Poštovana predsednice Narodne skupštine, uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama se nalazi Predlog zakona o ministarstvima i želim da kažem da je ustavno utemeljenje za donošenje ovog zakona sadržano u odredbi člana 97. stav 1. tačka 16. Ustava Republike Srbije, a po kojoj odredbi Republika Srbija uređuje organizaciju, nadležnost i rad državnih organa. Predlagač zakona legitimisan je odredbom člana 107. Ustava Republike Srbije. Dalje, članom 136. Ustava Republike Srbije propisano je da je državna uprava samostalna, vezana Ustavom i zakonom i da za svoj rad odgovara Vladi Republike Srbije. Poslove državne uprave obavljaju ministarstva i drugi organi državne uprave određeni zakonom. Poslovi državne uprave i broj ministarstava određuje se zakonom, a unutrašnje uređenje ministarstva i drugih organa državne uprave i organizaciju propisuje Vlada Republike Srbije. Sledom iznetog, ustavnih i formalno-pravnih osnova, pred nama se nalazi Predlog zakona o ministarstvima, jedan sektorski zakon kojim se obrazuju ministarstva i posebne organizacije, utvrđuje se njihov delokrug, odnosno definišu poslovi državne uprave za svaki od resora, kao i stručni poslovi koje obavljaju posebne organizacije. U glavi V Predloga zakona sadržane su odredbe koja ministarstva nastavljaju rad u skladu sa delokrugom koji je utvrđen ovim predlogom zakona, zatim ministarstva koja nastavljaju rad u skladu sa novim delokrugom, ali pod drugačijim nazivom. Član 45. Predloga zakona propisuje da rade prema položaju i delokrugu Ministarstvo životne sredine i prostornog planiranja, Ministarstvo za nacionalni investicioni plan, Ministarstvo za ljudska i manjinska prava i Uprava za rodnu ravnopravnost. U članu 46. propisano je koja ministarstva i posebne organizacije prestaju sa radom, a u daljem toku rasprave to ćemo detaljnije analizirati. Članovi 47 - 50. su pravno-tehničkog karaktera i odnose se na preuzimanje prava, obaveza, predmeta, opreme, arhive zaposlenih i postavljenih lica iz, tako da kažem, ukinutih ministarstava, uprava i agencija. Predlagač smatra da postoji osnov propisan članom 196. stav 4. Ustava Republike Srbije, odnosno da postoje naročito opravdani razlozi da zakon stupi na snagu danom objavljivanja u "Službenom glasniku Republike Srbije". U materijalu koji ste dobili dato je samo neko obrazloženje i osnova za primenu ove norme. Želim još da kažem da se razlozi za stupanje na snagu danom objavljivanja nalaze i u sledećem: započeti procesi evropskih integracija, implementacija međunarodnih ugovora, realizacija strateških ugovora sa "Fijatom", pitanje koncesionog ugovora sa "Alpina Porom" za put Horgoš-Požega, konstituisanje organa lokalnih samouprava, konstituisanje organa AP Vojvodine. Dalje, potreba za daljom diplomatskom ofanzivom koja se tiče Kosova i Metohije, položaja Srba u našoj južnoj pokrajini itd, da ne nabrajam, a posebno da naglasim imperativ tzv. bele šengenske liste, odnosno stavljanja građana Srbije u bezvizni režim, isticanje statusa kandidata za prijem Republike Srbije u EU, impliciraju jednu važnu potrebu za promptno konstituisanje državne uprave koja je, kao što znamo, deo egzekutive, odnosno deo izvršne vlasti. Ovo ističem naročito u kontekstu činjenice da dosadašnja Vlada Republike Srbije nema više ni ustavni, ni zakonski, a ni tehnički kapacitet, a time i ministarstva kao organi državne uprave. Iz ovih razloga, ovaj predlog zakona donosi se po hitnom postupku, prema stanovištu predlagača. Dame i gospodo narodni poslanici, ovim zakonom obrazuju se, kao što ste videli, 24 ministarstva umesto dosadašnjih 22 ministarstva koja je predviđao dosadašnji zakon. Nema potrebe da nabrajam, odnosno da čitam tekst člana 2. Zakona o ministarstvima, ali ću da apostrofiram da su nova ministarstva: ministarstvo za ljudska i manjinska prava, ministarstvo za nacionalni investicioni plan, a određena ministarstva pod drugim nazivom, pod drugim delokrugom i nadležnostima nastavljaju rad, dok su neke ukinuta. Što se tiče Ministarstva spoljnih poslova, novina u ovom Predlogu zakona jeste da je informisanje iseljenika državljana Republike Srbije u inostranstvu, o politici Republike Srbije, sada u delokrugu Ministarstva za dijasporu i ovo rešenje smatramo celishodnijim, s obzirom na veliki broj naših iseljenika u zemljama zapadne Evrope i u prekookeanskim zemljama. Ministarstvo odbrane regulisano je članom 4, odnosno opis, delokrug poslova koje obavlja ovo ministarstvo je u ovom članu. Želim da kažem da je Predlog zakona terminološki uskladio odredbe o delokrugu ovog ministarstva sa Ustavom, Zakonom o odbrani, Zakonom o vojsci, Strategijom odbrane Republike Srbije i, što je jedan od kvaliteta, precizno definiše sistem civilne zaštite, odnosno nadležnost ovog ministarstva u ovom važnom sektoru Ministarstva odbrane. Što se tiče organa uprave u okviru Ministarstva odbrane, zadržana su rešenja iz postojećeg zakona, tako da će i dalje egzistirati Inspektorat odbrane, kao organ uprave u sastavu Ministarstva, koji će obavljati inspekcijske poslove, kao i Vojna služba bezbednosti i Vojnoobaveštajna služba, kao organi uprave u sastavu Ministarstva odbrane, i koji će, kao što je to definisano matičnim zakonima, obavljati poslove bezbednosti značajne za odbranu koji su određeni ovim zakonima i drugim propisima. Želim da kažem i za novinu, da Centar za razminiranje, to ćemo videti u daljim odredbama ovog zakona, ostaje u nadzoru Ministarstva odbrane. Rešenja koja su predložena u članu 5. odnose se na Ministarstvo unutrašnjih poslova, a prate zakonodavni kontinuitet koji smo imali i u prethodnom i u ranijim zakonima. Apostrofiraću samo neke od ključnih ovlašćenja i delokruga ovog ministarstva. To su zaštita života, lične i imovinske bezbednosti građana, sprečavanje i otkrivanje krivičnih dela, pronalažanje i hvatanje učinilaca krivičnih dela, održavanje javnog reda i mira, obezbeđenje zborova, obezbeđenje ličnosti, objekata, bezbednost državne granice, JMBG, državljanstvo, prebivalište, boravište građana, lične karte, putne isprave i naročito oblike, realizaciju i afirmaciju oblika međunarodne saradnje u oblasti unutrašnjih poslova, uključujući i readmisiju, ilegalne migracije, azil itd. Nadležnosti Ministarstva finansija regulisane su članom 6. I ovo, kao i prethodno ministarstvo koje sam obrazložio, zadržalo je onaj delokrug ovlašćenja koje je imalo i po postojećem Zakonu o ministarstvima. To su poslovi državne uprave koji se odnose na budžet, na politiku poreza, taksi, drugih javnih prihoda, javnih nabavki, deviznog sistema i kreditni odnosi sa inostranstvom, sistem finansijskih odnosa sa inostranstvom, carinski sistem, osnove sistema doprinosa za socijalno osiguranje, kreditno-monetarni i bankarski sistem, sistem osiguranja imovine i lica, korišćenje donacija evropskih fondova i drugih oblika pomoći iz inostranstva, kao i sistem plaćanja i platni promet, hartije od vrednosti i tržište kapitala, sistem računovodstva i revizije. U nadležnosti odnosno u delokrugu rada ovog ministarstva, kao organa državne uprave, jeste i zaštita imovine Republike Srbije u inostranstvu, eksproprijacija svojinsko-pravnih i drugi stvarno-pravni odnosi, kao i nadležnosti u sprečavanju pranja novca, igrama na sreću, budžetskoj kontroli i reviziji, reviziji direktnih i indirektnih korisnika sredstava budžeta. U okviru ovog ministarstva egzistira Uprava carina, kao organ uprave koji obavlja poslove državne uprave i stručne poslove u okviru ovog ministarstva. Što se tiče Ministarstva pravde, kao jednog od izuzetno važnih resora, naročito za Srbiju kao zemlju u tranziciji i zemlju u kojoj je potrebno hitno harmonizovati propise Srbije sa propisima EU, ovo ministarstvo zadržalo je dosadašnji delokrug nadležnosti. Istaći ću samo neke novine koje predviđa ovaj Predlog zakona, a to su - pravosudni ispit, veštačenje, kao i sprovođenje programa zaštite učesnika u krivičnom postupku. Ministarstvo poljoprivrede, vodoprivrede i šumarstva regulisano je članom 8. Predloga zakona i želim da istaknem da je jedan od kvaliteta ovog zakona racionalizacija ovog ministarstva. U okviru ovog ministarstva ostaje samo Republička direkcija za vode, kao organ uprave koji obavlja određene stručne poslove za ova ministarstva. I dalje smo zadržali nadležnosti ovog ministarstva, izuzetno važnog, s obzirom na značaj poljoprivrede kao naše strateške privredne delatnosti. To su strategija i politika razvoja poljoprivrede, prehrambeno-industrijski sistem zaštite prirodnih resursa, utvrđivanje bilansa poljoprivredno-prehrambenih proizvoda, sistema robnih rezervi. Ono što je posebno važno, to je ruralni razvoj. Podsetiću da su doneta i određena planska i akciona dokumenta oko strategije ne samo poljoprivrednog nego i ruralnog razvoja, i implementaciju ove strategije sprovodiće državni organi, na prvom mestu Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede. Takođe, u nadležnosti ovog ministarstva zadržana su rešenja koja se odnose na unapređenja zdravlja i dobrobiti životinja, sprečavanje i iskorenjivanje zaraznih bolesti, bolesti koje se sa životinje mogu preneti na ljude, veterinarska i sanitarna kontrola itd. Po difoltu tu je, naravno, i zaštita bilja od zaraznih bolesti i druge nadležnosti koje je ovo ministarstvo i do sada imalo. Ministarstvo ekonomije i regionalnog razvoja regulisano je članom 9. Predloga zakona i poslovi državne uprave koje će obavljati ovo ministarstvo odnose se na privredu i privredni razvoj, položaj privrednih društava i drugih oblika poslovanja, poslovno i finansijsko restruktuiranje privrednih društava, privatizaciju, stečaj, podsticanje razvoja privrede, predlaganje mera ekonomske politike za razvoj malih i srednjih preduzeća, što će u narednom periodu biti od izuzetnog značaja. Takođe, poslovi državne uprave koji se odnose na regionalni razvoj: usmeravanja aktivnosti koje podstiču regionalni razvoj, izgradnja poslovene i komunalne infrastrukture, predlaganje razvojnih projekata iz oblasti regionalnog razvoja i projekata od interesa za Republiku Srbiju, kao i vrednovanje razvojnih projekata. Ono što je važan delokrug rada ovog ministarstva jeste podsticanje međuopštinske, međuregionalne, međugranične i međunarodne saradnje u oblastima i delokrugu ovog ministarstva. Unapređenje ekonomskih odnosa sa inostranstvom je od izuzetne važnosti i to je ostalo u delokrugu ovog ministarstva, kao i harmonizacija spoljnotrgovinskih propisa sa EU i Svetskom trgovinskom organizacijom, kao i drugim multilateralnim institucijama i organizacijama. Ministarstvo ekonomije i regionalnog razvoja obavljaće i poslove državne uprave koji se odnose na strategiju i politiku razvoja turizma, kao jedne od grana privrede koja ima perspektivu u Republici Srbiji, pa je potrebno doneti još niz sektorskih i sistemskih zakona, kao i drugih planskih dokumenata. U delokrugu ovog ministarstva ostaće i zapošljavanje u zemlji i inostranstvu, upućivanje nezaposlenih građana na rad u inostranstvo, zapošljavanje osoba sa invaliditetom i drugih lica koja se teže zapošljavaju, višak zaposlenih, ostvarivanje prava po osnovu osiguranja za slučaj nezaposlenosti itd. Poseban organ uprave u okviru ovog ministarstva jeste Direkcija za mere i dragocene metale. Članom 10. Predloga zakona regulisani su poslovi državne uprave koje obavlja Ministarstvo rudarstva i energetike, i tu smo zadržali rešenja iz postojećeg zakona. Ministarstvo za infrastrukturu takođe je jedno od važnijih ministarstava, važnih resora, obavljaće poslove državne uprave u oblasti realizacije projekata i izgradnje saobraćajnih infrastruktura, unutrašnjeg i međunarodnog prevoza, uređenje i bezbednost tehničko-tehnološkog sistema saobraćaja, kao i obligaciono-pravne i svojinskopravne odnose i poslove inspekcijskog nadzora, izuzev nadzora u oblasti vazdušnog saobraćaja. Ono što je novina, to je homologacija vozila, opreme i delova vozila, a što nam je veoma važno zbog standardizacije u ovoj oblasti prometa. Poslove prostornog planiranja, urbanizma, građevinskog zemljišta i geodezije, koji su bili u delokrugu Ministarstva za infrastrukturu, kako je regulisano postojećim zakonom, preuzima drugo ministarstvo, i to ćemo apsolvirati u daljoj analizi ovog predloga zakona. Ministarstvo za državnu upravu i lokalnu samoupravu je organ državne uprave i njegove nadležnosti i poslovi su regulisani članom 12. Predloga ovog zakona. To su dakle poslovi koji se odnose na Zaštitnika građana, izbore za republičke organe, što je novina, i radne odnose u državnim organima. Dakle, ovde imamo jednu novinu, to su izbori za republičke organe, što je preneto iz drugog organa - Republičkog sekretarijata. Novina u delokrugu rada Ministarstva za državnu upravu i lokalnu samoupravu jeste i pitanje položaja pripadnika nacionalne manjine i nacionalnih saveta nacionalnih manjina, koje će sada biti u novom ministarstvu. Znamo da je ova oblast do sada bila u Ministarstvu za državnu upravu i lokalnu samoupravu. Ministarstvo trgovine i usluga u članu 13. Predloga ovog zakona, zadržana su dosadašnja rešenja koja se odnose na delokrug, odnosno poslove koje će obavljati ovo ministarstvo. Tu bih samo istakao da u okviru ovog ministarstva postoji Republička direkcija za robne rezerve kao organ uprave u sastavu ovog ministarstva. Ministarstvo za nauku i tehnološki razvoj je ministarstvo koje je preuzelo deo nadležnosti. Praktično smo zadržali određeni korpus rešenja iz postojećeg zakona, pri čemu ima izvesnih novina, a sve usklađeno sa strategijom razvoja Srbije sa aspekta nauke i tehnološkog razvoja. Očekujemo da će poslovi koje obavlja ovo ministarstvo obezbediti stvaranje uslova za brži privredni razvoj, za funkciju nauke i tehnologije u službi jednog brzog i dinamičnog privrednog razvoja i svrstavanje Srbije u red postindustrijskih društava. Novina u Ministarstvu prosvete, član 15. Predloga zakona, jeste jedna odredba koja se odnosi na nadležnost ovog ministarstva i praktično se odnosi na učešće u izgradnji, opremanju i održavanju objekata predškolskog, osnovnog, srednjeg, višeg i visokog obrazovanja, i učeničkog standarda od interesa za Republiku Srbiju. Smatrali smo da je ovo celishodno rešenje i da se ova nadležnost, odnosno delokrug ovih poslova inkorporira u Ministarstvo prosvete. Sva ona ovlašćenja odnosno delokrug koje je imalo ministarstvo prema važećem zakonu sadržana su i u ovom predlogu zakona. Ministarstvo omladine i sporta, član 16. Predloga zakona, zadržava deo postojećih rešenja u pogledu poslova državne uprave koje će voditi ovo ministarstvo. Želim da istaknem jednu novu odredbu, jedan novi kvalitet u nadležnostima Ministarstva omladine i sporta, to je i praćenje i procena mesta i uloge mladih u Republici Srbiji, stvaranje uslova za osnivanje i rad nacionalnih i regionalnih kancelarija za mlade, podsticanje razvoja omladinske politike rada kancelarije za mlade na lokalnom nivou, kao i druge poslove određene zakonom. Praktično ovo je implementacija i razrada strategije razvoja za mlade i drugih planskih i akcionih dokumenata naše države. Razrađene su i određene odredbe u okviru poslova Ministarstva omladine i sporta koje se odnose na razvoj, unapređenje sporta i fizičke kulture u Republici Srbiji. To su pre svega sprovođenje nacionalne politike u oblasti sporta i nacionalne strategije razvoja sporta, upravni i stručni nadzor u oblasti sporta, realizacija i sprovođenje akcionih planova i programa koji doprinose razvoju sporta u Republici Srbiji, učešće u izgradnji i opremanju, održavanju sportskih objekata i sportske infrastrukture od interesa za Republiku Srbiju, kao i razvoj i ostvarivanje međunarodnih saradnji u oblasti sporta. Poslovi državne uprave, koje će obavljati Ministarstvo zdravlja, ne razlikuju se od rešenja koja su sadržana u prethodnom zakonu. To su dakle izuzetno važna pitanja, pre svega za stanovništvo i za građane Srbije u oblasti zdravstvenog osiguranja, očuvanja i unapređenja zdravlja, stručnog usavršavanja i specijalizacije zdravstvenih radnika, kao i poslova zdravstvene inspekcije. Takođe, u delokrugu ovog ministarstva su stvaranje uslova za uzimanje i presađivanje delova ljudskog tela, proizvodnja i promet lekova, medicinskih sredstava, kao i poslovi koje je ovo ministarstvo i ranije obavljalo u oblastima javnog snabdevanja stanovništva higijenski ispravnom vodom za piće i drugim oblastima određenim zakonom. Naravno, u delokrugu ovog ministarstva su i poslovi nadzora u raznim sektorima. Ministarstvo za telekomunikacije i informaciono društvo prati, da tako kažem, intenciju strategije razvoja Srbije kao informacionog društva, prati jednu ustavnu nit u ovoj oblasti, i delokrug i nadležnost ovog ministarstva upravo će biti razrada ustavnih, zakonskih principa, razrada ove strategije i stvaranje uslova za Republiku Srbiju kao jedno razvijeno postindustrijsko informaciono društvo u svim oblastima, od prosvete, tehnologije, nauke, privrede itd. Članom 19. Predloga zakona propisani su državni poslovi, poslovi državne uprave koji se odnose na sistem oblasti radnih odnosa i prava iz rada u svim oblicima, izuzev rada u državnim organima, koji se nalazi u resoru Ministarstva za državnu upravu i lokalnu samoupravu. Takođe, u delokrugu ovog ministarstva su i zarade i ostala primanja iz radnog odnosa, plate u javnom sektoru, izuzev u državnim organima. Bezbednost i zdravlje na radu je takođe jedna od nadležnosti koja je zadržana iz postojećeg zakona. Ono što je važno navesti za delokrug rada ovog ministarstva jesu oblasti u kojima ono deluje, a to su između ostalih sindikalno organizovanje i štrajk. Mislim da je ovo potrebno apostrofirati kao jedan od procesa koji predstoji našem društvu i potrebe za jednim novim političkim društvenim dogovorom, jednim konsenzusom između Unije poslodavaca i sindikata. Očekujem da ovo ministarstvo, u okviru ovih nadležnosti koje će mu Narodna skupština ovim zakonom dati, radi upravo na implementaciji takvog jednog, slobodno mogu reći, istorijskog dogovora, koji će rezultirati jednom odgovornom socijalnom politikom i znatno kvalitetnijim položajem zaposlenih, bilo da se radi o zaposlenima u privrednim društvima, bilo da se radi o zaposlenima u drugim sektorima. Novina koja se odnosi na nadležnosti odnosno delokrug ovog ministarstva, a koju predviđa ovaj predlog zakona, jeste saradnja sa međunarodnim organizacijama u oblasti rada i zapošljavanja, međunarodne konvencije u oblasti rada, bezbednosti i zdravlja na radu i, ono što je posebno važno, to želim da istaknem, antidiskriminaciona politika, sistem socijalne zaštite, sistem porodično-pravne zaštite, braka i ravnopravnost polova, kao i populaciona politika. Novina, a mislimo time i jedan novi kvalitet ovog predloga zakona jeste formiranje uprave za rodnu ravnopravnost u okviru ovog ministarstva, koja će obavljati stručne poslove i poslove državne uprave, a koji se odnose pre svega na implementaciju nacionalne strategije za poboljšanje položaja žena i unapređenje rodne ravnopravnosti. Mentalitetski sklop, da kažem, našeg društva i našeg sistema nalaže izvesne promene i izlazak iz jednog tradicionalnog društva u odnosu na percepciju položaja žena u našem društvu od porodice, zapošljavanja, do učešća žena u javnom životu. I očekujemo i smatramo, uostalom to je i obaveza ovog ministarstva, odnosno uprave za rodnu ravnopravnost, poboljšanje praktično položaja žena i promocija rodne ravnopravnosti, kao i politike jednakih mogućnosti, koja je, podsetiću vas, ustavna kategorija. U svome radu Uprava za rodnu ravnopravnost sprovodiće preporuke Komiteta Ujedinjenih nacija o eliminaciji diskriminacije žena, kao i druge poslove u skladu sa zakonom. U okviru ovog ministarstva egzistira Inspektorat za rad, kao organ uprave koji obavlja stručne inspekcijske poslove u ovoj oblasti Ono što je novina u ovom predlogu zakona to je Ministarstvo životne sredine i prostornog planiranja. Znamo da smo imali Ministarstvo ekologije prema postojećem zakonu. Samo ukratko da iznesem koji su to poslovi državne uprave koje obavlja ovo ministarstvo, najrelevantnije i najbitnije oblasti su: oblasti prostornog planiranja i urbanizam, utvrđivanje uslova za izgradnju objekata, utvrđivanje stambenih odnosa i stambenog poslovanja, građevinarstvo, građevinsko zemljište, komunalne infrastrukture, komunalne delatnosti, poslovi inženjerske geodezije, inspekcijski nadzor u oblasti urbanizma i građevine i komunalne infrastrukture, kao i drugi poslovi određeni zakonom. Ono što je važno reći za Ministarstvo životne sredine i prostornog planiranja u smislu njegovog delokruga jesu poslovi u oblasti osnovnih geoloških istraživanja koja se odnose održivo korišćenje resursa, naročito imajući u vidu činjenicu da je glavni problem ne samo našeg kontinenta, nego i planetarni problem, problem prirodnih resursa i problem energije, i u tom smislu ovo ministarstvo imaće značajnu ulogu na održavanju i korišćenju prirodnih resursa, između ostalog i obezbeđivanje materijalnih uslova. Održiv razvoj je jedna komponenta koja je neizbežna i nužna, i upravo će u prostornom planiranju i životnoj sredini ona biti kohezija ova dva sistema i unapređenja životne sredine. Sve ono što podrazumeva ova sintagma i ova pravna kategorija jeste nešto što razrađuje ovaj član 20. kada govori o nadležnosti ministarstva. U okviru ovog ministarstva postoji Agencija za zaštitu životne sredine kao organ uprave, koji obavlja poslove državne uprave koji se odnose na razvoj, usklađivanje i vođenje nacionalnog informacionog sistema zaštite životne sredine. Naglasiću samo još jednu od nadležnosti, a to je saradnja sa Evropskom agencijom za zaštitu životne sredine i Evropskom mrežom za informacije i posmatranje, kao i druge poslove određene zakonom. Podsetiću da je Narodna skupština 2007. godine usvojila Zakon o ratifikaciji Kjoto protokola, jednog strateškog dokumenta planetarnog značaja, i da rešenja koja su sadržana u tom protokolu, u toj konvenciji, jesu materija koju će u svakom slučaju na prvom mestu implementirati i sprovoditi ovo ministarstvo. Članom 21. Predloga zakona određeni su poslovi državne uprave koje će obavljati Ministarstvo kulture. Istakao bih samo neke od tih poslova, odnosno nadležnosti, a to su pre svega obezbeđivanje materijalne osnove za delatnost kulture, zaštitu kulturnih dobara, bibliotečku, izdavačku, kinematografičku, muzičko-scensku delatnost. Ono što je posebno važno to su zadužbine, fondacije i fondovi, kao i sistem javnog informisanja, praćenje sprovođenja zakona u oblasti javnog informisanja itd. U nadležnosti ovog resora ostaje zaštita kulturne baštine, kulturnog stvaralaštva i informisanja na jeziku i pismu pripadnika srpskog naroda u regionu, kao i osnivanje i razvoj kulturno-informativnih centara u inostranstvu. Imamo ministarstvo koje predviđa ovaj zakon, novo u odnosu na postojeći zakon, a to je Ministarstvo za NIP. Znamo da smo do sada imali u Vladi ministra bez portfelja, koji je bio zadužen za NIP. Strateški projekti koji se nalaze pred nama i oni projekti koji su započeti i oni koji treba da se započnu i da se završe, spomenuću samo neke od tih strateških projekata, a to su Koridor 10, Koridor sedam, važni infrastrukturni projekti u prestonici, kao i ostali projekti od nacionalnog značaja, predstavljaju deo posla kojim će se baviti Ministarstvo za NIP. Ono što je specifikum ovog ministarstva, ono je tako struktuirano, odnosno delokrug i nadležnosti ovog ministarstva su tako struktuirane da je saradnja i interakcija sa svim ostalim ministarstvima nužna i neophodna i ona proizilazi iz definicije nadležnosti ovog ministarstva, počev od Ministarstva vera, Ministarstva prosvete, Ministarstva ekonomije i regionalnog razvoja, Ministarstva za KiM, svih ministarstava. Ovo ministarstvo za NIP će biti jedno od ministarstava koje će taj impuls razvoja Republike Srbije, razvoja lokalnih jedinica, razvoja autonomnih pokrajina obavljati. Članom 23. Predloga zakona organizuje se Ministarstvo za KiM, nama veoma važno ministarstvo. Ono što je novina u odnosu na rešenja koja postoje u prethodnom zakonu jeste da će ovo ministarstvo obavljati poslove državne uprave koji se odnose na sistem lokalne samouprave i telekomunikacija i ove odredbe preciznije definišu obnovu i zaštitu duhovnog i kulturnog nasleđa u našoj južnoj pokrajini. Naravno, one nadležnosti koje su postojale kao rešenje u prethodnom zakonu jeste i formulisanje predloga propisa kojima se obezbeđuje suštinska autonomija KiM i sprovođenje državne politike zaštite teritorijalnog integriteta Republike Srbije, saradnja sa civilnom i vojnom misijom UN na KiM, Unmika i Kfora, a na osnovu Rezolucije Saveta bezbednosti broj 1244. U članu 24. Ministarstvo vera, odnosno poslovi državne uprave koje će obavljati ovo ministarstvo prate praktično liniju i duh Ustava, odnosno ustavnih normi iz čl. 43, 44. i 48. Ustava Republike Srbije, koje se odnose na slobodu veroispovesti, verske zajednice itd. Ministarstvo za dijasporu smatramo da je potrebno da postoji u sistemu državne uprave, s obzirom na veliki broj pripadnika srpskog naroda koji živi u dijaspori, kako u zemljama Zapadne Evrope, tako i u prekookeanskim zemljama, i ne samo Srba, nego i pripadnika drugih naroda, odnosno državljana Republike Srbije. Novina koja se tiče poslova koje će obavljati ovo ministarstvo jeste informisanje iseljenika državljana Republike Srbije u inostranstvu o politici Republike Srbije, a koja je nadležnost prethodno bila u okviru Ministarstva spoljnih poslova. Našli smo da je celishodnije, primerenije i praktičnije da ovaj delokrug bude u nadležnosti Ministarstva za dijasporu. Ministarstvo za ljudska i manjinska prava je novo ministarstvo, od izuzetnog značaja za implementaciju ustavnih principa, ustavnih normi, svih onih dokumenata koje je Republika Srbija potpisala i koji se tiču korpusa ljudskih i manjinskih prava, i na kojima se praktično i temelji evropska civilizacija. O značaju ovog ministarstva ne moram posebno govoriti, ali ću da podsetim da Ustav Republike Srbije, u članovima od 75. do 81. reguliše principe, načela i zaštitu ljudskih i manjinskih prava. Ono što je jedna tehnička novina, a tiče se ovog ministarstva jeste da je vođenje registra nacionalnih saveta nacionalnih manjina, izbor nacionalnih saveta nacionalnih manjina sada u ovom ministarstvu, a ranije je bilo u Ministarstvu za državnu upravu i lokalnu samoupravu. Ono što je kvalitet ovog zakona, ali uopšte jedan kontinuitet u zakonima koji uređuju ministarstva jeste poglavlje poslova zajedničkih za sva ministarstva, a odnosi se na međunarodnu saradnju, zaključivanje i primenu međunarodnih ugovora i pripremu, usvajanje, odnosno predlaganje tehničkih propisa. U okviru zaključivanja i primene međunarodnih ugovora, sva ministarstva predlažu pokretanje postupka za vođenje pregovora i zaključivanje međunarodnih ugovora s drugim državama i međunarodnim organizacijama, kao i primenjivanje ratifikovanih međunarodnih ugovora i zaključivanje administrativnih ugovora. Poslovi koji su zajednički za sva ministarstva, ovo želim posebno da naglasim, jeste da sva ministarstva u okviru svog delokruga ostvaruju međunarodnu saradnju, staraju se o njenom unapređenju i obezbeđuju usklađivanje propisa Republike Srbije sa pravom EU. Glava četiri ovog zakona odnosi se na posebne organizacije kao organe državne uprave. Vidimo da ovih posebnih organizacija ima 13, u dosadašnjem zakonu bilo ih je 14. Agencija za razvoj infrastrukture lokalne samouprave sada je pripojena Ministarstvu za nacionalni investicioni plan, tako da postoji 13 posebnih organizacija. Određena rešenja koja su postojala u starom zakonu, postojećem zakonu, zadržana su i u ovom predlogu zakona. Samo ću ukratko da kažem što se tiče Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo da su propisi koji se odnose na radne odnose u državnim organima i izbore za republičke organe su u delokrugu Ministarstva za državnu upravu i lokalnu samoupravu, a do sada su bila u ingerenciji Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo. Republički zavod za razvoj ima redukciju delokruga svojih poslova i oni su preneti u određena ministarstva. Ovde imamo Republički zavod za statistiku, Republički hidrometeorološki zavod, Republički geodetski zavod, kod koga je novina da nadzor nad radom Republičkog geodetskog zavoda vrši Ministarstvo životne sredine i prostornog planiranja, a ne Ministarstvo infrastrukture, kako je bilo u postojećem zakonu. Od posebnih organizacija ovaj zakon predviđa Republičku direkciju za imovinu Republike Srbije, Republički zavod za informatiku i internet, kao i Agenciju za strana ulaganja i promociju izvoza. Ukratko ću se zadržati na ovoj poslednjoj agenciji. S obzirom na značaj delokruga ove posebne organizacije, a posebno imajući u vidu potrebu razvoja Srbije u kontekstu jednog investicionog zamaha stranih ulaganja, obezbeđivanja uslova za strana ulaganja, stručnu pomoć privrednim društvima i kompanijama koje nameravaju da ulažu u Srbiju, ovaj delokrug poslova sigurno ide u pravcu smanjenja spoljnotrgovinskog deficita, koji je jedan od osnovnih problema naše makroekonomske politike. U okviru posebnih organizacija postoji Centar za razminiranje. Nad njim nadzor vrši Ministarstvo odbrane i Centar za razminiranje ima svojstvo pravnog lica. Tu su Zavod za intelektualnu svojinu, Direkcija za unutrašnje plovne puteve "Plovput", Geomagnetni zavod i Zavod za socijalno osiguranje. Dame i gospodo narodni poslanici, mi kao članovi Narodne skupštine, kao najvišeg predstavničkog tela i nosioca ustavotvorne i zakonodavne vlasti, dakle mi koji predstavljamo građane Republike Srbije i odgovorni smo za kreiranje zakonskog ambijenta, izbor i kontrolu izvršne vlasti, polazeći od činjenica da ministarstva kao deo egzekutive, odnosno izvršne vlasti, najneposrednije primenjuju i ustavne norme, i sprovode i implementiraju zakone, smatram za potrebno da vas pozovem da glasamo o ovom važnom zakonu, koji po meni predstavlja jedan kvalitetan i optimalan normativni okvir za uređenje državne uprave u funkciji, pre svega, građana Republike Srbije. Trenutak u kojem se nalaze naša država i društvo, a naročito izazovi koji su pred nama, determinišu upravo ovakvo struktuiranje organa državne uprave kako je predloženo ovim zakonom. Mi se kao država i društvo nalazimo u finalnoj fazi procesa tranzicije, kada moramo učvrstiti Srbiju kao pravnu državu, učvrstiti princip vladavine prava, stvoriti društvo jednakih šansi za sve, državu koja će se dinamično razvijati, pri čemu će taj razvoj biti ravnomeran. Moramo stvarati ekonomski i tehnološki kompatibilne sisteme sa sistemima zemalja srednje i zapadne Evrope. Ovaj predlog zakona, ovaj zakonski projekat po nama predstavlja funkcionalizaciju naših strateških ciljeva, u prvom planu i prvoj fazi ubrzanog priključivanja Srbije EU, pristupanju strukturnim fondovima EU, ratifikaciji Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, strateškog partnerstva Srbije sa Ruskom federacijom, naročito u energetskoj oblasti, odbrani našeg suvereniteta i teritorijalnog integriteta, borbi protiv kriminala i korupcije i sprovođenja strateških socijalnih programa i reformi. Želim da kažem, dame i gospodo narodni poslanici, da broj, struktura i delokrug ministarstava, kako je predviđeno ovim predlogom zakona, po nama je optimalan. Uspešnost jedne vlade ne meri se činjenicom da li imamo 15, pet, 26, 24 ili 23 ministarstva. Mera uspeha jedne vlasti jeste bilans te vlade, a to je rast bruto društvenog proizvoda, smanjenje inflacije, realan rast plata i penzija i uspostavljanje jedne liderske pozicije Srbije u regionu jugoistočne Evrope, a sve sa ciljem podizanja kvaliteta života naših građana na onu ravan kakav je kvalitet života u razvijenim evropskim društvima. Želim na kraju samo da kažem da ovaj zakon, u kontekstu i drugih zakona, i Zakona o Vladi, i Ustava Republike Srbije, nalaže jedan interaktivni odnos ovog visokog doma i Vlade i ministarstava, i da svi mi treba da predstavljamo jedan koherentan sistem u smislu ostvarivanja vlasti koju nam je dao Ustav. Očekujem da ćemo u toku rasprave o ovom predlogu zakona u načelu i rasprave u pojedinostima, dakle po amandmanima, doći do najkvalitetnijih mogućih rešenja.
Da li narodni poslanik Vlatko Ratković želi da iskoristi svoje pravo kao izvestilac Zakonodavnog odbora i Odbora za pravosuđe i upravu? (Ne.) Da li narodni poslanici Vjerica Radeta, koja je izdvojila mišljenje na sednici Zakonodavnog odbora i na sednici Odbora za pravosuđe i upravu, Gordana Pop-Lazić, Aleksandar Martinović i Nebojša Ranđelović, koji su izdvojili mišljenje na sednici Zakonodavnog odbora, i Judita Popović, koja je izdvojila mišljenje na sednici Odbora za pravosuđe i upravu, žele reč? Narodna poslanica Gordana Pop-Lazić.
Poštovane kolege poslanici, poslanici SRS koji rade u Zakonodavnom odboru osporili su hitnost Predloga ovoga zakona, polazeći pre svega od Poslovnika o radu našeg parlamenta, jer je on dovoljno jasan u kom slučaju može neki zakon da se po hitnom postupku nađe na dnevnom redu našeg zasedanja i radi javnosti to moram da pročitam, jer nisam mogla da pronađem u članu 161. ni jedan element koji se odnosi na Predlog ovog zakona. Po hitnom postupku može da se donese samo zakon kojim se uređuju pitanja i odnosi nastali usled okolnosti koje nisu mogle da se predvide. Dakle, ništa ovde u ovom zakonu nema što nije moglo da se predvidi, a nedonošenje zakona po hitnom postupku moglo bi da prouzrokuje štetne posledice po život i zdravlje ljudi. Zaista ne verujem da bi se iko razboleo ukoliko ovaj zakon ne bi danas bio na dnevnom redu ili ukoliko bi bio za nekoliko dana. Bezbednost zemlje, kao što znamo, u tom smislu nije ugrožena, doduše jeste, ali ovaj zakon sigurno neće doprineti, niti nova vlada tome da se to smanji, a rad organa i organizacija nije zaustavljen, Vlada čiji je mandat prestao i koja funkcioniše kao tehnička vlada, a u kojoj su neki ministri koji će biti i u narednoj vladi i te kako rade, donose odluke, imenuju članove upravnih odbora veoma važnih institucija i nismo primetili da ona ne funkcioniše. Mene je u stvari najviše iziritiralo to što prateći rad parlamenta i formiranje svih ovih vlada od 2000. naovamo - svi misle da sve počinje od njih. Nije dobro što je tako, jer je to jedan od razloga zbog čega ne idemo napred, nego tapkamo u mestu ili, nažalost, u mnogim segmentima društva idemo čak i unazad. U obrazloženju za donošenje zakona po hitnom postupku predlagač nam kaže da će se usvajanjem Predloga zakona o ministarstvima po hitnom postupku ubrzati rad na zaštiti ljudskih i manjinskih prava. Nekako iz toga može da se zaključi, odnosno da se donese pogrešan zaključak da zaista postoje udružena ljudska i manjinska prava u našoj zemlji, s tim što ako se misli na ljudska i manjinska prava Srba koja žive na Kosovu i Metohiji, to svakako jeste. Ali, to nisam mogla da vidim u onom delu zakona koji govori o Ministarstvu za ljudska i manjinska prava, tako da ne verujem da je predlagač mislio na ta ljudska prava i tih ljudi, nego aludirajući na mogućnost ili na već poremećene odnose između konstitutivnog naroda i nacionalnih manjina koje žive u našoj zemlji, a zaista ne mogu da se složim s tim da toga u Srbiji ima. Ima u delu Srbije, u našoj Autonomnoj pokrajini koja je pod okupacijom, ali u preostalom delu Srbije toga nema. Hitnost se traži iz razloga, navodno, da bi se dao impuls daljem razvoju prostornog planiranja i da bi se nastavio rad na projektima iz Nacionalnog investicionog plana. To nije ni bilo zaustavljeno. To je jedno potpuno nesuvislo obrazloženje, pogotovu što je prostorno planiranje, kao nešto što je veoma važno za svaku državu, stavljeno u nadležnost jednog ministarstva koje nema nikakvu kompatibilnost niti dodirnih tačaka sa prostornim planiranjem, ali nažalost neko je to tako sagledao, smatrajući verovatno da niti ekologija zaslužuje veći značaj u našoj zemlji, iako je bilo puno akcidenata, niti prostorno planiranje, jer je očigledno da mi u stvari ne znamo šta želimo u narednih pet, deset ili pedeset godina i da se sve odluke u ovoj državi donose ad hok ili od vlade do vlade. Mada je bilo kontinuiteta između ovih prethodnih vlada u mnogo čemu, mogli smo da primetimo i da osetimo i mi i obični građani - da neke vizije za budućnost prosto nema. Iskreno rečeno jedino što je istinito jeste da je neophodno da se formira nova vlada i da zbog toga mora da se donese ovaj zakon. S tim obrazloženjem mogla bih da se složim. (Predsedavajući: Govorili ste šest minuta.) Na strani 17, vezano za nadležnosti Ministarstva za ljudska i manjinska prava, u obrazloženju u vezi toga - šta je to što će to Ministarstvo raditi - piše između ostalog: "Izradu propisa o ljudskim i manjinskim pravima, položaj pripadnika nacionalnih manjina koje žive na teritoriji Republike Srbije i ostvarivanje manjinskih prava, kao i antidiskriminacionu politiku". Meni je to veoma zasmetalo zato što nisam osetila da postoji diskriminaciona politika, barem ne državnih organa, prema građanima ove zemlje različite nacionalnosti, imajući pogotovu u vidu drugi deo Ustava Republike Srbije. (Predsedavajući: Sedam minuta.) Evo završavam, samo još dve rečenice, molim vas za razumevanje. Drugi deo Ustava Republike Srbije, koji govori o ljudskim i manjinskim pravima i slobodama, gde se jasno govori da se Ustavom jemče, i kao takva neposredno se primenjuju ljudska i manjinska prava zajamčena opšteprihvaćenim pravilima međunarodnog prava, potvrđenim međunarodnim ugovorima i zakonima, i da je svrha ustavnog jemstva neotuđivih ljudskih i manjinskih prava u Ustavu koja služe očuvanju ljudskog dostojanstva i ostvarenju pune slobode i jednakosti svakog pojedinca u pravednom, otvorenom i demokratskom društvu zasnovanom na načelu vladavine prava. Ako je ovo ugroženo, onda razlozi za hitnost postoje, odnosno onda bih mogla da prihvatim obrazloženje koje je predlagač dao. Ovako mislim da se zaista nije potrudio da da suvislo obrazloženje i iz tog razloga je mišljenje svih članova odbora koji su tu, iz poslaničke grupe SRS, bilo da svoje mišljenje izuzmemo. Hvala što ste me saslušali.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Nebojša Ranđelović, posle njega narodni poslanik Aleksandar Martinović. Molim narodne poslanike članove Odbora za ustavna pitanja da, ukoliko već nisu, prisustvuju konstitutivnoj sednici Odbora za ustavna pitanja, koja je zakazana za 11,00 sati u plavom salonu.
Uvažena gospođo predsedavajuća, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, kao predstavnik poslaničke grupe LDP na Zakonodavnom odboru izdvojio sam mišljenje, kao i za prethodni Predlog zakona, iz proceduralnih i iz suštinskih razloga. O proceduralnim razlozima ne bih govorio previše, jer smo ih juče sasvim dovoljno naveli. O suštinskim razlozima detalje će dati kolege, pošto smo predložili neke amandmane, tako da ćemo, dajući obrazloženje za amandmane, dati i te suštinske razloga za izdvajanje mišljenja. Samo bih dodao da ovaj predlog zakona, po oceni Zakonodavnog odbora, jeste pravno moguć, ali je činjenica da primena ovog zakona ide u paketu sa izmenama i dopunama Zakona o Vladi o kojima smo juče raspravljali. Član 45. Poslovnika kaže - Zakonodavni odbor razmatra predlog zakona, drugog propisa i opšteg akta koji je upućen Narodnoj skupštini, sa stanovišta njegove usklađenosti sa Ustavom i pravnim sistemom. Shodno činjenici da se razmatra usklađenost sa pravnim sistemom, Zakonodavni odbor treba da razmatra i celishodnost jednog zakona, a po pitanju celishodnosti ovaj predlog zakona ima niz nedostataka. Neću dužiti previše, jer sam rekao da će o suštinskim razlozima govoriti moje kolege narodni poslanici, po pitanju razmatranja amandmana. Postavio bih predlagaču samo nekoliko pitanja. Voleo bih da dobijem na njih odgovor. Najpre, shodno činjenici da primena ovog zakona ide u paketu sa primenom zakona o vladi - ako se potvrde ocene ili recimo Ustavni sud donese presudu da je, shodno onome što smo juče naveli, ovaj predlog zakona neustavan, kako primenjivati ovaj drugi zakon? Zatim, kako rešiti preklapanje nadležnosti pojedinih ministarstva, jer u obrazloženju, a i u taksativno navedenim članovima vezanim za svako ministarstvo očigledno se vidi da se nadležnosti nekih ministarstava preklapaju? Zbog čega se nije odustalo od uvođenja nekih ministarstava za koja je očigledno da ne postoji celishodnost? Takođe bih voleo da mi predstavnik predlagača, ne samo meni nego svim narodnim poslanicima, objasni oko rada pojedinih ministarstava da li će se primeniti formalno-pravni princip ili princip uvažavanja faktičkog stanja. Konkretno, oko Ministarstva za Kosovo i Metohiju, primena i formalno-pravnog pristupa i faktičkog pristupa vodi ka tome da se može zaključiti da je postojanje ovog ministarstva apsolutno nepotrebno. Takođe bih pitao na osnovu kog pravnog akta se utvrđuje broj potpredsednika? Prošla vlada je imala jednog potpredsednika, sada se govori o više potpredsednika, ali u regulativi nisam našao na osnovu čega će se utvrditi taj broj potpredsednika. Takođe, i pitanje zašto hitan postupak? Ne bih oduzimao previše vremena, jer o tome je koleginica Pop-Lazić detaljno malopre govorila. Samo bih dodao da se iza ovakvog praznog objašnjenja očigledno krije politički dil i žurba da se taj dil sprovede u delo. Na kraju bih postavio pitanje, shodno članu 134. Ustava, koji kaže da predsednik i član vlade uživaju imunitet kao narodni poslanici: ko ukida imunitet člana vlade? Dakle, ko ukida imunitet predsedniku vlade ili pojedinim ministrima? Očigledno da je na osnovu člana 134. imunitet garantovan. To važno pitanje niti je jasno definisano u Ustavu, niti ga jasno ima definisanog u drugoj pravnoj regulativi.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović, posle njega narodna poslanica Judita Popović.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvek samom sebi kažem da me nijedna pravnička nepodopština iz DS ne može više iznenaditi, međutim, oni me ponovo ubede da je to ipak moguće. Ako sam dobro razumeo predstavnika predlagača, ispada da je donošenje zakona o ministarstvima neophodno zato što je trenutno funkcionisanje državnih institucija u blokadi, ne postoji vlada i ne postoje ministarstva, potrebno je doneti zakon da bi državni aparat uprave konačno mogao da funkcioniše. To nije tačno. Vlada funkcioniše, iako je u tzv. tehničkom stanju, funkcionišu ministri, svaki dan se slikaju na televiziji, daju neke izjave o tome kako se Srbija koracima od sedam milja približava EU itd. Navodno su to i razlozi za hitno donošenje ovog zakona. Biće smak sveta ako se sačeka osam dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku" da se zakon objavi da bi stupio na snagu. Otprilike, to je smisao ovoga što smo danas čuli, uz jedno vrlo iscrpljujuće čitanje onoga što piše u Predlogu zakona, kao da su poslanici SRS nepismeni ili slabo pismeni, pa ne umeju sami da pročitaju šta piše u Predlogu zakona, nego treba predstavnik predlagača da nam to potanko objasni. No, detalje mojih primedbi na Predlog zakona o ministarstvima ću da iznesem u načelnoj raspravi. Ono što bih sada hteo da kažem, to je da način na koji funkcionišu pojedini odbori Narodne skupštine je do te mere skandalozan da se takvo stanje više ne može trpeti. Juče sam ukazao, a i moje kolege iz SRS, da Zakonodavni odbor već duže vreme ima jednu praksu koja nije u skladu sa Poslovnikom, a to je da Zakonodavni odbor ne treba da predlaže Narodnoj skupštini da neki zakon usvoji ili ne usvoji, nego samo da li je predlog zakona u skladu sa Ustavom ili nije. Mi ponovo imamo izveštaj Zakonodavnog odbora, u kome se kaže: "Odbor je razmotrio Predlog zakona o ministarstvima i predlaže Narodnoj skupštini da ga prihvati u načelu". Opet nešto što nije u skladu sa Poslovnikom Dalje, pravni osnov za podnošenje izveštaja nije izabran onako kako je trebalo. Pravni osnov za podnošenje izveštaja nije član 79. Poslovnika Narodne skupštine, nego član 45, koji propisuje koji su to poslovi kojima se bavi Zakonodavni odbor. Na kraju, nešto što bi bilo smešno da nije tužno, a zaista je tužno. Evo o čemu se radi. Ovo je, navodno, izveštaj Odbora za pravosuđe i upravu. Meni je žao što gospodin Boško Ristić nije ovde, on je sjajan pravnik, verovatno bi mogao da mi objasni nekoliko stvari. Prvo, da li gospodin Boško Ristić uopšte zna o kom zakonu mi danas raspravljamo i da li zna ko je predsednik Odbora za pravosuđe i upravu? Zašto ovo kažem? Ovo je izveštaj o razmatranju Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o ministarstvima. Dakle, mi sada ne raspravljamo o Zakonu o ministarstvima nego o zakonu o izmenama i dopunama Zakona o ministarstvima. Tako bar kaže gospodin Boško Ristić. Onda kaže: "Odbor Narodne skupštine za pravosuđe i upravu razmatrao je Predlog zakona o ministarstvima...", znači, više nije zakon o izmenama i dopunama nego samo zakon o ministarstvima, "...u načelu, koji je podnelo 122 narodna poslanika". Onda se kaže: "Razmotrivši ovaj predlog, Odbor je odlučio da predloži Narodnoj skupštini da prihvati u celini Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o ministarstvima, u načelu". Onda ono što je najsmešnije: "Za izvestioca Odbora na sednici Skupštine određen je narodni poslanik Vlatko Ratković, predsednik Odbora". U potpisu: "Predsednik Odbora Boško Ristić". Dakle, smešno je, tužno je. Ponovo skrećem pažnju i predsedniku Narodne skupštine i gospođi koja trenutno predsedava sednicom Narodne skupštine, zaista je sramotno, zaista je bruka da odbori, na čijem se čelu nalaze diplomirani pravnici, koji bi po definiciji trebalo da znaju ove stvari, funkcionišu na ovakav način. Ne treba čovek čak da bude ni pravnik da bi video da ovi izveštaji ne da nisu u skladu sa Poslovnikom, sumnjam da bi deca u osnovnoj školi, kada bi se igrala u pauzi između dva školska časa, mogla da napišu ovakve izveštaje. Sada vi očekujete da mi ozbiljno prihvatimo Predlog zakona o ministarstvima ili o izmenama i dopunama, ne znam više ni sam, sjajan zakon, kako su tu sadržana neka pravnička rešenja koja niko u svetu još nije izmislio, a vi niste u stanju da sačinite jedan bedni izveštaj Odbora za pravosuđe i upravu, niti znate ko je predsednik Odbora, ni o kom predlogu zakona narodni poslanici treba da raspravljaju. Zaista mislim da je krajnje vreme da se rad odbora Narodne skupštine upodobi Poslovniku Narodne skupštine Republike Srbije, jer ovo što se sada radi i što se radi u proteklih nekoliko meseci, mi smo na to više puta ukazivali, zaista je bruka i sramota za telo koje bi trebalo da bude najviši predstavnički organ vlasti u Republici Srbiji.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Aleksandru Martinoviću. Verovatno omaškom narodni poslanik Aleksandar Martinović nije video ili nije dobio ispravku koja je dostavljena juče u toku popodneva, koja se tiče obaveštenja predsednika Odbora za pravosuđe i upravu o grešci koja je izneta pismeno, s tim se slažem, a koju ste citirali za vreme iznošenja mišljenja koje ste izdvojili na odboru. Nemate pravo na reč. Narodni poslaniče Aleksandre Martinoviću, vratite se na mesto i tražite reč po Poslovniku. Niko ne može prići govornici Narodne skupštine dok to predsedavajući ne dozvoli. Narodni poslanik Aleksandar Martinović, po Poslovniku. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, i bivši predsednik Narodne skupštine Oliver Dulić je ovde trenirao strogoću i kaznio me je zato što sam samo citirao naslov knjige predsednika SRS Vojislava Šešelja. Reč je o onoj čuvenoj knjizi "Afera Hrtkovci i ustaška kurva Nataša Kandić", koja je rasprodata i koja je otvorila oči i domaćoj i svetskoj javnosti šta se u stvari dešavalo u Hrtkovcima i da iza te afere stoje Vesna Pešić, Nataša Kandić i ostali koji su hteli da izjednače Srbiju i Hrvatsku i da srpskom narodu natovare na vrat navodnu krivicu za genocid i proterivanje Hrvata iz Srema. No, ovo što ste vi rekli, gospođo Čomić, naprosto nije tačno. Kao pravnik znam šta su greške u pisanju i računanju. Ovde se ne radi o tome da je neko pogrešio zapetu, da je pogrešio datum, da je pogrešio ovo ili ono slovo, ovde se radi o kardinalnim greškama. Ne možete da mi kažete da je tehnička omaška kada se promaši ceo naziv zakona. Mi raspravljamo o Predlogu zakona o ministarstvima, a dobijemo izveštaj u kome se kaže - Odbor je razmatrao Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o ministarstvima. Da li vam to liči na tehničku grešku u pisanju i računanju? Da li vam liči na tehničku grešku kada se promaši pravni osnov za donošenje izveštaja, pa umesto člana 45. iz izveštaja u izveštaj član 79. Da li je tehnička greška kada se kaže - izveštaj će na sednici Narodne skupštine da prezentuje predsednik Odbora Vlatko Ratković, a u potpisu predsednik Odbora Boško Ristić. Nisu to nikakve tehničke greške. To je posledica jednog potpuno nesavesnog i neodgovornog odnosa prema poslu. Baš vas briga i za EU, i za evropske integracije, i za socijalno odgovornu vladu, i za penzije, i za radnike, smisao svega ovoga što vi, dame i gospodo, radite jeste da obezbedite neku zakonsku formu za koalicioni sporazum koji ste skrpili, da napravite nešto što će se zvati vlada, da zadovoljite ove ili one pojedince. Kakav crni Poslovnik, kakvi crni penzioneri, kakva crna EU. Ovo je dokaz kako se vi odnosite prema pravnom sistemu Republike Srbije. Zamislite da ovu sednicu Narodne skupštine posmatra neko od vaših prijatelja iz SAD, Velike Britanije, Nemačke itd. Šta bi mogao za vas da kaže? To su ljudi koji će da uvedu Srbiju u EU. Vi niste ni za neke urođeničke zemlje, koje su još daleko od civilizacije, a kamoli za EU. Prema tome, gospođo Čomić, kažite vi vašim predsednicima odbora da se malo urazume, da malo počnu da čitaju Poslovnik. Što se tiče strogoće, imate šansu da trenirate na njima.
Podsećam narodnog poslanika Aleksandra Martinovića da je po Poslovniku u obavezu da izrekne član Poslovnika na koji izriče povredu ili smatra da je prekršen. Podsećam da, konsultujući stenogram, može utvrditi da sam samo po obavezi predsedavajućeg dala informaciju da su narodni poslanici dobili pismenu ispravku, koju je poslao predsednik Odbora za pravosuđe i upravu Boško Ristić, gde je napisano da narodni poslanik Vlatko Ratković nije predsednik Odbora nego član. Nijednu drugu tvrdnju iz izlaganja koje imate kao narodni poslanik koji je izdvojio mišljenje nisam stavljala u sumnju, osim informacije. Narodni poslanik Momir Marković, po Poslovniku. Narodni poslanik koji traži povredu Poslovnika dobija reč kada prethodni govornik završi. Vi ste završili, a narodni poslanik Momir Marković se javio pre vas. Izvolite.
Član 225. i 226. Pre nego što pređem na ove članove, na Poslovnik, da ispravim gospodina Martinovića kada je rekao - da li to vaši prijatelji slučajno u Americi gledaju. Nemaju oni, gospodine Martinoviću, prijatelje, u Americi su njihove gazde. Član 225. i 226. kaže da narodni poslanik ima pravo da bude obavešten. Otkad je počela da se nazire ova koalicija, jasno je bilo i građanima Srbije i nama, narodnim poslanicima, da će početi treniranje strogoće. Pravo da vam kažem, samo sam očekivao bar izvesno vreme da prođe da se uhodaju. Znam da oni ne mogu da vide pojedine narodne poslanike i pojedine poslaničke grupe. Očekivao sam da će bar mesec dana da sačekaju, a onda da krenu sa ovakvim odnosom prema narodnim poslanicima, koji je danas ispoljila gospođa Čomić u svojstvu predsedavajućeg, inače potpredsednik Narodne skupštine. Dame i gospodo, da li to iz žutog preduzeća i na brzinu skrpljene koalicije oko tog preduzeća vi planirate da uvedete ponovo oktobarsku revoluciju. Da nećete možda i Sablju ponovo da uvedete? Da nećete možda narodne poslanike da iznosite iz ove skupštine? Da nećete možda ponovo da nam oduzimate reč, da ne dozvolite da kažemo šta imamo da kažemo, ne vama, jer je vama sve jasno, nego građanima Srbije, da vide koliko su prevareni kod izbora, kod onih obećanja koja ste davali i kod izvršenja tih obećanja koje ćete sada morati da radite. Dame i gospodo narodni poslanici, gledam u vas iz ove žute koalicije, da vas upozorim, SRS neće dozvoliti da ućutkate poslanike SRS. SRS će uvek iznositi sve ono što ima, ne vama, opet ponavljam, građanima Srbije, koje vi polako uvodite i u medijski, i u informativni, i u politički i u ekonomski mrak. To vam neće proći, ni vama gospođo Čomić, ni bilo kome ko sedi tu na vašem mestu.
Nisam u mogućnosti da postupim po Poslovniku, pošto nisam razumela šta je narodni poslanik Momir Marković pitao po članu 225. Narodni poslanik Aleksandar Martinović, povreda Poslovnika, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, povređeno je više članova Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije. Pre svega, gospođo Čomić, vi ste povredili član 104. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, jer ste pogazili dostojanstvo Narodne skupštine. Vi vređate dostojanstvo. Vi vređate zdrav razum svakog narodnog poslanika kada kažete da su ovakve greške, koje su sadržane u izveštaju Odbora za pravosuđe i upravu, navodno tehničkog karaktera. To nisu tehničke greške. To su krupne pravničke omaške. Umesto što ovde trenirate strogoću, bilo bi vam bolje da skrenete pažnju vašim predsednicima odbora da ovakve izveštaje više ne šalju narodnim poslanicima. Mi kada bismo, gospođo Čomić, terali mak na konac, mi bismo mogli u stvari da kažemo da mi nemamo izveštaj ni Zakonodavnog odbora, ni izveštaj Odbora za pravosuđe i upravu, ne samo zbog ovih besmislica oko naziva zakona i predsednika Odbora, nego zato što je potpuno promašen pravni osnov za podnošenje ovih izveštaja. Ponovo vam skrećem pažnju, a i predsednicima odbora, član 79. blage veze nema sa podnošenjem izveštaja. Član 79. reguliše kojom većinom se donose odluke na sednicama odbora. Član 45. je taj koji reguliše koji su poslovi Zakonodavnog odbora i šta taj Zakonodavni odbor u stvari treba da radi. Prema tome, gospođo Čomić, nemamo validne izveštaje ni Zakonodavnog odbora, ni Odbora za pravosuđe i upravu. Postavlja se pitanje, ima li uopšte pravnog osnova da se nastavi rasprava o predlogu zakona za koji ne znamo tačno kako se zove dok ne dobijemo izveštaje koji su zasnovani na Poslovniku Narodne skupštine Republike Srbije.
Još jednom, moja informacija odnosila se isključivo i samo na ispravku koju je predsednik Odbora za pravosuđe i upravu dao narodnim poslanicima, a tiče se greške uz ime narodnog poslanika Vlatka Ratkovića, gde je pisalo - predsednik Odbora za pravosuđe i upravu, a ne - član Odbora za pravosuđe i upravu, kako je trebalo. Ni u jednu od drugih vaših tvrdnji ne ulazim, niti sam, niti ću, o tome možemo konsultovati stenogram. Narodna poslanica Judita Popović, izvolite.
Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici – predsedavajuća, hvala na ispravci – izdvojila sam mišljenje na Odboru za pravosuđe i upravu u ime LDP, što smatram da je ovaj zakon o ministarstvima problematičan iz jednog osnovnog razloga. On je, u stvari, problematičan u načelu, generalno uzevši, jer predviđa 24 ministarstva. Dvadeset četiri ministarstva ne može sebi da dozvoli ni jedna mnogo bogatija, mnogo razvijenija država u Evropi, a kamoli Srbija sa ovakvom privredom sa kojom raspolaže. Dvadesetčetiri ministarstva, pri tom mi govorimo o izvršnoj vlasti, trebalo bi da bude Vlada efikasna, Vlada koja radi svoj posao, a tako glomazna Vlada, sa 24 ministarstva, ne može da radi svoj posao, ona ne može da bude efikasna. Ako nije efikasna Vlada, ona je skupa, ona je dvostruko skupa, skupa je iz tog razloga što ima 24 ministra i svite oko tih ministara, a skupa je iz tog razloga što nije efikasna, pravi veću štetu nego korist. Govorimo o tome da ćemo imati jednu izvršnu vlast koja će razmišlja socijalno, koja će biti socijalno odgovorna. Gde je tu odgovornost, ukoliko tako skupu vladu natovarimo na naše poreske platiše, na naše građane, na naše društvo u celini? Mislim, da bi bila zaista jedna socijalno odgovorna vlast, ova koja je u nastajanju, trebalo bi, pre svega, da vodi računa o štednji, jer štednja je ta koja omogućuje da se pribavi novac i da se da onom kome je potrebniji. Dozvolićete da 24 ministarstva neće dati baš puno prostora za štednju. Može da se reši ovaj problem, mogao je da reši i predlagač ovog zakona, tako što bi redukovao broj ministarstava, tako što bi spajao neka ministarstva čiji delokrug nadležnosti je sličan, ili bi ukinuo neka ministarstva, i tako bismo dobili jednu mnogo efikasniju Vladu, sa mnogo manjim brojem ministarstava. Ne bih sad htela da analiziram posebno svaki član ovog zakona, ne bih se osvrtala na obrazloženje koje smo dobili, zašto je ovaj zakon predložen u ovoj formi. Biće reči dovoljno danas o tome. Međutim, htela bih da skrenem pažnju na članove 30. do 43. ovog zakona, koji predviđaju posebne organe, a posebni organi su te stručne službe. To su zavodi, sekretarijati, direkcije. To su te stručne službe koje će da rade za sva ova ministarstva, pa je i to jedan od razloga zašto je nama zaista nepotrebno da imamo ovako glomaznu Vladu. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Boško Ristić traži pravo na repliku. Osnov za repliku je lično pominjanje. Izvolite. Reč ima narodni poslanik Boško Ristić.
Drage koleginice i kolege, poštovana predsedavajuća, možda ova replika neće ličiti na one koje ste imali priliku do sada da čujete. Tačno je da su ovde iznete činjenice o tome da je bilo grešaka u izveštajima, bilo je grešaka u radu stručnih službi. Međutim, ne želim da prozivam nikog iz stručne službe, samo dajem obećanje poslanicima da će ubuduće izveštaji biti što je moguće korektniji i tačniji. Trudićemo se da budete blagovremeno i pravilno informisani o radu skupštinskih odbora. Ovo je početak, očekujem da će stručne službe i svi poslanici svoj posao ubuduće sve bolje raditi. Zahvaljujem se na primedbama, mislim da su one sada bile argumentovane. Mi ćemo kritiku prihvatiti kadgod je argumentovana, kadgod je istinita i trudićemo se da to popravimo. U svoje ime i u ime članova Odbora za pravosuđe i upravu tvrdim da ćemo ubuduće imati korektnije izveštaje, sa što manje grešaka. Trudićemo se da grešaka ne bude. Hvala.
Narodni poslanik Aleksandar Martinović, povreda Poslovnika. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ne znam da li je tačna jedna anegdota koju sam čuo, ali ako dozvolite prepričaću je u nekoliko rečenica. Kada su bivšem ministru NDH, koji je izručen Socijalističkoj Jugoslaviji 1986. godine, Andriji Artukoviću saopštili da će biti streljan, on je navodno rekao predsedniku Sudskog veća - znači, ipak ćete me ubiti. Onda mu je sudija rekao - neću vas ja ubiti, samo sam potpisao presudu. Onda mu je Artuković rekao - gospodine sudija, nisam ni ja nikog ubio, samo sam potpisivao. Kako je moguće da predsednik Odbora za pravosuđe i upravu, Boško Ristić, ne može da pročita jednu stranicu izveštaja i da prostim, letimičnim pogledom utvrdi da li je to što on potpisuje tačno ili nije tačno. Da li vi, gospodine Ristiću, tako potpisujete svaki papir koji vam se poturi na potpis? Da li uopšte čitate? Da li znate šta potpisujete? Potpis se i stavlja na neki dokument zato što onaj ko ga potpisuje potvrđuje da taj dokument ima neku verodostojnost, da ima neku težinu, da oni koji ga čitaju, treća lica, mogu sa ubeđenjem jednog razumnog čoveka da smatraju da je to što piše u izveštaju tačno. Ovako vaše obrazloženje meni liči na to da se vi bukvalno igrate i sa Odborom i sa narodnim poslanicima, da vas baš briga šta piše u izveštaju, da li je to što piše tačno. Tu je moglo da piše da mi, recimo, danas raspravljamo o Predlogu zakona o lovu i ribolovu i vi biste to potpisali, i onda biste nam rekli - znate, to je tehnička greška. Valjda je osnovni red, ako je zaista tehnička greška u pitanju, da se izađe za ovu govornicu i da se kaže - dame i gospodo narodni poslanici, došlo je do te i te greške, izvinjavam se, neće se više ponoviti. Vi biste prećutali da nisam pročitao izveštaj. Vi biste prećutali da ste potpisali jedan papir koji ne znači ništa, koji je bruka i sramota za Narodnu skupštinu Republike Srbije. Znači, vi nemate dovoljno ni pravničke ni poslaničke savesti. Moraju poslanici da vas love, da čitamo svaki papir koji nam poturite, da bismo videli da li postoji neka greška. Prema tome, gospodine Ristiću, vi ovakvim objašnjenjem u stvari vređate dostojanstvo Narodne skupštine i zdrav razum svakog čoveka, svakog narodnog poslanika. Uopšte ne mora da bude pravnik u pitanju. Dovoljno je da je čovek pismen i da vidi kakav ste vi to papir potpisali.
Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Narodni poslanik Jovan Palalić, na narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, juče smo završili raspravu u načelu o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi, a danas Predlog zakona o ministarstvima, što je put da skupštinska većina pripremi izbor Vlade. Kada se posmatra komparativno, u pojedinim zemljama omogućuje se samoj vladi i skupštinskoj većini da rad vlade i rad ministarstava uređuje svojim internim aktima. Naš Ustav je to definitivno regulisao tako što se donosi zakon o ministarstvima. Od sednice do sednice, kada se priprema izbor Vlade, svaki put kada je izbor na dnevnom redu, donosi se novi zakon, gde vladajuća većina definiše način na koji će vršiti vlast, način na koji će se donositi zakoni i drugi opšti i pojedinačni akti, tj. definiše kroz ministarstva svoju viziju politike koju će ta vlada da utvrđuje. Ono što je važno napomenuti jer prvo pada u oči, jeste da se u odnosu na prethodne vlade broj ministarstava povećava. Iako smo već u javnosti imali javno proklamovano načelo, kao deo koalicionog sporazuma, da će Vlada voditi socijalno odgovornu politiku, teško da se na osnovu broja ministarstava i najavljenog broja potpredsednika Vlade može govoriti da Vlada, sa ovolikim brojem ministarstava i dodatnim budžetskim izdacima koji to moraju da prate, može da vodi socijalno odgovornu politiku. Znači, sam Predlog zakona je u stvari jedna vrsta opoziva te poruke koja je upućena građanima. Ova vlada ne može da vodi socijalno odgovornu politiku, ova vlada na neki način demonstrira jednu vrstu drskosti prema takvoj vrsti proklamovane politike. Ono što je takođe važno napomenuti, o tome smo juče više istakli, ali je vrlo važno to istaći u okviru rasprave o Zakonu o ministarstvima, jeste da sa ovim brojem ministarstava, sa načinom na koji je predložen mandatar za sastav vlade, sa činjenicom da je predsednik Republike aktivno učestvovao u sastavu vlade, kao lider jedne političke stranke, ulazimo u period formiranja slabe vlade. Ulazimo u period koji će, to je važno ponovo istaći, dovesti do toga da će se ključne odluke donositi ne u Nemanjinoj, nego na Andrićevom vencu, i da će strateško politika vlade da se definiše u Predsedništvu Srbije, a ne u Nemanjinoj 11, kako je i predviđeno Ustavom i Zakonom o Vladi. Sada kada se izanaliziraju sve diskusije koje su vođene i kod zakona koji su regulisali položaj predsednika Republike i tumačenje ustavnih normi koje su po tom pitanju bile ovde predmet diskusije, vidi se u stvari da je ključni problem koji je postojao i0-tih godina kada smo imali sličnu situaciju, ključan je problem što je predsednik Republike u isto vreme i predsednik jedne političke stranke. To neminovno vodi u situaciju slabe vlade, kada stranka na čijem je on čelu kroji vladajuću većinu i kada daje mandatara. Naravno, tada dovodimo u situaciju jedno načelo koje je trebalo da definiše i sam Ustav, jednu vrstu izbalansiranosti, kako je rečeno i bicefalne izvršne vlasti, na jednoj strani predsednik Republike, na jednoj vlada, u ovom trenutku imaćemo vladu koja će biti samo tehnički organ, koja će sprovoditi politiku koja je na drugom mestu utvrđena. Što se tiče samog Zakona o ministarstvima, mi vidimo određene izmene koje prosto nameću mišljenje da je u pitanju ili politička trgovina u okviru vladajuće koalicije, ili pokušaj da se koalicioni partneri, na jedan ili na drugi način, međusobno obuzdaju. Tako da smo suočeni sa jednim predlogom da se formira ministarstvo životne sredine i prostornog planiranja, gde se dve oblasti koje su potpuno nespojive, koje jednostavno nemaju dodirnih tačaka, na ovaj način spajaju, kako bi se oslabila pozicija očigledno Ministarstva za infrastrukturu, koje je trebalo da ima jako važnu ulogu i u koalicionom sporazumu, a i na čijem čelu treba da bude jak čovek iz jedne političke stranke koja će činiti vladajuću većinu, konkretno mislim na SPS. Znači, ministarstvo životne sredine i prostornog planiranja je jedan hibrid, jedan Frankenštajn, koji jednostavno ne verujemo da će uspešno da funkcioniše i u samoj strukturi tog ministarstva biće vrlo zanimljivo kako će i ministar, a i predsednik Vlade, definisati poslove i prioritete u okviru tog ministarstva. Ono što će se pojaviti kao problem sa ovolikim brojem ministarstava, sa najavljenim velikim brojem potpredsednika Vlade jeste hroničan problem velikih vlada, a to je pitanje koordinacije. Apsolutno smo ubeđeni da premijer, onako kako je predložen, sa političkom moći koju on nosi ili je nema, neće moći uspešno da vrši koordinaciju poslova u okviru Vlade. Tu vrstu koordinacije može da vrši samo jaka politička ličnost, a to će biti verovatno predsednik Republike, što na jedan indirektan način ruši ono što je definisano i u samom Ustavu. Što se tiče ostalog dela zakona, vrlo je zanimljivo, taj slučaj smo imali i u prethodnom Zakonu o ministarstvima, bio je amandman da se Agencija za razvoj komunalne infrastrukture, tada ga je podnela poslanička grupa G17 plus, izdvoji faktički da se ukine ta agencija i da se poslovi koje ona definiše prebace u Ministarstvo za ekonomiju i regionalni razvoj. Tada taj amandman nije prošao, ali vidimo sada da je u predloženom zakonu Agencija za razvoj komunalne infrastrukture ukinuta i da su svi poslovi preneti u Ministarstvo za ekonomiju i regionalni razvoja, koje je sada još u većem obimu je dobilo nadležnosti i poslove. Naravno, ima tu još mnogo stvari koje su poslaničkoj grupi DSS-NS, koje su naši poslanici uočili i koje će kroz podnete amandmane u raspravi o pojedinostima jasno istaći i pokušati da poprave ovaj, po nama, vrlo loš zakon. Mislimo da bi politika koju je ova vlada pokušala već da promoviše, politika socijalno odgovorna, morala da bude na delu pokazana već prilikom predlaganja ovakvog jednog zakona, morala je da pokaže štedljivost, morala je da pokaže razumevanje za finansijsku situaciju u kojoj se našla država i, ako ne da zadrži broj ministarstava koja su bila u prethodnim vladama, u krajnjoj liniji zbog te proklamovane politike eventualno da smanji broj ministarstava. Ako se suočimo, a verovatno će tako i biti u ekspozeu mandatara i predlogu sastava nove vlade, da će vlada imati nekoliko potpredsednika, čije nadležnosti, sem prvog potpredsednika kako je definisano i zamenika, nisu baš poznate, imaćemo verovatno najglomazniju vladu u Evropi, vladu koja u isto vreme pokušava da građane ubedi da je njen prvi prioritet socijalna politika. Mislim da Srbija ovim zakonom, a i takvom vladom šalje jednu vrlo lošu poruku, šalje poruku političke nestabilnosti, šalje poruku da se ozbiljni državni poslovi rade i definišu tako što su predmet političke trgovine koalicionih partnera i nadasve šalje poruku da ta vlada neće biti efikasna i funkcionalna.
Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović, predsednik poslaničke grupe LDP.
Gospođo Čomić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, izvinjavam se zato što nisam bio u prilici da od početka učestvujem u radu Skupštine, ali mislim da je dosta toga rečeno u prethodnim danima kroz pokušaje obrazloženja ovakve organizacije buduće republičke vlade. Da kažemo, sa jedne strane, vladajuća koalicija koja namerava da vodi zemlju ima pravo da definiše organizaciju vlade, koja će na najbolji način odgovoriti potrebama zemlje koju vladajuća koalicija želi da vodi, ali sa druge strane vladajuća koalicija je dužna da ponudi neku argumentaciju i obrazloženje, jer su odluke koje se usvajaju ovim zakonom o ministarstvima drugačije od neke političke prakse koja je uspostavljena u poslednjih nekoliko godina u našem društvu. Dakle, jedan od argumenata koji zahteva ozbiljan komentar je pitanje troškova, sa jedne strane, pitanje troškova rada ovakve vlade, a sa druge strane je pitanje efikasnosti rada ovakve vlade. S obzirom da je u odeljku četiri predloženog zakona rečeno da će finansijska sredstva potrebna za sprovođenje zakona biti obezbeđena u budžetu Republike Srbije, veoma je važno u ovoj raspravi reći kolika su ta finansijska sredstva i koliko će ova vlada koja se formira biti skuplja ili jeftinija od vlade čiji su budžetski troškovi predviđeni budžetom za 2008. godinu. Dvadeset četiri ministarstva traže svoje dodatno obrazloženje, s obzirom da se menja i organizacija rada samih ministarstva i nadležnosti ministarstava. Zašto se sve to čini i kakvi su motivi koji se nalaze iza takve političke odluke? Ako uđemo u analizu nadležnosti svakog od ovih ministarstava, onda će se videti da tu nema zajedničkog kriterijuma i da su motivi koji su presudno uticali na ovakvu vrstu predloga motivi koji nemaju uporište u obrazloženjima koja se svakodnevno nude našoj javnosti. Jedno od njih je da će buduća vlada biti vlada koja će se baviti evropskim poslovima, koji su otaljavani poslednjih nekoliko godina ili izbegavani. Drugi kriterijum pri formiranju ove vlade je bio kriterijum koji je pre svega proizilazio iz samog karaktera te vrlo komplikovane vladajuće većine, koju čini nekoliko koalicija, a jedna od tih koalicija insistira i posebno naglašava taj socijalni aspekt. Ta vlada je definisana kao socijalno odgovorna vlada. Ono što je takođe vrlo često pominjano kao argumentacija jeste da je ta vlada vlada koja će ubrzati onu vrstu reformi u društvu koja je do sada ostajala po strani, a vezivala se za prevazilaženje tih komplikovanih društvenih odnosa, a to je vlada između ostalog i nekog novog nacionalnog pomirenja. Sada kada se uđe u analizu ova 24 ministarstva, onda će se videti puno nelogičnosti. Videće se da je vlada pronašla prostor za 24 ministarstva, ali nije među ta 24 ministarstva pronašla nimalo prostora za ministarstvo koje bi se bavilo poslovima evropskih integracija. To nije nužno za efikasno obavljanje evropskih integracija, ali odsustvo ministarstva za evropske integracije nas dovodi do zaključka da će u svakom od ovih ministarstva, od ova 24, postojati sektor koji će se baviti evropskim integracijama i na takav način obavljati i one poslove koje bi u nekoj drugoj vladi, u drugačijoj organizaciji obavljalo ministarstvo za evropske integracije. Gde je problem? Problem je što su ta ministarstva tako kontradiktorno i konfuzno organizovana, da je nemoguće u okviru jednog ministarstva obavljati efikasne poslove evropske integracije, a ne ulaziti u nadležnost nekog drugog ministarstva, koje se takođe tim poslovima bavi. U kojim je to ministarstvima najočiglednije? Najočiglednije je u dva najvažnija ministarstva, ukoliko govorimo o evropskim poslovima koji su pred nama ovde u Srbiji. Jedno je Ministarstvo poljoprivrede, a drugo je Ministarstvo zaštite životne sredine. Tako se zvalo u prethodnoj vladi, a u ovoj vladi će se zvati Ministarstvo životne sredine i prostornog planiranja. Odjednom se prostorno planiranje pojavljuje u konceptu rada Ministarstva životne sredine, što nikada nije bio slučaj, a posebno nije bio slučaj u organizaciji rada prethodne vlade u kojoj životna sredina, konačno Ministarstvo za zaštitu životne sredine biva efikasno postavljeno. Nije imalo dovoljno rezultata, ali ne želimo da kažemo zbog nesposobnosti ministra ili nefunkcionisanja samog ministarstva, koliko zbog činjenice da to nije uopšte bila tema rada ove vlade. Ministarstvo je funkcionisalo i imalo je svoju logičnu organizaciju. Danas se u tom ministarstvu pojavljuje prostorno planiranje. To prostorno planiranje se vezuje za životnu sredinu, tako što se oduzima kao nadležnost od Ministarstva za infrastrukturu, ali ostaje Ministarstvo za infrastrukturu. Dakle, mi sada dobijamo jedno konfuzno organizovano ministarstvo, a trećina Aki komunitar-a je vezana za pitanja zaštite životne sredine, odnosno za pitanje ekologije. Dobijamo jedno ministarstvo koje je samo titula, a to je Ministarstvo za infrastrukturu. S druge strane, imamo Ministarstvo poljoprivrede, koje preuzima u svojoj nadležnosti čitav niz uprava, Upravu za veterinu, za zaštitu bilja, Upravu za šume, Upravu za poljoprivredno zemljište. Ali, postavlja se pitanje šta se to menja u organizaciji samog ministarstva, koje sada za sebe preuzima te nadležnosti, i ako je ministarstvo na isti način bilo organizovano i u postojećem sazivu vlade. Ono što daje jedino ozbiljno i političko obrazloženje zapravo jeste činjenica da je ova vlada pravljena tako što se mnogo više pažnje posvetilo potrebama koalicionih partnera, nego potrebama same države. Naravno da velike koalicije traže veliki broj ministarstava i to je nešto što je logično, mada sa tim ne možemo da se složimo. Ova vlada neće biti mnogo glomaznija od druge Koštuničine vlade, svega dva ministarstva više i tri potpredsednička mesta, ali 15 ili 16 koalicionih partnera više. Dakle, ni tehnička vlada kojoj sada brojimo poslednje dane nije bila vlada u kojoj je postojalo načelo efikasnosti. To ne radi ni ova sada. Kako je moguće obaviti sve one poslove koji se u Srbiji moraju obaviti, ako imamo vladu koja, sa jedne strane, ne poštuje načelo efikasnosti, a sa druge strane očigledno nema onu funkcionalnost koja je potrebna da bi se ostvarili svi oni ciljevi koje je vlada postavila pred sebe, definišući Evropu, socijalnu pravdu i unutrašnje reforme kao prioritete kojima će se ona posvetiti. Ako se unutrašnje reforme svode na tezu o nacionalnom pomirenju, onda je jasno da je način na koji je postavljena ova vlada demantovao takvo neko nastojanje, jer se u principu način funkcionisanja ove vlade svodi na politiku duplog ključa i velikog nepoverenja. To je bilo jasno tokom jučerašnje rasprave, kada smo dosta kritikovali tu ideju zlatnog glasa, jer ćemo se tek suočiti sa posledicama jedne takve odluke, pošto će to pravilo, koje postaje prihvatljivo za organizaciju vlade, postati pravilo koje će se po logici stvari preneti na svaki drugi nivo odlučivanja. Preneće se na sportske klubove, preneće se na univerzitet, u javni život i na takav način uneti mnogo konfuzije bez neke velike potrebe, osim ukoliko neko ne očekuje od nas da se složimo sa tim nepoverenjem i prihvatimo taj mehanizam kao mehanizam zaštite koji će čuvati vladu od problema koji prate jednu tako konfuzno napravljenu političku većinu. Ali, to nije nešto sa čime se ne opozicija može složiti, sa čim se mogu složiti naši građani. Zato je važno vratiti stvari na početak i reći koliko košta ova vlada, koliki će se račun za ovu politiku ispostaviti građanima Srbije? On je očigledno veliki, jer da nije davno bi se suočili sa tim računom. Ali, ako je velik, hajde da postavimo pitanje da li može i korist koja prati rad tako glomazne vlade biti isto tako velika, pa da kažemo - dobro, u redu, jesu 24 ministarstva, ali u pravu je juče bio jedan od lidera vladajuće koalicije, i 40 ministarstva je malo za poslove koje želimo da uradimo i evo sada prvih rezultata koji proizilaze iz rada jedne takve vlade. Rezultata neće biti, zato što su nelogično organizovana ministarstva. Dakle, ako analiziramo ono što smo mi do sada radili, kada smo formirali vladu 2001. godine, mi smo sa jedne strane vodili računa o političkoj stabilnosti te vlade i pristali na koncept vlade koja bi imala sedam potpredsednika, ali sa druge strane mi smo poštovali to načelo efikasnosti i organizovali to na takav način da je ona mogla logično da obavlja svoje poslove. Pa je tako ministar finansija istovremeno bio ministar ekonomije. Pogledajte sada, Ministarstvo spoljnih poslova, Ministarstvo odbrane, MUP, Ministarstvo finansija i Ministarstvo pravde zauzeli su u obrazloženjima svojih nadležnosti manje prostora od obrazloženja nadležnosti Ministarstva ekonomije i regionalnog razvoja. Sada da čujete šta se nalazi u okviru tog neverovatnog ministarstva. To ministarstvo obavlja poslove državne uprave koji se odnose na privredu i privredni razvoj, obavlja poslove državne uprave koji se odnose na regionalni razvoj. Postoji privredni razvoj i postoji regionalni razvoj. Obavlja poslove državne uprave koji se odnose na unapređenje ekonomskih odnosa sa inostranstvom. Obavlja poslove državne uprave koji se odnose na strategiju i politiku razvoja turizma. Na kraju, obavlja držane poslove koji se odnose na zapošljavanje i zemlji i u inostranstvu, upućivanje nezaposlenih građana na rad u inostranstvo. Ovakvo ministarstvo nikada nije postojalo u istoriji našeg društva i ovo ministarstvo je jedno od najvećih prepreka efikasnog funkcionisanja vlade, jer nelogičnosti koje proizilaze iz funkcionisanja ovog ministarstva, a koje su postale pravilo, je to politička cena koja se plaća koalicionom partneru, prenosi se u svako drugo ministarstvo, pa je tako Ministarstvo ekologije praktično napravilo od Ministarstva za infrastrukturu ljušturu. Dobili smo Ministarstvo telekomunikacija i informatičke tehnologije, a sa druge strane imamo ministarstvo u čijoj se nadležnosti nalazi saobraćaj, a to je Ministarstvo infrastrukture koje reguliše pitanje saobraćaja, železničkog, drumskog, rečnog, vodenog, ali ne i PTT saobraćaja. Tako komplikovana organizacija Vlade unapred vezuje ruke svakog nastojanja da se nešto konkretno uradi u zemlji, jer je očigledno da je nešto tako nemoguće uraditi s obzirom da to podrazumeva interresorne dogovore, a ti interresorni dogovori nisu mogući i da su mogući ne bi se ni pravila ovakva vlada. Da je prostora za te dogovore bilo, onda bi gospodin Mrkonjić, koji je davno sebe vezao za to Ministarstvo za infrastrukturu bio ministar za infrastrukturu zbog toga što je stav Vlade da se mora razvijati infrastruktura ove zemlje, pa bi onda on kao ministar za infrastrukturu raspolagao svim onim instrumentima koji su mu neophodni da bi to ministarstvo bilo efikasno. A sa druge strane bi ministar životne sredine bio čovek koji će unaprediti sistem životne sredine ili zaštite životne sredine u ovom društvu i podići ga na onaj nivo na kome mora biti ukoliko želimo da Srbija uđe u EU. Pa bi onda, sa druge strane, ministar finansija istovremeno bio i ministar ekonomije, pa se on bavio privrednim razvojem kako se to radi u svakom normalnom društvu, a ne bi morao da stoji pred vratima ministra za ekonomiju i regionalni razvoj, pošto on ima 25 poslanika u ovoj skupštini, koji će uceniti svakoga i na takav način blokirati normalan rad Vlade. Ti kompromisi koje pravite na početku vezuju ruke samoj Vladi, a sa druge strane obavezuju opoziciju ili LDP da kaže sve ono što misli da kaže, ne u smislu saplitanja vlade na prvom koraku, jer onaj ko je pobedio na izborima, ko je formirao vladajuću koaliciju ima pravo da profiliše organizaciju vlade i da povede ovu zemlju u skladu sa svojim konceptom. Mi smo dužni tu da vas upozorimo da grške koje sada pravite, kojih ste sami svesni, da su to greške koje imaju jako visoku cenu, i to ne samo materijalnu, nego i političku, koja prati kompromitaciju jednog nastojanja i ideje. Naše društvo je glasalo za promene 11. maja, da ne ulazimo sada u karakter tih promena, ali ćemo se složiti da ubedljiva većina ljudi u ovoj zemlji zapravo želi isto, želi što jeftiniju državu i što bogatijeg pojedinca. Ovakva organizacija vlade nam ne govori o tome. Ovakva organizacija vlade nam govori o nastojanju države da i dalje očuva taj neprirodni odnos, u kojem je država na prvom mestu kroz zadovoljenje sopstvenih potreba, a tek na drugom mestu društvo kao zajednica građanki i građana. Kada se uđe u analizu ova 24 ministarstva, apsolutno je nejasno koja je funkcija Ministarstva za nacionalni investicioni plan, kakva je funkcija Ministarstva za KiM, kakva je funkcija Ministarstva za dijasporu, kakva je funkcija Ministarstva vera. I posebno kakva je funkcija Ministarstva za ljudska i manjinska prava, koje se ponovo uvodi ovde kod nas u organizaciji same vlade, koje je prošli put izuzeto iz koncepta vlade, ne zbog toga što mi mislimo da nema potrebe štititi ljudska i manjinska prava, nego zbog toga što je konstatovano, tokom čitavog niza godina, praktično formalno prestajanje potrebe za takvom vrstom organizovanog nastupa same vlade zbog činjenice da su mnogi problemi rešeni, da smo konačno ostali bez izaslanika UN koji se bavio pitanjima ljudskih i manjinskih prava, da postoje saveti nacionalnih zajednica, dakle, neki drugi mehanizmi kojima se štite ljudska i manjinska prava. To ne može da radi izvršna vlast, to moraju da rade neke druge institucije, u međuvremenu su te institucije stale na noge i to postaje njihova obaveza. Ovako Ministarstvo za ljudska i manjinska prava postaje jedna karta u toj političkoj igri, u kojoj svako na početku traži da ima određeni adut u ruci. Mi smo svedoci te pijace na kojoj se ministarstva iz jednog resora prebacuju u drugi resor, iz jedne partije u drugu partiju i to ne može ostati bez komentara. Takva politička kompozicija je kompozicija koja će skupo koštati ovu zemlju. Mi mislimo da oni koji su predložili zakon o ministarstvima su bili dužni da nam kažu šta će se dešavati sa kadrovima koji su ostali u tim ministarstvima, da li između ostalog ova odluka o preuzimanju kadrova kroz gašenje kancelarije za NIP, Agencije za razvoj infrastrukture lokalne samouprave, pa sve ove razne uprave koje se prebacuju, da li se one prebacuju u ministarstva sa kadrovima ili se na njihovo mesto sada dovode neki novi partijski ljudi. Šta će biti sa državnim sekretarima koji su zaposleni i koji imaju zakonom definisane mandate, da li će oni ostati na svojim funkcijama ili odlaze? To je veoma važno zbog principa te partijske države koju mi želimo da demontiramo. Da li je moguće sada pokazati to evropsko opredeljenje, između ostalog i kroz afirmisanje tog do sada neprihvatljivog razmišljanja, anuliranje političke podobnosti kao kriterijuma i afirmisanja profesionalizma kao nečega na čemu se mora graditi državna uprava, jer mi ovde govorimo zapravo o tome. Kada su nam prosleđeni ovi predlozi i zakona o vladi i zakona o ministarstvima, onda je bilo jasno da se ne može voditi odvojena rasprava o jednom i o drugom zakonu. Na to smo prinuđeni juče, nije doneta potrebna odluka koja bi nam omogućila jednu celovitu raspravu i zbog toga danas moramo da ponovimo delom ono što smo govorili tokom jučerašnjeg dana. Ko je zapravo predsednik te Vlade? To je veoma važno pitanje, jer uz 24 ministarstva mi imamo predsednika Vlade, imamo zamenika predsednika Vlade i imamo tri potpredsednika Vlade. Svaka od tih ličnosti ulazi sa velikim političkim obavezama u ovu vladu i veoma je važno znati ko će biti lider Vlade koja ima 24 ministarstva i 28 članova. Ako je to premijer, onda smo svedoci činjenice da smo dobili premijera pošto je ovakva organizacija Vlade napravljena. Ovo nije bio projekat gospodina Cvetkovića, jer je on poslednji od onih čije se ime pojavilo u kompoziciji ove vlade. Ako su to koaliconi partneri DS, onda oni u tu vladu ulaze na isti način na koji su to učinili kada su formirali vladajuću koaliciju, pre svega starajući se o svojim interesima i tragajući za političkom podrškom koja bi dala težinu njihovim interesima, a ne za dogovorima koji bi u drugi plan gurnuli interese svakog od koalicionih partnera i u prvi plan postavili evropske integracije, reformisanje društva i rešavanje teških ekonomskih i socijalnih problema u zemlji. Zbog svega toga mi ne možemo da glasamo za ovakav zakon. Vlada nije funkcionalna, Vlada je skupa, Vlada delimično broj ministarstava može pravdati komplikovanom koalicijom, ali u ovakvoj situaciji to je problem za koaliciju, a ne za društvo. Vi ste svoje odnose morali urediti na takav način da uvek u prvom planu bude sposobnost ove vlade da efikasno radi, a ne osećaj zadovoljstva zbog toga što je svako od koalicionih partnera dobio poneki resor i na takav način se ukopao na tim državnim pozicijama, sa kojih će efikasnije voditi računa o svojim interesima ili interesima svoje stranke i svojih birača. Onog trenutka kada Vlada preuzme rukovođenje državom, ona više nema pravo da vodi računa isključivo o svojim biračima. I vi gospodine Krkobabiću kada postanete potpredsednik Vlade, vi morate potpuno ravnopravno posmatrati i penzionere i mlade. To isto važi i za predstavnike partija koje dolaze iz nacionalnih zajednica, to isto važi za DS. Onog trenutka kada se Vlada formira svi vaši partijski stavovi odlaze u drugi plan. Kroz ovakvu organizaciju vlade mi nemamo garanciju da će do toga doći, ali imamo očigledno dokaz da je politika duplog ključa, nepoverenja, nešto što se ne može u ovom trenutku ignorisati, a Vlada koja ne veruje sama sebi i Vlada koja nema sposobnost da samu sebe organizuje, teško može da računa na to da građani njoj veruju i da ima sposobnost da jednu neorganizovanu državu pomeri iz mrtvog ugla u kome se nalazi, i to su dve krupne anomalije. Ministarstvo za nacionalni investicioni plan je nepotrebno, jer državni internacionizam ništa dobro nije doneo Srbiji. Posle dve godine mi ne možemo da pokažemo prstom u jedan rezultat Nacionalnog investicionog plana, osim ukoliko rezultat nisu Potemkinova sela Mlađana Dinkića. Pa u jednim izborima nacionalni investicioni plan, u drugim izborima besplatne akcije, u trećim izborima mercedes i fijat. To nije dovoljan osnov za formiranje ministarstva za nacionalni investicioni plan. Ministarstvo za ljudska i manjinska prava je nepotrebno, odnosno nije dovoljno obrazloženje činjenica da jedan koalicioni partner treba da dobije ministarstvo da bi bio predstavljen u vladi. Ministarstvo za dijasporu bez ikakvih rezultata, očigledno da ne postoji politički prostor za razvoj one vrste odnosa koja se formalno nalazi u obrazloženju formiranja ovakvog ministarstva. Naša dijaspora nije zainteresovana za politička zbivanja u Srbiji. To konačno vidimo kroz rezultate svih izbora koji su ostali za nama, u kojima je u minimalnom procentu dijaspora iskoristila svoje zakonsko pravo i učestvovala na izborima tako što je pružila podršku određenoj političkoj opciji. Ministarstvo za KiM, sami ste u komentarima koji su pratili formiranje Vlade govorili da je nepotrebno, da je ono bez rezultata, da je to mnogo više politički organ nego efikasno vladino telo koje će rešavati probleme koji postoje na prostoru KiM. Konačno, Koordinacioni centar je godinama vrlo dobro radio taj posao. Ono o čemu moramo govoriti, o Ministarstvu vera. Država nema šta da traži u tom sektoru. Ako je postojala potreba za državnom ulogom u jednom trenutku, ta potreba je davno iscrpljena i ako je bila potrebna podrške crkvi, odnosno definisanje nekih odnosa između države i crkve, ta potreba je davno zadovoljena i više nema potrebe za nečim takvim. Konačno, u prethodnom sazivu Ministarstvo vera je bilo samo uzrok nepotrebnih sukoba i nesporazuma unutar verskih zajednica u našem društvu, što je logično s obzirom da Ministarstvo proizilazi iz jedne političke volje, a politička volja često nije kompatibilna, nije saglasna sa onim što jeste suština svake verske zajednice u našem društvu. Ministarstvo je ćutalo pred onim što se dešavalo tokom Sabora Srpske pravoslavne crkve Ministarstvo je ćutalo i pogrešno komentarisalo podele u Islamskoj srpskoj verskoj zajednici i Ministarstvo nije bilo u stanju da sugeriše državi onu ulogu koju mora igrati kako bi se prevazilazili određeni problemi, što znači da se time gubi opravdanje za postojanje ovog ministarstva, jer Vlada u tome nema šta da traži. Naši poslanici će dosta toga da kažu o ovim obrazloženjima, odnosno u obrazloženjima u amandmanima koje podnosimo, ali su to dva osnovna problema u ovoj vladi. Jedan je - Vlada ne veruje sama sebi i zbog toga društvo ne može verovati takvoj vladi. Drugi, veoma važno i ozbiljno pitanje, to je pitanje sposobnosti i efikasnosti te vlade, jer ona nije organizovana na takav način da može da rešava probleme, i samim tim se gubi i onaj značaj koji vlada ne sme ispustiti s obzirom da je izabrana da bi zemlju menjala.
Pošto više nema prijavljenih za reč predsednika ili predstavnika poslaničkih grupa, prelazimo na raspravu po prijavama za reč. Obaveštavam vas da su, saglasno članu 93. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja načelnog pretresa prijave za reč u pisanom obliku, sa redosledom narodnih poslanika, podnele: poslanička grupa LDP, poslanička grupa DSS-NS i poslanička grupa SRS. Prva po prijavama za reč je narodna poslanica Nataša Mićić, LDP, posle nje narodni poslanik Milan Lapčević, DSS-NS.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, bilo bi dobro da na početku mogu da kažem nešto pozitivno o ovom predlogu zakona. Međutim, moram da primetim da je ovo jedan od retkih predloga zakona o kojima ne mogu da kažem ništa dobro i pozitivno, osim možda argumenta da - eto, predviđena su neka klasična ministarstva koja postoje već vekovima, ali složićete se sa mnom da to i nije neki argument. Prosto, predlagač kao da se trudio da nam dostavi zakon koji je u stvari pripremljen po principu - što gore za društvo i građane, to bolje za korisnike vlasti. Toliko ste propagirali evropski karakter Vlade, a onda na prvom koraku prilikom formiranja zakona o vladi, niste se uopšte obazirali na evropska rešenja. Zašto ovaj zakon nije pripremljen u skladu sa evropskim rešenjima? Na taj način ne bi se desilo da imamo najglomazniju vladu, ne samo u regionu, nego i u Evropi. Znači, zemlje sa daleko većim brojem stanovnika, razvijenije, bogatije zemlje, kao što su Engleska, Nemačka i Francuska, imaju samo po 15 ministarstava. Drugo, taj evropski karakter, zaista ne znam da li ste slučajno izostavili i da li će to biti ispravljeno tako što će neki od potpredsednika biti zadužen za evropske integracije, ne postoji ministarstvo koje je posebno zaduženo za evropske integracije, niti postoji obaveza, zbog toga smo podneli amandman, svih ministarstava da sačine plan realizacije evropskih integracija. Nadam se da ćete podržati taj amandman kako biste ispravili tu grešku. Naravno, svi su govorili o tome, osnovni argument zbog čega je ovaj zakon loš jeste - da je ova vlada glomazna, preskupa. Skupa, dakle, ne samo zbog svoje brojnosti, nego zato što je i nefunkcionalna i neefikasna. Tome bih dodala još dva razloga zbog kojih je ona preskupa. Ta brojnost čini lakšim, odnosno omogućava veću korupciju, kao prvo. Drugo, ona smanjuje mogućnost kontrole vlade. Tako da ne samo po brojnosti, nego i po ovim drugim principima, ovo je jedna zaista apsolutno socijalno neodgovorna vlada. Gospodin Jovanović je takođe govorio o tome, od 24 ministarstva četiri su apsolutno nepotrebna - Ministarstvo za nacionalni investicioni plan. To je čista demagogija i populizam - država će tu da deli pare. Dobro da se niste setili za neka druga - na primer za ministarstvo za besplatne akcije, možda ste mogli da imate i takvu ideju. Takođe je nepotrebno ministarstvo za Kosovo koje, gospodo, svi znamo da nije dalo nikakav rezultat, iz prethodne Vlade, a to je prosto samo kontinuitet sa Koštuničinom Vladom, osim onog tajnog akcionog plana o kome nisu znali ni članovi Vlade - to ministarstvo nije davalo zaista nikakav rezultat. Smatram da je takođe nepotrebno i Ministarstvo za dijasporu. To je mogao da bude neki ured u Ministarstvu spoljnih poslova i Ministarstvo vera. Posle sve iznetog LDP, a naročito iz razloga što se u svom ekonomskom programu zalagala, kao što znate, pored ukidanja monopola i za smanjenje državne potrošnje, neće glasati za ovaj zakon. Ubuduće kada budete govorili o tome da je ova vlada socijalno odgovorna smatraću to stvarno cinizmom. Drugo, ova vlada, prema ovom zakonu, nema ni evropski karakter, a mogu da vam kažem da nije ni vlada nacionalnog pomirenja, pošto pomirenje nije moguće bez pročišćenja, odnosno utvrđivanja odgovornosti - ovo je samo jedna vlada namirenja.
Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, predsednik poslanike grupe SRS, pa onda narodni poslanik Milan Lapčević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, sve dok Srbija ne bude tako uređena zemlja da u njoj u Ustavu imate zakon o ministarstvima i to bude konstanta koja neće da zavisi od pregrupisavanja snaga, od koalicija, od broja partnera, od ucenjivačkog kapaciteta partnera, sve dotle ćemo mi bezmalo svake godine imati pred sobom zakon o Vladi i zakon o ministarstvima, kao da svake godine pravimo novu državu. U kakvoj smo situaciji. Nama sada poslanici predlažu zakon o ministarstvima i zakon o vladi, tobož vi iz vladajuće većine ste seli, razgovarali mesec dana, ustanovili koja su rešenja najbolja, kakva sve ministarstva treba da postoje, delokrug njihovog rada u oblasti državne uprave i vi ste to predložili Narodnoj skupštini. Čak narodni poslanik brani Predlog zakona ovde, obrazlaže nam rešenja koja su dogovarali Tadić, Dačić, gospodin Marković, gospodin Krkobabić, a nad svim tim bdio Dinkić, kome zaista ovde ništa nije promaklo, kao prošli put, pa je morao čak i amandmanima da reaguje. U onom zastarelom zakonu iz 2007. godine, kako ga vi ovde krstite, ne može vlada da radi po starom zakonu iz 2007. godine. Kamo sreće da ste rekli - treba zakon iz 77. godine malo doraditi. Kamo sreće da Srbija ima takve zakone oko kojih se neće sporiti ni vlast ni buduća vlast. Znači, nama je potrebna ta podela na dva velika bloka, koja dovodi neminovno do promene vlasti posle skoro svakog izbornog ciklusa, a obavezno postoje dva, jer u razvijenim demokratijama niko ne ostaje duže od dva mandata na vlasti - neće to narod, a neće ni ministri, ne žele. Previše je zahteva upućenih ministrima, previše obećanja, previše podmićivanja, mita, korupcije, ne žele da ogreznu u to, a znaju da dolazi neko iz opozicije ko će prvo da ustanovi šta su oni radili. Vama je najvažnije da ne izgubite vlast. Pobili biste nas da ne izgubite vlast. Na primer u Beogradu se vidi - u stanju ste, ko zna šta vas samo još sprečava, da ne počnete i fizički da maltretirate one koji kažu, a šta ako mi budemo na vlasti. Ima više razloga za to. Jedan kod njih je mito i korupcija, u koje ste ogrezli. Ne vi, gospodo narodni poslanici - vi služite. Vama će dati, baciće vam nešto sa stola, neki upravni odbor, nešto, na neki način će neke od vas da zadovolje, a neki će ostati nezadovoljeni i prirodno ostaju nezadovoljeni, neke nikada ne možete da zadovoljite. Kakva je ovo Vlada? Šta će iz ovih ministarstava proizaći? Da vam ukažem samo na nekoliko nedostataka i na nekoliko sukoba koji će se javljati u ovoj vladi, a koje ćete morati da rešavate, samo bog zna kako, odnosno na trnovit put kojim će mnogi ljudi koji žele da nešto urade u Srbiji morati da pređu obilazeći i obijajući pragove ministarstava, na ingerencije nekoliko ministarstava u nekim oblastima, na nedostatak ministarstva za prirodne resurse. Kako vam nije palo na pamet da konačno jednom zaštitimo još ovo malo bogatstava koje imamo? Vi znate koja su naša bogatstva, ono što imamo u zemlji. Ko to sad istražuje, kopa, vadi, prerađuje, ne znate. Ko o tome brine? Nekoliko ministarstava: zaštita životne sredine, poljoprivreda, šumarstvo i vodoprivreda, rudarstvo i energetika. Nigde se ne zna gde se konačni papir dobija za istraživanje, za probne bušotine, za rad. Zato nam strane firme, posebno kanadske, mešetare po Srbiji. Znaju tačno u metar gde se nalazi koje nalazište, prvo snimljeno iz satelita, a onda i naši ljudi za novac odrede tačnu lokaciju u metar. Skoro sve ste prodali bez ikakve zaštite. Kada prodajete Bor, prodajete i nalazišta. Ministru ne padne na pamet da je zakonom zabranjeno da se prodaju nalazišta, nego potpiše ugovor da se prodaju nalazišta. Kakva će ovo biti vlada? Smešna. Ponovo feudi, ponovo svaka politička stranka svoju vladu, svaki predsednik političke stranke predsednik vlade, a onaj što je navikao da drpa, evo ga, ponovo zaokružio svoje ministarstvo svim i svačim. Evo, da samo malo protrčim. Šta će civilna zaštita u Ministarstvu odbrane? Od kada je to posao odbrane? Zar nije civilna zaštita jedan posebni sektor u društvu, o kome ne može da brine ministar odbrane, koje je nevezano sa Ministarstvom odbrane. Da ne pričamo o Upravi za razminiranje. Ponovo ste uplašili celu Srbije Upravom za razminiranje. Opis poslova na celoj stranici. Gde su te mine u Srbiji? Špartam celom Srbijom, planinama, šumama i rekama, što mi ne kažete gde je to gde će ta uprava da troši budžetska sredstva? Perete novac, ko i ovaj za ova skijališta, liftove i tabanažu snega na planinama na kojima ne pada sneg. Perete novac, usmeravate sredstva, trošite u kampanjama. Već sada G17 plus počinje da sprema novac za kampanju, jer nikad se ne zna kada će njima da padne na pamet da ruše neku vladu. Sa svojih tri posto će uvek da ucene svakog novog da budu na njegovoj listi i da dobiju ovakva ministarstva, da brinu o celoj Srbiji. Ministarstvo ekonomije i regionalnog razvoja, pa sebi i turizam i skijališta. Zamislite opis ministarstva, pa kaže: skijališta. Zar je to skijalište toliko bitno da uđe u opis rada ministarstva koji se nalazi pred poslanicima? Zato što ministar skija, zato što ume da se slika kako se skija. Šta će Ministarstvu ekonomije, i tu ponovo imate sukob nekoliko ministarstava, zapošljavanje u inostranstvu? Ministarstvo ekonomije brine o radnicima koji treba da se zaposle u inostranstvu. Ministarstvo brine dok ih zaposli, a onda Ministarstvo za rad, boračka i socijalna pitanja preuzima brigu o zaposlenima u inostranstvu. Kod boraca, kada mi to neko dodaje otuda, samo me čudi da mi dodaje sa moje leve strane, predvideli ste zaštitu boraca iz oslobodilačkih ratova Srbije. Koji su to oslobodilački ratovi Srbije? Gde postoji ta definicija oslobodilačkih ratova Srbije i šta su po vama oslobodilački ratovi Srbije? Da li su to ratovi od 1991. godine naovamo? Da li je odbrana od agresora oslobodilački rat Srbije? Da li su "Oluja" i "Bljesak" bili u toku oslobodilačkih ratova Srbije? Da li su to invalidi iz oslobodilačkih ratova Srbije? Valjda nemate još na spisku nekih iz balkanskih ratova, ali pretpostavljam da ima da se izvuče novac iz budžeta. Gde su vam ovde penzije za četnike? Otkad je taj zakon stupio na snagu, kada smo izjednačili četnike i partizane? Nema za četnike, čekate da izumru, da pomru. Imate Upravu za rodnu ravnopravnost. Šta je sa natalitetom u Srbiji? Ko će o tome da brine? To već sada mora da se radi multidisciplinarno. Ostarela je nacija. Na izbore izlazi 75 posto građana Srbije, u nekim sredinama 90 ili 100 posto građana izlazi na izbore. Nema dece. Vi nemate upravu koja će da brine o deci i o natalitetu, a imate Upravu za rodnu ravnopravnost. Zar nije ta rodna ravnopravnost zaštićena kroz oblast ljudskih prava? Zašto to izdvajate posebno? Znate koliko bi takvih uprava trebalo izdvojiti, nego se dodvoravate nekome ko će da da možda nekih petsto hiljada evra da ta uprava radi, pa će to da bude na televiziji pet dana, šesti dan mrak. Dvadesetčetiri ministra! Ministarstvo za dijasporu. Koliko ima ironije i sarkazma u ovoj rečenici? Kaže: "Obavlja poslove državne uprave koji se odnose na poboljšanje uslova za ostvarenje biračkog prava državljana Republike Srbije koji žive u inostranstvu". Što lažete? Da li sam podneo amandmane na Predlog zakona o izboru narodnih poslanika kojima je predviđeno da oni mogu da glasaju pisanim putem, uz dovoljno jasnu identifikaciju? Odbili ste te amandmane. Nema poboljšanja ako im ne omogućite da glasaju od kuće. Kada bi se sabrali, sa izuzetkom DS i čini mi se DSS, nisam siguran, troškove lica koje ste uputili u inostranstvo da prate izbore, da brinu o njima, za osam hiljada glasova koji su stigli iz inostranstva, trebalo bi neko motkom da vas istera iz ove skupštine. Mora da glasa u konzulatu ili u ambasadi i to mu je nekad petsto ili hiljadu kilometara daleko. Vi znate da nikoga osim osoblja ambasade tamo neće biti, ali pošaljete u svaku ambasadu po 15-20 čuvara kutija. Od te dece ovde nije moglo da se prođe kroz zgradu Skupštine. "Šta tražite vi ovde, deco?" "Da naplatimo dnevnice, kontrolisali smo izbore". Iz kojih stranaka? Neke se uopšte nisu izborile za cenzus, a neke su jedva preskočile cenzus. To vi poboljšavate uslove za ostvarivanje pasivnog biračkog prava naših građana koji žive u inostranstvu. Omogućite im, kao što u celom svetu mogu, da glasaju od kuće, a postoje načini da se izvrši identifikacija i da ste apsolutno ubeđeni da su to oni. Vi se bojite tih glasova. Kakva dijaspora, vama treba otuda novac da stigne, a za glasove strepite od njih. Ne biste nikada bili na vlasti kada bi Srbi ili građani Srbije koji žive u inostranstvu mogli da glasaju, jer oni žive u državama u kojima se država ceni. Cene svoje srpsko državljanstvu, a vide kako se brani država u kojoj žive. Vama da daju vlast, vama koji za Kosovo i Metohiju kažete: "Ministarstvo za Kosovo i Metohiju obavlja poslove državne uprave koji se odnose na funkcionisanje institucija Republike Srbije u srpskim područjima Kosova i Metohije". Koji je taj izdajnik koji je to smeo da napiše? Možda ćete vi to da radite, ali da vi napišete da ćete brinuti samo o srpskim područjima na Kosovu i Metohiji? Zar nisu sva područja na Kosovu i Metohiji srpska, srpska kao deo Srbije? Vi insistirate na Rezoluciji 1244, a sami je već tumačite onako kako pogoduje i onima koji je sprovode na terenu, a i samim Albancima koji dole žive. Vi imate blokadu u mozgu. Kod vas je Kosovo izgubljeno. Vi samo glumite, pred onima za koje Kosovo nije izgubljeno, da ćete vi da ga branite. Kako da ga branite, na "srpskim područjima Kosova i Metohije"? Gospodo poslanici sa Kosova i Metohije, koja su to srpska područja na Kosovu i Metohiji? Dajte nam tu kartu. Dajte da vidimo šta to vas zanima na Kosovu i Metohiji, a šta vas ne zanima. Gde vam nije bitno da li neko živi? Gde ne treba zdravstvo? Gde ne treba školstvo? Hoćete još da brinete i o, kako ono rekoste za crkvu, delovanje Srpske pravoslavne crkve. Ministarstvo za Kosovo i Metohiju da brine o delovanju Srpske pravoslavne crkve. Otkada to? Od kada to da brinete vi o delovanje Srpske pravoslavne crkve? Kada pomešaste opet crkvu i veru? To sve može kada se skupi s koca i konopca. Skupile se i patriote, i verski fanatici, i nepatriote, i evroatlantske integracije. Pa bar da oko tih integracija nešto ovde napisaste. Imate sporazum potpisan. Zašto ga ovde ne predvideste da ga neko sprovede? Ministarstvo će svako za sebe, a ministarstvo za nacionalno investicioni plan, ono će najviše da sprovede, ono će najviše para da potroši. Budžet u koji mi svi ovde izdvajamo i koji je predviđen da se finansiraju određene namene, odjednom ima posebni deo - nacionalni investicioni plan. Sva ministarstva umesto da u okviru svojih potreba iz budžeta imaju investicije, ne ona investicije dobijaju iz specijalnog dela budžeta - za nacionalni investicioni plan. Ko to drži? Žuti. Koliko je tu para? Samo Bog zna. Ima li kontrole? Nema. Tu nema kontrole sredstava, trošenja sredstava. Kako se troše sredstva? Preko opštinskih odbora DS. Svako ko traži sredstva iz tog plana mora da dobije saglasnost OO DS. U Vojvodini Pajtić direktno odlučuje o svim sredstvima NIP. Sada će vaši koalicioni partneri morati da vas umilostive, da kažu, dajte našoj opštini nešto, dajte u ovoj opštini u kojoj smo sa radikalima u koaliciji, dajte neki dinar. Vi ćete reći, ne, rasturi prvo koaliciju tamo, pa ćeš dobiti para iz NIP. Da to neko drugi radi, taj bi bio osuđen od strane evropske demokratske javnosti; kada radi DS, sve je moguće. Vama je sve dozvoljeno. Vi ćete da naučite druge da je sve dozvoljeno. Ne zaboravite, sve što radite mora da vam se vrati. Još uvek ne mislite na svoje ponašanje dok ste na vlasti kao na ponašanje onoga ko će jednog dana biti u opoziciji. Vi mislite da ćete večito da budete na vlasti, da ove kombinacije mogu večito, da ovi pritisci mogu večito, da ove pretnje mogu večito, da ove ucene mogu večito, da ove kupovine mogu večito? Ne može večito ništa. Svi ti ljudi koji se udruže sa vama, koji ste prodali pola Srbije besplatno, jednog dana staće pred svoju decu, pa će deca da pročitaju u novinama, tata što si pre tri godine napadao ove žute da su prodali "Sartid" besplatno, što si sada sa njima? Što si ih napadao da je CK prodat za toliko novca koliko je posle zarađeno prodajom jednog sprata. Što si im se pridružio? Kada deca postanu punoletna, sve znaju. Pitaće vas, gospodo, koji ćete sa žutima da učestvujete u svemu ovome, što ste im se pridružili. Šta su to dobro uradili posle svih onih zala, šta su to dobro uradili da im se pridružite? Ne znam, ni pred unukom koji ima tri i po godine, više ne bih imao opravdanja, a vi koji imate decu koja imaju decu, šta li vi mislite uveče? Šta ujutru kada stanete pred ogledalom? Kako se ne posečete kad se brijete, da li vam se tresu ruke, šta radite? Nije ovde bitno ko će biti ministar, koga će da voze službena kola, ko će da ima sekretaricu i besplatni mobilni. Ovde je bitno šta će biti sa Srbijom kroz pet dana, deset, 20, 50. Nije Srbija gramofonska ploča, pa sada slušaš jednu stranu, okrenu drugu, sve može iznova. Ne može, nešto mora da ima kontinuitet. Što se nas tiče, svaka vlada ima pravo da sebi kroji okvire u kojima će da deluje. Mi ovo sada samo diskutujemo da bi se videlo otprilike šta su naše primedbe. Mi ne možemo da utičemo na ove vaše zakone, na kojima ćete da se konstituišete, ali ćemo uticati na srpsku javnost kada iz ovoga počnu da proističu drugi zakoni, kojima će u stvari da se dokazuje ona na šta vas mi sada upozoravamo. Sa vama ko se uvati u kola da ore on zadnjicom vlači, što bi rekli kod mene u selu, a to treba nekima od vas posebno da se objašnjava. Mi u tome niti hoćemo, niti možemo da učestvujemo. Mi ćemo strpljivo da izgrađujemo svoju poziciju. Ponovo pozivam Srbiju da ne klone posle ovoga što ćete joj uraditi za nekoliko dana. Nikada Srbija nije nestala i propala, pa nećete ni vi žuti uspeti da je dovedete u to stanje.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Jovan Palalić. Recite osnov po kome se javljate.
Samo kratko, gospodin Nikolić je u jednom trenutku rekao da je DSS imao predstavnike u inostranstvu u biračkim odborima. Mogu da kažem, apsolutno nijednog predstavnika DSS nije imala u biračkim odborima u inostranstvu, niti smo se ikad bavili tim izbornim turizmom, niti ćemo se ikad baviti. Prema tome, prosto radi javnosti da ukažem da DSS ni na jednim izborima nikad nije imao predstavnike u biračkim odborima, niti je ikoga slao odavde iz Srbije u inostranstvo.
Za reč se javio gospodin Tomislav Nikolić.
Meni je žao ako ste me pogrešno shvatili. Rekao sam da znam za demokrate da nisu slali, a da za vas ne znam, ali da ćete verovatno reći sa govornice da li ste ili niste. Nisam rekao da ste slali.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Milan Lakčević, a neka se pripremi mr Jorgovanka Tabaković.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je danas zakon o ministarstvima koji se u suštini naslanja na jučerašnju raspravu o zakonu o vladi. Danas treba da iznesemo sve primedbe na Predlog zakona o ministarstva i da kažemo građanima Srbije šta to očekuje njih sa novom vladom i sa novim ministarstvima. Nakon održanih izbora, na kojima su različite političke stranke iznosile različite argumente i svoja nastojanja da u budućoj vlasti zastupaju određene interese, došlo se do jedne nekoherentne većine koja apsolutno ne zastupa slične, a ni približno iste stavove nije zastupala u kampanji, a sada će sprovoditi jedinstvenu politiku. Jasno je da od te jedinstvene politike nove vlade neće biti ništa, a oni su tu svoju novu vladu već prozvali socijalno odgovornom vladom. Da vidimo šta je tu socijalno odgovorno. Verovatno se mislilo da prethodan vlada, koja je bila blokirana u jednom periodu i zbog toga je morala da podnese ostavku da bi se izašlo na izbore, bila socijalno neodgovorna, pa je ova sada socijalno odgovorna. E da vidimo kako je to socijalno odgovorna vlada. Podrazumeva se kada se kaže socijalno odgovorna da to znači da je istovremeno i štedljiva, racionalna, efikasna i da će se truditi da što manje novca potroši za svoj rad, a da što više novca iz budžeta ostavi za one korisnike koji dobijaju prinadležnosti po raznim osnovama iz tog budžeta. U startu, u članu 2. se govori o tome koja su ministarstva predviđena u budućoj vladi. Već se vidi da taj broj ministarstava se povećava za dva, a da broj članova kabineta buduće vlade će biti mnogo veći nego što je sadašnji i to će biti vlada koja će imati najveći broj članova kabineta ili najglomaznija vlada verovatno u Evropi, a sigurno u regionu. Malo sam gledao po internetu i došao do podataka da, recimo, sve zemlje u okruženju bivše SFRJ imaju od 14 do 18 članova kabineta, najviše ima Makedonija 23 člana kabineta i 18 ministarstava, dok će Srbija imati 24 ministarstva i 28 članova kabineta. Francuska ima 16 članova vlade, Nemačka takođe, Grčka 17, Rumunija 18. Dakle, nema nijednog razloga u startu da se ta vlada naziva socijalno odgovornom, ako već ima sijaset ministarstava koja su razdvojena po resorima, samo da bi bila sredstvo za potkusurivanje koalicionih interesa. Uvodi se novo ministarstvo za zaštitu životne sredine i prostorno planiranje. Moram reći da to nije jedinstven slučaj, da i u nekim zemljama u okruženju postoji ministarstvo za zaštitu životne sredine i prostorno planiranje, međutim na potpuno drugačijoj osnovi je to ministarstvo formirano i drugačiji je raspored u drugim ministarstvima, te u ovom odnosu snaga, odnosno u ovakvom rasporedu nadležnosti državne uprave u ovim ministarstvima, koja su popisana u članu 2. ovog zakona, ministarstvo za zaštitu životne sredine i prostorno planiranje je nelogično napravljeno, odnosno napravljen je jedan konglomerat od poslova državne uprave u oblasti zaštite životne sredine, do poslova građevine, infrastrukture, inspekcijskog nadzora i slične stvari koje su apsolutno nespojive jedne s drugim. Pretpostavljam da je to razlog što će Ministarstvo za infrastrukturu, koje treba da se brine o nedovoljno razvijenoj infrastrukturi Srbije, putevima, železnici i ostalim infrastrukturnim problemima, pripašće ministru iz druge političke stranke, pa mu treba oduzeti nadležnost u oblasti planiranja, kako bi moglo da se kontroliše to drugo ministarstvo. Dakle, u startu koalicioni partneri ne veruju jedni drugima i sama činjenica da uvode i zlatni glas dovoljno govori o tome da ta vlada neće imati jedinstvenu politiku i da mora da postoji mehanizam kako da se kontrolišu ministri iz drugih stranaka, da ne bi imali previše vlasti. Ta vlada neće imati ni jedinstvenu politiku, niti će moći da funkcioniše. Eksplicitan zaključak je da vlada neće biti ni racionalna ni efikasna, što su, u suštini, zahtevi građana Srbije, jer svaka zemlja, a naročito Srbija, koja nije dovoljno razvijena, želi, pre svega, da ima jeftinu državu, jeftina ministarstva, jeftinu javnu administraciju, a sa druge strane efikasnu, kako bi mogla ta ministarstva da rade na razvoju države i na opštem blagostanju. Sve u svemu, krajnji zaključak je da je ovaj zakon o ministarstvima plod trgovine između koalicionih partnera, da to ništa nije dobro po građane Srbije jer će imati novih nameta u budžetu, odnosno više izdvajanja za ministarstva, a manje za ona socijalna davanja koja treba da pokrije gospodin Jovan Krkobabić, kao najstariji potpredsednik vlade, da će više biti izdvajanja za javnu potrošnju, dakle, sve ono što građanima Srbije ne treba. Kao takva vlada, verujem da neće dugo trajati.
Zahvaljujem. Dozvolite da vas obavestim, pre nego što dam reč gospođi Jorgovanki Tabaković da ćemo, u skladu sa članom 85. stav 6, imati produžetak rada sednice posle 18,00 časova po ovoj tački, za slučaj da je ne završimo do 18,00 časova. Izvolite. Neka se pripremi Ivan Andrić, narodni poslanik.
Građani Srbije, poštovane kolege, predloge zakona o vladi i ministarstvima smo razmatrali u maju prošle godine, kao okvir za sastavljanje jedne koalicije i kao okvir za ponašanje vlade. Ove godine imamo jednu novinu. Predlog zakona o vladi i o ministarstvima je, u stvari, rezultat iskustva međusobnih odnosa ranijih koalicionih partnera. U prošlom Zakonu o vladi smo imali potrebu da sprečimo sukob interesa, odnosno DSS je pokušavala da obuzda realizaciju onog trougla - politika, biznis i moć, koja je bila oličena u gospodinu Đeliću, koji je kroz ''altis konsalting'', ''altis investment'' kompanije, zaradio milione evra u međuvremenu baveći se poslom i valorizujući svoje vanredno ekonomsko znanje i vlada, deo te koalicije, pokušao je to da spreči. Ovog puta u Zakonu o vladi imamo zlatni glas premijera, jer ono što ste vi radili Vojislavu Koštunici pokušavate da ne dopustite da neko to sutra uradi vama. To je ono što vam je gospodin Nikolić s pravom rekao. Sve ono što radite, čekajte da vam se desi, a vi pokušavate da se od toga obezbedite. Građani Srbije neka razmisle o tome. Kada je reč o Zakonu o ministarstvima i Zakonu o vladi, mnogo sam zabrinutija, ne zbog broja ministarstva, nego zbog pristupa kako se taj okvir za dalje ponašanje vlade gradi. Nije ovo samo namirenje i ustupci koalicionim partnerima. Ovo je mnogo teža stvar, jer se iz ovakvog načina formiranja vlade i ministarstva vidi i ekspoze premijera, ma kako se on zvao, vide se i sva buduća ponašanja nadčoveka Dinkića, koji sa svojom hobotnicom G 17 plus nastavlja osvajački pohod u osvajanju moći koja se zove pohlepa, zasnovana na novcu građana, a kroz političku moć koju, vrlo velikim brojem lažnih obećanja i prevara, realizuju na izborima u Srbiji. To je ono što mene zabrinjava. Ako propustite u ovom trenutku priliku da kroz Ministarstvo finansija stavite ruku kontrole javnosti i ruku kontrole države na dve agencije, Agenciju za privatizaciju i Agenciju za osiguranje depozita, kroz koje prolaze milijarde evra, o kakvom vi javnom interesu govorite, i o kakvoj brizi o građanima govorite i o kakvoj odgovornoj vladi govorite? Gospodin Dinkić nije uspeo prošle godine da stavi pod kontrolu Agenciju za infrastrukturu, jer je to ostao jedini kanal gde dolaze donacije i gde se kontroliše lokalna samouprava. Gospoda iz DS-a i DSS-a mu to nisu dozvolila. Ove godine je osvajački pohod te hobotnice rezultirao sledećim rešenjem: Ministarstvo za NIP preuzima zaposlene, prava, nadležnosti i sve ostalo iz te Agencije za infrastrukturu. Znate kako u zakonu piše, poštovani građani Srbije, samo kroz jednu reč koja se zove ''projekti'' su preuzete sve ukupne nadležnosti te Agencije za infrastrukturu. Ako bi neko očekivao da mu u tri rečenice definišem ova dva zakona i taj ram za mračnu sliku koji čeka Srbiju, mogla bih ga ovako definisati. Ne samo da je reč o tome da postoji nesigurnost zaposlenih čija se ministarstva ukidaju od maja do danas, pa se oni preuzimaju, preseljavaju itd, a ti zaposleni kojima nije sigurno radno mesto su svesni da, uz političku poslušnost, možda mogu da zadrže svoju koru hleba i svoju platu, iz čega proizilazi jedna specifična vrsta pritiska na zaposlene u državnoj upravi i na gubljenje kvaliteta, jer svi oni koji mogu da se snađu i nešto vrede napustiće posao u kojem postoji kontinuirana neizvesnost. Jer onaj koga je moliti, nije ga ljutiti. To je jedna od posledica ovakvih zakona, a vi znate koliko je potrebna kvalitetna struktura onog što je birokratija u pozitivnom smislu reči. Ono što je najtragičnija posledica je to što vi građanima i svima nama onemogućujete kontrolu trošenja javnih sredstava, odnosno sredstava građana, time što svake godine budžet drugačije struktuirate u smislu zaposlenih po ministarstvima, troškova za njihove plate i time što nam ne omogućujete da pratimo rast i bujanje administracije kroz politički podobne kadrove. Vi, u stvari, ne samo da namirujete koalicione partnere, vi sebi omogućujete nezakonito trošenje koje nikakva revizija ne može da dostavi kao precizan izveštaj kroz koji mi možemo da pratimo šta radite. Da li je u tim preuzimanjima ljudi, prava, obaveza, sredstava i opreme napravljen ijedan validan popis, da li je napravljeno ijedno, na ekonomskim zakonima zasnovano, izveštavanje kako je podvučena crta, koje su obaveze preuzete od strane prethodnog, šta nasleđuje naredni ministar? Koje evidencije se preuzimaju i koliko se to sredstava, novca i vremena zaposlenih u Srbiji troši i zbog čega? Da bi vi mogli kroz tako mutne i zamešane karte da trošite i da nam se priča priča - velika javna potrošnja. Poštovani građani Srbije, nije problem velike javne potrošnje, problem je struktura javne potrošnje. Ako u jednoj porodici, u istom porodičnom budžetu jedan član porodice gladuje, a drugi ide i kupuje turistički aranžman za Karibe, da li je reč o veličini budžeta ili o strukturi potrošnje? Oni koji mi se ovde zalažu za Agenciju za promociju izvoza neka izvole da kažu u koje vreme se prave šoping ture u Njujorku, sa navodnom promocijom naših proizvoda. O tome postoje podaci, ne u turističkim agencijama, tamo u toj Agenciji za promociju izvoza. Neka mi neko kaže da li u tom budžetu zdravstvo, školstvo, policajci imaju pristojne plate ili se neko kroz budžetsku stavku posebne usluge razmeće kako se razmeću neodgovorni naslednici. Poštovani građani, ovo nisu neodgovorni naslednici, ovo su oni kojima ste dali poverenje, oni koji veštinom vođenja države smatraju veštinu ostanka na vlasti. O tome dobro razmislite, a ja ću vam reći da je novouvedeno ministarstvo za ljudska i manjinska prava ukinuto maja 2007. godine, da su određena ministarstva imala agencije koje su se zvale posebni organi uprave, pa se npr. za carinu zna da je poseban organ uprave i ko ima nadzor nad njom, ali zato ne piše šta je poreska uprava i ko nad njom ima nadzor. Zašto za plovne puteve i jedan ogranak za kontrolu leta niko nema pravo nadzora? Dostavljate nam materijal koji nije dostojan osnovaca. Sa tako nedoslednim obrazloženjima gde nam nabrajate nadležnosti, pa nam npr. u Ministarstvu finansija nabrojite da su nadležni za monetarno-kreditnu politiku, da su nadležni za kreditiranje, za privatizaciju banaka, ali nam ne kažete da nemate kao Ministarstvo finansija nikakvu nadležnost ni nadzor nad Agencijom za privatizaciju i osiguranje depozita, gde vam je u prošloj godini prošlo, ne nama, vama, nekom od vas, 3,5 milijardi evra, od privatizacije MOBTEL-a milijarda i po, od Panonske banke 122 miliona, od prodaje licence austrijskom Mobilkomu 320 miliona, od DDOR-a 220 miliona itd. Onda izlaze za ista državna uprava, ministri, činovnici, guverner sa tvrdnjom da u državnom budžetu ima samo 315 miliona evra deviznih depozita. Da li bi se, poštovani građani, kolege, moglo desiti da neko te milijarde drži kao devizne rezerve negde, a ne znamo iz kojih razloga i po kojoj ceni, da postoje međusobna optuživanja na šta su potrošene, a da mi to ne znamo, da su te dve agencije ovde na spisku organizacija nad kojima mi imamo uvid, a ministri kontrolu? Ne, ne bi moglo da se desi. Ali, zato su neke agencije, poput Agencije za infrastrukturu, gde su protočni bojleri novca koska oko koje se glođete kao koalicija i na kraju Mlađan Dinkić kao uvek, od 2000. godine pa do danas, pobeđuje stavljanjem šape nad ono što se zovu finansijski tokovi. Porazno je za sve nas i za mene kao poslanika ispred SRS koja sedim tu što država nema uvid na trošenje tog novca, a organizacija ministarstva i Vlade je prilika za to, nego uvid i kontrolu nad trošenjem tog novca imaju pojedinci koji su uzdignuti iznad zakona i iznad institucija. Prevedeno na konkretan primer izgleda ovako. Gospođa Vesna Džinić napiše mejl svim stečajnim upravnicima, koji drže značajna sredstva preduzeća pod stečajem, i napiše im popis osam banaka gde se sme držati novac od stečaja, od Prokredit banke pa nadalje, Rajfazen i sva imena banaka iz Austrije, Mađarske i ostalo, čak ni onih, postoji samo jedna Komercijalna banka koja je na tom spisku i u kojoj postoji domaći kapital. Tako se ovde brine o državnim parama, o narodnom novcu i tako se zloupotrebljava politički uticaj i kontrolu nad tim novcem nema ministar finansija i niko oko njega, ali zato imaju pojedinci koji nisu opis te dve agencije stavili kroz svoje ministarstvo koje se zove Ministarstvo za ekonomiju i regionalni razvoj, ali imaju evidentnu i činjeničnu kontrolu nad svakim dinarom i evrom koji tu prolazi. Novitet u ovoj organizaciji je i to novo ministarstvo za prostorno planiranje i zaštitu životne sredine. Ono što je najzanimljivije meni, a kroz iskustvo građanina Vojvodine, jeste kako se narodni novac koristi za disciplinovanje lokalnih samouprava upravo onako kako vam je rekao gospodin Nikolić. Samim tim što je deo dozvola za gradnju, inspekcijski nadzor nad gradnjom i komunalnom infrastrukturom preuzelo to ministarstvo, to će biti vrlo direktan način za ili usporavanje razvoja određene opštine ako je opoziciona ili podsticanje razvoja i pravljenje uspešnih menadžera nekih opština zato što se državni novac koristi po diskrecionom pravu, po onom kako se neko nekom dopadne, a ne po utvrđenim kriterijumima. Gospodin Dinkić je svoju finansijsku moć zaokružio i verujem da će njemu pripasti ministarstvo za nacionalni investicioni plan jer ta agencija koju je dobio dolazi u njegovu nadležnost i vi, gospodo iz DS-a, na ovom zakonu vežbate svoju političku veštinu građenja neprikosnovenog vladara koji neće imati dostojnog naslednika, a svi građani Srbije će imati štetu koja se zove - ogradili ste zabran da među sobom zloupotrebljavate političku moć i narodni novac. Ali, zato imate kritirače, srpske radikale, koji će vam od ekspozea, koji vrlo uskoro očekujemo, pa do dana dok G17 ne odluči na ponovo raspiše izbore razgolititi svaki vaš potez, koji rezultira materijalnom štetom i sve gorim standardom stanovništva Srbije. Hvala.
Zahvaljujem. Narodni poslanik Ivan Andrić.
Poštovani predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je drugi predlog vladajuće većine i nažalost ni sa ovim predlogom zakona se ne možemo složiti kao poslanici LDP. Naime, potpuno je jasno da ovaj predlog zakona, koji bi trebalo da organizuje buduću vladu i prateće državne organe pri vladi, nije pravljen onako kako bi to bilo logično, tako što bi se iz nekakvog programskog jedinstva napravljene vladajuće koalicije izvukli nekakvi prioriteti u programu, iz tih prioriteta napravio neki plan rada, koji bi zatim pratila nekakva organizaciona struktura, koja bi bila najefikasnija u sprovođenju tog plana. Bez obzira što su, bar u javnosti, nekakvi ciljevi proklamovani, iz ovoga se vidi sasvim drugi cilj. Naime, ovaj predlog zakona je takav kao da je napisan tako što su popisane sve državne funkcije ili sva mesta u državi, koja su zatim u postojećoj koaliciji od 14 ili 15 stranaka međusobno deljena, i prema jačini ili ucenjivačkoj moći koalicionog partnera, tako su se i pravila ministarstva i ostali organi uprave. O glomaznosti kabineta, veličini ili broju ministarstava dovoljno je govoreno i to je već samo po sebi dovoljan razlog da mi ne možemo podržati ovakav predlog zakona. Već na prvi pogled jasno je da su najmanje četiri ministarstva potpuno nepotrebna, da se mnoga od ovih ostalih mogu spojiti međusobno, ali to nije naš posao, to je posao vladajuće većine. Ono što međutim nije posao vladajuće većine ili bismo to ovako mogli da ilustrujemo. Vaše je pravo da međusobne odnose uredite po proporciji koja mislite da je potrebna, ali nije vaše pravo da te proporcije koristite na takav način da samo zbrajate ministarstva. Ista ova proporcija u međusobnim vašim odnosima se mogla postići sa manjim brojem ministarstava. Znači, kada se pogleda ta brzopletost kojom je pisano ovo gde je jedina funkcionalnost ovog predloga zakona održivost vladajuće koalicije, jasno je da se nije vodilo računa o onome što su čak i proklamovani ciljevi. Izvukao sam samo dva primera. Mi smo podneli mnogo amandmana kojima to pokušavamo da rešimo. Šef naše poslaničke grupe, gospodin Jovanović, već je upozorio da ne postoji, i pored proklamovanog cilja, a to je pridruživanje EU, ministarstvo za evropske integracije. Odgovor je da će biti zadužen potpredsednik vlada za tako nešto, međutim, ako je to jedan od osnovnih ciljeva i s obzirom na veličinu tog posla moralo je postojati ministarstvo za evropske integracije, kao jedan od osnovnih ciljeva. Bez obzira na političke razlike oko načina ulaska u EU, sve stranke u Srbiji prihvataju kao cilj prilagođavanje zakonodavstva Srbije sa zakonodavstvom razvijenih zemalja EU. To je ogroman posao koji zadire u rad svih ministarstava. Bilo je potrebno napraviti ministarstvo koje bi se time bavilo. S obzirom da toga nema, poslanička grupa LDP predložila je jedan mehanizam koji bi se ugradio u vaš Predlog zakona o vladi, mehanizam koji bi omogućio da to usklađivanje pozitivnih propisa Srbije bude što je moguće brže i efikasnije. O tome ćemo više govoriti kada dođu na red amandmani. Pored toga što ćemo uvek podržati svaku brigu o ljudskim pravima, moja druga primedba se odnosi na Ministarstvo za ljudska i manjinska prava. Naime, tačno je da je pitanje ljudskih i manjinskih prava u proteklih nekoliko godina bilo na izvestan način zapostavljeno u odnosu na period vlade Zorana Đinđića, ali problemi zbog kojih je to tako nisu bili institucionalne prirode. Nije bilo potrebno osnivati novo ministarstvo da bi se to rešilo. Više mislimo da je bio problem personalnih rešenja u okviru Službe za ljudska i manjinska prava, koja se nalazi pod okriljem vlade Republike Srbije, pre svega neaktivnost te službe i politički nedostatak volje da bi se dalje radilo na sprovođenju ovog važnog principa za naše društvo. Međutim, i pored toga, vi ste predložili sada ministarstvo za ljudska i manjinska prava, ali pokazatelj da to nije ministarstvo koje bi trebalo ovim problemom ozbiljno da se bavi, već samo mesto za nekog od funkcionera vladajuće koalicije, jasno je iz toga što se ključni problem u sprovođenju ljudskih i manjinskih prava u Srbiji ovom ministarstvo se ne obraća tom problemu. Naime, nabrojane su sve moguće nadležnosti. Između ostalog, setili ste se i nadležnosti zastupanja Republike Srbije pred Evropskim sudom za ljudska prava, ali ključni problem nije to. Ključni problem je što taj sud, Evropski sud za ljudska prava, donosi nekakve presude, koje zatim država Srbija ne sprovodi u život. Potrebno je da ovo ministarstvo bude zaduženo i za to. Nažalost, nismo sigurni da ove naše primedbe postanu sastavni deo našeg zakona i zbog toga nije verovatno da ćemo mi za ovaj zakon glasati. Moram samo još jedanput da ponovim, osnovna funkcija ovog zakona je održivost vladajuće koalicije, a ne sprovođenje proklamovanih ciljeva.
Reč ima Nikola Lazić, a molim da se pripremi gospodin Milan Veselinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovano predsedništvo, Predlog zakona o ministarstvima, koji je danas na dnevnom redu, kompatibilan je i komplementaran je sa Predlogom izmena i dopuna Zakona o vladi, koji je juče bio na raspravi, a jednim i drugim predlogom ćemo se baviti tokom rasprave u pojedinostima. Predlog zakona o ministarstvima se odvija u svetlu onoga što se već uveliko priča u javnosti, a to je da će buduća vlada biti najglomaznija u regionu, a jedna od najbrojnijih u našoj političkoj istoriji. Sama ta činjenica potire najave da će buduća vlada koja bi počivala na ovim temeljima predstavljala socijalno odgovornu vlast, s obzirom na činjenicu da uvođenje novih kabineta, uvećanje administrativnog aparata povećava državne troškove, čime definitivno ostaje manje sredstava za ostala davanja. Kada se pogleda regionalna slika, ne moramo da pravimo komparacije sa mnogo jačim ekonomskim državama, možemo da vidimo da će u ekonomskom smislu već na predloženom zakonu o ministarstvima buduća vlada imati bar četiri do pet članova vlade više od najbrojnijih vlada iz susednih država, na primer od Makedonije, koja će imati 23 člana vlade. S druge strane, ovakav predloženi okvir nije u harmoniji sa trendovima koji važe u savremenoj Evropi, gde je vrlina imati što manju i što efikasniju administraciju. Ukoliko stižu veoma ambiciozne najava iz redova nove parlamentarne većine po pitanju evropskih integracija, bilo bi suvislo da to bude i dokazano na samom početku pravljenjem racionalne i moderne uprave. Čini mi se da bi usvajanjem ovog zakona se pokazalo da je zalaganje za evropske vrednosti deklarativno kada se radi o funkcionerima, a da građani treba da podnesu stezanje kaiša, jer da biste negde dali sredstva, negde morate i da ih oduzmete. Konkretan primer za uvećanje aparata je uvođenje ministarstva za NIP. Iako se može razgovarati i postaviti pitanje opravdanosti uvođenja posebnog ministarstva za NIP, jer smo svedoci da u dosadašnjem periodu to nije funkcionisalo na najbolji način, mislim da je bilo moguće naći drugo rešenje, kojim bi bili zadovoljni i korisnici sredstava NIP, a sa druge strane se ne bi uvećavala administracija. Dalje, Predlog sadrži mnoge nedoslednosti, što se može videti kroz činjenicu da su prostorno planiranje i građevina pripojeni Ministarstvu zaštite životne sredine, umesto da budu pri Ministarstvu infrastrukture. Mislim da to ima mnogo manje veze sa logikom i strukom, a mnogo više sa partijskim dogovorima. Zbog toga je poslanička grupa DSS-NS podnela amandman kako bi ova nelogičnost bila ispravljena. Takođe ne vidimo razlog zašto u opisu ingerencije Ministarstva vera je izostavljena formulacija saradnje države sa SPC, koja se nalazila u dosadašnjem zakonu. Mogli bismo da se zapitamo da li je to prvi konkretan primer levičarske politike nove parlamentarne većine, ali i oni koji su to predložili moraju da znaju da u savremenom demokratskom svetu takva praksa postoji i u tom smislu će poslanička grupa DSS-NS imati amandmane. Kada se radi o spoljnim poslovima, smatramo da je i u opis posla Ministarstva spoljnih poslova neophodno ugraditi stavku da svi međunarodni ugovori moraju biti u funkciji očuvanja teritorijalnog integriteta naše države. Neophodno je to pomenuti eksplicitno, s obzirom da se to bazira na prethodno usvojenim skupštinskim rezolucijama utemeljenim na Ustavu, a bili smo i svedoci koliko je o tome bilo polemike u javnosti. Poslanička grupa DSS-NS podnela je i ovaj amandman, jer je do izbora i došlo zbog izostanka jedinstvene politike po pitanju očuvanja KiM u sastavu Srbije, odnosno zbog toga što nije bilo više poverenja među koalicionim partnerima po tom pitanju. S obzirom da se ovaj predlog zakona naslanja na predlog izmena i dopuna Zakona o Vladi koji je, kako smo juče imali prilike da čujemo, problematičan ne samo sa stanovišta ustavnosti, već predviđa i svojevrsni dualizam u rukovođenju Vladom, jasno je da bi, čak i u slučaju da ovaj predlog zakona o ministarstvima jeste racionalan, a on to nije, ne bi bilo moguće da buduća vlada radi efikasno, jer ili imate prvog čoveka koji rukovodi vladom ili imate konfuznu situaciju u kojoj istovremeno sa predsednikom radom vlade rukovodi i usmerava jedan njenog tzv. zamenik, kako je predviđeno u dopunama i izmenama Zakona o vladi. Takođe, kako očekivati da se rad svakog resora u vladi podjednako evaluira i ceni kada postoji paradoks da će budući predsednik Vlade imati veću težinu glasa. To nije utemeljeno u političkoj tradiciji niti u praksi naše države. Možemo konstatovati da ovakva predložena postavka govori o tome da će buduća Vlada biti koncipirana na premalo programskih ciljeva, a premnogo kompromisa i partijskih nagodbi. Takođe, kada se uzmu u obzir mnoge lične ambicije, to će onemogućiti da takva vlast bude kvalitetna, na dobrobit građana i države, već će poreske obveznike ona mnogo koštati. Na kraju, iako je najavljeno da je buduća vlada socijalno odgovorna, čini se da sama formulacija rešenja ovim zakonskim predlozima to i demantuje i zbog toga nećemo podržati ovaj predlog zakona.
Reč ima narodni poslanik Milan Veselinović, a neka se pripremi narodni poslanik Slobodan Maraš.
Dame i gospodo narodni poslanici, kao što je ova grupacija koja čini trenutno većinu u ovom visokom domu, u Narodnoj skupštini, sastavljena zbrda-zdola, na brzinu, tako ste uradili i sklepali ova dva predloga zakona, mislim na izmene i dopune Zakona o vladi i izmene i dopune Zakona o ministarstvima, jer vidite da tu ima spora između samih odbora nadležnih za ovu oblast. Naime, još od onog dana kada je Krkobabić sazvao onu lakrdiju od sednice, bio sam sa svojim ocem, sakupljao neko seno. Kaže otac - gde ćeš sine? reko, idem u Beograd, Krkobabić saziva sednicu Narodne skupštine. Zašto ne ide u penziju? On je penzioner, on vas zastupa. Zastupa nas? Mene zastupa sa 6.500 dinara penzije? Da vas podsetim da takvih u Srbiji, između 6.500 i 10.000, ima više od polovine građana Srbije. Kaže naš narod - nije đe vas bog dade, nego đe vas tako sastavi. Sastavi nešto što je nespojivo. Ono što reče moj kolega Krasić - što ne može onaj brzi lepak super da zalepi vi pokušavate da se zalepite i napravite neku ljubav koja je stvarno smešna i čudna u državi Srbiji. Svi se smeju i kažu - to je neka ljubav kao slon i miš, smešno nešto. Verujem da ta ljubav neće dugo trajati i da ćete normalno svi vi, koji ste napravili ovakvu većinu, podneti račune građanima Srbije uskoro. Što se tiče ovih zakona, kao i prethodni zakon o izmenama i dopunama Vlade Republike Srbije, gde govorite o nekakvim zamenicima, prvi član, prvi zamenik itd, pravite nekakvo vaše pomirenje ili udovoljenje pojedinim strankama, koalicionim partnerima, a uglavnom na štetu građana Srbije. Još od 91. godine bio sam narodni poslanik pa do današnjeg dana u onoj Jugoslaviji, pa onda u ovoj drugoj Jugoslaviji, pa evo sada u Srbiji, i svaka vlada je pravljena po nekom uzoru, pravljena je i po koalicionim sporazumima, ali ova lakrdija, odnosno Vlada koju vi želite da napravite, ovo je presedan. Zašto je presedan? Presedan zato što ste napravili globu narodu Srbije. Napravili ste globu jer su građani Srbije direktno ugroženi time što obveznici poreza plaćaju ovu vašu lakrdiju koju činite. Samo neko poređenje sam napravio. Npr. Kina, koja je 200 puta veća od nas, ima 24 ministarstva, isto kao Srbija. Idemo tako redom do Nemačke, koja je mnogo puta veća od nas, a ima samo 16 ministarstava. Vi ste napravili 24 ministarstva, a plus određene organizacije koje se međusobno poklapaju. Ova 24 ministarstva, vidi se da se tačno pojedinim ministarstvima oduzima određene nadležnosti, a dodeljuju se drugim ministarstvima te nadležnosti, kako bi se udovoljila politička snaga ili vaša koalicija, i što kažu - vuci siti i ovce na broju. Želite da na takav način rešite problem, a zaboravljate na ono što je najbitnije, a to jeste da poreski obveznici sve ovo finansiraju i da će ih ovo skupo koštati. Što se tiče ministarstava, posebnu primedbu imam na Ministarstvo za nacionalni investicioni plan. To ministarstvo ste smislili pre nekoliko godina, ali uglavnom ovo ministarstvo je služilo vama, "žutom" preduzeću, da vodite izbornu kampanju. Imamo mi radikali podataka, od Subotice pa do mog Novog Pazara, kako ste trošili sredstva u izbornoj kampanji, sredstva NIP-a ili nacionalni investicioni plan. Znate da je ta sredstva kontrolisao Đilas i tako je po opštinskim odborima raspoređivao, pa čak i one stranke koje su u koaliciji sa vama dobile su svoj kolač i delili normalno negde novac na ruke, negde paketiće, negde su produžavali mobilne kartice, uglavnom na taj način ste pokušali da obmanete građane Srbije i normalno da dobijete određeni broj glasova koji imate, ali siguran sam u to da će se to brzo istopiti. Ovo ministarstvo za nacionalni investicioni plan jeste ministarstvo koje treba da se ukine zato što predstavlja pandan Vladi Srbije. Ono predstavlja pandan i onom premijeru, zlatan glas koji imate, zato što će ono neposredno uticati na sva ministarstva kako će se sredstva dodeljivati. Normalno da imamo primedbi na mnoga ministarstva koja su pravljena, kako vi evropejci kažete, po evropskom uzoru, odnosno želeći na taj način da se dodvorite vašim mentorima. Pa evo npr. Ministarstvo spoljnih poslova obuhvata svoj delokrug, ali zaboravili ste da u tom ministarstvu treba da se nađe klauzula gde bi se obuhvatili svi građani Srbije, a posebno zatočeni u haškom kazamatu. Vi ste zaboravili za te građane koji se danas nalaze u haškom kazamatu, zaboravili ste na srpske junake, zaboravili ste na srpske heroje, među kojima je i naš prof. dr Vojislav Šešelj. Tom srpskom heroju, koji danas brani sve nas tamo u haškom kazamatu, pokušavate na sve moguće načine da mu onemogućite svoju odbranu da dokaže da su Srbi nevini i da su Srbi oni koji su jednostavno potlačeni od strane mondijalista i velikih sila. Imamo isto primedbu na Ministarstvo unutrašnjih poslova. Tamo se, između ostalog, opisuju poslovi Ministarstva unutrašnjih poslova i tamo postoje velike dileme oko njihovih obaveza i načina na koje obavlja svoje poslove, a pre svega preklapaju se nadležnosti Instituta za bezbednost i Ministarstva unutrašnjih poslova, gde danas, sigurno ste čitali u novinama, širom Srbije postoje tužbe i optužbe na račun Ministarstva unutrašnjih poslova, jer nisu raščistili sa time šta je to startno oružje, šta je gasno oružje i koji su to načini za nabavku nošenja i držanja vatrenog oružja. To ovde uopšte nije obuhvaćeno, a to je bitno za građane Srbije, odnosno da budu ravnopravno zastupljeni pred Ministarstvom unutrašnjih poslova. Imamo ovde dosta primedaba i mi smo srpski radikali napravili niz amandmana iz kojih se vidi da mi pokušavamo da ukažemo na vaše greške, da vam ukažemo na ono što srljate. Jednostavno, da rasteretimo građane Srbije, ne bi li ih oslobodili ovog birokratskog aparata koji će se formirati za neki dan, a time i poboljšati uopšte rad ovog parlamenta i dati olakšicu samim građanima Srbije. Sad toliko, hvala.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Slobodan Maraš, a neka se pripremi narodni poslanik gospođa Milica Vojić-Marković.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ne bih se mnogo zadržavao pošto je puno toga rečeno oko toga čemu toliko ministarstava. Samo bih na brzinu pročitao nešto što mislim da bi naša javnost morala da zna - koliko razvijene zemlje imaju ministarstava. Znači u Austriji imamo 14 ministarstava, u Danskoj 20, u Nemačkoj 15, Finskoj 12, u Holandiji i Francuskoj 17, Grčkoj 17 itd. Znači. Naša vlada će biti zaista najglomaznija. Ovde bih se samo osvrnuo na dva ministarstva. Jedno ministarstvo oko koga ima veliki problem je Ministarstvo za nacionalni investicioni plan. Moram da postavim neka pitanja. Jedva čekam da dođe gospodin Cvetković kao budući mandatar, a do sada ministar finansija koji nam je ovde obrazlagao budžet koji je donet za 2008. godinu. Mene interesuje kako će sredstva, odnosno kako će funkcionisati Ministarstvo za nacionalni investicioni plan, s obzirom da je do sada taj posao radila kancelarija, zajedno sa nekim ministarstvima? Da li će sredstva i ovlašćenje koja se nalaze u određenim ministarstvima, pre svega mislim na Ministarstvo infrastrukture i Ministarstvo ekonomije i regionalnog razvoja i da li će te silne milijarde, do 6 i po milijardi i dalje ostati u tim ministarstvima za NIP, odnosno da li će ta ministarstva i dalje određivati ko će i na koji način trošiti ta sredstva iz NIP-a? Druga stvar koja me veoma interesuje je to zbog čega je došlo do toga da se Ministarstvo za životnu sredinu spoji sa prostornim planiranjem? Neću da ulazim u to koliko je to nespojivo. Mislim da je jedna suština jako važna, a to je da Ministarstvo životne sredine mora imati izuzetno značajno mesto u funkcionisanju nove vlade. Na to bih hteo da vas opomenem zbog toga što vi uskoro planirate da ratifikujete sporazuma sa Rusijom, odnosno naftno-gasni sporazum koji su NIS i GASPROM potpisali. Koliko je taj sporazum štetan po građane, odnosno koliko je finansijski neisplativ - o tome smo dosta govorili i još ćemo govoriti kada bude došla ta ratifikacija na red. Međutim, moram da vas opomenem da u tom sporazumu nijedne jedine reči nema o zaštiti životne sredine, a koji se spremate da ratifikujete. Zbog čega je to bitno? Zato što uralska nafta koju ćemo dobijati od ruskih partnera je nafta sa najvećim procentom sumpora. Znači, prilikom njene prerade, a koju ćemo naravno obavljati u Srbiji, dolazi do strahovitog zagađenja životne sredine. S obzirom da u tom sporazumu nije ništa predviđeno po tom pitanju, bojim se da će sav teret pasti na Republiku Srbiju i da će znatna sredstva i velika sredstva i veliki stručnjaci biti potrebni da se otklone sva ta štetna dejstva koja će se desiti prilikom obrade te nafte. Zbog toga smatram da je strahovito važno da se ovo ministarstvo razdvoji i da ne bude zajedno sa prostornim planiranjem, da mu se da pun kapacitet, kako to volite da kažete, pa smo predložili taj amandman. Nadam se da ćete ga usvojiti. S obzirom da naša poslanička grupa ima još malo vremena, zahvaljujem.
Zahvaljujem. Ima reč gospođa Milica Vojić-Marković, a molim da se pripremi gospodin Nikola Savić.
Gospođo predsednice, dame i gospodo poslanici, svoje izlaganje ću da započnem od onoga što je vladajuća koalicija navela kao razlog za donošenje ovog zakona. Piše ovako: "Do sada važeći zakon o ministarstvima...", pa navodi broj "Službeni glasnik " 43/07 "... više nije u mogućnosti da obezbedi sistem organa državne uprave, saglasno potrebama...", podvlačim "potrebama Republike Srbije". Da se zadržim kod ove reči "potrebe". Nisam sigurna da se to odnosi na Republiku Srbiju, na građane Republike Srbije, ali sam potpuno sigurna da se to pre svega odnosi na veliki broj stranačkih kadrova koje bi negde trebalo udomiti i pre svega na način na koji je napravljena vladajuća koalicija, a to je jedan kompromis koji apsolutno nije zdrav, mogu slobodno da kažem jedan truli kompromis, i sve što dalje budem navodila biće u prilog upravo ovome što sam navela. Dakle, kada govorim o tome koliko je velika ova vlada, o čemu su zaista govorili svi moji prethodnici, moram da napomenem da tu nije samo 24 ministarstva. Zapravo je pitanje broja članova vlade, a njih je 27. Skoro su svi naveli koliko ima članova vlade u okruženju, koliko imaju vlade u Evropi i mislim da zaista ne treba da se bavim preterano tim brojem, jer mislim da nema građanina Srbije koji nije upoznat sa tim brojem koliko otprilike imaju naši susedi. Mogu da kažem da smo mi tu negde pored Kineza, znači najveća vlada. Kada govorim o veličini vlade, moram automatski da postavim pitanje: ako je vlada toliko velika, ako su troškovi da bi ta vlada mogla da radi jako veliki, kako onda možemo da govorimo o izbornom obećanju svih članova koalicije - da će vlada voditi socijalno odgovornu politiku? Prema sebi ili prema građanima Srbije? Još je jedno pitanje koje očigledno muči više nas, pošto sam primetila da je više govornika danas postavilo to kao pitanje - ko je bio mandatar ove vlade? Prosto, u medijima se špekuliše broj ministarstava, pa se onda i pregrupisavanje, odnosno kako će se koje ministarstvo zvati, koje oblasti idu u koje ministarstvo, pojavljuje već dve nedelje. Tu se imena ministara i funkcionera u ministarstvima znaju, a jedino se ne zna ko je bio mandatar vlade. Takođe je interesantno i pitanje koncepta vlade. Koliko se slabo razumem u demokratiju - prosto mandatar je taj koji pravi koncept vlade i članova vlade. Ovog momenta mandatar je bio taj čije smo ime poslednje saznali, ako uopšte i bude taj mandatar do kraja, dok ne izloži svoj koncept. Moram da postavim pitanje da li je demokratski da ne znamo ime mandatara do zadnjeg momenta? Uostalom, sve stranke su u toku svoje predizborne kampanje navodile ko će biti mandatar u njihovo ime, ako one osvoje vlast, jedino ova koalicija za vazalnu Srbiju nije imala nigde ime koje je isturila? Dakle, moje je pitanje ko je pravio vladu, ko je pravio koncept vlade? Sada mogu da ponudim mogućnosti. Da li je to radio predsednik Srbije, što mu naravno nije posao kao predsedniku Srbije, što nema mogućnost da to radi? Da li je i to demokratija da predsednik Srbije, u jednom sistemu koji nije predsednički, a koji sve više, sa ovim elementima koje smo dobili juče i danas liči na predsednički - jedan slab premijer, daje mu se manje nadležnosti, doduše daje mu se taj zlatni glas, ali to više kao obezbeđenje toga da se ne desi ispad u koaliciji? Jer demokrate jako dobro znaju kako su one preglasavale Vojislava Koštunicu u prošloj Vladi, pa da se obezbede na vreme daju zlatan glas, ne bi li taj zlatni glas nekako doprineo da oni održe taj privid - da oni vode koaliciju. Da li je Boris Tadić, koji inače govori o tome da on vrlo racionalno vodi politiku, da on vodi jasno politiku prema Evropi - a ovamo nemamo ministarstvo koje bi nam pomoglo u vođenju Srbije u Evropsku uniju - dakle, da li Boris Tadić može sve apsolutno u ovoj zemlji, dakle, da bude predsednik države koji pravi koncept vlade, pravi vladu, vodi vladu, smeši nam se sa televizije? Dakle, on je taj jedini koji jasno vidi put kojim Srbija treba da ide. Taj evropski put je baština samo te koalicije. Niko drugi nema pravo da kaže i da pomene kako taj evropski put može da ponudi, kako treba da izgleda. Prosto, i to je pitanje da li je i to demokratija? Na način na koji to on zamišlja, svakako jeste, ali na način na koji to razvijena demokratija i Srbija, koja je vrlo demokratska zemlja i bila i jeste, sigurno ne zamišlja takvu demokratiju. Doduše, samo se plašim da Domanović, koji je već više puta posećivao Srbiju, i ovog puta ne bude aktuelan, pa da taj široki put koji vodi do Evrope ne budemo otkrili da nismo bili dovoljno budni, odnosno da nam je vođa bio kratkovid. Sada o konceptu vlade. Doduše, iz onoga što sam čitala mogu da zaključim da je ova koalicija zaključila da je prethodna vlada izuzetno dobro radila posao, jer je u najvećem delu prepisala prethodni zakon. Onaj deo koji je dodat tiče se veličine i broja novih ministarstava, ali tiče se još jedne zanimljive stvar - gde ćemo smestiti naše kadrove. Znači, dodajemo ono gde treba naše ljude da smestimo. Interesantno je više ministarstava prema nadležnostima i poslovima koje im prepisuje ovaj koncept, ali bih se zadržala na jednom ministarstvu koje sam smatrala izuzetno važnim u prošlom mandatu i u svim mandatima svake vlade svake zemlje, mislim da je izuzetno važno, a to je ministarstvo ekologije. Taman smo napravili bazu, taman smo u prethodne dve vlade napravili koncept šta je to što mi hoćemo i kako hoćemo da razvijamo ekologiju u ovoj zemlji, kako ćemo da štitimo svoju životnu sredinu, taman smo napravili uprave koje će moći da prate pojedine segmente, taman je to počelo da funkcioniše, e sad imamo novi koncept, ubacuje se uz ekologiju i prostorno planiranje. Mogu da kažem da je to u pojedinim zemljama jako dobra kombinacija, ali u tim pojedinim zemljama u kojima je to kombinacija nema građevine, nego ima praćenje izvora resursa i svega ostalog. Dakle, ovde je građevina čist višak, ona prirodno pripada drugom ministarstvu - infrastrukturi. Zašto nije tamo? Zato što taj ko dobije, a to je onaj što je "pre roka", može da se desi da ima preterano mnogo vlasti. Zato ćemo je vratiti u ovaj resor kome prirodno ne pripada. Zbog toga mi se čini da sve ono što je napravljeno u četiri godine prethodne dve vlade, onaj pomak u ekologiji, vraćamo na početak zato što to nekome ne prija. Dakle, ono što je moja osnovna zamerka - zašto će ponovo Uprava za šume Ministarstvu poljoprivrede, zašto će sada Uprava za veterinu ponovo da se izmešta u neko drugo ministarstvo? Tek su zaživeli delovi, tek su počeli da se osećaju kao jedno telo, tek smo počeli na jednom mestu da dobijamo sve informacije koje su nam potrebne, sada ponovo idemo u široku šumu, pa ko se snađe - snage, ko se ne snađe, ko kome ne pokaže put. Zašto je u Ministarstvu vera izostavljena odrednica koja je valjda izuzetno važna za ovu državu, a to je Srpska pravoslavna crkva? Nema je nigde. Ako ste pažljivo čitali, ne postoji. Zašto je problem SPC u Srbiji? Znam da je u nekim drugim nama susednim zemljama to veliki problem, ne znam da je nama, ali videćemo da li će to tek biti veliki problem. Pomenula sam već, a čini mi se da su pomenuli još neki govornici, uz ovoliki broj ministarstava, uz ovoliki broj potpredsednika, pretpostavljam da će neki od njih dobiti mogućnost da se bave putem u EU, ovde ne postoji posebno ministarstvo koje će se time baviti. DSS i NS su podneli nekoliko amandmana i smatramo da ćemo, ako usvojimo te amandmane, značajno doprineti da se poboljša ovaj tekst, ali dok se sve to ne bude dogodilo, odnosno da li ćemo usvojiti amandmane, to ćemo videti, i da li se ovo može popraviti, to ćemo videti. Još samo jedna rečenica koja nema direktne veze sa ovim, ali sam je danas, tražeći kompletan materijal, pronašla i na internetu, a tiče se izjave jedne žene - političara iz jedne male stranke, a koja je komentarisala kako je najveća zasluga te stranke to što je Vojislava Koštunicu oterala u penziju. Da im kažem, da budu obavešteni, nisu ga oterali u penziju. Vojislav Koštunica nije i neće biti u penziji, niti je to moć te male stranke. Ta njena moć se prostire samo dotle da sedi u rezervnoj klupi i da čeka da neki drugi igrač ispadne sa klupe da oni uđu.
Reč ima gospodin Nikola Savić, a molim gospođu Vesnu Pešić da se pripremi.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo posle Zakona o Vladi danas je došao na red i Zakon o ministarstvima. Sasvim je normalno da se nakon održanih izbora razmatraju ova dva zakona - o vladi i ministarstvima, ali nije normalno da se posle izbora prekraja izborna volja građana. Takođe, nije normalno da zemlja koja ima osam miliona stanovnika ima dva tuceta ministarstava. Ali, u zemlji Srbiji je sve moguće. Jednostavno, kada se pogleda Zakon o ministarstvima i kada se pogledaju obrazloženja koja se odnose na ministarstva, tamo se nigde ne može pročitati niti se može naći da su nama zaista potrebna 24 ministarstva. Doduše, imali smo priliku juče da čujemo predsednika jedne stranke, koja čini vladajuću većinu, da Srbija ima toliko problema da je i 40 ministarstava malo. Ne znam, možda je čovek i u pravu. Obrazloženje zakona odnosi se samo na dva ministarstva i to na ministarstvo za ljudska i manjinska prava i ministarstvo za zaštitu životne sredine. U obrazloženju postojanja ministarstva za ljudska i manjinska prava se kaže da je Srbija izrazito višenacionalna i višekonfesionalna zemlja. To je razlog zbog čega treba da postoji ovakvo ministarstvo. Srbija zaista jeste višenacionalna i višekonfesionalna zemlja, ali mi po tome nismo nikakav specifikum niti u našem regionu, niti u svetu. Jednostavno, danas su sve zemlje manje-više višenacionalne i višekonfesionalne, jer svet i postaje jedno globalno selo i to ništa nije novina. Hteo sam da kažem nešto drugo. Nažalost, pokazalo se još jednom da su izbori samo paravan kroz koji će stranački moćnici pokušavati da utole svoju žeđ za vladavinom ljudskim sudbinama, ljudskim životima i pre svega imovinom naših građana. Građani Srbije nisu želeli da "žuti" i "crveni" udruženi upravljaju njihovim sudbinama, ali šta ćete, desilo se tako. To je demokratija, u demokratiji je važan zbir. Mogu se sabirati i babe i žabe, važno je doći do većine. Evo, nekako smo došli do većine, u kojoj se akteri stide jedni drugih, ali važan je svaki glas. Kod glasanja je samo ruka podignuta, a pogled i glava mogu biti i oboreni. (Iz sale: A kad imaju zlatnu karticu?) Zlatna kartica je još nešto posebno. Dalje, posle nepunih 20 godina zatvorio se krug kojim je lutala politička scena u Srbiji i sada je svako na svome. Ideološka braća su se ponovo pronašla, stisnuli ruke jedni drugima, izmirili se, izljubili se, celivali se i rešili da počnu sve iz početka. Doduše, ljudski je i praštati, pogotovo braći. Problem je samo u tome što su građani Srbije pomalo zbunjeni, ne mogu verovati sopstvenim očima kada gledaju kako se zavađena braća od srca mire, ali kažem, ljudski je praštati braći. Posle ovih izbora, a nadamo se da će biti još izbora, građani će imati priliku da razmišljaju. Posle izbora nema kajanja. Posle ovih izbora pitaju se samo oni koji su napravili većinu, mada se nadam da ta većina neće trajati toliko koliko su oni projektovali da će trajati, jer građani su uvideli da su prevareni. Zato bi najbolje bilo da ova vlada, čije rukopoloženje očekujemo u ovom parlamentu, nikada ne bude ni formirana, da se ona rasturi pre nego što budući ministri i nauče gde se nalazi Nemanjina ulica.
Reč ima narodni poslani, gospođa Vesna Pešić, molim se pripremi gospodin Milan Dimitrijević.
Samo ću da kažem nekoliko konstatacija, koliko mogu da kažem za dva minuta. Prvo što bih rekla to je, koje telo uopšte donosi odluku o tome koliko nama treba ministarstava. Da li postoji neko formalno državno telo ili ko je o tome odlučio? Ako vi možete da mi date taj odgovor. Ko je doneo odluku o ovim ministarstvima? Volela bih da znamo ko je odgovoran za to. Da li je to neka neformalna grupa koja sedi i kaže, evo tebi, evo meni. Moj utisak je, pošto nemam vremena da kažem u analizu da to pokažem o čemu se ovde radi, kao da je to jedna grupa ljudi koja je jednostavno uzela i podelila neke poslove i novac i deli - evo tebi, evo meni, evo tebi, evo meni, gde se sada vidi u stvari da postoji jedna specijalizacija za kupovinu glasova i kupovina praktično vlasti. Ovo što smo malopre i čuli, to je jedna tehnologija razrađena da se, recimo, napravi ministarstvo koje se zove od jednog projekta, ad hok 2006. godine, da se kupuju glasovi, to je bio NIP čuveni, koji je ovako izbačen u vazduh, sada se od toga pravi ministarstvo, da se deli diskreciono novac. Znate šta, zabranila bih da bilo koje ministarstvo i vlada deli diskreciono bilo kakav novac. Ako možemo da zapamtimo sa ovog sastanka to. Da li možemo da dostignemo taj nivo da vlast ne može da deli nigde nikakav novac. Ovo je potpuno jasno da nema nikakve koncepcije, nema nikakvih obećanja koja su davana građanima. Molim vas, da li je ova koalicija, da li je ova stranka koja sedi ovde sa leve strane obećavala da je pre svega reč o tome da smo glasali za Evropu i potpisivanje Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju. Molim vas, da li ima jedna jedina reč kako se ostvaruje onaj sporazum koji je potpisan. Nema ni jedne jedine reči. Možda ste vi rekli, ali nema u ovom predlogu. Zato i pitam, vi ste odbor Skupštine, pitam vas, koji je nadležni organ koji je doneo ovu odluku o ovim ministarstvima. Da ne kažem da su to sve delilačka ministarstva, od ministarstva za ekonomiju i regionalni razvoj, od ministarstva za infrastrukturu, od nekih nebuloznih ministarstava za omladinu i sport. Molim vas, kakva su to ministarstva?Šta će za omladinu ministarstvo? Molim vas, šta je informaciono društvo? Da li je izašao neko da objasni šta je informaciono društvo? Imali smo nekada Ministarstvo za saobraćaj i veze. Sada su to neka ministarstva za telekomunikacije, informaciono društvo, za infrastrukturu. U kakvoj vezi su ta ministarstva sa ovim NIP-om, da jednog projekta, pravite jedan državni fond, dobija jedan čovek da deli iz tog fonda pare kako mu padne na pamet. To je apsolutna katastrofa. Jedini je zaključak da je ovde zaista napravljena jedna veoma opaska, eksploatatorska politička klasa, koja je zgrabila i delatnosti, i novac i između sebe to deli prema svojim ličnim interesima, i unapred kupovine vlasti za tu istu političku klasu. Ko nema na svojoj strani glavnog tehnologa za kupovinu izbora i kupovinu vlasti, ko nema Mlađana Dinkića da kao hidra to organizuje i kupi izbore, taj može da računa da nikada izbore uopšte neće dobiti. Znači, to je glavna priča kada se malo pogleda. Molim da mi se odgovori, ko je ovo smislio. Ko je mozak ovoga? Da li se znaju bilo koja imena? Mi nismo ni izabrali te ministre. Da li su to ti ministri koji će dobiti ministarstva? Da li je negde sedela koalicija i ko je sedeo i razgovarao o ovome, da li možemo da uhvatimo bilo kakvu kontrolu nad nekakvim telom koje je ovo ovde podnelo? Apsolutno nikakve veze nema životna sredina sa prostornim planiranjem, nema nikakve veze ovo ostavljanje ministarstva za infrastrukturu, nema nikakve veze ovo informaciono društvo koje niko živi ne zna šta znači. Ovo samo pokazuje da mi u narednom periodu ulazimo u potpuno rasulo vlasti. To rasulo vlasti dovela je jedna nezajažljiva politička klasa, koja je zaista rešila da spreči ulazak Srbije u EU, zato što ima ovolike interese da od EU neće biti ništa.
Gospođo Pešić, molim vas da završite.
Nema ni standarda, ni kriterijuma koji pokazuju da ovde bilo kakve veze imamo sa nekom vladom koja će voditi Srbiju u EU.
Zahvaljujem. Dajem reč gospodinu Milanu Dimitrijeviću, a neka se pripremi mr Aleksandar Martinović koji će, verovatno, posle pauze, zavisi od dužine vašeg izlaganja. Izvolite.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, na početku da kažem da koalicija DSS-NS neće glasati za izmenu Zakona o ministarstvima i Zakona o Vladi, dakle, biće protiv. U narednih nekoliko minuta pokušaću da objasnim zbog čega mi nećemo glasati za zakone. Zakoni se donose da bi uredili određene odnose u jednoj ili više oblasti u društvu. Zakoni se donose da bi regulisali volju pojedinca. Onda kada volja pojedinca bude iznad zakona, onda se društvo nalazi u jednom ozbiljnom problemu. Dakle, jučerašnji primer i rasprava zakona o vladi to jasno pokazuje i dokazuje. Šta znači izmena Zakona o Vladi, a nazvao bih ga zakon o zlatnom glasu, govori o volji pojedinca. Isti primer je danas sa zakonom o ministarstvima. Sem povećanja broja ministarstava i umnožavanja administracije, a čuli smo predizborna obećanja vladajuće koalicije da će vlada biti socijalno odgovorna, ne vidimo razloge za to povećanje. Dakle, o čemu se radi ovde? Danas je u lokalnoj štampi izašla jedna vrlo interesantna informacija. Predsednik jedne političke stranke, članice vladajuće koalicije, izjavio je da je Srbiji potrebno čak 40 ministarstava. Vrlo interesantna konstatacija. Ako je to tako, onda se Srbija nalazi u ozbiljnom problemu. Mislim da je to priča da se smeste određeni kadrovi određenih političkih stranaka, pa mi se čini da bi s obzirom na izjavu tog predsednika te stranke možda bilo dobro uvesti i ministarstvo za muziku, sa određenim odeljenjima, da se jedno odeljenje bavi ozbiljnom muzikom, drugo novokompanovanom, a treće možda različitim žanrovima. Dakle, vrlo interesantno. Ovakva vlada i ovakva koncepcija nema kapacitet da vodi državu. Članom 123. Ustava je jasno određeno da Vlada određuje i spoljnu i unutrašnju politiku, da kreira tu politiku. Čini mi se da je ovakvom koncepcijom takva postavka izmeštena u neke druge institucije. Otvoreno pitanje za vodeću koaliciju - da li se taj centar moći nalazi na Andrićevom vencu, ili se možda nalazi u Krunskoj, ili možda na Studentskom trgu? To su pitanja za vladajuću koaliciju. S obzirom na zlatan glas, i na sva ova dešavanja, i na sve stvari koje se dešavaju kao postavka ove vlada. Svakako da u kasnijoj raspravi o amandmanima, određene koncepcije i na opis poslova određenih ministarstava, mi kao koalicija ćemo imati ozbiljnih primedbi. Jedna od takvih, napomenuću je, odnosi se na Ministarstvo zdravlja. Pored onoga što ste prepisali iz one koncepcije, u ovom trenutku se ne vidi jasno šta se dešava sa Republičkim fondom zdravstvenog osiguranja. Da li ministar zdravlja i dalje ima ekskluzivno pravo da raspolaže najvećom kasom u državi, koja iznosi preko milijardu i trista miliona evra? I kod ranijih izveštaja tog ministarstva, mi smo kao članica vladajuće koalicije tada imali ozbiljnih primedbi. Šta je to vođenje politike u zdravstvu? Zašto nema nacionalnog saveta koji kreira tu vrstu politike, kome će se podnositi izveštaji o trošenju tog novca? Zašto postoji jedna deklarativna priča o primarnom nivou zdravstvene zaštite, a kad se pogleda transfer novca, vidi se jedna potpuno drugačija priča. Ministarstvo zaštite životne sredine i prostorno planiranje je nespojivo. Ova država ima ozbiljnih ekoloških problema. Na takav način ti problemi se neće rešavati. U raspravi u pojedinostima mi ćemo izneti naše argumente, zbog čega mislimo da je ovakva koncepcija Vlade i ministarstava neodrživa. Hvala.
Zahvaljujem. Molim gospodina mr Aleksandra Martinovića da uzme reč, pa gospođa Aleksandra Janković da se pripremi, ali to će biti posle pauze. I vi ste posle pauze? Slažem se. Pauza do 16,00 časova. U 16,00 časova nastavljamo rad. [[Posle pauze – 16.05]] Poštovane kolege poslanici, nastavljamo rad posle pauze. Dozvolite da vas upoznam sa ostavkom narodnog poslanika koju ste i vi primili. Radi se o ostavci Predraga Umičevića na funkciju narodnog poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije i izveštaj Administrativnog odbora Narodne skupštine povodom razmatranja ove ostavke, koji je utvrdio da je podnošenjem ostavke nastupio slučaj iz člana 88. stav 1. tačka 2. Zakona o izboru narodnih poslanika i predlaže da Narodna skupština u smislu člana 88. stav 2. i stav 3. istog zakona konstatuje prestanak mandata ovom narodnom poslaniku. Saglasno članu 88. stav 1. tačka 2. i stav 2. i 3. Zakona o izboru narodnih poslanika Narodna skupština, na predlog Administrativnog odbora, konstatuje da je prestao mandat pre isteka vremena na koje je izabran narodnom poslaniku Predragu Umičeviću, izabranom sa Izborne liste Za evropsku Srbiju - Boris Tadić, danom podnošenja ostavke. Saglasno Zakonu o izboru narodnih poslanika izvršiće se popunjavanje upražnjenog poslaničkog mesta u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Sada dajem reč narodnom poslaniku gospođici Nataši Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsednice, ovaj zakon je nešto što je bilo realno da se očekuje u političkom dogovoru ove dve opcije, do juče nepomirljive Demokratske stranke, koja ima svoje priveske, a to je Čankova politička stranka, Srpski pokret obnove i pre svega najmegalomanskiji G17. Međutim, neko je danas postavio pitanje koje mi se učinilo da je logično, a u stvari nije logično, kaže - ko je taj ko projektuje koliki će broj ministarstava da bude. Još se gospođa zapitala - pa gde taj neko sedi i razmišlja kako to treba da izgleda Vlada Republike Srbije i koliko da ima ministarstava. To se ne projektuje nigde posebno, to se sve dešava onako, što bi se reklo u hodu. Ovoga puta smo saznali da se to dešavalo od kafane do kafane i da je jedan od tih glavnih posrednika bio Oliver Dulić, koji se nije skrašavao u kući nego je svakog dana i doručkovao, i ručao, i večeravao po kafanama, i dogovarao kako to treba da izgleda, a na kraju eto izgleda ostade bez ijednog od ovolikog broja ministarstava, iako se trudio da bude ta ključna spona. Pošto smo juče izuzetno dobro obrazložili građanima Srbije kakva je to ekskluzivna uloga zlatnog glasa potpredsednika odnosno zamenika premijera, a znaju ljudi kakva je struktura ličnosti Mirka Cvetkovića i videćemo šta će on biti spreman i na koji način će da nam iznese svoj ekspoze. U ovom vremenu poslaničke grupe SRS osvrnula bih se na neke opisne detalje pojedinih ministarstava jer jednostavno nema vremena za sve. Kolega Vlatko Ratković iz DS, koji je ovlašćen u ime predlagača, taksativno je nabrajao od jednog do drugog ministarstva šta je to novo, šta se ukida i sa njegove funkcije i onoga što zagovara DS i G17 nisam mogla ni da očekujem ništa drugo. Jer, megalomanija, to je vaša najvažnija karakterna osobina, alavost u svakom pogledu, nebriga za narod i za muke koje muče građane Srbije, a taj visinski vazduh sa te visine, ne sa one na kojoj se skija, nego sa visine vlasti, sa koje nas bahato posmatra Mlađan Dinkić već toliko godina, od kada ima najvažnije poluge vlasti u svojim rukama, novac pre svega, resore kojima raspolaže. Ovo ministarstvo koje je objedinilo nekadašnjih nekoliko ministarstava i učinilo da mi imamo situaciju da će Vlada Republike Srbije, tek ako Mlađan Dinkić stigne da se bavi nekim važnim segmentima naše privrede, govori u prilog tome da će vlast ne samo da bude neracionalna i neodgovorna prema građanima, već da neki zaista važni segmenti u našem društvu neće moći da funkcionišu. U toku rasprave o amandmanima poseban akcenat ću da stavim na nepostojanje već toliko vremena Ministarstva za turizam. Najlogičnije je bilo i svakome, pa i ljudima koji se bave nekom drugom strukom, da povežu uvek Ministarstvo trgovine i turizma, s tim što smo mi u jednom periodu samo 90-tih godina imali posebno Ministarstvo za turizam. Neko se danas zapitao zašto je potrebno da postoji Ministarstvo za omladinu i sport. Da, to je neophodno, zato što smo mi zemlja koja pre svega svoju budućnost treba da vidi u srpskoj omladini, ali nacionalno osvešćenoj omladini, koja će da brine o svakom pedlju naše zemlje. Ponosna sam i na naše sve sportiste, i na one u ekipnim i u individualnim takmičenjima, ali pre svega na one od male dece do najstarijih koji dolaze na sportske manifestacije da bodre pre svega naše košarkaške i fudbalske klubove, koji skandiraju protiv haškog kazamata, koji skandiraju - Kosovo je srce Srbije, i koji sa takvom svešću, bodreći naše sportiste, razmišljaju o našoj budućnosti. To je garancija, i ono što radi predsednik naše stranke prof.dr Vojislav Šešelj u haškom kazamatu i sve više srpske omladine, pored ljudi iz srednjeg doba i naših najstarijih, prati i zaista dobija podstrek da se na takav način bori za Srbiju, to je za mene garancija, i za Srpsku radikalnu stranku, da ćemo mi ipak u doglednom periodu nacionalno potpuno svesni da uđemo u odbranu i naše privrede i naše kulture i naše tradicije, istorije. I onda bih pre svega zamerila predlagaču što je namerno ili greškom ispustio jednu veoma važnu stvar. Korisno je da to čujete koleginice Kolundžija, zato što se tu krije opasnost kada je u pitanju Ministarstvo vera. Kaže se da će država da sarađuje sa crkvama i verskim zajednicama, ali kojim, dame i gospodo narodni poslanici? Mi imamo Zakon o crkvama i verskim zajednicama i mi smo se ovde do pola pet ujutru borili za to da kao i kod Zakona o osnovnom obrazovanju izričito stoji reč tradicionalne crkve i verske zajednice. Jer pored ove zaista, ne teorije zavere, nego namere Amerike i zapadnih sila, što se videlo preko njihovog načina i ucenjivanja da kroje Vladu Republike Srbije po njihovoj meri, mi zaista u dogledno vreme imamo opasnost za naše najmlađe, pored narkomanije, da jedna od drugih velikih pošasti, a to su sekte i razne opasnosti koje vrebaju, zatruju srpsku omladinu i uostalom i drugu decu koja nisu srpske nacionalnosti. Mi to ne želimo i oštro želimo da se borimo protiv toga. Što se tiče one stare floskule koja stoji u udžbenicima - Srbija je zemlja poljoprivredne industrije, mnogi od nas koji smo svesni toga da je poljoprivreda sistemski uništavana od strane Dosovske vlasti osam godina i koji znamo da od industrijskog razvoja i napretka nema ništa, da su to samo prazna obećanja, možemo da precrtamo tu karakternu osobinu Srbije. Ipak, u Srbiji veoma dobro rađa i pšenica, i kukuruz, i naše voće, i šljiva i malina, koja je ove godine imala dobru cenu, međutim, kao ni do sada, ni ovoga puta u Vladi Republike Srbije, iako je to opisno dato u Ministarstvu poljoprivrede u delokrugu rada ministra, poljoprivrednici neće da osete boljitak. Zbog čega? To je danas pomenula i magistar gospođa Jorgovanka Tabaković. Ovaj usitnjeni, ovakav feudski sistem, zapravo je veliko i pogodno tlo za manipulaciju i korupciju u svakom smislu. Vi ste koleginice Tabaković pomenuli jedno ime, a to je gospođa koja pored Dinkića, ta Džinić, vedri i oblači otkad je u ministarstvu, ali uvek je Dinkićeva desna ruka. Ta gospođa može svakoj jedinici lokalne samouprave koja je prezadužena i koja više nema apsolutno ni mogućnost za 0,5 dinara da se zaduži, da potpiše i da stavi pečat Vlade Republike Srbije. Da može, pa garantuje ona, zašto? Uđite, izvol'te, jedinica lokalne samouprave i preduzeća koja su posrnula, i poljoprivrednici i građani, samo izvolite, uđite u ove strane banke, koje je Dinkić sa svojim kriminalnim lobijem doveo u Srbiju da posluju po izuzetno povoljnim uslovima, a da zauzvrat izuzetno skupo prodaju građanima novac, odnosno evro i na taj način se uništava srpski seljak, pa onda svaki građanin. Zamolila bih vas, dame i gospodo, danas je 1. juli, glavna vest u svim novinama i u svim elektronskim medijima je upozorenje guvernera i Narodne banke Srbije o prezaduženosti i o novim uslovima kod ljudi, odnosno građana koji koriste ovaj dozvoljeni minus po tekućem računu i kreditne kartice. Šta mi imamo danas kao produkt vaše DOS-ovske vlasti? Taj plastični novac, jer ljudi su bili prinuđeni da uzimaju keš kredite, da im svakog dana spas budu kreditne kartice, da mogu da plate visoke školarine, da poljoprivrednici mogu da prežive, jer im to nije više što rade po ovolikoj žegi, ovakvom suncu i u takvim uslovima kada država ne brine o njima, nije dovoljno ni za prostu reprodukciju. Mi smo ovde izašli po drugi put sa jednom veoma važnom inicijativom. Naravno, ni u ovom trenutku, pošto ste vi stvorili tu koaliciju koja neće biti, pre svega, na dugi rok stabilna i koja neće imati tu socijalnu komponentu, to budite sigurni, jer znam da u SPS ima izuzetno mnogo časnih ljudi, ljudi koji su iskreno, verujući u model socijalne pravde koju jedna država, kao što je Srbija, treba da zagovara i da je sprovede, ušli u celu ovu priču, koja se sada svela na to da glavni vođa i diktator buduće vlade i uopšte svega što se u Srbiji dešava bude Boris Tadić. Znate, kada dođu prvi septembarski dani i kada, kako je to običaj, te socijalne tenzije posle dugog leta budu sve veće i narastajuće, onda će megalomanska vlada i ministri megalomani morati da se zapitaju gde su suludo potrošili tolike pare i zašto takva znanja kao što je Ministarstvo finansija i zašto je Dinkiću potrebna ta tolika moć? Znate, ako neko stalno grabi, grabi, i ako u institucionalnom smislu želi da sa toliko novca i sa toliko ljudi, koje će da zadrži oko sebe samo zato što mu daje tako važne funkcije u državi, želi da vlada, onda je to zaista pitanje za ljude iz neke druge struke da ne infiltriram gospođu predsednika Skupštine, pošto je dugo poznajem i znam da ona to može da posmatra i sa drugog aspekta, ali tu zaista nešto nije u redu. Pitaće se građani i videćete, čudiće se i krstiće se ljudi iz medicinske struke, poput naših uvaženih lekara, da li je moguće da jedan čovek, četvrti ili peti put zaredom bude predložen za ministra zdravstva, a zdravstvo je u katastrofalnom stanju, i pitajte samo viđene ljude, i pitajte stručnjake, što sa Vojnomedicinske akademije, što iz kragujevačkog Kliničkog centra, iz beogradskog, za koji novac oni rade i kako oni gledaju na tako bahato ponašanje jednog ministra. Vidim, ukinuli ste Agenciju za lokalnu samoupravu, odnosno za projekte u lokalnoj samoupravi, kao posebnu organizaciju, a ostavili ste ovu danas, takođe od gospođe Tabaković pominjanu, Agenciju za promociju izvoza. Ta Agencija za promociju izvoza, koja se pohvalila skoro u jednom ekonomskom biltenu da je pomogla jednom proizvođaču kafe, nekome ko se bavi nekom kartonskom opremom itd., samo na troškove putovanja ima u budžetu za 2008. godinu 90 miliona dinara. Da li je taj novac, da li je jedan milion došao u neki regionalni centar u Srbiji, jer oni svuda imaju svoje ispostave, nije to samo kancelarija u Beogradu, nego oni imaju agenciju koja u upravnim okruzima ima svog predstavnika i koji po prirodi stvari treba da ide i da kaže - aha, u ovom valjevskom kraju, u celoj Kolubari, u moravičkom kraju, u mojoj Šumadiji treba da se podstakne izvoz svežeg voća. Na jugu Srbije treba da se podstakne izvoz povrća, a u celoj kampanji obišli smo gotovo svako veće selo u Srbiji, a ne svaku opštinu i grad, mi smo videli ljude koji su marljivi, vredni proizvođači, što povrća i voća i oni kažu - naš najveći problem je, zašto ne, mi se čudimo i pitamo ih, ovoliki rad, ovolika imanja, kompleksi, kaže - ne možemo da živimo, jer država ne brine za nas. Kaže - dok stignem do prve hladnjače, lakše mi je da dam onome koji dođe i kupi mi sve budzašto, jer država ne vodi računa i ne garantuje otkup tih naših najzdravijih proizvoda. Mi kao država, primera radi, samo jednim ulaganjem jedne milijarde u proizvodnju hrane možemo do 2010. godine to dvostruko da vratimo. Zaista je danas najprofitabilnija proizvodnja zdrave hrane u celom svetu, ali paradoks je takav da u Srbiji ima najviše gladne dece i gladnih ljudi. I hrana je poskupela od prošle godine, uzmite koji god hoćete period od prošle godine, od 2005. godine, nije ni važno, za više stotina procenata je poskupela. U takvoj Srbiji ćemo nažalost nastaviti da živimo, a vi kolege, pre svega iz SPS, koji ste očigledno želeći pod pritiskom i onih ljudi koji su to od vas tražili kroz programska obećanja, nastojali da se borite za obezbeđivanje socijalne pravde. U ovakvoj vladi, ne samo megalomanskoj, nego u kojoj će i dalje u onim resorima koji će da drže ovi iz žutog preduzeća, firme G17, gde cvetaju kriminal i korupcija, nema boljitka ni za prosvetne radnike, ni za zdravstvene radnike, ni za poljoprivrednike, ni za decu, ni za penzionere, ni za nezaposlene, u to budite sigurni, jer nijedna od tih ideja, od ideja prosperiteta i razvoja, gde nema otimačine i gde nema mogućnosti da neko od tih ministara dobro zaradi za sebe i svoje partijske istomišljenike, tu nema napretka, u to budite sigurni. Borićemo se protiv toga i nastojaćemo zaista da svaki put koristimo i svaku priliku da raskrinkavamo kriminal i korupciju, jer pod svih ovih muka koje sam ispričala, to je danas najveća rak-rana našeg srpskog društva.
Reč ima narodni poslanik Aleksandra Janković, a neka se pripremi Arsen Đurić.
Pomaže bog, građani Srbije. Još juče sam rekla da nam je njegova pomoć potrebnija nego ikada. Kako i ne bi kada nas čekaju izrazito teški dani, ponovo nam se smeši jul, s posebnim osvrtom na 4. jul, koji je od jednog dela vladajuća koalicije shvaćen kao dan borca, a od drugog žutog kao veliki dan američke nezavisnosti. Pošto su posle dovoljne količine političkog petinga, kako to biva, sklopili politički predbračni sporazum, verovatno će žuti crvenima dati da obeleže dan borca, a oni će se postarati da za dan nezavisnosti uruče Kameronu Manteru pravi poklon, novu vladu Srbije, epohalno. Opet će jedni plakati i prisećati se stradanja, a drugi slaviti uz balone i svetsku feštu. Što i ne bi kada su napravili Vladu koja po broju ministarstava odmah obara evropske rekorde? Je l' hoćemo u Evropu ili ne i to u količinama? Doduše, ova rogobacija od 27 članova, sa pratećim elementima u vidu savetnika, doušnika, sekretara, pr, marketinških magova, koštaće godišnje tričavih 700 miliona evra. Ali, kad je grof bio cicija? Kada Tadić pravi vladu u kojoj je on premijer u senci i to od narodnih para, on ne pita koliko košta. Daj svima mojima i za sve pare, a ja ću da se majem na socijalističkim internacionalama i da pevam - ko beše ništa biće sve. Porast penzija, ha, ha, ha. Kako je buduća vlada glomazna, spora i sklona korupciji ona će povećati javnu potrošnju i opet neće biti za penzije, a kamoli za njihovo povećanje. Doduše, tu je uvek mogućnost štampanja para ili zaduživanja, a vlada funkcioniše kao generator krize. Videli su kako to rade ove krizne grupe koje prvonaprave problem da bi opravdali svoje postojanje i navodno ponudile rešenje. Juče sam od nekih penzionera čula trik pitanje, šta je to PUPS, a onda i odgovor - put u propast Srbije. Tako govore razočarani birači. Čak i oni koji su nepopravljivi optimisti, spremni da novu vladu dožive sa trijumfom nade nad iskustvom sa "žutima" ne mogu da nađu ni jedan zajednički imenitelj za ovoliko raznorodnih političkih koncepcija. Možda je ključ zapravo u trgovini. To je alfa i omega i kamen temeljac nove vlade. Nije samo jedno ministarstvo vezano za trgovinu. Trgovina je u svakom, te bi bilo korisno, jasnoće radi, da se nazivu svakog ministarstva doda i epitet - trgovački. Trgovačka pravda, trgovačka socijala, trgovačka uprava, trgovačka kultura. Jedino je tužno što će i Ministarstvo za Kosovo, koje nije ukinuto samo zato da bi se očuvao privid patriotizma, postati trgovačko, onog trenutka kada bude podvučeno žutim. Jedino moguće gore rešenje bilo je da ga uzme neko iz G17 čiji je šef mlađani Dinkić ladno rekao da je zalaganje za Kosovo u Srbiji ravno kolektivnom ludilu. Biti za Kosovo u Srbiji je znak patologije, a minirati svaku vladu, sa neskrivenom ambicijom da se konačno postane kalif umesto kalifa, to je kao normalno. Gospodin Dinkić kao potpredsednik drži i Ministarstvo ekonomije pri čemu je samo za iščitavanje delokruga rada ovog ministarstva potrebno bar dva sata, pa ko razume shvatiće. Nije ni čudo da se čovek kome je još kao guverneru Narodne banke životni san bio da mu se slika nađe na novčanici, naravno onoj najvrednijoj, da se onnalazi na čelu jednog pravog mutanta ili ministarstva svaštare, kako ga je prošlog maja krstio dr Žarko Obradović. Kada smo već kod rekordera, i to na evropskom nivou, nikako ne smemo propustiti da spomenemo još jednog člana šifrirane družine - stručnost ispred politike, ministra zdravlja Tomicu Milosavljevića. Tek četvrti put je ministar, a ako nastavi sa ovako doživotnim ministrovanjem moći će da ga direktno iz fotelje prenesu i uzidaju u zgradu Vlade kao svojevrsnu karijatidu. Doduše, osim protokolarnih susreta sa kolegama koje su dovoljno socijalno inteligentne da se ne zameraju sa sadašnjom i budućom vlašću, gospodin Milosavljević zna da nije baš zdravo da se sreće sa zadovoljnim pacijentima koji se baškare u institucijama organizovanim tkao da liče na poljske bolnice iz Prvog svetskog rata. Narodno nezadovoljstvo demfuju čestiti lekari, koji funkcionišu kao pokretne pljuvaonice za sve one koje bolest čini još nervoznijim. Nije ni čudo da nova narodna dijagnoza glasi - oporavio se uprkos terapiji. Kada smo već kod ekspertskog tima u Vladi ne bih da propustim priliku da se osvrnem na Ministarstvo sporta i omladine na čelu sa gospođom Snežanom Marković-Samardžić koju narod od milja zove balerina. Čitajući delokrug poslova ovog ministarstva koje je veštački povezalo omladinu i brigu o njoj sa sportom koji ne može biti ograničen samo na profesionalni angažman i to mladih ljudi, nikako nisam uspela da shvatim kakve veze ima naša balerina gospođa Marković sa poslom koji treba da obavlja. Evo nešto biografskih podataka sa zvaničnog sajta Vlade Srbije. Rođena je 10. marta 1966. godine, lepo, riba; završila Filozofski fakultet, odsek za jugoslovensku i svetsku književnost; od 2001. do 2005. radila u Ministarstvu spoljnih poslova u sektoru bilaterale, šta god to značilo kao zamenik direktora Direkcije za susedne zemlje i kao zamenik šefa misije i savetnik u ambasadi Srbije i Crne Gore u Oslu. Od 2005. do 2007. bila je pomoćnik ministra za politiku odbrane u Ministarstvu odbrane. Nadležna je za strategijsko planiranje, međunarodnu vojnu saradnju, verifikacioni centar i kopredsedavajuća u grupi Srbija-NATO za reformu odbrane. Tečno govori i piše norveški i engleski. Interesantno. Prosto ne znam koji se deo njene biografije više uklapa u sprovođenju nacionalne politike i strategije za mlade, da li ona iz Norveške ili ovaj iz NATO grupe. Verovatno je zato tako gadljiva prema svim srpskim nevladinim organizacijama mladih koji izražavaju svoje nezadovoljstvo zbog osnivanja NATO države u Srbiji. Primila je i podržala članove omladine LDP, predvođene nešto punoletnijom Srbijankom Turajlić u grupi zvanoj - Evropa nema alternativu. Nije ni primila, ni pomogla mladim intelektualcima iz organizacije - Srpski sabor, iako su oni samo u Beogradu bez ikakve reklame održali preko 100 tribina na prepunom Mašinskom fakultetu. Ne zanimaju je ni Nomokanon, ni 1389, koji je upravo išao u podvig peške na Vidovdanski marš. Ne zanimaju nju druge organizacije mladih koji imaju predznak srpsko. Možda treba da se preregistruju po norveškom. Ni sportisti joj nisu baš svi po volji te nije bila u delegaciji koja je čekala plivača Čavića. Ni njoj se kao ni Evropskom plivačkom komitetu nije dopala majica - Kosovo je Srbija. Da se razumemo, volim balet i volim sve što vole mladi, ali ako nam ovakve persone brinu o omladini i o sportu nije ni čudo da mladi i dalje beže, a nacionalni sport propada. Ona je omrzla kraljicu sporta samo zato što je Velimir Ilić postao predsednik Atletskog saveza. Tri navedena ministra i ministarstva sasvim su dovoljan pokazatelj o kakvoj se vladi zapravo radi. Neka nam je bog u pomoći i to svima, Tomici, Mlađi i Snežani, a nadasve narodu.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, a poslaničkoj grupi DSS-Nova Srbija ostalo je još dva minuta, tako da ću zamoliti gospodina Arsena Đurića da se pripremi da se u tom vremenskom periodu obrati.
Do sada je SRS, kad se posle izbora pravi neka nova vlada, obično imala neko razumevanje za novu koalicionu vlast i često smo znali da kažemo kako će da izgleda broj ministarstava i koje će nadležnosti da budu u ministarstvu. To je stvar koalicionog dogovora i nove vlasti, pa i nismo se baš mnogo mešali kako izgleda Predlog zakona o ministarstvima i nekada davno Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o ministarstvima. Međutim, sada, a to je poprilično posle novog Ustava, smatramo da smo u obavezi da se mešamo i na neki način da ukažemo i da iznesemo svoj stav povodom uopšte ideje šta sve treba urediti jednim zakonom o ministarstvima. Bez obzira što je gospodin Ratković, trenutno odsutan, verovatno pije vodu, s obzirom da je sat vremena čitao zakon i načinio tešku povredu Poslovnika, jer na kraju nije pročitao imena svih potpisnika Predloga zakona, ali uspeo je to da procedi na način da ga niko ne razume i da ga niko ne shvati. Sada, pošto imam malo godina više i imam neko iskustvo, znam kada DS teži ka preciznosti, opširnosti, da se krije neka velika podvala. Naravno, kada je u pitanju DS podvala je na prvom mestu, a kolateralna šteta je nešto dobro. Da krenemo prvo od toga da li postoji ustavni osnov. Vidite, strana 29, dotle je došao u čitanju zakona gospodin Ratković. Oni su naveli da je ustavni osnov za ovo što predlažu član 97. i jeste, ali to je samo jedna trećina. Kada su dalje tražili šta bi to mogao da bude ustavni osnov za jedan ovakav zakon pomenuli su član 107. Međutim, tu su promašili temu, jer član 107. Ustava Republike Srbije reguliše ko može biti predlagač zakona. Sada, demokrate zaključuju - ako nam Ustav dozvoljava da budemo predlagači zakona onda taj zakon naravno ispunjava sve ustavne uslove i naravno, po definiciji, čim je iz Demokratske stranke, to je demokratsko i to mora biti ustavno. Naravno 10:0 je u Ustavnom sudu i sve mora da bude ustavno. Šta su onda dalje pogrešili? Pa pogrešili su što nisu malo pogledali šta piše u članu 99. Pogrešili su i što su pogrešno shvatili šta je napisano u članu 135, a kada su došli do člana 136. onda su zaboravili gradivo. To je onaj član koji suštinski treba da bude ustavni osnov za jednu ovakvu ekskurziju u vremenu i prostoru, koja se zove - nova vlada, nova vlast, Solanino jato. Zakon o ministarstvima bi morao, pored toga što treba da ispunjava te ustavne kriterijume, da bude i propis koji na celoviti način reguliše nešto što se zove delokrug, nadležnost i organizacionu strukturu državne vlasti. Zašto? Da bi oni koji vrše vlast znali dokle je čija međa u vršenju vlasti, sa gledišta poslova koje rade da se ne bi mešali u tuđu oblast, ali i da mi znamo kao poslanici kako da ih kontrolišemo i narod da zna ko je nadležan za koje pitanje. Da ne bi bilo improvizacija u pogledu organizacije državne vlasti države koriste nekoliko načina regulisanja. Imamo države koje Ustavom precizno definišu broj ministarstava, pa čak i nazive ministarstava, pa definišu i okvire njihovih nadležnosti, prepuštajući zakonima da se eventualno to malo preciznije uredi. Imali ste prilike od jednog mog prethodnika da čujete da u nekim državama postoji 14, 17 itd, ali Ustavom propisan tačan broj ministarstava. Mi radikali smo zastupali to prilikom donošenja novog Ustava Republike Srbije. Nije nam prošlo, pa je kao rezultat toga i ovakav izgled člana 135. i svih ovih odredbi o Vladi Republike Srbije, kao delu izvršne vlasti. Tu su 24 ministarstva. Kada se pročita ovaj predlog zakona, onda bi u 24 posebne oblasti trebalo da budu skoncentrisane srodne grupe poslove, zato što je u pitanju državna uprava. Znam da ovde ima i profesora koji se bave tim pitanjem i znam da oni neće da se jave da diskutuju. Zašto? Zato što svoju profesiju vrlo lako ima da zgaze da bi se očuvao koalicioni dogovor, da bi on zaživeo. Zbog toga imamo ministarstva, ako to sada tumačimo prema broju strana ili broju redova, od desetinu redova ili pola strane, ili jednog pasusa, kako hoćete, ali imamo i onih omnibus ministarstava, u kojima se, po definiciji koja se koristi za grupe poslova, svrstavaju istovremeno i babe i žabe, i vatra i voda itd, pa i ono što je nespojivo. Imaćemo ministarstava, a na bazi iskustva koje moramo svi da konstatujemo, gde je jedan ministar, pa bogami desetinu državnih sekretara. Već kad je upitanju broj pomoćnika ministara, tu se može pričati i o vodovima i o četama, jer je to ta formacija koja je moderna zadnjih 10 godina. Sistematizacije poslova i radnih zadataka na svim mestima se definišu prema vojnoj strukturi. Naravno, svako ovo ministarstvo u budućnosti biće parcelisano odgovarajućom količinom novca, jer je novac jedino merilo za političku moć. Tako ćemo imati i one koji sami nikada ne bi prošli cenzus, da zagrabe značajan kolač, pa se tu nalazi sve i svašta. Imaćemo i ekskluzivno pravo da uživamo u radu dva ministra - jednog koji vodi kapitalne investicije, a jednog koji razmišlja kako da se potroše Karićeve pare, to je ovaj NIP. To je ovo što je do sada bila Kancelarija. To se toliko namnožilo sada, da će to biti posebno ministarstvo za potrošnju para i raspodelu para prema potrebama opštinskih i gradskih odbora Demokratske stranke, da bi se okončale neke neophodne investicije radi zamazivanja očiju građanima, kako bi eventualno i na sledećim izborima došlo do nekih prevara, ili straha, ili ko zna čega. Naravno, neću da idem u detalje povodom ovih loše sročenih grupa poslova u okviru nekog ministarstva. Ima vremena kada će o tome da se priča zbog velikog broja amandmana, ali bih vašu pažnju skrenuo na nešto što se nalazi na strani 18, podsetite gospodina Ratkovića, to su poslovi zajednički za sva ministarstva - tu se nalaze tri člana. Ti poslovi koji su zajednički za sva ministarstva u suštini znače - svako ministarstvo u Republici Srbiji vodiće svoju nezavisnu spoljnu politiku. Moram da vam kažem da toga do 2000. godine nije bilo u ovoj našoj zemlji i moram da vam skrenem pažnju da tako nešto ne postoji ni u jednoj zemlji na zemaljskoj kugli. Zašto? Zato što za te poslove postoji Ministarstvo inostranih poslova, koje koordinira i jedino nastupa prema inostranstvu, a ovde svaka vaška obaška - svako želi da ima priključak, kako sa domaćim građanima, odakle se uzimaju pare, tako i sa inostranstvom, gde treba da se putuje i da se potroše pare. Ta tri člana bi morali da izbacite iz ovog predloga zakona. To je onako moj prijateljski savet. Jer u protivnom ova struktura državne vlasti, na kojoj insistira predlagač, koja bi trebalo da bude čvrsta, biće poput švajcarskog sira, pa ćete kroz ovo imati - finansiranje, počev od Nataše Kandić, Sonje Biserko i ovih velikih eksperata koji sa novim žargonom, novim rečima, novim sinonimima, stranim rečima pokazuju svoju odanost Evropi, a i sami znate što se tiče članstva u Evropskoj uniji to je tako daleko. Samo vas podsećam da ste rekli - branićete Kosovo i Metohiju i Srbiju iz Evropske unije, a oni vam kažu - nikada nećete biti članovi Evropske unije. To u prevodu znači - vas baš briga za Kosovo i Metohiju danas, a sutra izaberite lokaciju prema kojoj ćete se na isti način ponašati. Tu sam, između ostalog, da bih ovo žigosao, da bi građane unapred upozorio - šta se priprema na čelu Solaninog jata, na čelu sa Borisom Tadićem. Boris Tadić – veća šteta nego četiri sušne godine u Srbiji.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Arsen Đurić, i to dva minuta na raspolaganju. Neke se pripremi narodni poslanik dr Gordana Paunović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama se nalazi Predlog zakona o ministarstvima koji zajedno sa Predlogom zakona o Vladi predstavlja rezultat političke trgovine koja se prethodnih dana odvijala u Skupštini, van Skupštine i gde već, a i predstavlja jedan dokument za ispunjavanje želja i zahteva koalicionih partnera, koji očigledno imaju velike apetite. U prilog tome govore i nezvanične informacije, koje kruže ovde Skupštinom, da su predstavnici vladajuće koalicije podneli amandman kojim predlažu ukidanje ministarstva o ljudskim i manjinskim pravima. Imam informaciju da je taj amandman podnet jutros u 9,55, a još uvek nije podeljen narodnim poslanicima, tako pretpostavljam da pregovori još uvek traju i da su u toku. Postoji mogućnost da ćemo mi završiti raspravu o zakonu o ministarstvima u načelu, a da nećemo znati koliko će ministarstava brojati buduća vlada. Jedan od osnovnih programskih principa prilikom formiranja ove nove koalicije bio je da će to biti socijalno odgovorna vlada, a to, između ostalog, podrazumeva i racionalno trošenje budžetskih sredstava. Već pre njenog formiranja mi vidimo da ona neće biti socijalno odgovorna vlada, jer će to biti najskuplja i najbrojnija vlada u čitavoj Evropi. U obrazloženju zakona piše da će sredstva za sprovođenje ovog zakona biti obezbeđena budžetom Republike Srbije. Kao što znate, budžet za 2008. godinu je usvojen. To znači da ćemo mi morati da radimo rebalans budžeta, kako bismo povećali budžetske rashode zbog povećanja broja članova te buduće vlade. Konkretno u zakonu o ministarstvima ima dosta nelogičnosti, ali ono što je najupadljivije i najneprirodnije jeste ministarstvo životne sredine i prostornog planiranja, gde ministarstvo životne sredine i prostornog planiranja obavlja poslove državne uprave koji se odnose i na prostorno planiranje, urbanizam, utvrđivanje uslova za izgradnju objekata, stambeno poslovanje, građevinarstvo, građevinsko zemljište itd, a ovi poslovi po svojoj prirodi nemaju mnogo veze sa zaštitom i unapređenjem životne sredine. Kada se iz ministarstva za infrastrukturu izuzmu ovi poslovi koje sam nabrojao, koji prelaze u delokrug ministarstva životne sredine, to ministarstvo ne treba da se zove ministarstvo za infrastrukturu, već ministarstvo saobraćaja, jer pokriva samo tu oblast. Poslanici DSS i NS sigurno neće glasati za ovaj predlog.
Po Poslovniku, izvolite.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram povredu Poslovnika, čl. 225. i 226. Kolega Đurić je malopre ukazao na jedan propust, pretpostavljam skupštinskih službi, ali ono što je činjenica je da u poslanički klub DSS neprestano stižu mejlovi od nevladinih organizacija koje nam ukazuju da je predat amandmanod strane Koalicije za evropsku Srbiju, da se ukida Ministarstvo za ljudska i manjinska prava, odnosno da se spaja sa Ministarstvom pravde. Pitam predsednika Narodne skupštine zašto narodni poslanici nisu dobili u materijalu taj amandman, obzirom da pojedine kolege kažu da su imali priliku da vide taj amandman. Sada smo već duboko zagazili u raspravu, kasno je popodne, i ako je amandman predat pre 10 časova jutros, mislim da je trebalo da dobijemo taj materijal, tako da vas molim da nadležne službe obave taj posao i da vidimo da li je to istina ili nije, kako bi mogli da pružimo odgovor svim ljudima koji su zainteresovani za ovo izuzetno važno pitanje. Hvala vam.
Zahvaljujem i molim stručne službe da me obavest o ovom amandmanu, ako je stigao, da bih mogla da odgovorim kolegi. Dajem reč narodnom poslaniku dr Gordani Paunović i molim da se pripremi narodni poslanik Radiša Ilić.
Dame i gospodo narodni poslanici, danas je na dnevnom redu Narodne skupštine Predlog zakona o ministarstvima, sa predlogom da se, na osnovu člana 161. Poslovnika Narodne skupštine, donese po hitnom postupku. Član 161. citiraću zbog građana Srbije. Član 161: "Zakon se može izuzetno doneti i po hitnom postupku. Po hitnom postupku može da se donese samo zakon kojim se uređuju pitanja i odnosi nastali usled okolnosti koje nisu mogle da se predvide, a nedonošenje zakona po hitnom postupku moglo bi da prouzrokuje štetne posledice po život i zdravlje ljudi, bezbednost zemlje i rad organa i organizacija. Predlagač zakona je dužan da u pisanom obrazloženju predloga zakona navede štetne posledice koje bi nastale zbog nedonošenja ovog zakona po hitnom postupku." Žao mi je što u sali nije gospodin Vlatko Ratković, predstavnik predlagača zakona, da mi odgovori, meni kao lekaru, a i građanima Srbije, na pitanje: koje su to štetne posledice koje bi prouzrokovale po život i zdravlje ljudi nepodnošljive posledice, kada znamo da je i u prethodnoj vladi postojalo, a i po ovom zakonu o ministarstvima postoji i Ministarstvo zdravlja koje, nadam se, vodi brigu o zdravlju ljudi i o posledicama njihovog zdravlja. Još juče smo čuli i videli da ova neprincipijelna interesna grupacija već na prvom koraku je pokazala da njen prioritet nije ni Ustav ni zakon, a kamoli građani Srbije. Niko iz ove neprirodne koalicije nije poslanicima SRS odgovorio ni na jedno pitanje - zbog čega je neophodna panično-histerična hitnost za donošenje zakona? Trgovačka koalicija povećala je broj ministarstava u članu 2. sa 22 na 24, da bi se zadovoljili apetiti i želje svih aktera. Ako ste već morali da udovoljite želje jedni drugima, zašto niste pomislili malo i na građane Srbije? Vi se busate u grudi braneći Srbiju i njenu bolju budućnost. Sa ovakvom interesnom vladom Srbiji i srpskom narodu se ne piše ništa dobro i nadamo se da će se ova koalicija uskoro raspasti. Kad ste već morali da formirate nova ministarstva, zašto niste umesto ministarstva za NIP, koje mi liči na trinaesto prase, formirali, ako ste mislili na građane Srbije, jer ste stalno govorili o socijalnoj politici, ministarstvo za brigu o porodici, koje je bilo formirano u vreme kada je SRS bila u Vladi Srbije. Tada je to ministarstvo funkcionisalo i tada su problemi bili mnogo manji, koji se danas javljaju zbog nedostatka brige o porodici. Budućnost Srbije su deca i zdrava porodica. Ako nam se ne rađaju deca, neće biti ni Srbije. Briga o deci je briga o budućnosti Srbije. Srbija nema strategiju o zaustavljanju pada nataliteta i pomoći porodicama sa više dece. Porodica, kao primarna društvena grupa, predstavlja osnovnu ćeliju društva. Sve potiče iz porodice, i dobro i zlo, i moral i nemoral, i sve ono što nije dobro ili je dobro. Svakodnevno slušamo da raste broj maloletničke delikvencije, kriminala, ubistava, narkomanije. Svi beže od ovih problema, ali ih se neka ministarstva samo delimično i površno dotiču, tako da je bilo mnogo korisnije formirati ovo ministarstvo, koje je, još jednom podvlačim, kada je SRS bila na čelu ovog ministarstva o brizi o porodici, dobro funkcionisalo i ovih problema je bilo mnogo manje. Vama to nije važno. Koalicioni partneri nemaju ništa zajedničko sem želje da po svaku cenu vladaju i da imaju moć. Predsednik SRS dr Vojislav Šešelj je u pismu podrške srpskim radikalima i srpskom narodu u predizbornom periodu, 5. aprila 2008. godine, poručio iz Haga: "Braćo Srbi i sestre Srpkinje, Srbija nema mnogo izbora. Zapadne sile saterale su nas u ugao i od nas traže da se odreknemo sebe, svog identiteta, nacionalnog ponosa, da zaboravimo Kosovo i Metohiju, da izbrišemo granice Srbije i da dozvolimo komadanje srpske teritorije. Niko na svetu to ne može da prihvati." Američki ambasador u Beogradu Kameron Manter i zapadne sile saterale su Borisa Tadića u ćorsokak, tako da se sve u Skupštini radi navrat-nanos, bez elementarnog poštovanja zakona, Poslovnika, Ustava i ljudskog dostojanstva. Buduća vlada nije izborna volja građana Srbije. Neprincipijelna koalicija neće ništa dobro doneti građanima Srbije, još ni Predlog zakona o Vladi nije usvojen, a preko medija se čuju različita mišljenja koalicionih partnera, pa čak i direktna neslaganja. Već se razlike između vas osećaju, lebde u vazduhu, samo što ne eksplodiraju. Ni ova panika, kako je vi nazivate hitnost, neće održati ovaj brak. Vrlo brzo će se razvesti, jer dve različite ljubavi, odnosno ideologije ne mogu dugo da opstanu. Na kraju, ovo što vi radite na političkoj sceni Srbije ne može da prođe nigde, pa neće proći ni u Srbiji. Zato SRS neće glasati ni o Predlogu zakona o Vladi, ni o Predlogu zakona o ministarstvima, jer ovaj zakon o ministarstvima je loš, glomazan, nepristupačan i apsolutno socijalno neodgovoran.
Reč ima poslanik Radiša Ilić, a neka se pripremi narodni poslanik Milorad Buha. SRS ostalo je još 29 minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je Predlog zakona o ministarstvima, napisan onako kako je naložila ozbiljna koaliciona pregovaračka ekipa, na radost pojedinih stranih ambasadora, na radost Solane, tajkuna, onih koji su umislili da će se stvaranjem ovakve vladajuće koalicije, eto, spasti EU od propasti, na radost svih mogućih internacionala, nevladinih organizacija itd. Naravno, Srbija ne bi bila to što jeste da opet nije prva po nečemu u Evropi, ako ne i u svetu, a to je po broju ministarstava. Trenutno ih je 24, plus potpredsednici, plus predsednik Vlade, sa sve zlatnim glasom, što znači 28 plus jedan. Dakle, apetiti koalicije, neki je zovu semafor, a neki je zovu, kako smo čuli u poslednje vreme, druže Tito mi ti se kunemo, takvi su da je veliki vođa od preko puta morao da secka, da čupa, da kida od svakog ministarstva ponešto, ne bi li skrojio neko novo ministarstvo, ne bi li zadovoljio svoje ideološke koalicione partnere u borbi za evropsku Solaninu Srbiju. Eto, jedno ministarstvo bi moglo da se zove i ministarstvo za pravljenje novih ministarstava. Gde je danas Srbija? Rekordan deficit, kriminal u porastu, bezbednost na nuli, bombe se okačinju ljudima po vratima, akterima velikih korupcionaških afera, teških po nekoliko miliona dolara, zastarevaju slučajevi. Ne znam samo kako će na Tadićevo cepkanje i seckanje ministarstva za infrastrukturu reagovati novoproklamovani koalicioni partner DS, kome treba da pripadne ovo ministarstvo. Očerupao ga je veliki vođa od preko puta, što bi rekao naš narod - do koske. Budući ministar infrastrukture će se baviti samo kostima. U opisu nadležnosti nema više telekomunikacija, informacionog društva, nema prostornog planiranja, nema ni građevine, građevinskog zemljišta itd. Iskreno, mislim da to neće biti nikakav kamen spoticanja među partnerima u budućoj vladi, jer čini mi se da je prvobitno bilo rečeno da je prioritet ulazak u EU, prihvatanje Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, saradnja sa Hagom itd, doduše Kosovo je tek kasnije pomenuto. Valjda neće neko sada da kaže - e neću, baš me briga za EU, očerupali ste ministarstvo, pa nećemo da formiramo ni vladu. Čitajući u Predlogu zakona ono što piše u dvanaest redaka, u članu 11. komotno ste ministarstvo za infrastrukturumogli da preimenujete u ministarstvo za saobraćaj. Da li to nekom lepše zvuči ovako, ne znam, ali u ovom kratkom tekstu, čak u 12 redova reč saobraćaj se pominje deset puta. Sada imamo sasvim suprotan slučaj, nasuprot kolegama iz Socijalističke internacionale, veliki vođa od preko puta nije smeo Mlađi da očerupa ni jedno jedino slovo iz dugačkog spisa nadležnosti ministarstva za ekonomiju i regionalni razvoj. Mlađan Dinkić je stavio pod svoju ingerenciju maltene sve. Što kaže naš narod, na sve ove tri strane opisa nadležnosti Mlađana Dinkića ima svega, od igle do lokomotive. Čovek sve zna o banjama, o skijalištima i evo, čitav resor turizma je prigrabio za sebe. Strana 8. prvi pasus. Čovek zna sve o penzijama, o socijali, pola resora Ministarstva rada i socijalne politike prigrabio je za sebe, strana 8. pasus 2. Nema veze, ima se - može se. Poštovani narodni poslanici, vi građani koji pratite ovu sednicu, da li znate u čijoj je nadležnosti Direkcija za mere i dragocene metale? Opet Mlađan Dinkić. Tamo gde su pare, devize, međunarodni ugovori sa stranim bankama, tamo gde su krediti i dragoceni metali, tamo je Mlađan Dinkić. Čudim se zašto mu nisu prepustili da kontroliše kladionice i kockarnice. Ako sada uporedimo ministarstvo za ekonomiju i razvoj Mlađana Dinkića i očerupano ministarstvo za infrastrukturu, biće kao u onoj bajci Kraljević i prosjak. Navešću samo jedan banalni primer, što se tiče Ministarstva odbrane, a u stvari trebalo bi da se zove ministarstvo predaje, s obzirom ko ga je vodio, zbog vremena. To na najbolji način oslikava do kog su stepeni ministri iz DS, posle obuke u Pentagonu i Garmiš Partenkirhenu, doveli Vojsku Srbije. Da li znate, poštovani narodni poslanici i građani Srbije, da Srbija ima ukupno, slovima i brojkama, ukupno 248 artiljerijskih oruđa. Vama to verovatno nije čudno, ali će vam biti čudno kada vam kažem da Albanija ima ukupno 1.497 artiljerijskih oruđa. Pregled oružanih snaga zemalja u našem okruženju objavio je jedan dnevni list od ugleda i to na dve strane, tako da to niko nije demantovao, pa je to tako verovatno. Građanima Srbije ostaje da se nadaju da ova vlada, koja će uskoro biti formirana, neće trajati dugo i da će konačno SRS preuzeti obavezu da građanima Srbije i samoj Srbiji bude bolje.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milica Vojić-Marković, povreda Poslovnika. Samo recite koji je član u pitanju da bih mogla da se pripremim.
Moje prezime je Vojić-Marković, malo je komplikovano, doduše. Moram da zamolim gospođu predsednicu da nam da odgovor na ono pitanje koje je postavio moj uvaženi kolega Miroslav Petković. Poslanik mora da bude obavešten o svemu što se tiče amandmana i materijala koji su nam potrebni za sednicu. Neposredno pre nego što je počelo zasedanje dobili smo različite informacije vezane za amandman koji je podnela buduća vladajuća koalicija Za evropsku Srbiju, a koja se tiče ukidanja ministarstva za ljudska i manjinska prava. Jedan takav primerak smo videli svojim očima. Nije podeljen poslanicima. Interesantno je da su nevladine organizacije obaveštene o tome što se događa u Skupštini. Imam mejl koji je Centar za demokratiju poslao različitim poslaničkim grupama. Prosto bih volela da tu informaciju imaju svi poslanici, kao i javnost Srbije. Tražim prosto odgovor na to pitanje. Hvala.
Amandman, i to ne samo taj jedan, stiglo je više amandmana, sedam, osam ih ima, umnožavaju se, ili će stići dok radimo danas, ili će biti u vašim poslaničkim klubovima. Dakle, tehnički se umnožava i onoliko vremena koliko je samo za radnje umnožavanja potrebno, toliko ćemo vremena morati da se strpimo. Zahvaljujem i molim gospodina Milorada Buhu da uzme reč, a gospođu Vjericu Radetu da se pripremi. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, juče i danas razgovaramo o dva bitna i fundamentalna zakona, odnosno Predlogu zakona o izmenama i dopunama zakona o vladi i ministarstvima, koji u osnovi imaju jako mnogo političkog voluntarizma. Politički voluntarizam se ogleda i u jednom i u drugom zakonu, a on je uslov formiranja skupštinske većine i buduće vlade. Koncept i jednog i drugog zakona ide u pravcu zadovoljavanja svih lidera i liderčića u svim političkim partijama koje će formirati buduću vladu. Tako je koncipiran i zakon o vladi, a vidimo i zakon o ministarstvima, jer je u njemu obuhvaćeno sve ono što je zadovoljavalo lidere, a kasnije i druge članove političkih stranaka. Osnovni prigovor SRS je taj da je broj ministarstava u budućoj vladi preglomazan, 24 plus predsednik plus tri potpredsednika, 28, to je, prema podacima kojima raspolažemo, najveći broj ministarstava u vladama u Evropi. Šta je razlog svemu tome? Razlog je potreba političkih stranaka da zadovolje potrebe svog članstava i da uključe u buduću vladu sve ono što je od interesa za tu stranku. Moj lični prigovor se odnosi na nepostojanje ministarstva za izbeglice i interno raseljena lica. Ministarstvo za Kosovo i Metohiju se bavi Srbima na Kosovu i Metohiji, ali o interno raseljenim licima ne brine niko, o izbeglicama ne brine niko, a najbolji primer je za to, kada se pročita Predlog zakona o ministarstvima, onda samo u obilju nadležnosti, prava i dužnosti ministarstava, samo na jednom mestu kod Ministarstva za rad i socijalnu politiku naizlazimo na vrlo kratku rečenicu koja se odnosi na ostvarivanje prava i integraciju izbeglica i interno raseljenih lica, i ništa više. Insistiram i tražim, kao poslanik, u ime Vlade Republike Srpske Krajine, brojnih izbeglica i interno raseljenih lica, da se vodi računa o njima. Ni prethodne vlade nisu vodile računa, ni buduća vlada neće voditi računa, a to je već pokazala kroz ovaj Predlog zakona. Sama definicija - ostvarivanje prava i integracija izbeglica - gledajte, ako se ta formulacija odnosi na izbeglice i interno raseljena lica, ostvarivanje prava, nema prava. Prava su utvrđena Zakonom o izbeglicama. To je jedini materijalni zakon iz ove sfere koji se odnosi na izbeglice. Šta znači ostvarivanje prava? Trenutno imamo oko 100 hiljada izbeglica. Kakva prava? Oni, kada su dobili državljanstvo, automatski protivzakonito gube izbeglički status, postaju građani Srbije. Kakva prava oni mogu ostvarivati? Po kom zakonskom i materijalnom propisu? Ni po jednom. Integracija izbeglica i interno raseljenih lica, to je postupak kao i svaki drugi. Ministarstvo za rad i zapošljavanje nema nikakve zakonske ingerencije da ostvari bilo kakvo pravo u smislu integracije izbeglica i interno raseljenih lica. Insistiram i tražim da se za izbeglice i interno raseljena lica ugradi daleko više, predlagač neka razmisli o ovome, daleko više formulacija koje će se odnositi na fizički povratak Krajišnika u Republiku Srpsku Krajinu i Republiku Hrvatsku, u Republiku Srpsku, i interno raseljena lica na KiM. Vi to morate ugraditi u Predlog zakona. To mora biti obaveza, jer nema drugi zakonski propis osim ovoga. Ovde ga morate ugraditi i on mora biti u nadležnosti ministarstva i kao takav mora biti pretočen i oživotvoren u praksi. U nadležnosti Ministarstva spoljnih poslova mora da stoji realizacija normalizacije odnosa sa svim bivšim državama SFRJ. Realizacija sporazuma o sukcesiji, ali u stvarnom materijalnom smislu. Ogromna imovina i ogromna prava, imovinska i socijalna, ostala su Srbima u bivšim republikama. Ko o njima brine? Ko brine o toj imovini? Niko. Ogromna imovina pravnih lica sa prostora Republike Srbije su ostala tamo. Ko o njima brine? Niko. Pitanje sukcesije se mora raspravljati ovde u ovom parlamentu. Vi o tome ne brinete. Zbog kratkoće vremena, predlažem predlagaču, izbeglice i interno raseljena lica moraju ući daleko ozbiljnije nego što ste ovde predložili. O njihovim pravima se mora raspravljati ovde. Ministarstvo spoljnih poslova mora naterati Hrvatsku i BiH da sve ono što su Srbi imali, što je zapaljeno i uništeno, se vrati. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Po Poslovniku, izvolite, gospodin Željko Tomić, DSS.
Gospođo predsedavajuća, poštovane kolege narodni poslanici, nemojte zameriti poslanicima DSS i NS zašto insistiraju da konačno dobijemo tekst amandmana koji je još jutros u 9,50, po našim informacijama, podnet ovde od strane koalicije Za evropsku Srbiju, kojim se ukida Ministarstvo za ljudska i manjinska prava. Hoćemo tačnu i blagovremenu informaciju, zašto je potrebno toliko sati da taj papir dođe do nas. Govorim kao dugogodišnji član Odbora za međunacionalne odnose i moram da podsetim i ovom prilikom da je više od jedne trećine Ustava Srbije posvećeno ljudskim i manjinskim pravima. Zbog čega postoji intencija, to je javna sada već tajna, a nije više ni tajna, da ingerencije Ministarstva za ljudska i manjinska prava treba da se prebace u Ministarstvo pravde? Šta se to događa? Javnost mora da zna. Molim vas da što pre dobijemo tekstove amandmana. Da bi sprečili kuloarske priče, želimo da saznamo šta se tu konkretno događa i taj amandman što pre da dobijemo u ruke. Hvala vam.
Upravo se ti amandmani nalaze u vašim poslaničkim klubovima i biće vam sada podeljeni. U vreme kada ste izrazili interesovanje, tehnička procedura je bila u toku. Sve se događa u redovno radno vreme, nema razloga ni za kakvu paranoidnost. Reč ima narodni poslanik, gospođa Vjerica Radeta. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, u pravu su kolege iz DSS koji su insistirali, po Poslovniku, da se narodnim poslanicima podele amandmani koje su podneli predstavnici predlagača. Gospođo Đukić-Dejanović, niste u pravu kada ste rekli da se amandmani nalaze kod narodnih poslanika. Gospodin Tomislav Nikolić, kao čovek koji u ovom parlamentu uživa veliko poverenje i kod svih zaposlenih, dobio je taj jedan primerak amandmana, ali narodni poslanici u klupama još uvek nisu dobili taj amandman. Kada je reč o zakonu o ministarstvima, odnosno o Predlogu tog zakona, ne bih rekla da će ova vlada biti socijalno odgovorna vlada, s obzirom na veliki broj ministarstava, na veliki broj agencija, uprava, republičkih zavoda. Kada smo juče na Zakonodavnom odboru i Odboru za pravosuđe i upravu raspravljali o ovome, onda je predstavnik predlagača gospodin Vlatko Ratković svoje izlaganje počeo pitanjem - zašto ovako glomazna vlada, pa je pokušao to da nam objasni. Evo, pošto nas niste ubedili, kolega Ratkoviću, upotrebila bih jednu narodnu - "mala bara, mnogo krokodila". Ova vlada biće sastavljena od 17 političkih partija, tako da uopšte nije iznenađujuće da nam se predlaže ovako veliki broj ministarstava. Naglašavam, ono što je problem za SRS, to je naš principijelni stav koji ovde godinama iznosimo, problem paralelnih državnih organa. Nisu u pitanju samo ministarstva, svako ministarstvo paralelno ima ili agenciju, ili upravu, ili direkciju i kada pogledate, evo i u ovom predlogu zakona, videćete da je gotovo identična nadležnost predviđena za ministarstvo i za agenciju, koja nekako niče iz tog ministarstva. To je dakle naš principijelni stav i nikada za ovakve zakone i za takve agencije nećemo glasati zato što mislimo da je to, s jedne strane, namet na vilajet, odnosno da se direktno na ovaj način ulazi u džepove građana, a, s druge strane, jasno nam je zašto to radi i ova vlada, zato što su to radile i prethodne vlade. Ne mogu svi stranački funkcioneri biti ministri, ali mogu da budu ministri u senci, tako što će biti direktori agencija, direktori direkcija, uprava itd. To je obrazloženje zašto ovako glomazan državni aparat. Srpska radikalna stranka, odnosno poslanička grupa je svoj stav prema ovom predlogu zakona iznela kroz 64 amandmana, koliko smo uložili na ovaj predlog zakona i naravno da ćemo govoriti o svim tim amandmanima. To će biti tek prekosutra, sutra je nemoguće, s obzirom da mora da protekne 24 časa prema tom rogobatnom Poslovniku, koji je usvojen ovde i koji nas evo dovodi u situaciju da ćemo sutra da radimo svega možda sat-dva, najviše tri, jer nećemo moći da raspravljamo o ovim amandmanima zato što imate loš Poslovnik. Ali, vama to čovek ne može da objasni. Menjaćete, menjaćete, pokušaćete još restriktivniji poslovnik da donesemo, pa znamo kakav imate predlog, ali o tome ćemo kad to bude aktuelno, gospođo Kolundžija. Sada bih vrlo kratko samo o dva-tri ministarstva. Ministarstvo pravde, interesantno je da je obrazloženje šta će to da radi Ministarstvo pravde u svega jednom pasusu. Pola toga pasusa je obuhvaćeno spremnošću Ministarstva pravde, znači i buduće Vlade Republike Srbije na, kako piše, predaju optuženih za navodne ratne zločine Haškom tribunalu. Dakle, jedan deo buduće koalicije se zaklinjao u izbornoj kampanji da nikada neće prihvatiti da se ijedan Srbin preda Haškom tribunalu, a evo u ovom zakonu se to predviđa. Naravno, o Ministarstvu ekonomije i regionalnog razvoja moglo bi do sutra da se priča, šta je sve Mlađan Dinkić sebi prikupio u to ministarstvo, sve gde su pare. Jedino je ostavio Nacionalni investicioni plan, koji će zapravo biti vlada u vladi. Znamo kako je tim sredstvima iz tog Nacionalnog plana raspolagao Dragan Đilas, znamo kako je žutim predsednicima opština vodio izbornu kampanju sredstvima građana Srbije. Ko će sada imati tu sreću, videćemo kada budemo dobili predlog članova Vlade. Reći ću samo još, zbog kratkoće vremena, jednu rečenicu vezanu za Ministarstvo za ljudska i manjinska prava. Zaista sam se šokirala kad su me novinari ispred pitali šta mislim o tom amandmanu, mislila sam da se šale ili da ne razumem šta me pitaju. Pogotovo, juče sam o tome govorila, kada u razlozima za donošenje ovog zakona po hitnom postupku stoji, između ostalog, da će se usvajanjem ovog zakona ubrzati rad na zaštiti ljudskih i manjinskih prava itd. Naravno, ponavljam ono što sam rekla juče, ljudska i manjinska prava u Srbiji nisu ugrožena, ugrožena su prava Srba na delu Srbije, a to je Kosovo i Metohija. Naravno, jedan deo ove vladajuće koalicije, pre svega mislim na DS i G 17 plus, Srbi na Kosovu i Metohiji ne interesuju, pokazali ste to vašim odnosom kod formiranja srpske skupštine na Kosovu i Metohiji. Ali, da ne prihvatate, a mi smo amandmanom već dva puta tražili da se formira ministarstvo za ljudska i manjinska prava, i valjda zato što ste čuli da smo na svim odborima rekli da ovo nije vaš izum, da je to ideja SRS-a već godinama unazad, danas vam je palo na pamet da amandmanom brišete ovaj deo člana 2. Predloga zakona. Dakle, zakon vam je loš, Vlada će biti još lošija, o tome ćemo kada budemo o amandmanima i konkretno o članovima Vlade.
Poslovnik je reklamirao narodni poslanik Aleksandar Pejčić.
Poštovana predsednice, poštovani prijatelji, drage kolege, samo da obavestim ovu skupštinu, upravo su amandmani stigli. Zahvaljujem se stručnoj službi, inače kritika vama, predsednice, da ubuduće moramo na vreme dobiti ove amandmane, za to nam je trebalo sad šest sati. Inače, radi se o tome da je postignuta politička trgovina, da se ukida Ministarstvo za ljudska prava i pripaja se Ministarstvu pravde. Naime, samo sam hteo da obavestim ovu skupštinu, ovaj dom, da su amandmani stigli tek posle šest časova. Hvala.
Zahvaljujem. Povredu Poslovnika reklamira gospođa Milica Vojić-Marković.
Poštovana gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo, reklamiram povredu Poslovnika, član 104: ''Narodni poslanici dužni su da poštuju dostojanstvo Narodne skupštine. Narodni poslanici dužni su da se jedni drugima obraćaju sa uvažavanjem. Nije dozvoljeno korišćenje uvredljivih izraza, kao ni iznošenje činjenica i ocena koje se odnose na privatni život drugih lica.'' Dakle, način na koji se obratila predsednica parlamenta poslaničkoj grupi kojoj pripadam, DSS-NS, krajnje JE uvredljiv. Mi nismo paranoični. Malo je čudno da samo jedan amandman putuje šest sati do nas i da taj amandman se odnosi na političku trgovinu, najstrašniju do sada viđenu, jer, izvinite, ne može biti predmet političke trgovine nešto što se odnosi na domen ljudskih i manjinskih prava. Svi smo se zaklinjali u to, i pozicija i opozicija. Ne može to da bude predmet bilo kakve trgovine.
Zahvaljujem. Htela bih samo da vas obavestim da amandmani, predlozi zakona i dopune predloga zakona mogu stići u roku kraćem od roka predviđenog Poslovnikom kada je rok za podnošenje amandmana do početka prve načelne rasprave na sednici Narodne skupštine. Podnete amandmane predsednik Narodne skupštine upućuje predlagaču zakona, narodnim poslanicima, nadležnim odborima u Vladi, dakle, do početka prve načelne rasprave na sednici Narodne skupštine, što je i učinjeno, a predviđeno članom 145. i 146. ovog poslovnika. Niko nije kvalifikovan nikako, samo sam rekla da nema razloga za sumnjičavost i da je sve u regularnoj proceduri. Po Poslovniku, gospodin Dimitrijević.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, član Poslovnika 104, koji je citirala moja koleginica gospođa Milica Vojić-Marković. S druge strane, mi smo zasedanje počeli čini mi se u deset sati i imali smo predlagača koji je sat vremena obrazlagao dva zakona, i imamo posle toga amandman koji je predat pre obrazlaganja predlagača. To znači da je nas predlagač obmanuo. Imamo manje ministarstava, nego što je predviđeno Predlogom zakona. Dakle, molim objašnjenje zbog čega smo mi dobili sastav ministarstva, da postoji ministarstvo za ljudska i manjinska prava, a saznajemo kasnije, iako je amandman ranije predat, da to ministarstvo je pripojeno Ministarstvu pravde.
Samo bih htela Skupštinu i javnost da obavestim da je amandman podneo gospodin Marko Đurišić, to je narodni poslanik, nije grupa poslanička, nego pojedinac.
Gospođo predsedavajuća, poštovane kolege narodni poslanici, reklamiram i povredu člana 104. koji govori o dostojanstvu, jer ste izgovorili da smo paranoidni, možda neki od nas. Nema mesta paranoji, samo gole činjenice. Obrazlagač i predlagač ovog zakona, gospodin Vlatko Ratković, danas je dugo pričao o tome kako će zakon o ministarstvima brojati toliko i toliko ministarstava, a sada iz iste poslaničke grupe stiže jedan amandman, šest i više sati nakon predaje u pisarnicu ili na nadležno mesto, i sada smo u poziciji da imamo iz iste poslaničke grupe predlog da dođemo do neparnog broja ministarstava. Sada više i onaj zlatni glas i sve ono što smo pričali može da padne u vodu, ali isto tako znamo da su poslanici iz stranaka nacionalnih manjina veoma nezadovoljni i zarad javnosti o ovome vi morate da se izjasnite šta se to događalo tokom celog dana, zašto je ovaj amandman satima putovao do narodnih poslanika i da skinemo veo sa ovoga, nešto se sigurno događalo. Određena vrsta trgovine je postojala, ali to očekujemo od vas da kažete, a ne da obmanjujete kako javnost, tako i narodne poslanike.
Želela bih samo da kažem da je sudbina ovog amandmana identična i sledećim amandmanima, koje su podneli takođe poslanici gospodin Pejčić Aleksandar, gospođa Banović Donka, gospodin Radulović Miloš, gospodin Tomić Željko i Đurišić Marko. Dakle, potpuno ista procedura i potpuno ista sudbina u ovoj skupštini. Zahvaljujem i molim gospodina Božidara Delića da se obrati.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gledaću da za što kraće vreme kažem ono što posebno interesuje mene, a verujem da interesuje i građane Srbije, a vezano je za enormno povećanje zaposlenih u državnoj upravi. Iako je Zakonom o državnoj upravi predviđeno, u članu 29. i članu 34, koji organi i organizacije postoje, očekivao sam da će nam izvestilac, kao što je to dobro uradio kada je u pitanju Ministarstvo odbrane i za sva ostala ministarstva, ovde saopštiti koji su organi i organizacije, bez obzira da li su to inspektorati uprave, direkcije, sekretarijati ili zavodi. To zbog toga što su sve ove organizacije na državnom budžetu, a opet zbog toga što ovakvim tumbanjem nadležnosti iz ministarstva u ministarstvo, mi više ne znamo koje ministarstvo je odgovorno i koje ministarstvo vrši nadzor nad pojedinim od ovih organa. Neko takođe može reći da je to regulisano i zakonom. Međutim, zakoni koji su iz nekih ranijih vremena kao nadzorne organe spominju organe koje mi apsolutno više nemamo po Ustavu. Recimo, mene interesuje kada su u pitanju ovi republički zavodi, gde je Republički seizmološki zavod. Nisam ga našao nigde u ovim materijalima. Takođe, gospođa Jorgovanka Tabaković je ovde napomenula vezano za Ministarstvo finansija. Pomenuta je samo uprava carina, a pitam se i mene zanima gde su ostali organi, gde je Poreska uprava, gde je Uprava za trezor, gde je Uprava za igre na sreću, Uprava za duvan, za sprečavanje pranja novca, devizni inspektorat i Uprava za slobodne zone? Kod nad njima vrši nadzor? Takođe, gospodo. zanima sve građane Srbije ko vrši nadzor nad Upravom za javne nabavke, nad Agencijom za reciklažu, Agencijom za energetsku efikasnost, Komesarijatom za izbeglice i Direkcijom za restituciju? Takođe, kada je u pitanju još jedan drastičniji primer, kada je u pitanju Ministarstvo za infrastrukturu nigde ne stoji koji su organi i organizacije vezani za ovo ministarstvo, ali negde u sredini teksta, što je jako simptomatično, stoji - inspekcijski nadzor vrši ovo ministarstvo, izuzev inspekcijskog nadzora u oblasti vazdušnog saobraća. Onda se postavlja pitanje, gospodo, ko vrši taj nadzor u oblasti vazdušnog saobraćaja? Znamo da je nekada postojao Sektor za vazdušni saobraćaj u Ministarstvu saobraćaja i Savezna uprava za kontrolu leta. U državnoj zajednici Srbija i Crna Gora 2003. godine formiran je Direktorat civilnog vazduhoplovstva i osnovana Agencija za kontrolu leta, ali one kao nezavisne i samostalne organizacije, odlukama vlada koje nisu ozakonjene ovde u ovom parlamentu. Od samog početka javljaju se problemi, jer država Srbija trpi velike štete, gubi ugled. Od 2000. godine izgubila je i pravo na kontrolu određenog vazdušnog prostora. Pošto nema više vremena, o ovome ću govoriti kada budu na redu amandmani o ovom ministarstvu.
Gospodin Borislav Pelević ima reč. Izvinjavam se, povreda Poslovnika.
Gospođo predsednice, mi se nismo razumeli, postavio sam vam jedno pitanje na koje niste dali odgovor. Dakle, vi ste kao predsednik Narodne skupštine dobili ovaj amandman pre nas poslanika. Vi ste dobili ovaj amandman o ukidanju Ministarstva za manjinska i ljudska prava pre nas poslanika. U međuvremenu, dok je nama predlagač objašnjavao sat vremena i čitao o Ministarstvu za manjinska i ljudska prava, vi ga niste obavestili, ili niste bili u mogućnosti da ga obavestite da postoji ta vrsta amandmana ili je u pitanju nešto drugo. Ili je u pitanju bila trgovina političkih šefova DS, pa kada su se dogovorili da se taj broj smanji, onda je amandman pušten da se umnoži. Šta je problem? Ako ne postoji dovoljno kopir aparata, dajte da kupimo još dva-tri, pa da ta procedura ide malo brže. To je pitanje na koje mi niste odgovorili.
Htela bih samo da vas obavestim da sam se interesovala kada je amandman zaveden. To je bilo u 9,55 minuta jutros. Prema tome, nije zaista bilo nikakvog čekanja, najregularnije je amandman primljen, kao i svi drugi. Izvolite, povreda Poslovnika reklamirana od kolege narodnog poslanika Miroslava Petkovića.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, pred sobom držim amandman koji je podnet u 9,55 časova, znači danas, pre početka sednice Skupštine Srbije. Mi smo imali priliku jutros da čujemo predlagača zakona, gospodina Vlatka Ratkovića, koji nam je obrazlagao šta sve ovaj zakon treba da sadrži. U članu 2. stoji da buduća vlada Republike Srbije treba da ima 24 ministarstva. Amandman koji je podnet pre toga, iako smo slušali diskusiju u trajanju od 45 minuta, kako vladajuća koalicija vidi buduće uređenje vlade Republike Srbije, predviđa da se ministarstvo pod rednim brojem 5. u članu 2. ovog zakona, ministarstvo pravde i ministarstvo pod rednim brojem 24 spajaju u jedno ministarstvo. To znači, ako ništa drugo, da je za jedno ministarstvo manji broj od ovoga što je predviđeno ovde. Pitam, obzirom da je gospodin Ratković tu, da li vi govorite sa predsednikom vašeg izvršnog odbora koji je podneo ovaj amandman? Da li imate obrazloženje da nam date zašto ste nam obrazlagali 24 ministarstva, amandmanom predlažete 23? Pretpostavljam kada podnesete amandman da imate potrebnu većinu da se taj amandman usvoji. Znači, mi smo dobili taj materijal, nije mi jasno da je potrebno sedam sati skupštinskim službama da umnože jedan amandman i podele narodnim poslanicima. Ukoliko nema papira u poslaničkom klubu DSS ima dovoljno hartije da se to odštampa i da se podeli svim narodnim poslanicima. Ne znam da li treba da čekamo još sedam sati, možda stigne u međuvremenu još neki amandman, a posle ponoći da pričamo koliko će buduća vlada imati ministarstava.
Molim gospodina Ratkovića u svojstvu predlagača da da odgovor.
Dame i gospodo narodni poslanici, zbog izgleda nerazumevanja, i terminološkog i pojmovnog, pojedinih kolega narodnih poslanika, prvenstveno iz koalicije DSS-NS, moram da kažem sledeće. Nisam obrazlagač, kako je to neko od uvaženih kolega rekao, niti predlagač ovog zakona. Predlagač ovog zakona su 122 narodna poslanika. Predstavnik sam predlagača u raspravi o zakonu o ministarstvima u načelu. Dakle, na početku današnje sednice, kada mi je predsednika parlamenta dala reč, obrazlagao sam u načelu zakon o ministarstvima. Amandmani se shodno odredbama Poslovnika, s obzirom da se radi o hitnom postupku, mogu podneti najkasnije do početka rasprave u načelu. Toliko je amandmana podneto do 10,00 časova. O tome ćete biti obavešteni, odnosno svi mi i amandmani treba da nam budu dostavljeni. Očito da se ovde radi o jednoj tehničkoj stvari, o tome da je stručna služba Skupštine Srbije primila određeni broj amandmana i da ga je kasnije u nekoj redovnoj proceduri umnožila i valjala dostaviti predsedniku parlamenta, odborima i naravno narodnim poslanicima. Dakle, ovde se pokušava stvoriti jedna konfuzna slika o tome da predlagač predlaže jedan tekst zakona u načelu, a zatim amandmanskom intervencijom ide sa izmenom o korekcijom tog teksta. Hoću da kažem načelno da je ovo uobičajeno, odnosno da nije neuobičajeno da se tako radi. U iks slučajeva smo bili svedoci ovde u parlamentu da je predlagač zakona, bilo Vlada, bilo grupa poslanika, nakon rasprave u načelu i u toku rasprave u načelu, podnosila amandmane. U tome i jeste smisao i zato su razdvojene rasprave u načelu i rasprave u pojedinostima. Da mi kao narodni poslanici sagledamo zakon u načelu, a zatim da u toku rasprave i vladajuće i opozicione grupacije, a naročito u raspravi o pojedinostima sagledamo argumentaciju i opozicionih i pozicionih poslanika i na kraju Narodna skupština odluči o tome da li će prihvatiti ili ne odgovarajući zakonski projekat.
Gospodin Tomislav Nikolić reklamira povredu Poslovnika.
Ovde je zaista izgovorena velika količina neistina ili nepojmljivog razumevanja stvari. Dakle, predlagač je 122 poslanika. Vi ste obrazlagač. Onaj ko obrazlaže on je obrazlagač. Predlagač daje amandman. Poslanik Đurišić je predlagač, on je podneo amandman. Amandman postaje sastavni deo Predloga zakona. Zašto se onda uopšte uzima u obzir taj vaš amandman jednog čoveka koji ne može da podnese amandman, a ima pravo po Ustavu? U kakvu ste vi situaciju došli time što zastupate svoju vladu u formiranju? Šta je vama trebalo da predložite taj zakon? Predlaže 122 poslanika, a onda jedan podnese amandman. Šta je on i koji je ishod tog njegovog amandmana? Da se o njemu raspravlja? Zašto da se raspravlja o amandmanu predlagača zakona? Sa druge strane, nije taj amandman posledica rasprave. Amandman je podnet pre rasprave i on uopšte nije posledica rasprave. Nije to došla pamet u glavu narodnom poslaniku, slušao raspravu pa kaže - ovde nam nešto fali. Onog časa kada ste izašli za govornicu da obrazlažete zakon, vi ste nas ubedili da moramo da formiramo ministarstvo za ljudska i manjinska prava. Stvarno ste izneli dosta argumenata. Kako to ne ubediste svog poslanika? Sada ćete da ga ubedite. Dakle, stvarno kako vas je bog sakupio tako šarene, sa preovlađujućom žutom. Kada nas budete pobedili, pohvalite se. Ako računate da ste nas pobedili time što ste Čanka i Vuka uzeli u poslaničku grupu da imate poslanika kao mi sami možda vam je to neka pobeda, a kada vam se Dana bude okačila na grbaču videćete koliko je to Pirova pobeda i kada bude počela da traži srebrenjake. Za Čanka da ne pričam. Ili je on prestao da bude autonomaš, ili ste vi postali autonomaši, videćemo šta vas je povezalo. Znači, gospođo predsednik, vi ste zaista ponovo pokazali da apsolutno zavisite od volje DS. Sedam sati ste čuvali ne samo ovaj amandman, čak i amandmane DSS. Čuvali ste u okviru službi da ih ne dobiju narodni poslanici. Kome služe amandmani? Ko treba te amandmane prvi da dobije? Narodni poslanici. Rasprava o tom zakonu je u toku i vi nam krijete amandmane koje ste podneli ili je taj amandman bio ucena. To tretiram sa malo više iskustva nego vi. Ovim amandmanom ste ucenili nekog od koalicionih partnera i onda je on morao nešto da odustane, sada ćete da povučete verovatno amandman jer je besmislica ukidati ministarstvo za ljudska prava kada ga već jednom predložite. Da ga niste predložili mogli smo da vas pitamo zašto nemate ministarstvo za ljudska prava, a vi biste rekli - pravda će da brine o tome i stvar prođe, ali vi predložite ministarstvo za ljudska prava, a onda ga ukinete i time potvrdite moju dijagnozu Borisa Tadića da u njemu nema ni D od demokratije. To D što ima kod vas to je diktatura. Vi uopšte nemate pojma šta je demokratija i moraćemo ponovo tome da vas učimo. Samo mi je žao što neki ljudi svesni toga koliko vi malo u stvari vredite učestvuju u tome i pomažu da se Srbija dodatno ruinira. Sudbina ovog amandmana je potpuno jasan znak šta to nas čeka, u stvari kada vi budete iduće nedelje formirali vladu. Čeka nas samo zlo. Najlakše je predati se pa reći - evo im neka rade šta hoće. Jeste kada bi čovek o svojoj porodici odlučivao, ali ovde se tiče sudbine miliona ljudi. Kako smemo da vas pustimo da radite milionima ljudi šta vi hoćete? Ne obazirete se na Ustav, ne obazirete se na zakone, ne obazirete se na moral, iza vas je jako loša prošlost. U poslednjih osam godina četiri godine ste držali Srbiju bez Ustavnog suda. U vaše vreme desila su se najteža krivična dela, najteža moguća krivična dela, neka čak obavijena u oblande Zakona o privatizaciji. Šta to Srbiju još čeka sa vama i zašto da vam da Srbija priliku da je ponovo upropašćavate? Zašto da vam pojedine male stranke daju priliku da ponovo upropašćavate Srbiju, da se hvalite da ste pobedili? Kako ste vi to pobedili, kako vam izgleda ta pobeda? Tako što neko mora da odustane od svog programa da bi išao sa vama. Znači, morate da upropastite još nekoga, čak i svog partnera koji će da uđe sa vama, jer njega ne čeka ništa dobro i vi to dobro znate, ali vi gazite sve pred sobom. Šta su za vas partneri, šta je za vas poslanik koji je pisao amandman? Šta su za vas ljudska i manjinska prava? Ne daj bože da stvarno imate ministarstvo, pa da to ministarstvo mora nešto da rešava. Ne, vi treba da ukinete to, i za Kosovo i Metohiju, i za izbeglice i za ljudska i manjinska prava. Vi treba da ukinete Ministarstvo pravde. Vi treba da ukidate sva ministarstva u kojima ste vi pokazali da vam uopšte nisu važna. Šta da ostavite - ova skijališta, uspinjače, pegle za sneg, da ostavite ministarstvo koje će da prostire crveni tepih kada dolaze strani ambasadori, kada dolaze ovi iz EU? Ne znam šta biste još mogli - možda ministarstvo za brukanje Srbije u svetu, ministarstvo za priznavanje srpskih grehova, ministarstvo za katarzu Srbije? Vi biste to mogli da izvedete. Ne vi, vi ste ozbiljni ljudi. Mnoge od vas poznajem i mnoge ću upoznati. Ali oni što vas vode, odnosno uopšte nemate demokratski način da izaberete one koji vas vode. Kako vi ne birate u stranci demokratski one koji vas vode, tako biste želeli da i Srbija ne može da izabere one koji će da je vode, nego mora da joj bude naturena Demokratska stranka - zato nam prete i bombardovanjem i sankcijama, izolacijom. Zato dolaze ovde da vam prave društvo u kampanji, zato vas zovu da vam potpisuju sporazum u kampanji, samo zato da biste vi bili na vlasti.
Zahvaljujem. Povredu Poslanika je reklamirao poslanik Zoran Nikolić.
Poštovane kolege, gospodine Ratkoviću, dosta ste nemušti bili u davanju ovog obrazloženja, naprosto ste mucali, a to ne bi trebalo da vam se ovde dešava. Jer ste vrlo tečno 45 minuta danas pre podne, kada smo počeli ovu raspravu, pročitali nam dakle sve iz ovog predloga zakona, bukvalno doslovce sve ste pročitali, ali niste jedino pročitali ko su predlagači. Između ostalog, pod rednim brojem 15 je i gospodin Đurišić Marko koji je predlagač ovog zakona u kome piše da ima 24 ministarstava. Takođe vidimo da je pet minut pre početka sednice da je gospodin Marko Đurišić podneo amandman u kome se ukida Ministarstvo za ljudska i manjinska prava. Dakle, pretpostavljam da je bilo fer od gospodina Marka Đurišića da vas obavesti, pošto ste vi povlašćeni predstavnik predlagača. Bio je red, kada krenete u diskusiju da nam date osnovnu informaciju da li ova vlada ima 24 ministarstava ili 23 ministarstva. Očigledno, vas gospodin Marko Đurišić drži u zabludu, odnosno doveo vas je u zabludu. Sada je samo pitanje da li ste samo vi u zabludi i koliko je ovde poslanika iz DS čitav dan u zabludi. Gospodo, vi formirate vladu, odnosno imate nameru da formirate vladu, a ne znate koliko vlada ima ministarstava, jer do malo pre, pošto je ovaj amandman stigao nedavno, vi ste bili u ubeđenju da ova vlada ima 24 ministarstava. Verovao sam gospodinu Ratkoviću. Ipak, pretpostavljam da je čovek ovlašćeni predstavnik predlagača i 122 poslanika stoje ispred ovog zakona. Sada vidimo da to nije slučaj i izgleda da gospodin Marko Đurišić drži 122 poslanika u zabludi, ili postoje ovde obavešteni poslanici unutar DS koji nešto znaju, što drugi poslanici DS ne znaju. Juče sam apelovao na vas, na članove DS - ne dajte svu vlast, bez obzira ako se radi i o predsedniku Republike, ne dajte da vodi i Vladu, tako transparentno da može da je kontroliše. Znam da ima časnih izuzetaka i da ima onih koji se bune protiv autoritarnosti gospodina Tadića. Da li je ovo možda i taj čin, dakle da gospodin Đurišić ovim amandmanom pokušava da stavi do znanja i da ograniči vlast gospodina Tadića, koji očigledno želi da vlada svim institucijama. Ako je tako, pozdravljam taj čin gospodina Đurišića, a videćemo da li poslanička grupa i vi kao najveći predstavnici DS stojite iza tog čina - ograničavanja apsolutne vlasti gospodina Borisa Tadića ili ne. To ćemo videti kada budete glasali. Nadam se da će vas do dana za glasanje obavestiti da li je24 resora ili 23? Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Gospodine Peleviću, imate reč.
Gospođo predsednik, uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gotovo svi prethodni govornici su konstatovali da je u ovom predlogu zakona buduća srpska vlada veoma glomazna, jedna od najvećih u svetu, najveća u regionu, najveća u Evropi. Takođe je rečeno da je ta vlada jako skupa i da će ceh platiti građani Srbije, kao i obično. Isto tako, konstatovano je da je ova vlada plod kompromisa prilikom sastavljanja ove vlade. Neću da govorim o tome, s obzirom da se ne bih ponavljao, jer je o tome sasvim dovoljno rečeno. Govorio bih o drugom aspektu koji nije pomenut prilikom rasprave u načelu, a to je neustavnost ovog zakona. To ću ilustrovati činjenicama na dva primera, dva ministarstva koja su mi onako najinteresantnija - to je Ministarstvo za KiM i Ministarstvo za omladinu i sport. O Ministarstvu za KiM, u članu 23. piše - da Ministarstvo uređuje, obavlja poslove državne uprave u srpskim područjima KiM. To znači da je vaše zalaganje za podelu Kosmeta. To je u suprotnosti sa članom 8. Ustava Srbije, koji kaže: "Teritorija Republike Srbije je jedinstvena i nedeljiva, granica Republike Srbije nepovrediva, a menja se po postupku predviđenom za promenu Ustava". Dakle, gospodo predlagači, svesno ili nesvesno vi ste povredili Ustav i ovaj član zakona o ministarstvima je potpuno nesaglasan sa članom 8. Ustava Republike Srbije. U istom članu 23, koji govori o Kosovu i Metohiji, vi kažete - da Ministarstvo za KiM obavlja poslove i uređuje delovanje Srpske pravoslavne crkve. Otkad to Vlada uređuje delovanje SPC? Mogli ste način neki drugi termin, "sarađuje" ili "određuje saradnju sa SPC". Time ste povredili član 44. Ustava Republike Srbije koji govori o verskim zajednicama. Član 44: "Crkve i verske zajednice su ravnopravne i odvojene od državee". Dakle, ponovo ste svesno ili nesvesno povredili Ustav Republike Srbije u ovom članu. Drugo, sama činjenica da ste predložili ovaj član u samo jednoj složenoj rečenici, bez ijedne tačke - govori o vašem odnosu prema KiM. Dok ministarstvo koje vodi Mlađan Dinkić, za ekonomiju i regionalni razvoj, ima pune dve i po stranice, vi ste samo jednu rečenicu posvetili KiM i to dovoljno govori o vašoj brizi za KiM. Još nešto, umesto da ovo ministarstvo bude na prvom mestu po redosledu, jer je to ključno pitanje opstanka Republike Srbije, vi ste ovo ministarstvo stavili na 21. mesto od 24 ministarstava, što takođe pokazuje vaš odnos prema KiM, jer ste ga očigledno već otpisali. E, ako ste ga vi otpisali, mi ga nismo i nećemo ga nikada otpisati. Još nešto, gde je tu čuvena rečenica gospodina Tadića, predsednika Srbije, da nikada neće priznati nezavisnost KiM. Makar ste to reda radi mogli staviti pod ovim članom. Gde je tu mnogo drugih stvari koje govore o raseljenima sa KiM, o interno raseljenim unutar KiM? Gde je tu ona klauzula iz aneksa Rezolucije 1244, koja govori o povratku 1.000 vojnika, odnosno policajaca do 1.000 vojnika, koji će raditi određene dužnosti u interesu srpske kulturne baštine, u interesu očuvanja srpstva itd.? Toga nema kod vas jer vas to zaista ne interesuje. Drugo, što se tiče Ministarstva za sport, vi ste zaista tu pomešali babe i žabe. Šta je sa članom 16. i šta je sa naporima da se spreči odlazak mladih iz zemlje? Nijednom rečju to niste pomenuli u delu koji govori o omladini. Vi govorite o nekim međunarodnim i međusrpskim organizacijama, o saradnji itd, a ne govorite o odlivu mladih mozgova. To bi trebalo da bude, pre svega, zadatak ministarstva za omladinu i sport: da se stimulišu mladi da ostanu u zemlji i da ono što su naučili i dobili od ove zemlje daju ovoj zemlji, a ne da čiste ulice po inostranstvu. Što se tiče sporta, ovo je zaista sraman deo ovog zakona. Ovde se pominje sve osim sporta, apsolutno sve. Ovde se ne govori o školskom sportu, ne govori se o amaterskom sportu, ne govori se o sportu invalida, ne govori se uspesima ili neuspesima naših selekcija, ne govori se o organizaciji međunarodnih takmičenja. Ovde nema ništa o finansiranju priprema naših najboljih selekcija, nema ništa o finansiranju, o stimulisanju naših uspešnih mladih amaterskih takmičara. (Predsednik:Vreme.) Završavam. Sport je srozan za vreme DOS-a do samog dna. Vi ste to uradili onoga dana kada ste 2001. godine ukinuli ministarstvo sporta, a onda ste ponovo uveli i na mesto ministra sporta postavili ste gospođu koja je sama rekla da se nikada nije bavila sportom i da nikada nije bila sportski radnik, već da je tu po partijskoj liniji. Poslednja rečenica. Ovde se pominje nacionalna strategija razvoja sporta. Vi je nemate. Vi niste u stanju da za osam godina napravite nacionalnu strategiju razvoja sporta u Srbiji. Zahvaljujem na pažnji.
Pošto su prijavljene poslaničke grupe iskoristile svoje vreme, pre zaključivanja načelnog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno poslaničkih grupa? Izvolite, povreda Poslovnika.
Poštovana predsedavajuća, poštovane kolege narodni poslanici, član 104, povreda dostojanstva ovog doma. Mi smo, faktički, pokazali i dokazali da se dostojanstvo Skupštine Srbije kršilo tokom celog dana, bukvalno iz sata u sat. Ono što još mora da se istakne jeste da među potpisnicima zakona o ministarstvima nema predstavnika manjinskih stranaka, nema predstavnika stranaka nacionalnih manjina. To je zarad javnosti. Amandman koji briše ministarstvo za ljudska i manjinska prava je potpisao jedan poslanik najveće stranke, sutrašnje verovatno vladajuće koalicije. Ono što takođe treba da se istakne, da predstavnika manjinskih stranaka nema ni sada u sali. Imali smo prilike da ih čujemo i vidimo tokom dana. Nemojte misliti da su zadovoljni. Naravno da nisu. Ne govorim u njihovo ime, ali prenosim ono što sam čuo i video već uveliko i u obraćanju medijima. Toliko o korektnosti, toliko o današnjem danu koji evidentno protiče u jednoj od prljavijih političkih trgovina koju Srbija pamti.
Po Poslovniku, izvolite.
Uvažena predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, od predstavnika predlagača gospodina Vlatka Ratkovića nismo dobili odgovor da li ima 23 ili 24 ministarstva. Sem toga, predlagači su iz drugih političkih stranaka. Da li je poslanička grupa G17 plus obaveštena o ovom amandmanu? Šta bi na to rekli predstavnici SPS, PUPS, JS? Kakvo je njihovo mišljenje o ukidanju ovog ministarstva? Da li oni znaju da li imamo 23 ili 24 ministarstva? To su sve pitanja koja mi narodni poslanici treba da znamo, a mi nemamo odgovor na ta pitanja.
Izvolite, ima reč dr Nikola Žutić.
Poštovano predsjedništvo, dame i gospodo, javljam se po Poslovniku, član 126. Ovim zakonom predviđeno je osnivanje vrlo značajnog ministarstva vjera. Postavio bih pitanje svima nama, kad već postoji ministarstvo vera, zašto ne postoji odbor za verska pitanja? Dalje, vezano za član 30, o posebnim organizacijama, postavio bih pitanje zašto organizaciono državni arhiv Srbije nije u okviru ministarskog saveta, odnosno vlade? U normalnim evropskim državama arhiv je neizostavni deo ministarskog saveta, kao što je to, npr. bio Arhiv Jugoslavije u vreme SFRJ. Valjda vama ne moram da ističem značaj arhiva i arhivske dokumentacije za jednu državu. U teškim ratnim vremenima, zajedno sa vladom, obavezno se povlačila i državna arhiva posle aprilske kapitulacije ili poslije stradanja Srbije 1914. godine. Na primer, u članu 21. u Ministarstvu kulture nigde se ne pominju arhivi. Valjda se skriva pod odrednicom o zaštiti kulturnih dobara. To su samo neke napomene, da bi i sami razmišljali o ovim pitanjima.
Zahvaljujem, mada sadržaj koji ste izneli nije u vezi sa članom 126, jer ovaj član reguliše pitanje glasanja. Izvolite, po Poslovniku, Miroslav Petković.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram povredu Poslovnika, članovi 225. i 226. Još uvek nismo dobili odgovor od predsednika Skupštine. Molim da mi se ovo ne računa u vreme, jer ću pročitati amandman koji je podneo gospodin Marko Đurišić ispred koalicije "Za evropsku Srbiju", koji glasi: "U članu 2. tačka 5) menja se i glasi: "Ministarstvo pravde i ljudskih i manjinskih prava, tačka 24) briše se"." U obrazloženju ovog amandmana stoji: "U cilju smanjenja državne administracije, potrebno je u delokrug ministarstva pravde uneti i pitanja ljudskih i manjinskih prava. Time prestaje potreba za osnivanjem posebnog ministarstva za ljudska i manjinska prava, ali se istovremeno garantuje najviši stepen zaštite i nadzora u ovoj oblasti". Znači, ministarstvo pravde i ministarstvo za zaštitu ljudskih prava spaja se u jedno. Još uvek nismo dobili odgovor da li ovaj predlog zakona ima 24 ministarstva, kao što u njemu piše i kao što nam je predstavnik predlagača to jutros obrazlagao, ili će biti prihvaćen ovaj amandman. Čuo sam iz redova poslanika buduće vladajuće koalicije da je ovaj amandman povučen. Molim predsednika Skupštine da nam da informaciju da li je ovaj amandman povučen ili nije, da li treba da čekamo do ponoći, da li će stići još neki amandman, da li vam treba još sedam sati da umnožite amandmane ili sutra možemo da radimo normalno u pojedinostima? Bez obzira na negodovanje koalicije "Za evropsku Srbiju", potpuno razumem vaše nezadovoljstvo, jer očigledno da ne samo vi, kao poslanici liste "Za evropsku Srbiju",već i vaši koalicioni partneri, očigledno niste bili konsultovani oko ovoga. Znači, jutros pre početka rasprave je podnet ovaj amandman i mi samo želimo da razjasnimo da li ćemo sutra raspravljati o ovom amandmanu ili nećemo.
Sutra se ne može o ovom amandmanu raspravljati, treba da prođe 24 časa. Nije povučen amandman, a ako bude povučen, bićete na vreme obavešteni. Prilika da raspravljamo o ovom amandmanu je četvrtak. U četvrtak ćemo raspravljati o njemu, ako ne bude do tada povučen. Pitam da li želi reč predsednik ili predstavnik poslaničke grupe, a da nije iskoristio svoje pravo iz člana 93. Poslovnika? Izvolite, imate još 10 minuta.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, evo tokom čitavog dana vodila se rasprava, a da niko od predstavnika, sem gospodina Ratkovića, vladajuće većine nije učestvovao u diskusiji o ovom Predlogu zakona o ministarstvima. Svi se čudno i neprijatno osećamo kada smo suočeni s jednom situacijom koja se nikada nije desila u istoriji srpskog parlamentarizma prilikom formiranja skupštinske većine, da skupštinska većina ne zna koliko će ministarstava da ima. To se prosto događalo kao pre godinu dana, da predstavnik G17 pluspodnese amandman da se jedna agencija ukine da bi se njene nadležnosti pripojile jednom ministarstvu koje je držao njen predsednik Mlađan Dinkić, ali se nikada nije desilo da na Predlog zakona o ministarstvima predstavnik većine podnosi amandman kojim se ukida to ministarstvo. To je jedna vrlo čudna situacija, a sasvim sigurno niko to nije pisao, bilo kada, kada se formirala skupštinska većina. Naravno, mi nismo dobili odgovor kako je moguće da pre načelne rasprave predstavnik predlagača ovog zakona ne zna u stvari na koji način se razmišlja o skupštinskoj većini, da li će se možda u toku diskusije i u toku rasprave ukidati pojedina ministarstva. Mi možemo biti suočeni sa tim da je evo možda sada, u toku ovog vremena, podnet još neki amandman gde se ukidaju neka ministarstva i da mi sutra budemo suočeni sa činjenicom da je čitav dan ovde vođena rasprava o tome da imamo 24 ministarstva, raspravljalo se o situaciji da imamo moguću situaciju da je u Vladi paran broj članova, pa nagrađujemo na jedan neuobičajen i čudan način predsednika Vlade da ima zlatni glas, tj. dva glasa i to je nešto o čemu građani Srbije treba da budu jako dobro obavešteni i verujem da je većina građana sada slušala ovu diskusiju. Prosto, kada se uzme u obzir današnja diskusija, kada se uzmu razlozi koje poslanička grupa DSS-NS iznosila kao kritiku predloženog zakona, jasno je da unutar vladajuće koalicije vlada određena konfuzija koja će sasvim sigurno biti preneta i na samo funkcionisanje Vlade. Osnovna kritika koja je upućena danas jeste da takva vlada, koja nema elementarnu koordinaciju prilikom samog svog konstituisanja i strukturiranja, ne može da bude i efikasna i stabilna, ni konkretna, niti da vodi politiku. U tom smislu, ubeđeni smo da kada bude mandatar koji je verovatno obavešten da se ukida jedno ministarstvo i time jednog potencijalnog kandidata za ministra mora večeras da obavesti da neće biti ministar, kada bude iznosio ovde svoj ekspoze, videćemo u kojoj meri i na koji način će Vlada Republike Srbije projektovati buduću politiku. Na osnovu diskusija i o zakonu o Vladi i o zakonu o ministarstvima, ubeđeni smo da ta politika neće biti dobra za građane Srbije. Hvala.
Zahvaljujem. Za reč se javio gospodin profesor dr Žarko Obradović, predstavnik poslaničke grupe SPS-PUPS-JS. Izvolite.
Hvala, gospođo Đukić-Dejanović. Pošto znam da smo svi na kraju svojih psihičkih, a verovatno i mentalnih mogućnosti, s obzirom da smo imali dva dana gde se puno raspravljalo o ovim zakonima, dozvolite mi da u ime poslaničke grupe SPS-PUPS-JS kažem još nekoliko reči o ovom zakonu o ministarstvima koji je danas na dnevnom redu. Naime, svi znamo da usvajanjem ovog zakona se stvaraju pretpostavke za izbor vlade. Mislim da je to dobra stvar, jer mnogo ljudi danas u Srbiji očekuje da se formira Vlada Republike Srbije. Ovo govorim ne slučajno, pošto se mi, poštovani građani Republike Srbije, već praktično godinu i po dana nalazimo u jednom izbornom stanju i imamo situaciju da nam sve funkcioniše, samo ne funkcioniše ekonomija koja bi trebalo da bude osnova društva. Ako se setite januara 2007. godine, imali smo predsedničke izbore, tada smo imali tehničku vladu. Nova vlada je formirana 15. maja 2007. godine u ponoć. Januara ove godine smo imali predsedničke izbore, a odmah potom parlamentarne izbore. Došli smo u situaciju da jun-jul 2008. godine postoji sa ovom novom skupštinskom većinom i prilika da se formira nova vlada. Da li će ta vlada raditi bolje ili gore, to će pokazati vreme. Ulazimo u ovu vladu sa ubeđenjem da će ona raditi bolje nego prethodna vlada i da neće ponavljati greške prethodne vlade. Ovo govorim ne slučajno, zato što svaka koaliciona vlada mora da uvažava interese koalicionih partnera, ali nadam se da se neće ponoviti greška koja je bila u prošlosti, da partijski interesi budu dominantni u odnosu na interese Srbije i građana Republike Srbije. Nešto što je bilo obeležje Vlade do sada je bilo da su ministri promovisali svoje partijske programe i izborne stavove pre nego što su promovisali program Vlade. Već u početku se videlo da je to jedna vlada koja je nastala na nekim drugim principima. Kažem, ako bude sreće, duboko se nadam da će tako biti, nećemo ponoviti greške koje su postojale. Kako će i koliko će vlada trajati, to zavisi, naravno, od odnosa u vladi, i od posvećenosti ciljevima koje vlada bude postavila kao dominantne, i naravno od rezultata koji budu i od toga da li će građani Republike Srbije biti zadovoljni ili ne. Lično mislim postoji potreba, a to sam očekivao da uradi gospodin Ratković, da saopštimo još neke podatke vezane za ono što se zove broj ministarstava i broj članova vlade. Čuli smo različite ocene o tome koliko ova vlada ima članova, i kolika je, i da je najveća u regionu, i da naravno nije ranije bilo vlade sa većim brojem ministarstava. Za one koji nisu hteli da pomenu neke podatke vezano za prošlost, a koji pokazuju, čini mi se, kakva je bila situacija u višestranačkoj Srbiji od 90. godine, evo, dozvolite, želim da pomenem neke podatke, pa ćete videti kakva je pozicija ove buduće vlade na osnovu Predloga zakona o ministarstvima. Godine 1994. bilo je 30 članova Vlade, 1998. godine bilo je 36 članova Vlade, 2001. godine 25, 2003. godine 26, 2004. godine 19, 2007. godine 25. Sada će ih, na osnovu ovog predloga zakona, biti 27: 25 ili 27, odnosno 22, odnosno 24 ministarstva. Sami građani Republike Srbije procenite koliko je to više i koliko će to predstavljati opterećenje za budžetske korisnike. Ovo govorim zato što smo imali različita iskustva, i jednog potpredsednika Vlade i sedam potpredsednika Vlade, i jednog ministra bez portfelja i sedam ministara bez portfelja. Sve je to deo naše prošlosti i ono što je bio deo rada Vlade u prethodnom periodu. To nije uticalo na rad Vlade. Vlada iz 1994. godine, koja je imala 30 članova, sastavila je ceo mandat, Vlada Mirka Marjanovića, a skupštinsku većinu je tada činilo 127 poslanika. Dakle, 30 članova Vlade je tada bilo. Ovo govorim čisto da osvetlimdrugustranu načina funkcionisanja Vlade. Mislim da je to dobro da se čuje. Znači, tako stoji faktičko stanje. Što se tiče ostalih stvari vezano za Vladu, bilo bi korektno da oni koji su bili članovi Vlade, a kritikuju savetnike i ostale, koji su deo rada Vlade, da ipak ostave da to stoji u drugom planu, jer su oni stvorili takvu situaciju. Vidim da niko ne pominje nešto što je činjenica i vezano je zadešavanja u Srbiji posle 2000. godine, da je objektivno u upravi i javnim preduzećima i u Vladi zaposlen veliki broj ljudi. To je obrazlagano potrebama rada Vlade i većom efikasnošću, i naravno da se stručni i kvalifikovani ljudi primaju da bi se mogli odgovarajući zakonski projekti promovisati i usvojiti, tj. primenjivati. Lično mislim da ima dosta stvari koje treba uraditi. Vlada treba da bude formirana što pre. Nadam se da će posle formiranja vlade na dnevnom redu ovog parlamenta biti, primera radi, ovaj gasni aranžman sa Ruskom federacijom, da će biti TSSP, da će biti veliki broj zakona kojima naša država dobija mogućnost da realizuje neke kreditne aranžmane koji stoje već mesecima na čekanju i da će to biti jedan početak rada Vlade. Mislim da moramo objektivno da stavimo mnoge stvari na dnevni red i da pokušamo da ih rešimo, jer ima mnogo anomalija u našem društvu, koje se prihvataju kao neka normalna stvar. Mediji danas objavljuju šta hoće, niko ne odgovara za izgovorenu reč. Zanimljivo je da tu postoji potpuna sloboda da se naruži bilo ko na bilo koji način. Prvo sam govorio o ekonomiji, sad o stanju u društvu. Mislim da moramo, kao društvo, kao država da se dogovorimo, ako je moguće, ili makar u institucijama koje po onome što čine u našem društvu, kao Srpska akademija nauka i umetnosti, da znamo šta su državni i nacionalni interesi Srbije i da pokušamo, bez obzira na stranačku pripadnost, da se okupimo oko tih ciljeva da bi ih promovisali i da bi poboljšali položaj Srbije, a samim tim i građana Republike Srbije. Kada sam pomenuo medije, pomenuo sam iz razloga što vi vidite šta mediji objavljuju, objavljuju šta hoće urednik, ne ulazeći u to da li je tačno ili ne. Naravno, ima puno insinuacija. Sticajem nekih okolnosti ovo pominjem jer sam i sam bio prošle nedelje predmet jednog takvog načina pisanja medija, tzv. nezakonitog prisluškivanja, suprotno odredbama Krivičnog zakona, suprotno Zakonu o javnom informisanju. Ali, sve će to dobiti epilog na sudu, jer potpuno sam ubeđen da će pravosuđe naći meru za takvo ponašanje. Ovo govorim da bi svi mi shvatili, neko više, neko manje, u zavisnosti kako taj problem osaća, ali da shvatimo, kao ljudi koji se bave javnim poslom, da jesmo na udaru javnosti i javnost treba da zna puno stvari o onome što je deo našeg javnog posla. Ono što je privatnost, treba da ostane privatnost, ali očigledno mnogi ljudi to ne poštuju. Dakle, u svakom slučaju, mislim da je dobro da smo imali ovakvu raspravu i o zakonu o vladi i o zakonu o ministarstvima. Imaćemo i sutra i prekosutra raspravu o amandmanima na ta dva zakona. Amandmana ima mnogo, u jednom slučaju 12, u drugom 87. Biće prilika da čujemo mnoge primedbe vezano za sadržaj ova dva zakona, ali i to je deo parlamentarnog života, svako ima pravo da kaže, a naravno, predlagač će ceniti šta je od tih amandmana prihvatljivo ili nije prihvatljivo. U svakom slučaju, nalazimo se na dobrom putu da prihvatimo ove zakone i da Srbija dobije novu vladu. Hvala.
Zahvaljujem. Po Poslovniku, gospodin Željko Tomić, izvolite.
Poštovana predsedavajuća, kolege narodni poslanici, član 104 - dostojanstvo. Direktno se obraćam imenom i prezimenom gospodinu Vlatku Vlatkoviću, predlagaču zakona u ime 122 potpisnika Predloga zakona o ministarstvima. Citiram vas od jutros: "Ministarstvo za ljudska i manjinska prava je novo ministarstvo, od izuzetnog značaja za implantaciju ustavnih principa, ustavnih normi, svih onih dokumenata koje je Republika Srbija potpisala i koji se tiču korpusa ljudskih i manjinskih prava i na kojima se, praktično, i temelji evropska civilizacija." Samo još jedan deo vaše sledeće rečenice: "O značaju ovog ministarstva ne moram posebno govoriti itd." Pozivam vas da posebno govorite, pošto je vaš stranački kolega, koji je i potpisnik ovog predloga zakona, takođe potpisnik amandmana kojim se Ministarstvo za ljudska i manjinska prava ukida. Želimo vaše obrazloženje. Hvala.
Hvala. Izvolite, gospodin Zoran Nikolić ima reč.
Zahvaljujem se na izlaganju gospodinu Obradoviću. Imali smo priliku da čujemo koliko je koja vlada imala članova od 90. godine, od uvođenja višepartijskog sistema, ali to baš i nije neki podatak s kojim se može hvaliti. Očigledno da vlada u koju ulazi SPS ne može ispuniti evropske standarde, da ta vlada bude efikasna i racionalna. To je moj prvi utisak. Drugi utisak koji sam stekao, da gospodin Obradović zna da li će biti 24 ili 23 ministarstva, a čitava poslanička grupa DS o tome nema pojma. Hvala.
Zahvaljujem. Gospodin Žarko Obradović, replika.
Svaki kolega narodni poslanik može biti predmet tumačenja, ali sam, ne slučajno, pomenuo ove brojke, zato što je danas puno poslanika iznosilo samo jednu vrstu informacija o vladi. Zaboravili su da kažu šta je bilo u prošlosti. Nekome se to može sviđati, nekom ne, ali činjenice su neumoljive. Ali, kad neko kaže - imamo ogromnu, glomaznu vladu, pa kaže - ima 24 ministarstva. Samo treba da kaže, još uvek postoji Vlada sa 22 ministarstva. Neka se proceni koliko je ovo dva ogromno i koliko će usporiti rad Vlade. Polazim od premise da imamo 24 ministarstva dok Skupština drugačije ne odluči. Ako bih posmatrao stvari na način na koji pokušava moj kolega, izvinite, u ovih 87 amandmana, a pogledao sam ih, ima bar dvadesetak amandmana koji predlažu spajanje određenih ministarstava. Ako bih posmatrao svaki takav amandman sa stanovišta da će se prihvatiti, onda bi verovatno imali vladu, odnosno ovaj predlog zakona bi doživeo takve izmene da ne bi bilo 24, nego 13, 14 ili 15 ministarstava. Biće onoliko ministarstava koliko skupštinska većina, koja bude glasala za predlog zakona i za amandmana na ovaj zakon, o tome donese odluku. Polazim od premise da je predlagač predložio 24 ministarstva i da to važi za sve nas, do odluke Narodne skupštine Republike Srbije kojom bi se, eventualno, to stanje promenilo. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Obradoviću. Po Poslovniku, izvolite.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, veoma je interesantno da u ime gospodina Ratkovića ovde, njegov odgovor na ono što smo jasno postavili pitanje predlagaču, gospodin Žarko Obradović odgovara. Želimo jasno da znamo, danas kada zaključujemo ovu raspravu, koliko će Srbija imati ministarstava: 24 ili 23. Potpuno je neumesno reći da dva ministarstva više ništa ne znače. U izlaganju Aleksandre Janković jasno smo rekli kolika je to cifra za građane Srbije. Mene ovde interesuje, gospodine Ratkoviću, vama se obraćam, pošto je za aktuelnog budućeg, možda premijera, gospodina Cvetkovića, u njegovoj biografiji rečeno da on dobro svira klarinet u nekom bendu ili šta je već bilo sve to, pošto smo videli da nas lepo, posle nekih lepih dogovora, zabavljaju gospodin Tadić i gospodin Dinkić do zore u nekoj lepoj atmosferi, a u jednom trenutku, kada se jedan njegov prijatelj iz Zaječara javio i govorio o gospodinu Cvetkoviću, kao budućem premijeru, istakao je i to da je gospodin budući premijer odličan igrač preferansa. Pošto igram preferans, nemam ništa protiv toga, to je jedna intelektualna igra, da li gospodin premijer ovde licitira sa brojem ministarstava, da li treba da znamo, da nam on kaže, da li je on izlicitirao da ne treba da bude 24, nego 23? Molim vas da mi kažete. Hvala vam.
Zahvaljujem, gospodine Spasojeviću. Izvolite.
Dame i gospodo poslanici, poštovana predsednice, zaista sam fasciniran i impresioniran inventivnošću, kreativnošću i tom sposobnošću za metafore koje uvažene kolege iz DSS-u poslednje vreme produkuju. Jedna stvar mi nije jasna. Zapravo, jasna mi je, ali želim ovo i ne zarad poslanika, jer poslanicima je sve ovo jasno, već zarad javnosti, kolege poslanici iz DSS i NS, odnosno iz DSS na prvom mestu, danas je rasprava u načelu o zakonu o ministarstvima i to ću još jednom ponoviti, rasprava u načelu, a ne rasprava po amandmanima. Koliko će ministarstava biti, zavisi od toga koji će se amandman prihvatiti ili ne, odnosno kada budemo glasali o zakonu u celini, tada će Narodna skupština, i javnost, i država Srbija imati formirana ministarstva. Suština izlaganja pojedinih kolega poslanika svodi se više na raspravu o vladi, i to personalnom sastavu vlade, a ne ovom zakonu. Sigurno je dve trećine vremena koje su iskoristili kolege poslanici bilo posvećeno tački dnevnog reda koje će doći tek tamo nakon prekosutrašnjeg dana, to je rasprava o vladi Republike Srbije. Dakle, danas raspravljamo o zakonu o ministarstvima u načelu i, kao što smo juče raspravljali u načelu o zakonu o izmenama i dopunama Zakona o vladi, sutra ide rasprava u pojedinostima na zakon o izmenama i dopunama zakona o vladi, a prekosutra najverovatnije amandmani na ovaj zakon o ministarstvima. Na vaše pitanje da li će biti 23, 20 ili 24 ili 18 ministarstava, o tome će odluku doneti narodni poslanici Narodne skupštine Republike Srbije. Toliko i zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Palalić, replika, pa gospodin Zoran Nikolić posle toga.
Zaista, uvaženi kolega Ratkoviću, ovde imamo ozbiljan problem sa logikom. Vi ste nama jutros, kao predstavnik predlagača, izložili na koji način će biti formirana buduća vlada tj. koliko će ministarstava da ima, kao predstavnik većine, kao predstavnik potpisnika 122 narodna poslanika. Pre nego što je počela načelna rasprava, predstavnik vaše većine je podneo amandman kojim se ukida jedno ministarstvo. Prosto je neverovatno da mi ceo dan ne znamo kakav je stav vladajuće većine po tom pitanju koliko će ministarstava da ima buduća vlada. Može opozicija da predloži da se doda jedno ministarstvo, dva, da se ukinu ministarstva, ali vladajuća većina da ne zna kako treba da izgleda buduća vlada i predstavnik predlagača da to ne zna, to je zaista ozbiljan problem. Ili ste vi znali pa nama niste saopštili. Znači, vi kao predstavnik predlagača ste morali da znate da li će neko iz naše postojeće grupe da podnese amandman. To je ono što građani Srbije žele da znaju. Znači, jednostavno elementarne logike u ovome što ste sad izneli nema. Ili svi stojite iza predloga koji ste vi obrazložili ili jednostavno pojedinci mogu, mimo vašeg znanja, da ulažu amandmane kojima se ruši ceo koncept koji ste vi predložili. Ali, ti pojedinci su potpisnici ovog predloga, i to je osnovni problem. Znači, niste nam dali odgovor kako od trenutka počinjanja načelne rasprave vi, kao predstavnik predlagača većine, niste znali, ili ste znali ali ste prećutali, da se menja Predlog zakona tako što se ukidaju pojedina ministarstva. Sad ste rekli da može da se ukinu još pet, šest, jednostavno mi moramo da znamo iza koga predloga stoji vladajuća većina.
Zahvaljujem. Reč ima gospodin Zoran Nikolić.
Gospodine Ratkoviću, što ste vi izašli malopre za govornicu? Evo, probaću da objasnim. Dakle, izašli ste da nam kažete kako ste fascinirani kreativnošću i inventivnošću predstavnika DSS, odnosno poslanika iz poslaničke grupe DSS - Nova Srbija. Mi smo fascinirani vašim neznanjem. Dakle, vi ste danas bili ovlašćeni odnosno predstavnik predlagač i pojma niste imali koliko vlada ima resora odnosno ministarstva. To je razlog da mi budemo fascinirani vama. Znate zbog čega smo fascinirani? Sve vreme verujem da najviši političari i predstavnici ovih stranaka koji će sačiniti vladu su napravili dogovor i prave dogovor kako će ta vlada izgledati, koliko će imati ministarstava. U stvari, posle ove celodnevne diskusije sam shvatio da ovu vladu pravi gospodin Vlatko Ratković, jer on večeras ovde otvara tezu i kao ovlašćeni, odnosno kao predstavnik predlagača kaže - videćemo da li će biti 24 ili 23 ministarstva. Dakle, na vama je očigledno ta odluka. Da li ste vi svesni odgovornosti koju imate na svojim plećima? Nije mala, ali šalu na stranu, mada ovo nije šala, ovo je jedan stvarno veliki gaf od stranaka koje će činiti buduću vladu. Ali ono što želim da kažem je drugo, zašto niste bili kreativniji ako već želite da smanjite za jedan resor, pa da nadležnosti i određena ministarstva pripojite nekom drugom ministarstvu? Zašto ste to uradili baš sa ministarstvom za zaštitu ljudskih i manjinskih prava? To jeste važno ministarstvo i to jeste sastavni deo evropskih standarda koje mi moramo da ispunimo. Vi ste stranka koja baštini, koja tvrdi da ima tapiju na evropske vrednosti. Dobro je da svojim prvim činom, zapravo još prvi korak niste napravili, ili ajde da kažemo da je ovo prvi korak ka pravljenju vlade, vi polako tu tapiju gubite. Vi niste zaštitnici onih evropskih vrednosti za koje tvrdite da jeste. Nije trebalo da povlačite, odnosno da dajete taj amandman, da li je on sad stavni deo ili nije, to ćete vi sutra valjda ili večeras u toku noći se dogovoriti. Gospodina Tadića da obavestim da obavezno na konsultacije pozove gospodina Vlatka Ratkovića, jer očigledno od vas sve zavisi i od vaše dobre volje, i od vaše konkretne odluke da li će biti jedno ili drugo rešenje, zavisi kakvu ćemo vladu glasati za par dana.
Reč ima gospodin Tomić.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, čak i da stavimo na stranu, a ne možemo, ali ajde u jednom momentu, broj ministarstava, da li je 24, 23 i koliko već, ono što je suština je da ste vi jutros govorili da u okviru vlade postoji ministarstvo za ljudska i manjinska prava. Citiram vas - o značaju ovog ministarstva ne moram posebno govoriti. Govorili su mnogi, postoje akti, postoje povelje, postoji u Ustavu više od jedne trećine teksta koja je posvećena ljudskim i manjinskim pravima, osnovna civilizacijska norma, tako smo je često nazivali i za ovom govornicom. Onda stiže jedan amandman koji kaže - ne, ovo ministarstvo ne postoji, od strane potpisnika, gospodina Marka Đurišića, koji je i potpisao da ovaj zakon treba u ovom vidu da postoji, sa ovim ministarstvom u okviru njega. E, to je pitanje za vas: hoćete li ili nećete ministarstvo za ljudska i manjinska prava? Apelujem, pozivam, ponovo ne vidim predstavnike manjinskih stranaka, da oni kažu šta o ovome misle, da oni kažu da li je ovo jedna vrsta ataka na njihova prava. Po meni jeste, možda suviše slobodno tumačim, ali po meni jeste. Dođite, razuverite me, kažite da to nije tako ako nije tako, a tvrdim da jeste. Hvala vam.
Povreda Poslovnika ili replika? Izvolite.
Član 226. Jedno pitanje za vas: pošto se u medijima nije pojavljivalo ovo ministarstvo za manjinska i ljudska prava, pa vas pitam da li je istina da Demokratska stranka nema kadar za ovaj resor, pa ste iz tih razloga ukinuli ovo ministarstvo? Ako je tako, onda nam kažite da je to istina.
Zahvaljujem. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč zaključujem načelni pretres. Saglasno članu 140. stav 3. i 4, poštovani narodni poslanici, zakazujem nastavak sednice za 2. 7. 2008, dakle za sutra u 12,00 časova, kada ćemo nastaviti pretres Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o Vladi u pojedinostima. Zahvaljujem na radu. Uvaženi poslanici, kako je sednica Zakonodavnog odbora u toku i procena je da će trajati još 30 minuta, odložićemo početak današnjeg rada za pola sata.