegov završetak je bio 32 meseca, odnosno do novembra 2013. godine. Međutim, kao što smo mogli da vidimo na samom teretnu, radovi su se vrlo slabo izvodili, a u 2014. godini se skoro uopšte nisu izvodili. To pre svega zato što je AP Vojvodine izvođaču nije uplaćivala novac za izgradnju u ugovorenim rokovima. Pa, tako, na primer, ja imam neke informacije da je AP Vojvodine kasnila sa uplatom privremenih situacija od zaključenja ugovora ukupno preko 500 dana i u proseku za šest situacija, po svakoj situaciji oko 90 dana. Takođe, imam informaciju da trenutno AP Vojvodina kasni i sa uplatom i nakon aneksa ugovora koji je zaključen u maju ove godine i u kojem su navodno prema rečima vojvođanskog premijera Bojana Pajtića, rešeni svi problemi, međutim, i dalje nema uplate. S toga, kako bi smo građanima Novog Sada pokazali da Vlada Bojana Pajtića misli samo na sebe, a ne i na interese građana, molim vas da mi odgovorite na pitanje, koliko je ukupan i prosečan broj dana u kojima je Vlada AP Vojvodine kasnila sa uplatama po privremenim situacijama koje je ispostavio izvođač radova na mostu? Da li je tačno da do danas, do 16.6.2015. godine, još uvek nije izvršena uplata od strane AP Vojvodine, iako je to bila obaveza po aneksu koji je zaključen još pre mesec dana, odnosno 19.5.2015. godine i najvažnije, koliku su štetu građani Srbije pretrpeli zbog ovih kašnjenja? Sledeće pitanje bih postavio ministru unutrašnjih poslova, gospodinu Nebojši Stefanoviću. Pre svega bih mu se zahvalio na tome što je zajedno sa gradonačelnikom Milošem Vučevićem otvorio novu policijsku stanicu u novosadskim naseljima Novo naselje i Satelit i što je ona u februaru ove godine otpočela sa radom. Takođe, mislim da se rezultati rada ove policijske stanice već vide. Veći broj policajaca je na terenu i mogu da kažem zaista da oni će svakako preventivno delovati i trenutno preventivno deluje na sve moguće učinioce krivičnog dela, što je svakako bolje od one represivne komponente koju policija ima i to pozdravljam. Međutim, potrebno je povećati kapacitete ove policijske stanice, zato što je zaista veliki broj građana u ovim naseljima i s toga molim ministra da mi odgovori na pitanje, kada će ova policijska stanica, odnosno ovo odeljenje policije dobiti karakter policijske ispostave i kada će ona početi da radi u punom kapacitetu, a sve kako bi se povećala bezbednost građana u ovom naselju? Takođe bih postavio pitanje, takođe ministru unutrašnjih poslova, gospodinu Nebojši Stefanoviću, u vezi krivičnog postupka koji se vodi protiv nekih lica od kojih je i jedno lice funkcioner DS, a koje se odnosi na zloupotrebe prilikom rekonstrukcije dvorca Heterlend u Novom Bečeju. Naime, kao što znamo, pokrajinska Vlada na čelu sa premijerom Bojanom Pajtićem je preko Fonda za kapitalna ulaganja jednoj novosadskoj firmi prebacila preko 80 miliona dinara, odnosno oko 700 hiljada evra za izvođenje radova na rekonstrukciji dvorca Heterlend. Ima tu jedna mala digresija, znate? Neobičan je podatak da je istoj toj firmi preko Zavoda za izgradnju grada, dok je na čelu Zavoda za izgradnju grada bio kadar iz DS, prebačeno preko 350 miliona dinara na ime kojekakvih projekata, pa eto čisto ako možete nešto da povežete. Izgradnja ovog dvorca je bila u cilju smeštaja dece iz škole „Milan Petrović“. Ono što je karakteristično je da sada možete otići na lice mesta i videti da apsolutno ništa nije urađeno na rekonstrukciji tog dvorca, da je prebačeno preko 80 miliona dinara. Dakle, te pare su nestale u nečijim džepovima. S toga vas molim, gospodine ministre, da bi smo pokazali kako Vlada Bojana Pajtića nezakonito troši pare građana Srbije, da mi odgovorite na pitanje, da li je tačno da se vodi krivični postupak povodom zloupotreba pri rekonstrukciji dvorca Heterlend, koji je iznos za koji se sumnja da su oštećeni građani Srbije i kada možemo očekivati ishod ovog krivičnog postupka, odnosno prve optužnice u ovom slučaju? Hvala.
Zahvaljujem. Da li se još neko javlja po ovom osnovu za reč? (Niko.) Hvala. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Nada Lazić, Vanja Vukić, Stefana Miladinović, Branko Ružić, dr Milorad Mijatović i prof. dr Vesna Besarović. Saglasno članu 86. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam ovu sednicu sazvala u roku kraćem od roka utvrđenog u članu 86. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, zbog potrebe da Narodna skupština što pre razmotri predloge zakona i drugih akata iz dnevnog reda koji je određen u zahtevu Vlade za održavanje vanrednog zasedanja. Dostavljeni su vam zapisnici 8. i 9. sednice Prvog redovnog zasedanja i Treće posebne sednice Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Obaveštavam vas da je proverom u službi za poslove Odbora za administrativno-budžetska i mandatno imunitetska pitanja utvrđeno da tom Odboru niko od narodnih poslanika niko nije dostavio u pisanom obliku primedbe na navedene zapisnike. Stavljam na glasanje Zapisnik Osme sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini, održane 19, 20. i 21. maja 2015. godine. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 142, protiv – niko, uzdržan – niko, nije glasalo 36 od ukupno prisutnih 178 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik Osme sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Stavljam na glasanje Zapisnik Devete sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini, održane 25, 26. i 27. maja 2015. godine. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 149, protiv – niko, uzdržan – niko, nije glasalo 30 od ukupno prisutnih 179 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik Devete sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Stavljam na glasanje Zapisnik Treće posebne sednice Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini, održane 25. maja 2015. godine. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 150, protiv – niko, uzdržan – niko, nije glasalo 29 od ukupno prisutnih 179 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Zapisnik Treće posebne sednice Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, uz saziv sednice Devetog vanrednog zasedanja Narodne skupštine u 2015. godini, koja je sazvana na zahtev Vlade, saglasno članu 106. stav 3. Ustava Republike Srbije, članu 48. stav 3. Zakona o Narodnoj skupštini i članu 249. Poslovnika Narodne skupštine, dostavljen vam je i zahtev za održavanje vanrednog zasedanja Narodne skupštine sa određenim dnevnim redom sadržanim u tom zahtevu. Kao što ste mogli da vidite, za sednicu Devetog vanrednog zasedanja Narodne skupštine u 2015. godine određen je sledeći D n e v n ir e d: 1. Predlog zakona o odbrani od grada, 2. Predlog zakona o zapaljivim i gorivim tečnostima i zapaljivim gasovima, 3. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o ministarstvima, 4. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Ruske Federacije o vojno-tehničkoj saradnji, 5. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Belorusije o saradnji u oblasti odbrane, 6. Predlog odluke o usvajanju Godišnjeg plana upotrebe Vojske Srbije i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama u 2015. godini, 7. Predlog odluke o učešću pripadnika Vojske Srbije u multinacionalnim operacijama u 2015. godini, 8. Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o izmenama i dopunama Finansijskog ugovora (Program modernizacije škola) između Republike Srbije i Evropske investicione banke. Narodni poslanik Zoran Babić, na osnovu člana 92. stav 2, člana 157. stav 2. i čl. 170, 192. i 193. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se obavi: 1. Zajednički načelni pretres o: Predlogu zakona o odbrani od grada, Predlogu zakona o zapaljivim i gorivim tečnostima i zapaljivim gasovima i Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o ministarstvima; i 2. Zajednički jedinstveni pretres o: Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Ruske Federacije o vojno-tehničkoj saradnji, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Belorusije o saradnji u oblasti odbrane, Predlogu odluke o usvajanju Godišnjeg plana upotrebe Vojske Srbije i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama u 2015. godini i Predlogu odluke o učešću pripadnika Vojske Srbije u multinacionalnim operacijama u 2015. godini. Da li narodni poslanik Zoran Babić želi reč? (Ne.) Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 153, protiv - niko, uzdržanih – nema, nije glasalo – 27, od ukupno prisutnih 180 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Prelazimo na rad po dnevnom redu. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam pozvala da današnjoj sednici prisustvuju: dr Nebojša Stefanović, ministar unutrašnjih poslova, Milorad Todorović, sekretar Ministarstva unutrašnjih poslova, Predrag Marić, pomoćnik ministra unutrašnjih poslova, Natalija Pavlović Šiniković, pomoćnik ministra državne uprave i lokalne samouprave, Ivan Zarev, načelnik Uprave za preventivnu zaštitu u Sektoru za vanredne situacije, Đorđe Kardum, pomoćnik načelnika Uprave za upravljanje rizikom u Sektoru za vanredne situacije, Tatjana Zeljković Babić, načelnik Odeljenja za normativne poslove u Ministarstvu državne uprave i lokalne samouprave i Jelena Đurić, pravni savetnik za normativne poslove u Sekretarijatu Ministarstva unutrašnjih poslova. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički načelni pretres o: Predlogu zakona o odbrani od grada, Predlogu zakona o zapaljivim i gorivim tečnostima i zapaljivim gasovima i Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o ministarstvima. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević, povreda Poslovnika.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre Stefanoviću, poštovani gosti iz MUP, poštovana predsednice Narodne skupštine gospođo Gojković, ja smatram da je red da na osnovu članova 249, 250. i 251. Poslovnika Narodne skupštine, kojima se definiše vanredno zasedanje Narodne skupštine, mi narodni poslanici, ali i građani i građanke naše Republike, dobiju informaciju zašto nismo imali sednicu Narodne skupštine 19 dana, poštovana predsednice Narodne skupštine. Devetnaest dana ovde se nismo sastajali da diskutujemo o predlozima zakona koji se nalaze u skupštinskoj proceduri. Budući da podnosilac zahteva za vanredno zasedanje može da bude Vlada Republike Srbije, ja sam zaključio, poštovana gospodo i poštovana predsednice Narodne skupštine, da se izgleda Vlada, ali i predsednik Vlade, da su se umorili od napornog rada jer nisu slali u Skupštinu za ovih 19 dana predlog da se zakaže sednica. Ja sam, poštovana predsednice, čitajući Poslovnik Narodne skupštine primetio da i 84 narodna poslanika može da podnese zahtev za održavanje vanrednog zasedanja. Osamdesetčetiri poslanika ovde ima SNS, poštovana predsednice Narodne skupštine. Ja sam onda zaključio da se i gospodin Babić i da su se i narodni poslanici SNS takođe umorili. Ja vas molim, poštovana predsednice Narodne skupštine, da nas obavestite šta je razlog za nezakazivanje sednica Narodne skupštine u celih 19 dana, kada smo se na početku ovog saziva fino dogovorili ovde da ćemo danonoćno da radimo. Ako nema ideja za raspravu, naši predlozi zakona stoje u proceduri. Hvala.
Hvala. Pitanja i obaveštenja, to je prošlo u prethodnom delu sednice, tako da ne mogu da vam odgovorim na povredu Poslovnika. Zloupotrebili ste instituciju. Ipak vam neću oduzeti vreme od vaših pet minuta, ne bi bilo korektno od mene, ali mislim za godinu dana da je svaki poslanik mogao da nauči poslovničke odredbe. Reč ima narodni poslanik dr Janko Veselinović, povreda Poslovnika.
Poštovana predsednice Narodne skupštine, poštovani narodni poslanici, reklamiram član 27. Poslovnika Narodne skupštine, gde se govori o ulozi predsednice Narodne skupštine, a vezano za kršenje Ustava člana 54, koji je učinjen od predsednika i članova Odbora za administrativna pitanja koji su prekršili član 54. Ustava u kome se kaže: „Mirno okupljanje građana je slobodno. Sloboda okupljanja može se zakonom ograničiti samo ako je to neophodno radi zaštite javnog zdravlja, morala, prava drugih ili bezbednosti Republike Srbije“. Poštovana predsednice Narodne skupštine, vi ste propustili da ukažete da je Administrativni odbor doneo neustavnu odluku kada je ograničio okupljanje ispred Narodne skupštine Republike Srbije. To se, dakle, citiranim članom Ustava može učiniti jedino zakonom i jedino, još ću jednom ponoviti, u cilju zaštite javnog zdravlja, morala, prava drugih ili bezbednosti Republike Srbije. Molim vas da, predsednice Narodne skupštine, iskoristite vaše ovlašćenje i navedenu odluku stavite van snage. Hvala.
Nije moja nadležnost da stavljam van snage odluke nekog tela ili parlamenata. To niste dobro protumačili. Član 27, na koji ste se pozvali, uopšte nema nikakve dodirne tačke sa vašim izlaganjem, ali radi informisanja javnosti nije zabranjeno okupljanje ispred parlamenta. Ako neko želi da zloupotrebi politički nešto, pa da tumači kako on želi ili kako bi voleo da to izgleda, to je druga stvar. Znači, član 27. nema veze sa onim što ste govorili, ja to neću stavljati na glasanje. Ne mogu da kršim Poslovnik. Ako me vi molite da ne kršimo, onda ne mogu ni da stavim na glasanje. Član 27. nije prekršen, niti je doneta odluka o kojoj vi govorite. Možda bi voleli, ali odluka nije doneta. Reč ima narodi poslanik Zoran Babić, povreda Poslovnika.
Zahvaljujem se, gospođo predsednice. Član 107. Poslovnika o radu Narodne skupštine. Zahvaljujem se na ovom obrazloženju, jer je loše kada jedan narodni poslanik, a naročito kada doktor pravnih nauka ne čita odluku kako je doneta i kako je odlučeno, a odlučeno je da nema okupljanja ispred Narodne skupštine, ali u dvorištu Narodne skupštine, a ne na javnoj površini ispred Doma Narodne skupštine, ali tu već u zlonamernost kako ste u ostalom i rekli gospođo Gojković. Ako je nekome prijao odmor, ukoliko može da se nazove odmor, to je prijao kolegi Pavićeviću, jer vidimo po društvenim mrežama da se kupao u Crnoj Gori, da izaziva na teniske mečeve, da se sa građanima druži u kratkim pantalonama,za razliku od SNS i mojih koleginica i kolega, jer smo juče, recimo, bili sa građanima Surčina, razgovarali o njihovim problemima, o rešavanju ne u kratkim pantalonama, ne teniskim reketima, ne na moru za ovih 19 dana, jer ako se neko zamorio, a gledajući društvene mreže, to se zamorio kolega Pavićević i njemu je ova pauza odgovarala. Sa druge strane, ako pogledamo način funkcionisanja Narodne skupštine Republike Srbije, sve koleginice i kolege mogu da vide da od trenutka kada je SNS preuzela rukovođenje parlamentom, kako je predsednik parlamenata bio i gospodine Stefanović, a sada i gospođa Gojković, ne postoji ni jedan jedini mesec od 2012. godine kada parlament nije radio, za razliku od perioda gospodina Pavićevića i onih ljudi koji sede ispred njega kada su postojala samo prolećna i jesenja zasedanja, kada je parlament radio samo od utorka do četvrtka, kada je radio samo tri meseca na proleće i tri meseca na jesen, a sve ostalo je bio odmor, ali to je bila politika Borisa Tadića, DS-a i ljudi koji su vodili ovu državu i ova parlament. Ovo je vreme aktivnosti, SNS je na terenu sa građanima i u interesu građana.
Ovog puta je zloupotrebljen član 107, a od svih više replika. Neću oduzeti vreme, jer nisam ni poslaniku Pavićeviću. (Vladimir Pavićević, s mesta: Povreda Poslovnika.) Poslaniče Pavićeviću, rekla sam sada da su tri poslanika zloupotrebila povredu Poslovnika. (Vladimir Pavićević, s mesta: Neću zloupotrebljavati.) Sigurno, jer onda ću vama oduzeti dve minute?
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre, poštovani gosti, poštovana predsednice Narodne skupštine gospođo Gojković, malopre je povređen član 103. Poslovnika kojim se definiše mogućnost jednog narodnog poslanika da usmeno ukaže na povredu u postupanju predsednika, a u našem slučaju predsednice Narodne skupštine. Poštovana predsednice Gojković, gospodin Babić se malopre javio da ukaže na to da ste vi povredili Poslovnik i umesto da objasni kako ste vi povredili Poslovnik, gospodin Babić je opisivao neke stvari sa Tvitetra, Fejsbuka, sa društvenih mreža koje se ne tiču mogućnosti da neko obrazloži kako je povređen Poslovnik. Poštovana predsednice, ovih 19 dana sam strpljivo čekao da se zakaže vanredno zasedanje Narodne skupštine. Zajedno sa narodnim poslanikom Zoranom Živkovićem u skupštinsku proceduru, gospođo Gojković, uputio tri predloga zakona, predložio narodnim poslanicima SNS da ako se…
Zahvaljujem poslaniče. U prvom delu ste skrenuli pažnju na član 103…
Onda recite da je gospodin Babić zaista zloupotrebio povredu.
Rekla sam svima. Znači, sva trojica ste zloupotrebili Poslovnik. Bila sam tolerantna kako bi počeli da radimo. Hvala puno. Prelazimo na tačku dnevnog reda. Da li predsednik predlagača, ministar MUP-a, dr Nebojša Stefanović želi reč? Izvolite.
Hvala. Poštovana predsednice Narodne skupštine, poštovani poslanici, dame i gospodo, poslednjih nekoliko godina bili smo svedoci brojnih elementarnih nepogoda i uticaja tih elementarnih nepogoda na Republiku Srbiju, njene građane i sveukupnu privredu. Teritorija Republike Srbije izložena je dejstvu grada često u razmerama velike elementarne nepogode, a zbog sve većeg uticaja na klimu u budućnosti se očekuju češće i razornije nepogode praćene gradom. U razgovoru sa Evropskom komisijom i u prethodnom periodu, dugoročne prognoze za Balkan su takve da mi na našoj teritoriji možemo očekivati više poplava, više grada, više požara. Takva je klima. Međutim, problem sa zakonima koji su uređivali ovu oblast bio je što ih nismo imali, kakav je ovaj slučaj, ili smo ih poslednji put donosili pre toliko godina da su se svi standardi promenili dramatično. Naime, poslednji put je Republika Srbija imala zakonski uređenu odbranu od grada 1992. godine. Godine 1992. smo poslednji put imali zakon koji definiše ovu oblast, a zatim je taj zakon stavljen van snage i od tada su poslovi protivgradne zaštite bili u okviru RHMZ da bi 2012. godine prešli u nadležnost MUP-a. Ipak, izmeštanje odbrane od grada iz RHMZ u Ministarstvo nije dalo očekivane rezultate i sprovođenje protivgradne zaštite bilo je obeleženo brojnim pratećim problemima. Prenos nadležnosti 2011. godine bio je uređen bez adekvatnih priprema za prihvat jedne veoma specifične oblasti. Preuzimanje nadležnosti, naravno, samih zaposlenih i opreme, materijalnih sredstava bio je najlakši korak. Međutim, integrisanje poslova i zaposlenih u sistem MUP-a i stvaranje ostalih pretpostavki za funkcionisanje je moralo bili sprovedeno uz istovremeni napor da sistem protivgradne zaštite nastavi da funkcioniše bez ikakvih posledica. Poslovi hidrometeoroloških merenja i prognoza neodvojivi su od poslova praćenja meteoroloških pojava i zajedno učestvuju u uspostavljanju sistema odbrane od grada u okviru sveobuhvatno sistema hidrometeorološke delatnosti. To nas vraća na priču o RHMZ. Jedan od najvažnijih i najvidljivijih problema nastao je vezano za angažovanje lica koja se bave protivgradnom zaštitom u smislu gađanja, odnosno dejstvovanje na gradonosne oblake koje mi nazivamo „strelcima“ i nabavka protivgradnih raketa. Usled specifičnosti položaja strelaca, jer su oni ugovorni angažovani samo određeni broj meseci u toku godine, dakle, sezona odbrane od grada počinje 15. aprila i traje do 15. oktobra, i oni su plaćeni samo za te mesece kada deluju i dejstvuju na gradonosne oblake. Takođe, pojedinosti vezane za njihov radno-pravni status, način angažovanja, obuku, itd, bili su veoma komplikovani. Republički hidrometeorološki zavod nastavlja da obavlja posao njihovog angažovanja, dok, s druge strane, protivgradne rakete obezbeđuje, nabavlja i distribuira Ministarstvo unutrašnjih poslova. Imamo Hidrometeorološki zavod koji sa svojim sistemima prati kretanje gradonosnih oblaka, angažovanje i plaćanje su bili jednim delom na teretu Hidrometeorološkog zavoda i lokalne samouprave, a Ministarstvo unutrašnjih poslova nabavlja rakete. Kod sistema koji je tako podeljen, ne postoji mogućnost da se adekvatno odgovori i da se napravi jedan, uspešan sistem protivgradne zaštite. Od 1992. godine, kada je tadašnji zakon stavljen van snage, do, ja se nadam, ove nedelje, kada budemo usvojili ovaj zakon, ako tako odluči Narodna skupština, mi imamo jednu pravnu prazninu u kojoj se ova oblast uređuje delimično drugim zakonima u nadležnostima drugih organa, uređuje se delimično podzakonskim aktima i jednom praksom koja je očigledno pokazala da ovo nije najbolji način organizovanja protivgradne zaštite. Dakle, usvajanjem Predloga zakona koji je danas pred vama, uspostaviće se preduslovi za jedan neuporedivo efikasniji sistem protivgradne zaštite i vraćanje nadležnosti jedinom organu koji po prirodi posla koji obavlja može uspešno da koordinira radom protivgradne zaštite – Hidrometeorološkom zavodu. Između ostalog, zato danas raspravljamo samo o jednom članu – izmenama i dopunama Zakona o ministarstvima, u kome se definiše nadležnost protivgradne zaštite u Hidrometeoroškom zavodu koje je pod upravnim nadzorom Ministarstva poljoprivrede i to se izmešta iz Ministarstva unutrašnjih poslova, gde zaista to nije logično. Kada sam razgovarao sa kolegama, izneo sam jedan argument. Jer, kada bi logika zbog postojanja Sektora za vanredne situacije u MUP-u bila da se MUP bavi ovim, onda bi mi trebali da upravljamo i „Srbijavodama“ i „Srbijaputevima“. Jer, kako da odgovaramo za izlivanje reka ako ne gradimo nasipe? Kako da odgovaramo za klizišta ako ne gradimo puteve? A to je, naravno, potpuno pogrešan način razmišljanja. Iz iste logike, ne možemo odgovarati za preventivu u protivgradnoj zaštiti, kad se Sektor za vanredne situacije bavi potpuno drugim stvarima. Mi prirodno vraćamo ovo u Hidrometeorološki zavod, koji ima način da prognozira, prati stvaranje ovih gradonosnih oblaka i, naravno, svih drugih pojava koje mogu da utiču na ovo. Ministarstvo unutrašnjih poslova je izradilo i Vlada usvojila Predlog zakona o odbrani od grada posle 20 godina pravne praznine. Taj zakon se danas nalazi pred vama. Obavili smo opsežne javne rasprave i sa zainteresovanim profesionalnim udruženjima, sa predstavnicima lokalne samouprave, sa drugim državnim organima, sa privatnim kompanijama i mi smo nedavno imali pred Narodnom skupštinom ovaj Predlog zakona, koji je povučen, upravo zbog konsultacija i primedbi jednog dela i lokalnih samouprava i drugih institucija koje su tražile da se ovaj zakon popravi. Uspeli smo da postignemo kompromis da ovaj sistem bude efikasan, a da se uvaži realnost i način funkcionisanja određenih institucija i lokalnih samouprava na terenu. Predloženim zakonom utvrđuju se, pre svega, prava i obaveze nadležnih organa, organa AP, organa jedinice lokalne samouprave, republičkih organa, organa državne uprave. Ovaj Predlog zakona odbranu od grada vidi kao deo jedinstvenog sistema zaštite i spasavanja ljudi, materijalnih i kulturnih dobara i životne sredine, od elementarnih nepogoda i drugih nesreća i faktički, kao jedno od ključnih načela, uspostavlja načelo preventivne zaštite, kroz jedan uspostavljen sistem preventivnih mera, kako bi se rizik po život i zdravlje, po materijalna dobra, smanjio. Pored jasne podele nadležnosti, među subjektima sistema odbrane od grada, jedno od najvažnijih pitanja uređenih ovim predlogom jeste i finansiranje poslova odbrane od grada. Bilo je jako važno ovo pitanje urediti, da se obezbedi jedan stabilan i siguran sistem finansiranja, koji će obezbediti održivost za poslove odbrane od grada, da se jednim delom toga bavi država, a drugim delom organi lokalne samouprave i autonomne pokrajine. Danas imate praksu da jedan veliki broj lokalnih samouprava, između 70 i 80% lokalnih samouprava dotira i pomaže protivgradnu zaštitu, bilo dodatnim plaćanjem strelaca, bilo da učestvuju u nabavci raketa. Neki čak grade manji brojnih lansirnih stanica i to je stvar koja je zaista za pohvalu, od strane tih lokalnih samouprava koje su najviše angažovane. Mi danas, usvajanjem ovog Predloga zakona, pokušavamo da rešimo te probleme, da obezbedimo jedan ujednačen i kontinuiran priliv sredstava, ali i da definišemo da Republika Srbija preuzima na sebe sistem izgradnje lansirnih stanica, održavanje i obezbeđivanje lansirnih stanica, nabavku raketa, dok će lokalne samouprave i AP Vojvodina, u skladu sa zakonom o svojim nadležnostima, moći da pomognu jedan deo sistema protivgradne zaštite i u održavanju prilaznih puteva, i u pomoći u finansiranju strelaca, ali će ove ključne poslove oko lansirnih rampi, oko radarskih sistema, oko kontrole, imati Republika Srbija. Predlog zakona je bio, kao što sam rekao, predmet širokih konsultacija i sa naučno-obrazovnim institucijama i udruženjima poljoprivrednika, jedinica lokalne samouprave i predstavlja rezultat radne grupe sastavljene od stručnjaka u ovoj oblasti, koji su prilikom izrade nacrta koristili regulatorna dokumenta Svetske meteorološke dokumentacije i drugih međunarodnih organizacija koje su važne za pitanja zaštite od elementarnih nepogoda, kao i postojeću praksu razvijenih zemalja. Imajući u vidu sve ovo, pred nama je Predlog zakona za koji verujemo da će doprineti da uspostavimo, ili, bolje da kažem, da počnemo da uspostavljamo jedan održiv sistem odbrane od grada, koji će doprineti da imamo manje štete svake godine, koji će doprineti da naša zemlja u ovom smislu bude sigurnija. Takođe, pred nama je i Predlog zakona o zapaljivim i gorivim tečnostima i zapaljivim gasovima. Ove tečnosti i ovi gasovi predstavljaju nezaobilazne energente od kojih zavise i industrija i saobraćaj i druge grane privrede, pa se faktički kao neophodnost ukazala potreba za propisivanje ustanove pod kojom se ove materije bezbedno stavljaju u promet, proizvode, skladište i upotrebljavaju. Mi imamo i činjenicu da se ovim zakonom predviđaju uslovi za postavljenje, izgradnju, rekonstrukciju, adaptaciju i sanaciju, kao i korišćenje prostorija, postrojenja i objekata za proizvodnju, preradu, skladištenje, držanje i promet ovih materija. Naravno sve to je usaglašeno sa Zakonom o planiranju i izgradnji i propisivanjem ovih uslova će se stvoriti neophodan stepen bezbednosti, kako pravnih lica koja na bilo koji način posluju sa ovim materijama, njihovih zaposlenih, tako i svih ostalih fizičkih i pravih lica i njihove imovine u smislu zaštite od požara i eksplozije. Navedena zaštita može se ostvariti u slučaju donošenja novog zakona koji će sve obuhvatno regulisati ovu oblast. Postojeća pravna regulativa za ovu oblast danas se nalazi u Zakonu o eksplozivnim materijama, zapaljivim tečnostima i gasovima, koji je donet 1977. godine. Možete da zamisliste koliko se promenilo od 1977. godine, koliko naša tehnološka rešenja tada predviđena zakonom ne odgovaraju realnim potrebama, savremenim standardima. Takva prave štetu i nanose, postavljaju različite teškoće prilikom od davanja odobrenja, dozvola i svega onoga što se tiče puštanja u promet ili upravljanja zapaljivim gasovima ili gorivim tečnostima. Pošto je zastarela regulativa drastično zastarela i svojim rešenjima ne prati ova savremena tehnička rešenja u oblasti bezbednosti i zaštite, mi smo prilagođeni svetskim propisima, imali obavezu da donesemo pre svega zakonsku regulativu koja obuhvata oblast eksplozivnih materija i regulativu koja obuhvata oblast zapaljivih i gorivih tečnosti i zapaljivih gasova. Iz navedenih razloga se predmetni zakon, koji je postojao u jednom zakonu iz 1977. godine, danas mora podeliti na dva zakona. Pored zakona o kome danas govorimo, planirano je i donošenje zakona o ekskluzivnim materijama čiji će tekst biti objedinjen sa odgovarajućim evropskim direktivama i naravno ovo je jedna od naših obaveza predviđenih Nacionalnim planom za usvajanje pravnih tekovina EU od 2013. do 2016. godine. U odnosu na važeće zakonsko rešenje ovim zakonom nije obuhvaćen transport zapaljivih i gorivih tečnosti, zapaljivih gasova koji je regulisan drugim propisima, kao ni eksplozivne materije. Stavljanje u promet zapaljivih i gorivih tečnosti, zapaljivih gasova nije predmet usklađivanja ovog zakona i obavlja se u skladu sa propisima kojima se uređuju hemikalije. Novi zakon se oslanja na propise savremenih evropskih zemalja i nije predviđeno da se u postupku njegovog donošenja izvrši transponovanje evropskih direktiva jer one ne postoje. Novim zakonom uređena je oblast rukovanja zapaljivih tečnosti i gasova, kontrola u procesu proizvodnje, skladištenje, njihova distribucija, kao i inspekcijski nadzor i mere i kaznene odredbe protiv prekršilaca zakonskih odredbi. Imajući u vidu predmet regulisanja Zakona o zapaljivim i gorivim tečnostima i zapaljivim gasovima kroz koji se uspostavlja jasan sistem prevencije od nastajanja i širenja požara i eksplozija i gašenja požara, kao i sprovođenje nadzora nad istim, u uslovima u kojima postoji određeni stepen razvoja sistema zaštite i sigurnosti su vrlo afirmativni za različite privredne aktivnosti, odnosno stvaranje novih privrednih subjekata i podržavanje tržišne konkurencije. Predložena zakonska rešenja imaju pozitivan efekat u smislu povećanja broja privrednih subjekata na tržištu čije je poslovanje vezano za ovu oblast, što će dovesti do veće konkurencije u ovoj oblasti u smislu pružanja usluga, kao i proizvodnje i ugradnje opreme za primenu mera ovog zakona. Primenom zakona očekujemo znatno povećanje broja novih inostranih privrednih subjekata u ovoj oblasti s obzirom da je Predlog zakona usklađen sa međunarodnim standardima i najboljom međunarodnom praksom. Donošenje zakona obezbediće da sve pravne pretpostavke da je Republika Srbija u skladu sa savremenim tehničkim dostignućima i propisima EU postigla apsolutnu zakonodavnu uređenost u ovoj oblasti. Imajući u vidu sve ovo, pozivam vas da glasate za predložene zakone koji su danas pred vama jer ćemo zaista posle dugo vremena ovaj zakon od 1977. godine, a zakon o protivgradnoj zaštiti čak i ne postoji pošto je stavljen van snage 1992. godine, da ćemo faktički prvi put posle mnogo godina pravno urediti ove oblasti i imati priliku da dobijemo efikasnije sisteme i zaštite od grada, ali i upravljanje ovim opasnim materijama. Hvala na pažnji.
Reč ima Dragan Jovanović.
Uvažena predsednice, gospodine ministre, uvaženi gosti iz ministarstva, dame i gospodo, kolege i koleginice poslanici, imam i lično zadovoljstvo da mogu da govorim danas kada je na dnevnom redu Zakona o protivgradnoj zaštiti jer sam jedan od narodnih poslanika koji je u proteklih godinu dana tri puta postavljao poslaničko pitanje samo sa jednom temom, a to je – kada će biti usvojen Zakon o protivgradnoj zaštiti? Zašto je ova tema toliko bitna? Zato što stotine hiljada poljoprivrednika Srbiji svaki dan drhte i strepe da li će biti grada ili neće biti grada. Sami ste rekli da zakon nemamo od 1992. godine. Na žalost, jedna prava agonija traje od 2011. godine kada je ne znam iz kog razloga i ne znam iz kog eksperimenta uopšte ova oblast iz Hidrometeorološkog zavoda prešla u Sektor za vanredne situacije u MUP gde joj nikada nije bilo mesto i gde vidimo kako je to loše funkcionisalo. Moram da kažem da iz godine u godinu imamo ogromne štete od grada, a i sami ste napomenuli da nam ni vremenske prilike u budućnosti ne idu na ruku i samo možemo misliti kako će te štete biti veće i narednih godina. Ono što je sada važno i što treba da napomenemo jeste da ovaj zakon za razliku od ranijih predloga završava jednu vrlo bitnu stvar, a to je da sistem ostane jedinstven. Ključna stvar kod ovog Zakona o protivgradnoj zaštiti jeste da sistem protivgradne zaštite bude jedinstven, da izmenom ovog Zakona o ministarstvima se on vraća u Hidrometeorološki zavod. Ono što je ključno i što sam jednim amandmanom predložio da se promeni je član 19. Predloga zakona, a u članu 19. stoji da nadzor nad primenom odredaba ovog zakona i propisa donetih na osnovu njega vrši nadležni organ u skladu sa zakonom, ja sam jasno tražio i definisao da taj nadzor vrši Ministarstvo poljoprivrede i da svaki građanin Srbije zna ko je odgovoran ako sistem ne funkcioniše i naravno ko je odgovoran za nastalu štetu. Na žalost, lokalne samouprave, pre svega, u Srbiji su prethodnih godina bile ostavljene na milost i nemilost da vide sa građanima na koji način će se organizovati odbrana od grada. Pošto sam dugo godina, evo već deset godina vodim Opštinu Topola, Topola je jedna od retkih opština, mi smo još 2011. godine prvi u Srbiji sa Smederevo i Čačkom počeli da kupujemo protivgradne rakete. Moram da kažem i kada sam prvi put krenuo kao predsednik opštine u nabavku protivgradnih raketa da je bilo ogromnih problema oko toga. Danas je hvala bogu taj postupak pojednostavljen i tumoram da se zahvalim i Sektoru za vanredne situacije koji je imao razumevanja da bar ta nabavka funkcioniše na brz i efikasan način. Ono što generalno imamo i danas za problem i ako kupimo rakete jeste najpre kontrola nad tim tzv. strelcima i još jedan veći problem, koji moram da napomenem, a to je rad ljudi na radarskim centrima. Moram da pomenem jedan primer koji smo mi u Šumadiji skupo na žalost platili, a to je 2013. godine, grad koji se desio, a desio nam se na žalost i 2014. godine kada smo imali protivgradne rakete, imali smo više od stotinu protivgradnih raketa koje smo kupili iz sredstava što lokalne samouprave, što sopstvenim sredstvima građana koji sufinansiraju i kada se desio grad uveče jednostavno strelci nisu dobili naredbu da pucaju i desila se šteta koja se procenjivala na nekih osam milion evra. Na žalost, do dan danas ljudima ta šteta nije nadoknađena i vodi se sada i sudski spor gde su se građani sami organizovali i tužili su državu i traže nadoknadu štete jer prema rečima sudskih veštaka došlo je do problema u funkcionisanju Radarskog centra „Bukulja“ i njihovim nemarom se desila ogromna šteta koja se merila milionima evra. Takođe, jedan veliki problem, malo pre sam napomenuo, strelci. Mi u Šumadiji imamo i u opštinama širom Srbije dosta opština koje sufinansiraju, to je već ministar napomenuo, strelce. Međutim, problem je veliki ako vi nemate kontrolu nad radom i efikasnošću tih strelaca. Šta to konkretno znači? To znači da mi u opštinama koje sufinansiraju njihov rad morali bi godišnje da dobijamo izveštaj ko je od tih strelaca bio na svom, da kažem, radnom zadatku kada dođe do uzbune, a građani Republike Srbije su čuli i treba da znaju da ta sezona traje šest meseci, od 15. aprila do 15. oktobra, i u proseku zadnjih deset godina u Srbiji oni su imali između 100 i 110 dana, da kažem, nekakvu uzbunu i to je negde pola vremena, negde oko tri, tri i po meseca kada su imali celodnevnu intervenciju i kada moraju biti, da kažemo, budni i biti spremni da intervenišu. Šta se dešava ako nisu? Mi koji sada plaćamo, mi treba da dobijemo na pravi način informaciju i zbog toga moram da napomenem član 9. Predloga zakona koji predviđa nadležnost jedinica lokalnih samouprava upravo kod odabira strelaca. Već sam pohvalio u ovom Predlogu zakona da je dobra stvar da sistem ostaje jedinstven, da Republika finansira čitav sistem, ali da se ovde lokalnim samoupravama ostavlja mogućnost da mogu da participiraju i kod kupovine raketa i kod finansiranja strelaca, ali mora se ovde i voditi računa, uvaženi ministre, da onda lokalne samouprave koje sve to rade dobijaju godišnji izveštaj kako je za prethodnu godinu taj sistem funkcionisao i da dobijaju precizan izveštaj ko je od strelaca sa njihove teritorije, da kažem, podbacio da bi se on mogao menjati. Zbog građana koji gledaju ovaj prenos, a i zbog kolega narodnih poslanika treba reći i istaći da ceo ovaj sistem na godišnjem nivou košta između osam i devet miliona evra, znači kupovina protivgradnih raketa i finansiranje strelaca. Znači čitav taj sistem košta između osam i devet miliona evra, a mi samo za godinu dana, evo u 2015. godini od početka godine smo imali štete koje se mere desetinama miliona evra od grada. Mnogi će sada reći, građani Srbije koji gledaju – zašto bi mi sada plaćali iz budžeta protivgradnu zaštitu, zašto se seljaci, odnosno poljoprivrednici ne organizuju i ne plate polisu osiguranja? Sada ću vam reći gospodine ministre zašto ne plate i zašto je procenat osiguranja poljoprivrednih useva u Srbiji samo 10%. Zato što imamo, nažalost, jedina smo zemlja u svetu koja ima praksu da kada seljak osigura svoje useve kod pojedinih osiguravajućih kuća da ista ta osiguravajuća kuća dolazi da vrši procenu štete koja nastane na primer usled grada. Da li vi sada verujete, da li to još negde u svetu ima, a hoćemo da budemo i u EU, da oni koji treba da vam plate štetu, treba na adekvatan način da vam to procene? Nažalost, mi imamo iskustva da još iz moje opštine, opštine Topola ljudi iz 2010. godine vode sudske sporove sa pojedinim osiguravajućim kućama da bi uspeli da nešto naplate za štetu koja se desila još 2010. godine. Uvaženi ministre, kada pominjem štetu, podneo sam u ime poslaničkog kluba Nove Srbije amandmana koji se tiče člana 9. tačke 4. Predloga zakona, a tiče se procene štete, gde se kaže da su lokalne samouprave dužne da u roku od sedam danaizvrše procenu štete koja se desi na poljoprivrednim kulturama. Zamolio sam vas i drago mi je da sam naišao na razumevanje, kako vas, tako i drugih kolega narodnih poslanika, da je konačna procena za sedam dana nemoguća. Podneo sam amandman da se u roku od sedam izvrši preliminarna procena štete, a da konačna procena štete bude najduže u rokuod 45 dana, jer svi ste ovde svedoci da se naročito na voćnim kulturama u roku od sedam dana čak ni teoretski ne može izvršiti konačna procena štete. Ono što moram da kažem i ono što mi je i moja koleginica iz poslaničkog kluba, koja je magistar književnosti, gospođa Zlata Đerić, skrenula pažnju, a to je da vi u jednom članu zakona, to je član 2, u drugom redu kažete da su „gradonosni oblaci“, a u trećem redu kažete „gradoopasni oblaci“, pa bih vas zamolio, pre svega vaše saradnike, da ovo nije pismeni sastav i da bi zakoni morali da budu jasni. Ako su zakoni jasni, onda na jedan adekvatan način se mora definisati da li su oblaci gradonosni ili su gradoopasni, pošto se mora na jasan i precizan način imati kvalifikacija samih oblika. Ono što bih takođe posebno napomenuo jeste da vi u jednom članu kažete, tu ste prihvatili sugestije da ćete prihvatiti amandman, a to je da se pripremljenost sistema odbrane od grada na Vladi Srbije usvaja do 15. aprila. Smatramo da to nije dobro rešenje, da se taj izveštaj na Vladi mora usvojiti najkasnije do 1. aprila, jer 15. aprila počinje sezona dejstva i sezona odbrane od grada i ako u pojedinim lokalnim samoupravama negde fali 15, 20 strelaca ili ako su lansirne rampe neispravne, kada ćete vi da stignete njih da popravite i da angažujete druge strelce, ako ćete 15. aprila da usvajate izveštaj da li je sistem u funkciji ili nije u funkciji. Zbog toga bih se takođe zahvalio i drugim kolegama narodnim poslanicima koji su podržali ovaj predlog da se ovaj izveštaj na Vladi usvaja najkasnije do 1. aprila za tekuću kalendarsku godinu. Već sam napomenuo da je vrlo bitno da potpisivanje ugovora sa strelcima prelazi u RHMZ, to je važno zbog lokalnih samouprava koje su do sada sufinansirale same strelce, a koje zbog uredbi o zabrani zapošljavanja su imale problem oko angažovanja ljudi. Ovo je sada adekvatan način da se taj problem reši. Ono što je vrlo važno zbog budućnosti jeste da se obezbede sredstva da bi ovaj sistem funkcionisao. Već sam napomenuo da je potrebno oko osam miliona evra. Oko samih izvora finansiranja vi ste u Predlogu zakona napomenuli da će se za ove potrebe namenski izdvajati 10% od obaveznog osiguranja registrovanih poljoprivrednih gazdinstava. Kada sam preliminarno vršio nekakvu procenu koliko bi to novca moglo da se prikupi na teritoriji Republike Srbije kada se uzme u obzir ukupan broj registrovanih gazdinstava došao sam do nekih milion, milion i po evra na godišnjem nivou. Gospodine ministre, to nisu dovoljna sredstva. Čak sam predložio amandmanom da se to podigne na 50% od obaveznih polisa osiguranja, jer sam već rekao da su osiguravajuće kuće vrlo bezobrazne što se tiče isplata šteta, pre svega poljoprivrednicima. Rekli ste mi da bi osiguravajuće kuće vrlo teško pristale na to, ali mogu vam reći, evo primer Republike Hrvatske koja ima izdvajanje od obaveznih 25%. Na nivou Srbije bi 25% već donosilo skoro tri miliona evra i to bi moglo da na jedan adekvatan način reši sigurno finansiranje sistema, da ne moraju niti strelci da misle da li će tih šest meseci dobijati nadoknadu, niti lokalne samouprave da li će biti raketa da bi ovaj sistem funkcionisao. Uvaženi gospodine ministre, takođe mi je drago da ste prihvatili, u odnosu na prethodni predlog zakona, da nadoknada strelcima bude 20% prosečnog ličnog dohotka na nivou Republike. To je na nivou između osam i devet hiljada dinara i smatram da je to nešto što može na adekvatan način da zadovolji ljude koji će biti angažovani tih šest meseci. Takođe, ono što je važno je da se tim ljudima omogući da imaju i overene zdravstvene knjižice, da ne daj Bože, usled određenih povreda koje se mogu desiti da mogu bar na adekvatan način da se leče. Ono što mi se ne dopada u ovom predlogu zakona, uvaženi gospodine ministre, to sam i posebno napomenuo, jesu nadležnosti Autonomne pokrajine. Uopšte mi nije jasno, to sam i juče napomenuo, zašto se posebno u jedan član stavljaju ovde nadležnosti AP i rekao sam da mi navedete jednu zemlju u Evropi gde imate srednje nivoe vlasti koje imaju bilo kakve veze sa protivgradnom zaštitom?Meni to stvarno nije jasno i zbog toga sam čak i predložio da se potpuno izbriše član 8. predloga zakona, koji definiše da organi AP kada su u okviru svojih nadležnosti u oblasti odbrane od grada za područje AP neposredno sarađuju sa nadležnim organom, drugim državnim organima i jedinicama lokalne samouprave, oni bi to mogli da rade i da nisu ovde posebno u ovom članu zakona. Kaže – obezbeđuju podršku za funkcionisanje sistema odbrane od grada i sarađuju sa regijama i opštinama susednih zemalja u skladu sa ovim i drugim zakonima. Apsolutno mi nije jasno sa kime će oni sarađivati kada u zakonu drugih zemalja, pre svega nama u okruženju, a to su Hrvatska i Mađarska, nigde tamo nemamo, kažem još jednom, srednje nivoe vlasti da imaju bilo kakve veze sa protivgradnom zaštitom. Mogu da razumem ako se prihvati amandman, to moram posebno da napomenem, ako se prihvati amandman da se procenat koji je predložen amandmanom od strane Odbora za poljoprivredu, da se 5% od dobijenih sredstava od godišnjeg zakupa za državno poljoprivredno zemljište, pošto kada se ti zakupi daju procenti idu – Republika, lokalna samouprava, jedan procenat ide i Autonomnoj pokrajini, da ako se iz tih sredstava uzima 5%, što bi na godišnjem nivou moglo da bude oko tri miliona evra, ako bi se taj amandman prihvatio onda i ima neke logike da bude Autonomna pokrajina u ovom predlogu zakona. Ovako, bez tog amandmana da se unapred stavi Autonomna pokrajina mislim da je potpuno bez logike i samo komplikuje jedan zakon koji je u osnovi dobar, kvalitetan zakon koji treba da donese, pre svega, mir i spokoj u porodici poljoprivrednih proizvođača u Srbiji, da znaju da država brine o svojim poljoprivrednicima, da oni na jedan adekvatan način mogu da brane svoje useve i svoje voćnjake i, sa druge strane, da pre svega vi gospodine ministre svojim autoritetom doprinesete da se na Vladi što pre usvoji izmena ovoga što sam već rekao, što će sigurno pospešiti procenat obaveznog osiguranja, odnosno osiguranja poljoprivrednih useva, a to je da procena štete više ne bude u samim osiguravajućim kućama koje treba da ovu štetu isplate. Gospodine ministre, naravno, Nova Srbija će u Danu za glasanje u načelu podržati ovaj zakon. Očekujemo da se izjasnite pre svega oko ovih predloženih amandmana i nadam se da će već u sledećim godinama pred ovim domom biti izveštaj Ministarstva poljoprivrede koji će vršiti nadzor nad sprovođenjem ovog zakona i da ćemo imati, još jednom da kažem, u narednim godinama zbog ovog zakona mir i spokoj, da ljudi više neće morati da piju lekove za smirenje uvek kada krene velika oblačnost. Hvala puno.
Zahvaljujem, gospodine Jovanoviću. Reč ima ministar, dr Nebojša Stefanović. Izvolite, gospodine Stefanoviću.
Hvala. Hvala vam na korektnom učešću u ovih proteklih nekoliko meseci i na zalaganju koje ste i vi i vaša poslanička grupa dali. Zahvaljujem, naravno, i svim poslaničkim grupama koje su učestvovale u razgovoru pred ovu sednicu, želeći da damo neki dodatni doprinos u još jednom poboljšanju ovog zakonskog predloga. Naravno, zahvaljujem i poslaničkoj grupi Srpske napredne stranke koja se složila da usvojimo neke od ovih predloga, bez koje faktički to ne bi bilo moguće u parlamentu. Ono o čemu ste vi govorili, mislim da smo postigli konsenzus upravo da taj izveštaj mora biti podnet do 1. aprila, jer je sasvim logično, kao što ste rekli, pošto sezona počinje 15, da bismo imali bar dve nedelje da otklonimo moguće nedostatke. Naravno, nadamo se da ih neće biti. Što se tiče izveštaja o šteti, to je takođe još jedna od tema o kojima smo se dogovorili. Dakle, preliminarno sedam dana, a onda najdalje za 45 dana. Što pre, to bolje, naravno, da bi ljudi mogli da imaju obeštećenje eventualno. Što se tiče dve stvari, pitao sam stručnjake, pošto ni ja nisam znao kakva je razlika između gradoopasnih i gradonosnih oblaka i postoji razlika. Pošto je to iz stručne terminologije, bar kako su meni objasnili, gradoopasni su oni koji mogu postati gradonosni oblaci. Dakle, još nisu u onoj finalnoj fazi razvoja leda. Ovi koji su gradonosni, oni su zaista gradonosni i iz njih će svakako bez dejstva biti grad. U svakom slučaju, pošto je stručna stvar, ostavili smo to stručnjacima. Dakle, ne radi se o neusaglašavanju terminologije, bar je tako meni rečeno. Što se tiče ove teme o kojoj smo razgovarali i gospodin Marić i ja i naš sekretarijat, a to su nadležnosti lokalne samouprave i AP. Naš finalni stav je da AP Vojvodina treba da ima određene nadležnosti vezane za zaštitu od grada, upravo zato što ona po našem zakonu i Ustavu ima određene nadležnosti u upravljanju raznih državnih poslova, a samim tim ima i odgovornost da pomogne kada dođe do zaštite od grada, pogotovo zato što se u Vojvodina nalazi ogroman broj obradivih parcela i ogroman broj poljoprivrednog zemljišta. U Mađarskoj imaju takav sličan primer, recimo županije Bački Iškun i Čongrad, koje čak i sa našim opštinama ovde sarađuju i sa AP kroz različite IPA projekte i kao županije sarađuju, a ne samo kroz opštinsku vlast, u uspostavljanju sistema protivgradne zaštite. Dakle, ne vidim ništa loše. Pokrajina je tu da dodatno samo pomogne. Ostaje obaveza lokalnih samouprava, odnosno sve ono što ćemo mi predvideti da to bude, ono o čemu smo razgovarali, i mislim da je to zaista i dobro, da se svaka lokalna samouprava prema svojim mogućnostima uključi u to. Ali, naravno, ostaje ono što smo rekli, oko čega smo se složili, da država preuzme celoviti sistem, jer je to jedini garant da ćemo imati na čitavoj teritoriji Republike Srbije jednaku protivgradnu zaštitu. U svakom slučaju, mi ćemo već, nadam se, tokom ove nedelje, a možda već i u petak razgovarati o amandmanima i mi ćemo prihvatiti, naravno, sve ono o čemu smo juče govorili. Vi znate da sve što je bilo dobro i svi amandmani koji su popravili tekst zakona, da tako kažem, ja sam uvek bio sklon da prihvatim svaki od tih amandmana, bez obzira odakle dolaze, jer to doprinosi da imamo kvalitetniji zakon i bolju protivgradnu zaštitu u ovom konkretnom slučaju. Još jednom, hvala na velikoj pomoći i nadam se da ćemo do petka imati još dobrih predloga, da možemo da dobijemo jedan zaista kvalitetan zakonski predlog.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Reč ima narodna poslanica dr Ljiljana Kosorić. Izvolite.
Hvala. Poštovani predsedavajući, gospodine ministre sa saradnicima, kolege narodni poslanici, danas su pred nama narodnim poslanicima predlozi tri izuzetno važna zakona i na samom početku mog izlaganja moram istaći da se donošenje nijednog zakona nije više iščekivalo kao donošenje Zakona o protivgradnoj zaštiti, Zakona o odbrani od grada, štoje i razumljivo imajući u vidu brojne probleme u ovoj oblasti koji su se nagomilavali godinama. Godinama unazad štete u poljoprivredi izazvane gradom su neprocenjive, a da ne govorimo o posrednim štetama u nekim granama industrije, recimo prehrambenoj, zatim u šumarstvu, stambenim i ekonomskim objektima. Srbija 23 godine nije imala Zakon o odbrani od grada i zato ću se osvrnuti na probleme koji će se eliminisati novim zakonskim rešenjima. Kao što je gospodin ministar i napomenuo, od 1992. godine prestao je da važi Zakon o protivgradnoj zaštiti raspadom bivše savezne države. Otada jedini zakonski osnov protivgradne zaštite su zakoni o ministarstvima, po kojima je do 2011. godine protivgradnu zaštitu sprovodio Republički hidrometeorološki zavod, a od aprila 2011. godine Ministarstvu unutrašnjih poslova, Sektor za vanredne situacije. Sektor za vanredne situacije preuzeo je opremu, objekte i zaposlene, dok su strelci i protivgradne stanice i dalje bile u nadležnosti Republičkog hidrometeorološkog zavoda, koji zbog loše materijalne situacije nije ispunio svoja obećanja, te oni nisu imali svoje mesto u novoj preraspodeli ovih nadležnosti. Nagomilani problemi u ovoj oblasti u zadnjih 20-tak godina, pre svega nepostojanje preciznog zakonskog rešenja, nisu se mogli ni izbliza rešiti podelom nadležnosti Ministarstva unutrašnjih poslova i Republičkog hidrometeorološkog zavoda. Zato smo kao država nespremno dočekivali sezone odbrane od grada, koje počinju od 15. aprila i traju do 15. oktobra. Ključni problemi su angažovanje strelaca, problemi nabavke protivgradnih raketa i održavanje protivgradnih stanica. Znači, one tri ključne karike u lancu protivgradne zaštite. Štete od grada na poljoprivrednim usevima i objektima bile su neprocenjive u smislu posledica koje su ostavljale na poljoprivredne proizvođače, bez obzira što se na kraju sve svede na procenu štete u čistim brojkama. Kao prvi problem jeste problem protivgradnih raketa. Po proceni, za sezonu zaštite od grada je dovoljno oko 25.000 projektila, što bi u novčanoj vrednosti iznosilo negde oko sedam miliona evra, a dešavalo se da šteta i procena štete samo od grada u jednoj opštini ovoliko iznosi. Poređenja radi, u 2013. godini na početku sezone odbrane od grada kupljeno je 3.600 projektila, a u 2014. godini 3.000 projektila. Šta je razlog ovim nesrazmerama između potrebnog i obezbeđenog? Pa, četvrt veka, a zaključno sa 2011. godinom, protivgradne zaštite kupovane su rakete od sredstva iz budžeta Republike Srbije na pozicije Republičkog hidrometeorološkog zavoda, a od 2009. godine u Republičkom hidrometeorološkom zavodu smanjene su količine nabavljenih protivgradnih raketa, pa je Sektor za vanredne situacije 2011. godine nasledio malu količinu raketa, a iz budžeta je vanredno odobreno samo 100 miliona dinara za nabavku istih. Shvatajući ovaj značaj i negativne posledice nedostatka protivgradnih raketa, Ministarstvo unutrašnjih poslova i Sektor za vanredne situacije već je 2011. godine uputio apel jedinicama lokalne samouprave da pomognu u nabavci raketa na svojoj teritoriji, tako da se u 2014. godini odazvalo 32 jedinice lokalne samouprave, koje su do 7. jula nabavile na svojoj teritoriji 1.404 protivgradne rakete, što izbliza nije dovoljan broj, a i u samoj ovoj nabavci raketa od strane lokalnih samouprava javili su se veliki problemi. Zbog nezavidne materijalne situacije, lokalne samouprave su na početku a i tokom sezone odbrane od grada nabavile malu količinu raketa, a pri ponovnom pokušaju nabavke naišle su na zakonske prepreke, pre svega Zakon o javnim nabavkama, kako mogu dva puta da vrše istu nabavku po istom osnovu, a i ako bi se čekala redovna zakonska procedura, potrebno je dosta vremena. Drugi problem, pored raketa, isto proizilazi iz nedostatka sredstava u protivgradnoj zaštiti i još je izraženiji kada je bilo po pitanju plaćanja protivgradnih strelaca, kako da se plaćaju protivgradni strelci jer oni ne potpadaju u nadležnost Republičkog hidrometeorološkog zavoda, a lokalne samouprave nemaju mehanizam da planiraju i izdvajaju sredstva za plaćanje njihovog angažovanja. Samo je održavao entuzijazam i volja ove ljude da bi pomogli u ovim prethodnim teškim periodima. Treći problem su protivgradne stanice koje su dotrajale, ruinirane, jer se u njih nije godinama ulagalo, a u većem broju slučajeva neophodna je njihova hitna rekonstrukcija, a po saznanjima sa terena neke rade i bez potrebnih dozvola. Iz napred navedenog jasno je da je oblast protivgradne zaštite godinama normativno neuređena, a da bi se ovaj problem predupredio, za ovu sezonu odbrane od grada, 2015. godinu, održana je i Zajednička sednica Moravičkog, Raškog i Zlatiborskog okruga, kojoj sam lično i prisustvovala, pre svega kao narodna poslanica a onda jer je i moja opština Kosjerić u prethodnim godinama doživela dosta vremenskih nepogoda i dosta štete od njih. Na ovoj sednici jednoglasno su usvojeni zaključci Republičkog štaba za vanredne situacije, kao prvo, da se ubrza donošenje zakona odbrane od grada, zatim da Ministarstvo finansija se obaveže da obezbedi sredstva za angažovanje strelacaRepubličkom hidrometeorološkom zavodu, kao i da se izvrše izmene Uredbe o postupku za pribavljanje saglasnosti za novo zapošljavanje i dodatno radno angažovanje kod korisnika javnih sredstava na način da lokalnim samoupravama dozvole da mogu angažovati i strelce koji bi delovali protiv gradonosnih oblaka. Obavezuje se Ministarstvo finansija da sagleda mogućnost obezbeđenja sredstava za nabavku 11.000 projektila čija je vrednost oko 350 miliona dinara i da se Ministarstvo finansija obaveže da sagleda mogućnost da se nabavka protivgradnih raketa oslobodi plaćanja PDV-a, s obzirom da se rakete isključivo koriste za sprečavanje posledica od elementarnih nepogoda, što je njihova primarna namena i one se jednokratno primenjuju i zbog toga se na rakete ne ostvaruje dodatna dobit. Kao što sam rekla, ova Zajednička sednica ova tri okruga održana je 18. marta i usvojeni su zaključci Republičkog štaba za vanredne situacije koji su još ranije doneti. Ovde smo opet imali jednu paradoksalnu situaciju, nespremno dočekujemo sezonu odbrane od grada koja počinje sa mesec dana zakašnjenja, umesto 15. aprila - 15 maja, posle naleta gradonosnih oblaka koji su samo u Arilju i Ivanjici uništili 50% zasejanih useva, posebno malina. Ovo su bili razlozi zbog koji se s nestrpljenjem iščekivalo donošenje ovog novog zakonskog rešenja koji će najvažnije karike u lancu uobličiti u zakonsku formu jer donošenjem ovog zakona obezbeđuje se uspostavljanje i funkcionisanje upravo, kao što je ministar i rekao, jedinstvenog i celovitog sistema odbrane od grada na teritoriji čitave Republike Srbije. Predloženim zakonskim rešenjem jasno se utvrđuju prava i obaveze i nadležnosti svih subjekata organa državne samouprave, organa autonomne pokrajine i organa jedinica lokalne samouprave, kao i način finansiranja poslova odbrane od grada koji mora biti i stabilan i siguran, kako bi se obezbedila njegova održivost i razvoj sistema odbrane od grada. U finansiranje bi se, za razliku od dosadašnjeg stanja, po kome se finansiranje svelo na državu, uključila jedinica lokalne samouprave, kao što je i napomenuto, i deo premije osiguranja useva, tačnije 10% premije. Napomenula bih na kraju da rad i funkcionisanje mreže kako radarskih centara, tako i lansernih stanica bliže će se uskladiti podzakonskim aktima koje će doneti Vlada u roku od šest meseci od stupanja zakona na snagu. Znači, jednu kompletnu protivgradnu zaštitu regulisanu zakonom možemo očekivati tek u sledećoj godini, pre svega uspostavljanjem normativnog okvira u oblasti protivgradne zaštite i donošenjem zakona o izmenama i dopunama Zakona o ministarstvima, kojima će se poslovi protivgradne zaštite preneti u nadležnost Republičkog hidrometeorološkog zavoda, a koji će i preuzeti ponovo opremu, objekte i zaposlene. Kada je reč upravo o ljudskom faktoru i zapažanjima građana, prilika je da istaknem profesionalnost i nesebičnost u zalaganju i pomoći zaposlenih u Sektoru za vanredne situacije koji su obilazili postradala područja i pružali pomoć ljudima na terenu, to je i zahvalnost upravo ovih građana. Na kraju mog izlaganja moram napomenuti da se radujemo donošenju ovog zakona i poslanici SPO i DHSS će u danu za glasanje podržati predložena zakonska rešenja. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Đorđe Stojšić. Izvolite, gospodine Stojšiću.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Uvaženi gospodine ministre, predstavnici Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, mi iz LSV ćemo, naravno, pozdraviti intenciju predlagača zakona, s obzirom da konačno na dnevni red u ovoj Skupštini dolaze neke teme iz oblasti poljoprivrede, za koje mi smatramo da su veoma važne. S obzirom na to koliko poljoprivreda doprinosi bruto domaćem proizvodu, mislim da ni blizu se ne odnosimo prema istoj u smislu donošenja zakona. Takođe, pozdravljamo inicijativu da se konačno ova oblast uredi i da se na pravi način reguliše, s obzirom da se Ministarstvo unutrašnjih poslova bavilo ovom temom, što mislim da apsolutno nije primereno, da postoji Republički hidrometeorološki zavod i mislim da će konačno doći do pravilnog organizovanja u smislu delovanja Republičkog centra za odbranu od grada. Ono što je izuzetno važno je da imamo na umu to da ova tema ne treba da se politizuje. Mislim da treba da se i debirokratizuje i da bude maksimalno efikasna odbrana od grada, s obzirom na to, da vrlo dobro znamo u poljoprivredi ne možemo da čekamo, meteorološke uslovi su nešto na čega se mora reagovati pravovremeno i siguran sam da paori i poljoprivrednici širom Srbije i u Vojvodini neće biti blagonakloni ako budu morali da čekaju da nekakav činovnik u Beogradu deset puta sprovodi javnu nabavku i udara pečat, a vremenske prilike su takve da im uništavaju rod i da ima nanose materijalnu štetu. Predlog zakona je po nama dobar, mi smo podneli nekoliko amandmana o kojima ćemo raspravljati kada za to dođe vreme i za razliku od mog kolege Jovanovića, koji je malo pre izneo ocenu da AP Vojvodina ne treba da ima nadležnosti u ovoj, oblasti mi mislimo suprotno. S obzirom na to da vi morate u ovoj oblasti biti u sadejstvu sa okolnim regijama, odnosno zemljama, jer vi kada, vi to znate sigurno bolje nego ja, da kada branite svoj prostor, odnosno zasejavate jezgra radi kristalizacije gradonosnih oblaka, vi praktično štitite teritoriju koja je susedna, odnosno vaše komšije praktično štite vas, s obzirom da oblaci, kao ni vode ne poznaju granice. Mislim da možemo se složiti oko toga da mora postojati saradnja sa okolnim zemljama i okolnim regijama. Kada smo imali situaciju, prošle godine, vezano za poplave, i te kako smo pokazali da pokrajinske institucije mogu da se izbore sa prirodnim nepogodama i ne vidimo ni jedan razlog zašto se ne bi opredelila namenska sredstva unutar i pokrajinskog budžeta da mogu da sufinansiraju rad, opremanje, održavanje mreže, lansirne stanice, strelce itd, kad već, recimo ubiraju deo prihoda od zakupa poljoprivrednog zemljišta koji ide u pokrajinski budžet, a novim zakonom o zemljištu će biti predviđeno da se deo tih sredstava, upravo iskoristi za finansiranje protivgradne odbrane. Naravno, tu dolazimo i do načina finansiranja, koji je u smislu ovog zakona najsporniji, s obzirom da hidrometeorološki zavod, apsolutno nema dovoljno sredstva za tako nešto i uglavnom zavisi od milosti i nemilosti aktuelnog ministra finansija da li će se opredeliti dovoljno sredstva ili neće? Mi smo smatrali da šema koja se odnosi preko premije osiguranja je apsolutno nedovoljna i predložili smo amandmanom da se 10% od poreza na imovinu, koja se tiče poljoprivrednog zemljišta namenski opredeli za finansiranje protivgradne odbrane, jer na taj način bi svi koji imaju poljoprivredno zemljište učestvovali u finansiranju protivgradne odbrane. Kada se ograničimo samo na osiguranje ili na prihod od zakupa državnog poljoprivrednog zemljišta vi praktično dodajete namet samo delu poljoprivrednih proizvođača, što mislimo da nije fer, odnosno proširili bi na ovaj način bazu onih koji bi finansijski mogli da doprinesu za ovo, jer se ovo stvarno tiče svih nas, odnosno svih onih koji se bave poljoprivredom. Apelovao bih na predstavnike predlagača da podrže naše amandmane, naročito u delu koji se odnosi na ulogu AP Vojvodine, jer mislim da ne treba da poljoprivrednici budu žrtve nekakvih političkih prepucavanja, republičke i pokrajinske vlasti i ovo je jedna od tema gde bi morali da radimo svi zajedno i apsolutno sam siguran da postoje kapaciteti unutar pokrajinske Vlade, da doprinesu u smislu budućeg, osavremenjavanja ovog sistema, koji je više nego zastareo i za koje su potrebna velika finansijska sredstva. Mi ćemo za ovaj zakon glasati, naravno bili bi izuzetno zadovoljni u koliko bi uzeli u razmatranje naše amandmane. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima ministar dr Nebojša Stefanović. Izvolite gospodine Stefanoviću.
Želim samo dve ili tri rečenice. Dakle, hvala vam na podršci, zato, kao što ste rekli ovo i nije stvar oko koje se vodi bilo kakva politička polemika, ovo jeste stručna stvar i ovo jeste stvar koja treba da nam svima donese neke rezultate. Kao što sam rekao, dakle, niti ću ja niti će moja kolege dozvoliti da na bilo koji način budemo uvučeni u političku raspravu, mi želimo da pokrajina učestvuje u ovome. Dakle, to je volja Vlade, to volja ovog ministarstva, na kraju krajeva to je jasno stavljeno u Predlogu zakona, bez nas to ne bi ni moglo i mi hoćemo da sarađujemo ne samo sa pokrajinom nego i sa svim jedinicama lokalne samouprave, kao što mislim da je to uvek činjeno kada su u pitanju vanredne situacije i svaka druga situacija koja zahteva upotrebu snaga MUP. Svakako da ću razmotriti i mi ćemo tokom dana i sutra razmotriti sve amandmane pre nego što Vlada bude zauzimala stav, da bismo mogli da predložimo Vladi šta da prihvati. Trudiću se kao i uvek da sve ono što mislim da zaista koristi, a ima, video sam dosta kvalitetnih amandmana, da prihvatimo na kraju krajeva, to je u interesu svih građana Srbije. Hvala vam.
Zahvaljujem gospodine ministre. Reč ima narodni poslanik Arpad Fremond. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovano predsedništvo, gospodine ministre, saradnici, dame i gospodo narodni poslanici, želim da iznesem stava poslaničke grupe SVM o predlozima zakona koji se nalaze na dnevnom redu, a to prvenstveno u predlogu Zakona o odbrani od grada. Naša poslanička grupa se u proteklih nekoliko godina više puta bavila temom protivgradne zaštite u Srbiji. Pošto dolazim iz opštine Bačke Topole u okviru u koje se u naselju Bajša nalazi jedan od centara protivgradne zaštite, imao sam priliku da više puta obiđem taj objekat i da se bliže upoznam sa njegovim funkcionisanjem, a naravno i sa problemima našeg sistema odbrane od grada. Naravno i na skupštinskom Odboru za poljoprivredu smo se bavili ovom temom u više navrata. Postavljali smo i više puta poslanička pitanja, a mi poslanici SVM smo uključeni u ovu temu i sa aspekta teme međudržavne, odnosno regionalne saradnje. Pošto postoji projekta koji se odnosi na zaštitu od grada, granice između Srbije i Mađarske, a trebalo bi da bude realizovan preko IPA fonda. Svi možemo da se složimo da je smanjenje štete od grada od javnog interesa, s toga pozdravljamo donošenje posebnog zakona koji uređuje ovu oblast. Kako je navedeno u Predlogu zakona zbog velikih šteta koje grad kao elementarna nepogoda svake godine nanosi poljoprivrednim kulturama i dobrima, aktivna odbrana od grada u Republici Srbiji organizovano se sprovodi od 1968. godine i to u periodu od 15. aprila do 15. oktobra. Kako funkcioniše ovaj naš sistem? Kada se proces veštačke modifikacije u atmosferi sprovede blagovremeno i efikasno, kada na zemlju pada kiša, sugradica ili manja zrna grada čime se rizik od gradonosne elementarne nepogode znatno smanjuju ili svodi na minimum. Usled globalnog zagrevanja i klimatskih promena svetski meteorolozi prognoziraju, kao što je i sam gospodin ministar naveo, za naredni period češće i razornije olujne nepogode praćene gradom, a to podrazumeva i veće angažovanje protivgradne odbrane i daleko veći broj protivgradnih raketa. Naveli ste gospodine ministre Stefanoviću i to da nažalost na teritoriji Republike Srbije zbog svojih meteoroloških, klimatskih uslova izloženo dejstvu grada često u razmerama velike elementarne nepogode i elementarna nepogoda i gradonosni oblak se po pravilu kreću preko mnogo većih teritorija koje pokrivaju jedinice lokalne samouprave. Na gradonosne oblake se deluje u fazi njihovog razvoja kada se vrši preventivno zasejavanje i na taj način se sprečava padanje grada iznad mesta dejstva, eventualno ne teritoriju gde oblak tek treba da naiđe. U poslednjih deset godina u toku sezona odbrane od grada iznad teritorije Republike Srbije bilo je između 100 i 110 dana sa radarskim praćenjem potencijalno opasne oblačnosti, a u proseku je dejstvovano u svakom drugom danu u ovom periodu. Broj dana sa dejstvom na gradonosne oblake bio je između 43 i 63 dana u toku jedne sezone odbrane od grada kako je to navedeno. Ovakva vrsta zaštite je veoma važna kada je u pitanju poljoprivredna proizvodnja. Smatram da je protivgradna zaštita neophodna da bi bila još efikasnija i da država mora da iznađe rešenja za zaštitu poljoprivrednih dobara da bude još efikasnija. Verujem da ćemo donošenjem ovog zakona uspeti da napravimo korak ka poboljšanju stanja na terenu. Ne sme se više desiti da na primer ne bude dovoljna količina raketa u protivgradnim stanicama kao što je to bio slučaj u nekim godinama. Za efikasan rast stvarno je potrebno 20 hiljada raketa da bi na svakoj stanici imali po 12 protivgradnih raketa. Znamo dobro da može to da funkcioniše sa manjim brojem raketa, ali to je ono što treba da nam bude cilj. Kako stoji u obrazloženju predloga zakona, štete od grada su daleko veće u periodu od 2007. do 2013. godine zbog nedostatka raketa nego ranijih godina kada je na svim protivgradnim stanicama bilo dovoljno, prilično dovoljan broj raketa i kada ih je bilo i u centralnom magacinu za dopunu. Zvanična procena štete od grada na poljoprivrednim kulturama zadnjih godina bila je 45 miliona evra, a za nabavku 10 hiljada protivgradnih raketa, bilo bi dovoljno samo oko tri miliona evra. Na žalost, imao sam priliku da vidim šta može grad da uništi za svega 20 minuta. U Pačiru, u selu gde ja živim, pre dve godine grad je uništio za 20 minuta sve useve na čak 2.500 hiljade hektara. Možete zamisliti šta su preživeli naši proizvođači. Međutim, oblaci su došli iz Mađarske. Jednostavno, naši strelci nisu mogli da reaguju. Ako se u ovoj zemlji ozbiljno računa na poljoprivrednu proizvodnju, dosadašnji stav prema odbrani od grada je nedopustiv. Znači, Vlada Republike Srbije je reagovala, jer da nije štete na poljoprivrednim proizvodima bile ogromne na širem prostoru Republike. Kada padne grad već je kasno za pitanje ko je bio kriv i zašto poljoprivrednicima niko neće nadoknaditi štete. Svima nama je poznato da usled grada najveće neposredne štete nastaju u poljoprivredi. Naravno, posle i u šumarstvu i štete nastaju i na ekonomskim i stambenim objektima. Štete u poljoprivredi uzrokovane gradom posebno produktu štete u prehrambenoj industriji, kao što je to koleginica navela. Iz navedenih razloga se odbrana od grada mora jedinstveno i celovito rešiti na čitavoj teritoriji Republike, mi to podržavamo i naravno što podrazumeva ravnomernu raspodelu i dovoljan broj raketa u branjenom području. Naš zajednički cilj treba da bude da se jednom zauvek reši status protivgradne odbrane i finansiranje tog sistema, jer on iz godine u godinu sve više tone. Hitna potreba za donošenjem Zakona o odbrani od grada povezana je i sa neophodnošću usklađivanja organizacija sistema odbrane od grada sa ustavnim nadležnostima AP Vojvodine i jedinica lokalne samouprave. Funkcionisanje protivgradne zaštite je nezamislivo bez AP Vojvodine i lokalnih samouprava. Međutim, problem predstavlja nedostatak novčanih sredstava. Svi mi dobro znamo da su lokalne samouprave u teškoj finansijskoj situaciji, a još uvek nije donet ni zakon o finansiranju AP Vojvodine. Znači, postavlja se pitanje kako da opštine i pokrajine reaguju da pomognu svima u ovim teškim vremenima, i kako da sufinansiraju protivgradnu zaštitu. Naravno, i do sada je veći broj lokalnih samouprava pomagalo protivgradnu zaštitu u skladu sa svojim mogućnostima. Autonomna pokrajina Vojvodine, lokalne samouprave ima prihoda od zakupa državnog poljoprivrednog zemljišta kao što je to kolega Stojšić naveo. Međutim, postoji ograničenje na šta sve mogu da troše ta sredstva. Svake godine se dobija saglasnost, znači svaka opština dobije saglasnost od Ministarstva poljoprivrede, odnosno od uprave za poljoprivredno zemljište na program poljoprivrede, znači na trošenje ovih sredstava. Ono što smatramo važnim je da Ministarstvo poljoprivrede ubuduće dozvoli da se od ovih sredstava finansira i protivgradna zaštita. Treba da se dozvoli da lokalne samouprave iz tih sredstava kupe i rakete i da po potrebi sufinansiraju i strelce. Pitanje iz kojih sredstava će biti dozvoljeno lokalnim samoupravama i AP Vojvodini da sufinansiraju protivgradnu zaštitu. Znači, svaka lokalna samouprava ima svoje prihode od zakupa državnog poljoprivrednog zemljišta i ključno pitanje je da li ćemo dozvoliti njima da iz tih sredstava finansiraju protivgradnu zaštitu. To je ključno pitanje. Pored toga, naravno, treba da radimo na tome da poljoprivredni proizvođači u što većem broju osiguraju poljoprivredno zemljište protiv elementarnih nepogoda, a i smatram da je ipak najvažnije očuvati sistem protivgradne zaštite, jer ako dođe do nepogode neće biti proizvoda za prodaju, za izvoz, pa ni država neće imati koristi od te proizvodnje. Osiguranjem rizika od grada, kao pasivnim oblikom zaštite od grada, ublažavaju se ekonomske štete osiguranika, finansijski nadoknađuje gubitak, ali se ne nadoknađuje izgubljeni poljoprivredni proizvod. Međutim, ne smemo dozvoliti ni to da se nastavi praksa i da u Srbiji se po pravilu ne osiguravaju njive, voćnjaci, vinogradi i bašte od grada, iako za to postoje subvencije Ministarstva poljoprivrede. Pitanje je, da subvencije po hektaru koje daje Ministarstvo poljoprivrede, da li će biti u buduće povezane sa osiguranjem useva i pitanje je da li će samo oni proizvođači dobiti subvencije po hektaru koji osiguravaju te useve. Izuzetno je važno da dođemo do rešenja po ovom pitanju, kako ćemo podsticati naše poljoprivrednike, odnosno poljoprivredne proizvođače da osiguravaju svome useve u što većem broju. Podržavamo i uključivanje osiguravajućih društava u protivgradnu zaštitu, na isti način kao i većina evropskih zemalja, da se novcem od premija subvencioniše nabavka protivgradnih raketa i isplaćuju strelci. Međutim, ne smemo dozvoliti da osiguravajuće kuće iskoriste ovu priliku i povećaju cenu osiguranja po hektaru. Zašto to kažem? Zato što je na primer u mojoj opštini u Bačkoj Topoli bilo takvih slučajeva, pored premija koje daje Ministarstvo poljoprivrede i lokalna samouprava je u svoj program stavila i povraćaj sredstava od ukupnog iznosa osiguranja. U praksi je dakle, 40% troškova osiguranja subvencionisalo Ministarstvo poljoprivrede, a lokalne samouprave su vraćale gazdinstvima još 20% ukupnog iznosa osiguranja. Naravno, želeli smo da na takav način podstaknemo naše poljoprivrednike i da u što većem broju osiguraju svoje useve. Na žalost, čim su osiguravajuće kuće čule za ovakvu nameru lokalne samouprave, povećale su cenu osiguranja po hektaru za 20% i to samo u našoj opštini. Smatram da to ne smemo da dopustimo, jer mi ne želimo da finansiramo osiguravajuće kuće, već poljoprivredne proizvođače. Pošto će osiguravajuće kuće biti u obavezi da od svojih premija finansiraju protivgradnu zaštitu, pitanje je kako će to uticati na cenu osiguranja po hektaru. Interesuje me kako može Vlada Republike Srbije da utiče na cenu osiguranja po hektaru? Zbog čega ovo pitam? Zato što smatram da nikako ne smemo dozvoliti da se povećaju cene osiguranja i da to sve ide na teret poljoprivrednih proizvođača. Svi treba da budemo svesni toga da ovo pitanje možemo rešiti samo zajednički i s toga u ovaj posao moramo uključiti, ne samo Vladu Republike Srbije, razna ministarstva i institucije, već i AP Vojvodinu, lokalne samouprave, osiguravajuće kuće, kao i same poljoprivredne proizvođače. Pošto je namera predloga zakona upravo ta, možete da računate na našu podršku. Na kraju, želim još jednom da ponovim da će zbog svih navedenih razloga i zbog toga što hitno treba da rešimo problem protivgradne zaštite u Srbiji, poslanička grupa SVM, u danu za glasanje će podržati Predlog zakona o protivgradnoj zaštiti. Naravno, možete da računate i na našu podršku i u slučaju ostalih akata koji se nalaze na dnevnom redu. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vojislav Vujić. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, gospodine ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, danas ispred nas imamo tri zakona koji tretiraju dve vrlo ozbiljne materije. Treći zakon je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o ministarstvima. On se tačnije samo bavi preciznijim definisanjem nadležnosti pojedinih ministarstava. Predlog zakona o zapaljivim i gorivim tečnostima i zapaljivim gasovima je zakon koji je donet 1977. godine. Zadnji put smo imali reviziju tog zakona 1994. godine i zbog opšteg trenda u kome živimo, a pre svega energenata koji su sada sastavni deo svih sfera života, sazrelo da ovaj zakon mora da se uredi. Ja nisam stručan u toj materiji ali onoliko koliko sam uspeo da se informišem, da pročitam i da uporedim sa prethodnim zakonom definitivno se vidi ta ozbiljnost i usklađivanje sa evropskom praksom. Ono što meni danas privlači najviše pažnje, a to je Predlog zakona o dobrani od grada. I ovaj zakon na žalost nije ozbiljnije tretiran zadnjih dvadesetak godina i evo danas, posle insistiranja i stručnih ljudi i ljudi koji su iskazivali potrebe sa terena imamo priliku da raspravljamo o ovom zakonu, a do kraja nedelje da ga usvojimo. I ono što je naravno vrlo bitno je da će posle ovog usvajanja ovaj zakon biti primenjen po hitnom postupku u praksi. Ono što sam juče imao priliku da čujem ministre od vas, od vaših saradnika koji su bili na sastanku gde ste nam dopustili da se još jednom dodatno informišemo pre današnjeg plenuma. Informacija da danas imamo više raketa nego bilo kad u zadnjih 20 godina što je dobra stvar ili bar da imamo značajniju količinu da više ne moramo da strepimo da li nam protivgradne stanice imaju ili nemaju rakete. Iz primera Vrnjačke Banje, mesto odakle ja dolazim, je situacija takva da u pojedinim trenucima na raketnim stanicama su ljudi bili bez ijedne rakete. Ako se desi da imaju četiri-pet onih kao partizani u Drugom svetskom ratu, podele između sebe računajući koje je to mesto, odakle će lakše da se dejstvuje. Znači, jedna vrlo neozbiljna situacija koja može da prouzrokuje veliku štetu. Imali smo situaciju gde su kolege, danas smo čuli njihove diskusije, da su se opštine organizovale same i od svojih sredstava uspele da kupe određene količine raketa. Ispostavilo se da ni to nije bilo dovoljno rešenje u nekim trenucima, tako da jednu od najozbiljnijih stvari, evo vidim upravo to što ne moramo više da se sekiramo da li raketa ima ili ih nema. Juče ste rekli da bi trebali da apelujemo na građane i da se naprave neke kampanje koje će ljude da motivišu da lakše osiguravaju svoja poljoprivredna gazdinstva. Ja sam imao priliku da na terenu razgovaram sa ljudima iz osiguravajućih kuća, koji su obilazili teren i poljoprivredna gazdinstva. Njihova iskustva su daleko od onog o čemu ste vi juče pričali. Ne radi se ovde uopšte o kampanji da motivišemo ljude da osiguravaju svoja gazdinstva, već po rečima onih koji su ih obilazili i nudili im konkretno osiguranja, povratne informacije da ljudi na terenu nemaju novac. To ministre verovatno jeste jedan problem sa kojim se suočavamo, ali na različite načine. Nije isto taj problem tretiran u Vojvodini, u centralnoj Srbiji ili u južnoj Srbiji. Svakako čuli smo malopre od kolega da i Pokrajinski fond utiče, tj. pomaže da se lakše finansiraju te aktivnosti, ali u Vojvodini su ljudi opredeljeni upravo na poljoprivredu i njihova gazdinstva i površine zemlje koju obrađuju i novac koji za sve to koriste je daleko ozbiljniji od površina koje obrađuju u centralnoj ili južnoj Srbiji i apsolutno su drugačiji i načini osiguranja, tako da iz iskustva koje smo mi imali 2010. godine u jednoj lokalnoj sredini koju je pogodila jedna velika poplava, isto kao elementarna nepogoda, nismo imali ni jedno osigurano poljoprivredno gazdinstvo. Te godine je opština Vrnjačka Banja donela odluku da ćemo pored onih 40% sredstava koje daje Republika mi dati još 50, tako da onom osiguraniku ostaje da plati 10% od vrednosti osiguranja. Išli smo u kampanju bukvalno od vrata do vrata po svim selima. Posledica te kampanje su bile samo dva zaključena ugovora o osiguranju. Nažalost, maler se desio i posle dve godine. Imali smo ponovo jednu veliku poplavu i ponovo smo išli na razgovore sa svim tim ljudima da ih ubedimo da trebaju da se osiguraju. Ponavljam, to definitivno jeste najveći problem. Narod nema novca da se osigura ni za tih 10%. Onda jedini način da zaštitimo sve te useve i ta mala gazdinstva koja se ne bave profesionalno time, nego bukvalno i te površine koriste za svoje lične, porodične potrebe, štitimo na ovakav način. Zato će poslanička grupa Jedinstvene Srbije podržati ovaj zakon, naravno i sve zakone koji su danas na dnevnom redu. Imali smo i situaciju da zbog nerešenog statusa protivgradnih strelaca, predsednik opštine, pošto sam nekada bio u izvršnoj vlasti i na lokalu, morao je da plati prekršajnu kaznu zato što je uz odluku veća i pristanak svih odbornika, svih stranaka vlasti i opozicije dozvolio da se protivgradnim strelcima isplate određena sredstva. On je popio tu prekršajnu prijavu i morao je da plati kaznu. Mislim da to nije fer i da to nije korektno, da smo svi zajedno možda i ranije ovim trebali da se bavimo. Vama hvala što ste i sada podvukli liniju i upravo jedan ovakav problem i definisali i dali predlog kako možemo da ga rešimo u budućnosti. Dobra stvar je, rekao sam, što se ovim zakonom preciziraju nadležnosti Republike, pokrajine, lokalnih samouprava, način obuke protivgradnih strelaca, način izbora protivgradnih strelaca i koordinacija između svih njih. Strelaca na teritoriji Republike Srbije ima negde oko 3.000, 3.300, na svako mesto, tj. na jednu raketnu stanicu kojih ima oko 1.500 rade po dva strelca. Moj predlog juče vama je bio da bi u toj meri restrikcije i štednje mogli da napravimo možda neku drugačiju organizaciju, da dođemo do nekih značajnijih ušteda, bio je da pokušamo da ljude koji se prijavljuju za dobrovoljno služenje vojnog roka upravo angažujemo na ovakvim stvarima, jer vojska ima mogućnosti da te ljude obuči upravo za jedan ovakav posao, napravi jednu klasifikaciju da više ne pričamo da li su tamo ozbiljni ili neozbiljni ljudi i ima mrežu koja bi sve to mogla da pokrije. Naravno i ono što je vrlo bitno, komunikacije između svih ovih radarskih centara sa ovim bazama se obavlja preko radio stanica. Vi ste mi juče objasnili jednu stvar i razbili tu moju ideju da li to treba raditi na takav način, jer ste rekli da upravo to što nismo imali definisane nadležnosti između Ministarstva unutrašnjih poslova, Republičkog hidrometeorološkog zavoda, ovog puta bi napravili možda još veću gužvu, ako bi ovog puta uključili i Ministarstvo odbrane. Juče sam prihvatio to vaše objašnjenje i prihvatam da ovakav zakon kakav ste dali uz izmene, čuli smo danas predloge od kolega koji su dali amandmane za koje smo juče konstatovali da su smisleni, ako podržimo i te amandmane imaćemo jedan ozbiljan i dobar zakon. Još jedanput ponavljam, poslanička grupa Jedinstvene Srbije će glasati za sva tri zakona. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar, dr Nebojša Stefanović. Izvolite gospodine Stefanoviću.
Hvala na veoma konstruktivnom pristupu i juče i danas i vaši predlozi su bili izuzetno kvalitetni. Ja cenim i ako smo vi i ja razgovarali o tome zašto smatramo da neke od tih stvari poput ovog sa Ministarstvom odbrane ne možemo da implementiramo, ali bio je izuzetno dobar način razmišljanja. Meni se to sviđa zato što ste vi razmišljali kako da uštedimo u zemlji, kako da napravimo nešto više, kako da tu bude više novca za protivgradnu zaštitu i uvek treba tako raditi. Mislim da čak kada nešto nije u nekom trenutku primenjivo da možemo da razmišljamo o načinu kako da te stvari, možda će neka od tih ideja biti nekada primenjiva. Zato sam vam zahvalan što ste se potrudili da te stvari zaista na takav način uradite. S druge strane, mi imamo u ovom trenutku, da bih bio do kraja precizan, da ljudi znaju, oko broja raketa, mi u ovom trenutku imamo kupljenih oko šest i po hiljada raketa. Ministarstvo finansija, pošto je to bio jedan deo od zaključaka o kome se danas govorilo i o Štabu za vanredne situacije iz februara ove godine, se faktički obavezalo na kupovinu još četiri hiljade plus četiri hiljade kada se te rakete ispucaju. Dakle, imamo potencijal, obezbeđena sredstva za oko 14.500 raketa. Do sada smo maksimalno imali između 10.000 i 11.000, tako da faktički ova godina je mnogo bolje obezbeđena. Ja se nadam da nam to neće biti potrebno, sva ta količina, jer bi to značilo da ćemo imati mnogo grada, ali mi moramo biti spremni. Naravno, ovaj zakon je jedan od načina da obezbedimo da niko nikoga ne moljaka i ovo što ste isto rekli za lokalne samouprave, bilo je stvarno strašno kada ljudi koji su pripadnici lokalne samouprave dobijaju kazne i to u skladu sa zakonom, jer faktički to im se vodi kao dodatno angažovanje i plaćanje, nenamensko trošenje budžetskih sredstava, a faktički su ljudi uz odobrenje veća i skupština čak plaćali dodatno strelce ili kupovali čak rakete, bavili se na različiti način dopunom te protivgradne zaštite. Mislim da ćemo i ovim zakonom to pojačati, dati i njima dodatne mogućnosti da to rade zakonito i konačno ako to budemo uradili, ne znam kada parlament planira dan za glasanje, ako to bude na primer petak ili naredne nedelje, mi konačno stvaramo preduslove za jedan drugačiji početak rada u protivgradnom sistemu.
Zahvaljujem gospodine ministre. Reč ima dr Muamer Bačevac. Izvolite.
Uvažene kolege narodni poslanici, predsedništvo, uvaženi ministre i gosti, ova Vlada je zaista naišla na mnogobrojne probleme i nasledila i zatekla zaista izrazito zapušten sistem protivgradne zaštite. Naravno, velika zbrka i diskordinacija nastala je 2011. godine, kada je odlukom tadašnje vlasti premeštena protivgradna odbrana iz Republičkog hidrometeorološkog zavoda u okrilje MUP-a, odnosno Sektora za vanredne situacije i pokazalo se da je to bio zaista veliki promašaj. To je dovelo do toga da strelce obezbeđuju lokalne samouprave, da radarskim sistemima rukovodi Republički hidrometeorološki zavod, a da rakete za protivgradnu odbranu kupuje MUP Republike Srbije. Danas je Srbija zemlja sa najmanje efikasnijim sistemom protivgradne odbrane u Evropi. U Evropi efikasnost protivgradne odbrane iznosi oko 50%, a u Srbiji se računa da je negde oko 20%. Iskustva od ranije pokazuju da šteta izazvana gradom može da bude zaista ozbiljna i velika. Hiljadu evra po hektaru ako pogodi grad kukuruz i do čak 25.000 evra ako grad pogodi jabuke ili slične kulture. Svakako da je to nedopustivo za Republiku Srbiju koja pledira da joj poljoprivreda i poljoprivredna proizvodnja bude osnova u razvoju i izvozu, odnosno bude jedna od centralnih grana za razvoj. Vreme je da Srbija posle 23 godine dobije jedan ovakav zakon koji je zaista jedan valjan predlog, onda je valjano rešenje kojim se celovito uređuje održivi sistem za suzbijanje od grada na teritoriji cele Republike. Njegov naročit kvalitet je što precizno razgraničava nadležnosti, kao što smo čuli, između Republike, AP i između lokalnih samouprava i sviđa mi se vaša argumentacija zbog čega je zaista neophodno da i sama Republika, odnosno same pokrajine imaju svoje nadležnosti, ne samo što je to ustavno, nego je to i funkcionalno. Dobro reče kolega da oblaci, kao ni vode, nemaju svoje granice i mogu da kažem da je prošle godine zahvaljujući dobrim radarskim, odnosno dobrim protivgradnim sistemima u Republici BiH, u Mađarskoj i u okruženju Srbija imala manji pritisak i opet na taj način jednom dobom međunarodnom saradnjom mi bi mogli da poboljšamo svoj status, a ovaj zakon daje uslove za kvalitetnu i valjanu međunarodnu saradnju i na ovom polju. Zakonom se praktično svi delovi ove službe sada drže u jednoj ruci, čineći sistem odbrane od grada zaista učinkovitim. Takođe se iz republičkog budžeta obezbeđuju stabilni izvori za finansiranje operativnog funkcionisanja i razvoja sistema za protivgradnu odbranu. Mislim da su to dve najvažnije stvari koje ovaj zakon obezbeđuje, znači, koordinisanje iz jednog centra i stabilno finansiranje, što do sada nije bilo slučaj. Ovim predlogom zakona obezbeđuje se integralni pristup zaštiti od elementarne nepogode od grada i to kombinujući aktivnu, misli se na odbranu, i pasivnu, odnosno osiguranje kao zaštitu. Zakon posebno svetlo baca na osiguranje useva, čime se motivišu poljoprivredni proizvođači da osiguraju svoju letinu. Po ovom zakonu, društvo za osiguranje je dužno da 10% uplaćene premije za osiguranje odvoji za razvoj od sistema od protivgradne odbrane. Moram da kažem da sam našao da je u Evropi zaista visok procenat obezbeđivanja letine. Našao sam, na primer, da je u Austriji osigurano preko 92% svih useva, a otprilike u celoj Evropi negde oko 80%. Ako uporedimo, gde je osiguranje oko 10%, videćemo o kakvom se raskoraku radi. Mi znamo da se osiguranjem ovih šteta smanjuje ekonomski gubitak samih proizvođača i da je to zaista jedan od načina kojima se može smanjiti njihova šteta, a rasteretiti budžet Republike Srbije. Ono što je mnogo bitno jeste da ovaj zakon daje jedan izbalansiran pristup i da on, iako motiviše određene grupe, pre svega su motivisani oni veliki poljoprivredni proizvođači za osiguravanje, ne ostavlja na cedilu manje i siromašnije poljoprivredne proizvođače, obzirom da generalno ojačava sistem odbrane i na taj način smanjuje i njima jedan rizik od šteta, što je jako dobro. Ovde je kolega Arpad naglasio da je bilo zaista zloupotreba od strane osiguravajućih društava i moram da zamolim predstavnike Vlade da povedu računa o zloupotrebama koje su moguće od strane osiguravajućih društava, kao i uvoznika protivgradnih mreža. Takve stvari država treba prepoznati, sugerisati osiguraniku i oštro sankcionisati. Ovaj zakon stvara sve uslove za modernizaciju protivgradnog sistema. Protivgradne mreže se danas jako koriste u svetu, a u Srbiji je tek nešto oko više od hiljadu hektara voćnjaka prekriveno ovom protivgradnom mrežom. Treba podsetiti da država subvencioniše postavljanje ovih mreža, kao i samo obezbeđivanje letine sa oko 40% učešća, i to nekoliko godina unazad. Takođe, zakon daje još neke mogućnosti u delovanju na gradonosne oblake. Pored ostalih, putem aviona, što je zaista praksa u razvijenom svetu i u Evropi. Ja dolazim iz Novog Pazara i iako se računamo i jesmo zaista poljoprivredna oblast, u kojoj je poljoprivreda moguća grana za ozbiljan razvoj, pogotovo tu mislim na Pešter, za nas bi, obzirom da mi nemamo iz proceduralnih razloga ovaj vid protivgradne odbrane, obzirom da smo blizu administrativnoj granici i to je ograničenje za nas, za nas bi zaista ovaj vid bio koristan i omogućio da sprečimo štete, jer su i kod nas gradovi obimni i česti. Imamo mi u regiji Sjenice, koja je stočarsko i poljoprivredno polje, jednu bazu, koja štiti taj deo. Druga stvar, ova tehnologija je vrlo zanimljiva i praktično protiv grada se iskoristio vazduh unutar samog oblaka, čime se rizik po pilota i posadu smanjio na minimum, a vazdušne struje, čiji pravac stručnjaci dobro poznaju, donose hemikalije koje nosi avion u centar samog oblaka i na taj način prevode kao generator kuglice leda u vodu i smanjuju štete. Ovaj zakon donosi jednu novu kaznenu politiku i propisane su ozbiljne kazne za sve one koji žele i koji pokušaju da spreče sprovođenje protivgradne odbrane. Posebno mesto u sistemu pripada pogotovo strelcima, koji će po novom predlogu nešto bolje, ali svakako redovnije biti plaćani i oni će, rekli smo, dobiti oko 20% od prosečne zarade. Ja bih iskoristio priliku da se zahvalim ministru na jednom konstruktivnom razgovoru i na uvažavanju amandmana. Potvrdiću njegovu zaista iskrenu želju da se apsolutno smanji uticaj politike i da ova država, koja pledira da bude poljoprivredna izvoznica, zaista dobije jedan kvalitetan zakon. Ja sam svedok kvalitetnog razgovora, pogotovo onog kakav smo imali juče. Želim da na kraju kažem da se sa ovim zakonom stvaraju svi uslovi da se naš zapušteni sistem, koji smo zatekli, što pre obezbedi i primena savremenih naučnih saznanja u oblasti modifikacije vremena i nepristrasna provera operativne efikasnosti sistema. Obzirom da ovaj zakon posebno brine o poljoprivrednom proizvodu i o poljoprivrednom proizvođaču i stavlja proizvođače i seljake u centar, jasno je da ćemo mi iz SDPS ovaj zakon u danu za glasanje podržati. Reći ću nekoliko reči i o ovom drugom Predlogu zakona o zapaljivim i gorivim tečnostima i zapaljivim gasovima. Ova oblast do sada je bila uređena Zakonom o eksplozivnim materijama i zapaljivim tečnostima i gasovima iz davne 1977. godine. Jasno je da je ovo veliki pomak u osiguravanju i sigurnosti na ovom polju. Mislim da poseban kvalitet ovog zakona čini jedna ozbiljna, javna rasprava, koja je započeta u devetom mesecu prošle godine, u kojoj je učestvovao zaista veliki broj subjekata, proizvođača, privrednika, ali i stručne javnosti. Bilo je brojnih sugestija koje su, kao što sam video, skoro većina njih je usvojena, od toga da se uvodi značaj novog pojma goriva tečnost, ali je revidiran rok za donošenje podzakonskih akata smanjen sa četiri na dve godine. Osnovni cilj ovog zakona jeste da se uspostavi sistem potpune bezbednosti lica i imovine prilikom rukovanja zapaljivim tečnostima i gasovima, po ugledu na razvijenu međunarodnu praksu Nacionalnim programom Srbije za usvajanje pravnih tekovina EU. Predviđeno je donošenje ovog zakona u okviru poglavlja – Sposobnost preuzimanja obaveza iz članstva u EU. Međutim, pravo EU ne reguliše posebno ovu oblast, jer se u državama članicama i u drugim razvijenim državama apsolutno uređuje ova oblast. Mislim da i jedan i drugi zakon i promene u ministarstvima koji ovo prate su izuzetno afirmativne stvari, izuzetno dobro urađeni i uz, videćemo, prihvatanje kvalitetnih amandmana, prave pomake u ovoj oblasti. Stoga, još jednom potvrđujem da ćemo mi u Danu za glasanje podržati ove predloge.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Branka Karavidić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Poštovani gospodine ministre i saradnici, očigledno je da je tema zaštite od grada neomiljena, i u Vladi a i među ministrima. Ona se tako, s vremena na vreme, prebacuje kao vruć krompir sa državnih organa na ministarstvo, pa ponovo sa ministarstva na državni organ, u ovom slučaju na Republički hidrometeorološki zavod. Da se ni ubuduće ništa neće promeniti govori nam i to da se u Predlogu zakona ne imenuje nadležni organ, već se kroz ceo ovaj predlog zakona on provlači kao takav, odnosno neimenovan. Ako je Vlada čvrsto rešila da će nadležni organ za sprovođenje Zakona o zaštiti od grada biti Republički hidrometeorološki zavod, onda je to jasno trebalo da stoji u zakonu. U obrazloženju zakona se kao opravdanje navodi to da nadležni organ ne treba imenovati u zakonu, jer postoji mogućnost da se u neko dogledno vreme poslovi zaštite od grada ponovo povere nekom drugom ministarstvu ili nekom organu. Očigledno je da su problemi koji prate zaštitu od grada mnogobrojni, od nedovoljnog broja raketa, do strelaca koji nisu adekvatno plaćeni za svoj rad, preko zastarele opreme u radarskim centrima, loše koordinacije itd. Nedavni nemili događaji u opštini Arilje i Ivanjica i pričinjena ogromna materijalna šteta u malinjacima, očaj ljudi koji su, čini mi se, nemarom nadležnih ostali bez svojih useva, ja ću vas samo podsetiti na neke natpise iz novina iz tog perioda: „Nevreme ojadilo voćare“, 21. maj; „Grad uništio zasade malina, šteta milionska“; „Milionska šteta u gradu Arilju“; „Neće da gađaju oblake za 80 dinara dnevno“, 18. maj; „Uništeni malinjaci u Ivanjici“; „Štetu od grada prijavilo 1.150 poljoprivrednika“. Sve su to natpisi iz novina od 29. maja. Sve se kretalo u začaranom krugu. Ako su opštine obezbedile iz svojih sredstava protivgradne rakete, nije bilo strelaca za njihovo ispaljivanje, jer nisu blagovremeno sklopljeni ugovori sa njima, a podsetiću vas da je do 15. aprila već trebalo potpisati ugovore sa njima. Ugovori nisu potpisani jer RHMZ u svom budžetu nije predvideo sredstva za naknade strelcima. Vlada je svojom odlukom iz budžetske rezerve odobrila sumu u visini od 80 miliona dinara za angažovanje strelaca, ali oni odbijaju potpisivanje ugovora zbog, kako kažu, ponižavajuće male sume od 2.400 dinara, koja im je ponuđena. I sve tako unedogled – ako ima raketa, nema strelaca, ako su angažovani strelci, nema dovoljan broj raketa, a odgovornih nigde. Kažete da ne postoji zakon koji će celovito obuhvatiti održivi sistem za suzbijanje grada, koji istovremeno predstavlja integralni deo sistema Republike Srbije za zaštitu i spasavanje od elementarnih nepogoda. Nažalost, gospodine ministre, mislim da ni ovaj predlog zakona neće daleko odmaći u sistemskom rešavanju zaštite od grada. I pored javnih rasprava u kojima su učestvovale zainteresovane strane i dale svoje sugestije, mislim da je ova druga verzija zakona rađena u iznudici i pod pritiskom, uz splet nesretnih okolnosti iz maja meseca. Pored primedbe koju sam već iznela, a odnosi se na to da se u zakonu precizno nije navelo da je nadležni organ Republički hidrometeorološki zavod, moje primedbe se odnose i na čl. 8. i 9, a tiču se nadležnosti AP Vojvodine i jedinica lokalne samouprave. Recimo, u članu 8. stav 1. tačka 2) data je formulacija da AP u okviru svojih nadležnosti, „obezbeđuje podršku za funkcionisanje sistema odbrane od grada“. Ista formulacija je data i kada su u pitanju nadležnosti jedinice lokalne samouprave. Ovakve formulacije su nedorečene i nejasne. Šta se kroz ovakvu formulaciju očekuje od AP Vojvodine i od jedinica lokalne samouprave? Šta se podrazumeva pod podrškom? Da li je to materijalna podrška u smislu nabavke raketa ili je možda samo logistička podrška, recimo, u obuci strelaca? Ako je u članu 16. jasno rečeno da Republika Srbija finansira nabavku sredstava za zasejavanje gradonosnih oblaka, da li se i od samih lokalnih uprava očekuje da u okviru svojih mogućnosti, za svoje potrebe, nabave rakete? Ako se na tu vrstu podrške misli, to je bilo neophodno navesti i u samom zakonu. U članu 16, takođe stoji da Republika Srbija finansira rad, opremanje i održavanje, između ostalog, i mreže lansirnih stanica. Zar nije bilo logično da finasiranje, a ujedno i održavanje lansirnih stanica, vrše jedinice lokalne samouprave? Ovo ne podrazumeva održavanje opreme za ispaljivanje raketa. Svaka jedinica lokalne samouprave na svojoj teritoriji ima neko javno komunalno preduzeće koje bi se moglo angažovati na održavanju parcele i objekata koji se nalaze u kompleksu lansirne stanice. Dakle, državni budžet ne bi imao ove izdatke za oko 1.600 stanica, a ova vrsta posla ne bi predstavljala preveliki finansijski teret za jedinice lokalne samouprave. Pitam vas - šta je prava mera u odnosu na obezbeđivanje podrške AP i jedinica lokalnih samouprava? Takođe, u članu 9. stav 1. tačka 5) daje se mogućnost jedinicama lokalne samouprave da razmatraju i usvajaju, napominjem – usvajaju, izveštaje o pripremljenosti i funkcionisanju sistema odbrane od grada za svoju teritoriju, koje im priprema nadležni organ. Šta će se, recimo, desiti ako jedinice lokalne samouprave ne usvoje izveštaje? Nedopustivo je da niži organ ima mogućnost da usvaja ili odbacuje izveštaje koje za njega priprema viši organ. Nigde se u zakonu ne pominje obavezan zdravstveni pregled strelaca i ko to finansira. U delu koji se odnosi na funkcionalnu strukturu odbrane od grada, republički centar odbrane od grada definiše se kao operativno-metodološki centar koji koordinira, rukovodi i obezbeđuje uslove za rad ostalih delova sistema odbrane od grada, gde se u tačci 6. kaže da „obezbeđuje jedinstveno tehničko održavanje mreže radara“. Ja vas pitam – ko obezbeđuje jedinstveno tehničko održavanje opreme za ispaljivanje protivgradnih raketa? Ili ćemo tehničko održavanje opreme prepustiti strelcima? Finansiranje svih ovih aktivnosti je najverovatnije i najbolnija tačka oko koje ćemo se svi složiti. Kažete – našli ste rešenje koje bi rasteretilo budžet sa 100 miliona dinara. Ono je dato u članu 15. Mi smo juče na sastanku koji je održan sa vašim saradnicima razgovarali i o tome. Da li je uslov za primenu člana 15. izmena Zakona o osiguranju, ili on kao takav omogućava primenu njegovu? Znači, treba konsultovati stručnjake. No, meni je u ovom članu nelogično da se 10% uplaćene premije osiguranja koje su društva za osiguranje dužna da uplate u budžet Republike Srbije radi finansiranja sistema odbrane od grada odnose samo na uplate registrovanih poljoprivrednih gazdinstava. Zašto samo registrovana gazdinstva, a ne i ostali osiguranici useva i plodova koji ne spadaju u ovu kategoriju osiguranika? U članu 16. koji se delom odnosi na visinu mesečne naknade strelcima, mislim da formulacija, visina mesečne naknade ne može biti veća od 20% prosečne neto zarade, nije valjano. Zašto je data gornja granica? Taj procenat može biti daleko niži, što dodatno stvara nezadovoljstvo strelaca. Mislim da treba odrediti gornju, donju granicu i ona bi trebala da iznosi 20%. Na taj način bi se stimulisao rad strelaca. Čitajući pažljivo zakon primetila sam jednu tehničku omašku u članu 20. Tačka 2. podtačka 3, naime, u delu koji se odnosi na propise koje donosi rukovodilac organa, a u podtački 2. oni se odnose na sprovođenje obuke i usavršavanje izgled potvrde iz člana 11. tačka 4, kako stoji u Predlogu zakona. Inače, tačka 4. se odnosi na planove izgradnje i modernizacije objekata i opreme. Tačka 3. koja treba da stoji se odnosi na obuku i na usavršavanje kadrova i izdavanje potvrde o završenoj obuci. Verujem da se bar oko ovog amandmana možemo složiti u danu za raspravu po pojedinostima. Na kraju, gospodine ministre zašto je povučena prethodna verzija zakona koja je po mom mišljenju bila bolja, preciznija, bez nedoumica, naročito po pitanju obaveze jedinica lokalne samouprave? Da li ste od te verzije odustali pod pritiskom jedinica lokalne samouprave koje nisu bile spremne da na sebe preuzmu finansiranje dela aktivnosti po pitanju zaštite od grada? Naša poslanička grupa je na ovaj zakon uložila 11 amandmana, te se nadam da ćete ih pažljivo razmotriti i eventualno neke od njih prihvatiti, sve u cilju poboljšanja kvaliteta zakona. Hvala.
Reč ima ministar Stefanović.
Naravno da ćemo razmotriti sve amandmane veoma pažljivo. Ono od čega bih počeo je ova prethodna verzija zakona. Lako je napisati, poslanička većina postoji. Stranka kojoj sam pripadam ima apsolutnu većinu u ovoj Narodnoj skupštini i svaki zakonski predlog koji podrži SNS može da prođe što se tiče broja glasova koje treba da dobije u parlamentu. Za to čak nije potrebna podrška bilo koga drugog. Ali kada bismo tako razmišljali ne bismo donosili dobra zakonska rešenja. Kao što vidite, uložili smo ogroman napor ne samo da se konsultujemo sa profesionalnim udruženjima, već i da dodatno i pred samu sednicu i pred same odbore se još jednom konsultujemo sa svim poslaničkim grupama. Šta je problem? Problem je što bi zakon koji ne bi mogle da sprovode jedan deo lokalnih samouprava koje nisu ili sposobne, organizaciono ili finansijski ili nisu spremne, naprosto dožive fijasko i možete da propišete zakon da im dajete bilo kakva ovlašćenja da rade bilo šta na svojoj teritoriji. Ako nemaju kapacitet da to radi to će rezultovati jednom katastrofalnom situacijom. Drugo, čim nemate jedinstven sistem može neka lokalna samouprava da odluči da se npr. uvedu privremene mere, ne funkcioniše ovo, ne postoji ovo, nema dovoljno političke volje, dođe do krize u radu, Skupština ne može ništa da odluči itd, to se već politički dešavalo. Ako bi se to ostavilo njihovom uređenju, da većim, širim spektrom rada vezano za odbranu od grada da vodi lokalna samouprava, moglo bi da dođe do ugrožavanja protivgradne zaštite. Takođe, i finansijski aspekti, jer nisu sve lokalne samouprave iste. Neke lokalne samouprave raspolažu značajnijim sredstvima i sa lakoćom mogu da obezbede dosta toga, a neke lokalne samouprave jedva isplaćuju plate. Neke su poput Opštine Kosjerić toliko zadužene da ne mogu. U nekom prethodnom periodu neki genijalci ekonomski su uzimali takve kredite da to sada sledećih pet opštinskih vlasti to neće moći da vrati. Fantastični genijalci ekonomske struke, perfektni, apsolutno brilijantni. Takve opštine kada im dali protivgradnu zaštitu ne mogu da plate ulično osvetljenje, a ne da organizuju protivgradnu zaštitu. Kada smo sve to razmotrili suština je da nađemo način da to bude jedinstveno na teritoriji čitave Republike. Postojećim zakonima se definišu ovlašćenja lokalnih samouprava i njihova mogućnost u Zakonu o lokalnoj samoupravi, u Beogradu, Zakonu o glavnom gradu, drugim zakonskim rešenjima koja se tiču regulacije gradova i opština, da oni mogu raditi na izgradnji lokalnih puteva, mogu da uređuju površine. Dakle to je sve što imaju mogućnosti po tim zakonima. Mi nismo želeli da oni grade lansirne stanice, da rade kapitalno održavanje, da rade izgradnju radarskih sistema, naprosto pitanje je kako bi bilo kada bi svaka opština za sebe raspisivala tender i kada bi imali 180 različitih proizvođača lansirnih lampi i 180 različitih radarskih sistema i ko zna čega. Pitanje je koliko bi to održavanje koštalo i šta bi tu bilo? Drugo pitanje, kada se definiše organ, pa imali smo jedan od sastavnih delova današnje rasprave i izmene Zakona o ministarstvima. U tom zakonu se precizno definiše da je RHMZ državna institucija koja će se baviti protivgradnom zaštitom. U pravu, inače u metodologiji izrade pravnih akata postoji pravilo da kada se u jednom zakonskom rešenju to rešenje predvidi i definiše, gleda se da se zbog pravno-tehničke, bolje izrade materijala ne ponavlja u svakom sledećem pravnom aktu rešenje koje već postoji, jer bi onda morali da prepisujemo u svakom članu sve članove od Ustava pa nadalje gde se šta pominje. Uvek gledamo da to bude na takav način uređeno. Dakle, RHMZ je državna institucija koja će se baviti protivgradnom zaštitom. To je potpuno logično jer oni ionako predviđaju kretanje gradonosnih i gradoopasnih oblaka, oni imaju kapacitet da urade taj posao. Radarski sistemi se nalaze u njihovim rukama i potpuno je prirodno da mera preventive i prevencije bude u ovom državnom organu. Što se tiče vaših određenih primedbi, potpuno sam spreman da to prihvatim. U pravu ste, osim u članu 20. gde je napravljena tehnička greška i to ćemo naravno prihvatiti. Spreman sam da prihvatim vašu primedbu i predložiću da to odbor uradi što se tiče odredbe oko usvajanja izveštaja lokalne samouprave. Tu ste potpuno u pravu, besmisleno da niži organ spreči usvajanje ovog izveštaja ili da ne postoji pravna posledica, šta ako ga ne usvoji. Onda to postaje potpuno bespredmetno, tako da bih predložio da odbor napiše odluku koja bi faktički glasila da lokalna samouprava, odnosno organ lokalne samouprave razmatra a ne usvaja. Dakle, samo razmatra izveštaje o stanju i tu se potpuno slažemo. Nije pravno moguće da vi podnesete amandman ali odbor može. Svakako priznajem da ste vi neko ko je to uočio i da to popravlja tekst zakona. Hvala vam i za juče što ste bili i za pomoć u radu. Da li će sve ovo biti idealno i oko problema finansiranja, svakako da neće, ali ovo je zaista značajan korak napred. Nama treba snažnije učešće i poljoprivrednih proizvođača u smislu osiguranja, treba nam značajnije učešće osiguravajućih društava, jer oni će videti vremenom da im se mnogo više isplati da ulože protivgradnu zaštitu nego da plaćaju premije osiguranja. Kada to budemo još bolje i još kvalitetnije uradili posle ovog prvog koraka, jer potrebno je da ovaj korak zaživi, do sada imamo rascepljen sistem i u ovom trenutku nemamo jedinstven organ koji upravlja ovim sistemom. Uvek imate ono – ko je kriv? Što se tiče MUP, naš položaj je lak, mi kupujemo rakete i rasporedimo ih lansirnim stanicama i time smo svoj deo obavili. Uvek mogu da kažem kakve veze MUP ima sa tim, da li smo dali rakete – jesmo, imate dovoljno raketa, izvolite pucajte. Ne možemo samo prebacivati sa jednog na drugog, uvek sam bio za to da kao državni organi imamo obavezu da se svi trudimo da sistem funkcioniše bez obzira ko je nominalno kriv ili po osnovi zaduženosti za neki određeni posao koji obavlja. Tako da očekujem da će ovaj zakon ipak dati suštinsko poboljšanje i da će biti mnogo bolji nego što je sada, ako ništa, nemamo zakon. Stavljen je 1992. godine van snage i prosto nemamo zakon o protivgradnoj zaštiti. Imale su mnoge vlasti priliku da donesu zakon, da stimulišu strelce i da im nabave opremu i da im povećaju primanja i da im kupe vozila, sve su imale priliku, ali kada su to mogle da urade niti su donele zakon niti su im povećale primanja, niti su im dale bilo šta. Onda kad dođe neko drugi lako je reći što im se ne daju. Mi dajemo ono što u ovom trenutku država može da da, popravljamo status, ja se nadam da ćemo u narednim godinama, imati više prilike i više mogućnosti kako zemlja ekonomski bude napredovala da se i ovo pitanje bolje rešava. Hvala.
Zahvaljujem gospodine ministre. Reč ima magistar Jovan Marković [[Branka Karavidić, s mesta: Htela sam repliku.]] Jel mislite gospođo Karavidić da imate pravo na repliku? (Branka Karavidić, s mesta: Dva minuta mi je dovoljno.) Pa znate po Poslovniku na koji način se dobija replika. U ovom momentu ... Izvolite.
Zahvaljujem. Zahvaljujem ministru što je sugerisao da mi se da reč. Amandmane smo podneli i ja se nadam da ćete ih usvojiti. Međutim, niste mi odgovorili na ključno pitanje na koje su mnogi moji prethodnici pokušavali da daju odgovor. Mene konkretno interesuje - šta predstavlja formulacijaobezbeđuje podršku za funkcionisanje sistema odbrane od grada, odnosi se na AP Vojvodine i na jedinice lokalne samouprave? Da li to iziskuje materijalna davanja? da li to iziskuje logističku podršku? da li možemo preciznije da saznamo od vas šta ova formulacija znači? Zahvaljujem se.
Zahvaljujem. Reč ima ministar dr Nebojša Stefanović.
Ja sam to rekao u nekoliko rečenica i u uvodnom izlaganju, ali evo šta je suština. Suština je prvo da oni mogu bez straha od zakonskih sankcija da, kao što je gospodin Vujić navodio, bilo je lokalnih samouprava koje su kažnjavane zbog plaćanja strelaca ili nabavke rakete, Sada će to zakonski biti osigurano. Vi imate lokalne samouprave koje dobro rade, koje ostvaruju značajnije prihode i oni žele značajniju zaštitu svoje teritorije. Mogu da ulože dodatna sredstva u protivgradnu zaštitu. sada po zakonu to mogu potpuno normalno da urade. Ali po zakonu lokalna samouprava je obavezna da održavaju mreže puteva. To je ono što im ovaj zakon daje kao nadležnost. Moraju da uređuju mrežu puteva do lansiranih stanica. Moraju da uređuju površinu komunalno oko lansirnih stanica, kanale, odbrana od poplava, nasipi i sve itd. Znači. to im je nadležnost. Preostale su nam laserne rampe koje nabavlja Republika i održava ih, rakete koja nabavlja Republika i strelci koji su obezbeđeni, znači čiji se novac plaća od sredstava Republike. Oni nemaju neku četvrtu poslednju nadležnost. Mi nismo želeli to da im damo, jer kad smo u prvoj verziji više nadležnosti davali lokalnoj samoupravi ispalo je da one to ne mogu da urade. I onda nismo želeli da eksperimentišemo. Sve one lokalne samouprave koje žele da pomognu, koje žele aktivno da se uključe, na kraju krajeva, to je nešto što pokazuje građanima na teritoriji na kojoj vrše svoju vlast, ukazuju građanima ukoliko su te lokalne samouprave sposobne. Mi smo sposobni da kupimo još toliko raketa, da dodatno platimo strelce, da ih stimulišemo za rad, da platimo veći broj ljudi. Znači, to su stvari koje sad lokalnasamouprava zakonito može da obavi. One lokalne samouprave koje nemaju novca, pa i nemaju one to neće moći i svakako ne bi mogle. Dakle, one će imati, oslanjajući se na onaj broj ljudi, oslanjajući se na ono što Republika bude obezbeđivala. Mi ćemo se truditi da to bude pokriveno, odnosno Republički Hidrometeorološki zavod i na ovaj način, verujem, da ćemo da poboljšamo situaciju i da dajemo zakonski osnov lokalnim samoupravama da se aktivnije uključe u sistem protivgradne zaštite.
Zahvaljujem se gospodine ministre. Reč im mr Jovan Marković. Izvolite gospodine Markoviću.
Poštovani ministre, poštovani predstavnici Vlade, poštovano predsedništvo, poštovani poslanici, dame i gospodo, posle zaista dosta lepih komentara koje smo čuli od predstavnika stranaka vladajuće koalicije stiče se utisak da je ovaj Predlog zakona zaista dobar, da je spas za Srbiju, da je spas za poljoprivredne proizvođače, da tu ne treba ništa menjati i da će stanje biti idealno, da će da teče med i mleko i ljudi više nemaju razloga da se brinu, nemaju razloga da gledaju u nebo, nemaju razloga da se mole bogu. Sve je regulisano. Hoću da postavim dosta pitanja i ministru i njegovim saradnicima. Postavili smo iz poslaničke grupe DS dosta, odnosno napisali dosta amandmana koji se tiču korekcije ovog zakona i pokušali smo da bez bilo kakve političke konotacije kroz te predloge amandmana poboljšamo ovaj zakon za koji mislim da nije dobar i mislimo da je bilo pametno da se odloži usvajanje ovog zakona iz više razloga. Prvo, postavljamo otvoreno pitanje – zbog čega, ministre, danas, sada, 16. juna 2015. godine usvajamo ovaj zakon po hitnom postupku? Nameće se pitanje, ako ste pre mesec dana imali Predlog zakona koji je imao sasvim drugi koncept, ako je taj zakon išao u javnu raspravu, šta se to desilo da sada posle mesec dana usvajamo ovaj zakon? Da li je on prošao bilo kakvu proceduru? Da li su bar ljudi u Hidrometeorološkom zavodu informisani o svojim obavezama, nadležnostima? Da li je javnost dala svoj sud na ovaj zakon? Imam značajne i ozbiljne primedbe na ovaj koncept i želeo bih da svojom diskusijom, ali i ovim amandmanima koje smo predložili damo doprinos da se zakon poboljša i u tom smislu hoću da shvatite i moju diskusiju. Ako je stanje takvo da smo od 14. maja imali nepogode u Arilju, Ivanjici, Kragujevcu, Kraljevu, Užicu, Čačku, ako je šteta već sada negde oko 50 miliona evra i više, postavlja se pitanje – zbog čega niste ranije usvojili zakon? Ako je danas usvajanje zakona sa 23 tačke na redu, postavlja se pitanje – zbog čega je potrebno šest meseci da se usvoje podzakonska akta? U našim amandmanima smo predložili da se po hitnom postupku usvoje podzakonska akta za mesec dana. Drugo pitanje koje mislim da je jako važno jeste – zašto vi kao ministar koji je bio nadležan za ovu oblast danas branite i predstavljate ovaj zakon u Skupštini? Zašto nije tu ministarka poljoprivrede koja je nadležna, koja je zainteresovana u ime ljudi najviše za ovaj zakon? Zašto ona nije ovde? Moram da pohvalim, za razliku od ministarke poljoprivrede koja je u prethodnih nekoliko meseci isključivo za nerad, javašluk i propuste ministarstva krivila prethodne neke vlasti, nesvesna da je ministar unutrašnjih poslova pre vas bio Ivica Dačić, predsednik njene stranke, vi ste danas imali drugačiji pristup do diskusije od pre nekoliko minuta. Pokušali ste da odvojite politiku od ove teme i to je za pohvalu, ali onda ste rekli nešto što je za mene neprihvatljivo. Pomenuli ste primer Kosjerića i pomenuli ste primer čoveka koji je bio predsednik opštine u nekom periodu od 2008. do 2012. godine u tom mestu. Pomenuli ste i njegovu kvalifikaciju kao vrhunski ekonomista, ekspert koji je zadužio mesto za ne znam koliko miliona itd, a ja hoću da vam kažem da je Dragan Vujadinović jedan od najboljih predsednika opštine ne samo Kosjerića nego i čitave Srbije, ne samo u tom periodu nego i više desetina godina unazad. Ako biste uzeli da analizirate njegove rezultate i to što je on uradio u opštini Kosjerić onda biste rekli – svaka čast za trud, energiju i ono što je on uradio. (Zoran Babić, s mesta: Što građani to ne rekoše?) Građani su rekli svoje i građani su glasali za tog čoveka, ali onda je kampanja usledila. Vrlo je važna tema i mislim da ne treba da se dobacuje, gospodine predsedavajući.
Nastavite gospodine Markoviću. Pažljivo vas slušam.
Onda je taj čovek izgubio zdravlje. Uložio je veliki napor. Uradio je velike stvari za taj grad. Za četiri godine Dragan Vujadinović je u kafanama za reprezentaciju izdvojio četiri hiljade dinara, a vaš predsednik opštine je…
Gospodine Markoviću, ja vas molim da se vratite na temu.
Zar nije tema ovo što je govorio ministar? Predsednik opštine aktuelni je …
Gospodine Markoviću, mi sada u ovom trenutku ne raspravljamo o liku i delu pomenutog predsednika opštine, nego pričamo o temi i zakonu koji je na dnevnom redu. Ja vas molim, ako želite da nastavite, vratite se na temu.
Kontekst onoga što hoću da kažem je vezan za to da je pokušaj kroz analizu Predloga ovog zakona u stvari da se izmesti tema odgovornosti, to je ključno pitanje. I juče na Odboru i svih ovih dana izbegava se pitanje i odgovornosti. Nije tačno da nisu bile definisane nadležnosti. Nije tačno da nije bilo sistema. Tačno je da nije bilo rada, da je bilo javašluka, da danas nemamo odgovore na pitanja ko je kriv za Arilje i Ivanjicu, ko je kriv za Kragujevac, ko je kriv za sve nepogode koje su se desile u prethodnih nekoliko nedelja i meseci zbog toga što nije bilo reakcije državnih organa? Ovde se postavlja pitanje – da li vi mislite da ćete sa izglasavanjem nekog drugog zakona, za koji niste sigurni da je dobar, rešiti probleme i time reći - niko nije odgovoran za štetu koja je nastala u prethodnih nekoliko meseci. Ko je kriv i odgovoran što ove godine nije bilo pozicije u budžetu državnih organa, ni MUP-a, ni Zavoda, za plaćanje dnevnica za strelce i protivgradnu zaštitu? Ko je kriv da je 14. maja, u danu kada je Arilje i Ivanjicu zadesila velika nepogoda, Vlada tek tada reagovala i odvojila 80 miliona dinara za plaćanje obaveza prema ljudima koji su radili te poslove kao strelci? Da li se nameće pitanje da upravo zbog toga što nije bilo novca, što nije bilo ugovora, što neko nije predvideo tu poziciju za budžet u ovoj godini, da su ljudi rekli – pa mi nećemo ni da radimo? Da li se postavlja pitanje da upravo zbog toga što ljudi nisu bili plaćeni nije bilo te reakcije i imate štetu, odnosno imamo štetu kao država u tom području više od 15 miliona evra za samo 20 minuta? Sada predlažete druga rešenja. Predlažete da više ne budete vi odgovorni, nego neko drugi, a ostaje opet nedefinisano pitanje novca. Gospodine ministre, da bi sistem funkcionisao po procenama stručnih službi potrebno je oko osam miliona evra, odnosno 940 miliona dinara. Očekivao sam, zaista, iskreno, da ćete u Predlogu ovog zakona imati i rešenja kako da Zavod i ostale institucije mogu normalno da funkcionišu. Ako dobro analizirate pozicije, Vlada Republike Srbije je ove godine odvojila 287 miliona dinara za nabavku raketa. Kroz dodatnu odluku 14. maja odvojeno je još 80 miliona dinara. Ja vam tvrdim da je velika greška što ste lokalne uprave, pre svega lokalne uprave izuzeli, vrlo tačno govorim, iz ovog zakona. Smatram da je bilo važno da se u članu 9. definiše i pozicija gde će lokalne uprave moći da odvajaju sredstva za ovu namenu. U amandmanu smo predložili da se detaljno kaže – da lokalne uprave imaju obavezu da novac uplaćuju Zavodu. Smatramo da Zavod po tom osnovu treba da sklapa ugovore sa strelcima i da to bude definisana obaveza, a ne da posle predsednici opština imaju problem što su u svojim finansijskim planovima odvojili taj novac, želeli da pomognu ljudima i onda imaju prekršajne prijave. Takođe, u članu 14. predložili smo da se kao dopuna ostavi mogućnost, tačka 4. i 5, da se od prihoda koji se ostvari od kazni novac usmerava prema ovom fondu, odnosno prema ovim poslovima. Kao peta tačka u tom predlogu člana14. predlažemo da se ostavi mogućnost da i fizička i pravna lica i udruženja građana i svi oni koji su zainteresovani pomognu kroz svoje finansiranje i plaćanje da ovaj posao, odnosno ovaj fond ima što sigurniji i izvesniji rad, odnosno da imaju prihode koji su sigurni. Dolazimo do teme da ljudi u Arilju, Požegi, Ivanjici, Lučanima i Guči, koji su osetili svu nebrigu države sada kroz svoja udruženja mogu da kažu – u redu je, mi ćemo dati određen deo novca, ali nemojte više da izgovor bude što nismo zaštićeni to što tog dana nije strelac bio na poslu ili u Kragujevcu zbog toga što nije bilo mogućnosti da se rakete koje su skladištene u Užicu prevezu do Kragujevca. Ovde se nameće pitanje, ministre, obratite pažnju i za ove amandmane o kojima sam pričao, ni jednom jedninom rečju u ovom zakonu nije tretirana odgovornost zaposlenih lica, odnosno lica koja su u sistemu upravljanja. U članu 21. ste definisali odgovornost i kaznenu politiku prema onim licima koja sprečavaju pristup do objekata ili stanica, koji su izgradili objekte u zoni zaštite i td. Ni jednom rečju se ne govori o odgovornosti onih lica koja u sistemu upravljanja zakažu. Ako biste to uradili, onda primer Bukulje o kojoj smo govorili ovde i mnogi drugi primeri bi bili evidentirani i ljudi bi znali kada traže naplatu svoje štete i potraživanja ko je odgovoran za to što im se dešava. U ovom slučaju propustili ste tu priliku i imaćemo situaciju da ljudi i dalje kucaju na vrata lokalnih uprava koje treba za sedam dana, to je nemoguće i tu smo dali amandman da se to popravi, utvrde činjenično stanje. Smatramo da je elementarno danas bilo da umesto vas Zakon brani, eventualno, ministarka poljoprivrede, jer nije prirodno i nije normalno da vi, koji praktično završavate jedan posao i nadležnosti prebacujete nekom drugom ministarstvu, sa nama razgovarate o amandmanima, o tome kako da se popravi Zakon, da prihvatate neka rešenja i da dođete u situaciji da posle toga neko drugi prihvata ono što vi u stvari prihvatate. Pitanje je da li bi ministarka ili direktor Zavoda, u ovom slučaju, prihvatio ovaj koncept gde ne postoji utvrđivanje odgovornosti za nečinjenje. U Zakonu se o tome nigde ne govori. Druga stvar koja je jako važna, amandmani, gospodine ministre, koji se tiču člana 6, člana 7. kojigovore o rokovima, ako budete pažljivo pročitali te amandmane videćete da je namera predlagača bila u tom smislu da se utvrđuju rokovi. Prvi rok, početni rok koji treba da postoji jeste 1. novembar, gde će i republički organi i lokalni organi i pokrajinski organi uvrstiti svoje obaveze u predloge budžeta za sledeću godinu. Sledeći rok, mislimo da je 15. april kasno i tražimo da 15. februara bude podnet prvi izveštaj o poslovima koji su pred institucijama i koji treba da budu završavani u toj godini, da odvojite redovne izveštaje koji treba da budu 1. maja, po našoj proceni i 1. septembra, gde će se tačno u sezoni kada elementarne nepogode mogu da nastanu rešavati ta pitanja, da odvojite i vanredne izveštaje koji treba da budu po pozivu Vlade i da u tom smislu sistem bude efikasan. Što se tiče nadzora, smatramo takođe da nije u redu da se nadzor vrši od organa koji poslove i odrađuje. U ovom slučaju smo išli na predlog da Ministarstvo poljoprivrede vrši nadzor. To su neki detalji koji su vezani za primenu ovog zakona, ali ono što je suština naših primedbi, zanemarili ste činjenicu da je najveći problem u funkcionisanju i sada sistema bio u finansiranju i da ste taj problem sada još više produbili sa tim što ste oduzeli pravo lokalnim upravama, odnosno mogućnost, pa samim tim i republičkom budžetu, da se oko 160 miliona dinara usmeri u republički budžet. Po ovom predlogu zakona lokalne uprave neće imati obavezu da izdvajaju sredstva. Po ovom zakonu ni Pokrajina neće imati obavezu da izdvaja sredstva. Dobro je da je republički budžet prihvatio sve obaveze, ingerencije i odgovornost, ali ljudi na terenu su iz iskustva u proteklih godinu i po do dve dana videli da od toga nemaju vajde. Videli su da se vi uvek pozivate na to da nema prava, da nema sredstava, da se nikada ne ukazuje na odgovornost ko je kriv za ono što je na terenu neodrađeno, da tako kažem, te onda dolazimo do problema. Ljudi bi hteli da se organizuju, ali ne znaju kako. Vi ste sa ovim predlogom predložili i tih 100 miliona fiktivnih od osiguravajućih kuća itd, ali videćete da je to u praksi nesprovodivo i da je to protivustavna odluka. Znači, ako umanjite 160 miliona dinara od prihoda koji su postojali od lokalnih uprava, ako dodate tome da je umanjen i iznos koji je bio ranije iz Zavoda od 135 miliona na sadašnjih 80 miliona, ako dodate tome da i ovaj deo od 100 miliona ne postoji, koji je kao predviđen od osiguravajućih društava, vama se otvara problem i rupa u budžetu ovog zakona koja je veća od 500 miliona dinara. Vi ćete i dalje pričati o nekim odgovornostima, velikim nedaćama, velikim nesrećama, svi su neki drugi pre vas krivi, a u stvari sistemski danas postavljate stvari loše. Ljudi koji godinama rade u Zavodu znaju da ovaj koncept neće moći da funkcioniše. Ako vi kao ministar i vi kao ministarstvo niste imali autoritet i niste imali mogućnosti da ovaj sistem postavite kako treba, onda mi opravdano izražavamo sumnju da će i ovaj koncept, odnosno Zavod moći da odrađuje ove poslove. Juče sam na Odboru za poljoprivredu postavio pitanje - da li je moguće da samo tema ministarstava, Vlade i institucija bude tema koja se pojavi u medijima? Da li treba da reagujete samo onda kada se desi nepogoda, pa ćete svojim nekim zaključcima i odlukama da stvari gurnete pod tepih? Pa, nije rešenje da 14. maja, kada se desi velika nepogoda i kada ljudi izgube sve što su radili, ne samo te godine, nego već godinama unazad, da vi donesete odluku o 80 miliona koje odvajate za strelce? Pa, trebali ste toga dana da kažete ko je odgovoran za to što novca nije bilo u budžetu za tu namenu i zbog čega su se desili propusti. Da bi se to izbeglo, predložili smo da u stvari sastavni deo svih izveštaja i programa bude i to usvajanje budžeta na lokalnom nivou i republičkom nivou, da date mogućnosti lokalnim upravama i udruženjima građana da budu u ovom procesu, jer oni su najzainteresovaniji da ovaj posao bude odrađen kako treba. Kroz predloge, odnosno kroz amandmane koji se tiču i kaznene politike i mogućnosti da se uklanjaju neki objekti, mi smo dali svoj doprinos da ovaj zakon i članovi ovog zakona, bez obzira koliko su loši, budu prioritet u postupanju institucija. Ako tako postavite stvari, onda će se stvari i rešavati. Ljudi očekuju ozbiljne predloge. Ja mislim da je danas ovaj zakon u stvari izgovor za nečinjenje u prethodnom periodu i svaljivanje krivice i odgovornosti na neke druge. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar, dr Nebojša Stefanović. Izvolite.
Da vas nisam video u sali tokom dana, pomislio bih da niste bili ovde od jutros. Ali, razumem, pretpostavljam da je ovo bilo za medijski nastup, mora nešto da se kaže, a čuli ste da smo većinu ovih rešenja predvideli. Prosto ne mogu da verujem šta govorite. Fasciniran sam nekim vašim rečenicama, pošto je do današnjeg dana od 1992. godine seljacima samo Bog mogao da pomogne, pošto vi niti ste hteli da im donesete zakon, niti vas je to naročito interesovalo. Znate, bili ste Vlada. Ne znam da li se sećate, imali ste premijera, imali ste ministra poljoprivrede. Ljudi, to je bilo u nadležnosti Ministarstva poljoprivrede. Ko vam je branio 2003, 2004, 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010. i 2011. godine, tek je tada došao MUP, ko vam je bre, ljudi, branio da donesete Zakon o protivgradnoj zaštiti? Ko vam je branio? Što niste doneli zakon? Što niste platili ove ljude? Što im niste doneli neki način kako će trajno da budu rešeni? Što niste kupovali rakete? Što je grad mlatio i Zrenjanin i Banat redovno svake godine? Kad su ljudi ostali bez ičega, ne samo tad što su radili, nego i godinama unazad, što niste rešavali? Ko vam je onda bio kriv? Neki prethodni ili ste vi bili krivi? Mi ovde vrlo jasno govorimo da je ova protivgradna zaštita željama tadašnjih direktora Hidrometeorološkog zavoda, jer nisu želeli odgovornost, prali su ruke, bežali od odgovornosti kao đavo od krsta, gurnuta u MUP, a u MUP-u samo da MUP kupuje rakete. Pa, kakva je odgovornost kad ništa ne radite? Kakva je odgovornost kad niti imati radarske sisteme da pratite kretanje oblaka, niti mi znamo gde će ti oblaci da dođu, niti su ljudi u MUP-u tada bili obučeni za to? Drugo, vi kažete – da li su konsultovani ljudi iz Hidrometeorološkog zavoda? Pa, oni se time više ne bave od 2011. godine. Svi ti ljudi su prešli u MUP. Ti ljudi koji su jedini stručni u ovoj zemlji danas su u MUP-u. I tih 210 ljudi koji rade danas u MUP-u na tim poslovima i koji su najstručniji kažu da je ovo dobro rešenje. To što se to ne sviđa pojedincima iz Hidrometeorološkog zavoda, rekao mi je gospodin Stefanović, narodni poslanik, šef vaše poslaničke grupe, da su bili, da se žale, da kukaju itd, to je jer oni i sada pokušavaju da pobegnu od svoje odgovornosti. Očekuju da će biti puno posla. Znate, mora neko i da radi. Drugo, vi kažete – da li je neko njih pitao? Pa, zamislite kad bi Narodna skupština pitala da li se neki ministar slaže sa odlukom koju donosi Narodna skupština i ja kažem – ne slažem se, izvinite, ne možete da donesete taj zakon, ne slažem se sa tim i Narodna skupština ne može da ga donese. To je isto na takav način. Kako bih vam rekao, ne može direktor Hidrometeorološkog zavoda da kaže da li se slaže sa odlukama Vlade. Pa, nije on Bog, već državni službenik, direktor javnog preduzeća, direktor zavoda koji se bavi određenim delom posla koji mu je poverila Vlada. Na kraju krajeva, svaki državni službenik koji smatra da ne može da ispuni očekivanje, da ne može da uradi posao koji mu je poveren, ne mora da bude na tom mestu. Ne mora se biti direktor u ovoj zemlji po cenu bilo čega. Ako ne možete, podnesite ostavku, nek radi neko drugi. Da li će se direktor Hidrometeorološkog zavoda žaliti ovde ili onde, da li će da kuka? On je bio na sastanku sa ministarkom poljoprivrede. To nisu hteli verovatno da vam kažu. Bili su kod nas, bio je gospodin Marić, bila je cela ekipa. Imali smo ozbiljne sastanke na kojima smo razgovarali o svim temama. Mi smo doneli zaključak u februaru mesecu, u kome smo predvideli i mi sada obezbeđujemo najveći broj raketa u poslednjih deset godina. Može da priča ko god šta hoće, ali to se lako prebroji. To nije virtuelno, raketa se vidi, novac se vidi. To su obaveze koje je preuzelo Ministarstvo finansija, to su obaveze koje smo preuzeli svi. Zašto sam ja ovde? Ja sam ovde zato što je to i dalje moja nadležnost, dok Narodna skupština ne odluči drugačije. Dakle, ja ne mogu da kažem da dođe ministar poljoprivrede, jer mogao bi tako i ministar kulture. To prosto nije u njihovoj nadležnosti. Da li je Ministarstvo poljoprivrede zainteresovanije? Svakako da jeste, ali Vlada Republike Srbije odlučuje koji njen član dolazi pred Narodnu skupštinu i brani. To je odluka Vlade Republike Srbije i njeno suvereno pravo, a Narodna skupština to mora da prihvati. Dakle, mi razgovaramo o temi o kojoj apsolutno nikakve namene nije bilo da se reši od 1992. godine, a ne znam zašto. Ja nisam ministar koji to nije hteo da uradi. Eto, ja kada sam postao ministar, ja sam u svom mandatu to rešio. Mogli su i drugi. Zašto nisu, to pitajte razne ministre poljoprivrede koji su imali 10 godina da to reše. Što se tiče ovlašćenja lokalnih samouprava, one i dalje imaju sva ovlašćenja koje imaju po zakonima koji se odnose na njih. Imaju sva ovlašćenja i AP i lokalne samouprave, imaju mogućnost. To da li mi propisujemo obavezu, ja ne smatram kao i vi da treba da im propisujemo obavezu da daju obavezno novac i to da uplaćuju Hidrometeorološkom zavodu. To je prvo pravno nemoguće jer je RHMZ korisnik budžeta kao i svi ostali i to bi bio sopstveni prihod koji smo ukinuli 2012. godine. S druge strane, lokalne samouprave sada imaju mogućnost, a ja smatram, možda vi tako ne smatrate, da u lokalnim samoupravama sede ljudi koji su odgovorni prema građanima u opštinama kojim se bave i da će oni svakako gledati da odvoje sredstva jer ne žele da građani njihovih opština budu nezadovoljni. Ne mogu da pomislim da postoji neki monstrum u nekoj opštini koji zna da ima novca i namerno neće da da za protivgradnu zaštitu jer se nada da će to pomlatiti letine onim ljudima koji proizvode. Potpuno sam siguran da će ti ljudi to da urade. Imaju obavezu,po zakonu, da održavaju puteve, nasipe, uređuju prostor, sprečavaju izgradnju nelegalnih objekata, sve to imaju, po zakonu, s tim što im ovaj zakon sada daje pravo da plate strelce. Pa opštine, uspešne opštine, neka izdvoje, neka plate strelce još 20 hiljada dinara, neka im daju koliko god žele, biće ti ljudi zadovoljniji, samo da vidimo koje će to opštine biti. Baš me interesuje posle usvajanja ovog zakona da vidimo ko su ti stručnjaci, ko su ti vrlo sposobni kadrovi koji će to sve uspeti da urade iz budžeta koji imaju. To ćemo pratiti zajedno. Što se tiče ovoga iz Kosjerića, moram da vam kažem, toliki je stručnjak bio da se zadužio za pet miliona evra, u maloj opštini Kosjerić, pet miliona evra i ta opština danas jedva preživljava, jedva funkcioniše. (Jovan Marković, s mesta: To nije tačno.)
Gospodine Markoviću, molim vas, nemojte da dobacujete. Gospodine Markoviću, vi ste u Narodnoj skupštini.
Naravno da je tačno. Naravno da je tačno. Imaćete priliku, znate, u Narodnoj skupštini se javljate za reč. Dakle, pet miliona evra se čovek zadužuje, imamo narodne poslanike iz Kosjerića, ovde, imamo ljude koji su bili ovde. A, odakle ste vi? Jeste iz Kosjerića? (Jovan Marković, s mesta: Da, iz Kosjerića.) Pa, jel znate onda kako živi danas Kosjerić? (Jovan Marković, s mesta: Znam.) Jel znate da nisu mogli da plate struju? (Jovan Marković, s mesta: Znam.) Pa valjda kada je neka opština uspešna, ona može da plati struju. Kada je uspešna… (Jovan Marković, s mesta: Kako mogu da plate 700.000?)
Gospodine Markoviću, vi ste u Narodnoj skupštini, sačekajte, dobićete pravo na repliku. Da li moram da vam dam opomenu, da bi shvatili da ste u Narodnoj skupštini?
Kada je jedna lokalna samouprava uspešna, ona funkcioniše perfektno, ne mora uopšte da uzima kredit, ali kada nije uspešna, onda uđe u takve dugove da ne može više ni struju da plati. Ne može da plati ni plate zaposlenima u zgradi opštine, ali to je katastrofa. Ne možete plate zaposlenima u opštini da platite, to je takva ekonomska uspešnost da je to perfektno.
Gospodine Markoviću, molim vas nemojte da dobacujete.
To su perfektni kadrovi bili, to je ekonomski genije. To su čuda ekonomska koja su bila.
Gospodine Markoviću, nemojte da dobacujete.
Dakle, treba Narodna skupština da zna, treba da znaju građani Srbije. Što se tiče rezultata izbora, ti rezultati su pokazali šta misle građani Kosjerića o tome i to je bilo i videćemo na narednim lokalnim izborima šta misle građani o svim političkim opcijama, ne samo u Kosjeriću, valjda jednog dana i u AP Vojvodini, to se nadamo i dalje. Mi smo sigurni da će tih izbora nekada biti, ali i dalje se nadamo da će nekada doći. Što se tiče svega što se dešavalo, neću uopšte više da ulazim u to, mi hoćemo da rešimo na jedan ispravan, dobar način. Ovo je jedan korak, značajan korak napred, u rešavanju pitanja zaštite od grada. Puno stručnih ljudi je radilo na ovome, udruženja proizvođača, udruženja osiguravajućih društava i svi se slažu da su ovo rešenja koja su značajan korak napred da mogu da doprinesu tome da zaštita od grada bude neuporedivo bolja nego što je bila do sada. Trudićemo se da pratimo razvoj situacije, da popravljamo. Nisam razumeo ono zašto je sad po hitnom postupku, a vi onda kažete - mi predlažemo da se po hitnom postupku usvoje podzakonski akti. Pa, valjda ako se nešto donosi po hitnom postupku, onda se sve donosi po hitnom postupku. Ako je nešto sporno, što onda predlažete da se ti podzakonski akti donose po hitnom postupku? Ali, vi morate da shvatite, kada se radi o zaštiti od grada, da je to elementarna nepogoda koja ne trpi odlaganje. Pošto je tako dugo trajala javna rasprava, imali priliku svi da kažu, ove izmene koje su unete odnose se samo na nadležnosti lokalne samouprave i lokalne samouprave, da kažem, u tom smislu samo se ukida njihova obaveza finansiranja i to je razlika suštinska u odnosu na prethodni tekst nacrta zakona. U svakom slučaju, verujem da će i ljudi iz lokalnih samouprava iskoristiti svoje zakonsko pravo sada i popraviti, kao što su i mnogi, i na tome im se zahvaljujem, i do sada kupovali rakete i radili na protivgradnoj zaštiti. Nadam se da ćemo zajedno, radeći u svim opštinama i na nivou Republike, imati dobre izveštaje, a ljudi iz Hidrometeorološkog zavoda će morati dobro da zasuču rukave, ozbiljno da rade od jutra do mraka, da se potrude, da se bore, da se trude, kao što to rade ljudi u Ministarstvu unutrašnjih poslova na svakom mestu. Mi ćemo ove stručnjake koji i dalje sede u Hidrometeorološkom zavodu, sada, naravno, ustupiti nazad, pošto će se oni baviti tim poslom i ti ljudi će se sada uspešno baviti time u Hidrometeorološkom zavodu. Svi oni koji to mogu da prate su dobrodošli, a oni koji ne mogu da prate ne treba da budu na čelu takvih institucija, naprosto moraju da prihvate odgovornost da nisu možda dovoljno kadri da to rade. Da imaju bolju situaciju nego što su oni, znate, 2011. godine su samo pozvali jednog dana MUP i rekli – izvinite, ovo je vaše. Na osnovu čega, to niko ne zna. Zašto je MUP bio izabran da se bavi zaštitom od grada? Na osnovu čega? Ako je to na osnovu Sektora za vanredne situacije, pa onda što nam nisu dali da gradimo nasipe na rekama? To je logično. Bolje da MUP gradi nasipe, kad odgovaramo za poplave. To je ista ta logika. Apsolutno je ista logika. Gradimo puteve jer postoje klizišta. Jer ovo je pucanje u oblake da ne bi padao grad. Ali, pošto nema logike, naravno, jer MUP ne prati kreiranje gradonosnih oblaka, nama neko javi i kaže – gradonosni oblaci su tu, i ako on pogreši, strelci koje mi ne plaćamo i ne angažujemo isto pogreše, a mi samo kupujemo rakete, MUP treba da snosi odgovornost? MUP treba da bude odgovoran što neki državni organ nije predvideo plaćanje strelaca? MUP treba da bude odgovoran? Izvinite, ko je odgovoran što nije predviđeno plaćanje strelaca? Jeste li utvrdili ko je plaćao do sada? (Jovan Marković, s mesta: Ko je?)
Gospodine Markoviću, ja vas molim da obuzdate nervozu i emocije i da sačekate pravo na repliku.
Nije MUP. Mi nismo. Ko je plaćao do sada strelce? Što nije plaćao od sada? Što nije plaćao ove godine? Što nije predvideo u tome? Nije MUP. MUP se nije time bavio nikada. Nikad nismo plaćali strelce, nikada, čak ni po ovom Zakonu, niti ćemo ih plaćati. Znači, nije naša nadležnost. Nemamo sredstva, niti se bavimo time. Oni koji ih nisu plaćali treba da objasne zašto ih nisu plaćali. Ako je to birokratsko objašnjenje – nismo mogli zbog toga, znači, radije bi da polupa sve samo da ja ne odgovaram, i to je dobro objašnjenje. Samo da čujemo to. MUP nije bio nadležan za to, niti je ikada plaćao strelce, niti je snosio odgovornost za to. Što se tiče Ministarstva, mi nabavljamo rakete, svake godine od 2011. se nabavljaju rakete. To je postupak koji ide ove godine najviše, više nego ikada i to ćemo sa radošću ustupiti Hidrometeorološkom zavodu. Ministarstvo finansija je postiglo dobar dogovor. Dakle, mi sada imamo 6.500 raketa, oni sada kupuju još 4.000, mada mi ove rakete i dalje imamo na stanju, dakle, nisu potrošene i još 4.000, čim se ove budu potrošile, u skladu sa potrebama, 14.500. To je ozbiljan argument, to je ozbiljan broj, to je lako proverljivo.
Zahvaljujem se, dr Stefanoviću. Gospodine Markoviću, molim vas, sigurno ste svesni da niste u mogućnosti da dobijete pravo na repliku zbog ponašanja. (Jovan Marković, s mesta: Zbog čega?) Saslušajte me, molim vas, upravo zbog ovoga što nećete da saslušate i da sačekate da dobijete mogućnost i pravo na repliku. Sigurno ste zaslužili više da dobijete nekoliko opomena zbog toga što ste dobacivali, upadali ministru u reč, ali gospodin ministar je raspoložen da da odgovor na sva pitanja, tako da, izvolite, imate pravo na repliku od dva minuta.
Poštovani ministre, meni je iskreno žao što ste moju diskusiju shvatili na pogrešan način. Ja sam, u stvari, želeo da vam ukažem na nekoliko stvari koje suštinski prave problem za funkcionisanje ovog sistema u narednom periodu. Prvo, iz vaše diskusije stiče se utisak da ste vi vrlo raspoloženi što danas odgovornost za sve ono što je bilo u prethodnih nekoliko meseci i godina prebacujete na drugu instituciju, samo ne znam da li ste svesni činjenice da posle usvajanja ovog zakona dolazimo u problem da ne postoji 500 miliona dinara za funkcionisanje ovog sistema, da će ljudi biti u problemu, i oni koji treba da sprovode zakon i posebno građani Srbije, odnosno proizvođači. Jedini novac koji ovde postoji je 287 miliona za ovu godinu od Ministarstva i 80 miliona od Ministarstva finansija, što znači da 367 miliona imate na raspolaganju. Nedostaje 500 miliona. Vi ćete se za sve propuste i greške koje su bile u sistemu jednostavno povući i odgovornost prebaciti na druge. Kada sam pričao o lokalnim upravama, ono što je predlog, dajte da vidimo rešenja kako da posle primene ovog zakona i lokalne uprave mogu da utiču na rešavanje ovih pitanja, kako mogu da finansiraju i kako mogu da budu sastavni deo ovog sistema. Kada sam pomenuo da nije normalno da vi 16. juna usvajate ovaj zakon, to se odnosi na činjenicu da je zakon trebalo da bude usvojen u januaru, u februaru, da se sve institucije uključe u rešavanje ovih pitanja, a ne da čekate ovoliko nesreća i nepogoda, da napravite štetu od 50 miliona evra u ovoj godini i onda usvajate zakon koji će stupiti na snagu krajem ove godine, odnosno u sledećoj godini. To nije moguće.
Vreme, zahvaljujem gospodine Markoviću. Reč ima ministar doktor Nebojša Stefanović. (Jovan Marković, s mesta: Imam još nekoliko sekundi. Prekinuli ste me.) Pa, gospodine Markoviću prekinuo sam vas na 2 minuta i pet sekundi. Ako niste pročitali Poslovnik, replika traje dva minuta. (Jovan Marković, s mesta: Da, ako mogu samo par rečenica.) Gospodine Markoviću, i vi treba da se ponašate kao poslanik u Narodnoj skupštini Republike Srbije, da poštujete ovaj visoki dom i vi to ne radite. Izvolite, reč ima doktor Nebojša Stefanović.
To ću sledećeg puta, obećavam gospodine predsedavajući, doneću jednu knjižicu da vam pročitam kako su se, kakvi računi i gde plaćali i ko ih je plaćao. To vam obećavam, posebnu sednicu da vam ispričam sve o tome. Verujte da ćete i vi biti šokirani kada budete čuli, kao što sam ja bio šokiran. E, ali, zbog istine oko protivgradne zaštite, do sada je novca odvojeno 280 miliona dinara koje MUP odvojilo svojim budžetom, 80 miliona koje je odvojilo Ministarstvo finansija za plaćanje strelca i dodatnih 220 miliona za nabavku raketa, što ukupno čini 580 miliona dinara. Cifre koje se pominju, a znam ko plasira, da kažem, te cifre su cifre koje nikada u poslednjih deset godina nisu bile korišćenje. To su projekcije, znate, to vam je kao kada bi nam sada došle još dve, tri milijarde evra kako bi nam bilo lakše. Pa, znam, ali postoji jedna ozbiljnost funkcionisanja u radu. Ovo je cifra koja obezbeđuje sasvim dovoljno, 580 miliona dinara za plate strelaca i za rakete obezbeđuje potpunu, i plate naravno zaposlenih, obezbeđuje potpunu zaštitu, odnosno u najvećoj meri. Naravno, ono što moramo da kažemo građanima, ukupna zaštita od grada je uspešna samo 70% u svim zemljama. Ne postoji zaštita od grada koja je uspešna 100%. Takva zaštita od grada, to kaže struka, ne postoji 100% zaštita od grada, prosto ne postoji. Dakle, ukupna uspešnost je 70%. Mi pokušavamo, naravno, da to bude što bliže 70%, da ne bude 50% ili 60% i ja verujem da ćemo sa ovim brojem raketa biti dovoljno uspešni. Naravno, Republika Srbija će voditi računa ako se i ove rakete budu ispucale, a bude još potrebe za tim tražićemo da se nabavi još raketa i kao ministar koji tada i neće biti nadležan boriću se jer to je interes svih građana Srbije ne samo jednog ministarstva. Dakle, ne trudimo se mi da prebacimo ovo nekome jer taj neko do sada nije imao odgovornost, a mi smo imali, pa sad nećemo. Izvinite, Hidrometeorološki zavod ima odgovornost i ima i dan danas. Ti ljudi kažu – gde se gađa? Oni kažu – ima li oblaka ili nema, kakvi su oblaci, sa koje pozicije daju nalog. Ti ljudi to kažu, njihova je odgovornost. Mi imamo odgovornost u nabavci raketa, tačka. To je odgovornost MUP. Potpuno je besmisleno da imate pocepan sistem odgovornosti, jedni kupuju, jedni razmeštaju, jedni plaćaju, jedni daju radarske podatke. To je potpuno neprirodno. Znate, MUP se bavi raznim stvarima, ali zaštita od grada je potpuno neprirodna, to ne postoji, takvo iskustvo ne postoji nigde u svetu. Znate, valjda bi se setio neko da postoji negde, pa da kaže – znate, ima u Nemačkoj, tim manjim zemljama nerazvijenim, Nemačkoj, Francuskoj, Engleskoj, SAD, Ruskoj Federaciji tim manjim državama koje nisu dovoljno moćne kao i mi, valjda bi neko to tako uredio. Ne postoji nigde naravno. Uvek se to spoji sa radarskim sistemima koliko god oni bežali od toga. Hoćete da se bavite određenom delatnošću, pa ide odgovornost. Zamislite kada bih ja rekao – znate, kriminalce treba da juri neki zavod ili neko, nije to baš za nas. Pa, ono što nije popularno, to vam je nadležnost i morate da radite, to je posao. Dakle, potpuno sam razumeo vaše izlaganje, potpuno sam ga shvatio i ja i ovo doživljavam kao jedan doprinos danas i svakako ćemo razmotriti sve amandmane. Neki od amandmana će svakako biti prihvaćeni, ima tu različitih stvari o kojima smo u toku dana govorili. Postoje dobri amandmani koji popravljaju tekst zakona, pogotovo u smislu izveštaja koji se podnose do 15. aprila, a treba da bude 1. aprila da bi imali vremena to da korigujemo. Naravno, sada vam kažem da je ovo bolja situacija nego što je ikada bila. Da li je idealna? Nije idealna, ali znate nije ništa idealno, ne postoji ništa idealno. Dakle, niko ovde nije govorio ni u jednom trenutku da je ovo sjajno, da će sve biti bajno, ni u jednom trenutku to niko nije rekao. Da li će biti bolje? Biće daleko bolje, a ljudi koji rade ovaj posao, koji su stručni i profesionalni i koji danas rade u Sektoru za vanredne situacije MUP su takođe dali svoj sud i ne vidim koji su to bolji stručnjaci od onih stručnjaka koji rade kod nas već šest godina. Hvala lepo.
Zahvaljujem gospodine ministre. Gospodine Markoviću nemate više prava na repliku. Gospodine ministre, verujte da neću biti iznenađen jer to isto je i u opštini Vrbas i oni danas ne mogu da plate uličnu rasvetu i 50 miliona „Vojvodina vodi“. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, replika. Izvolite.
Mnogo puta izgovorena danas je reč odgovornost, bežanje od odgovornosti, neodgovornost, pa bih pitao gospodina Markovića – da li je odgovornost to što se prvi put posle 25 godina od višestranačja u Srbiji prvi put usvaja zakon o protivgradnoj zaštiti? A šta je sve ono što je činio gospodin Marković i njegova DS, što nisu čak ni napravili napor, što nisu bili odgovorni pred građanima Srbije, pa da usvoje zakon o protivgradnoj zaštiti? Pa da tim zakonom definišu način kako se u takvim situacijama postupa. Nije ih bilo briga. Godine 2011. nakon jedne oluje i jedne nevolje koja je zadesila Gornji Milanovac i taj kraj, baš da bi zamaskirali tu odgovornost, prebacili su sa RHZM u MUP i puj pik, nikom ništa. Da li je odgovornost to što smo stavili, ovakvim zakonom, što stavljamo pod istu kapu, na istu adresu i praćenje i naredbu i strelce i nabavku raketa i delovanje apsolutno sve. Što ćemo i mi narodni poslanici, što će i građani Republike Srbije ukoliko se bilo šta desi znati ko je odgovoran, ko je pratio gradonosne oblake, ko je davao naredbu, ko je delovao, ko je nabavljao rakete. Sve na jednoj jedinoj adresi. Šta je radio gospodin Marković? Prvo, što nije imao nikakav zakon, nikakav zakon. A kad nemate nikakav zakon onda nema ni odgovornosti. A kada vi niste pravili odgovornost, pa nemojte da pozivate na odgovornost bilo koga drugog. Postojalo je nerazumevanje između MUP, RHZM i jedinica lokalne samouprave, ko šta radi i ko je zašta odgovoran. (Jovan Marković, s mesta: Molim vas predsedavajući, prošlo je vreme za repliku.)
Gospodine Babiću, vreme je isteklo.
Nisam znao gospodine Bečiću, samo da gospodin Marković vodi sednicu Narodne skupštine. Samo ću vas zamoliti da ubuduće kada se neko poziva na odgovornost ipak se legitimiše time što pokazuje odgovornost. Gospodin Marković i DS nemaju pravo da se pozivaju na odgovornost jer su je pokazali da je nemaju.
Replika, dva minuta, mr Jovan Marković.
Gospodine predsedavajući, ja bih vas zamolio za dva minuta i 30 sekundi. Izvinjavam se što sam vas opomenuo, ali vidim da razgovarate sa kolegom i prošlo je vreme pa sam bio prinuđen da ukažem na taj propust. Što se tiče odgovornosti, gospodine Babiću, danas je 16. jun 2015. godine, tri godine vi pričate o odgovornosti nekih drugih ljudi i tri godine na toj temi vi u stvari zavaravate građane Srbije, zavaravate ljude pričajući o nekoj odgovornosti koja se desila ili se nije desila, a oko vas je neznanje, javašluk i nerad. Suština je da se mnoge stvari u državi dešavaju upravo zbog toga što ne radite poslove kako treba i onda se desi današnji predlog zakona koji treba da sakrije svu tu vrstu neodgovornosti koja je na delu. Ja sam iz najboljih namera gospodine ministre, ako možete da pratite, želeo da ukažem na to da u tački 21. nije definisana odgovornost ljudi koji su u sistemu. Ovde se u zakonu priča o odgovornosti ljudi koji su napravili nešto na prilaznim putevima, koji su zagradili neke objekte u zoni zaštite i tako dalje. Ne postoji mogućnost da se utvrdi odgovornost za one ljude koji nisu učinili ili nisu uradili poslove za koje su nadležni. O tome se radi. Znači, predlog je da se u tački 21. proširi ovo pitanje i da se ukaže na tu vrstu. S obzirom, gospodine Babiću, da je verovatno dogovor da se na ovakav način prebaci odgovornost na zavod, da se ostavi veliki prostor, odnosno velika rupa u funkcionisanju od 500 miliona dinara, vi ste ga verovatno svesno izbegli tu mogućnost da ukažete na one ljudi koji neće raditi svoj posao. Potrebno je da i direktor i svi ljudi koji su u liniji upravljanja budu obuhvaćeni zakonom.
Zahvaljujem gospodine Markoviću. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite. Replika dva minuta.
Ne gospodine Markoviću, ovde govorimo o našoj odgovornosti zato što smo predložili zakon i dali ga u proceduru i govorimo o vašoj neodgovornosti jer za 25 godina, odnosno za 12 godina, a bogami i 15 godina u Vojvodini koliko vršite vlast niste čak ni načinili napor, nijedan nacrt zakona da date o protivgradnoj zaštiti. Čak niste ni razgovarali sa lokalnim samoupravama, pa niste uradili apsolutno ništa po tom pitanju. E govorimo o našoj odgovornosti i vašoj neodgovornosti. Da, trebalo je neko vreme, naravno da je potrebno vreme, zato što smo želeli da prilikom pravljenja nacrta i predloga ovog zakona da razgovaramo i sa lokalnim samoupravama. Onda kada prebacimo nešto da lokalne samouprave finansiraju, vi kažete - ne iscrpljujete lokalne samouprave. Sada kažemo pa to je na dobrovoljnoj bazi da li će lokalne samouprave i AP Vojvodina da učestvuju u tome što definišu članovi 8. i 9, vi kažete, ne, trebali ste veći namet da date lokalnim samoupravama. Što bi rekao naš narod- obuvate li se vi u jednoj pameti? Imate li neku jednaku politiku od ujutru do uveče? Hoćete li nešto prema lokalnim samoupravama ili nećete? Ovaj zakon je prošao javnu proceduru, javna slušanja, za sve je to potrebno vreme. E tu smo potrošili kako vi kažete tri godine. A gde vi potrošiste 15 godina? A u čemu ste potrošili 15 godina gospodine Markoviću? Time što znate šta se radi u Kosjeriću, a ne znate šta se radi u Užicu. Time što znate da je u Kosjeriću i kako i šta, a pet miliona evra je ostavio vaš kandidat za predsednika i bivši predsednik opštine. Kada je tako dobro radio, pa zašto ga ljudi ne izabraše. Pa ne znamo ni vi ni ja šta se radi u Kosjeriću. Znaju građani Kosjerića. Oni su izabrali tako što su u dva mandata birali druge ljude. Poslali su ga u istoriju. E u tome je problem, što stalno gledamo u tuđe dvorište, što stalno govorimo, vi ste neodgovorni zato što ste dali zakon u proceduru, a vi koji niste dali ni jedno slovo tog zakona, vi ste odgovorni. Na koji način ste odgovorni? Onim ljudima kojima grad nanese štetu, kome su mogli da se obrate, kome? Čiji je Republički hidrometeorološki zavod? Čiji je? Privatni, vaš, moj. Ne nije. On je u okviru Vlade Republike Srbije i tu nema nikakvog bežanja od odgovornosti. Jedini beg od odgovornosti ste radili vi gospodine Markoviću.
Vreme je da… Daću vam Markoviću, samo moram ipak jednu rečenicu da kažem. Znači, vreme je da završimo sa replikama, daću vama i eventualno jedan krug i završavamo. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, ja zaista molim da imamo svi ista prava i iste uslove ovde za diskusiju. Gospodine Babić već dva puta probija termin više od pola minuta, a meni skraćujete sve vreme sa upadicama moj govor i bez ovako grlatog nastupa i sa ovim vremenom koje je gospodine imao, gospodin Babić ne može da objasni ovolike propuste i ovolike probleme koji su se dešavali u poslednjih nekoliko meseci i nekoliko godina u radu ove Vlade, u radu ovih ministarstava, u radu ljudi koji su nadležni i odgovorni za ponašanje institucija, koji su odgovorni za živote ljudi. Znači, postavljam pitanje – zbog čega je napravljen propust i zbog čega u budžetu Vlade Republike Srbije nije bilo pozicije za plaćanje usluga strelaca u toku 2015. godine i zbog čega ste čekali da 14. maja Arilje i Ivanjicu desi takva katastrofa da uveče donesete zaključak i kažete – u redu je, izdvajamo 80 miliona za tu namenu. Zbog čega nema odgovornosti i pitanja da li je upravo razlog zbog čega ljudi nisu delovali i dejstvovali upravo to što nisu sklopili ugovore. Nemojte ovde da se pozivate na ne znam kakve stvari iz istorije. Tri godine vladate, pričate o 15 godina i 20 godina, vi ste preuzeli odgovornost i dajte kažite kada vi postajete odgovorni za ono što se dešava u Srbiji. Gospodine Babiću u Kosjeriću jako dobro poznajem prilike kao i u Užicu, gospodin Vujadinović nije izašao u drugi krug izbora. Znate li zašto? Nije bio kandidat na izborima, zbog prljave kampanje koju ste mu napravili, zbog svih kleveta, zbog svih krivičnih prijava koje ste čoveku podneli. Čovek je rekao, nikada više neću biti u politici. Ako postoji pošten i dobar čovek, to je on u Kosjeriću i u Srbiji. Znači, takve ljude ste svojom kampanjom za sva vremena udaljili i izgubili su ljudi priliku da rade za narod i da učine dobre stvari. To je posledica vaše prljave kampanje koju tri godine sprovodite. Umesto da kažete, kako možemo da vratimo i te ljude, vi i dalje pravite iste greške.
Evo i vama sam dozvolio da prekoračite vreme. Reč ima ministar Nebojša Stefanović.
Ja ću samo kratko. Prvo, istini za volju, to su dobro naučene rečenice, znate ono – nemojte da se vraćamo u istoriju. To zvuči sjajno, zvuči divno. Međutim, kada se utvrđuje rezultat nečega, onda se gleda šta su prethodne radnje, šta su posledice tih prethodnih radnji, činjenja i nečinjenja, propusti i sve ono što je odlikovao neki prethodni period. Znate, kada pogledate 1992. godinu, ne postoji zakon, i ne može da kaže – ma pustite to šta se radilo 15 godina, kao da je važno, malo uzimali kredite, rasturali opštinu, uništavali firme, to sada nije važno, nego dajte mi da vidimo šta ćemo sada. To je super. Međutim, kao sa Kosjerićem, znate kada zateknete dug, možda je taj predsednik opštine bio najdivniji čovek na svetu, ostavio je dug dva budžeta, dva budžeta zaduženja. Vi znate koje je to opterećenje za jednu lokalnu samoupravu, dva budžeta te malene opštine. Ja vas malopre pitam da li ste iz Kosjerića, a vi klimate glavom i kažete da jeste, a vi ste iz Užica. Ja sam mislio da ovde vladaju neki principi akademske čestitosti, ali nisam siguran da je to slučaj, ali očigledno je da vi ne znate šta se dešava u Kosjeriću. To dobro proučite, a ja ću vam dostaviti sve ono što sam ja video i to imate u javnim izvorima informisanja šta se sve dešavalo u Kosjeriću i kakva je situacija nastupila posle najdivnijeg čoveka koji je upravljao opštinom Kosjerić. Nema veze, pustite opštinu Kosjerić, problem sa opštinom Kosjerić je što su ti ljudi bačeni na milost i nemilost i što se sada bore. Došli smo do toga, pošto ta opština svakako ne može da se kvalifikuje u red onih koji mogu da odvoje značajna sredstva za protivgradnu zaštitu. Međutim, što se tiče svega ostalog, verujte da ovde nema, možemo mi sada da pričamo politički ovako ili onako, ali ono što je suština da će ovo zakonsko rešenje napraviti danas nešto bolje nego što je bilo juče. Da li će to biti poslednje najbolje rešenje, mi to danas ne znamo, kao što ni oni 1992. godine kada su ga ukidali, nisu pretpostavili, niko nije sa namerom to uradio, nisu dobro razmišljali, kao što ni sve ostale vlade nakon toga nisu razmišljale, hajde da uredimo ovu oblast. Ova Vlada, Vlada Aleksandra Vučića hoće da uredi ovu oblast, hoće da donese zakon, hoće da pomogne da Srbija što manju štetu ima, da proizvođači imaju što manju štetu i da se one institucije koje su nadležne za hidrometeorologiju, za predviđanja, bave ujedno i preventivom, zaštitom od grada.
Replika, Zoran Babić. Završavamo sa replikama. Gospodine Markoviću, samo malo, Babić se već bio javio za repliku na vašu repliku. U međuvremenu se ministar prijavio. Valjda Babić ima prednost, on se pre toga javio, ali završavamo repliku, Babić još ima repliku i završavamo sa replikama. Prijavite se ponovo, zbog vremena.
U Narodnoj skupštini važe neka druga pravila i ta pravila su definisana Poslovnikom o radu Narodne skupštine, a brzi prsti i javljanje, pre su za neke kvizove kojih ima na televizijama sa nacionalnim frekvencama, ali ta pravila ne važe ovde. Pošto je kolega Marković postavio neka pitanja, vrlo rado ću da odgovorim. Zašto nije bilo više para i zašto nisu rakete kupljene? Znate, nisu kupljene, gospodine Markoviću da bi se podmirio dug koji je ostavio vaš bivši predsednik u gradu Beogradu sa 22% deficita budžeta grada Beograda. Jednu milijardu evra nam je ostavio duga. Nisu, gospodine Markoviću, zato što smo morali da nadomestimo i šest miliona evra pokradenih na rekonstrukciji Bulevara Kralja Aleksandra. Pa, znate li građani Srbije koliko raketa može da se kupi samo za jedan marifetluk i za jednu krađu na Bulevaru Kralja Aleksandra u iznosu od šest miliona evra? Nismo mogli da kupimo zato što smo morali da podmirimo svu štetu koju je vaš ministar Saša Dragin napravio u Azotari. Nismo mogli da kupimo pre zato što smo morali da nadoknadimo štetu sa optičkim kablovima Olivera Dulića. Nismo mogli da kupimo zato što smo morali da nadoknađujemo štetu koju ste napravili u Razvojnoj banci Vojvodine, pa u Fondu za kapitalna ulaganja Vojvodine, svuda gde jeBojan Pajtić upleo prste i gde je DS uplela prste, svuda je minus, e tu smo morali da nadoknađujemo štetu i Univerzal banci i u Agrobanci i u rekonstrukcijama raznim i gde god ste uradili nešto i da ste uradili nešto ostavili ste minus. E, da bi se na vreme kupile rakete morali ste da ostavite uređeniji, pošteniji, odgovorniji posao. To niste uradili, gospodine Markoviću, i morali smo da nadoknađujemo vašu štetu i vaše kriminalne radnje.
Hvala. (Jovan Marković, s mesta: Replika.) Ne, završavamo sa replikom. (Jovan Marković, s mesta: Nedopustivo. Znači onda po Poslovniku.) Reč ima narodni poslanik Đorđe Milićević. Izvolite. (Jovan Marković, s mesta: Gospodine predsedavajući, Poslovnik.) Dao sam već reč narodnom poslaniku. Izvolite Milićeviću. (Jovan Marković, s mesta: Nije u redu.)
Zahvaljujem gospodine potpredsedniče. Poštovani ministre, poštovani predstavnici ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, najpre želim da kažem da se poslanički klub SPS u potpunosti slaže sa stavom da zarad opšteg i javnog interesa ovu izuzetno važnu i značajnu oblast, odnosno posao zaštite i odbrane od grada treba i mora posle toliko godina da bude uređen posebnim zakonom, zakonom koji će na jedan celovit način urediti ovo izuzetno važno i značajno pitanje, zakonom koji će kao što ste rekli u uvodnom izlaganju, gospodine ministre, unaprediti jedinstven sistem odbrane i zaštite od grada, kao integralni deo sistema zaštite i spasavanja od elementarne nepogode i drugih nesreća. Složiću se u konstataciji da trenutni aktuelni sistem nije funkcionalan, da jeste nekako razjedinjen i da umnogome takvom sistemu jeste i doprinela odluka iz 2011. godine da ovaj posao bude poveren, odnosno da bude u nadležnosti MUP. Naravno da se u tom trenutku jesu javili brojni problemi i vi ste o tome govorili poput nedostatka kadrovskih kapaciteta, nemogućnosti angažovanja i finansiranja lica za delovanje, odnosno strelaca, nabavke protivgradnih raketa i mislim da ste izrekli jednu sjajnu konstataciju u tom kontekstu, da kada je već ovaj posao poveren MUP, onda je bilo logično i da MUP bude nadzorni organ ili da upravlja i „Putevima Srbije“ i „Srbija vodama“. Ni u jednoj državi ovaj posao nije u nadležnosti MUP, slažem se sa onim što jeste navedeno u obrazloženju ovog zakonskog predloga. Dakle, imamo jedan loš sistem, sistem koji na određen način jeste, nažalost paralizovan. Mi ovo ne govorimo da bi kritikovali nekoga ko je 2011. godine pokrenuo inicijativu za donošenje ovakve odluke, dakle ne pozivamo na odgovornost. Prosto, želimo na ovaj način da ukažemo na potrebu da se sistem menja, da se sistem unapredi i zakon o kojem danas govorimo jeste upravo rezultat rada i koordinacije nekoliko ministarstava unutar aktuelne Vlade Republike Srbije i zakon o kojem danas govorimo upravo predstavlja, složićemo se, jedan odgovoran i ozbiljan odnos Vlade prema ovom izuzetno važnom i značajnom pitanju. Verujemo da usvajanjem ovog zakonskog predloga hoće biti unapređen sistem odbrane i zaštite od grada na teritoriji Republike Srbije, da hoće biti precizno i jasno definisane nadležnosti i Republike Srbije i pokrajine i naravno lokalne samouprave i da hoće biti definisan jedna stabilan sistem finansiranja kada je reč o poslovima odbrane i zaštite od grada. Investiranje u protivgradnu zaštitu, odnosno u zaštitu i odbranu od grada se i te kako isplati. Analize nekih ekonomskih efekata govore, recimo, da jedan dinar koji se uloži u zaštitu od grada može biti čak vraćen do 14 puta više u nekom doglednom vremenskom periodu. Već je bilo o tome reči, intencija ovog zakonskog predloga jeste da se kroz jedan integralni pristup u zaštiti, da se obezbedi jedan integralni pristup u zaštiti od elementarne nepogode grada, uz kombinaciju aktivnih mera zaštite, odnosno odbrane, i pasivnih mera zaštite, odnosno osiguranja. Mi mislimo da je ovo dobar koncept. Mislimo da ovo jeste dobar pristup koji može dati željene rezultate i koji recimo sa aspekta poljoprivrede konkretno, pošto poljoprivreda nažalost i poljoprivrednici jesu najugroženiji, može omogućiti da se sačuva više plodova, što opet znači bolju snabdevenost, što znači niže tržišne cene, manji uvoz, veću uposlenost u prehrambenoj industriji, a sa druge strane, ovakav koncept i ovakav pristup, ono što je takođe veoma važno, može rasteretiti republički budžet, odnosno manje intervencije od strane republičkog budžeta i lokalnih samouprava kada je reč o naknadi štete. Zaštita od grada definitivno jeste gorući problem poljoprivrede. Mislimo da se svi možemo složiti u konstataciji da poljoprivreda jeste realna razvojna šansa Srbije i da su evidentne mere koje Vlada Republike Srbije i resorno ministarstvo preduzima kako bi se poboljšala investiciona i poslovna klima i poboljšao investicioni i poslovni ambijent u poljoprivredi. Poljoprivreda jeste jedan od retkih sektora koji u godinama iza nas ostvaruje suficit kada je reč o spoljno-trgovinskoj razmeni. Primera radi, u 2014. godini u periodu kada su Srbiju zadesile teške elementarne nepogode, poplave, imamo suficit, mislim otprilike preko milijardu evra. Ovo sasvim dovoljno govori u prilog konstataciji koliko je važno na pravi način kroz jedan kvalitetan zakonski okvir urediti i definisati ovo pitanje, odnosno urediti i definisati ovu oblast. Usvajanjem ovog zakona mi ovo pitanje rešavamo kroz jedan sistemski pristup, što je veoma važno i dolazimo do onoga što zapravo jeste najpotrebnije u ovom trenutku, a to je da se na najjednostavniji i najsigurniji način zaštite poljoprivrednici, pre svega od elementarne nepogode grada. Ono što takođe želim da kažem, a vezano je za ovaj zakonski predlog, smatramo da jeste pozitivno to što su lokalne samouprave imale priliku da daju sugestije i predloge na nacrt ovog zakonskog predloga. Između ostalog, ovaj zakonski predlog jeste povučen iz procedure da bi se uvažile određene sugestije i predlozi i da bi došli do što kvalitetnijeg zakonskog okvira. Pozitivno je i to što je u saradnji sa Privrednom komorom Srbije održano nekoliko kvalitetnih javnih rasprava, što su se mogli sagledati i čuti predlozi i sugestije zainteresovanih strana, zainteresovanih lica, obrazovnih i naučnih institucija i što su prilikom izrade ovog zakona uvažavana i korišćena dokumenta relevantnih međunarodnih organizacija. Dakle, mi zaista verujemo da usvajanje ovog zakonskog predloga hoće omogućiti da se trajno i održivo reši funkcionisanje ovog sistema, da u dugoročnom smislu hoće biti otklonjeni svi oni problemi i nedostaci koji su se nagomilavali godinama unazad i koji su otežavali funkcionisanje ovog sistema i da ćemo konačno staviti tačku na jednu konfuziju i haos koji je postojao na terenu. Što se tiče trećeg zakonskog predloga o kojem danas govorimo samo u nekoliko rečenica, iskoristiću priliku da saopštim stav SPS, dakle tačno je da ova oblast jeste regulisana Zakonom o eksplozivnim materijama, zapaljivim tečnostima i gasovima koji jeste usvojen 1977. godine. Tačno je i to da poslednja izmena ovog zakona jeste učinjena 1994. godine i same činjenice kada je usvojen zakon i kada je urađena poslednja izmena u parlamentu dovoljno govore da je potrebna nova zakonska regulativa. Jasno je da važeći zakon ne prati savremena tehnička rešenja, nije prilagođen savremenim propisima i da se nameće, kao što je ministar rekao, obaveza odvajanja zakonskih regulativa. Dakle, donošenjem zakona mi verujemo u ono što je definisano kao cilj koji se želi postići kada je reč o ovom zakonskom predlogu, da se obezbede sve pravne pretpostavke da u skladu sa savremenim tehničkim dostignućima i propisima razvijenog sveta EU Srbija postigne apsolutnu saglasnost kada je reč o zakonodavnoj uređenosti u ovoj oblasti. Ponoviću još jednom, u potpunosti podržavamo i smatramo opravdanim ciljeve koji se žele postići usvajanjem ovog zakona. Pre svega, tu mislimo na veću zaštitu i bezbednost imovine i lica, efikasniji rad državnih organa, bolju saradnju državnih organa, korišćenje međunarodnih standarda i međunarodne prakse, donošenje i primenu novih podzakonskih akata i tehničkih propisa. Kaznene odredbe i pokretanje prekršajnog postupka jeste usaglašeno sa odredbama Zakona o zaštiti od požara, usaglašavanje sa Zakonom o hemikalijama, kao i usaglašavanje odredbi sa Pravilnikom o polaganju stručnog ispita i uslovima za dobijanje licence i ovlašćenja za izradu glavnog projekta zaštite od požara i posebnih sistema mera zaštite od požara. Na samom kraju, još jednom ću istaći da će Poslanička grupa SPS u Danu za glasanje podržati ovaj zakonski predlog. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima gospodin Jovan Marković.
Poštovani predsedavajući, zaista mislim da nije u redu da se na ovakav način, bez obzira da li vi predsedavate ili neki drugi, vaše kolege iz predsedništva, odnosite prema poslanicima opozicije. Sve vreme smo u neravnopravnom položaju i zato ja sada hoću da se pozovem na član 104. Poslovnika o radu, koji govori o tome da imamo pravo da ukažemo na te povrede Poslovnika u slučaju da se pogrešno protumači izlaganje koje smo imali. Ovde se nameće pitanje da li je gospodin Babić uopšte bio u sali u prepodnevnom delu rasprave, da li je uopšte slušao ono što smo govorili u našim izlaganjima. Nijednom nisam rekao da rakete nisu kupljene. Rakete su kupljene, to je rekao i ministar i to nije bilo sporno. Ovde se nameće pitanje ko je odgovoran što rakete koje su skladištene u Užicu nisu prevezene u Kragujevac, sa izgovorom da nije obezbeđeno dostavno vozilo.
Molim vas, gospodine Markoviću. Reklamirali ste povredu Poslovnika. Ja vas molim da obrazložite povredu Poslovnika, a ne da sada vršite repliku na izlaganje pojedinih narodnih poslanika.
Objašnjavam kontekst zbog čega sam pogrešno protumačen i zbog čega sam posle doživeo salvu uvreda od gospodina Babića, koji je pričao i o Beogradu, i o Srbiji, samo nije pominjao „Beograd na vodi“ i neke projekte koji su potpuno zbunili građane Srbije. Navodio je ovde razne primere, koji su van konteksta onoga što smo govorili. Imam pravo da to obrazložim.
Ali, molim vas, to nije povreda Poslovnika. On je vršio repliku prema vama. Izazvana je replika na repliku. Ja sam dobro pratio. Uvažavam da hoćete da iskažete povredu Poslovnika i nemam ništa protiv da to iznesete, ali morate mi jasno reći šta sam ja to učinio kada sam povredio Poslovnik? Morate meni da pojasnite, jer se to odnosi na mene, a ne na narodnog poslanika. Narodni poslanik ima pravo da pokuša da priča maltene šta hoće. To je pod znakom navoda, mislim da se razumemo. Ali, dužnost je predsedavajućeg da to spreči, opet na dostojanstven način. Prema tome, ja vas molim da u tom smislu vi, kada govorite o povredi Poslovnika, morate učiniti meni jasnim šta sam ja to učinio kada sam povredio Poslovnik, a ne šta je Babić govorio. Izvolite. Ako je potrebno, vratiću vam celo vreme, ali želim da se razumemo. Ja nemam ovde nikakve zle namere, ni prema vama, ni prema bilo kome. Unapred sam najavio da završavamo krug replika koje izlaze, ja sam to procenio, iz domena rasprave o zakonu koji je na dnevnom redu i smatram da to više nema smisla. Izvolite, daću vam ponovo reč, ako smatrate da imate potrebu dodatno da obrazložite povredu Poslovnika.
Gospodine predsedavajući, s obzirom da i vi niste bili u sali u prethodnom periodu, odnosno u prepodnevnom delu, kao ni gospodin Babić, ja sam u svojim izlaganjima upravo potencirao činjenicu da u Predlogu ovog zakona, gde se otvara velika budžetska rupa od preko 500 miliona dinara ugrožava funkcionisanje institucije…
Gospodine Markoviću, neću vam dozvoliti na taj način da obrazlažete povredu Poslovnika.
Moram da kažem dve rečenice.
Pustite vi da li sam ja bio pre toga u sali ili ne. Ja sam učinio povredu Poslovnika kad sam ovde seo. Molim vas da to obrazložite.
Znači, upravo sam pričao o odgovornosti. Pričao sam o tome da je izostala odgovornost po mnogim pitanjima, zbog čega su ljudi oštećeni, zbog čega su bili izloženi velikim nepogodama, bez zaštite države. Gospodin Babić….
Molim vas, gospodine Markoviću, sedite. Molim vas kao druga i prijatelja da sednete, bolje nego da ja preduzimam mere. Nastavljamo sa raspravom. Da li želite da se u Danu za glasanje izjasnimo o povredi Poslovnika? (Da)
Mogu li još samo rečenicu?
Ne, hvala vam gospodine. Da li još neko od ovlašćenih predstavnika želi reč? Reč ima Veroljub Matić, izvolite.
Hvala. Uvaženi ministre, saradnici, koleginice i kolege, velika pažnja je posvećena ovom zakonu i od samih nas poslanika, od Vlade, od ministarstva, od medija, poljoprivrednika, lokalnih samouprava i verovatno da ovaj Predlog zakona o odbrani od grada zaslužuje ovu pažnju. Verovatno je svemu tome doprinela i agresivnog grada koji je zadnjih godina sve agresivniji, kao i drugih nepogoda. Dugo smo bez zakona. Od 1968. godine sprovodi se odbrana od grada. Od 1992. godine ne postoji zakon. Znači, bez posebnog zakona, a u skladu sa Zakonom o ministarstvima, RHMZ vrši poslove odbrane od grada. Godine 2011. odbrana od grada prelazi u Ministarstvo unutrašnjih poslova, odnosno u Sektor za vanredne situacije, gde Sektor za vanredne situacije vrši deo posla, a deo i dalje obavlja RHMZ. Sve to u zadnje 23 godine funkcioniše bez zakona, i odbrana od grada. U takvim uslovima, bez zakona, gde RHMZ i Sektor za vanredne situacije deluju zajedno, pojavljuju se lokalnesamouprave koje nemaju obavezu i bez ikakvog reda i sistema kupuju rakete i delimično plaćaju protivgradne strelce. U ovakvim uslovima odbrane od grada, gde nema sistema, gde nema odgovornosti, pojavljuju se veliki problemi u odbrani od grada, a nameće se rešenje da se mora doneti novi zakon, koji danas u Skupštini imamo. Predlog zakona o odbrani od grada daje dobra rešenja, imajući u vidu sledeće činjenice, da se klimatski uslovi menjaju u smeru sve češćeg i razornijeg grada i drugih nepogoda. Usled grada, sve češće nastaju ogromne štete u poljoprivredi i šumarstvu, na stambenim i ekonomskim objektima, a njihovo produženo delovanje štete je i na prehrambenu industriju i sve što se naslanja na sirovinsku bazu u poljoprivredi. Broj dana praćenja je preko 100 u toku godine ili dejstva preko 50. Mislim da je to ozbiljno, sa tendencijom da će se taj broj dana povećavati. Apsolutna uspešnost odbrane od grada ne postoji. Ona ide do 70%, što je i sam ministar rekao i zavisi od vremena dejstva i efikasnosti i tada, ako se na vreme dejstvuje i efikasno, mislim da može protivgradna odbrana da bude uspešna i da bude blizu 70%. Gradonosni oblak ne poznaje granice opština ili gradova i potrebno je dejstvovati u fazi njihovog razvoja. Što se dejstvuje na većoj teritoriji, uspešnost je veća. Zato odbrana od grada mora da se sprovodi jedinstveno na nivou Republike. Predlog zakona o odbrani od grada definiše na najbolji način sistem odbrane od grada, jer svako drugo rešenje ne bi bilo održivo. Ovaj predlog zakona omogućava realan i održiv sistem odbrane od grada i to kroz najvažnije odrednice. Obezbeđuje jedinstvenost i celovitost na celoj teritoriji Republike. Ceo sistem protivgradne zaštite je na jednom mestu, odnosno u RHMZ, gde je jedino i prirodno stanište odbrane od grada. Tu je zastupljen najviši nivo stručnosti. Radarski sistemi rade u okviru RHMZ. Protivgradni strelci će biti angažovani od strane RHMZ i jako je dobro da oni budu u jedinstvenom sistemu i da imaju minimum jedinstvene naknade iz razloga što svi protivgradni strelci, bez obzira gde su u Srbiji, rade isti posao. Komandovanje, odnosno naređenja za dejstva moraju da idu iz radarskih centara, odnosno iz RHMZ. Nabavka protivgradnih raketa isto tako. Međunarodna saradnja, o kojoj je bilo malo reči danas, mora biti na visokom nivou iz razloga što sa zemljama iz okruženja, a pogotovo preko Drine, sa te strane nam dolazi najveća opasnost od grada. Lokalne samouprave imaju svoje mesto i ulogu i treba da je imaju, jer neposredno sarađuju sa nadležnim organima, podršku u angažovanju strelaca, procenama štete od grada itd. Što se tiče finansiranja, ovde je bilo puno reči o finansiranju, mislim da se i tu poboljšava stanje, a pogotovo je bilo malo reči, mislim da će o tome kolega Marijan govoriti, predlozi da 5% od davanjau zakup državnog poljoprivrednog zemljišta se usmeri u protivgradnu zaštitu. Možda ovaj zakon treba popraviti sa predloženim amandmanima, prihvatanjem određenih amandmana, a pogotovo onih tehničkih koji nisu suština. Čini mi se da u članu 7, izveštaj o pripremljenosti, bilo je dosta reči, da se pomeri izveštaj o pripremljenosti sistema odbrane od grada sa 15. aprila na 1. april, da u članu 9. procenat štete ne bude sedam dana, nego da bude do 45 dana, da se u članu 19. preciznije definiše da nadzor vrši Ministarstvo za poljoprivredu. Ovaj Predlog zakona u primeni daće svoj doprinos. Prvo, osiguravajuće kuće, pored toga što će davati 10% od premije za protivgradnu zaštitu, biće manje štete, manje će plaćati i njihov prihod će biti veći. Poljoprivredni proizvođači i prehrambena industrija biće u velikoj meri zaštićen proizvod zato što će efikasno funkcionisati odbrana od grada, a što je cilj svih proizvođača. Sve u svemu, svi smo mi u ovoj državi dobitnici donošenjem ovog zakona i pravilnom primenom. S obzirom da je posle 23 godine ponuđen zakon sa jako dobrim rešenjima, rekao bih bravo Vlada, bravo ministre, tako da će ovaj zakon sa određenim prihvatanjem amandmana biti jako dobar i primenjiv, jer je deo jedinstvenog sistema i jedinstvena su komandovanja. Ovo je poluvojni sistem. Ovde ne može drugačije da se reaguje, nego na ovaj način kako je predloženo ovim Predlogom zakona. Samo bih kratko rekao da ovaj zakon upotpunjuje izmene i dopune Zakona o ministarstvima, gde se jasno kaže u članu 3. ko je nadležan za funkcionisanje ovog zakona, odnosno Predloga zakona o odbrani od grada. Normalno, SNS će glasati za ovaj predlog i verovatno za dobre amandmane. Hvala.
Pošto su ovlašćeni predstavnici iskoristili svoje pravo, sada prelazimo na listu prijavljenih narodnih poslanika. Reč ima narodni poslanik Žika Gojković.
Poštovani predsedavajući, poštovani gospodine ministre, gospodo iz ministarstva, dame i gospodo poslanici, danas govorimo o Predlogu zakona o odbrani od grada čijom primenom će se, kako se očekuje, značajno unaprediti protivgradna odbrana i precizirati nadležnosti na republičkom, pokrajinskom i na lokalnom nivou uprave. Ovo je klasičan oblik preventive. Šta god ko želeo da kaže i kojoj god političkoj opciji pripadao, do sada smo se uglavnom bavili posledicama, a malo pre smo čuli koliko taj period dugo traje – 23 godine. Zakon je mnogo bolji od onog koji smo imali do sada. Prilagođen je propisima EU, što je možda propušteno da se kaže. Ova materija je zakonski poslednji put uređena 1992. godine, pa možemo sasvim sigurno da kažemo da se prvi put pravno uređuje ova oblast, možda čak i od početka višestranačja. Ovim Predlogom zakona uređuje se i stabilan način finansiranja poslova odbrane od grada sa preciznim definicijama uloge i obaveza jedinica lokalne samouprave. Takođe, uređena je i oblast međunarodne saradnje u sistemu odbrane od grada, s obzirom da na području naše zemlje štete od grada često dostižu razmere elementarne nepogode. Ovo je jako važna stvar i moj kolega iz LSV je pre mene o tome govorio koliko je važno sagledati, tj. kada govorimo o ovome, kada definišemo ovu oblast koliko je važna međunarodna saradnja. U protekloj deceniji na teritoriji Srbije u proseku je godišnje bilo između 100 i 110 dana sa potencijalno opasnom oblačnošću. Dakle, skoro jedna trećina u godini. Država je do danas, naravno i građani, pretrpela ogromnu štetu zbog toga. Poslovi koji su do sada bili u nadležnosti MUP, odnosno Sektora za vanredne situacije, a predloženim izmenama Zakona o ministarstvima, predviđeno je da se oni vrate u nadležnost RHMZ, što je bio slučaj do 2011. godine. Naravno, ovo je prilika da se konačno napravi jedan jedinstven sistem protivgradne zaštite, a ne da imamo jedan sistem, tj. nemamo sistem gde su razne nadležnosti raštrkane, što po lokalnim samoupravama, što po nekim drugim ministarstvima i naravno da u takvoj situaciji svako pokušava, kada dođe do neke nevolje, da spere odgovornost sa sebe. Mislim da se na ovaj način ni najmanje ne prebacuje odgovornost na neko drugo ministarstvo. Naprotiv, čini mi se da se sve namešta tamo gde i treba da mu je mesto. Vlada Srbije je navela da se od samog početka funkcionisanja protivgradne zaštite u okviru MUP-a postojali određeni problemi, a da je najveći nastao zbog nemogućnosti finansiranja angažovanja i rada strelaca i nabavke protivgradnih raketa. Taj sistem protivgradne zaštite je nedovoljno efikasno funkcionisao u MUP zbog niza problema koji su se javili, jer nije bilo jasnog normativnog okvira za njegovo funkcionisanje u jednom specifičnom sistemu, kakvo je MUP. Sistem protivgradne zaštite ni u jednoj državi nije u nadležnosti MUP-a. Mislim da je to rečeno, ali treba ponoviti da ne bi raznim poluinformacijama dovodili u zabludu građane. Treba reći i to, pokušavam da kažem stvari koje nisu rečene, da su propisane novčane kazne. Za kršenje zakona kreću se od 10 hiljada dinara do milion dinara, i to mora biti. Ne možete da ne kažnjavate one koji doprinose tome da dođe do katastrofa za velikim razmerama. Novčana kazna od 100 hiljada dinara do milion dinara je predviđena za pravno lice ako ograniči prolaz lica koja se bave odbranom od grada i transport raketa do radarskog centra ili lansirne stanice, odnosno ako se izvode radovi u zaštitnoj zoni radarskog centra ili lansirne stanice koji sprečavaju radarska merenja ili dejstva raketama. To je takođe vrlo važno. Važno je i to da će biti povećana naknada koja je do sada bila mizerna. Koliko sam uspeo da shvatim, ona će biti oko osam hiljada dinara, što je otprilike tri puta više nego što je to bio neki prosek koliko su ti ljudi dobijali do sada, onda možete misliti u kojim su uslovima ti ljudi radili. Sezona odbrane od grada počinje danas, a trenutno se raspolaže sa svega četvrtinom neophodnih raketa i prosto mi je neverovatno da neko kaže zašto mi danas govorimo o njemu i zašto zakon treba da se donese po hitnom postupku. Iz Sektora za vanredne situacije u MUP smo čuli da je za sezonu dovoljno najmanje 12 hiljada raketa, a da se sa zalihama od prošle godine, uz nabavku koja je u toku, trenutno može podmiriti polovina potreba. To je još jedan razlog zašto zakon moramo da usvojimo po hitnom postupku. Ove godine od grada braniće se oko pet miliona hektara poljoprivrednog zemljišta, a od čega je dva miliona hektara u Vojvodini. Nadležni su prošle godine utvrdili da je za efikasnu odbranu od grada potrebno čak 25 hiljada raketa, ali treba reći i to da naša zemlja nikad nije imala, koliko je meni poznato više od 12 hiljada koji je predstavljao neki minimum da bi Srbija mogla da se obezbedi. Osim sektora iz MUP, rakete za svoje stanice mogu da nabavljaju i lokalne samouprave i to je dobro i dobro je što su postojale lokalne samouprave koje su imale svest o tome i finansijskih mogućnosti da dotiraju za ovakve stvari. Naravno, da su to neki do sada radili i naravno da je to pozitivno za te lokalne samouprave. Treba reći to da nacrt ovog zakona o odbrani od grada je usaglašen, da su sprovedene javne rasprave u Beogradu, Novom Sadu, Nišu i Kragujevcu. Mislim da to nismo mogli čuti danas. Problem manjka i raketa i strelaca treba reći vrlo jasno da je postao hroničan od 2009. godine i upravo od tada SPO upozorava na štetu koja je bila moguća, a šteta je u jednoj godini bila takva da je bila tri puta veća od toga da je država recimo izdvojila da kupi 25 hiljada raketa koliko je, kažem, potencijalno bilo potrebno Srbiji. Znači, samo u jednoj godini šteta je bila tri puta veća. Srpski pokret obnove je o tome govorio mnogo puta i mnogim vladama, ali nažalost nije bilo sluha. Iako je naš sistem od odbrane od grada napravljen tako da radarima u 12 aktivnih protivgradnih centara ne može da se promakne nijedan sumnjiv oblik, nedostatak raketa ipak vezuje ruke.
Vreme.
Dozvolite mi samo još jednu rečenicu, bukvalno. Nacrt zakona predviđa da se sredstva za finansiranje sistema odbrane od grada obezbeđuju iz budžeta Srbije, budžeta jedinica lokalne samouprave, dela premije osiguranja od useva, to smo čuli 10% premije, naknade za odbranu grada i drugih izgora, u skladu sa zakonom i mislim da je dobar predlog, da bi ga trebalo razmotriti da 5% zakupa od poljoprivrednog zemljišta da bi i ta finansijska sredstva mogla da budu vrlo važna, kada je u pitanju odvajanje sredstava za ovako nešto. Dodao bih možda samo još to da smo mi narod koji voli da slavi, da smo malo manje vatrometa imali, pogotovo u Beogradu prilikom raznih proslava, a malo više novca koristili za kupovinu raketa, verujem da bi danas imali, možda malo više malina, jabuka … [[Isključen mikrofon.]]
Hvala. Reč ima narodni poslanik Marija Jevđić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministre, gospodine Mariću, poštovane koleginice i kolege poslanici, na samom početku svog izlaganja želim da istaknem da će poslanička grupa Jedinstvene Srbije podržati Predlog zakona o zaštiti od grada, kao i druge predloge zakona koji su danas na dnevnom redu. Pripremajući se za ovu sednicu pokušala sam da pronađem podatke o tome šta je o protivgradnoj zaštiti pisala štampa, pa ću podsetiti na samo nekoliko naslova objavljenih prošle godine, „štab za vanredne situacije traži dodatna sredstva“, „Dačić: pročešljati sistem protivgradne zaštite“, „grad pokosio voćnjake u selima kod Čačka“ itd. Pročitala sam i da se Srbija svrstava u grupu zemalja sa najmanje efikasnim sistemom protivgradne odbrane i dok je on u EU po statistici efikasan u 50% slučajeva u Srbiji taj procenat iznosi tek 20%. Valjda je i ovo dovoljan razlog za usvajanje zakona o protivgradnoj zaštiti. Juče je skupštinski Odbor za poljoprivredu prihvatio i podržao predlog novog zakona za odbranu od grada istakavši da će za efikasno funkcionisanje sistema odbrane od ove elementarne nepogode biti potrebno oko osam miliona evra godišnje, odnosno potrebno je obezbediti 20 do 25 hiljada protivgradnih raketa. Ovim predlogom se i posle 23 godine dobija zakon usklađen sa evropskom praksom. Inače u Srbiji je sistem zasnovan na raketnoj tehnici. Pored toga se koristi još aviotehnika, s tim što ova tehnika ima mnogo manja ograničenja. Ne mogu, a da se ne osvrnem i na protivgradnu zaštitu u Gradu Kraljevu iz koga dolazim. Naime, Skupština grada Kraljeva je usvojila Izveštaj o realizaciji programa rada i finansijskog plana Fonda za razvoj poljoprivrede za 2014. godinu, u kome, nažalost, nijednom rečju nije pomenuta protivgradna zaštita. U tom planu piše da je od planiranih, oko 75 miliona dinara potrošeno nešto više od 68 miliona, što čini 90% sredstava. Gradsko veće je nedavno dalo saglasnost na finansijski plan Fonda za razvoj za ovu godinu, plan premašuje za nekih 30 hiljada dinara iznos od 69 miliona dinara i opet nema pomena protivgradne zaštite. U isto vreme regresiranju premije osiguranja useva, plodova, višegodišnjih zasada, rasadnika i životinja namenjeno je 18 miliona dinara. Kraljevo je prošle godine doživelo poplave katastrofalnih razmera, a za sanaciju posledica potrošena su značajna sredstva. Nakon katastrofe, naslušali smo se različitih konstatacija, a bilo je o tome reči na poslednjoj sednici gradskog veća, da bi štete bile neuporedivo manje da je više uloženo u preventivu. Pominjano je dasvaki dinar uložen u preventivu štedi pet do sedam dinara na saniranju posledica. Verujem da je sličan odnos i kada je u pitanju protivgradna zaštita. Dok je prethodnih dana u Kraljevu po prilično grmelo, poljoprivrednici su sa zebnjom gledali u nebo, jer ništa drugo nisu ni mogli da učine nakon saznanja da su strelci na protivgradnim stanicama dobili samo po tri rakete. Zbog ovog navedenog Predlog zakona o zaštiti od grada treba usvojiti po hitnom postupku, kako bi što pre počeo da se primenjuje, jer novim zakonom će se značajno uticati na poboljšanje sistema protivgradne odbrane i preciziraće se nadležnosti na republičkom, pokrajinskom i lokalnom nivou. Ovim predlogom zakona se određuje i stabilan način finansiranja poslova odbrane od grada, sa preciznim definicijama, uloge i obaveze jedinica lokalne samouprave. Zakonom je predviđeno da poslovi protivgradne zaštite ubuduće budu u nadležnosti RHMZ, što je bio slučaj do 2011. godine. Zakonom se uređuje i oblast međunarodne saradnje u sistemu odbrane od grada. S obzirom na područje naše zemlje štete od grada često dostižu razmere elementarnih nepogoda. U protekloj deceniji na teritoriji Srbije u proseku je godišnje bilo između 100 i 110 dana sa potencijalnom opasnom oblačnošću. Zato ne smemo dozvoliti da našim poljoprivrednicima jedina zaštita od grada bude gledanje u nebo i da se mole Bogu da ne padne grad, već da podržimo i usvojimo novi Predlog zakona o zaštiti od grada, a to će svi poslanici JS i učiniti, sa naglaskom na stav kojim se nudi više načina finansiranja iz državnog budžeta, opštinskih fondova i kasa osiguravajućih kuća. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Građani i građanke Srbije treba da znaju nekoliko činjenica. Prvo, grad pada već nekoliko stotina hiljada godina, tako da to nije nikakva novina i ne tiče se ni prethodne, ni pre prethodne, ni one pre toga Vlade. Više od pola veka se primenjuje protivgradna zaštita na način koji je deo ovog zakona, to znači raketama i vrši se svake godine, bez obzira da li je bio zakon ili nije bio zakon, i 1991, 1992. i 1993. i svih ovih godina. Da bi se spremno dočekala ta sezona borbe protiv grada, od aprila do oktobra meseca, potrebno je oko 20 hiljada raketa i 3300 strelaca, ako se ne varam i neki drugi troškovi. Sve to ukupno je negde ispod četiri miliona evra ili ako je bolje za razumevanje, ispod pola milijarde dinara. To je 0,05% budžeta Srbije. To je 2000 deo budžeta Srbije. To su smešno minimalna sredstva koja su potrebna da se preduzme sve što je neophodno da ta zaštita bude efikasna. Čuli smo informaciju od ministra da ove godine je najveći broj raketa u zalihama. Zašto onda nisu ispaljene u maju mesecu kada je stradalo Arilje, Ivanjica, Kragujevac, Kraljevo, Užice, Paraćin, Golubac, Veliko Gradište itd? Štete koje se još uvek procenjuju se već sada mere na preko 10 miliona evra, a ulaganje koje je bilo neophodno je ispod četiri miliona. Nema opravdanja za to što nije bilo zakona. Od 1992. do danas nije bilo zakona, pa se borba protiv grada vršila, manje-više uspešno, zavisi od toga koliko je bilo para, ali to je najmanje važna stvar, nego je bilo važno koliko se neka vlast time ozbiljno bavila. Zašto nisu ispaljene te rakete? Zašto nije nađen neki drugi način? Ima mnogo stvari u životu jedne države koje se nedefinišu zakonom, pa se opet svi ti problemi rešavaju. Ne mora sve da se reguliše zakonom. To može da dovede do prenormatiranosti neke materije koja komplikuje život. Da li je tačno da je potpuno besmisleno da to bude deo MUP? Apsolutno se slažem. Zašto je to 2011. godine otišlo tamo? Hajde da pitamo nekog koalicionog partnera. Recimo, ako se ne varam, tada je ministar bio Ivica Dačić. Kako njemu, predsedniku partije da neko podmetne tako jedan vruć krompir, to nije tako logično. Imamo situaciju da kažete da prethodne vlasti 23, 25 godina nisu donele zakon. U tim vlastima su bili razni ministri. Ja se sećam nekih imena. Bio je tu ministar Aleksandar Vučić, Tomislav Nikolić, Jorgovanka Tabaković, Vojislav Šešelj, itd. Krasić, itd, itd. Prema tome, nije to problem. Problem je što je neko neozbiljno shvatio svoj posao na početku ove godine kada na ovaj zakonski način, odnosno donošenjem zakona ili uredbom ili drugim podzakonskim aktom, pravilnikom, nije regulisao ovu oblast. Ponavljam, četiri milina evra. To je manje nego što se potroši za avio servis Vlade Srbije. To je manje nego što se potroši za masu, slažem se, ko je pomenuo vatromete i neke druge stvari. Ali, to nije razlog da ne znamo ko je za to kriv. Siguran sam da ovakav zakon neće doneti poboljšanje jer, kao što su već neke kolege rekle, postoje mnoge manjkavosti u tome ko je za šta nadležan. Bolje je naravno nego bez zakona, ali nije dovoljno dobar. Tako da NS neće podržati ovaj zakon uprkos onim amandmanima koje smo dali. Ja znam da to ne interesuje većinu koja sedi preko puta mene, ali to interesuje građane Srbije i bilo bi dobro da se jedan broj govornika zahvali diplomiranom inženjeru poljoprivrede Draganu Nikoliću, čiji tekst sa sajta „Znanje na poklon“ su mnogi citirali. Tako da mislim da je fer i pošteno da pomenemo čoveka. To ima malo veze sa akademskom čestitošću i sa ljudskom čestitošću. Hvala vam.
Reč ima ministar Nebojša Stefanović. Izvolite.
Moram da kažem da sam ja uveren da će ovaj zakon popraviti situaciju u protivgradnoj zaštiti i naravno da je važno što danas donosimo zakon, pošto ova oblast ni blizu ne može biti prenormirana zato što oblast nije bila urađena uopšte. Svako da MUP nema nikakve veze sa strelcima. Znači, nemamo bukvalno ništa sa strelcima, ali imamo veze sa nekim drugim delovima, pa deo našeg Ministarstva koji je prešao iz RHMZ upravlja tim radarima, pa onda ti ljudi sada treba da budu deo sistema koji je potpuno drugačiji, pa onda oni koji prate kreiranje oblaka, pa sve ono i tu smo došli do jedne situacije koja je potpuno neodrživa. Naravno, ovaj zakon će to bolje postaviti i bolje rešiti i mi smo naravno predvideli određena sredstva za finansiranje. Mi u ovom trenutku imamo zaista na raspolaganju više raketa ove godine, nego ranije zajedno sa Ministarstvom finansija koje obezbeđuje dodatna sredstva. Ali, da vam kažem, grad je nešto o čemu naravno treba ozbiljno razmišljati o tome i o tome treba da razmišljaju državni organi, ali i poljoprivredni proizvođači koji žive od tih proizvoda i naravno kao što osiguravate obavezno auto svake godine i štitite ga od različitih oštećenja, isto tako bi trebalo da se osigurava i naravno letina. Imali smo zanimljivu situaciju 30. avgusta 2003. godine. Vi se sećate ko je bio tada predsednik Vlade. Tada smo imali situaciju da je grad bio veoma snažan u Zrenjaninu, Titelu i Bačkoj i ne samo što je uništio sve njive, sve useve, sve staklenike, nego je u zgradi Zrenjaninske skupštine uništio vitraže koji su bili iz austrijskog vremena. To je priča, kada ste pričali o ozbiljnosti koliko se neka Vlada ozbiljno sprema za to, i to u avgustu, a protivgradna počinje 15. aprila. Koliko je ozbiljna bila priprema, pokazuje ovaj podatak.
Hvala. (Zoran Živković, s mesta: Replika.) Nemate pravo na repliku. Po kom osnovu, ne razumem? (Zoran Živković, s mesta: Lično obraćanje.) Po kom osnovu? Ne razume. Nije uopšte spomenuo vaše ime. On jeste obrazlagao vašu diskusiju, i ništa nekorektno nije bilo, molim vas. Hvala. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite, Marijane.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministri, dragi gosti, poštovani građani, posebno poštovani zemljoradnici, ja sam od prethodnog kolege očekivao da se snažnije založi, ne samo da glasa za ovaj zakon jednim prstom na prekidaču. Ja sam očekivao da glasa sa svih pet prstiju na prekidaču. Ja sam očekivao da glasa i dva puta za ovaj predlog, s obzirom da se radi o kolegi poljoprivredniku. Ali, kada sam malo bolje razmislio, on nema razloga više da podržava ovaj zakon, s obzirom da se on kroz tri godine, kada je unovčio vinograd, odrekao poljoprivrednih useva i više nije zabrinut za vinograd sa kojim je nekada raspolagao. Zato imam razumevanja za ovo odricanje od glasanja, ali vas takođe moram upoznati sa stavom Odbora koji je juče donet, koji glasi – Odbor prihvatajući Predlog zakona o odbrani od grada predlaže da se na odgovoran, jedinstven i integrisan način vrši odbrana od grada. Nisam rekao grada, ali mi seljaci bi mogli i tako da kažem, da nas treba braniti od grada i grada. Odbor je stava da se u skladu sa ovim i drugim zakonima, Zakon o poljoprivrednom zemljištu i drugi zakoni, obezbedi dovoljno sredstava za efikasnu odbranu od grada i da se povede računa o problemu nedostatka kadrova u Republičkom Hidrometeorološkom zavodu, a sve to u cilju sprovođenja zakona. Odbor takođe preporučuje Vladi, Ministarstvu poljoprivrede i zaštiti životne sredite i Upravi za poljoprivredno zemljište da prvenstvo u obnovi atarskih puteva imaju oni putevi koji vode do protivgradnih stanica. Možete li da verujete da su predstavnici stranke bivšeg režima glasali protiv ovog zaključka? Ja juče nisam mogao da verujem, ali sam u obavezi s obzirom da se sa one strane toliko leleče i kuka nad sudbinom zemljoradnika da ovo kažem. Takođe moram da kažem da smo održali već jednu preventivnu sednicu početkom maja, da upozorimo i Vladu i ministarstvo i sve nadležne organe, pa i lokalne samouprave na neke nedostatke koji su kasnije i doprineli da u Arilju i Ivanjici imamo onu štetu. Dakle, mi smo tada na toj sednici takođe doneli zaključak i tražili da se to ubrza. Da li možete da verujete da ovi koji najviše kukaju, koji najviše sada nariču nad sudbinom zemljoradnika da ne da nisu glasali, već nisu bili ni prisutni na sednici na kojoj se raspravljalo o tome? Nisu želeli da dođu. Ali, kada se desila šteta od grada onda su bili najglasniji naricajući nad nesretnom sudbinom oštećenih zemljoradnika. Da ne čitam ko je bio prisutan, da ne dižem reklamu, ali ovde iz ovoga možete sasvim lepo zaključiti da niko od članova Odbora za poljoprivredu od pripadnika stranaka bivšeg režima nije došao da učestvuje na tom Odboru. Takođe, ovde se kuka od stranke bivšeg režima i o zaštiti domaće poljoprivrede proizvodnje. Takođe u vezi toga ovde imam spisak Odbora koji smo održali početkom decembra, 9. decembra 2014. godine gde smo od Vlade tražili da pod hitno uvede prelevmane u skladu sa članom 32. O tim zaključcima niko od stranaka bivšeg režima nije glasao da se naša domaća poljoprivredna proizvodnja zaštiti od preteranog uvoza. Danas čujemo ne kako u Skupštini već kako i na mitinzima kukaju i nariču nad nezaštićenom poljoprivrednom proizvodnjom, a kada dođu odbori i sednice posvećene zaštiti poljoprivredne proizvodnje, pa i sednice posvećene zaštiti od grada, oni ili ne dođu ili glasaju protiv zaključka koji treba da garantuje uspešniju zaštitu od grada, ponovo kažem od grada, a ne od grada. Što se tiče ovih zakona, naravno da ću ja podržati i Zakon o odbrani od grada, ali ću podržati i zakon o izmeni Zakona o ministarstvima s obzirom da su to dva kompatibilna zakona i da moramo da bi premestili odbranu od grada u Ministarstvo poljoprivreda da moramo da promenimo Zakon o ministarstvu. S toga ću da glasam za oba ta zakona. Da bi drugima bilo jasno, trebalo bi videti kada se Bog naljuti na određeni narod, kada se Bog naljuti na teritoriju, kada sevnu munje, kada udari led, kada za 10, 15 minuta nestane jednogodišnja, a često višegodišnja muka, znoj seljaka koji se bavili poljoprivrednom proizvodnjom, treba videti taj pogled, treba videti kada ti grad uništi useve, treba videti to uništenje koje vam garantuje godišnji vaš rad, godišnji vaš prihod je otišao u vetar, treba to videti i onda smoći snage i ne glasati za ovakav zakon. Dakle, mi koji smo doživeli takve štete, koje su često bile 100%, kada ti za 15 minuta letinu odnese, godišnju letinu odnese Bog, led, munje, oluje, kada vidite to onda shvatite da nema tako velike protivgradne mreže, a voleo bih da ih ima, da zaštiti sve seljake, da zaštiti sve useve širom Srbije. Međutim, takva velika protivgradna mreža ne postoji. Ovaj zakon neće u potpunosti zaštiti ljude od grada, ali će doprineti tome da štete koje kao država pretrpimo budu daleko manje. Ovde govore da odbrana od grada košta oko 500 miliona. Moj prethodni kolega je to govorio. Mislim da on u potpunosti ne zna problematiku, a veliki korak priznanju o neznanju je veliki korak ka znanju, onaj ko ne zna da ne zna, on već nešto zna i verujem da će on shvatiti posle moje diskusije. Odbrana od grada da bi bila u funkciji košta negde od osam do deset miliona evra, ali mi smo samo za jedan dan u Ivanjici i Arilju imali štetu koja je bila milijardu i 200 miliona dinara, na jedan jedini dan za jedan jedini dan neopreznosti, šteta koja je mogla biti umanjena. Da je bilo pravog dejstva možda bi ta teritorija bila zaštićena. Međutim, nije i ta šteta koja je nastala daleko je veća od svih potrebnih sredstava koja su bila neophodna da se zaštiti cela teritorija Republike Srbije, sa negde 70% do 75% uspešnosti. S tim u vezi, Odbor je na onoj sednici, kada pripadnici stranke bivšeg režima nisu želeli da učestvuju u sednici Odbora koja je bila posvećena odbrani od grada, doneo je zaključak da se 5% od ukupnih prihoda koji se ostvare zakupom poljoprivrednog zemljišta u državnoj svojini zaštiti teritorija Republike Srbije, da tih 5% prihoda ide u odbranu od grada. To je negde od tri do tri i po miliona evra, u zavisnosti od godine do godine. U nekoj godini će to biti više zato što postoje godine kada se više zemlje izdaje u zakup, kada je to početna godina, i tada se umesto jedne godine plaćaju dve godine, jedna godina kao garancija za poslednju, tako da će ti prihodi malo varirati, ali uglavnom ćemo jedne godine dobijati više, sledeće godine manje, ali neka srednja vrednost koju ćemo dobijati za odbranu od grada je oko tri do tri i po miliona evra samo od onog predloga koji je Odbor za poljoprivredu predložio onog dana kada su oni bojkotovali tu sednicu. Kabinet premijera, ne govorim o premijeru često, ali kabinet premijera i radna grupa koja je tamo bila oko izmena i dopuna Zakona o poljoprivrednom zemljištu je prihvatila taj predlog Odbora i to se našlo u nacrtu i verujem da će proći kroz Vladu kao predlog i da će se to naći pred poslanicima. Dakle, ne radi se o amandmanu, nego se radi o tome da će u budućem zakonu, koji će vrlo brzo doći na dnevni red, biti uneto da 5% prihoda ide za zaštitu od grada. Mislim da je to pravedno, nemaju sve opštine istu teritoriju, nemaju sve opštine iste budžete, neke imaju 200 miliona, neke imaju pet milijardi, neke brane svoju teritoriju sa više strelaca nego što se brane gradske opštine. Pravedno i solidarno je, pošto državna zemlja celoj državi, ne samo opštinama koje ubiraju prihode od toga, pravedno je da budemo solidarni i da lokalne samouprave, Pokrajina i Republika Srbija se odreknu dela prihoda i da 5% ukupnih prihoda pripadne odbrani od grada, jer je to dobro i za one koji se odreknu. Odbor je otišao i korak dalje, kao drugi tačku, koja je kompatibilna sa ovim zakonom, tražili smo, tražićemo i dalje, da se u Zakon o podsticajima ugradi da 1% od ukupnih podsticaja ide za odbranu od grada, što bi donelo negde novih dva i po do tri miliona evra i sa onim što dobijemo od osiguranja čak bi prebacili ukupnu cifru od 10 miliona evra koja je neophodna ne samo za nabavku raketa, ne samo za odbranu od grada, ne samo za isplatu strelaca, već bi to bilo dovoljno da se obnove dosta zapuštene mreže protivgradnih stanica, da se obnove radari koji su stari od 40 do 50 godina. Zato se čudim pripadnicima stranke bivšeg režima koji se nisu setili da su imali 12 godina da makar nabave jedan novi radar itd. Danas teritoriju Vojvodine štiti samo jedan radar kod onog slavnog vinograda. Dakle, baš taj radar ovog trenutka pokriva celu teritoriju Vojvodine i, ne daj Bože, da se pokvari, mi bi ostali bez protivgradnog osmatranja protivgradnih oblaka i, kako se to kaže, gradonosnih oblaka. Ne bi imali čime u Vojvodini to da osmotrimo, s obzirom da su dva radara u kvaru i da ih treba pod hitno obnavljati, jer ništa nije ulagano u obnovu radara i radarske mreže i protivgradnih stanica u poslednjih 20 godina. Takođe, stanice za radio-vezu su stare preko 30 godina i hitno je njihovo obnavljanje. Zaključkom Odbora tražili smo da Uprava za zemljište i Ministarstvo poljoprivrede obnavlja prvo ratarske puteve, atarske i ratarske puteve koji vode do protivgradnih stanica da bi se na efikasniji način pristupalo protivgradnim stanicama. To je ono o čemu smo mi raspravljali i na onoj prvoj sednici Odbora, kada neki iz nekih svojih razloga nisu želeli da dođu. To smo isto raspravljali na drugoj sednici, na koju su neki želeli da dođu, ali su mislili da ne vredi glasati za ovu poboljšanu verziju Zakona o odbrani od grada. U njihove političke razloge ne ulazim, kao političar zahvalan sam im što su juče glasali na Odboru protiv ovog zakona koji reguliše na dosta povoljan način odbranu od grada, svakako na bolji način nego što je to bio do sada, zato što su glasali protiv toga da se protivgradna zaštita izmesti u RHMZ, u Ministarstvo poljoprivrede. Zahvalan sam im jer ću u sledećim kampanjama to koristiti protiv njih i govoriti o hipokriziji, govoriti o licemerju, o lažnoj zaštiti zemljoradnika, o lažnoj kuknjavi, a kada treba na delu pokazati da ste spremni to glasanje da učinite, vi to ne želite ni na Odboru. Biću im zahvalan i ako ne glasaju za ovaj zakon, jer to ću koristiti protiv njih, ali sam dužan i da kažem da je Odbor načinio još nekoliko koraka i da smo tražili, naravno, bez njihovog prisustva, da se nastavi subvencija protivgradnih mreža od 40% i da se zaštite one biljne kulture, one voćke koje mogu da imaju protivgradnu mrežu, jer vi protivgradnu mrežu ne možete staviti na pšenicu, kukuruz, šećernu repu, ali na voćnjake možete i tražimo da se nastavi stimulacija prilikom nabavke protivgradnih mreža. Takođe smo tražili da se nastavi premiranje osiguranja i gospodin Arpad je čak predložio da to njihove lokalne samouprave čine i da dodaju još sredstava da to osiguranje za zemljoradnike bude još jeftinije. Takođe smo zahvalni osiguravajućim kućama koje su tražile da se od njihovih premija uzme 10%, jel smo shvatili njihovu filozofiju da ukoliko oni nešto ulože u zaštitu od grada, i zato smo im zahvalni, onda će i oni plaćati manje štete kada poljoprivrednici imaju manje štete na usevima, onda će i oni plaćati daleko manje osiguranje za štetu koja je nastala na poljoprivrednim usevima. Zbog toga sam zahvalan i osiguravajućim kućama koje su same predložile da se njihovog dela prihoda preliminarnog osiguranja uzme 10% i prebaci na ovo osiguranje. Dužan sam u vezi subvencija da kažem da subvencije dobijaju zemljoradnici koji imaju svoju zemlju, koji ne zakupljuju državno poljoprivredno zemljište, da oni zemljoradnici koji zakupljuju državno poljoprivredno zemljište plaćaju zakup i deo tog zakupa, deo tog prihoda će ići u protivgradnu mrežu. Zato ćemo mi kao Odbor insistirati da se 1% ukupnih podsticaja, onih koje dobijaju zemljoradnici koji ne zakupljuju državno poljoprivredno zemljište, oni koji dobijaju subvenciju, da se 1% tih podsticaja odvoji za zaštitu poljoprivrednih useva od grada. Znam da nećemo sve zaštititi, ali kao bude viška sredstava u budžetu makar ćemo napraviti neki fond, da iz njega možemo da reagujemo u delovima koji zbog preleta aviona, zbog sletanja aviona nisu mogli da budu zaštićeni ili uzduž granica, gde nije dozvoljeno dejstvo raketama, da iz tog nekog fonda koji obezbedimo obeštetimo i one koji će pretrpeti štetu zbog toga što protivgradna odbrana ne može da deluje u određenim uslovima, u određenim zonama. Verujem da smo doneli dobre odluke. Verujem da će braća po znoju, braća po muci, gospoda seljaci, da je bilo pravde oni bi odavno bili zaslužna gospoda, ali s obzirom na stranke bivšeg režima ona nisu dočekali da to budu, ali mislim da će nam seljaci zbog ovoga dati određene poene jer ćemo štiti njihovu muku, njihove žuljeve, njihov znoj. Posebno zato što smo uravnotežili, što smo zaštitili celu teritoriju Republike Srbije, što smo zaštitili i one koji nemaju prihode od poljoprivrednog zemljišta, što smo doveli međusobnu solidarnost svih seljaka da zaštite svoju muku, svoj znoj, da što manje ljudi kuka nad prosutim mlekom, odnosno nad uništenim usevima. Mislim da će nam zbog toga biti zahvalni i mislim da će osuditi stranke bivšeg režima zato što neće da glasaju za ovaj predlog i zato što na dva odbora nisu želeli da glasaju o zaključcima odbora, da se njihova muka zaštiti od Boga, koliko to može. Hvala.
Gospodine Markoviću, po kom osnovu? (Jovan Marković, s mesta: Replika.) Nije vas uopšte prozvao, nije vas uopšte spominjao u svojoj diskusiji. Nemate pravo na repliku, ne vidim osnova. (Jovan Marković, s mesta: Mogu li da obrazložim?) (Zoran Babić, s mesta: Zadremao Marković.)
Nisam baš najbolje čuo gospodina Babića, da li je mislio da ste vi dremali ili sam ja dremao, ali pošto je verovatno pomešao prezimena, ja sam pažljivo slušao prethodnog govornika i čuo sam nekoliko vrlo uvredljivih izraza i prema meni kao članu odbora koji nije glasao za zaključak, od naricanja, lelekanja, hipokrizije i takvih stvari, tako da sam očekivao da ste to i vi čuli. Verovatno gospodin Babić misli na vas da niste dobro čuli. Ako vi mislite da nije u redu da imam repliku posle ovog izlaganja gde je gospodin Rističević rekao… [[Isključen mikrofon.]]
Hvala vam Reč ima narodni poslanik Balša Božović [[Jovan Marković, s mesta: Ja ne mogu da dobijem repliku na ovo izlaganje?]] Ne. Izvolite, gospodine Božoviću. (Jovan Marković, s mesta: Znači, vi se slažete da je ovo hipokrizija što je juče bilo? Ja sam ovlašćeni predstavnik stranke i imam pravo na repliku.) Gospodine Markoviću, vi treba dobro da pročitate Poslovnik i da vidite da pravo da daje repliku ima predsedavajući. Pored toga se navode razlozi zbog kojih imate pravo na repliku, ali na kraju predsedavajući odlučuje da li će vam dati repliku ili ne. Ja smatram da nemate pravo na repliku i molim vas da sednete. Hvala vam lepo. (Jovan Marković, s mesta: Molim vas…) Nemojte molim vas da se raspravljate, jer sada vi mene izazivate da ja preduzimam neke druge mere. Molim vas sedite. Ja vas lepo molim da sednete. Izvolite, gospodine Božoviću. (Jovan Marković, s mesta: Ali samo mi nikada nemamo pravo na repliku.) Gospodine Markoviću, izričem vam opomenu, iako sam vas lepo molio. Znači, molio sam vas da sednete i upozoravao da nemate pravo, a vi ste i dalje nastavljali da ometate rad Skupštine i zbog toga vam izričem opomenu. Izvolite, gospodine Božoviću.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi ministre, poštovani gosti, uvaženi gospodine Babiću, ono vreme iz 90-ih se, na sreću, više nikada neće vratiti. Polako mislim da su intencije Vlade Republike Srbije da se vrati na velika vrata, ali to ćemo sprečiti. Teško mi je, gospodine ministre, da se fokusiram baš na ovu temu u trenutku kada se sve ovo dešava u Mladenovcu što se dešava, ali daću sve od sebe. Od 1992. godine postoji pravna praznina i vrlo sam dobro i pažljivo danas slušao i pratio sve što ste pričali. Mislim da je od 1992. godine do dana današnjeg nedopustivo da se protivgradna zaštita stavlja pod ingerencije Republičkog hidrometeorološkog zavoda. Pominjali ste integrisanje protivgradne zaštite i smatram da ste tu u pravu i nije mi teško da priznam kad jeste. Govorili ste o nabavci raketa koju vrši MUP i govorili ste o angažovanju strelaca, da je to opet nešto što je podeljeno između Republičkog hidrometeorološkog zavoda i lokalne samouprave i na kraju Republički hidrometeorološki zavod koji prati klimatske promene. Mislim da je tu previše različitih organa kada je ova jedna stvar u pitanju. Tu su opet ugovori o privremenim, a pretpostavljam i povremenim poslovima za strelce koji su angažovani samo u jednom delu godine i naravno da vaše ministarstvo nema nikakve veze sa strelcima. I to je takođe više nego jasno. Sa tim nekim stvarima zaista mogu da se složim. Ono sa čim ne mogu i ono sa čim nismo načisto, jeste da nam se čini da pored ovog rešenja, koje negde ima potpuno smisla, integrisati sve u jedno. Mislimo da je na taj način lakše rukovoditi celokupnim sistemom protivgradne zaštite. Ali, sa druge strane, imamo nekakav osećaj i da se prebacuje odgovornost sa ministarstva koje je do sada isključivo nabavljalo rakete, ukoliko nisam pogrešio. I do sada vi niste imali određenu odgovornost kada je ova stvar u pitanju. To jeste potpuno istina i ja se sa tim potpuno slažem. Međutim, nekako pokušavamo kao da vruć krompir sa ministarstva prenesemo potpuno na Republički hidrometeorološki zavod. Čini mi se da se ovo radi da bi Vlada Republike Srbije rekla – evo, mi kao ministarstvo više nikakve veze nemamo sa ovim, a i sami ste sigurni, u to sam potpuno uveren, odnosno znate da će se ovakve situacije dešavati, kao što su se dešavale pre nekog vremena kada su u pitanju ove opštine u Srbiji, da će se takve situacije ponavljati i ponavljati, kao što su, naravno, bile i 2003. godine, vi ste i rekli to, kao što su bile i 90-ih godina i kao što su bile u poslednjih nekoliko godina. Dakle, ne znači da će biti ili neće biti grad od toga da li Vlada dobro radi ili ne radi, to je viša sila i stvar klimatskih promena, ali mi se nekako čini da odgovornost za svaku narednu sličnu situaciju kada je u pitanju grad Ministarstvo skida sa sebe i reći će – evo, mi ćemo sada i zakonski doneti nešto što će definitivno pripasti kao vruć krompir Republičkom hidrometeorološkom zavodu. Oni, sa druge strane, nisu do kraja zadovoljni jer smatraju da je nabavka raketa nešto što će njima oduzeti ogromna sredstva za koja su se oni trudili da ih omoguće, odnosno da nađu i kada je u pitanju dalje finansiranje njihovih osnovnih delatnosti, a i kada je u pitanju dalje usavršavanje i ulaganje u nove tehnologije. Ono što buni zaposlene u Republičkom hidrometeorološkom zavodu jeste što oni smatraju da je ova stvar vrlo loša jer vide u tome isključivu odgovornost za sve što se bude dešavalo u narednom periodu. Ne može Republički hidrometeorološki zavod imati apsolutnu odgovornost, a da sa druge stane imamo situaciju u kojoj je potrebno osam miliona evra godišnje da do ovih situacija nikada više ne dođe i da mi imamo dobru preventivu, na vreme kupljene rakete, na vreme plaćene strelce. Dakle, osam miliona evra, i to sami znate da je potrebno da se ova stvar definitivno namesti onako kako je potrebno. Međutim, obezbeđeno je u budžetu svega tri miliona evra. Onda oni ljudi iz Republičkog hidrometeorološkog zavoda smatraju – aha, vi ste nama prebacili odgovornost, ali niste nam zato prebacili budžet i niste nam prebacili sredstva. Mislim da to nije fer. Dakle, Vlada Republike Srbije kao i u prethodnim godinama… Ja se sada ne bih uopšte nadmudrivao sa vama da li smo mi kao DS ili kao nekadašnji DOS ili u određenim situacijama kao neka kohabitaciona Vlada uradili nešto u određenim trenucima u Srbiji, da li je to uradila Vlada Vojislava Koštunice, da li je to uradila prva, druga ili treća Vlada SNS-a, ili one vlade 90-tih godina, zato što mislim da je bolje da se zakon koji ovo dobro reguliše donese kad tad. Dakle, bolje sad nego sutra, bolje danas nego sutra. Dakle, što pre, to bolje i to nije uopšte sporno. Hajde da vidimo šta mi možemo da uradimo i kao poslanici opozicije da kada dođe rasprava o amandmanima kako i na koji način možemo da predupredimo da neke stvari budu lakše i Republičkom hidrometeorološkom zavodu kada je ova stvar u pitanju, da ni njih ne stavljamo u procep, da im ne kažemo – evo vam sva odgovornost za sve naredne situacije koje će se dogoditi kada je u pitanju grad, ali Vlada Republike Srbije nema zapravo nikakvu, pa čak ni političku odgovornost kada je ova stvar u pitanju. Takođe nas brine to što Vlada ovoga puta nije blagovremeno reagovala. Dan nakon te velike štete koju je napravio grad Vlada je reagovala. Ispostavilo se da je kasno. Vlada je reagovala zato što je znala da nedostaje 700 hiljada evra koje su bile potrebne da se ova stvar predupredi. Međutim, propalo je oko 100 miliona evra vrednosti robe koja je uništena u ovom poslednjem gradu. Dakle, od 700 hiljada koje Vlada nije uspela da obezbedi, napravljena je šteta od 100 miliona. Dakle, to nam je za nauk za svaki sledeći put. Ja sam iskreno verovao da ćemo ovoga puta doneti rešenje da nikada nam više ne nedostaje 700 hiljada evra. U ovom rešenju, mi ćemo opet biti sledeće godine u situaciji, možda opet još uvek i ove, ne daj Bože, da nam opet fali 700 hiljada evra zato što nema u budžetu Republike Srbije dovoljno sredstava koje je određeno za protivgradnu zaštitu. I opet ćemo i sledeće godine doći u situaciju da imamo 100 miliona jer ćemo reći – to je odgovornost RHMZ-a. Mislim da to nije dobra praksa. Smatram da, iako ste vi sa pravne strane potpuno čisti i potpuno ste u pravu kada ste pokušali da integrišete ovaj sistem i vaš argument stoji, međutim mislim da, šire gledano, od strane odgovornosti koju Vlada Republike Srbije mora da preuzme, kada je u pitanju protivgradna zaštita, nismo odmakli apsolutno nijedan jedini korak. Biće lakše sve to integrisati na jednom mestu, ali ćemo opet imati problem sa tim da li ćemo naći osam miliona evra da pratimo strelce ili nećemo jer je sada obezbeđeno tri miliona evra, pa ćemo biti u situaciji da imamo rakete, da nema ko da ih ispali, pa da opet bude načinjena šteta nesrazmerno veća u odnosu na troškove koji su potrebni da do toga ne bi došlo. Dakle, to je ono što je i osnovna, hajde da kažem, zamerka ili sumnja, kada je u pitanju ovaj zakon. Još imam, evo, dva pitanja što se tiče verzije zakona koju ste nam dostavili i o kojoj danas raspravljamo. Ne vidi se da li je on u potpunosti usaglašen sa Zakonom o vazdušnom saobraćaju. Dakle, to jedna stvar. Ukoliko jeste, evo, igrom slučaja sam morao u nekoliko momenata da budem i van sale. Drugo jeste pitanje - da li je u članu 14. finansiranje koje je ostalo da se finansira iz dela premija od osiguranja? Dakle, ovo jeste stav negde u suprotnostima sa zakonima Evropske unije. Osiguranje se bazira na dobrovoljnoj osnovi. Dakle, da li ćemo biti u situaciji da nekome oduzmemo 10% od zarade ili ne, to je nešto što ne predstavlja praksu u zemljama Evropske unije i o tome, evo, na primer, još možemo i u formi amandmana da diskutujemo ili eventualno da nađemo neko rešenje koje neće biti na štetu onih poljoprivrednih proizvođača koji zaista dožive nešto ovako kada, evo, neko npr. nije uplatio osiguranje, pa jednostavno danas ima robu koja u potpunosti više ne postoji, koja je propala i koju više ne može da iskoristi na tržištu. Ja bih sa svim ovim primerima završio. Zamolio bih ministra, ukoliko nađe vremena, da odgovori na ova pitanja. Zahvaljujem.
Reč ima ministar Nebojša Stefanović.
Hvala. Da vam kažem, evo, da krenemo od ovoga. Vi kažete – razumete argumente koje sam izneo da oni stoje. Razumete pravnu formulaciju, slažete se sa integracijom sistema. Slažete se da MUP nije imao odgovornost nikada, ni u ovom trenutku, za strelce, ali ne možete da se otmete utisku da mi pokušavamo da prebacimo odgovornost. Ja prosto to ne razumem. Te odgovornosti koje nemamo, pokušavamo da je prebacimo. Dakle, prvo, Republički hidrometeorološki zavod nije privatna institucija, nije nezavisna institucija. Republički hidrometeorološki zavod je, po zakonu, posebna organizacija Vlade Srbije. To je Vladin servis. Dakle, to jeinstitucija kojom upravlja Vlada Republike Srbije, obrazuje za neki deo poslova. On ima upravni nadzor Vlade kroz Ministarstvo poljoprivrede. Dakle, nema izbegavanja odgovornosti Vlade. Samo što ja ne mogu da se otmem utisku da vama nekako smeta što nećete imati nekog ministra da prozovete za to direktno, kao da vam to fali politički, nego onako direktor koji vam je možda simpatičan i dirljiva mi je ta veza sa direktorom RHMZ-a i DS pošto je, zaista, to bila, ne, cenim to, nema šta, čovek je našao kanal da do vas dođe, smekšao vaša srca, da vam objasni o toj teškoj situaciji, prosto, odjednom nešto se dešava u RHMZ što se nikad nije dešavalo ranije. U stvari, kada pogledate da se od 1968. do 2011. godine protivgradna zaštita nalazi u RHMZ-u, 44 godine, a poslednje četiri u MUP-u, sada odjednom RHMZ-u se daje nešto što oni, prosto, jao, Bože, kako odjednom nešto im se daje novo? Bože, ima li te, zavapiše ljudi, spasi nas od ovoga. Izvinite, pa valjda Vlada Republike Srbije može da odredi, tako je, zakon daje mogućnost, šta će da predloži Narodnoj skupštini. Nemojte zaboraviti da ćete vi, kao narodni poslanici Narodne skupštine Republike Srbije, konačno odlučiti da li će ovo biti ili neće. Vlada ovo ne može da odluči. Samo Narodna skupština može doneti zakon i vi koji ste izabrani od strane građana Republike Srbije na parlamentarnim izborima, slobodnim i demokratskim, ćete, svojim glasovima odlučiti kako će to biti uređeno u Republici Srbiji. Pošto je ovo prvi put da ovo uređujemo posle svih tih godina, pretpostavljam da će Narodna skupština, ne mogu da utičem na glasanje, naravno, mogu samo da zamolim da tako odluči. Ako Narodna skupština tako odluči, kakav jedan direktor, šta ministar može da kaže na to, nego da posluša i da kaže – naravno, tako će se postupati, tako će se raditi. Dakle, istina je da je obezbeđeno pet miliona evra, da znate vi konkretno tačan podatak, 540 miliona dinara, pet miliona evra koji će služiti za protivgradnu zaštitu. Ja se nadam da nam neće trebati više od toga. Ako bude trebalo, biće. Mi smo, inače, svi budžetski korisnici. Da li se to radi o RHMZ-u, Ministarstvu poljoprivrede, MUP-u, odbrani, kulturi, svejedno, svi smo budžetski korisnici. Kada se pravi budžet za narednu godinu, apliciraćemo za ta sredstva pa svejedno gde, iz iste kase ide. Neće RHMZ biti oštećen zato što je zavod, pa neće moći da koristi neka sredstva ili će MUP biti oštećen zato što je MUP. Dakle, samo što zaista, sada kažem bez ikakve ironije i bez sarkazma, nije prirodno da se protivgradna zaštita nalazi u Ministarstvu unutrašnjih poslova. Prosto, to nije prirodno. Da je prirodno, imala bi bar jedna druga zemlja na svetu, bar jedna bi imala. Nijedna nema. Što se tiče vaših primedbi, neke ćemo svakako usvojiti, o tome smo pričali i sa kolegama i mislim da smo juče imali dobar i konstruktivan pristup svih grupa. Ja i ovu raspravu u Skupštini doživljavam kao želju da se nešto popravi. Svako ima neki svoj princip, neko, naravno, više govori politički, neko više stručno, što je isto normalno jer nismo svi stručni za sve oblasti. Moram da vam odgovorim na dva pitanja koja ste vi postavili. Znači, jeste usaglašen sa Zakonom o vazdušnom saobraćaju. Imamo u Grčkoj, Hrvatskoj i Bugarskoj sistem odvajanja od osiguranja. U Grčkoj je najveći od 3%, u Hrvatskoj i Bugarskoj ne znam koliki je iznos kod njihovih organizacija. Nešto je niži od toga, ali ne znam tačan procenat da vam kažem. Tako da tri članice Evropske unije imaju isti ovakav sistem. Dakle, ako oni to imaju, ne može biti protivno standardima Evropske unije. Naravno da ćemo mi pratiti kako se sve ovo razvija. Prvi sam član Vlade koji će, razumejući ovaj problem, kada to bude i kada budemo razgovarali na Vladi o tome, kada budemo donosili budžet za sledeću godinu, podsetiti, uzimam na sebe tu obavezu da i ako neće biti formalno u Ministarstvu kojim ja rukovodim, da podsetim koliko je važno i da tražim i dodatna sredstva, jer se slažem sa svima i često smo to iznosili. Naravno, znate, uvek se država trudi da ispuni sve svoje obaveze i uvek smo upozoravali na to da je šteta od grada često veća, godinama unazad, od novca koji se izdvaja za protivgradnu zaštitu. To treba da razumeju svi koji se bave svim sistemima. Zato je upravo dobro da tu nema 15 institucija. Biće jedna institucija koja je kapa nad čitavim sistemom. Oni su, inače, i manje izloženi kao Vladin servis jer nisu apriori politički organ, odnosno njihovi rukovodioci nisu apriori funkcioneri političkih stranki. Nekad se može desiti da jesu, ne znam tačno u ovom slučaju konkretnom, ali manji pritisak javnosti, mogu da se bave svojim poslom na drugačiji način nego što to rade neki drugi. Što se tiče svega, jednostavno i oni mogu da prihvate deo odgovornosti. Kada pričam o odgovornosti mora se prihvatiti i ono što nije popularno, a to je obaveza svih nas koji se bavimo javnim poslom. Bio sam predsednik Narodne skupštine, donosi nekad teške propise, teške zakone o raznim vremenima i nije važno koja ih Vlada predlaže, narodni poslanik nije lak posao, nije lako zanimanje, što ljudi nekada uopšte ne razumeju. Dakle, svaki od naših poslova ima ozbiljnu odgovornost, svako ko ima odgovornost mora da je prihvati. Oni ljudi koji se bave predviđanjem vremenskih prilika, oblaka, itd, treba da nam kažu i treba da preuzmu na sebe da te oblake gađaju. Prosto je to nešto što je zdravo razumski u svim zemljama Evrope i da kažem posle 44 godine ovaj eksperiment od četiri godine se pokazao kao pogrešan. Da li smo to trebali da uradimo i ranije, ne znam zašto je to urađeno 2011. godine. Uveren sam razgovarajući sa saradnicima da to nije bila volja Ministarstva unutrašnjih poslova. Zašto su to prihvatili tada, zašto je to Vlada tako odlučila, nije ni važno u svakom slučaju, ne treba stalno da gledamo šta je bilo i kako je bilo. U ovom trenutku treba da gledamo šta možemo da uradimo u budućnosti, a slažem se kada bude na dnevnom redu Zakon o budžetu Republike Srbije za narednu godinu, hajde da se setimo da se tada ne prepucavamo oko raznih stvari, oko kojih su se često političke stranke lomile koplja, koji su zaista manje važni za građane Srbije. Hajte, onda da razgovaramo kako da odvojimo dovoljno novca za protivgradnu zaštitu i verujem da će i tada ministar finansija i svi drugi koji se bave finansijama razumeti šta im u stvari tražimo, pogotovo kada se analiziraju rezultati, kada se analiziraju efekti od da kažem od štete od grada.
Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. stavovi 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18,00 časova, zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akte iz dnevnog reda ove sednice. Reč ima Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre Stefanoviću, poštovani gosti, među kojima su i gospodin Todorović i Marić sa kojima smo mi juče imali priliku da razgovaramo pre svega o ovom Predlogu zakona o odbrani od grada i poštovana predsednice Narodne skupštine gospođo Gojković, ja mislim da je neophodno povodom ove rasprave, ova tri predloga zakona da evidentiramo ovde, ministre Stefanoviću, evo jedno moje zapažanje da je ključna reč za razumevanje delanja Vlade i povodom ove rasprave, a povodom pitanja grada u Srbiji u ovoj godini - neefikasnost. Evo ja ću pokušati u četiri tačke, poštovana gospodo i ministre Stefanoviću da objasnim zašto ja tako mislim. Najpre, evo, ja sam i čitao malopre tekstove inženjera poljoprivrede na primer i tu sam našao neke informacije koje sam proverio i na drugim mestima. Oni kažu – svaki uloženi dinar u sistem zaštite od grada vrati se 14 i više puta, a onda dodaju da aktivna odbrana od grada pre svega traje u vegetativnom periodu od 15. aprila do 15. oktobra. Mislim, kao jedan razuman čovek, poštovana gospodo, a naročito ako se zamislim kao neki čovek koji se bavi na primer voćarstvom, na primer u Ivanjici koju sam obišao posle grada koji je bio u maju, da se nužno čovek pita, pa kako to da se ova Vlada nije pripremila za ovu opasnost od grada do 15. aprila kada počinje ovaj vegetativni period nego mi, poštovana gospodo, o Predlogu zakona o odbrani od grada raspravljamo dva meseca nakon početka tog vegetativnog perioda, dakle, 15. juna. Pazite, evo samo jednu logiku ako sledimo, ja mislim ministre Stefanoviću, da dolazimo do toga da je postojala jedna vrsta neefikasnosti, nije se planiralo unapred, nije se računalo sa tim kakve će sve biti štete, a ja se vraćam na primer na ove tekstove koje sam pročitao i pozivam se ovde na etiku odgovornosti, jedan veoma važan princip u politici koji podrazumeva sledeće, ministre Stefanoviću. Dakle, Vlada je bila neefikasna jednim povodom ili jednim pitanjem, kada dođete ovde u Skupštinu onda prvo treba da kažete – jeste, bili smo neefikasni, napravili smo grešku, ali evo sada hoćemo tu grešku da sprečimo da se ne bi ponovila opet. Mislim, da je to neki redosled koraka ili poštovana gospodo, povodom Predloga zakona o odbrani od grada, ja se pitam i sledeće – da li je baš nužno da za svaki problem koji se pojavi u našoj državi, da li je nužno da odmah pristupamo pripremi Predloga zakona pa da preko zakona rešavamo to pitanje. Vidim da se gospodin Stefanović sada smeje, ali evo i meni, gospodine Stefanoviću, meni je to neko pitanje o mogućem prenormiranju. Pazite, ako prenormiramo nešto, prvo, građane dovodimo u jednu nezgodnu situaciju, oni sada trebaju da čitaju stotine stranica iz ovog zakona i drugog zakona i trećeg zakona i četvrtog zakona, itd. Pazite, onda ulazimo u jednu veliku opasnost, gospodine Stefanoviću, da imamo protivurečne odredbe. Da li je potrebno ovde da podsećam narodne poslanike na koliko smo protivurečnih odredaba različitih zakona oko iste stvari nailazili tokom ovog saziva. Ili, poštovani gospodine Stefanoviću, primetio sam da ovaj Predlog zakona o odbrani od grada nije u vezi sa harmonizacijom sa pravnim sistemom EU. Pravni sistem EU, gospodine Stefanoviću, prenormiran, a mi sada ovde mislimo sve što se pojavi kao problem rešićemo ga preko zakona. Mene to zapravo ponovo vodi ka jednom pitanju neefikasnosti. Može li ova Vlada nešto da uradi, a da ne šalje predloge zakona, a videli smo malopre i gospođa Gojković je potvrdila da 19 dana nismo imali sednicu ovde, jer Vlada nije imala šta da pošalje u Narodnu skupštinu, poštovana gospodo, a ni poslanici SNS nisu imali šta da pošalju, a tri naša predloga zakona čuče ovde i umesto da diskutujemo o tome, 19 dana nema sednice. Ili, gospodine Stefanoviću evo u prelaznim i završnim odredbama, vi ste tamo predvideli period od šest meseci za one dodatne propise koji moraju da se pripreme kako bi sve ovo moglo da funkcioniše. A ja se onda gospodine Stefanoviću, pitam sledeće – pa, da li je nužno da sebi dajemo još šest meseci za te propise, da li smo napravili neku procenu. Možemo li gospodine Stefanoviću to da uradimo za tri meseca, pa da onda pokažemo građanima da je ova Vlada usmerena ka jednoj vrsti efikasnosti. Mi smo podneli amandman, gospodine Stefanoviću, ne jedan nego dvanaest amandmana na ova tri predloga zakona. Dva amandmana tiču se efikasnosti u pogledu propisa i očekujem da će većina od ovih 12 amandmana biti usvojena, poštovana gospodo i gospodine Stefanoviću i gospođo Gojković.
Replika, Zoran Babić.
Što se tiče ta tri predložena zakona i da SNS nije raspravljala o njima, Poslovnik kaže da bi se o nekim zakonima raspravljalo, predlagača zakona mora da bude tu, ali gospodin Pavićević je igrao tenis. Ali, gospodin Pavićević, predlagač je bio na moru. Zamorio se od teškog skupštinskog rada, od predlaganja amandmana „briše se“, od bežanja sa sednica kada bude glasanje o zakonima i o amandmanima. Nismo mogli da obezbedimo predlagača zakona, jer tako gospođo predsednice i zbog toga nismo mogli da radimo. Prema tome, ovo vreme je Vlada iskoristila veoma kvalitetno u značajnoj međunarodnoj aktivnosti, u sednicama Vlade koje do sada ova Vlada, Vlada Aleksandra Vučića i SNS nije uradila i nije napravila nijednu telefonsku sednicu za razliku od Vlada bivšeg režima koji su se viđali samo u televizijskim studijama, a obavljali sednice Vlade telefonski. Ova Vlada je radila vredno. Ova Narodna skupština je imala nekoliko značajnih aktivnosti što međunarodnih, što sednica odbora, što priprema Akcione grupe za reformu političkog sistema. To što gospodin Pavićević to nije mogao da vidi sa plaže, sa mora, sa igranja tenisa, sa vožnje motora, to je više njegov problem, ali evo ubuduće spreman sam da ga obaveštavam svakoga dana šta se radi u Narodnoj skupštini, jer je SNS, koleginicei kolege i ja kao prvi među jednakima, među njima smo svakoga dana ovde u Skupštini i uredno ću obaveštavati gospodina Pavićevića o tome. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre Stefanoviću, poštovani gosti iz MUP-a, poštovana gospođo Gojković. Dve stvari želim sada da saopštim gospodi narodnim poslanicima povodom repliku koju je sada imao narodni poslanik gospodin Zoran Babić. Najpre, moram da podsetim narodne poslanike da sam ja još prošle godine 2014. dao blagoslov gospodinu Babiću da se bavi mojom biografijom. Ja sam njemu čak poklonio jednu knjigu Vladimire Dedijera novi prilozi za biografiju Josipa Broza Tita kako bi gospodin Babić mogao da imao pravi uzor u pisanju i pripremi moje biografije i zahvalan sam danas gospodinu Babiću što je obavestio sve nas da ja igram tenis. Ja zaista veoma dobro, mislim, igram tenis, još od pete godine i na teniskom terenu poštovana gospodo ja mislim da bi bilo kog narodnog poslanika SNS pobeđivao jednako kao što pobeđujem u skupštinskim raspravama ovde poštovana gospodo i vidim sada podržavanje ovde i aplauz. Druga stvar, poštovana gospodo tri Predloga zakona smo mi ovde podneli 84 poslanika treba da iniciraju raspravu o tim Predlozima zakona i evo da podsetim poštovanu gospodu narodne poslanike, ali evo i ministra Stefanovića, goste druge iz ministarstva Predlog zakona o planiranju i uređenju prostora i naselja koji je alternativa onom krpežu od zakona kako smo mi nazvali zakon koji je ovde branila gospođa Mihajlović koji smo menjali dve nedelje nakon što smo ga usvojili. Pazite, poštovana gospodo predložili smo i Predlog dopuna zakona o visokom obrazovanju, Predlog zakona o slobodi od straha pa kako to da 84 poslanika SNS nisu inicirali raspravu o predlozima zakona koji čuče u skupštinskoj proceduri. Devetnaest dana sam čekao poštovana gospođo Gojković, nije bilo ni jednog poslanika SNS da to inicira. Na veliku žalost svih nas. Hvala.
Hvala. Sad se ne govori o materiji. Dala bih reč ministru koji kaže da treba da dobije prednost kada se govori o materiji. Ja sam razumela da se ovde govori o odsutnosti poslanika Pavićevića koji je bio na godišnjem odmoru. (Vladimir Pavićević, s mesta: Nisam bio.). Ja sam tako razumela, ne znam suštinu i kada se traže replike, moram da dam ljudima prednost, odnosno poslanicima koji su pomenuti u replikama. To u Poslovniku ne mogu da nađem tačno tumačenje, pa molim ministra Stefanovića za malo strpljenja, jer poslanici hoće da repliciraju.
Kada neko u jednoj rečenici pomene blagoslov Josipa Broza Tita, tu nešto nije u redu sa njim. Kada neko uz sve to doda Jovu Kapičića kao koalicionog partnera i saradnika, to dodaje još jednu dimenziju. Kada na sve to dodamo bele listiće, eto nama biografije koja je lelujala između levice i desnice, između blagoslova i Kapičića, između svega i svačega, promešanog i zamešanog. Kada na sve to dodamo i podršku koju je davao, recimo, profesorki Dulić, koja se otvoreno zalagala i govorila da je UČK „miroljubiva organizacija“, to je već opasno. Ja, ne da, ne želim da se bavim takvim biografijama, nego takve biografije, mislim da po građanima Srbije ne bi trebalo ni da sede ovde među nama. Što se tiče tog simpatičnog nadenutog naziva – krpež od zakona. Da li je to krpež ili nije krpež od zakona, taj zakon donosi građevinske dozvole investitorima i građanima Srbije za 28 dana. Ono što ste vi i vaša politika, politika tih što sede ispred vas, doneli građanima su samo trpež, a vama gospodo – drpež, i zbog toga ste tu gde jeste i zbog toga ste na političkim marginama i na te margine vas nismo doveli mi, na te margine ste vi doveli sami sebe lelujajući od Dulića do belih papirića, od Kapičića do blagoslova, ali po najviše,po kriminalnim radnjama kojima ste sebi obezbedili drpež, a građanima trpež.
Samo vas molim da se vratimo na temu. Daću replike, pošto su teške reči izrečene, ali da damo ministru reč, i pokušam samo da utičem na Vas da se vratimo na zakon. Izvolite, ministre.
Hvala. Taman smo počeli o nekim vedrijim temama, mada kada se govori o odbrani od grada, teško je govoriti o vedrijim temama i taman sam čuo da gospodin Pavićević, drži reket, što je zainteresovalo neke druge kolege iz MUP-a, ali nisu shvatili to dobro, pa sam ja pojasnio kakav je reket u pitanju, nego da se vratimo na ova pitanja vezano za Hidrometeorološki zavod. Dakle, ovde se ne može govoriti o prenormiranosti, pošto ovde nema nikakve norme. Mi nemamo normu kojom se to uređuje, od 1992. godine i to nije dobro. Sa druge strane, što se EU tiče, imamo tri države članice koje imaju slične norme i ti ljudi su odlučili da brane interese svoje zemlje i Republika Srbija je odlučila da brani interese svojih građana, nemamo suprotstavljene stavove sa Akijem EU, ali imamo želju i naša je potreba i naš zadatak, prvi i osnovni zadatak, da se brinemo o interesima Republike Srbije i njenim građanima. To je zadatak koji mi moramo da ostvarimo. Što se tiče podzakonskih akata, ja predlažem da RHMZ sada zapne dan i noć i da to ne bude za 3 meseca, nego ako mogu za 2 meseca da urade. Znači, ali ako mogu za 3 meseca, jer to je do 6 meseci, a oni mogu i ranije. Neka sada zapnu, dan i noć i neka rade i neka to pokažu da zablistaju, da pokažu da su bili najuspešniji od svih državnih institucija u poslednjih mnogo godina i ja ću prvi skinuti kapu i reći, evo priznanje, hajde da uradimo taj posao kako treba. Hvala.
Želite repliku? Kome? Ne možete Stefanoviću, ne zato što ne dam da mu replicirate, nego nema osnova, a Babiću može. (Vladimir Pavićević, s mesta: Tražim repliku i gospodinu Stefanoviću i gospodinu Babiću. Zašto je Stefanović zaštićen?) Nije on zaštićen, nego nema osnova, dobar je govornik, znači, ničim ne izaziva repliku. Babiću može, i izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre, poštovani gosti i poštovana predsednice Narodne skupštine, gospođo Gojković, evo u tri tačke da odgovorim gospodinu Babiću, na repliku koju je on malopre imao. Najpre, ja mislim da gospodin Babić treba da odluči da li on ceni i poštuje to što ja radim u Narodnoj skupštini Republike Srbije, jer povremeno od sednice do sednice, on saopšti jedno poštovanje za moje angažovanje, za moju posvećenost, a nekada i za broj usvojenih amandmana, a ponekad, kao što je danas slučaj, kao što gospodin Babić kaže, da bi bilo najbolje da ne sedim ovde. Ja tu vidim jednu protivurečnost, u glavi jednog čoveka i samo predlažem gospodinu Babiću da odluči šta misli ili vredi što ja radim ovde pa onda ponavlja to, ili smatra, ovo ne vredi ništa, i onda od sednice do sednice, gospodin Babić, priča tu priču. Druga stvar, ja sam gospodinu Babiću dao blagoslov za pisanje biografije, dao sam jednu vrstu saglasnosti, pošto je gospodin Babić pokazao želju, istražuje moj život, vidi da igram tenis, teniskim reketom, gospodine Stefanoviću, se igra tenis, ne može drugim sredstvima da se igra tenis i ko god da igra, gospodine Stefanoviću. Dakle, gospodin Babić sve to istražuje i vidim da se priprema za pisanje priloga za moju biografiju i ja mu dajem blagoslov i čak sam mu poklonio knjigu, jednog biografa, jednog političara, za koji sam procenio da može da mu bude uzor, jer je to dobro i temeljno napisana biografija. Ja sada vidim da gospodin Babić nije pročitao knjigu koju sam mu japoklonio, i gospodine Babiću, pročitajte u celosti. Nemojte kao predsednik Vlade onako tamo – vamo, nego u celosti da se pročita. Treća stvar, gospodine Stefanoviću, prenormiranost znači da za sve što postoji mijedino rešenje ili kao odgovor imamo pisanje zakona. Ne treba to da nam bude pristup. Zamislite da imamo mnoštvo zakona, na stotine hiljade stranica, pa to ne vredi gospodine Stefanoviću. Zna se šta podrazumeva vladavina prava i zakonitost.
Hvala. (Marijan Rističević, s mesta: Po Poslovniku. Drugi put reklamiram Poslovnik, utrnula mi ruka.) Vidite, svi traže sada prednost za Poslovnik, moram da dam repliku, da bi imalo smisla nekog, dijalog između, pa ću dati onda vama, jer ako sečemo između, nema smisao, onda ispada da svako ima neku svoju tačku i priča nešto između. Moram da dam repliku. Daću Babiću repliku, ako želi da koristi, a to između ću obustaviti replike, jer više niko ne može da pohvata ko kome šta govori. (Marijan Rističević, s mesta: Ja idem prvo po Poslovniku.) (Jovan Marković, s mesta: Replika.) A šta vi sad tražite? [[Jovan Marković, s mesta: Pravo na repliku.]] Budite ljubazni i sedite, vi stvarno nigde niste spomenuti. Niko vas nije spomenuo, niko nije spomenuo poslaničku grupu, Demokratsku stranku, ministar nije vama odgovorio i ne vidim vašu ulogu ni u čemu. Hoćete biti ljubazni da sednete? (Jovan Marković, s mesta: Mogu da kažem…) Ne možete da kažete iz čista mira, molim vas, pustite poslanika Babića. Bolje to, nego da pravimo pauze. Možete vi i da stojite, ali nećete dobiti reč. (Jovan Marković, s mesta: Tolika uvreda da ja ne mogu da shvatim.)
Zahvaljujem se gospodinu Markoviću zato što se upristojio konačno. Ono što nije dobro, a to je da se Poslovnik konzumira kako ko i kako kada želi. Mislim da je Poslovnikom zabranjeno direktno obraćanje poslanika poslaniku. Ali, neke stvari su za gospodina Pavićevića vrlo dozvoljene, koje nisu dozvoljene za neke druge. Kada neko iskoči iz prava, iz pravila, iz normalnog poslaničkog i skupštinskog ponašanja, naravno da ću reći i naravno da ću uputiti kritiku. Kao i onda kada je neko konstruktivan, kada neko želi dijalog, kada neko želi da iz tog dijaloga izađe i proistekne dobar dogovor i bolje rešenje, naravno da ću pohvaliti. Generalizacija ne postoji. Generalizacija po kojoj je jedno pohvaljeno uvek pohvaljeno, ne postoji. Ne postoji ni to da se o Zakonu o protivgradnoj zaštiti, odnosno o zaštiti od grada, govori o svemu drugome samo ne o tim rešenjima. Niko ne može da dobije moju podršku. Nisam dovoljno stručan da bih pisao bilo čije biografije, a nemam ni političkog ni ličnog interesa i zanimljivosti u biografiji gospodina Pavićevića, da bih se time bavio i da bih je pisao. Pa čak i da imam dara za tako nešto. Predamnom, ali i pred drugim koleginicama i kolegama je mnogo pametnijeg i većeg posla, nego što ćemo pratiti da li se motor gospodina Pavićevića zove „Munja“, ko se na njemu vozi, kada igra i gde igra tenis, ali samim tim prikazivanjem na društvenim mrežama, on želi tu vrstu javnosti, tako da nema potrebe bilo čija, moja ili bilo čija druga zainteresovanost. Jedina zainteresovanost je zainteresovanost gospodina Pavićevića.
Vreme.
Još samo jedna rečenica, dozvolite mi, pošto je na početku bilo malo proklizavanja sa vremenom. Što se tiče samih tih teniskih mečeva, ipak mislim da gospodin Pavićević prvo mora da izađe negde sam, na izbore ili na kvalifikacije, pa da se kvalifikuje, da bismo došli u situaciju da igramo.
Hvala. (Jovan Marković, s mesta: Tražim reč.) Ne morate ustajati, pošto reč ne možete da dobijete. Vi ste uzeli deo vremena prethodnom poslaniku time što ste pokušavali da govorite, a vreme mu je bilo uključeno. Jel u redu? [[Jovan Marković, s mesta: Ponovo nemam pravo na repliku?]] Kakvu repliku? Hajde nemojte molim vas kao da smo deca da se raspravljamo nešto o tome. Nisam… (Jovan Marković, s mesta: Zar vi niste čuli u prvoj rečenici?) Rekao je – zahvaljujem se poslaniku tom i tom što je konačno seo. Znači, nema nikakve replike. Povreda Poslovnika, reč ima Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja strpljivo 15 minuta držim Poslovnik, malo mi je utrnula ruka, ali, nema veze, ja poštujem to što kolege iz opozicionih redova, iako vladaju u Vojvodini, dobijaju reč pre. Reklamiram član 103. i član 107. Član 103. zato što poslanik koji reklamira povredu Poslovnika dobija reč odmah posle izlaganja prethodnog kolege. To nije bio slučaj. Ne tražim da se o tome glasa. Član 107. govori o dostojanstvu Narodne skupštine i korišćenju uvredljivih izraza. Šta je za mene kao vernika bilo uvredljivo? Ovde je gospodin Pavićević nekoliko puta već davao blagoslov, direktno se obraćajući kolegi Babiću. Znači, član 107 – direktno obraćanje je zabranjeno. Član 107. takođe kaže da je zabranjeno korišćenje uvredljivih izraza. Za mene je strašno uvredljivo, kao verniku, ako mi blagoslov daje gospodin Pavićević. Meni ili bilo kome u ovoj Narodnoj skupštini blagoslov može da daje sveštenik, kardinal, biskup, blagoslov može da daje vladika, patrijarh, Mitropolit Amfilohije, a ovde još samo mogu da očekujem da gospodin Pavićević održi liturgiju i da kompletiramo stvar. Za mene je to veoma uvredljivo i zato vas molim, gospođo predsednice Skupštine, da ubuduće vodite računa i opomenete kolegu Pavićevića kad se on obraća drugim narodnim poslanicima direktno, jer je za mene uvredljivo kad on njima daje blagoslov, ja mislim da on za to nije nadležan. Hvala.
Jedino što ću intervenisati – nisam dala pre vas reč poslaniku iz opozicije nego iz vladajuće većine, što jeste gospodin Babić. Niste dobro slušali. (Marijan Rističević, s mesta: Ne tražim da se glasa.) Što se tiče ostalih povreda Poslovnika, jel dozvoljavate da ne odgovorim, da li dozvoljavate? (Da) Hvala. Povreda Poslovnika. Reč ima Jovan Marković.
Poštovana predsedavajuća, poštovani ministre, poštovane kolege poslanici, pozivam se na član 107. koji govori o dostojanstvu…
Sada je bio član 107. Znate da ne može neposredno da se pozivate na isti član.
Ali se ne govori o istoj temi, odnosno o istom govoru.
Ne znam, tako piše u Poslovniku. Nisam ga ja pisala. Nemam drugo tumačenje osim jednog jedinog.
Gospodin Rističević se pozvao na izlaganje gospodina Pavićevića. Ja hoću da se pozovem na izlaganje gospodina Babića….
Tako možemo do beskraja, što nije dozvoljeno. Zahvaljujem. Ako imate neki drugi član, javite se ponovo. Znači, može biti zloupotreba od svih članova, povreda Poslovnika, da ustajemo i da kažemo – Ja ću se pozvati na govor od ostalih 250 poslanika. To je već zloupotreba i to nije dozvoljeno. Zahvaljujem. Budite ljubazni, omogućite diskusiju dalje. Reč ima narodni poslanik Marjana Maraš. Izvolite.
Poštovana predsednice, uvaženi ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je danas Predlog zakona o odbrani od grada. Ovim zakonom uređuje se, kao što smo čuli, sistem odbrane od grada u Republici Srbiji. Osnovni ciljevi donošenja zakona o odbrani od grada jesu da se konačno celovito uredi održivi sistem za suzbijanje grada, da se obezbedi integralni pristup u zaštiti od elementarne nepogode, od grada, kombinujući aktivnu odbranu i pasivnu zaštitu – osiguranje. Upravo zbog toga poslove odbrane od grada neophodno je bilo urediti posebnim zakonom, zbog opšteg odnosno javnog interesa, kao i činjenice da se zbog antropogenog uticaja na klimu očekuju sve češće i razornije olujne nepogode praćene gradom. Najveće neposredne štete usred grada nastaju u poljoprivredi, zatim u šumarstvu, ali i na ekonomskim i stambenim objektima. Zbog svojih meteorološko – klimatskih uslova teritorija Republike Srbije je izložena dejstvu grada često u razmerama velikih elementarnih nepogoda. U poslednjih 10 godina u toku sezone odbrane od grada iznad teritorije naše Republike bilo je između 100 i 110 dana sa radarskim praćenjem potencijalno-opasne oblačnosti, a u proseku je dejstvovano u svakom drugom ili oko 50% ovih dana. Broj dana sa dejstvom na gradonosne oblake bio je od 43 do 63 u toku jedne sezone odbrane od grada. Po podacima za proteklih pet godina, prosečno se troši oko 12 hiljada raketa, dometa od čest do osam kilometara. Grad i gradonosni oblak menjaju se i prostorno i vremenski, po pravilu zahvataju i kreću se preko mnogo većih teritorija od onih koje pokrivaju jedinice lokalne samouprave. Potrebno je da se na gradonosne oblake deluje u fazi njihovog razvoja. Na ovaj način se najčešće ne sprečava padanje grada iznad mesta delovanja, već njegovo padanje na teritoriju na koju oblak tek treba da naiđe. Zbog velikih šeta koje grad kao elementarna nepogoda nanosi, aktivna odbrana od grada u Republici Srbiji organizovano se sprovodi od 1968. godine i to u vegetativnom periodu od 15. aprila do 15. oktobra. Poslove odbrane od grada u početnoj fazi obavljale su jedinice lokalne samouprave i samoupravne interesne zajednice protivgradne zaštite u saradnji sa Republičkim hidrometeorološkim zavodom shodno Zakonu o protivgradnoj zaštiti iz 1973. godine. Ukidanjem SIZ-ova protivgradne zaštite, 1985. godine i stavljanjem Zakona o protivgradnoj zaštiti van snage 1992. godine, poslovi protivgradne zaštite narednih godina, po zakonima o ministarstvima, bili su u nadležnosti RHMZ. Sve do donošenja Zakona o ministarstvima iz 2011. godine, kojim su ti poslovi stavljeni u nadležnost Sektora za vanredne situacije MUP Republike Srbije. Vreme je pokazalo da sistem protivgradne odbrane nije trebalo da bude stavljen u nadležnost MUP, ali pošto ni jedan od državnih organa nije hteo tu obavezu da preuzme, čemu je doprinela i kampanja, pripala je MUP. Protivgradna zaštita se tako našla u potpuno neprirodnom okruženju. Predlog ovog zakona nastao je kao rezultat dogovora MUP, Ministarstva poljoprivrede i RHMZ. Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o ministarstvima, koji je takođe na dnevnom redu, RHMZ preuzima od MUP Sektora za vanredne situacije zaposlene, postavljena lica, kao i prava i obaveze, predmete, opremu, sredstva za rad i arhivu za vršenje nadležnosti u oblasti protivgradne zaštite. Nadzor nad radom RHMZ vrši Ministarstvo poljoprivrede i zaštite životne sredine. Ovaj zakon ima za cilj rešavanje problema koji nisu postojali kada je protivgradna zaštita funkcionisala u okviru RHMZ. Danas se na prostoru Srbije metodologija suzbijanja grada sprovodi na ukupnoj površini od 77.508 kvadratnih kilometara, od čega 51.133 kvadratnog kilometra obuhvata poljoprivredno zemljište. Operativni sistem čini mreža od 13 radarskih centara, 1.650 aktivnih protivgradnih stanica, telekomunikacioni sistem, koji čini sistem radi veze od 50 repetitora i 1.800 radio stanica i operativno-metodološki centar u Beogradu. U ovoj oblasti bilo je dosta problema, a to su pre svega manjak raketa i problem sa isplaćivanje i angažovanjem strelaca. Jedan od problema sa protivgradnom zaštitom je i to što je tehnologija zastarela. Na mnogim radarskim centrima nedostaju radnici, dosta ih je otišlo u penziju, a podmladak niko nije primao. U narednim godinama otići će još jedan broj radnika u penziju i preti opasnost da se ova služba, koja postoji više od 45 godina, ugasi, jer se nije vodilo računa o prijemu novih mladih ljudi koje je trebalo obučavati bar dve godine. Efikasnost protivgradne zaštite u Srbiji je dvostruko manja nego u EU. Srpski protivgradni sistem smanjio je učestalost pojave grada do 20%, a prosek u EU je do 50%, kako kažu stručnjaci. Univerzalnog rešenja za protivgradnu zaštitu u svetu nema, zbog čega je važno da se nađe najbolji model koji bi odgovarao Srbiji. Finansiranje poslova odbrane od grada mora biti stabilno i sigurno, kako bi se obezbedila održivost i razvoj sistema odbrane od grada i kontinuirano sprovodile mere kojima se poboljšava delovanje i razvoj sistema za odbranu od grada. U finansiranje se, za razliku od dosadašnjeg stanja, po kome se finansiranje praktično svodilo na državu, uključuju i drugi izvori u skladu sa zakonom. Predloženim rešenjem u članu 14. sredstva za finansiranje sistema odbrane od grada obezbeđuju se iz budžeta Republike Srbije, dela premije osiguranja useva, drugih izvora u skladu sa zakonom. Do sada je bila praksa da je većina jedinica lokalnih samouprava, njih 70 do 80% finansijski stimulisala rad strelaca, a manji deo jedinica lokalne samouprave kupovao je rakete i popravljao, čak i gradio manji broj lansirnih stanica, na šta su lokalne samouprave imale primedbu od državne revizije. Donošenjem i primenom zakona, pored budžeta, sistem bi se finansirao i od strane osiguravajućih kuća i vlasnika, odnosno korisnika poljoprivrednog zemljišta. U članu 15. propisano je da je društvo za osiguranje dužno da za finansiranje sistema odbrane od grada 10% uplaćene premije osiguranja useva i plodova, koji su u skladu sa zakonom uplatila registrovana poljoprivredna gazdinstva, do desetog u mesecu za prethodni mesec uplate na račun propisan za uplatu javnih prihoda. Osiguranje poljoprivredne proizvodnje u našoj zemlji sprovodi se na dobrovoljnoj osnovi, a zasniva se na vlastitoj ekonomskoj računici proizvođača, uz delimičnu pomoć države. Srbija prema nezvaničnim podacima ne odskače mnogo od zemalja regiona po pitanju niske stope osiguranja u poljoprivrede. Ni kod suseda broj osiguranika u poljoprivredi ne premašuje 10%. On se kod nas kreće negde od 7 do 8%, kako smo mogli da čujemo juče na Odboru za poljoprivredu i na sastanku koji smo imali sa ministrom Stefanovićem. Poređenja radi, u Austriji se osigurava čak 90% poljoprivrednih gazdinstava, dok je u Francuskoj ovaj broj manji i iznosi oko 77%. Usklađivanje sa evropskim standardima rada i poslovanja u poljoprivredi će neminovno uveriti sve poljoprivredne proizvođače u značaj osiguranja ovako rizične delatnosti i svakako da treba više raditi na podizanju nedovoljno razvijene svesti proizvođača o potrebi osiguranja imovina radi lične zaštite. Nadam se da će i osiguravajuća društva ponuditi bolje uslove, a to dovesti i do većeg broja korisnika osiguranja, čemu treba da doprinese i ovaj zakon. Osiguranje treba da bude prihvatljivo poljoprivrednom proizvođaču da on može da plati polisu osiguranja i dobije naknadu štete koja je odgovarajuća. Osiguranje je veoma bitno, jer protivgradne rakete nisu svemoguće. Stručnjaci smatraju da bi situacija sa osiguranjem useva mogla da se popravi ako bi nadležni organi obezbedili podsticaje i kredite za nabavku mreža. Do tada poljoprivredni proizvođači mogu da računaju na povraćaj 40% sredstava investiranih u osiguranje useva ili postavljanje protivgradne zaštite na osnovu uredbe Vlade Republike Srbije. U Italiji, Austriji i drugim zemljama zapadne Evrope, protivgradna mreža je veoma popularna. Investiranje proizvođača za postavljanje protivgradnih mreža, interes postoji, ali zbog velikih troškova nabavki i postavljanja, koji se kreću negde između 10 i 15.000 evra po hektaru, mali broj je onih koji se odlučio na ovaj vid zaštite. Zato to mora biti državno pitanje. U toku 2014. godine za funkcionisanje sistema odbrane od grade iz republičkog budžeta utrošeno 438 miliona dinara i to MUP 303 miliona. Planirana sredstva u 2015. godini su manja iz razloga što je plata umanjena za 10% i RHMZ 135 miliona dinara, naknade za rad i lekarski pregled 3.300 strelaca. Važno je istaći da je ovo bilo nedovoljno, pre svega zbog nedovoljne količine protivgradnih raketa, sa kojima je sistem u toku jedne sezone morao operativno da raspolaže, a to je 20 do 25.000, od kojih se prosečno godišnje utroši oko 12.000. Pored ovoga, nije bilo nikakvog izdvajanja za održavanje radara, sistema radio veza, nabavke računara i slično. Za funkcionisanje sistema odbrane od grada iz budžeta jedinica lokalnih samouprava u toku 2014. godine utrošeno je oko 160 miliona dinara, i to za nabavku 3.000 protivgradnih raketa, oko 100 miliona dinara, naknada za stimulaciju rada strelaca, procena je da je bilo oko 60 miliona dinara. Prema podacima iz 2014. godine, 10% od premije osiguranja useva i plodova bilo je nešto preko 100 miliona dinara. Navela bih primer Opštine Vrbas, iz koje dolazim. U Opštini Vrbas ima sedam protivgradnih stanica, koje pokrivaju 14 protivgradnih strelaca. U 2014. godini opština Vrbas je sufinansirala rad strelaca, što za protivgradni period od šest meseci iznosi oko pola miliona dinara. Znači da je za jednog strelca Opština Vrbas mesečno sufinansirala neto iznos od 4.000 dinara, koji je obezbeđivala i Republika. U dosadanjem periodu problemi kod nas su bili i neregulisan način isplate, što je bila primedba državne revizije, nepostojanje zaštitne opreme za strelce, nedostatak sredstava i načina i modela plaćanja prilikom održavanja lansirnih stanica, nedostatak dovoljnog broja protivgradnih raketa po lansirnoj stanici. Želim da istaknem da je u dosadašnjem periodu evidentno da je obuka i osposobljenost protivgradnih strelaca i radarskog centra bila na izuzetno visokom nivou. Imali su međusobno odličnu komunikaciju i u dosadašnjem periodu je upravo ovaj faktor uticao da pored smanjenog broja raketa dobro funkcioniše sistem protivgradne odbrane na našoj teritoriji. Smatram da je ovaj koncept zakona, znajući kakve su finansijske mogućnosti budžeta lokalnih samouprava, pa i one iz koje dolazim, dobar i da je neophodno pronaći druge dopunske izvore finansiranja, jer smo nažalost svedoci ogromnih šteta koje nastaju zbog nemogućnosti blagovremenog dejstvovanja. Interes države, pojedinaca ili čitavog društva je da se sačuva poljoprivredni proizvod, da se obezbedi dobra snabdevenost tržišta i na taj način da se obezbedi veća uposlenost prehrambene industrije, veći izvoz, veća konkurentnost proizvođača, a sve će to pozitivno uticati na stabilnost tržišta. Imajući u vidu sve ove razloge, sam značaj donošenja zakona, SPS će u danu za glasanje podržati usvajanje Predloga zakona o odbrani od grada i zakona o izmenama i dopunama Zakona o ministarstvima.
Reč ima narodni poslanik Goran Ćirić.
Poštovana predsednice Narodne skupštine, poštovani gospodine ministre, poštovani saradnici iz Ministarstva, poštovane koleginice i kolege, danas je ovde najčešće pominjana reč bila odgovornost i na tu reč se najburnije reagovalo kada se pominjala odgovornost. Mislim da moramo da budemo spremni, i vi iz Vlade, i mi u skupštinskim klupama, da li iz reda pozicije ili opozicije, da prihvatimo deo sopstvene odgovornosti kada se govori o ozbiljnom problemu. Jedna od reči koja je spomenuta na jučerašnjoj sednici Odbora za poljoprivredu, od strane jednog od saradnika iz Ministarstva, koji odlično poznaje ovaj problem i ovu temu, je agonija u sistemu odbrane od grada u ovoj godini. Da, ta reč je upotrebljena, ali ne od opozicionih poslanika, nego od ljudi koji direktno rade u sistemu – agonija u odbrani od grada u 2015. godini. Govorim o tome da bismo našli rešenja i da bismo tražili to rešenje. Dakle, šta imamo? Pominjali smo koliki je potreban budžet da bismo obezbedili nesmetano funkcionisanje ovog sistema. Osam ili devet miliona evra je potrebno na nivou godine. To smo čuli od gospodina Marića. Dakle, osam ili devet miliona evra nije velika cifra, prevelika cifra za budžet Republike Srbije kada znamo o kakvim ciframa govorimo i o kakvim potrebama odlučujemo u ovoj Skupštini. Samo od štete u Ivanjici ili Arilju od grada, gde je procena štete deset miliona, potrošili smo više nego jednogodišnji potrebni budžet Republike Srbije za ovu naknadu. Zato treba da govorimo o načinu na koji ćemo prevazići ovaj problem. Vraćam se na odgovornost. Pošto se ovde pominje nedovoljno integrisani sistem, slažem se sa tim, jer ga treba integrisati. Ne znamo da li je nadležno i odgovorno MUP, ne znamo da li je nadležan ili odgovoran RHMZ, ne znamo da li su nadležne ili odgovorne lokalne samouprave gde vidimo da se ta odgovornost dobrim delom prebacuje na predsednike opština, skupština gradova. U suštini kada nađemo taj najmanji zajednički imenilac za sve ove pomenute institucije, dođemo do izvršne vlasti u Republici Srbiji, dođemo do Vlade Republike Srbije i do najodgovornijeg u tom sistemu, a to je premijer. Treba prihvatiti tu odgovornost na takav način. Naravno da suVlada Republike Srbije i premijer najodgovorniji za funkcionisanje svih ovih delova Republike Srbije i institucija koje moraju da se bave ovim problemom, a onda su odgovorni i resorni ministri, koji treba da prihvate tu odgovornost, pa su odgovorni i direktori svih institucija koji su u tom lancu komandovanja, pa i predsednici lokalnih samouprava, koliko god imali mehanizama ili ne za funkcionisanje ovog sistema. Druga ključna stvar, kada analiziramo ovu temu, je finansiranje i oko toga se vrtimo sada i govorimo o finansiranju. Vraćamo se, osam do devet miliona evra. Ubeđen sam da treba preuzeti odgovornost u ovoj Skupštini, pa i opozicija može i mi možemo da predložimo da kompletno finansiranje ide iz budžeta Republike Srbije. Zbog čega govorimo o potrebi integrisanja tog sistema bez prebacivanja odgovornosti na lokalne samouprave? Dakle, 175 opština i gradova. U definiciji taj sistem će biti dezintegrisan i neće biti dovoljno efikasan, jer se daje u zadatak nekim sposobnim predsednicima opština, u ovim klupama ima i takvih predsednika opština, ali i onim koji su manje sposobni, a imaju manjak mehanizama. Dakle, nemamo jedinstveni sistem lokalnih samouprava i mogućnosti iz budžeta, ali i kapaciteta tih lokalnih samouprava da ispoštuju neki standard. Zbog čega govorim o standardima? Imaćemo različite standarde, jer smo imali najave da će strelci, taj sistem strelaca od 3.200 ljudi, koji se bori za spas letine, ali i za spas nekih drugih dobara … Dakle, ovde se ne radi samo o poljoprivredi, najviše o poljoprivredi, jer nas to najviše interesuje, ali se radi i o zaštiti tog vitraža u Zrenjaninu, o zaštiti automobila koji stoje na ulici, pa mogu da budu polupani ili nekih drugih vrednosti. Iz tog razloga nije logično finansirati samo iz sredstava premija za osiguranje u kojima znamo, čuli smo od koleginice, 7% poljoprivrednika plaća tu premiju. Dakle, oni koji plaćaju i u mogućnosti su da plaćaju tu premiju finansiraju za 100%, plus 93% onih koji ne plaćaju tu premiju. Oni se neće naplatiti time što su finansirali na taj način protivgradnu zaštitu, nego će naplatiti od osiguravajućih društava svoju premiju. To je jedan deo nelogičnosti. Drugi deo nelogičnosti je da ostavljamo lokalnim samoupravama, kao mogućnost da svojim diskrecionim pravom finansiraju strelce sa pet hiljada dinara ili smanje tu nadoknadu, kao što smo imali primer u gradu Leskovcu, pa smo imali taj problem oko dejstvovanja ili neke samouprave koje su spremne da plate 20 hiljada. Šta mislite kako će reagovati strelci u različitim sredinama kada čuju da njihove kolege imaju 20 hiljada dinara za to dejstvovanje, a neki imaju četiri hiljade? Taj sistem neće moći da funkcioniše na pravi način i to je praktično iskustvo. Zbog toga se zalaže da se izdvoje sredstva na nivou Republike Srbije, jer smo u mogućnosti da obezbedimo osamili devet miliona evra, da integrišemo taj sistem sa jasnim sistemom komandovanja, da ne ostavljamo prostor lokalnim samoupravama da budu efikasne ili manje efikasne, jer će to doneti mnoge praktične probleme. Imamo najavu, koliko znam, potpisali smo Sporazum sa MMF u kome će, najavljeno je bar, a to ćemo videti u skupštinskoj sali, biti smanjeni transferi prema lokalnim samoupravama za narednu godinu. Najavljeno je negde oko sedam milijardi dinara manjih transfera prema lokalnim samoupravama, a mi namećemo lokalnim samoupravama nove odgovornosti, nove poslove. Kako možemo da očekujemo da budu dovoljno efikasni u obavljanju tog neophodnog posla? Zato je važno da se okrenemo upravo tim ljudima koji plaču kada gledaju letinu koju su gajili godinama i kada vide da nema nikakvog prihoda, niti bezbednosti za njihove porodice nad malinjacima koje smo videli u Ivanjici i Arilju. Još jednom predlažem, važno je da razmišljamo na jedan integrisani način, da država obezbedi kompletna sredstva, da svi strelci budu podjednako nagrađeni, da lokalne samouprave, ne da budu rasterećene te obaveze, jer će one i onako doprinositi, iz odgovornosti prema svojim građanima, da prilazni putevi protivgradnim stanicama budu obezbeđeni, da postoji održavanje na pravi način, da kroz tu saradnju sa resornim ministarstvima, sa čitavom Vladom Republike Srbije budu upravo odgovorni. Mislim da je važno sada reći još jednom, najveća i ključna odgovornost za nečinjenje u ovoj godini do danas u oblasti odbrane od grada je upravo na premijeru, na Vladi Republike Srbije i na resornim ministarstvima. Znate i sami, u 99%opština i gradova, od 175 koliko ih ima u Srbiji, su na vlasti upravo ljudi iz koalicije koja je na vlasti i na republičkom nivou. Možda je to neki procenat manje, ali je ključna i najveća odgovornost upravo na tim ljudima. Dakle, taj sistem je u potpunosti u vašoj odgovornosti i imate mogućnosti za to, ja vas pozivam…
Hvala. Potrošili ste vreme poslaničke grupe. Hvala.
I ja vas pozivam da se integrišete na jedan efikasan način, i da ne ostavljate diskreciono pravo pojedinim delovima sistema koji će tek…
Potrošili ste vreme poslaničke grupe. Zahvaljujem. Reč ima ministar Stefanović. Izvolite.
Sada imam jedan problem kao ministar kada bih hteo da izađem u susret, kolega Marković kaže – moramo da obavežemo lokalnu samoupravu, treba da im damo više nadležnosti da daju više novca. A, vi kažete malopre - dajte da rasteretimo lokalnu samoupravu, nemojte da im namećemo namete, nemojte da ih opterećujemo. Sada, kome sada učiniti? Šta biti ovde? Inače, što se tiče zakonskog predloga, on potpuno relaksira lokalnu samoupravu. On lokalnoj samoupravi nenameće apsolutno ništa, ništa novo. On daje mogućnost lokalnoj samoupravi. Mi živimo u realnom svetu. Drugačije su mogućnosti lokalne samouprave u Beočinu nego one u Crnoj Travi, prosto je to tako. Mi možemo da želimo da jedna bude bolja, da bude efikasnija, uspešnija, ali prosto geografski položaj, sposobnost ljudi koji vode, tržišna utakmica, više investicija, prosto će činiti neke lokalne samouprave, neke gradove, neke države, neke kontinente uspešnijim u odnosu na druge. I tu mi nikakvom odlukom u Narodnoj skupštini to ne možemo promeniti. Samo možemo da stimulišemo i druge. Mi smo nekada u Srbiji, čini mi se, suviše ne mislim samo na odbranu od grada, naravno, to je jedinstvena zaštita i tu država i mora, ali ne možete nekoga ograničiti da uloži dodatna sredstva. Opština koja ima dodatna sredstva, koja je moćna, uticajna, ima investitore, razgovara sa privrednicima, jedna opština poput Stare Pazove, recimo, gde je nivo nezaposlenosti manji od 5%, i oni ljudi imaju kapacitete. Možda će oni da plate te strelce i 50 hiljada dinara. Možda će da kupe 500 raketa, to je njihovo. Ali, ta opština ima sredstva, može da razgovara sa ljudima, privukala je investitore na svoju teritoriju opštine ne zato što je neko pomogao nego zato što su bili uspešni i sposobni. Tako sve opštine u Srbiji koje budu tako radile imaće uspeh. Neke opštine nisu bile tako uspešne i sposobne. Neke su smatrale da je put da se zadužuju i uništavaju svoju ekonomiju, da servisiraju neke sitne potrebe i te opštine, nažalost, snosiće posledice bahate vlasti. Ne u onom delu koji obezbeđuje Republika i zato smo prešli na Republiku. Republika Srbija obezbeđuje zaštitu na čitavoj svojoj teritoriji, a lokalne samouprave pored onog dela uređenja puteva, prilaza, nasipa, nelegalni objekti i sve ono što obezbeđuje minimum nekih uslova za funkcionisanje protivgradnih sistema, odnosno protivgradnih stanica. Lokalna samouprava ima mogućnost sada po zakonu, da dokupi rakete, ako smatra da je za njenu teritoriju to potrebno, i da uloži dodatna sredstva u plaćanje strelaca. To je mogućnost da ih niko ne kažnjava zbog toga, piše prekršajne prijave predsednicima opštine itd. Šta? (Jovan Marković dobacuje s mesta). To vam je u nadležnostima lokalnih samouprava po Zakonu o lokalnoj samoupravi, a i u našem članu 9. imate mogućnost, odnosno član 19. o lokalnoj samoupravi. Nije važno. To je ono što mi dajemo. U svakom slučaju ovo je mnogo bolje. Znate, uvek se kada bilo ko od nas govori, kada se lati političkog argumenta i onda se kaže – a što se ne obezbedi više novca, to je lak argument. Uvek opozicija kaže – što nema više za ovo, ili što nema više za ono. Onda vi pitate – što niste vi, kada ste mogli? Što niste dali? Tadašnja vlada je onda mogla, pa nije. Da li to znači da tadašnja vlada nije htela? Ja u to ne verujem. Ja u to ne verujem. Prosto ne mogu da zamislim ni jednu vladu u kojoj sede neki monstrumi koji kažu –bravo, biće grad, pomlatiće to, baš nećemo da damo. Na kraju krajeva te vlade obezbeđuju sredstva za nadoknadu štete, koja god da je vlada. Znači, novca ima onoliko koliko ima. Svaki put se vodi, naravno, bitka oko budžeta, svako ministarstvo, svaki potrošač budžeta se trudi da predstavi svoje probleme kao prioritetne, a pošto već godinama, doduše ove godine funkcionišemo sa rekordno niskim budžetskim deficitom, što je dobro za Republiku Srbiju i njene građane, ali postoji budžetski deficit svake godine, što je naravno kada je on bio veći time su mogućnosti države bile veće. Vi uvek imate budžet kao jednu projekciju i onda tokom cele godine se trudite da kroz različite mere fiskalne politike pokušate da te rupe ili smanjite ili faktički da omogućite da budžet funkcioniše što solidnije. Naprosto, nema uvek dovoljno novca za sve što bismo svi mi želeli u ovoj sali, uveren sam da svi poslanici u ovoj sali žele da ima više novca i za bolnice i za porodilišta i za prosvetu i za policiju i za vojsku i za protivgradnu zaštitu i za puteve i za sve, ali naprosto ga nema. Sada možemo da uđemo u političku raspravu - zašto ga nema, ko je kriv, kako je stiglo do toga, ali to nas neće daleko odvesti. Dakle, ono što vam ja sada kažem – mislim da je ovaj zakon zaista korak unapred. Mislim da će pomoći da se situacija adekvatnije reši jer imali smo zaista jednu situaciju u kojoj se nije znalo ko šta radi, ko odgovara i u pravu ste, odgovornost jeste jedna važna reč, ali ovog puta se postavlja sve na jednu osnovu. Vlada Republike Srbije je naravno odgovorna za ono što je posao Vlade Republike Srbije i tu nema spora,svako od nas ministara za svoj resor kojim upravljamo i kada kažem – nema MUP odgovornost za strelce, time ne kažem – mi se odričemo sve odgovornosti i nema ništa itd. To ne kažem ni u jednom trenutku. Samo kažem prosto kada nečim ne upravljate, zato mi i normiramo, ne možete da kažete – ja sam to mogao drugačije, ne upravljate time. Nemate mogućnost izvršnog naloga i da kažete – ovo treba drugačije rešiti. Na kraju krajeva, vi ste bili isto u državnoj upravi i znate kako to funkcioniše. Ono što je bila vaša nadležnost, ono što je višeg organa iznad vas koji ima neki upravni nadzor nad vama, šta je imala od nadležnosti Vlada itd. U svakom slučaju, Narodna skupština će, ja se nadam, svojom odlukom sve to što nismo od 1992. godine normirali ispraviti i nakon toga ćemo imati jedan dobar zakon, mnogo bolji nego što je bio i 1992. godine. Imaćemo jednu dobro uređenu materiju. Da li ćemo sve probleme rešiti, siguran sam da će biti prostora da o tome razgovaramo. Boriću se da što više novca ode na protivgradnu zaštitu. Mislim da je prevencija mnogo jeftinija od nadoknade štete ne samo u protivgradnoj zaštiti. Tako je isto i u bezbednosti. Bolje uložiti u policiju u smislu više vozila, više pancira, više obuke, više oružja, više svega da ne bi trpeli posledice i terorizma i kriminala i svega toga. Nije uvek država u mogućnosti da sve to obezbedi, ali svako od nas mora da se bori da pronađe način da to radi. Tako da sam pokušao da zaista kroz jedan, nadam se, ne previše dug odgovor pokušam da razjasnim sve ovo o čemu smo danas pričali.
Demokratska stranka je potrošila vreme po oba osnova. To čisto radi informacije da vam dam kao poslanicima. Reč ima Milan Novaković, a neka se pripremi Janko Veselinović.
Poštovana predsednice, uvaženi ministre sa saradnicima, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, ja ću govoriti o Zakonu o odbrani od grada i upravo ću početi od ove reči koja je malopre pominjana, a to je – odgovornost. Želeo bih da pohvalim ministra i njegove saradnike upravo na pripremi ovog Predloga zakona o odbrani od grada, na konstruktivnom pristupu i u samoj pripremi jučerašnjoj, koju smo imali, na sednici sa vama ministre i vašim saradnicima i posle na Odboru za poljoprivredu, gde smo mogli jasno da debatujemo o svim članovima ovog zakona. Neko očigledno nije pročitao ovaj zakon koji je napisan na svega devet strana i ima 23 člana. U zakonu su sve odredbe jasno definisane. Neko je MUP u određenom momentu dodelio složen i vrlo nezahvalan posao, a kažem nezahvalan u smislu kompetentnosti i pokrivanja terena i ogranizacije ove vrste posla. U svakom slučaju, ovaj Predlog zakona sada definiše apsolutno organizaciju sistema odbrane od grada i utvrđuje nadležnosti svih činilaca u ovom sistemu. Sigurno da je najkompetentnija ustanova Republički Hidrometeorološki zavod sa svojim stručnim i tehničkim kapacitetima sa kojima raspolaže. U ovom delu moramo se svi složiti da bilo koga da pitamo na terenu, seljaka čija je najveća muka kada bespomoćno gleda u nebo i kada mu grad uništi za svega par minuta svu letinu, čija je nadležnost sistem odbrane od grada, svi će pogledati prvo u Ministarstvo poljoprivrede, a zatim u Republički hidrometeorološki zavod. Zašto? Svi mi možda stariji malo ćemo se setiti onog sistema osmatranja, javljanja i uzbunjivanja. Pa, upravo ovaj sistem na tome i počinje, a sva organizacija po vertikali koja se definiše članovima ovoga zakona dovodi do toga da može jasno da se pokrije cela teritorija Republike Srbije, jer ovde nemamo granice na nebu ni između opština, ni između sela, ni između gradova. Apsolutno se slažem sa podnosiocem predloga ovoga zakona da u jednom segmentu možda ima dela problema koji neće biti rešeni u datom momentu zbog prelaska iz jedne strukture upravljanja u drugu, ali ovaj prelazni period svakako da svi moramo da uvažimo i da budemo svesni da je bolje da smo i sada reagovali nego da smo čekali još ne znam ni ja koliko vremena, pa da ono što nije urađeno u proteklih 12 godina dobro je da smo sada stigli i na ovaj čas da uradimo. Deo koji se odnosi na finansiranje u odbrani od grada je svakako jasno definisan i tri izvora finansiranja su ovde jasno navedena To su: budžet, zatim deo premije iz osiguranja useva i plodova i drugih izvora u skladu sa zakonom. Ne mogu da se složim da neko od kolega kaže - samo dajte iz budžeta, dajte iz budžeta novac, a kada se Vlada bori da rastereti budžet i ovde je upravo taj korak urađen, da se u partnerskom odnosu sa osiguravajućim kućama našlo načina da 10% od iznosa plaćene premije za osiguranje useva i plodova bude vraćen za sistem protivgradne zaštite. U svakom slučaju, da je nivo površina koje se osiguravaju u Republici Srbiji veoma mali, podižući svest i sve one podsticaje koje im sada dajemo, nadam se da ćete površine biti u narednom periodu veće, a samim tim i iznos procenta koji će biti odvojen za protivgradnu zaštitu. Takođe smo juče doneli zaključak na Odboru za poljoprivredu da se 5% izdvoji od izdavanja državnog zemljišta u zakup, što je i te kako značajan iznos imajući u vidu i napomenu da dobar deo sredstava od izdavanja zemljišta u zakup nije ni moga biti iskorišćen upravo zbog ograničenja iz prethodnog vremena, kako je to bilo namenjeno za čega se mogu sredstva koristiti od izdavanja zemljišta u zakup. Ali, o tome ćemo detaljnije pričati kada dođe na red Zakon o zemljištu. Bitno je istaći da lokalne samouprave igraju ovde značajnu ulogu, u celom sistemu i tačno je definisano u ovom zakonu koje su obaveze i nadležnosti. To upravo govori o onom delu kada vršimo decentralizaciju, tj. ne gubimo, ako mogu da tako kažem, nivo komandi, gde se na vrhu nalazi Republički hidrometeorološki zavod, ali na lokalnom nivou najbolje znaju lokalne vlasti ko su ti ljudi koji mogu biti strelci, kako i na koji način da se urede prilazni putevi i sve ono što je neophodno do protivgradnih stanica. Sigurno da se u onom delu finansiranja, kada kažemo – drugih izvora u skladu sa zakonom, ostavlja mogućnost lokalnoj samoupravi da na razne načine, koji su zakonom dozvoljeni, finansira i unapređuje sistem protivgradne zaštite, a sve u skladu sa zakonom i u skladu sa onim što propisuje Republički hidrometeorološki zavod. Takođe, značajno će biti popravljen i finansijski segment strelaca, što do sada bilo neprihvatljivo, a sada je opet definisano ovim zakonom, gde se kaže tačno do kog iznosa prosečne neto zarade može da bude isplaćena zarada za strelce na protivgradnim stanicama. Isto tako, AP Vojvodina u delu nadležnosti koje ima u segmentima koji joj pripadaju zakonom takođe se nalazi u ovom delu nadležnosti i sigurno da kada gledamo da 40% od zakupa zemljišta pripada lokalnoj samoupravi, 30% pripada AP Vojvodini i 30% Republici, sigurno da će se naći načina i te kako da se taj finansijski efekat popravi i da dođemo do tog iznosa koji je neophodan za adekvatnu protivgradnu zaštitu. Sve u svemu, štiteći useve štitimo i imovinu i u svakom slučaju štitimo od grada, a štitimo i BDP, što i jeste suština ovog zakona, jer najvažnije i najvrednije stvari što u ovom parlamentu donosimo, to su zakoni koji štite ustavni poredak, koji štite ovu državu i koji štite njenu ekonomiju. Usvajanjem ovog zakona sigurno da ćemo unaprediti protivgradnu zaštitu, a sa druge strane ćemo i te kako smanjiti nivo štete koja se nanosi sa gradonosnim oblacima. Isto tako, nadam se da ćemo u narednom periodu, a duboko verujem u stručne ljude iz Republičkog hidrometeorološkog zavoda, raditi na unapređenju kako organizacije sistema, tako i na tehničko-tehnološkim aspektima. Tu će biti moje zalaganje u narednom periodu, da ne iz budžeta, nego da iz osiguranja, da iz nekih drugih izvora imamo dodatna sredstva kako bi mogli da unapredimo tehničko-tehnološki sistem protivgradne zaštite, da idemo korak dalje i da sutra svi možemo da dostignemo zajedno zadovoljavajući efekat i rezultate koji su u Evropi negde i do 70% maksimalnog, da kažem, ukupnog procenta zaštite od grada, jer 100% je nemoguće zaštititi, s obzirom da se radi o prirodnim i elementarnim nepogodama. U svakom slučaju, SNS u Danu za glasanje će podržati ovaj predlog zakona. Smatram da je zakon dobar, da je zakon primenjiv i da su sve odredbe ovog zakona i svi članovi jasno definisani, da svi imaju obaveze i odgovornosti iz ovog zakona i u Danu za glasanje ja ću podržati ovaj predlog zakona. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović, a neka se pripremi narodna poslanica Nevenka Milošević.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre Stefanoviću, dame i gospodo narodni poslanici, nije sporno, a i danas je mislim to konstatovano, da je na nebu Svevišnji, da su na nebu gromovi, munje i grad, kao što nije sporno da je na zemlji Vlada koja je odgovorna i koja odlučuje da li će se protiv grada boriti kao što se bore organizovane države ili će se boriti kao što su se to pre pravog nastanka države borili ljudi bajanjem, a zvali su ih gradobranitelji. Nažalost, pošto nemamo kvalifikovanu, kvalitetnu, odgovornu Vladu, našim poljoprivrednicima i voćarima ostalo je da se okrenu nebu i da se mole Svevišnjem, pa i oni koji u njega uvek ne veruju. Tri godine je, gospodine Stefanoviću, ova Vlada u kapacitetu, Vlada Srpske napredne stranke i Socijalističke partije Srbije, i tri godine ona nije uspela da organizuje pritivgradnu odbranu i nije uspela da zaštiti seljake koji žive jedino od svog rada i onoga što uberu u voćnjacima ili što su zasejali na njivama. Desila se ovih dana, ministre Stefanoviću, mogli bi smo reći tragedija, u dve opštine Ivanjici, Arilju gde je nastala šteta, gotovo 100% na usevima, na voćnjacima i neko za to mora biti odgovoran. Nije moguće da imamo državu, da imamo zakone, da imamo opštine, a da neko u tom sistemu nije odgovoran. Gospodine Stefanoviću, imamo Zakon o Vladi, zna se ko je nadležan bio do sada za protivgradnu zaštitu. Da li mislite gospodine Stefanoviću da će ovaj zakon, koji ste stavili u proceduru rešiti pitanje neodgovorne Vlade, neorganizovane Vlade? Neće, nije bilo nikakve smetnje da i prema sadašnjim zakonima, bez obzira što nismo imali zakon koji se odnosi na protivgradnu zaštitu, da i po sadašnjem zakonu vaše ministarstvo organizuje protivgradnu odbranu zajedno sa lokalnim samoupravama. Nije bilo strelaca, nije bilo municije protivgradne i neko za to mora da odgovara. Kao, što treba da odgovara i za neki prethodni period, ali hajde gospodine Stefanoviću da pričamo o ovome zakonu kojim bi trebali da sprečimo da se ovo ne dešava u budućnosti. Postoje brojni problemi, gospodine Stefanoviću, koji ovaj zakon ne rešava. Prvi problem, ovde se ne vidi ko je odgovoran za štetu koja će nastati možda večeras, ne prema ovom zakonu, nego kada stupi na snagu. Ne vidi se ko je odgovorno lice koje daje naloge i ne vidi se ko su ljudi koji će odgovarati. Da li su oni u opštinama, da li su oni na republičkom nivou? Ne vidi se, gospodine Stefanoviću, kakva je saradnja između lokalnih samouprava, pokrajine i republičkog nivoa. Dakle, kaže se u članu 8. da autonomna pokrajina sarađuje sa nadležnim organima republičkim, da obezbeđuje podršku. Kaže se u članu 9. da lokalna samouprava obezbeđuje podršku nadležnom organu u angažovanju izvršilaca za delovanje na gradonosne oblake. Kakvu podršku? Da li tako što će neko doći u lokalni odbor SNS i reći dajte mi 40 izvršioca koji treba da se bore protiv gradonosnih oblaka? Pa nije to rešenje, gospodine Stefanoviću, ovde nema kriterijuma na koji način će oni biti birani niti se za ko će ih birati. Gospodine Stefanoviću, ovo je nacionalni interes da se ovo pitanje reši.
Vreme, gospodine Veselinoviću
Nije važno što pokret, na čelu koga sam ja se zove „Pokret za PREOKRET“, ovde je potreban ozbiljan preokret. Potrebne su ozbiljne mere koje će razrešiti ovu situaciju u kojoj smo mi danas. Hvala.
Reč ima ministar Nebojša Stefanović. Izvolite ministre.
Da vam kažem, na većinu ovih stvari ne vredi odgovarati. Tokom dana smo puno puta rekli, gospodin Veselinović naravno koristi svoje pravo na koje ima, da govori kao narodni poslanik i iznosi političke stavove, koje naravno sa strukom i ozbiljnim rešenjima o koje ni jedno nismo čuli, niti je pomenuto nijedno rešenje, a možete pažljivo da pratite, nijedno rešenje nije pomenuto, niti jedno. Pretpostavljam da i gospodin Veselinović ima iskustva iz prethodnih stranaka u kojima je bio, kako su birali strelce za protivgradnu zaštitu, mi to tako ne radimo, ali pretpostavljam da su oni po opštinskim odborima to birali, kao ove što su birali u Vojvodini ova sredstva što su dodeljivali za nevladine organizacije. Ova Vlada tako ne radi. Ova Vlada se trudi da na ozbiljan i odgovoran način radi, to pokazuju rezultati i u ekonomskom, ali i u međunarodnom smislu. I, ova Vlada će nastaviti na ozbiljan i odgovoran način da se bavi zaštitom svih državnih interesa i interesa naših građana. Međutim, naravno, svaki narodni poslanik ima prvo na koji god način želi da izloži. Uvek volim kada narodni poslanici ponude rešenje, neki narodni poslanici i opozicije i vlasti su kroz amandmane ponudili drugačije rešenje. Mi ćemo ta rešenja kada su kvalitetnija i bolja od naših prihvatati. Oni koji iznesu samo neke paušalne, prosto ne mogu računati ni na ozbiljan odgovor Vlade, jer naprosto takvo iznošenje argumenata ne može ni dobiti neku argumentovan odgovor, jer argumenata u prvom trenutku nije ni bilo.
Gospodine Veselinoviću, po kom osnovu? (Janko Veselinović, s mesta: Pomenuto je moje ime.) Nemate pravo gospodine Veselinoviću. Nemate pravo, ministar je samo odgovarao na vaša pitanja i iznošenje. Ne, hvala vam lepo. Gospodine Babiću, po kom osnovu? (Zoran Babić, s mesta: Pominjanje stranke u tri navrata od strane gospodina Veselinovića, u veoma lošem kontekstu, pežorativno.) Ja izgleda da sam prečuo. (Zoran Babić, s mesta: Molim vas da, evo, konsultujte i službe i gospodina zamenika sekretara.) Hajde da vam verujem uz sav rizik. Izvolite.
Pa, gospodine predsedavajući, imali smo dupli plagijat malo pre u govoru gospodina Veselinovića. Pozivanje na Pokret za PREOKRET koji je čini mi se u naš politički život uneo prvo gospodin Bogoljub Karić u januaru 2006. godine, a nakon toga i gospodin i Čedomir Jovanović. Tako da ne znam na koji Pokret za Preokret se poziva gospodin Veselinović. A koliko znam i koliko sam konsultovao i sve registre o formiranju i političkih stranaka i pokreta, svega toga čiji je on predsednik toga nema, zato je potreban podrška građana, a ne nešto što će neko izaći za skupštinsku govornicu i reći ja sam predsednik, prezidijuma ili nečega još što je još 2006. godine nastalo. Sa druge strane, i to je manje bitno, naravno, ono što je bitnije, vidite gospodine predsedavajući, ja ovde imam samo deo izveštaja koji ću rado čitati u četvrtak kada budemo razgovarali o pojedinostima o ovom predlogu zakona. Pošto je sve loše nastalo od pre tri godine za gospodina Veselinovića i njemu slične, nastalo je loše, a ja ću pitati gospodina Veselinovića – gde je on bio kada je 25. juna 2010. godine šteta pogodila i grad i nevreme pogodilo Valjevo? Šteta od grada i nevremena blizu 500 miliona dinara. Evo, gospodin Marić se seća, pa klima glavom. Prema izveštaju komisije i procenjeno je da je šteta nastala od grada i nevremena koje je zahvatilo Valjevo i valjevski kraj i to pazite, ne jedan dan, tri dana, 16, 19. i 21. juna. Hajde jedan dan da je nešto zakazalo, ali gospodin Veselinović je od tih gradobranitelja nije uspeo tri dana da sačuva Valjevo. Pa, imamo Podunavski okrug, pa imamo Čačak, pa imamo, vrlo rado ću podsetiti gospodina Veselinovića za sve loše šta je radio.
Hvala vam. Prvo Aleksandra Jerkov po Poslovniku, pa vi gospodine Veselinoviću. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine potpredsedniče. Čini mi se da je dva puta bilo prilike da reagujete po članu 107. Poslovnika i u slučaju govora ministra Stefanovića i u slučaju govora gospodina Babića, ali ja ću u dva minuta pokušati da objasnim obe ove stvari. Najpre, trebalo je da upozorite gospodina Stefanovića da Narodna skupština Republike Srbije nije mesto na kome će on poput nekakvog opozicionara da vodi istrage. On je ministar policije i ukoliko ima ikakve dokaze da su negde počinjena krivična dela, da je neko upravljao nekim sredstvima mimo zakona, neka radi svoj posao, a ne ovde u skupštinskoj sali to da radi. Druga stvar, čini mi se da je trebalo da upozorite gospodina Babića koji je očigledno pominjanjem plagijata želeo da uvredi ovde prisutnog ministra policije koji je i sam optužen za plagijat, a dostojanstvo Narodne skupštine se mora poštovati i kada su u pitanju drugi učesnici u raspravi, tako da je trebalo da kažete gospodinu Babiću da pred gospodinom Stefanovićem ne pominje reč plagijat jer njemu takve reči ne prijaju.
Moram Aleksandra Jerkov da vam kažem, uvažavam vaše viđenje, ali na vešt način iskoristite da plasirate ono što želite. Molim vas u tom smislu, a niste morali spominjati ministra sada u ovom kontekstu, ali dobro, koliko god je Babić, ako je povredio Poslovnik po vašem, a ja mislim da nije, po meni ste vi više povredili Poslovnik, ali dobro. Ja smatram da nije bilo povrede Poslovnika, a vaše je pravo i imao sam potrebu samo da vam skrenem pažnju. Gospodin Veselinović, ima pravo na repliku , na izlaganje gospodina Babića.
Hvala. Oko Pokreta za PREOKRET, reč „preokret“ su koristili Nemanjići i Obrenovići, Karađorđevići, pominjali su ih i neki političari u skoroj istoriji, niko nikada nije registrovao nešto što se zove – preokret, niti pokret za preokret. Pokret za PREOKRET je registrovana politička organizacija i pozivam sve one, kojima je na srcu pravda i ravnopravnost da joj se pridruže. Vezano za ovo što je rekao gospodin Stefanović i ono što je rekao gospodin Babić, dakle, gospodine Stefanoviću, po svemu sudeći danas ste imali prečeg posla. Niste videli da je Pokret za Preokret, odnosno da sam ja podneo 13 amandmana, da sam podneo 12 amandmana na Zakon o odbrani od grada i jedan zakon koji se tiče Zakona o ministarstvima. Molim vas, gospodine Stefanoviću, pažljivo pročitajte te amandmane. Verujte mi da sam se isključivo vodio time da popravim ovaj zakon koji je po meni u osnovi loš. Ovo je danas načelna rasprava. Ja sam ukazao i to ste prevideli, na član 8. koji govori o saradnji AP Vojvodine i član 9. saradnji lokalnih samouprava sa Republikom, gde je glavni problem i nastajao. Videćete da sam podneo amandmane koji govore posebno o odgovornosti onih koje bi odgovorno lice u ministarstvu, odnosno u zavodu trebalo da zaduži za sprovođenje ovog zakona, o kaznenim odredbama možemo govoriti kada bude rasprava o amandmanima. Dakle, nemojte molim vas, da silazimo na dnevno-političke teme. Molim vas, ako je moguće prestanite da se vraćate u 2010, 1992. godinu. Tri godine ste na vlasti, čak neću ni o tome da pričam.
Hvala. Moram na kraju da isključim vas. Meni je žao, ali kada nećete da odreagujete onda kada vas upozoravam. Shvatam da ne možete uvek da pratite vreme koje imate na raspolaganju, ali bar toliko kada reagujem, ispoštujte tu moju reakciju koja je dobronamerna. Meni je neprijatno kada nekoga mora da isključim. Gospodine Babiću, po kom osnovu? Pominjanje imena i prezimena, i pominjanje stranke, hajde da vidimo, dobro.
Zahvaljujem se gospodine predsedavajući. Zanimljivo je ovo da pozivanje na – nemojte govoriti o prošlosti. Ne, nemojte da se vraćamo u prošlost. Zašto da se vraćamo u prošlost? Zašto da se vraćamo na tuđu odgovornost? Zašto da se vraćamo na vreme kada je neko mogao da uspostavi sistem protivgradne zaštite, a nije? Nemojte da podsećamo na to. Ti isti koji ništa nisu uradili i držali su ruke u džepovima 12 godina, u Vojvodini drže ruke u džepovima 15 godina, u tuđim džepovima, ne u svojim. Sada kaže – nemojte da nas podsećate na to. Nemojte da vas podsećamo da je 1.06.2010. godine jako nevreme koje je pogodilo Čačak, obaralo je drveće čiji je prečnik bio i preko 30 santimetara, lomilo grane, plavilo gradske ulice, šteta više stotina miliona dinara. Šesti juli 2008. godine, isto je kolega predlagač, ovaj pokret to sam ja, jedan čovek, je bio tada u vlasti pa ništa nije uradio, kada je nevreme praćeno gradom veličine lešnika i obilnom kišom pričinilo u Čačanskom kraju velike štete na poljoprivrednim kulturama, skoro stopostotna šteta u petak uveče pričinjena je u selu Donja Gorevnica, gde su voće i povrće gotovo uništene. Hoćemo dalje? Poljoprivrednici Podunavskog okruga, tokom 2010. godine pretrpeli su štetu od grada koja je procenjena na oko 200 miliona dinara. Valjevo, 25.6.2010. godine šteta od grada i nevremena blizu 500 miliona dinara. Ponovo Čačak itd. itd. itd. Znate li koliko je ovakvih izveštaja? Zbog toga, zbog ovakvih izveštaja, zbog toga što ništa nisu uradili i zbog toga što ništa nisu uradili oni imaju pravo sada da kažu kada postavljamo jedan sistem, kažu – a što je to tako, znate može bolje? A to što može bolje, zašto niste napravili? Ne, nego ste držali i dalje ruke u tuđim džepovima, a ljudi su imali štetu.
Gospodine Veselinoviću, vi sigurno opet želite repliku? Stvarno, ja ne vidim čemu ovo. Vodi se rasprava. A vi po Poslovniku želite, prvo onda vi. Izvinjavam se.
Zahvaljujem se uvaženi predsedavajući. Poštovani ministre sa svojim timom, eklatantno je prekršen član 107. Poslovnika Narodne skupštine koji govori o tome da govornik na sednici Narodne skupštine je dužan da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine Republike Srbije. Dakle, pri svom govoru od pre nekoliko minuta koleginica Aleksandra Jerkov je iznela niz nekih stvari, kvalifikacija, epiteta koji nisu imali nikakve veze sa temom o kojoj se raspravljalo u Narodnoj skupštini i očigledno da ovde u ovoj sali, ali i na drugim mestima i te kako smeta efikasna borba protiv organizovanog kriminala, protiv korupcije i onda imamo na snazi i mogućnost da se ovde obrate ljudi koji pokušavaju da zamene teze i pokušavaju na svaki mogući način, da devastiraju iz svojih ličnih ili naravno, nekih drugih partijskih ili partikularnih interesa takav jedan vid borbe koji je na kraju krajeva, temelj razvoja ove zemlje. Hvala vam.
Moram da odgovorim. Jedno ste ispustili samo iz vida, da je Aleksandra, ne mislim da je branim, ali je imala pravo da govori po osnovu povrede Poslovnika. Kroz to svoje obrazloženje, ona je pokušala da dokaže da je bilo povrede Poslovnika. Ona je u jednom momentu, da kažem, iskočila iz onog konteksta koji je počela i ja sam je zato i upozorio i mislim da smo to shvatili. Prema tome, ja lično smatram da nije bilo povrede Poslovnika. Uz sva uvažavanja, ja se slažem potpuno. Bio bih veoma srećan čovek kada bi ovde svi poštovali odeljak – dostojanstvo i mislim da se biranim rečima sve može kazati i negativne i pozitivne strane, u to sam ubeđen, jer je srpski jezik toliko bogat, ali nažalost, takva nam je situacija i ja to ne mogu, nisam u moći da promenim. Prema tome, ljudi koriste svoj rečnik onako kako smatraju da treba, po njihovom mišljenju. To nam je problem verovatno. Nećete da se izjašnjavamo, tako sam shvatio? (Ne) Gospodin Janko Veselinović, replika.
Ja ću pokušati da ne izazivam dalje replike poštovani predsedavajući, dakle nije moj cilj pozivanje da ne čitamo istorijske čitanke, što ja ne bih našao u tim istorijskim čitankama neko staro odelo stranke kojoj moj prethodnik pripada. Ne, nego zato što od toga neće imati interesa građani Srbije, ni u Zrenjaninu, ni u Subotici, ni okolina Bačke Topole, Rume, Srema, u Južnoj Srbiji, neće imati koristi ako se budemo vraćali u 90 – te , 2000. godine, mi živimo u 2015. godini i grad uništava naše useve i imamo na dnevnom redu zakon koji pomeni, jeste loš, a po nekim drugim kolegama iz opozicije je isto loš. Hajde da pokušamo da ga popravimo, nemojte da pričamo o 2001. i 2002. godini. Ja mislim da ne bi trebalo igrati igru asocijacija, kada bi rekli – stranka, to sam ja ili država koju je promovisao Luj 14. – država, to sam ja. Dakle, svi bi u Srbiji znali na koga mislimo. Dakle, o tome, stranka, odela, i ostalo, ostavite to, ne ide vam to u prilog i hajde da se držimo teme i da pričamo o zaštiti od grada, koju raspravu, građani Srbije od nas očekuju. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Nevenka Milošević, a neka se pripremi Milija Miletić.
Zahvaljujem uvaženi predsedavajući. Poštovani ministre sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, građani Republike Srbije koji pratite ovaj prenos, najpre želim da iskoristim priliku da građanima opštine Ivanjica čestitam današnji dan, dan opštine 16. jun. Juna 16. 1866. godine Knez Mihailo Obrenović je proglasio Ivanjicu za varošicu. Naravno, čestitam i svim dobitnicima Junske nagrade i želim uspeh u daljem radu. Sada ću se vratiti na veoma važan zakon, Zakon o odbrani od grada. Svi smo, kao što čujemo, već godinama, preko 20 godina željno iščekivali da ovaj zakon konačno dođe u Skupštinu i evo ga danas tu. Hvala vam uvaženi ministre na svim naporima, na naporima vašeg tima i vaših saradnika. To je želja, pre svega, poljoprivrednih proizvođača ali i svih zainteresovanih, pre svega, zato što elementarna nepogoda grad nanosi i te kako velike posledice, pre svega, i velike štete na poljoprivredne proizvode. Ove štete se odnose najpre na poljoprivredu, ali ne samo na poljoprivredu gde jesu najveće, one se odnose i na šumarstvo ali i na stambene i ekonomske objekte. Naravno, štete od poljoprivrede posredno utiču i na štete u prehrambenoj industriji. Ove godine, zaista, opština Ivanjica imala je veoma velike štete od grada i to u dva navrata, najpre 14. maja, a onda i 19. maja. Komisije su izašle na lice mesta i konstatovale štete. Te štete su na preko 400 hektara površine, a negde preko 100 hektara procenjuje se da je bila i stopostotna šteta. Tim štetama obuhvaćeno je 1.200 domaćinstava. Moram ovom prilikom da istaknem da je lokalna samouprava nabavila 192 rakete, da je 30 raketa ostalo od prošle godine. Međutim, samo 19. maja dejstvovalo je 63 rakete. I kao što vidimo i ovih dana postoje potencijalne opasnosti za to dejstvo. S toga danas najveći problem u mojoj opštini jeste što prosto ne staje tih raketa, nema ih više i potrebno je što pre ih kupiti i dostaviti kako bismo imali dalju efikasnu zaštitu od grada. Međutim, ja moram ovom prilikom da se osvrnem na diskusije pojedinih poslanika koji su pomenuli moju opštinu i susednu opštinu Ivanjica. Verujte, pre svega kao građanin ove opštine, nije nam potrebna takva podrška, nije nam potrebna podrška bivšeg režima koji su svoju odgovornost, odnosno neodgovornost i te kako pokazali na koži naših građana. Urušili su prosto privredu Ivanjice, isterali fakultetski obrazovanu radnu snagu u malinjake, a da ne govorimo da nisu smogli za 20 godina snage ni da pričaju o jednom zakonu koji će na poseban način regulisati ovu oblast. Mi verujemo i sigurni smo da će primena ovog zakona doneti veću efikasnost i da će naši poljoprivredni proizvođači moći mirnije i sigurnije da gledaju u nebo gde im je i osnovni izvor prihoda jer osnovne štete u Ivanjici su upravo bile na malinjacima. Da kažem da aktivne mere odbrane od grada organizovano se sprovode u Republici Srbiji od 1968. godine i to u vegetativnom periodu od 15. aprila do 15. oktobra kao što je to svima poznato. Svi već znamo koliki su rizici, štete i svi znamo da klimatski uslovi i meteorološki uslovi govore da će tih nepogoda biti i u budućnosti. S toga je i te kako važno da ćemo imati jedan poseban zakon koji će ovu važnu oblast, oblast odbrane od grada regulisati zakonom. Već smo čuli činjenice da u proteklih 10 godina imali smo u periodu odbrane od grada potencijalno opasnih gradonosnih oblaka od 100 do 110 dana i da se dejstvovalo u 50% tih slučajeva. Sam proces veštačke modifikacije u atmosferu može biti i te kako efikasan i umanjiti te posledice ako je on blagovremen i ako se na pravi način i primeni. Ja ću ovom prilikom pokušati samo da ukažem na osnovne ciljeve koji će se postići ovim zakonom o odbrani od grada. Pod jedan, smatram da je to veoma važan cilj da ćemo imati jedinstveno i celovito uređen sistem u Republici Srbiji. Zašto je to važno? Zato što uopšte oblaci, gradonosni oblaci nemaju uopšte granice, ljudske granice ne poznaju ni prostorne ni vremenske, tako ako se dejstvuje iz jedne lokalne samouprave jedne teritorije, to ne znači da ćemo otkloniti posledice baš iznad te teritorije već gradonosni oblak ide dalje. Drugi važan cilj ovog zakona jeste što on pretenduje da imamo integralni pristup koji će kombinovati aktivne mere zaštite koji podrazumevaju odbranu od grada ali i pasivne mere zaštite, a to je osiguranje. Pasivnim merama zaštite koje jesu dobre, mi ćemo naravno otkloniti finansijske efekte i pomoći poljoprivrednim proizvođačima u finansijskim efektima. Međutim, ono što je cilj ovog društva jeste da mi sačuvamo poljoprivredni proizvod i zato ćemo apelovati upravo na aktivne mere zaštite, a naravno i dalje poslati apel našim poljoprivrednim proizvođačima da osiguravaju svoje poljoprivredne proizvode. S tim u vezi, imamo treći cilj ovog zakona, a to je veoma važan cilj da očuvamo poljoprivredni proizvod, da zaštitimo poljoprivrednog proizvođača koji će na taj način moći da blagovremeno pripremi setvu i za sledeću godinu. Ono što je, po mom mišljenju četvrti važan cilj ovog zakona, jeste da ovim zakonom dobijamo na tome da imamo precizno određeno šta su prava, šta su obaveze i šta su nadležnosti, kako državnih organa tako i autonomne pokrajine, ali i jedinica lokalne samouprave. Peti cilj koji je veoma važan jeste da ovim zakonom i članom 14. posebno, imamo jasno definisano kako se reguliše finansiranje odbrane od grada. To finansiranje, naravno, mora biti stabilno i održivo kako bismo imali jedan pravi i efikasan sistem odbrane od grada na teritoriji cele Republike Srbije. Još jedan cilj na koji želim da skrenem pažnju jeste da je veoma potrebno i neophodno da pratimo naučna istraživanja, da jednostavno idemo u korak sa vremenom i da se zapitamo u stvari koje su to najbolje metode odbrane od grada i najefikasnije metode upravo u Republici Srbiji. O ovom zakonu sprovedena je i javna rasprava. Na javnu raspravu su pozvane i jedinice lokalne samouprave, bili su prisutni i poljoprivrednici, Udruženje poljoprivrednika, naravno, javne, naučne institucije. Ovaj zakon imaće efekta i on se naravno odnosi, pre svega, na oblast poljoprivrede, na pravna i fizička lica, ali naravno i na sve građane naše Republike Srbije. Da zaključim, svaki dinar uložen u odbranu od grada vraća se višestruko. I na kraju, u danu za glasanje, zajedno sa kolegama narodnim poslanicima SNS, glasaću i podržaću sva tri predloga zakona o kojima danas raspravljamo u načelu u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Hvala na pažnji.
Reč ima narodni poslanik Milija Miletić, a zatim neka se pripremi Milanka Jevtović Vukojičić. Izvolite.
Zahvaljujem se. Uvaženi predsedavajući, poštovani ministre unutrašnjih poslova, načelniče Sektora za vanredne situacije, gospodine Mariću, i ostali iz Ministarstva, poštovane kolege poslanici, uvaženi građani Srbije, ja sam Milija Miletić i dolazim iz najlepše opštine u Srbiji, opštine Svrljig, koja se nalazi pored najlepšeg grada u Srbiji, a to je grad Niš i predstavljam Ujedinjenu seljačku stranku u poslaničkom klubu Srpske napredne stranke. Govoriću o Zakonu o zaštiti grada, zakonu koji je veoma potreban i bitan za našu poljoprivrednu proizvodnju, za sve naše poljoprivredne proizvođače. Srbija se svrstava u grupu zemalja sa najmanje efikasnim sistemom odbrane protivgradne zaštite. Dok je u Evropskoj uniji sistem zaštite od grada efikasan u 50% slučajeva, kod nas je u 20% slučajeva. Tome je doprinelo i to što je dosta toga u ovoj oblasti nedefinisano, nije razgraničen u potpunosti nadležnost organa, sistema finansiranja, a jedan od uzroka je i manjak novca u državnoj kasi. Srbija je zbog klimatskih uslova veoma često izložena dejstvu grada, što nekada poprima i razmere elementarne nepogode. Zato se kod nas organizuje protivgradna zaštita još od 1968. godine i ona je u početku bila poverena opština, pa nakon toga SIZ-ovima, u saradnji sa RHMZ, u skladu sa starim Zakonom o protivgradnoj zaštiti iz 1973. godine. Nakon ukidanja SIZ-ova i stavljanjem Zakona o protivgradnoj zaštiti 1992. godine van snage, nadležnost je preuzeo RHMZ, sve do donošenja Zakona o ministarstvima 2011. godine, kada su ovi poslovi stavljeni u nadležnost MUP Republike Srbije, odnosno Sektora za vanredne situacije. Sredstva za protivgradnu zaštitu su se do sada neredovno i nedovoljno obezbeđivala. Rakete su nabavljane na kraju sezone. Status strelaca nije bio adekvatno rešen. Postojao je problem njihovog finansiranja i način dotiranja od strane lokalnih samouprava. Ovim zakonom je objedinjena nadležnost na nivou Republičkog centra odbrane od grada. Finansiranjem iz više izvora obezbeđuje se veći priliv sredstava od osiguranja u državnu kasu. Reguliše se odgovornost svih učesnika i građana. Samim tim se obezbeđuje i smanjenje štete u poljoprivredi, što znači manje potrebe za sredstvima u budžetu Republike za štetu od grada, a što povlači i stabilnost u prehrambenoj industriji, koja koristi sirovine iz poljoprivrede. Smatram da je naročito dobro rešenje da se primeni sistem finansiranja iz više izvora, budžet Republike Srbije, 10% od premija osiguravajućih društava za osiguranje useva i ostali izvori u skladu sa zakonom. Smatram da je veoma dobro rešenje što se propisuje obaveza osiguravajućih društava do 10% sredstava koja prikupe uplatom, premije i osiguranja useva i plodova, koje su platila poljoprivredna gazdinstva do desetog u mesecu, za prethodni mesec uplate na račun budžeta propisan za uplatu javnih prihoda. Od tih sredstava i sredstava planiranih budžetom, a u skladu sa Zakonom o finansiranju, finansiraju se sve aktivnosti vezane za organizaciju i funkcionisanje protivgradne zaštite od strane nadležnog organa, a to je sada MUP, odnosno Sektor za vanredne situacije, a biće RHMZ i Ministarstvo poljoprivrede, nadam se, u narednom periodu, posle izglasavanja ovog zakona. Takođe, Predlogom zakona je predviđeno da se strelcima osigura visina naknade tako da ona mora iznositi najmanje 20% od minimalne zarade u Republici Srbiji, a možemo da se setimo da su strelci do sada imali 4.000 dinara i jedan deo sredstava su obezbeđivale lokalne samouprave. Mislim da se ovim zakonom daje mogućnost strelcima da mogu da rade i obavljaju svoju dužnost najbolje što mogu i da za to imaju svoju naknadu. U obrazloženju Zakona je veoma korektno naveden podatak o tome koliko je premija osiguranja i koliko je 10%. To je 100.000.000 dinara, po trenutnim pokazateljima. Treba reći da su tih 100 miliona u stvari sredstva agrarnog budžeta koja se u vidu 40% subvencije isplaćuju na ime osiguranih površina na registrovanim poljoprivrednim gazdinstvima. Ministarstvo ne prognozira rast osiguranih površina, jer se i dalje zadržava suma od jedne milijarde, koliko će inkasirati osiguranja, a 40% je 400 miliona dinara. To je potpuno logično, jer je selo osiromašeno i nema sredstava za premije osiguranja, a država refundira tek nakon minimuma od jedne godine. Istovremeno, veliki su problemi oko reosiguranja, pa se često poljoprivrednim proizvođači koji nisu zadovoljni osiguravajućom kućom tuže i ti procesi traju i više od godinu dana, kako je moglo u prvim godinama promene zakona. Pored ovih 10%, što je ravno 12% potrebnog budžeta za protivgradnu zaštitu, trebalo je definisati i deo iz premija za podsticaje u biljnoj proizvodnji i za regresiranje goriva i đubriva. Isključivo bi ta sredstva trebalo vezivati za nabavku raketa, a sve drugo da finansira direktno redovan budžet. S obzirom da nama treba na godišnjem nivou za potrošnju rakete prosečno oko 400 miliona dinara, još 300 miliona mora da se nađe za hvatanje od subvencija za podsticaje u poljoprivrednoj proizvodnji i za goriva i za đubriva i to u iznosu otprilike 1,5% od ukupne subvencije. Ja ću to malo pojasniti. Svi naši poljoprivredni proizvođači koji koriste subvencije biće, siguran sam, spremni da jedan deo njihovih subvencija izdvoje od jedan do 1,5%, a to je u proseku 200 dinara od te subvencije i sa tim sredstvima mi ćemo imati mogućnost da poboljšamo i obezbedimo sredstva za protivgradnu zaštitu koja je, ponovo kažem, veoma bitna za našu poljoprivrednu proizvodnju i ne samo za poljoprivrednu proizvodnju, već i za ostale stvari u celoj Srbiji, da se ponavljamo, kao što smo malopre govorili. Uredba o subvencijama kako bi trebalo definisati u Zakonu o odbrani od grada, svake godine bi trebalo da se ta uredba menja u zavisnosti od toga koliko će biti sredstava u delu za subvencije u poljoprivredi, što znači da ta sredstva zajedno, jer smo mi, još jednom mogu da kažem i da zahvalim ministru policije, gospodinu Nebojši, koji su zajedno sa nama juče razgovarali, gde smo mi dali određene primedbe, gde je Odbor za poljoprivredu još pre mesec dana i sve smo sa nekim primedbama vama dostavili, gde ste vi te primedbe skoro sve usvojili. Ovaj zakon je stvarno izuzetno dobar, za razliku od onih stvari koje su bile ranije. Sada ću se vratiti malo na period kada je RHMZ bio veoma uspešan, kada je radio kako treba, a to je bilo sve do 2002. godine. Moram da se osvrnem i na period od 2011. godine. Kao što svi znate, u 2011. godini je Zakonom o ministarstvima prebačeno da od RHMZ nadležnost dobije MUP, odnosno Sektor za vanredne situacije, na čijem je čelu gospodin Predrag Marić, sa kojim sarađujemo unazad nekoliko godina, jer smo imali uvek problema kada sam ja bio u opštini Svrljig nadležan i kao predsednik opštine. Moram da se osvrnem na primer iz 2011. godine, gde su u budžetu za tu godinu bila predviđena sredstva za naknadu za rad radnika protivgradne zaštite, a da ona nisu bila isplaćivana redovno, bez obzira što su radnici radili po 16 ili 17 dana u jednoj smeni, sa radnim vremenom koje je bilo nemoguće odrediti zbog prirode posla, tako da je praktično u tim smenama prisustvo radnika bilo obavezno 24 časa. Čak se išlo dotle da su pojedinim radnicima bile isplaćivane zarade, a drugima nisu, ili su kasnile po nekoliko meseci. Sve se to dešavalo verovatno zbog zloupotrebi u Upravi RHMZ. Naime, sredstva za zarade radnika protivgradne zaštite su predviđena budžetom za 2011. godinu u iznosu od 580.659.000 dinara, a kada je došlo do promene u organizaciji po sporazumu o prelasku radnika u MUP, preneta je suma od svega 81.820.000 dinara za zarade radnika po stanicama. Takođe, interesantna pozicija, gde su bila predviđena sredstva za isplatu socijalnih doprinosa na teret poslodavaca u iznosu od 103.000 dinara, od 103.056.000 dinara, a preneto je svega 14.646.000 dinara. Da budem još konkretniji, po svim pozicijama koje se odnose na isplatu zarada RHMZ je dobio 839.868.000 dinara u budžetu za 2011. godinu, a MUP je po sporazumu po istim stavkama dobio za funkcionisanje protivgradne zaštite svega 148.904.000 dinara, što iznosi oko 17,73% od ukupno navedene sume. Zašto je to tako? Odgovore na ta pitanja trebalo je da daju tadašnji rukovodioci RHMZ, direktor Dacić i njegov pomoćnik za finansije Plavšić, koji su bili bliski saradnici sa tadašnjim ministrom poljoprivrede gospodinom Sašom Draginom i tadašnjim ministrom poljoprivrede, za ekologiju Oliverom Dulićem. O svim tim stvarima postoji i dostavljen dopis radnika radarskog centra koji su to dostavili i državnom sekretaru u MUP-u. Ja taj dopis imam i ja ću vam ga, gospodine ministre, dostaviti, pa vi vidite da li je tu bilo nekih problema i zbog čega su ta sredstva na ovaj i ovakav način isplaćivana. Možemo da kažemo da je kriza u odbrani od grada počela baš u tom periodu od 2007. do 2011. godine kada su bili ti rukovodioci na tim funkcijama. Bez obzira na nedostatak regulative, zbog dobrobiti svih svojih stanovnika i poljoprivredne proizvodnje, mnoge lokalne samouprave su u proteklom 2014. godini učestvovale sa svojim sredstvima u finansiranju i nabavci protivgradnih raketa. Tako je i opština Svrljig iz budžeta za 2014. godinu izdvojila milion i 500.000 dinara i nabavila 80 raketa za svoje protivgradne strelce, a u budžetu za 2015. godinu izdvojili smo milion i 800.000 dinara i za strelce u 2014. godini izdvojeno je 400.000 dinara. Na taj način smo hteli da pomognemo strelcima i da njima malo poboljšamo uslove za rad. Odbrana od grada mora se sprovoditi jedinstveno, sinhronizovano i celovito na celoj teritoriji od momenta formiranja gradonosnog oblaka, pa duž cele njegove putanje, jer se tako dobija najefikasnija zaštita. Znači, bitno je mnogo elemenata u ovom sistemu zaštite, pa je potrebno da svi funkcionišu usklađeno, što znači da se mora komunicirati i sa susednim zemljama kada oblak kreće sa njihove teritorije, mora se razviti i dobar sistem osmatranja, jer se mora pratiti gradonosni oblak od momenta formiranja i mora se delovati tokom cele njegove putanje, jer je tada najbolji efekat. Ovim predlogom su precizirane sve aktivnosti i obaveze u smislu saradnje i koordinacije naših organa, tako i međunarodna saradnja, a predviđene su i kaznene odredbe za pravna i fizička lica koja ometaju rad strelaca i funkcionisanje protivgradne zaštite. Ovo ću reći svojim rečima. Situacija na terenu je bila sledeća. Imamo protivgradnu stanicu, do protivgradne stanice postoji put, u jednom trenutku fizičko ili pravno lice zatvori taj put i niko ne može do tamo da dopremi ni rakete, ni lansirne rampe i tada dolazi do problema. Ovim zakonom sada se sve to definiše. Stvarno mogu da budem zadovoljan kao čovek, koji se bavi poljoprivredom, koji predstavlja Ujedinjenu seljačku stranku. Mogu da budem zadovoljan ovim zakonom jer je zakon stvarno na svom mestu i mislim da zakon pre njega nije bio bolji. Još jednom da podržim u potpunosti i MUP i sve koji su pripremali ovaj zakon. Ja ću kao poslanik podržati ovaj zakon svim srcem, jer sam siguran da ćemo ovim zakonom imati mogućnosti da obezbedimo bolje uslove i za strelce i za sve radnike u sistemu, a što je najbitnije obezbedićemo sigurnost za sve naše poljoprivredne proizvođače. Još malo i dolazi vreme žetve i mi svi koji se bavimo poljoprivredom znamo da, kada dođe gradonosni oblak, je najopasnije da nam on obere našu pšenicu. Zbog toga, još jednom, ću podržati ovaj zakon kao predstavnik Ujedinjene seljačke stranke sa liste SNS i dajem punu podršku Vladi premijera Vučića i svim ministrima, jer mislim da je to za nas jedini pravi put.
Reč ima narodna poslanica Milanka Jevtović Vukojičić.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre sa saradnicima, kolege poslanici i poslanice, poštovani građani Srbije, pred nama su danas dva sistemski nova zakona. Jedan od zakona je Zakon o odbrani od grada, drugi zakon je Zakon o zapaljivim i gorivim tečnostima i zapaljivim gasovima i treći zakon je zakon o izmenama i dopunama Zakona o ministarstvima, a koji je u direktnoj vezi sa Zakonom o odbrani od grada. Fokusirala bih se samo na nekoliko najznačajnijih segmenata koji se tiču ova dva sistemski nova zakona. Najpre bih krenula od toga da ovo svakako jeste značajan korak napred u odbrani i zaštiti od grada iz razloga što od 1992. godine ovaj zakon nije ni postojao. Gle čuda, 2011. godine prethodna Vlada pitanja i zaštite odbrane od grada stavila je u nadležnost MUP-a, odnosno resora za vanredne situacije. Naravno, da je nadležno ministarstvo jednom temeljnom analizom, uz punu participaciju udruženja poljoprivrednika, poslanika, skupštinskih odbora nadležnih za poljoprivredu, sa stručnom javnošću, sa lokalnim samoupravama, nakon jedne temeljne i detaljne rasprave, okruglih stolovakoji su organizovani u mnogim lokalnim samoupravama, došlo do jednog kvalitetnog zakona koji se odnosi na Zakon o odbrani od grada. Ovaj zakon značajan je sa aspekta zaštite poljoprivrednih proizvođača i, ne samo sa aspekta njihove zaštite, jer znamo da je poljoprivredna proizvodnja u direktnoj uzročno-posledičnoj vezi sa prehrambenom industrijom, u direktnoj uzročno-posledičnoj vezi sa tržištem, u direktnoj uzročno-posledičnoj vezi sa cenom poljoprivrednih proizvoda. Naime, štete koje pretrpe poljoprivrednici, jednim neadekvatnim i savesnim radom, kako je to bilo do 2011. godine, svakako su ogromne. Ova Vlada je, kao odgovorna Vlada, kao Vlada kojoj je pre svega zaštita interesa njenih građana, ovde se radi o zaštiti poljoprivrednih proizvođača, ali naravno i o zaštiti svih onih gde elementarnom nepogodom nastane šteta na materijalnim proizvodima, na kulturnim dobrima, donela novi zakon. Ovde se govorilo da ima previše normi. Ne može imati previše normi na nešto što uopšte ne postoji. Naime, Zakon o odbrani od grada nije postojao od 1992. godine. Kada jedan zakon ne postoji, onda naravno da ne može da postoji ni odgovornost, odnosno postoji ne odgovornost onih koji nisu prepoznali vrlo važan segment života građana Srbije i nisu doneli zakon. Ono što želim da istaknem, a to je da modifikacija vremena, odnosno projekti koji se odnose na modifikaciju vremena nije moguće urediti bez saglasnosti Vlade, jer atmosfera predstavlja vrlo važan eko sistem i zato što svaki pojedinac mora da bude odgovoran za njega. Zakon jedistveno uređuje ovu oblast. Tačno su podeljene nadležnosti, utvrđen je i način finansiranja. Sada bih rekla samo jednu, dve rečenice koje se odnose na Zakon o zapaljivim i gorivim tečnostima i zapaljivim gasovima koji je značajan sa aspekta usklađivanja sa međunarodnim standardima koji je značajan sa aspekta usklađivanja sa Zakonom o protivpožarnoj zaštiti, koji je značajan sa aspekta bezbednosti, sigurnosti imovine lica, koji je značajan sa aspekta međusektorske saradnje, odnosno saradnje između državnih organa. Takođe, ovaj zakon stvara i pravni okvir za pojavu novih privrednih subjekata, posebno privrednih subjekata iz inostranstva koji se bave izgradnjom savremene opreme za ugradnju u ovakve sisteme, a inače i Zakon o odbrani od grada i te kako je značajan za pojavu novih privrednih subjekata kada je u pitanju proizvodnja protivgradnih raketa i drugih hemijskih reagenasa. Srpska napredna stranka u danu za glasanje će podržati sve predložene zakone. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Žarko Bogatinović. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi ministre Stefanoviću sa saradnicima, poštovani predsedavajući, kao diplomirani inženjer poljoprivrede govoriću o ovom zakonu koji je danas predmet rasprave sa aspekta važnosti za agrarni sektor. Kako se u ovoj zemlji ozbiljno računa na poljoprivrednu proizvodnju, ovakav zakon o odbrani od grada je neophodan i trebao je mnogo godina ranije da bude donesen. Najveće štete od grada nastaje u poljoprivredi i one su nenadoknadive, a osiguravanjem rizika, to je pasivni oblik zaštite od grada, ublažuju se delimično ekionomske štete, ali su izgubljeni mnogi proizvodi koji se, nažalost, moraju uvoziti. Teritorija Republike Srbije, zbog svojih meteorološko-klimatskih uslova, izložena je dejstvu grada, često u razmerama velike elementarne nepogode. Poslednjih 10 godina, u toku sezone odbrane od grada, iznad teritorije Srbije bilo je između 100 i 110 dana sa radarskim praćenjem, do 63 dana u toku jedne sezone, od 15. aprila do 15. oktobra. Elementarna atmosferka nepogoda i gradonosni oblak menjaju se prostorno i vremenski, krećući se i ne priznaju nikakve ljudske granice. Po pravilu, zahvataju i kreću se preko mnogo većih teritorija koje pokrivaju jedinice lokalne samouprave. Bez ovog zakona štete na poljoprivrednim proizvodima su bile ogromne, na širem prostoru Republike. Odbranu od grada treba urediti na način kako je definisano zakonom i, što je još važnije, osigurati njegovu primenu u celosti. Odbrana od grada u Srbiji počela je davne 1968. godine u okviru Republičkog hidrometeorološkog zavoda, RHMZ, kao Sektor odbrane od grada i uspešno se usavršavala i napredovala kao funkcionalna celina na celoj teritoriji Srbije. Sistem odbrane od grada premešten je u Sektor za vanredne situacije MUP-a 2010. godine, a RHMZ je hteo na taj način da se reši Sektora odbrane od grada, posle započete istrage u vezi pričinjene štete od preko osam i po miliona evra. Sredstva dobijena iz budžeta Republike Srbije za nabavku protivgradnih raketa tadašnje rukovodstvo RHMZ-a je preusmerilo u druge svrhe. Pošto su nenamenski utrošili novac iz budžeta, koji je bio namenjen za nabavku protivgradnih raketa, hteli su da ugase protivgradnu odbranu.Te 2010. godine je bilo ogromnih šteta od grada širom Srbije, a nije bilo adekvatne odbrane, zbog nedostatka raketa. Pobunili su se poljoprivrednici i više od 10 hiljada njih je potpisalo peticiju za odbranu protivgradne odbrane. Predstavnici iz 80 opština i gradova Srbije su se tada izjasnili protiv gašenja protivgradne odbrane Srbije. U tom periodu, plan za smanjenje broja radnika je trebalo da bude na račun Sektora za odbranu od grada, koji je trebao da bude prepolovljen. Bez obzira na meru Vlade Republike Srbije o smanjenju broja radnika u državnoj administraciji, RHMZ je na račun 200 radnika Sektora odbrane od grada, koji su prešli u MUP, odmah primio u stalni radni odnos novih 200 radnika. Na račun strelaca i pomoćnika strelaca koji su po sporazumu ostali kod njih, oni su po ugovoru zaposlili na prečac veliki broj honorarnih saradnika. Neki od njih nisu ni ušli u Zavod, ali su zato većina bili članovi Demokratske stranke. Načelnik sektora za vanredne situacije MUP-a, Predrag Marić, prihvatio je odbranu od grada. Ali, istražujući ovu problematiku, nisam našao da negde u svetu odbrana od grada pripada policiji. U Hrvatskoj državi odbrana od grada je u nadležnosti hiderometeoroloških zavoda, u Republici Srpskoj imamo javno preduzeće Protivgradna odbrana, u Makedoniji je državna ustanova Uprava za hidrometeorološke poslove, a u Bugarskoj izvršna Agencija za borbu sa gradom. U Rumuniji je to u okviru Ministarstva poljoprivrede, šumarstva i ruralnog razvoja, Agencija za suzbijanje grada i povećanje padavina. U većini zemalja umerene geografske širine, gde se sprovodi odbrana od grada, najzastupljeniji i najefikasniji način preventivnog delovanja od gradonosnih oblaka u cilju smanjenja štete od grada je zasejavanjem oblaka reagensima, protivgradnim raketama, gde imamo 70% efikasnosti, dok avio-zasejavanje koje ima 50% vrlo se malo koristi u svetu. U budžetski fond za vanredne situacije 2012. godine izdvojeno je milijardu i 800 miliona dinara za prevenciju vanrednih situacija i za nabavku raketa i sistem protivgradne odbrane. Tadašnje Ministarstvo finansija je usmerilo milijardu i 600 miliona za druge svrhe i za vanredne situacije ostalo je samo 200 miliona dinara, što je bilo nedovoljno za nabavku potrebnog broja raketa. Dakle, počev od 2007. godine, sve je manje bilo raketa na protivgradnim stanicama, a štete od grada su bile sve veće. Najodgovorniji za propadanje protivgradne odbrane Srbije je Miroljub Milutinović, bivši pomoćnik generalnog direktora RHMZ-a za protivgradnu odbranu i Milan Dacić, bivši generalni direktor RHMZ-a, bivši premijer Mirko Cvetković i članovi tadašnje republičke Vlade. Bivša predsednica Saveta za borbu protiv korupcije Verica Barać uputila je dopis premijeru Cvetkoviću u kome je upozorila na korupciju u RHMZ-u i na nekontrolisano trošenje sredstava za odbranu od grada, zbog čega je pričinjena šteta od osam i po miliona evra. Agencija za borbu protiv korupcije i uprava za javne nabavke zatražili su od Višeg javnog tužilaštva da pokrene istragu o dešavanjima u RHMZ-u. Veliki doprinos takođe u uništavanju odbrane od grada dali su i lobiji osiguravajućih društava i uvoznika protivgradnih raketa, uz podršku politike koja je bila iznad struke i iznad nauke. Na kraju, odbrana od grada Republike Srbije ima kakvu-takvu tehniku, ima programe i projekte, ima stručni kadar i hiljadu 600 protivgradnih stanica, isto toliko strelaca i pomoćnika, ali nema dovoljno raketa. Smatram da će Zakon o odbrani od grada izmeniti umnogome ovu sliku. Rešiće se status protivgradne odbrane Srbije i finansiranje tog sistema iz godine u godinu, gde će uznapredovati. Ja bih da se osvrnem na lokalnu samoupravu iz koje dolazim, a to je grad Leskovac, koja obuhvata 144 naseljena mesta ukupne površine 1025 kvadratnih kilometara. Dakle, to je ogromna teritorija koju treba braniti od grada. Na teritoriji grada ukupno postoji 31 protivgradna stanica. Najveći broj stanica u Srbiji i svake godine na ovim stanicama je angažovano po dva strelca, što ukupno iznosi 62 angažovana strelca. Radom protivgradnih stanica i protivgradnih strelaca rukovodi Radarski centar „Kukavica“. Grad Leskovac u poslednje tri godine pridaje izuzetan značaj radu ove službe, pa tako svake godine izdvaja određena finansijska sredstva za stimulaciju rada strelaca, sprovodi aktivnosti na održavanju i uređenju protivgradne infrastrukture, tako da su izgrađene četiri potpuno nove protivgradne stanice, osam je renovirano, a u planu je da u narednom periodu renoviramo i osam novih stanica. Stanje ostalih protivgradnih stanica je solidno. Grad Leskovac je u 2015. godini kao pomoć radu protivgradne službe nabavio, dopremio i donirao Sektoru za vanredne situacije 100 komada protivgradnih raketa, čija je vrednost 3.450 hiljada dinara. Takođe su planirane i biće sprovedene određene aktivnosti na zaštiti samih strelaca nabavkom HTZ opreme, kabanice, čizme, kao i na pomoći u održavanju i funkcionisanju sistema veza. Završiću, primenom Zakona o odbrani od grada će se značajno unaprediti sistem protivgradne zaštite i precizirati nadležnosti na republičkom, pokrajinskom i lokalnom nivou uprave. Ovim predlogom zakona uređuje se i stabilan način finansiranja poslova odbrane od grada, sa preciznim definisanjem uloge i obaveza jedinica lokalne samouprave. Takođe, uređena je oblast međunarodne saradnje u sistemu odbrane od grada, obzirom da na području naše zemlje štete od grada često dostižu razmere elementarne nepogode. Usvajanjem zakona će se osigurati puna efikasnost sistema protivgradne odbrane, kao i nužno praćenje i upravljanje svim troškovima koji se javljaju u funkcionisanju odbrane od grada i uspostavljanju modaliteta praćenja efekta dejstava protivgradne zaštite, sa stanovišta učestalosti pojave grada, intenziteta, obuhvata područja koristima koje su učinjene delovanjem sistema i drugo. Na osnovu svega iznetog, Poslanička grupa SNS će podržati ovaj zakon.
Reč ima narodna poslanica Ivana Stojiljković.
Zahvaljujem predsedavajući. Uvaženi ministre sa saradnicima, dame i gospodo poslanici, danas smo mnogo toga čuli o ovom zakonu i ja ću se potruditi da ovako sažmem sve ono što je trebalo da kažem, dakle, da zbog globalnog otopljavanja i definitivno zbog promene klime ono sa čim ćemo se sigurno susretati nažalost u narednom periodu jesu vremenske nepogode praćene gradom, i to definitivno najveću štetu će naneti poljoprivredi i šumarstvu. Pored toga što će poljoprivreda biti oštećena, biće i naši prehrambeni proizvodi, jer mi ćemo na neki način možda i nadoknaditi te štete u samoj poljoprivredi, ali ćemo ostati bez tih proizvoda. Dakle, već smo čuli da zaštita u Srbiji od grada je još od 1968. godine i da je ona prošla razne nadležnosti, odnosno bila je u raznim nadležnostima, dakle, od samoupravne interesne zajednice, tzv. SIZ-ova, ali ono što je zajedničko jeste da je uvek bila na neki način suštinski u nadležnosti RHMZ. Ono što je definitivno svima čudno, jeste zašto se 2011. godine našla u nadležnosti MUP, koji je svih ovih par godina unazad bio nadležan samo za nabavljanje protivgradnih raketa. Ako razgovarate sa poljoprivrednicima ili sa stručnjacima iz ove oblasti, definitivno ćete čuti onda da su 2011. godine upravo i počeli svi problemi vezani za ovu oblast, koja je do tada išla na neki način uzlaznom putanjom. Dakle, napominje se da je 2011. godine čak četiri miliona evra dato za razno-razna ispitivanja vezana za protivgradnu odbranu i da se na taj način gledalo da se promeni način, da se ne koriste protivgradne rakete, nego da se to vrši iz vazduha, zasejavanja oblaka, kao i da se koriste protivgradne mreže. Naravno da to nije uspelo zato što su se pobunili poljoprivrednici, jer ovaj način koji je planiran da se uvede sigurnost bi uvodio do samo nekih 50%, za razliku od raketa koje daju 70% sigurnosti. Dakle, poljoprivrednici i stručnjaci su se pobunili na našu sreću i, naravno, urušavanje ovog sistema nije uspelo. Te iste 2011. godine, kada se sav novac koji je bio usmeren za protivgradnu zaštitu slivao u neke druge namene, a samo 10 do 20% je odlazilo zaista za odbranu od grada, na neki način bili su upozoreni i od nadležnih iz Agencije za borbu protiv korupcije da se novac nenamenski troši i da odlazi tamo gde nije namenjen. Naravno, niko se danas od naših opozicionih kolega nije pitao ko je odgovoran za 2011. godinu, kada su nastali svi oni problemi koje je uzrokovao grad takođe u Ivanjici i Arilju. Ko je tada bio odgovoran što nije bilo protivgradnih raketa za zaštitu? Dakle, od 2007. do 2013. godine nastala je šteta samo na poljoprivrednim kulturama u iznosu 45 miliona evra. Ako znamo da je za 10.000 raketa koje bi odbranile ove useve potrebno samo tri miliona evra, opet se pitamo zašto nije bio tada obezbeđen taj novac? Dakle, donošenje ovog zakona definitivno će pre svega, odnosno potreba postoji da se ova oblast usaglasi sa nadležnostima autonomnih pokrajina i jedinica lokalnih samouprava koje su dužne pre svega da se staraju o zaštiti životne sredine i o zaštiti od elementarnih i drugih nepogoda. Treba napomenuti da će se sredstva za finansiranje obezbediti sa više pozicija, a ne samo iz budžeta Republike Srbije, kao što je to većinom do sada bilo, već nekim delom iz jedinica lokalne samouprave. Ono što je značajno, jeste da će se obezbediti sredstva iz dela osiguranja useva i naknade za odbranu od grada. Činjenica jeste da će jedinice lokalne samouprave jedan mali deo obezbeđivati i to će biti održavanje lansirnih stanica i angažovanje samih strelaca. Dakle, ova oblast se vraća definitivno u nadležnost RHMZ i povlači se iz nadležnosti MUP-a, koji je, napominjem, do sada samo nabavljao rakete. U ovoj nadležnosti RHMZ se nalazi 44 godine i to se pokazalo kao najbolja opcija. Dakle, osnovno načelo ovog zakona jeste preventivno delovanje, preventivna zaštita i celovito jedinstveno delovanje, a ja želim da napomenem, kao neko ko dolazi iz Užica, da pre mesec dana, kada smo nažalost imali onu nesreću i delovanje grada u Ivanjici i Arilju, čak se delovalo i iz protivgradnih stanica oko Užica i ispaljeno je 15 protivgradnih raketa. Tada je procenjeno da je to dovoljno. Međutim, nažalost, nije se pokazalo tako. Ali, ono što je jako bitno da građani znaju, jeste da se oblaci kreću i da gradonosni oblaci zahvataju mnogo veći prostor od jedne lokalne samouprave i da obično kada delujete na taj oblak vi ne sprečavate da pada na tu lokalnu samoupravu, već na onu sledeću na koju oblak nailazi. Zato je jako bitna saradnja između lokalnih samouprava i to je ono što će upravo postići ovaj zakon, što će biti od presudnog značaja, kao i ovaj način sistema finansiranja koji će obezbediti održivost i efikasnost. Dakle, nadamo se da će se ova protivgradna zaštita vratiti bar na početak one koju smo imali iz 2011. godine, do onih preokreta koje je učinila DS i sve pohvale za ovaj Predlog zakona koji ćemo podržati u danu za glasanje. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Biljana Ilić Stošić.
Poštovani predsedavajući, gospodine ministre, uvažene kolege narodni poslanici, potrudiću se da vam ne oduzmem mnogo vremena, barem ne više od onoga koliko sam planirala. Evo, priznajem, kada je o protivgradnoj odbrani reč i o imperativu da se ona uredi sistemski, efikasno i održivo, sa jasnim rasporedom poteza i radnji, za razliku od nekih mojih cenjenih kolega univerzalnog usmerenja, pre bih sebe bez lažne skromnosti svrstala u one druge suprotne od pomenutih univerzalista univerzumskih razmera i dometa. Poštujem, svaka čast. Dakle, moja znanja su ograničena na najviše dve stvari. Jedna je duboko osećanje tuge kada vidim uništene malinjake po zapadnoj Srbiji i njihove očajne vlasnike, ljude naviknute na svakojake nedaće koji se, iako uništeni najmanje za ovu godinu, mire sa sudbinom i u čuđenju se pitaju – zar srpski seljak u 21. veku mora u toj meri da bude zavistan od milosti, a bolje reći nemilosti neba? Zna dobro naš poljoprivrednik, malinar ili neki drugi, da u uređenim društvima ni nebo nije tako daleko, niti su njegove ćudi nesavladive, a tačnije zna da su predvidive, pa se verovatno pita samo jedno – zašto je ovoliko moralo da bude? I šta mi njima da kažemo? Onaj visokomudri savet da osiguraju useve i sve druge zasade? Genijalno, uz potpunu ignoraciju činjenice da u našoj poljoprivredi ne dominiraju robni proizvođači, nego je ona još uvek, nažalost, u velikoj meri socijalna kategorija. Druga moja dilema je nešto opštije prirode i mogla bi se u najkraćem simbolički svesti na onu čuvenu rečenicu – život piše zakon, pri čemu ostaje večna nedoumica, samo naizgled gramatičke prirode, šta je u ovoj rečenici subjekat a šta objekat, a naročito kako i zašto je zakazao predikat? Ta čuvena oznaka radnje zbog čije neradnje me je veoma sram da te ojađene ljude pogledam u oči. Šta da im kažem zašto se ovoliko kasni? Zašto je trebalo 20 godina da se donese ovakav jedan zakon? Kako da opet opravdamo ovo sve višom silom koja u ovom slučaju nije baš sasvim nebeske prirode? Ali, oni su već navikli na objašnjenje da je najčešće za sve kriva priroda. Tačno, ali ljudska priroda, o kojoj su napisane hiljade kilometara teksta različitih priča i pričica. Jedna mi se za ovu priliku učinila najpodesnijom, pa mi dozvolite da i njom završim. Elem, ovo je priča o četiri osobe koje se zovu: svako, neko, bilo ko i niko. Dakle, trebalo je odraditi jedan važan posao i svako je bio siguran da će ga neko odraditi. Mogao je da ga uradi bilo ko, ali ga niko nije uradio. Svako se naljutio zbog toga jer je to bio posao nekoga. Završilo se tako što je svako optužio nekoga zato što niko nije uradio ono što je bilo ko mogao da uradi. Svako je kasnije pomislio da se tako nešto ne treba više ponoviti. Zbog toga je svako počeo da radi u isto vreme ono što je neko trebao da uradi, a da to niko nije shvatio sve dok neko nije uočio da niko ne koordinira sa bilo kim. Ali, svako je odoleo da ne koordinira, jer niko nije hteo da bilo ko bude superiorniji. E zato nam je neophodan posle dvadeset i kusur godina ovaj zakon i zato ću ga podržati svim srcem. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Ljiljana Malušić, a neka se pripremi narodni poslanik Vlado Babić. Izvolite.
Hvala. Poštovani ministre sa gostima iz ministarstva, drage kolege i koleginice poslanici, danas ću govoriti o Predlogu zakona o odbrani od grada. Ovim zakonom uređuje se sistem odbrane od grada, prava i obaveze organa državne uprave, organa autonomnih pokrajina, organa jedinica lokalnih samouprava i organizacija sistema odbrane od grada, načini finansiranja i nadzor nad ovim zakonom. Spočitavaše malopre kolege kako ništa nismo uradili. Pa neće biti da je tako baš. Žao mi je što opet vidim ovako impresivno lepu salu, ali praznu. Ali, bože moj, objasniću im neke stvari. Za početak detektovali smo problem. Detektovali, izdvojili, imali javno slušanje, tu su bili naučni radnici, bili su ljudi iz lokalnih samouprava, jedinica lokalnih samouprava, znači svi. Doneli smo dobar zakon, a on će nam pomoći da se pošast koja se desila pre 20 dana i koja se dešavala u toku ove godine, nikada više ne ponovi. Nažalost ili na sreću nalazimo se u geografskom podneblju koje ima klimu, koja je kontinentalna samim tim i povlači, rekla bih, česte pojave gradonosnih oblaka. To se dešava otprilike od aprila i to od 15. aprila do 15. oktobra na ovaj način ćemo rešiti sve probleme naših građana. Šta se dešava? Na primer, sistem odbrane od grada obuhvata pre svega skup mere i radnji za planiranje i finansiranje, organizovanje i sprovođenje metodoloških poslova koji se odnose na radarsko otkrivanje i praćenje olujno gradonosnih oblaka, utvrđivanje stepena gradonosnih i zasejavanje istih. Šta to znači? To znači da sada uz pomoć raketa kojih nekada nije bilo, a sada ih hvala Bogu ima 25 do 30 hiljada raketa, za to je Vlada izdvojila u budžetu sredstva od 350 hiljada dinara i za plate radnika strelaca još 250 hiljada, znači trenutno oko 600 miliona dinara, biće i više. Ovo je dobar zakon, trebamo se pomiriti sa činjenicom da ništa nije rađeno 1992. godine, zamislite molim vas, zakon je bio van snage, ja to baš nešto specijalno ne razumem, ali dobro, kolege su polako pokazale koliko ne znaju, koliko nisu bili u mogućnosti da donesu zakon koji će biti boljitak za ovu državu. Ono što samo još ukratko hoću reći je da su subjekti sistema odbrane od grada organi državne uprave, organi lokalne samouprave kao i organi autonomnih pokrajina, Vlada na predlog organa državne uprave nadležnog za poslove odbrane od grada usvaja dugoročne programe i planove, zatim sredoročne i usvaja redovni vanredni izveštaj. Videli smo koliko je fleksibilan ministar sa svojim saradnicima kada je momentalno prihvatio amandman koji se odnosi, pomera se rok od 15. aprila na 1. april. Hvala, za brzinu, razumevanje. Šta reći, ovo je jedan odličan zakon zahvaljujući brzini i pameti ovih divnih ljudi koji trenutno sede ovde, za razliku od nekih kojih više nema. Mi ćemo imati samo boljitak, nema više gradonosnih oblaka i nema više štete nastale zahvaljujući nedoslednosti. Samo nešto bih još rekla, kako to da odjednom dođe u ingerenciju MUP-a sve ono što bi trebalo da bude u Hidrometerološkom zavodu. Evo, mi smo to vratili i očekujemo boljitak. Hvala vam na pažnji i naravno da će SNS glasati za ovaj odličan zakon. hvala.
Zahvaljujem. Reč ima dr Vlado Babić. Izvolite.
Cenjeni predsedavajući, poštovani gospodine ministre sa saradnicima, cenjene koleginice i kolege, ja bih postavio pitanje po kom principu i kako funkcioniše i po kom metodu se zasniva odbrana od grada? Odbrana od grada se zasniva na metodi koristi i konkurencije i to unošenjem hemijske reagense srebra i adida, ide određen broj oblaka čijim sagorevanjem nestaju veštačka jezgra restalizacije, pri čemu se tada dobijaju zrna koji su oblika manjega od 2,15 puta. Ako se oblaku čije je zrno tada prečnika jedan santimetar na tlo pada kiša, ako je oblaku zrno prečnika dva santimetra, tada može da padne i kiša i sugradica ili grad. Svaki gradonosni oblak ima svoje faze. Kada je idealno i moguće veštačkim uticajem, odnosno unosom reagensa sprečiti i suzbiti padanje grada na tlo, zbog čega je bitno jednostavno i solidarno urediti odbranu, pošto delovanje iznad određenog područja po pravilo nije moguće zaštiti baš to područje već se štiti komšijsko područje na kojem će uskoro naići oblak,a o tome ću kasnije govoriti vezano za opštinu Sombor. Zakon o protivgradnoj zaštiti je ukinut 1992. godine i to na predlog Vlade Radovana Božovića, uz jedno obrazloženje da je anakton i da ga treba doneti u savremenijem obliku. Organizacija RHMZ odbrana od grada bila je od 1967. do 2011. godine kada postoje protivgradne zaštite prelaze u MUP, prelaze u Sektor za vanredne situacije, prelaze zaposleni, oprema, radarski centri, dok strelci i protivgradne stanice ostaju u RHZM, ali pri tome se ne prenosi nedostatak i nedovoljna količina protivgradnih raketa zbog kojih restriktivno budžetsko finansiranje je ublaženo već je povećano poslednjih godina, zaštita se sprovodila najviše polovinom metodoloških, neophodnih raketa. Što se tiče Zakona o odbrani od grada, znamo da osiguravajuća kuća uplaćuje deset posto, ali postoji više modusa da se sredstava povećavaju, a da se budžet na taj način rastereti. Jedno je već pomenuto zakonodavstvo, Zakon o podsticaju u poljoprivredi i ruralnom razvoju, a drugo je u svakom slučaju da se u svakoj opštini od parcela, odnosno od zemlje koja se uzima u zakup izdvoji samo jedan evro. U Somborskoj opštini postoji sto hiljada hektara. Znači, to je sto hiljada evra, za to se mogu uzeti rakete i da se spasi imovina. Što se tiče budžeta. U budžetu za 2015. godinu RHMZ je imao sredstava uopšte, da bi tek 14. maja 2015. godine bilo odobreno 80 miliona dinara za ovu namenu, s tim što je 2014. godine bilo 135 miliona, što su značajna sredstva. Razlika je značajna. Treba istaći da je honorar strelaca sada dve hiljade 400 dinara. A 2009. godine do 2014. godine on je bio četiri hiljade dinara. Shodno tome planirano od honorara od 1.612 protivgradnih stanica sada je aktivno samo 1.361. Rekao bih par reči o svom gradu Somboru iz koga dolazim. Grad Sombor se prostire na 17 katastarskih naselja ukupne površine 117 hiljada 722 hektara. Od ukupne površine teritorije grada Sombora, 91% ili 156 hektara, čime poljoprivredno zemljište predstavlja značajan potencijal za intenziviranje poljoprivredne proizvodnje čime spada u red katastarskih opština sa najvećim teritorijalnim, u aktuelnoj pokrajini Vojvodine. Zbog velike površine pod poljoprivrednim zemljištem i nestabilnim vremenskih prilikama, pogotovo čestih gradonosnih kiša, velika je potreba za angažovanjem protivgradne odbrane. Angažovanje opreme i logistike obezbeđuje RHMZ, a radarski centar se nalazi u Bajši. Radarski centar u Bajši je dva puta tokom juna meseca vršio, ispaljivao svoje rakete, a za potrebe grada Sombora aktivne su trenutno 22 protivgradne stanice sa 44 angažovnih strelaca sa po meni nedovoljnim brojem raketa, oko 12 po stanici za zaštitu od useva. Ugovor sa protivgradnim strelcima, po informacijama iz radarskih centra Bajša, su potpisani u periodu od 15. maja do 15. oktobra. U toku sezone 2015. godine, protivgradna zaštita na području grada Sombora je po nalogu RHMZ dejstvovala 9. juna sa 16ispaljenih raketa i 10. juna sa 27 ispaljenih raketa. Pojava grada zabeležena je 9. juna u reonu naselje Nenadić-Bezdan, pri čemu je oblak koji je tada došao bio debljine 16 km. i dužine 12 km. Nakon ispaljenih raketa on je podeljen na tri dela tako da nije izazvana veća materijalna šteta. Zbog povećanja efikasnosti motivacije strelaca grad Sombor je učestvovao u opremanju protivgradnih stanica i strelaca sa opremom, znači, kupljeni su raketni lanseri, baterije za motorole itd. Nabavkom dodatnih protivgradnih raketa i pogotovo u dodatnom finansiranju zarada strelaca angažovanih po ugovoru, rekli smo da je 2400 dinara po strelcu koji su dobijali u celom regionu Srbije, a sezona 2014. godine, za sufinansiranja angažovanje protivgradnih strelaca grad Sombor je obezbedio tri miliona dinara, što se prema nacrtu Zakona odbrane od grada, član 9. i 15. kojim se predviđa da organi i jedinice lokalne samouprave u okviru svojih nadležnosti u oblasti odbrane od grada za područje lokalne samouprave finansiraju angažovane protivgradne strelce i odnosi u budžetu grada Sombora za 2015. godinu na poziciji budžeta koji glasi protivgradna zaštita, obezbeđena su sredstva od 3,5 miliona dinara, predviđenih za angažovanje protivgradnih strelaca. Ovo može biti veliki podsticaj i za ostale lokalne samouprave da isto to urade. Javnim nabavkama od strane grada Sombora 2014. godine, nabavljeno je 50 protivgradnih raketa koje su isporučene protivgradnim stanicama i još 50 koje su na lageru u „Trajalhem“ Kruševac, koje su se pokazale kao najefikasnije, a od koga su kupljene i spremne su za isporuku za 2015. godinu, planom javnih nabavki Odeljenje za poljopirivredu i ruralni razvoj u svom finansijskom planu predvideo je još tri miliona dinara za nabavku oko 100 protivgradnih raketa. Ja bih samo još rekao jednu rečenicu, predloženim zakonskim rešenjem protivgradna zaštita, vraća se u okvire struke, znači u RHMZ koji jedino ima odgovarajući stručni kadar, i jedinstveno svetsko rešenje bi bilo u okivru MUP-a, ali nadzor nad odbranom od grada imalo bi Ministarstvo poljoprivrede, što je i logično, pošto je i sistem odbrane od grada projektovan i izgrađen za zaštitu poljoprivrednih useva i plodova. U danu za glasanje ja i SNS ćemo glasati za ovaj zakon. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Babić. Pošto gospođa Todorović nije u sali, gospođa Papuga, Aleksandar Senić nije tu. Gospodine Martinoviću da li ćete da govorite? (Ne.) Hvala. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog načelnog pretresa pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa, ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? (Ne.) -+Hvala. Saglasno članu 98. stav 4. Poslovnika, zaključujem zajednički načelni pretres o predlozima zakona iz tačaka 1. i 2. i 3. tačke dnevnog reda. Zahvaljujem. Nastavak sutra u 10,00 časova.