Dame i gospodo poslanici, gospodine predsedavajući, član 226. Tražim obaveštenje i postavljam pitanje da li je i kada će biti pokrenut postupak za razrešenje tužioca za ratne zločine Vladimira Vukčevića? Zašto ovo pitam? Iz nekoliko razloga. Prvi razlog je taj zato što nismo dobili odgovor na pitanje po kom osnovu i po kom zakonu je general Tolimir prebačen iz Srbije u Republiku Srpsku bez odluke Okružnog suda u Beogradu, koji je jedino nadležan da donosi odluke o izdavanju okrivljenih pred Haškim tribunalom koji se uhapse na teritoriji Republike Srbije. Kako može da postoji tužilac koji ne poštuje zakon, odnosno da li on poštuje zakon ili postupak po instrukcijama ambasadora sa čijim se kontaktima hvali? Zašto sam ovo pitanje postavio? Iz dva razloga. Prvi je taj što sam juče gledao specijalnu emisiju posvećenu gospodinu Vukčeviću gde se on hvali kako najmanje tri-četiri puta nedeljno kontaktira sa ambasadorima raznih zapadnih država. Da li je on političar ili tužilac? Pravnici i advokati kojih ima ovde u svim poslaničkim grupama, nadam se, složiće se da on nema pravo da vodi politiku nego da radi svoj posao. Drugo, vezano za gospodina Vukčevića, šta je uradio po predmetima ubistva vojnika JNA u Tuzli? Preko 200 vojnika ubijeno je u Sarajevu, ulica Dobrovoljačka, početkom 1992. godine. Dobio sam informaciju da su oba predmeta kod njega. Videli ste kako se ponaša ovaj čovek. Pre nekoliko dana u novinama sam pročitao da na pitanje novinara da li je gospođa Karla, njegova prijateljica, postavljala pitanje gde je uhapšen general Tolimir, gospodin Vukčević odgovara – nju to ne interesuje, bitno je da je uhapšen, a drugo nije bitno da li crna ili bela mačka lovi miševe, bitno je da ih ulovi. Šta to znači, dame i gospodo? Po njemu nije bitno da li ljude hapse kriminalci ili policajci, bitno je da ih hapse. Znači, ponavljam pitanje, gospodine predsedavajući, a vi vidite ko će odgovoriti: ''Kada će i da li je pokrenut zahtev za njegovu smenu''?
Razumeo sam pitanje, bićete informisani. Reč ima Milosav Miličković.
Dame i gospodo narodni poslanici, prema novom Predlogu budžeta Republike Srbije, a po izjavama resornog ministra Cvetkovića i guvernera Narodne banke Jelašića budžet Republike Srbije za 2007. godinu je deficitaran i taj budžet u deficitu iznosi oko 50 milijardi dinara. Po njihovim izjavama to je nužno zlo kao posledica trenutnog ekonomskog i finansijskog stanja u Srbiji danas. Po definiciji budžetski rashodi su neophodni da bi se finansirale neophodne potrebe građana. Pored socijalnih davanja koja treba bar delimično da održe kakav-takav životni standard siromašnih slojeva i davanja za organe sile, vojske, policije, sudstva, koji treba da održe red u državi i brane državu i pored neophodnih u ovom predlogu zakona o budžetu prevelikih finansijskih sredstava za državnu administraciju i ostala finansijska sredstva iz budžeta troše se za potrebe svih građana. To su finansijska sredstva za zdravstvo, obrazovanje i slično, za one grane koje ne mogu direktno da vrate uložena sredstava. To su grane koje indirektno vraćaju čak i više od uloženih finansijskih sredstava kroz povećanja produktivnosti cele zajednice kao doprinos zdravih i kvalifikovanih građana. U normalnim državama investicije u one grane koje "zarađuju" se po pravilu ne finansiraju iz budžeta. Takve investicije finansiraju se iz kredita, ređe kroz koncesije, pa se otplate kredita finansiraju iz fiksnih troškova realizovanih projekata tokom eksploatacionog perioda koji je često i nekoliko desetina godina. Ako se, pak, takve investicije finansiraju iz budžeta onda se neopravdano uložena finansijska sredstva stavljaju na grbaču sadašnjih generacija građana, a realizovani projekti su zaista bez ozbiljnih fiksnih troškova. Kako se u veoma bliskoj budćnosti planira sveopšta privatizacija postoji realna opasnost da se na osnovu iskustva iz dosadašnjih privatizacionih afera sprema nova lopovska privatizacija i takvih objekata. Primera iz bliske prošlosti zaista ima mnogo, šećerana za tri evra, a nakon toga prodata za milione evra, cementare prodate za manje od 30% vrednosti i naročito "Sartid". ''Sartid'' je prodat za 23 miliona dolara, a izgradnja ''Sartida'' Srbiju košta i Srbiji sada skoro duguje dve milijarde dolara. Često se kaže da afera ''Sartid'' je donela Srbiji sada najveće bruto izvoznike Srbije. Situacija je mnogo manje lepa ako se analizira nego devizni bilans ''Sartida'', jer ''Sartid'' uvozi gvozdenu rudu i koks a to je velika uvozna stavka, pa je neto spoljnotrgovinskih bilansa ''Sartida'' skroman. Jedan očigledan primer pripreme za lopovsku privatizacije je razdeo 17, odnosno koje priprema Ministarstvo rudarstva i energetike. To su stavke 483 i 489. Najveći deo tih stavki su investicije u razvoju gasovodne mreže u Srbiji. Normalno bi bilo očekivati da se te stavke finansiraju iz dugoročnog kredita, pa bi rate otplate kredita teretile potrošače gasa kao fiksni troškovi tj. deo cene. Na primer, planirano je dugo najavljivanje spremište gasa Banatski dvor, a izgradnja tog objekta bi omogućila znatno jeftiniju uvoznu cenu gasa na godišnjem nivou. Zato bi bilo razumno da tu investiciju Vlada tretira kao dugoročni fiksni trošak, a opet bi cena gasa mogla biti znatno niža. U slučaju očekivane lopovske privatizacije sistema za uvoz i distribuciju gasa privilegovani kupac bio bi počašćen odsustvom fiksinih troškova, a to bi neopravdano opteretilo sadašnju generaciju građana, a neko bi se debelo ovajdio. S obzirom na to da je već prošlo četiri minuta, ja ću zbog svojih kolega kojih ima još dvadesetak prijavljenih, odnosno pet-šest prijavljenih, molim vas da mi zaustavite ovo vreme, o preostaloj diskusiji govoriti u pojedinostima, odnosno po amandmanima, ali sada koristim priliku kada sam izašao da postavim dva pitanja, koja ne ulaze u ovo vreme. Prvo pitanje za ministra finansija – da li vojska Srbije plaća PDV na remont aviona u Rusiji iz MIP-a u vrednosti od 30 miliona evra? Koliko je meni poznato po Zakonu o PDV-u takva obaveza nije predviđena Zakonom. Kako je onda moguće da Ministarstvo odbrane uputi zahtev ministru finansija da se iz MIP-a odobre dodatna sredstva od oko 5,4 miliona evra, navodno za plaćanje PDV-a? Kakva je to pljačka? To je jedno. Drugo, čujete da je iz Francuske došao zvanični poziv gospodinu Đeliću, koji je u Francuskoj vojsci odslužio puni vojni rok, a naravno nije mu padalo na pamet da je pre svega dužan da služi vojni rok u Srbiji, odnosno bivšoj SFRJ, gospodina Đelića zovu na vojnu vežbu u trajanju od više meseci. Postavljam ozbiljno pitanje premijeru – kako će Srbija izdržati bez njegove pomoći tako dugo?
Po Poslovniku reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović, pa nakon nje Saša Valjarević.
Dame i gospodo narodni poslanici, za koji minut u zgradu Narodne skupštine doći će delegacija koja predstavlja radnike Kragujevačkog metalnog kompleksa. Juče je Skupština Grada Kragujevca, koja je zasedala sinoć do kasno, do 23,00 sata, zbog nebrige Vlade Republike Srbije morala da zauzme stav, a tiče se njihovog problema koji sam ja aktuelizovala i tokom jučerašnje rasprave i daljeg statusa zaposlenih u metalskom kompleksu, ne samo Grada Kragujevca, već i cele Srbije. Naime, oni su se u više navrata obraćali predstavnicima novoformirane Vlade i direktno su išli u Ministarstvo za ekonomiju i regionalni razvoj. Ministar nije našao za shodno da ih primi, već kako je rekao sam predsednik sindikata, gospodin Milić, neki uglađeni, ulickani koji ih je nagrdio i nije želeo sa njima na ozbiljan način da razgovara. To su časni i pošteni ljudi. Oni su pre pet godina mahom i oni koje oni predstavljaju, delegacija koja je pošla put Beograda iz Kragujevca, izgubili posao u vašem tzv. procesu tranzicije, pre pet godina. Tada je formiran tzv. Zavod za zapošljavanje i obrazovanje, koji u vidu određene socijalne pomoći daje mesečnu nadoknadu, koja je takođe apsolutno minimalna i nemoguće je da sa njom kupite osnovne životne namirnice, a ti ljudi, njih je preko 4.000, traže da se status Zavoda reši. Ja sam juče vama gospodine ministre postavila pitanje, na koje mi niste odgovorili. Pitam vas ponovo – u razdelu Tranzicionog fonda gde postoji 7,5 milijardi dinara ste naveli da je taj novac opredeljen i za te radnike sa Zavoda za zapošljavanje i obrazovanje. Kao poslanik iz Kragujevca, pošto sam juče zajedno sa kolegom Poskuricom celog dana učestvovala ovde u radu najvišeg zakonodavnog tela, zahtevam od vas, od Mlađana Dinkića, Božidara Đelića, a pre svega Vojislava Koštunice, pošto su eksplicitni zahtevi u pismu radnika, koji će da dođu svaki čas u zgradu Skupštine, da ih pod hitno primite i da im date konkretne odgovore na njihove zahteve. Naše nije da se mešamo kao političari i narodni predstavnici u posao sindikata, ali mi Srpski radikali potpuno podržavamo sve opravdane zahteve radnika, kako metalskog kompleksa Kragujevca, tako i cele Srbije, a vi morate, jer ste to obećali, kao i prethodna Vlada, da vodite taj dijalog sa ljudima kojima je pomoć neophodna. Oni se nalaze na ivici egzistencije, oni ne znaju kuda dalje ide njihova fabrika, oni ne znaju kako da ljude kojima je ... (Poslanici dobacuju sa mesta: Vreme.) Vreme? Vreme je, gospođo, da se vi uozbiljite, ako ste poslanik vladajuće stranke, da me saslušate da vam zaista na najargumentovaniji način ispričam o muci tih ljudi. Mislim da to nije u redu i meni to uopšte ne smeta. Možete da dobacujete koliko god hoćete, ja uvažavam i vašu funkciju i kao što ste vi predstavnik vaše stranke, ali budite sigurni da tako ne reaguju ti ljudi koji gledaju prenos, a predstavljaju ove radnike i članove njihovih porodica. To je velika muka. Na neki način ste zaštićeni kada živite u sredini u kojoj nema ili nisu izraženi tako ti problemi, ali nema grada u Srbiji u kojem to nije tako. Poslanici SRS u Beogradu gde živi preko dva miliona ljudi stalno, intenzivno rešavaju probleme i radnika i sindikata i ljudi koji dolaze kod njih po savet ili kod našeg pravnog savetnika i gde god da se pojave u zgradi Skupštine. Zamislite kako to izgleda kada ste predstavnik naroda i to stranke za koju je narod glasao u najvećoj meri, to je SRS, koja je najveća opozicija u ovom režimu, a živite u Kragujevcu u kome ja živim. Od izlaska iz zgrade u kojoj stanujete, preko odlaska na pijacu, preko odlaska u kancelariju ili komunikacije svakodnevne sa ljudima vi vidite da je ta muka velika i da je to potpuno drugačija slika od one koju možda neki od vas zaštićeni i funkcijama i drugačijim načinom života ne mogu da vide. Muka i briga za obične ljude je pre svega naš imperativ, nas srpskih radikala, a dokle god mogu i verujem da će mi i njihova odlučna borba za to davati snagu, ja ću se boriti za prava radnika, baš kao i moje kolege.
Po Poslovniku, narodni poslanik Vladan Vučićević.
Dame i gospodo poslanici, podržavam prethodnog govornika, gospođicu Natašu Jovanović, stanje u metalskom kompleksu u Srbiji je teško, a takođe i u Kragujevcu je teško. Kragujevac je jedan od većih metalskih kompleksa u Srbiji. Naravno, želim samo da kažem da je prošla Vlada dosta pomogla i učinila metalskom kompleksu u Kragujevcu i oko 50% svih onih subvencija odvojeno je baš na Kragujevac i ono što možda potpredsednica Skupštine ne zna, a možda i zna, da je juče na Gradskoj skupštini bio jedan sastanak i bio dogovor, kao i tačka dnevnog reda, stanje metalskog kompleksa u Gradu Kragujevcu. Juče, smo doneli jednu odluku, svi poslanici Republičkog parlamenta iz Kragujevca su potpisali jedan dogovor i sporazum sa Skupštinom grada, da uputimo apel Republičkoj vladi, tj. resornim ministrima koji su zaduženi za metalski kompleks, ili da nas prime ovde u Beogradu ili da dođu u Kragujevac, kako bi se dogovorili kakva je dalja strategija i vizija Vlade po pitanju rešavanja nagomilanih problema u metalskom kompleksu grada Kragujevca. Ovo govorim iz razloga što sam siguran da će Vlada, koja je jednim delom u kontinuitetu, sa premijerom Vojislavom Koštunicom, koji je u prethodnom mandatu mnogo učinio za metalski kompleks Kragujevca, sigurno nastaviti sa subvencijama i u ovom mandatu i da ćemo one nagomilane probleme, kao ozbiljni ljudi, rešavati na ozbiljan način. Tako se i nadam da ćemo ispoštovati i onaj sporazum koji su poslanici potpisali, da u roku od 14 dana napravimo jedan sastanak sa resornim ministrima i pokušamo da rešimo nagomilane probleme, na zadovoljstvo metalskog kompleksa, građana grada Kragujevca, radnika metalskog kompleksa i nas – učesnika u Republičkom parlamentu, tj. poslanika iz grada Kragujevca, uključujući tu, pretpostavljam, i potpredsednika Skupštine Natašu Jovanoviću, koja juče, sigurno iz objektivnih razloga nije mogla biti prisutna na tom sastanku.
Za repliku se javila narodni poslanik Nataša Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, evo zbog čega je SRS pojedinačno najjača stranka i u gradu Kragujevcu i zašto pobeđuje u Kragujevcu. Zato što mi, kao timska grupa i kao grupa odbornika koja je najžešća opozicija aktuelnoj vlasti, uvek radimo tako da se nikada ne oseti kada neko od nas nije prisutan. Gospodine Vučićeviću, ne samo da sam u toku, nego i pre nego što se to našlo na dnevnom redu, prekjuče, kada vi niste bili, iz opravdanih ili neopravdanih razloga, u Skupštini, ja sam to pitanje aktuelizovala. Pošto sam predsednik odborničke grupe naše stranke, u svakom trenutku znam šta rade odbornici i kada sam u Skupštini Srbije, gde najoštrije kritikujem ovu Koštuničinu vladu, kojoj i vi pripadate i podržavate je. Upravo vam kažem i obaveštavam ministra, po članu 226. i po članu 1. Poslovnika, taj zaključak jeste donet, ali tražim, kao poslanik SRS i sve moje kolege, da koliko danas premijer i resorni ministri prime te radnike. Teče rok od 14 dana. Pošto vi očigledno imate više uticaja, jer ste deo vlasti, izvolite, pozovite Koštunicu telefonom, ubedite gospodina Cvetkovića, ubedite Božidara Đelića, kada se vrati sa ovog putešestvija, ubedite Mlađana Dinkića. Oni ne traže samo subvencije. Tu ima šest zaključaka njihovih zahteva. Oni traže da se promeni Zakon o privatizaciji, da bi se nastavilo sa privatizacijom onih preduzeća koja su ušla u proces restrukturiranja, a nisu privatizovana, jer je istekao rok krajem marta meseca. Oni traže da im se omogući da ljudi koji su za penziju pod privilegovanim uslovima, odnosno uz obeštećenje države odu u penziju. Oni traže da njihova otpremnina, sa sadašnjih 100 evra, bude 300 evra. Oni traže da im država i ministar finansija kažu odmah do kada će da traje finansiranje tzv. Zavoda za zapošljavanje i obrazovanje, jer oni vide da od toga nema nikakvog posla, što naš narod kaže "hleba od toga nema", nisu prekvalifikovani i lepo su ljudi ceo problem sagledali kao što svi u Srbiji vide. Veliki sistemi ne rade, nema malih i srednjih preduzeća, nema mogućnosti da se oni ponovo vrate na posao i voljni su da razgovaraju u tom smislu da se vidi, na osnovu njihovih, pre svega godina staža, socijalnih karata i svega onoga što oni predočavaju pred Vladu Republike Srbije, a ja sam ih pozvala, oni će verovatno da se obrate i vama, da dođu u zgradu Narodne skupštine. Očekujem ih da dođu u najskorije vreme. Javili su da oko devet sati polaze. Kolega Poskurica i ja ćemo ih primiti u kancelariji poslaničke grupe SRS i moje je, kao opozicija, ovom režimu i ovakvoj Vladi da tražim danas odmah prijem za te radnike.
Po Poslovniku, narodni poslanik Vladan Vučićević.
Dame i gospodo poslanici, mislim da nema razloga da danas telefonom zovem gospodina Vojislava Koštunicu, iz prostog razloga što smo mi dogovorili rok od 14 dana, a mi smo ljudi koji poštujemo rok. Sa druge strane, zahtevi koje radnici metalskog kompleksa i sindikata imaju su takvi da se ne mogu rešavati danas, dok se ne usvoji budžet. To smo juče jasno rekli, da moramo sačekati da prvo Skupština donese budžet, kako bismo mogli posle toga da rešavamo njihove stvari, jer se one rešavaju sredstvima iz budžeta. Što se tiče Nove Srbije, mi smo vrlo transparentni i ne bavimo se demagogijom. Pre dva meseca je bio jedan sastanak upravo sa sindikatima u njihovom sedištu u fabrici i Nova Srbija je tada bila. Kao poslanik sam potpisao sporazum da ću štititi njihove interese u Republičkom parlamentu i praviti spojku između sindikata i ministara. Taj sporazum je, pored mene, potpisao jedino još poslanik G17 plus i opravdano je sa tog sastanka izostao gospodin dr Davidović. Tada je SRS poslala jedan dopis da njima Otadžbinska uprava ne dozvoljava da prisustvuju takvim sastancima i potpisuju takve sporazume. Zašto sam to rekao? Ne želim da ulazim u polemiku sa mojom Kragujevčankom, ali ne vidim razlg zašto je ona ishitrila već neki dogovoreni dogovor. Ako sindikalci metalskog kompleksa Kragujevca misle da je rešenje da danas dođu u Republički parlament i da ih primi gospođica Nataša Jovanović, da im reši problem, neka izvole i neka reše problem sa gospođicom Natašom Jovanović. Lično mislim da dogovore treba poštovati. Korektno smo juče napisali, doneli odluku, Skupština grada Kragujevca usvojila, da u roku od 14 dana napravimo sastanak predsednika sindikata metalskog kompleksa sa resornim ministrima nadležnim za resorni kompleks, koji mogu pomoći, i sa ministrom finansija i da razrešimo taj problem na obostrano zadovoljstvo, u šta sam apsolutno siguran i ubeđen – da i Vlada Republike Srbije želi da reši, isto toliko koliko žele i sindikalci metalskog kompleksa. Ali, očekivanja sindikata ne mogu biti u onoj meri da postavljaju uslove, već u nekom realnom okviru, da ne zaboravimo da, pored Kragujevca, gde je moja najveća želja da se problemi reše, postoje i drugi nagomilani problemi u metalskom kompleksu Srbije i da mi moramo razmišljati kao ozbiljna vladajuća grupacija i da rešavamo sve probleme, ne samo u Kragujevcu, već i u Srbiji, a moja je želja da najviše učinimo za Kragujevac. U krajnjoj liniji, rekli smo i u Ustavu stoji da ćemo raditi na ravnomernom razvoju Republike Srbije, a to podrazumeva i u delu privrede.
Po Poslovniku, narodni poslanik Nataša Jovanović.
Opet me niste razumeli gospodine Vučićeviću. Ne dolaze oni kod mene, nego i kod vas, kod kolege Davidovića i kod kolege Vučkovića. Dakle, oni će da dođu u zgradu Narodne skupštine i samo je splet okolnosti što će prvo da razgovaraju sa mnom i sa kolegom Poskuricom. Onda će vas da traže, obavestite ljude na ulazu da ste spremni da ih primite i da razgovarate sa njima. To je njihovo pravo, rok teče od juče i oni sada žele da vide šta ste vi konkretno kao i ja i kolega Davidović i kolega Vučković spremni da uradite, ja se izvinjavam, i kolega Zdravković u zaštiti njihovih prava. Dakle, oni hoće danas da dođu u zgradu Skupštine da ono što je juče usvojeno kao zaključak donesu nama i da mi krenemo tim putem. Nemojte da očekujete od mene ili od bilo kog poslanika SRS da ćemo da pišemo i da telefoniramo ministrima u Vladi. Ono što jedino mogu da uradim, što hoću i što je moje pravo i po članu 1. Poslovnika pre svega i kao poslanik iz Kragujevca je da ovako sa govornice i putem javnog direktnog prenosa pozovem ministre da to urade. Očekujem od gospodina Cvetkovića da kaže u roku od ovih 14 dana kada je on spreman da ih primi, jer ja njemu postavljamkonkretno pitanje – ja ne znam šta se krije i koliki je iznos opredeljen za Zavod za zapošljavanje i obrazovanje od ovih 7,5 milijardi. Ne znate vi, ne zna ni gospodin Davidović, to samo u ovom trenutku zna gospodin Cvetković. Je l' tako ministre? Vi jedino znate koliki je to iznos, do kada će to da traje i da li je to dovoljno za ove njihove zahteve. Drugo, kolega Vučićeviću, to uopšte nije ni korektno niti tačno. Da li ste korektni ili niste vaša je stvar, ja ne ulazim u vaš način i metod političke borbe. Prvo, nije otadžbinska nego Centralna otadžbinska uprava SRS, najviši organ stranke koji ima 100 članova na čijem čelu je profesor stranke dr Vojislav Šešelj. To je jedna stvar. Drugo, nikada nismo poslali nijedan dopis gospodinu Miliću niti bilo kome vezano za sastanak u grupi "Zastava" koji je organizovan, već obaveštenje da se mi kao stranka od svog osnivanja ne mešamo direktno u posao sindikata, da nikada ne idemo u fabričke hale i krugove da obavljamo razgovore sa sindikatima, već imamo stav, i mislim da je u redu i da je po zakonu, valjda ste se i vi za to borili, da radnike i sve one ljude kojima je potrebna pomoć narodnih predstavnika pozovemo da, mi kao dobri domaćini i kao visokomoralni ljudi, dođu kod nas tamo gde obavljamo tu funkciju. U zgradu Narodne skupštine ću da primim svakoga bez obzira na to za koga je ko glasao, ko kakav problem ima. To je jednostavno moja obaveza i obaveza svih ovih ljudi iz SRS, jer nas je zato narod i birao. Takav odnos imam, prema tome, oduvek, od osnivanja stranke, tako će biti i ubuduće i mislim da ljudi to cene. Znate, desilo se mnogo puta, milion puta, da mi ne možemo realno da pomognemo ljudima zato što smo opozicija, a vlast ne želi da sluša ono što mi predstavljamo kao problem. Ali znate u čemu je veličina nas predstavnika SRS? Što ti ljudi uvek, iako imaju tešku muku, odu i kažu – bar nas je neko saslušao. U tome je razlika. Hvala.
Reč ima Saša Valjarević, nakon njega Goran Davidović, pa Vladan Vučićević po Poslovniku. Izvolite, gospodine Valjareviću. Ukupno preostalo vreme je 16 minuta.
Uvaženi predsedavajući, uvažene kolege, dame i gospodo poslanici, analizirajući ovaj nacrt budžeta uočio sam da ovaj budžet nije razvojni, već budžet kompromisa vladajuće koalicije. Već je planiran deficit od 13 milijardi dinara, a to je razumljivo s obzirom na to da su planirani veći rashodi u odnosu na prihode, jer nova ministarstva koja su sada u Vladi koštaju mnogo ove građane Srbije, a i agencije protiv kojih je bila poslanička grupa SRS i u prošloj vladi, jer su oni paralelne institucije koje iziskuju mnogo sredstava. Oni su u odnosu na ministarstva država za sebe. Da bi se zadovoljili apetiti verovatno svih stranaka koje sada sačinjavaju vladajuću koaliciju, morali ste da pribegnete tome i da kreirate ovakav budžet. Gospodin Cvetković, ministar je u svom izlaganju pomenuo da će ovim budžetom i ovakvom projekcijom budžeta doći do novih radnih mesta i do povećanja stope zaposlenosti u Srbiji. Samo bih pomenuo da, od 2000. godine, od kada je DOS došao na vlast i od kada je privatizovano preko 2.000 preduzeća, milion građana Srbije je ostao bez posla. Sada u vašoj projekciji budžeta i u merama ekonomske politike ovde kažete treba ubrzano nastaviti sa restrukturiranjem i privatizacijom javnih preduzeća, društvenih preduzeća, banaka i osiguravajućih društava. Reći ću vam samo da sam jutros imao sastanak sa radnicima jednog od restrukturiranih javnih preduzeća. S obzirom na to da je u restrukturiranju EPS, odnosno kopova ''Kostolac'', sada privrednog društva ''Kostolac'', došlo do restrukturiranja pet preduzeća, jedno od tih je sada u procesu privatizacije i mogu vam reći da su jutros radnici došli i zamolili me da iznesem njihov apel, s obzirom na to da se plaše da će kao i radnici koji su ostali bez posla u drugim privatizovanim preduzećima, ostati i oni. Zbog čega sve ovo govorim? Zato što je direktorka koja je iz G17 plus već napustila to preduzeće, uzela otpremninu, postavila je drugu direktorku koja nema apsolutno nikakvo iskustvo, radnici već dva dana štrajkuju. Ugovorene poslove koje su imali ne realizuju, tako da je opšte konfuzno stanje pred samu privatizaciju. Zašto se sve to radi? Da bi se eventualno, pošto su već pojedini zainteresovani, da kažem pojedinci, dolaze do firme, raspituju se, sagledavaju kakva je situacija da bi verovatno možda neko ko bi stvarno hteo da kupi to preduzeće i da nastavi delatnost možda odustao od toga, a onaj ko je već bio planiran da to preduzeće kupi i to za veoma malu vrednost, to i učini. Tako da su apelovali da se iznese ovaj njihov problem zato što će sigurno preko 50 porodica ostati bez posla. Još četiri preduzeća koja treba da idu u restrukturiranje u narednom periodu imaju oko 700 radnika, znači oko 700 porodica preti da ostane bez posla. Zbog čega sve ovo govorim? Zato što kada je došlo do restrukturiranja tada nije uopšte izvršeno opremanje svih tih preduzeća da mogu samostalno da posluju na tržištu, već su u prvoj godini, a rečeno je da će četiri godine EPS finansirati, odnosno 60%, a 40% će sami na tržištu obezbediti sa ugovorenim poslovima koje su imali. Međutim, nije ispunjena ta obaveza koja je bila u potpisivanju. To se zna, s obzirom na to da su bili štrajkovi pre dve godine kada je trebalo da se restrukturiraju ta preduzeća, tako da su oni sada prepušteni, maltene, sami sebi. Što se tiče Nacionalnog investicionog plana vidimo da je ovde 44 milijarde dinara pripremljeno za novog ministra i za novo ministarstvo koje je mislim bespotrebno formirano jer nije imalo uopšte potrebe toliki aparat da se stvara, ali sigurno, s obzirom na to da nam sleduju lokalni i predsednički izbori, pošto je u prošlom sazivu tim delom Nacionalnog investicionog plana gazdovalo Ministarstvo finansija na čijem čelu je bio gospodin Dinkić. On je po Srbiji, gde god je bilo predizborne kampanje i u ponovljenim izborima, na primer u opštini Žabari, preko noći, ono što su juče pričale pojedine kolege iz G17, da su radili samo po planu i projektima koji su bili planirani za Nacionalni investicioni plan. Nije tačno, a to mogu argumentovano da potvrdim zato što kada su bili vanredni izbori za lokalni parlament u Žabarima preko noći su stigle mašine raznih građevinskih preduzeća, krenulo je asfaltiranje da bi se što bolje pripremili za izbore i da bi što bolje rezultate ostvarili. Tako da sigurno sada, pošto DS upravlja tim ministarstvom, odnosno gospodin Đilas, sada se i vi pripremate da u svim gradovima tamo gde nije mogla DS, a i u opštini Požarevac odakle sam ja jedan od poslanika, i gospodin Arsić je iz Požarevca, nisu mogli na ovim parlamentarnim izborima da osvoje neke bolje rezultate. Verovatno se i sada pripremaju da sa određenim projektima, u stvari mi smo već konkurisali, ali s obzirom na to da je SRS u vlasti u Opštini Požarevac, opština Požarevac i ostale opštine u kojima su radikali, pokušava da se izbegne iako postoje adekvatni projekti i na vreme smo konkurisali. Jednostavno, znači, ide se samo po partijskoj liniji i radi se samo namenski da bi se eventualno osvojili glasovi u pojedinim sredinama. Da ne bi mnogo dužio i oduzimao vreme drugim kolegama poslanicima više ću govoriti o amandmanima. Samo bih jedno pitanje za ministra zdravlja, ako možete da zaustavite vreme. (Predsedavajući: Poslaničko pitanje ide na kraju, ako mislite da je to poslaničko pitanje. Samo izvolite. Nemate pravo na novo vreme, po članu 198. morate da se javite, pa na kraju rasprave imate pravo na novo vreme. Ako možete tako, ako vam odgovara. Izvolite, evo završite.) Ja bih postavio gospodinu ministru Milosavljeviću pitanje, s obzirom na to da mu je ovo treći mandat: Kada je dolazio u opštinu Požarevac obećao je završetak bolnice, koja je izgrađena pre 2000. godine, ali nije završena do kraja, da će dati 6 miliona iz Nacionalnog investicionog plana. To je bilo u predizbornoj kampanji. Postoji projekat i konkurisano je za završetak bolnice. Kada će krenuti realizacija završetka bolnice, s obzirom na to da nisu mogli da prođu cenzus u opštini Požarevac. Od tada nima više nikakvog pomena od tih 6 miliona evra koji su tada pompezno bili najavljeni u Požarevcu. Toliko sam hteo da kažem.
Poslanici koji su se javili po Poslovniku ostaju pri tome da je povređen Poslovnik. Malopre je bio pozvan Goran Davidović. Gospodine Matiću nije vas prozvao direktno. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo poslanici, vrlo sam raspoložen da razgovoram sa predstavnicima Sindikata metalskog kompleksa, koji će danas doći u Republički parlament. Sticaj okolnosti je bio da sam juče na sednici Gradske skupštine razgovarao sa tim ljudima. U jednom vrlo otvorenom i korektnom razgovoru napravili smo dogovor da postoji jedan rok od dve nedelje da se da šansa ljudima koji su nadležni, koji su u krajnjem slučaju odgovorni za to koliko će se sredstava opredeliti, koliko će sredstava biti upućeno za rešavanje ovog problema. Ali smatram, što se tiče odgovornosti u nekom prethodnom periodu voleo bih da osvežimo malo sećanje i da vas podsetim da je za metalski kompleks i za sve ono što je bilo problematično u gradu Kraguejvcu unazad dugo godina, da su odvajana značajna sredstva. Podsetiću vas da je Vlada Vojislava Koštunice u prethodonom periodu otpisala dug od 460 miliona dolara koji je ''Zastava'' imala, da je bilo puno neverice u tome kako neće iz fabrike automobila izaći ''Punto''. Međutim, činjenica je da ćemo u narednih mesec dana ipak biti u prilici da vidimo da se taj auto sklapa u hali kragujevačke fabrike. Lično sam zadovoljan jučerašnjim sastankom i očekujem da će taj problem svakako biti rešen. On je sveobuhvatan i zahteva zaista učešće svih. Mislim da postoji i raspoloženje od strane Vlade i od strane nadležnih resornih ministara, da u svemu ovome pomognu. Hvala.
Po Poslovniku ima reč poslanik Slavoljub Matić, prvo želi reč gospodin Vučićević, pa onda Slavoljub Matić. Izvolite, gospodine Matiću, samo navedite koji je to član Poslovnika.
To je član 104, hvala. Želim samo da podsetim mladog kolegu Valjarevića, da pre dve godine kada je krenulo restrukturiranje EPS-a da je postojala bojazan kako će to izgledati, posebno kako će izgledati sudbina zaposlenih. Takođe ću podsetiti i ovde prisutne poslanike da je pet preduzeća iz ''Kombinata Kostolac'' izdvojeno iz EPS i da su to postala nezavisna preduzeća koja po ugovoru sa EPS-om imaju obezbeđen posao naredne četiri godine, da su ta preduzeća stasala, da su dobila sve mogućnsoti za poslovanje i da imamo jednu vrlo dobru situacija u svih pet nezavisnih preduzeća koja su izdvojena iz EPS-a. Podsetiću takođe da je tada stranka Bogoljuba Karića pokušala, prosto, širenjem lažnih vesti da podbunjuje i Sindikat i radnike. Nažalost, neki radnici su podlegli tom pritisku i organizovali su štrajkove. Međutim, sve što smo tih dana pričali danas sa zadovoljstvom možemo da kažemo da se ništa nije od toga obistinilo. Mi sada imamo pet ozbiljnih firmi koje mogu da izađu na tržište i na svaki način da konkurišu svojim kvalitetima, pružajući ponajbolje usluge. Pretpostavljam da će na takav način biti obavljena i privatizacija tog, da tako kažem bivšeg dela EPS i svakako tu ne postoji bojazan. Garancija je upravo ono što smo radili poslednje tri godine i u Odboru za privatizaciju, a to je da kontrolišemo sam postupak i svakako omogućimo da se sve ugovorene obaveze na pravi način realizuju, a ukoliko ne, da raskidamo ugovore sa lošim kupcima. Zahvaljujem.
Po Poslovniku želi reč narodni poslanik Vučićević, pa onda narodni poslanik Valjarević. Izvolite.
Dame i gospodo poslanici, naravno nemam namere da se mešam u metodologiju i način rada nijedne političke organizacije. Ali želim da kažem da i mi imamo svoj način rada. Naš način rada Nove Srbije jeste da kada nas neko pozove odemo i vidimo kako radnici žive i rade u tom preduzeću, a naravno na njihov zahtev da im pomognemo oko svega onoga što je u našoj moći i koliko možemo. Danas nemam namere, mogu razgovarati kao što sam razgovarao sa predstavnicima Sindikata juče, razgovaraćemo sigurno i danas, ali mislim da im danas ništa ne mogu reći više, no što sam im rekao juče. Stvarno čekam. Ne pripadam onim ljudima koji će sa ove govornice, prozivati i pozivati ministre. Pripadam ipak onim odgovornim ljudima koji će doći kod ministra, razgovarati, napraviti sastanak i te ljude spojiti sa resornim ministrima, naravno, na zadovoljstvo Kragujevčana. To je moja obaveza i radnika metalskog kompleksa, to je moja obaveza kao poslanika iz Kragujevca, da konkretno im kažem i zakažem, a oni će sa nadležnim ministarstvima napraviti dogovor koji će biti u interesu, kako metalskog kompleksa tako i Vlade, a naravno i građana Kragujevca. Prema tome, ja čekam da se usvoji ovaj budžet. To će biti za ovih par dana. Danas možemo da obavimo jednu praznu priču, koju smo naravno juče konkretizovali da ćemo u roku od 14 dana tačno odrediti dan i dogovoriti se ko će razgovarati, ko će primiti sindikate. Danas možemo, čisto, eto tako, da popijemo kafu ovde u Republičkom parlamentu, u našem poslaničkom klubu. Ja sam raspoložen da sindikalce odvedem naravno i na ručak dole, u restoran. Ali mislim da neću moći da im konkretno kažem ono što su očekivanja radnika koje oni zastupaju. To ću moći da im kažem posle usvojenog budžeta i u dogovorenom roku od 14 dana. Mi poslanici iz vladajuće strukture ispunićemo svoje obećanje prema sindikatima metalnom kompleksu i građanima Kragujevca. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Valjarević, pa onda ima repliku Nataša Jovanović, prepoznala se u izlaganju, posle ima reč po Poslovniku, gospodin Đokić.
Gospodine Matiću, u jednom delu mogu da se složim sa vašim izlaganjem, a u drugom ne, s obzirom na to da sam ja 17 godina radio u EPS-u poznajem kompletan sistem tamo jer sam bio i 12 godina rukovodilac jednog od tih sada restrukturiranih preduzeća. Jedino auto-transport koji je snalažljivošću, odnosno sposobnošću novog direktora Perice Mojovića, a ne zahvaljujući rukovodstvu i generalnom direktoru i menadžmentu EPS, odnosno privrednog društva, uspeo je da tu firmu stavi na noge i da se pripremi za privatizaciju. Stvorio je i konzorcijum da se ne bi dozvolilo da neko od tajkuna i vaših finansijera dođe i da kupi tu firmu. Inače, što se tiče ostalih preduzeća to uopšte nije tačno. Preduzeće ''Prim'' koje ima 600 radnika ima toliko zastarele mašine da oni ne mogu sami na tržištu uopšte da posluju. Tako da to nije tačno. Ono što je trebalo tada da se uradi jeste da se modernizuju i da se sa novim mašinama i novim tehnologijama pripreme za privatizaciju. Ovako će otići u bescenje.
Ima reč narodni poslanik Nataša Jovanović, pa onda narodni poslanik Branimir Đokić. Izvolite.
Da repliciram kolegi Vučićeviću. Problem je baš u budžetu. Nema para u budžetu za to što oni traže. Nema kolega Vučićeviću. Jeste li vi ministar finansija? Niste. Možete jednog dana da budete. Nema veze što ste vi uvaženi, ja vam priznajem, za razliku od Veroljuba Stevanovića, vašu doktorsku kvalifikaciju. Vi ste stručan čovek u grani medicine kojom se bavite. Ali teško ćete da budete ministar finansija. Ne znam zašto se vi osećate povređenim kada ja prozivam ministra da mi kaže, evo već treći dan, gde su pare i zašto nisu subvencionisane fabrike, kao što je fabrika ''Zastava'', ''Filip Kljajić'' i ostale. To je tek u dogovorima, ako bude bilo. Vi znate kako je bilo prošli put, ko je je zvao Koštunicu da vas tužaka. Nije hteo ni ovog Davidovića. Nije hteo niko da mu se javi, osim sekretara i Dejan Mihajlov mu kaže – hajde, ja ću da razgovaram sa njim, žao mi ga je, i dobio je neki odgovor. Težak je put da se dođe do njih kada zasednu u ministarske fotelje i nije to baš tako lako. Što se tiče dolaska ljudi i radnika, oni dolaze kod nas, profesor Poskurica i ja ćemo da razgovaramo sa njime i nastavite posle toga. Postavlja se samo jedno pitanje, a ne vama direktno, nego ovom gospodinu koji sedi ovde, ministru Cvetkoviću, gde su pare? Verovatno će gospodin ministar da izađe i da kaže gde su pare.
Po Poslovniku se javio narodni poslanik Branimir Đokić, nakon njega, pošto nema više prijavljenih poslanika, narodni poslanik Milorad Krstin. Izvinjavam se. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, s obzirom na to da juče nije bilo vremena da pričam...
Molim vas, samo kažite po kom članu Poslovnika.
Javljam se po članu 226. Zamolio bih ako bih mogao da dobijem objašnjenje s obzirom na to da sam predstavnik do juče, dok nisam došao ovde u Skupštinu, Saveza estradnih muzičkih umetnika Srbije koji okuplja oko 3,500 protokolisanih ljudi u našoj profesiji. Ovde se priča da nije problem da dođu i predstavnici sindikata i određene strukture. Ja ću govoriti o ministru kulture i ministarstvu koje je zaduženo za našu oblast. Mnogo toga bih trebalo da kažem Ministarstvu finansija i Ministarstvu rada, koje je isto na neki način zaduženo za našu oblast u kulturi. Da obavestim vas, kao poslanike, da za tri-četiri godine do sada, koliko je ministar finansija bio gospodin Đelić, pa gospodin Dinkić, mi umetnici nismo uspeli da dođemo kod njih na razgovore, na dogovore iako smo im uputili pisane zahteve, koje smo toliko puta pisali i tražili da nas prime, kako bismo mogli da iznesemo naše probleme u oblasti kulture, koji do dana današnjeg nisu rešeni. Ministar Đelić za svo to vreme nije našao vremena za nas iako je za vreme njegovog mandata porez bio 95% na autorske honorare umetnika,kada kažem umetnika govorim u ime svih umetničkih udruženja – likovnih umetnika, glumaca i estradnih radnika u kulturi. Za gospodina Dinkića ništa se nije promenilo, i pored toga što smo uspeli da se organizujemo i da pravimo sa našim sindikatom demonstracije ovde ispred Skupštine Srbije i pravili smo demonstracije za vreme gospodina Lečića, ništa to nama nije pomoglo. Hoću da pitam sada, da li neko može da mi da obaveštenje na koji način se dolazi do resornih ministarstava i ministara koji su zaduženi za našu oblast? Vi dobro znate, kada se gospodin Dinkić pojavio i rekao da je smanjio porez za umetnike i pored svih udruženja koja su ovlašćena po zakonu da predstavljaju svoje kolege, estradnih udruženja, oni nas nikada nisu primili. Tada se u novinama pojavljuje,možda se neko seća ili ne, njegovo objašnjenje gde on kaže da se dogovorio u to vreme sa pevačicom Lepom Brenom da će da smanji porez estradnim radnicima. Da li je to ministar finansija shvatio da Lepa Brena predstavlja sve umetnike u ovoj Srbiji – i likovne, i dramske, i književnike, pa je našao za shodno da sa njom razgovara o porezima, a ne sa institucijama koje su zakonom ovlašćene da predstavljaju svoje kolege. Do dana današnjeg, moram da kažem i dozvolite mi....
Vreme, gospodine.
Dozvolite mi, pošto juče nisam imao vremena da dođem na red. Mi smo podneli zahteve Ministarstvu kulture.
Ima li veze član 226. obaveštenje?
Obaveštenje, da vas pitam, kako možemo da dođemo do ministra kulture koji danas nije bio ovde. Bivši ministar, gospodina Kojadinović, koji je dobio toliko dopisa od nas, od sindikata i samostalnih sindikata i poslodavaca i estradnih radnika u kulturi, nije našao za shodno da nas primi pune dve godine. Izvinite, koga oni predstavljaju i kako se do ministara dolazi, želim taj odgovor, da moje kolege traže i da znaju kojim putem se dolazi do ministarstva koje predstavlja našu profesiju.
Gospodine Đokiću, hvala vam. Narodni poslanik Saša Valjarević je reklamirao povredu Poslovnika. Ja se izvinjavam, Srboljub Živanović ima reč, izvinite, molim vas.
Dame i gospodo narodni poslanici, građani Srbije, mogu da kažem opljačkani i osiromašeni građani Srbije. Prvo bih postavio jedno pitanje, verovatno, mnogi poslanici ne znaju, da su ovih dana, 15, 16, 17. na obroncima Cera, možemo da kažemo na Ceru, specijalne jedinice CIA tražile haške begunce, a vi znate da na tim obroncima seljaci ovih dana beru malinu. Sada vi shvatite kako izgleda kada maskirani ljudi dođu do tih berača i kako se onda ljudi osećaju. Ono što takođe moram da vam kažem jeste da je tog poslednjeg dana bila velika oluja i nevreme i verovatno je Bog mislio na te heroje, pa ih je oterao sa tog njihovog zadatka. Takođe, ja bih postavio jedno pitanje i obavestio Ministarstvo, a i predsednika Vlade, da će ovih dana da ga posete radnici hemijskog kompleksa "Zorka" iz Šapca. Ovde nema ministra za pravdu, čoveka koji je bio predsednik opštine, gospodin Petrović, inače koga od milošte u našem gradu zovu Bin Laden i zbog toga što je ovom kriminalnom privatizacijom uništio Šabac, šabačku ekonomiju i sve ono što je bilo vredno. To što je bilo vredno – 25 hiljada radnika koje je do tada radilo, danas više ne radi. Posetiće radnici ovo ministarstvo i ovu vladu, da se vidi šta je sa njima, jer ti čelnici su našli kupce, odnosno napravili su komercijalne ugovore sa tim kupcima koji su tri-četiri godine vodili ta preduzeća i na kraju su pobegli, ne isplativši plate radnicima, a normalno ni sva zaduženja koja su vezana za potrošnju energenata i sve ono što je u tom procesu proizvodnje. Sada vidite kako je ta lokalna vlast radila. Takođe, bih postavio pitanje, evo vidite, na pragu je žetva a nema, kao što znate do sada se uvek odredi cena pšenice i cena svih žetvenih proizvoda, međutim, danas toga nema. Seljaci treba da žanju, ali da daju za otkup onaj svoj višak koji su imali. Ni oni ne znaju po kojoj ceni treba da ga prodaju. Ono što je takođe i što ću se kasnije po Poslovniku javiti, pošto nisam mogao dobiti reč, jeste priča o ovom budžetu i da bih podsetio na onih 100 evra koje ste obećali seljacima za zasejavanje po jednom hektaru, a takođe i 80 i 90 evra po utovljenom grlu. To je bio vaš politički marketing, koji je predizborni, gde ste mislili, hajde, pokušaćemo da još jednom navratimo seljaka da glasa za Dosmanlijsku vlast, a videli ste kada je predsednik Republike, gospodin Tadić, u razgovoru sa seljacima... (Predsedavajući: Molim vas da završite, pet minuta.) ... momenat, razgovarao kakav je on bio poljoprivredni proizvođač kada je posadio paradajz, samo je odgajio i ubrao samo jedan. Hvala.
Hvala vama. Povredu Poslovnika reklamirala je narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, intervenišem istovremeno po članu 104, pitam gospodina Cvetkovića po članu 226, a čućete sada šta i iznenađena sam da niste reagovali vi sa ove strane i vi, gospodine Cvetkoviću. Sinoć je pred kraj radnog dana, jučerašnjeg, gospodin Ognjen Mihajlović, poslanik SRS, govorio o budžetu, a između ostalog govorio je o finansiranju vojske, odnosno o stavu SRS da za finansiranje vojske nije predviđeno dovoljno sredstava. Posle njega je po redosledu poslanika govorila koleginica narodni poslanik iz DS. Gospođa je rekla, a što je, naravno, njeno pravo, da nju ne interesuje koliko je u budžetu sredstava predviđeno za vojsku, ali je rekla da je ne interesuje ni koliko ste, gospodine Cvetkoviću, vi i vaša Vlada, odnosno Koštuničina i Đelićeva Vlada, a bolje reći Solanina, koliko ste sredstava, kaže ona, predvideli za finansiranje vojske, BIA i CIA. Sada vas pitam, gospodine Cvetkoviću, dobro sam pročitala ovaj predlog vašeg budžeta i nigde nisam videla u kom to razdelu ste vi predvideli finansiranje CIA? Verovatno ste to negde nešto zakamuflirali, pa mi koji ne znamo, nego ono što čitamo, da li vi to plaćate obuku Dragana Šutanovca, da li plaćate obuku Zdravka Ponoša. Mi smo do sada znali da CIA plaća vas i mi smo do sada znali da Soroš plaća vas, ali da vi plaćate CIA parama građana Srbije, sinoć sam se zgranula kad sam čula da žena koja sigurno zna, zamislite, portparol DS, ona tačno zna, nije ona, što kaže gospodin Todorović, Koštunica da je neobaveštena. Sada obaveštavam i Koštunicu da je poturio Narodnoj skupštini Predlog budžeta u kome, prema izjavi poslanika portparola DS, ima i postoji obaveza finansiranja CIA od para građana ove države. Molim vas, gospodine Cvetkoviću, zapravo insistiram, ne samo da klimate glavom, nego odmah posle mene, odmah da izađete i da kažete, to morate da znate napamet. Nemate šta da se konsultujete, morate da znate napamet koliko ste platili za finansiranje Šutanovca, Vuka Jeremića, Ponoša i ostalih CIA agenata koji, nažalost, sada rade u Vladi Republike Srbije i da vidimo koliko je to... (Predsedavajući: Vreme.) ... građane Srbije koštalo, odnosno koliko predviđate da ih košta. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Milorad Krstin, a nakon njega narodni poslanik Aleksandar Martinović. Izvolite.
Sačekaću ja, ako treba, evo, ministre, daću vam...
Ministar ima pravo na kraju rasprave.
Dame i gospodo narodni poslanici, žao mi je, ali poslaničkoj grupi SRS ostalo je još neka minutaža i potrudiću se da budem... (Predsedavajući: Devet minuta.) ... kratak da bi bar još jedan kolega mogao da izađe. Kada je reč o budžetu, ne može se pričati, a da ne spomenem i onaj razdeo posebno o agrarnom budžetu. Gospodine ministre, gospodo narodni poslanici iz vladajuće koalicije i gospodo iz Vlade, treba da znate da je žetva pšenice, žetva ječma, žetva repe počela. Što je najgore u svemu ovome jeste što ti poljoprivredni proizvođači ili zemljoradnici, seljaci, paori ne znaju niti imaju bilo kakvu viziju koja će biti cena pšenice, uljane repice i ječma, za sada. To ste vi, gospodo, krivi, jer trebalo je, gospodine ministre, u dogovoru sa Ministarstvom poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede, da sednete sa Zadružnim savezom Srbije, Zadružnim savezom Vojvodine, Zadružnim savezom Kosova i Metohije i da se dogovorite oko cene, da bi ovi seljaci koji su čekali sedam, osam i devet meseci da dođu do nekog prvog dinara u 2007. godini, a posejali su u 2006. godini, vi to niste uradili, nego ste dozvolili da prerađivači budu ti koji će eventualno doneti cenu ovih finalnih proizvoda, ovih zemljoradnika. To je ova pogubna politika koju vi vodite posebno prema agraru. Pogubna politika koja se vodi prema razvoju sela. Šta reći oko ovih kratkoročnih, dugoročnih i nepovratnih kredita? Kratkoročni krediti su danas počeli u osam i, gospodo, evo, u 11 časova su prekinuli sa primanjem zahteva za kratkoročne kredite. Na devet banaka ste rasporedili 1,5 milijardi dinara, jer smatrate da je to taj razvoj i ta pomoć individualnim poljoprivrednim proizvođačima, ili ste jednostavno shvatili da ćete tako samo zamagliti i spustiti zavesu, dati im volju da ponovo krenu, kao što samo znaju na njivama da rade, za one tajkune koje ste vi stvorili, jer su ti tajkuni pokupovali kombinate, pokupovali silose, skladišne prostore i oni sad odlučuju koja će biti cena kog proizvoda. Gospodo, ovakvom vašom politikom nećete izgleda dugo moći da vladate. Šta je sa onih 100 evra po hektaru obradive površine, što je rekao moj prethodni kolega iz poslaničke grupe SRS? To je gospodin ministar poljoprivrede rekao gospodinu Pajtiću u Novom Sadu pre, neke, tri nedelje, da će biti dodeljeno. Kada pogledamo budžet, nema šanse da se ubaci toliki broj hektara puta 100 evra i izračunajte koliko je to opterećenje. Šta reći, od 4.800 sela koja imamo u Srbiji, za narednih 15 godina nestaće nam oko 1.200. To je ta razvojna politika koju vodite prema agrarnom budžetu. Prema tome, poslanička grupa SRS neće glasati za ovaj budžet. Hvala.
Povredu Poslovnika reklamirao je narodni poslanik Božidar Delić. Izvolite. Posle vas reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se zbog povrede člana 104. i 226. Po članu 104. vređanje dostojanstva narodnog poslanika i Narodne skupštine, samo upućivanje jednog ovakvog materijala narodnim poslanicima vređa dostojanstvo svakog narodnog poslanika, a i ove skupštine. To je vrlo lako dokazati, gospodo, i ako ste čitali, to će vam biti jasno. Pošto nemam puno vremena, po članu 226. bih da obavestim narodne poslanike o ovom Razdelu 9, koji se odnosi na finansiranje Ministarstva odbrane. Videli ste da je tu predviđeno oko 63 milijarde, neki poslanici su juče rekli da je to suviše sredstava, a drugi su rekli da je to malo sredstava za našu vojsku. Pošto sam od 2002. do 2004. godine upravo se bavio planiranjem raspodele budžeta za vojsku u okviru Generalštaba Vojske Srbije i Crne Gore, mogu da vam kažem da za vojsku nije važno toliko koliko ste planirali sredstava, već koliko ste realizovali tih sredstava. Za sve te godine vojska je dobijala od dve do šest milijardi manje od onoga što je bilo planirano. Da bi deficit budžeta ispeglala Vlada bi polovinom godine, jednostavno, obavestila Ministarstvo i Generalštab da ne mogu da računaju recimo na tri milijarde. Posle toga vojska je morala da vrši preplaniranje svog budžeta. Jednostavno, ona nije mogla da skida sredstva sa hrane, sa odeće, sa obuće i uvek bi ta sredstva skidala sa opremanja, ovo što vi ovde zovete materijal, tako da nijedne od tih godina vojska nije mogla da kupi ništa od novih sredstava. Drugi problem je bio nedovoljan dnevni priliv sredstava, tako da zbog toga krajem godine vojska bi morala da između 600 i 700 miliona dinara da na kamate, a onda bi u sledeću godinu ulazila sa minusom od dve do tri milijarde, tako da je, gospodo, zbog toga važan taj završni račun koji vi nikako nećete da pokažete narodnim poslanicima, jer bi se te stvari videle iz tog završnog računa. Kada su u pitanju sredstva za ovu godinu, gospodine ministre, imam nekoliko pitanja. Posebno me zanima Razdeo 9, funkcija 210, ekonomska klasifikacija 485 – naknade štete za povrede ili štete nanete od strane državnih organa. Tu je predviđeno 2.276.000.000. Inače na ovoj stavki trebalo bi da bude nekoliko desetina miliona. Tražim objašnjenje zbog čega su predviđena toliko velika sredstva jer vojni beskućnici mi javiše da je to otprilike u visini 468 stanova od 60 kvadrata. Sledeće, gospodine ministre, na strani 138 stoji da vojska izdvaja sredstva za zakup kapaciteta za smeštaj ljudi zbog nemogućnosti obezbeđenja objekata za te namene posle NATO bombardovanja. Da vas obavestim, gospodine ministre, da od 2003. godine ne postoji potreba za smeštaj bilo kog pojedinca u vojsci jer je vojska od 2000. do 2003. godine te probleme rešila. Da li je ovo samo prepisivanje ili da nas obavestite da je ovo greška ili da nisam dobro upoznat sa stanjem u vojsci. Sledeće, na strani 63 Razdeo, 59 Glava 28 funkcija 130, ekonomska klasifikacija 511 – zgrade i građevinski objekti u Kosovskomitrovičkom okrugu, predviđeno 336.036.000. Zatim, ispod toga stoje ista ta sredstva, ali sada prikazana kao neutrošena privatizaciona primanja iz ranijih godina za Kosovskomitrovački okrug, ali i za ceo Razdeo 59, gde se govori o okruzima. Ovo je potpuno nejasno ne samo meni, nego bilo kom narodnom poslaniku.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, budžet Republike Srbije je kao i budžet svake države najbolji pokazatelj da li je država dobro uređena. Hteo bih da vas podsetim da je DOS kada je dolazio protivustavno na vlast 2000. godine obećao da će od Srbije da napravi jednu racionalnu efikasnu državu. Danas mi imamo jedan glomazan administrativni aparat, imamo 22 ministarstava, imamo čak jednog ministra bez portfelja. Ideološki otac, jedan od ideoloških otaca današnje vladajuće koalicije Moša Pijade rekao je, da je, ministar bez portfelja u stvari ''ministar bez ministarstva''. Taj ministar tobož bez portfelja, kako je predviđeno ovim budžetom Republike Srbije za 2007. godinu troši, odnosno njegova kancelarija, čitavih 4.150.550.000 dinara. Mi danas u Srbiji imamo pored 22 ministarstva i oko 20 organa uprave u sastavu ministarstava. Samo da vas podsetim da je prva Vlada Vojislava Koštunice imala 17 ministarstava, a ova ima mnogo više, da ne govorimo o čitavom nizu agencija. Posle 2000. godine vladajuću koaliciju, odnosno DOS u raznim varijantama, zahvatila je prava politička bolest koja se zove ''agenciomanija''. Po uputstvima vaših američkih mentora osnovali ste čitav niz institucija i pošto niste znali kako da ih pravno opredelite, odnosno kakva je njihova pravna priroda, vi ste ih nazvali agencijama i mi danas u Srbiji imamo tri tipa agencija koje troše ogromna budžetska sredstva. Većina tih agencija u stvari ne radi ništa zato što još uvek nisu stvoreni administrativni, tehnički, finansijski i kadrovske pretpostavke da te agencije počnu da rade. Imamo agencije kao javne službe, imamo agencije kao posebne organizacije i imamo agencije koje nemaju nikakvu drugu definiciju, a to je sa pravnog aspekta jedna potpuno besmislena definicija, imamo agencije kao javne agencije u smislu Zakona o javnim agencijama. Ne znam da li premijer ili ministar finansija o tome vode računa, da smo mi danas država koja jede samu sebe, jer je oko 50% budžetskih sredstava u stvari opredeljeno za finansiranje jednog preglomaznog administrativnog aparata koji je neefikasan, koji je skup i koji se u stvari popunjava tako što vladajuća koalicija dovodi svoje partijske kadrove, tako da je Republika Srbija danas, kako pokazuju pokazatelji Svetske banke i Međunarodnog monetarnog fonda, država koja za finansiranje administracije troši sredstva i da je po tim sredstvima u samom vrhu Evrope, sa tolikim brojem nezaposlenih. Sa tolikim ekonomskim problemima, jednostavno postavlja se pitanje čemu toliko glomazna administracija. Želim samo da vas podsetim na jedan organ koji ja kao pravnik ne znam kako da ga definišem. To je Agencija za zaštitu životne sredine. U Zakonu o ministarstvima ova agencija je definisana kao organ u sastavu Ministarstva za zaštitu životne sredine. Podsetio bih vas da prema Zakonu o državnoj upravi postoje samo organi uprave u sastavu ministarstava, a vi ovu agenciju niste definisali kao organ uprave nego kao organ, i ja kao pravnik ne znam kakva je njena pravna priroda. Nije ministarstvo, nije organ uprave, nije posebna organizacija, jednostavno organ. Kakav organ? Takva definicija je protivustavna i za takvu protivustavnu agenciju vi, gospodo, odvajate čitavih 16.113.000 dinara. Dalje, za Narodnu kancelariju predsednika Republike Srbije, za koju takođe ne znam šta je pošto je ne predviđa Ustav Srbije i važeći propisi, takođe ste predvideli ogromna sredstva. Nije mi jasno takođe u obrazloženju Predloga budžeta, izvinjavam se što moram brže da govorim jer je vreme na izmaku, za Ministarstvo prosvete na strani 165 Predloga budžeta stoji da je Zakonom o budžetu Republike Srbije za 2007. godinu najveći iznos sredstava opredeljen za usluge po ugovoru i to za pedagoški nadzor i prosvetnu inspekciju. Nije mi jasno kako Ministarstvo prosvete, u čijoj je izvornoj nadležnosti da vrši poslove inspekcijskog nadzora u oblasti prosvete, može sa nekim drugim da zaključuje ugovore. Prosto takva definicija je protivzakonita i protivpravna. To je izvorna nadležnost Ministarstva prosvete, da vrši upravni nadzor u oblasti prosvete i nema Ministarstvo prosvete sa kim da zaključuje ugovor nego ono to samo radi. Takođe, nije mi jasno pošto i sam dolazim iz tog sveta prosvete, napisali ste u obrazloženju Predloga budžeta na strani 165 programe obrazovanja i stručnog usavršavanja zaposlenih, prevođenje. Zatim, izdvojili ste sredstva za projekte energetske efikasnosti. Ne znam kakve veze ima Ministarstvo prosvete sa projektom koji se zove energetska efikasnost. To je možda projekat za neko drugo ministarstvo, ali sigurno nije za Ministarstvo prosvete. Evo na kraju, moram, gospodin Vučić vam je juče održao jedno predavanje o lingvistici, a ja mislim da nije zgore da vas podsetim na jednu zaista ogromnu jezičku i logičku grešku, koja se potkrala u ovom vašem Predlogu budžeta. Na strani 131. verovatno u želji da budete moderni i da budete veliki evropejci i tako dalje, napisali ste i ovo – ''Nadležnost ovog tužilaštva je'', misli se na Tužilaštvo za ratne zločine, ''procesuiranje krivičnih postupaka''. Ne znam da li vam je poznato da je ''proces'' latinska reč za srpsku reč ''postupak'' i da ovo što ste napisali u stvari znači procesuiranje krivičnih procesa. Vodite računa o stilsko-jezičkim stranama svih predloga zakona koji nam dostavljate. U klupama gde sede poslanici SRS ima, odnosno većina je obrazovanih ljudi i mi jako vodimo računa, ne samo o materijalno-pravnim kvalitetima predloga zakona koji nam dolaze, nego i o njihovim jezičkim stranama.
Reč ima narodni poslanik Dušan Bajatović.
Poštovani predsedavajući, kolege poslanici, ja se javljam po članu 226. Žao mi je što smo imali ovako malo vremena, pa nisam stigao na vreme da vidim jednu stvar o kojoj želim da me gospoda predstavnici Vlade informišu. Gospodine ministre, ako dobro vidim, ovde piše Državna revizorska institucija, ukupni troškovi 9.826.000 dinara. Imam pitanje za vas – Državna revizorska institucija od maja 2005. godine nije ustanovljena. Šest godina u ovoj Skupštini, bez obzira u kom sastavu, nisu prebačeni završni računi. Moje pitanje za vas jeste – da li vi zaista mislite da Državna revizorska institucija, čiji savet još nismo uspostavili, za 100.000 evra za ovu namenu u toku, za drugu polovinu ove godine, može da vrši kontrolu svih budžetskih prihoda, rashoda, sekundarnih korisnika budžeta, nije bitno kako. Gospodo poslanici, ova institucija je najvažniji institut po meni koji se ustanovljava ovim budžetom. Ovo je zakonska obaveza. Tvrdim da nije moguće ustanoviti nezavisno revizorsko telo sa ukupnim troškovima u visini od 100.000 evra na godišnjem nivou, koji treba da kontroliše sedam milijardi evra koji postoje u ovom budžetu. Moje pitanje glasi – da li je ovo namera slično malom budžetu i za ombudsmana i za deo koji se odnosi na poverenike za informacije da ponovo zakonom utvrđeni instituti, instituti koji predstavljaju zakonsku obavezu u stvari ne rade. Čega se mi to bojimo u potrošnji ovih malih sedam milijardi evra, jer sedam milijardi ne mogu da reše sve probleme u Srbiji, to svi znamo, a nažalost, nemamo više i ovo je previše od iscrpljene privrede. Ja vas molim, ako je ikako moguće, s obzirom na to da nisam video da je na ovo podnesen i amandman, svestan činjenice da je najjači argument za ovaj budžet i za ovakav raspored u budžetu to što imate 130 poslanika koji će za ovo glasati, da još jednom razmislite da kao predlagači u toku rasprave povećate budžet za Državnu revizorsku instituciju, kako bi zaista napravili instituciju koja će položiti svih šest završnih računa ovoj skupštini, da vidim kako se to troše državne i narodne pare. Ukoliko mi dozvolite kolega Obradoviću, dva poslanička pitanja, pošto to prošli put nisam uradio u skladu sa Poslovnikom, prvo poslaničko pitanje: ''Da li neko može da mi dostavi strukturu državnih rezervi, novčanih.?'' Pošto imamo samo deset milijardi evra duga državnog, drugo pitanje: ''Da li neko može da mi dostavi kako je to država zadužena po valuti i po tipu duga, po klasifikaciji, u kojoj valuti i za koju namenu, ukoliko je to moguće?''
Povreda Poslovnika reklamirali su narodni poslanik Zvonko Mihajlović i dr Rajko Đurić. Prvo gospodin Mihajlović.
Javljam se po osnovu člana 226. Dame i gospodo narodni poslanici, u Predlogu zakona o budžetu Republike Srbije za 2007. godinu u delu koji se odnosi na rad Ministarstva za Kosovo i Metohiju kaže se – ''U nadležnost ovog ministarstva, prešli su poslovi koji su se do sada obavljali od strane Službe Koordinacionog centra za Kosovo i Metohiju, Fonda za Kosovo i Metohiju, kao i Pregovaračkog tima''. Pre par dana sam u jednoj dnevnoj novini pročitao intervju sa novim predsednikom Koordinacionog centra, gospodinom Vukom Antonijevićem, pa me zanima da li Koordinacioni centar za Kosovo i Metohiju i dalje postoji ili je ukinut. Ako su sve nadležnosti sa Koordinacionog centra prešle na Ministarstvo za Kosovo i Metohiju, koja je onda svrha postojanja Koordinacionog centra? Što se tiče pregovaračkog tima, lično mislim da je pregovarački tim bio solidan, naročito osnov tog tima, gospodin Leon Koen, Dušan Bataković, Slobodan Samardžić i kada bi u procesu pregovaranja našeg i prištinskog pregovaračkog tima snage argumenata bile presudne, odavno se status Kosova i Metohije ne bi dovodio u pitanje. Neko je namerno po nečijem nalogu sa strane taj tim rasturio. Gospodin Leon Koen je posle rada iza njegovih leđa podneo ostavku i time dokazao da je moralan čovek. Gospodin Dušan Bataković odlazi za ambasadora Srbije u Kanadu i time se onoj drugoj strani olakšava posao. U trenutku kada je nastavak procesa pregovora neminovnost, naravno zahvaljujući čvrstom stavu Rusije, osnovni cilj formiranja Ministarstva za Kosovo i Metohiju jeste taj da se sačuvaju i po mogućstvu ojačaju institucije Republike Srbije na teritoriji Kosova i Metohije u oblasti obrazovanja, zdravstva, socijalne politike, kulture, infrastrukture i telekomunikacije. Sve ove institucije UNMIK smatra paralelnim i čini sve da ih ili ukine ili integriše u tzv. kosovske institucije. Nesvesno ili sa namerom u tome imaju pomoć i aktuelne vlasti, koje za koordinatore Vlada Republike Srbije, za srpsku sredinu na Kosovu i Metohiji imenuje ljude koji su prethodno birani za UNMIK-ove, odnosno kosovske predsednike opština. Uz to, ima i onih koji su zaposleni u UNMIK-ovoj opštini i ne znam po kom osnovu se nalaze na platnom spisku Vlade Republike Srbije. Ranijih godina ste nas ubeđivali da su započeti krupni, pre svega infrastrukturni projekti i taksativno nabrajali iznose koji su potrebni za završetak tih projekata. Sada toga nema. Može li se to tumačiti na način da se od dogradnje tih objekata odustalo? Ako jeste, pitam zašto? Ono što je za očuvanje Kosova i Metohije u sastavu Republike Srbije jedno od važnijih stvari, to je povratak prognanih Srba. Naravno, da bi do povratka došlo potrebno je ispuniti neke pretpostavke. Poznato vam je da su srpske kuće spaljene, opljačkane i srušene i da bi se prognani Srbi mogli vratiti potrebno je tekuće obnoviti. U Predlogu zakona o budžetu Republike Srbije ne vidim da su za ovu svrhu izdvojena neka značajna sredstva. Ali, zato, vidim da je na ime dotacija nevladinim organizacijama planirano 30.200.000 dinara. Zato tražim pojašnjenje koje su to nevladine organizacije koje se finansiraju preko Ministarstva za Kosovo i Metohiju. Siguran sam da se ovaj novac može kudikamo pametnije iskoristiti.
Povreda Poslovnika, dr Rajko Đurić.
Poštovani gospodine predsedavajući, uvažene dame i gospodo, javljam se povodom člana 226. Poslovnika, ali pre toga dozvolite da kažem nekoliko reči povodom Predloga budžeta. Naime, ima jedna radosna vest, a reč je o novom istraživanju koje pokazuje da je ugled Parlamenta počeo neznatno da raste u očima javnosti. To je istraživanje od 27. maja. Međutim, jučerašnja debata bi mogla, čini mi se, ponovo da uruši ugled ove institucije, jer smo imali jednu nepotrebnu i kvazinaučnu lingvističku raspravu. Učesnici te debate su pokazali ...
Gospodine Đuriću, izvinjavam se što vas prekidam, ali pravo je narodnog poslanika da govori o zakonu na način na koji on smatra da je potrebno.
Naravno da je pravo svakog govornika, ali naši akademici i lingvisti nam verovatno neće ostati dužni, jer je samo jedan poslanik znao da da pravilnu lingvističku definiciju imenice. To, kažem ponovo, može da uruši ugled ove naše institucije koja je počela da se oporavlja od loše slike. Druga stvar, dozvolite da kažem povodom budžeta. Ovde je bilo vrlo pametnih izlaganja i našim kolegama odajem priznanje i zahvalnost za to. Pre svega, imam u vidu gospođu Gordanu, zatim gospođu Jorgovanku, koja je imala jedno divno stručno izlaganje i vrlo sam joj zahvalan, zatim nekoliko izuzetnih izlaganja o posebnim pitanjima ove naše zemlje. Ako mi dozvoljavate, gospodine predsedavajući, povodom pitanja koje ću postaviti, kažem da je za nas poslanike od ključnog značaja, pod jedan, budžet i njegovi osnovni principi ili, dozvolite da se izrazim, filozofija budžeta; drugo pitanje jeste struktura budžeta i njegova preraspodela; i, trće pitanje jeste budžetska kontrola koja je od izuzetno značaja. Gospođa Jorgovanka je izložila za mene, ad hoc rečeno, dve vrlo važne stvari. To su možda smernice za budući rad ovog parlamenta, a to je pitanje tokova novca i Trezora. Lično znam, uverio sam se u to, da je Trezor odista institucija za sebe. To za mene nije samo pitanje o kojem treba razgovarati u vezi sa monetarno-fiskalnom politikom, već je to jedno izuzetno značajno političko i demokratsko pitanje. (Predsedavajući: Vreme.) Najzad, time ću završiti, gospodine predsedavajući, a s obzirom na to da je bilo reči o nacionalnim manjinama, nacionalne manjine su i dalje pastorčad u ovoj zemlji, što pokazuje ubedljivo i ovaj budžet. Koristim priliku prisutnog ministra, gospodina Cvetkovića, da ga zamolim da neizostavno predvidi stavku za Dekadu Roma, jer samo zbog 10.000 evra naša zemlja je izgubila 12 miliona evra. Makedonija je već dobila. Gospodine ministre, biću slobodan da vam dam 200 dinara, bude li trebalo i više, da biste uneli razdeo – 200 dinara - Dekada Roma 2005-2015, jer je to conditio sine qua non, da bi Srbija, u čije je ime Dekadu Roma ratifikovao gospodin premijer Vojislav Koštunica, počela da dobija novac i da bi taj program počeo da se ostvaruje. Dozvolite da vam uručim 200 dinara. (Narodni poslanik Rajko Đurić daje ministru Cvetkoviću 200 dinara.)
Gospodine Đuriću, zahvaljujem se u ime gospodina ministra, ali ovo sigurno nije način da se podigne ugled Skupštine, o kome ste upravo pričali. Izričem vam opomenu. Narodni poslanik Srboljub Živanović, povreda Poslovnika, pa narodni poslanik Zoran Krasić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, na samom početku izlaganja i ministra i svih onih koji su iz ovog, da kažem demokratskog bloka, kada su hvalili ovaj budžet govorili su da je on razvojni, socijalni i tranzicioni, a u stvari, on je restriktivan i ekonomski neupotrebljiv. Reći ću vam zbog čega je neupotrebljiv, zbog čega je restriktivan. Sami vidite da je uništena privreda i ne znam odakle ćete da apsorbujete novac jer nijedna fabrika ne radi, ne funkcioniše, sve se zasniva na principu tajkuna koji danas uvoze i izvoze robu, odnosno taj trgovački lobi koji je danas najjači i koji, u stvari, vlada ovom zemljom. Hteo sam svoje izlaganje, ali nisam imao vremena, da fokusiram na deset značajnih tačaka, ali ću se, zbog nedostatka vremena osloniti na nekoliko koje su najbitnije i najvažnije, a to je da ovo ministarstvo finansija nije predvidelo novac za porodice haških zatvorenika, ljudi koji se danas nalaze u haškim zatvorima, ljudi koji su branili zemlju, ljudi koji su najveći heroji. Niste čak ni predvideli nijedan jedini dinar da pomognete tim porodicama, a i u samoj odbrani tih ljudi koji nevini danas borave u tim zatvorima. Čini mi se da se najveći heroji današnjice, najveći heroji Srbije baš nalaze u haškim zatvorima. Drugo, ono što je takođe vrlo bitno, kada govorite o tom socijalnom programu, pitao bih vas o kom socijalno-ekonomskom programu govorite, kada milion građana danas hoda Srbijom nezaposleno? Govorim i vezano za Šabac, gde je preko 25.000 građana nezaposleno, u Šapcu koji je nekada bio centar industrijskog razvoja. Dalje, šta je još bitno pomenuti? To je poljoprivreda. Interesuje me kada će te subvencije koje stalno pominjete, a vezano za poljoprivredu, vezano za najvećeg heroja rada današnjice, kada je svaki društveni sistem koji se do sada u ovoj zemlji menjao, on se vezivao za selo i za seljaka, a danas je došao do prosjačkog štapa. Prvo, pominjete ovde nekomercijalna gazdinstva. Znate sigurno da najveća populacija poljoprivrednih proizvođača jesu staračka domaćinstva, jer mladi ljudi vide da svoju egzistenciju ne mogu da zasnuju na poljoprivredi, jer država uopšte o poljoprivredi ne misli. (Predsedavajući: Vreme.) Prvo, poljoprivreda treba do seljaka da se bavi planskom proizvodnjom, a što se tiče toga kako će država dalje da plasira svoje proizvode, normalno, treba da se bavi tržišnom ekonomijom. Međutim, danas u ovoj državi toga nema. I sami znate da se preko 60% stanovništva danas bavi ovom proizvodnjom. (Predsedavajući: Vreme.) Takođe, što je vrlo bitno, što bih napomenuo, pa ću da vam postavim pitanje, a vezano je za infrastrukturu. Pominjali ste i u predizbornoj kampanji i pominjete ovde gradnju puteva, jer vam je to verovatno najveći lepak na kojem želite da se zalepe građani ove zemlje. Ali, tu jesu najveće pljačke? Pogledajte samo prilikom gradnje tih puteva i posle godinu-dve dana na istim tim putevima se pojavljuju crne tačke, nema tehničkog prijema te putne infrastrukture. Kao što vidite, tu se krade novac, i ono što vi obećavate u predizbornoj kampanji tom putnom infrastrukturom, da dođete do svakog zaseoka i do svake kuće, to su vaši najveći politički promašaji. Postavio bih pitanje aktuelnom ministarstvu, da mi odgovori – posle parlamentarnih izbora 21. došlo je do okupljanja nezadovoljnih seljaka Mačve, Pocerine, Posavotamnave, kada su blokirali puteve u želji da Ministarstvo i Vlada čuju te njihove zahteve. (Predsedavajući: Zahvaljujem, gospodine Živanoviću. Počinje šesti minut.) Hoću da vam postavim pitanje. Na kraju, da mi odgovorite: Ko je naredio da policija interveniše i da rastera te mučenike koji su pet dana i pet noći čekali za pomoć, da im se neko obrati, da bi mogli da reše svoja goruća pitanja? Prema tome, smatram da ono što se desilo da je jedna od najvećih sramota, jer vi ste uvek isticali da vid vaše demokratije jeste to da je policija ne sme da interveniše, da se svaki zahtev svih okupljenih građana mora rešiti. Verovatno vaš petooktobarski puč, kada ste sve rešavali na takav način, želite i da nastavite. Hvala.
Povredu Poslovnika reklamira narodni poslanik Zoran Krasić. Izvolite gospodine Krasiću.
Pozivam se na član 226, ali, gospodine Obradoviću, ne tražim odgovor, nego tražim obaveštenje i objašnjenje od prisutnog ministra, s obzirom na to da se ovo što je tema mog interesovanja odnosi upravo na tačku dnevnog reda o kojoj danas raspravljamo. O čemu se radi? Mi smo pre nekoliko godina imali kompletnu najavu da krećemo sa uvozom radne snage, samo da vas podsetim. To je u konceptu onog – pošteno, i mi već dve godine uvozimo radnu snagu. Da vas samo podsetim da tri godine raste kikiriki u Boru. Naravno, neću da vas pitam za rod kikirikija i za procene kako će to biti ove godine, ali mi je stvarno čudno da dajete neke pozicije ovde i da ste napisali u objašnjenju ovog budžeta da postoje nezaposleni ljudi u Srbiji. Kada ste govorili istinu, kada ste najavljivali zapošljavanje i uvoz ili sada kada priznajete da postoje stotine hiljada nezaposlenih? A polovična je istina. To ste mi razjasnili. Znači, pola ste lagali, pola ste pričali istinu, to mi je potpuno jasno. Da bismo znali šta da radimo sa ovim vašim predlogom zakona o budžetu, mislim da će za sve poslanike biti interesantno da nam objasnite kako ste došli do nekih pozicija. Da li vi možete da objasnite Razdeo 11 Predloga zakona o budžetu i da nam kažete šta su to sopstveni prihodi Bezbednosno informativne agencije. To je kolona 7, u Razdelu 11, navedeno je "sopstveni prihodi budžetskog korisnika" i dat je, bogami, poprilično veliki iznos sredstava. Dalje, u Razdelu 12, mene interesuje šta znači ovih 111 miliona dinara i još nešto, pa još je u koloni 7 – sedam miliona, tako da je to ukupno oko 119 miliona po osnovu usluga po ugovoru. Zar je moguće, gospodine Cvetkoviću, da vi treba da plaćate konsultante? Da li ćete kao konsultanta da uzmete Vlahovića, ''Deloitte & Touche'' ili nekog drugog? Ne znam šta bi oni vas savetovali kada ste vi ispekli zanat. Odmah da vam kažem, meni je ovo trinaesti budžet, samo da vas podsetim, najbolje budžete i predloge zakona o budžetu radio je gospodin Zebić sa Miroslavom. Kada ste vi počeli da pravite novotarije u budžetskom sistemu onda se pojavio ovakav izgled budžeta u kome se ništa ne vidi. (Predsedavajući: Vreme, gospodine Krasiću.) Ima vremena, gospodine Obradoviću, nemojte uopšte da se sekirate. U okviru Ministarstva finansija imate poziciju, ekonomsku klasifikaciju 612 – otplata glavnice stranim kreditorima, 205 miliona. Zamislite, za sanaciju štete od elementarnih nepogoda ova vlada je predvidela 260 miliona, ali je zato za naknadu štete koju pričine organi države planirano 330 miliona. Ni ovih 330 miliona nije dovoljno da se naknadi šteta vaše vlasti. Samo da vas podsetim, 12.000 ljudi može da računa na naknadu štete, s obzirom na to da ste ih uhapsili neosnovano i to je dokazano. Mene interesuje šta se krije iza ovih stavki, iza ovih iznosa. U okviru Ministarstva finansija predvideli ste da ćete dobiti neku donaciju iz inostranstva 6 miliona dinara. Da li možete da kažete javnosti Srbije ko vam daje te pare i zašto vam daje te pare? Da preskočimo sada upravu carina, i tu postoje donacije, i da dođemo do vrlo interesantne pozicije koja se zove Uprava za trezor. Da me ne bi gospodin Obradović opominjao, samo da vam skrenem pažnju da ste za tu upravu planirali 77 milijardi dinara, na funkciji 170, čitam vam, ekonomske klasifikacije 141 – otplata domaćih kamata, tri milijarde i nešto;442 – otplata stranih kamata 12, pa još sa nekim parama sa strane skoro 13 milijardi; otplata kamata po garancijama 545, otplata glavnice domaćim kreditorima 48 milijardi. U tom iznosu sredstava koliko se nalaze sredstava na ime osmišljenog sistema, izvlačenja sredstava iz budžeta i seobe preko blagajničkih zapisa, kratkoročnog finansiranja budžeta, u ruke tajkuna iz DS, koji posluju preko beogradske berze. Molim vas, dajte nam te podatke da bismo videli upravo to, da li je to pola-pola, 50:50%, laž – istina, ili je možda 99% laž a 1% istina. Pošto vredno pratim rad Demokratske stranke, radim na vašem stečaju, s kim god ste se uhvatili u koštac vi iz DS ili je završio u Hagu ili je završio u CZ-u. U CZ-u je i Legija, Sreten Lukić, Đorđević, svi generali koji su vam pomagali 5. oktobra, vi ste sve koalicione partnere iskoristili, izgužvali i bacili. Znači ko ulazi u koprodukciju sa DS može da računa CZ, Hag ili da ga nema. Da vam nabrojim koga nema? Nema ni Kuma, nema ni Šiptara, onih koji su vam omogućili da to napravite što ste napravili 5. oktobra, a i Stanku Subotiću se drma, iako je dao 500.000 maraka gospodinu Mićunoviću po nalogu Jovice Stanišića, a tu je i Korać, i on će da vam objasni. Zna se sve, objavljeno je! Bežite od DS, opasno je!
Povredu Poslovnika reklamirao je narodni poslanik Petar Jojić. Izvolite.
Dame i gospodo, želim da zatražim objašnjenje od strane gospodina ministra. Gospodine ministre ili želite da vam postavljam 46 pitanja, da dajete odgovore, ili ćete dati istovremeno za jednu poziciju koja iznosi 42 milijarde dinara. Rekli su malopre prethodnici, narodni poslanici SRS, mislim da je govorio general Belić, da je za vojsku predviđeno 62 milijarde dinara. Sramota je, juče kada smo slušali da se neki poslanici izjašnjavaju da je to mnogo, što znači da onima koji tako misle nije do bezbednosti niti do suvereniteta svoje države. Gospodine ministre, ja tražim, vi ste dužni, jedino ako ne smete ili nećete da odgovorite, ako nećete da odgovorite nama će biti jasno zbog čega nećete da odgovorite – predvideli ste za robe i specijalne usluge 42 milijarde dinara. Koje su to usluge, koje su to robe? Molim vas, želeo bih da znam. Poslanici SRS primećuju da se sa ovom cifrom barata smišljeno i da se iza ovoga kriju mnoge malverzacije. Koje su to specijalne usluge, koji će to resori da zaključuju i sa kime ugovore, koje poslove? Da li će biti specijalne usluge da povedu pratilje kada krenu u Dubai? Koje su to robe sa kojima pojedini resori trguju? Poznato je da korisnici budžeta ne trguju na takav način, kako se prezentira u ovom budžetu. Sledeće pitanje jeste – koje su to međunarodne organizacije koje treba da finansira budžet, kao pomoć međunarodnim organizacijama, u iznosu od 441 miliona. Koje su vam to međunarodne organizacije? Nisu li to one međunarodne organizacije i nevladine organizacije, koje rade protiv bezbednosti i suvereniteta Republike Srbije. Gospodin Srboljub Živanović, narodni poslanik SRS, postavio je pitanje, pa kako se niste setili da izdvojite sredstva za pomoć haškim optuženicima? A znate šta rade tamo haškim optuženicima? Primenjuju sve sankcije osim bičevanja. Profesor doktor Vojislav Šešelj je doživeo takve torture, osim bičevanja što nije doživeo, kao što znate, podsetiću vas da je bičevanje i telesne sankcije i kazne ukinute su u Srbiji 1873. godine. Tražim jedinstven odgovor. Koje su to usluge i robe koje iznose 42 milijarde? Poslanici SRS u prethodnom budžet su isticali, bila jedefinicija specijalne usluge, a sada ste se preorijentisali, da ne bi bilo primedbi i da to ne bi bilo primećeno očigledno, kažete – usluge po ugovoru, a u nekim resorima, specijalne usluge, a u nekim resorima, i korisnicima budžeta i robe. To morate da objasnite, jer ovde nije ništa objašnjeno. Podsetio bih vas samo na sledeće. Mi u SRS posvećujemo izuzetnu pažnju poljoprivredi. E, da ste, gospodine ministre, te 42 milijarde dinara usmerili na poljoprivredu moglo je da se pokloni i kupi 12 hiljada traktora, da građani i poljoprivrednici Srbije mogu to da koriste, jer bi znali za šta treba da to koriste, jer bi tri puta veći dohodak mogli da proizvedu našoj državi. Hvala. [[Aplauz radikala]]
Po Poslovniku ima reč narodni poslanik Zoran Krasić, zatim narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Član 226. znači obaveštenje i objašnjenje, a ne odgovor u pisanoj formi ili odgovor preko medija. Mislim da bi ministar mogao da skupi malo hrabrosti, da izađe i da kaže da li je potrebno nešto objasniti ili obrazložiti dodatno, da bi jednostavno lobirao. Ja nisam siguran u ovih 130. Drma se, videli ste i sami da su poslanici vlasti podnosili amandmane i to vrlo dobre amandmane. Ono što bi interesovalo sigurno i ministra finansija i javnost u Srbiji, jeste sledeće: vidite, mi imamo Razdeo 2, gde se nalazi predsednik Republike. Imamo ekonomsku klasifikaciju 422, gde su troškovi putovanja, vi ste planirali samo 42 i po miliona dinara za putovanja Borisa Tadića. Ali njemu su potrebne i usluge, usluge po ugovoru. Znači, on zaključi ugovor sa nekim, da ga neko savetuje, da mu nešto tamo pomogne, možda su u pitanju i neke druge usluge, pa je tu 16 miliona i 200 hiljada dinara. Vi ste tu ubacili i ovu Kancelariju, narodnu, kako se zove ne znam ni ja, sa 30 i nešto zaposlenih, potpuno nepotrebno. Ali naš predsednik će da nas košta, naš – vaš, 170 miliona dinara. E sada, pošto ste dva puta rasturali državu, prvo Saveznu Republiku Jugoslaviju, pa onda državnu zajednicu Srbija i Crna Gora, ni krivi ni dužni vi ste čašćeni avio-službom. Verovatno ima 2-3 ''Jaka'', ima nešto malo tih pilota i drugo. Za razliku od nekih drugih aviona to su avioni koji moraju da rade, koji se uredno servisiraju. Za avio-službe vi ste planirali troškove od 253 miliona dinara. Interesuje me da li su troškovi službenih putovanja predsednika Republike, peredsednika Vlade, potpredsednika Vlade i ovih ministara kada idu u inostranstvo dva puta prikazani – jedanput na poziciji koja se odnosi u okviru razdela ministarstva, nekog predsednika, predsednika Vlade ili je to sve moralo da bude kao trošak poslovanja avio-službe. Jer, razlika u sredstvima je i te kako značajna, i te kako velika. Samo orijentaciono da vas podsetio da služba za ljudska i manjinska prava, koja se ne može uklopiti ni u jednu odredbu Zakona o državnoj upravi, ona će, recimo, da potroši 97,5 miliona dinara. Nacionalni savet, to je ova špijunska ekspozitura za Hag, 25 miliona dinara. Zaštita građana će potrošiti ove godine 24 miliona dinara, a mi ga nemamo, sledeća tačka će da bude to. A, Tužilaštvo za ratne zločine 72 miliona, od toga 3,3 miliona dolaze sa strane. Da li možete to da mi objasnite? I da li možete da mi objasnite ekonomsku klasifikaciju kod ministarstva unutrašnjih poslova, gde ste planirali sredstva za novčane kazne i penale. Kome to policija plaća novčanu kaznu? Saobraćajcima plaćaju novčane kazne? Na 10 pozicija imate naknadu štete, verovatno građanima i pravnim licima, a štetu je pričinila država, državni organ. Ajde malo objasnite o čemu se tu radi, da se ne vrte jedne te iste pozicije, pošto ste 50% pošteni, a 50% lažete, kako reče gospodin Gavrilović.
Po Poslovniku ima reč narodni poslanik Aleksandar Vučić, a zatim narodni poslanik Božidar Delić, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, žao mi je što nema veći broj poslanika vlasti u ovoj skupštinskoj sali, jer ovo što ću sada pročitati tiče se njih.
Ima dovoljno prisutnih poslanika u sali, kao što vidite.
Gospodine Albijaniću, nemam ništa protiv svakog vašeg dobacivanja i svake vaše duhovitosti, pošto je opšte poznato da ste vrlo duhovit čovek. Ali vas molim, da mi ne računate ovo vreme koje ste mi oduzeli na svoje opaske.
Evo, vreme ispočetka, gospodine Vučiću.
Dakle, u ovom parlamentu Narodne skupštine Republike Srbije godinama smo slušali priču o ratnim zločinima, godinama smo slušali reči, naravno, o povredi dostojanstva Narodne skupštine i jednog od njenih najuglednijih članova, posebno od postojanja višestranačke skupštine. Od tog trenutka smo slušali tirade kako su neki ljudi odgovorni za zločine, kako su počinili more ratnih zločina na prostoru bivše Jugoslavije, kako su oni krivi za sve. Sa druge strane, imamo neku demokratsku većinu koja je divna, prepametna, prepoštena. Oni nas vode u bolju budućnost i oni su ti koji će građanima Srbije i njihovoj deci doneti neku vrstu blagodeti i neku vrstu blagostanja. Ali ja sam danas doneo da vam pokažem, reč je o čoveku koji je bio zamenik šefa Službe državne bezbednosti u vreme DOS-a, ne u vreme SRS, već u vreme DOS-a, reč je o Zoranu Mijatoviću. Knjiga se zove ''Sačekuša za Srbiju''. U toj knjizi, a on, kao što znate, sve zna, on kaže sledeću stvar – govori o tome kako su zločini fabrikovani upravo protiv narodnih poslanika ovde, kako su izmišljani i ko ih je izmislio. Ja ću citirati sada knjigu Zorana Mijatovića, da biste vi čuli.
Gospodine Vučiću, citirajte samo ono što se odnosi na budžet za 2007. godinu.
Odnosi se na budžet, gospodine Albijaniću. Ja sam se javio po Poslovniku, a ne učestvujem u raspravi. Ali vas molim da mi oduzmete ovo vreme, koje ste me prekidali bespotrebno i ne znam zašto ste nervozni. Ne odnosi se na vas, vi u tome niste učestvovali, gospodine Albijaniću. Dakle, kaže: ''Šešeljem će se intenzivno baviti čelnici DOS-a u vreme kampanje za republičke parlamentarne izbore. Bilo je i onih koji su dolaskom na vlast smatrali da Šešelja treba izručiti Hagu, nego i zabraniti delatnosti SRS. To je činjenica i to se nije mnogo tajilo u javnosti i sve je to teško išlo jer su protiv sebe imali dobro organizovanu stranku i njenog lidera. Posebnu upornost u dokazivanju zločinačke aktivnosti Radikalne stranke ispoljavao je ministar Dušan Mihajlović. On je stalno insistirao da oba resora pokušaju da iščeprkaju nešto o učešću Šešeljevih radikala u ratnim zločinima. I onda kaže – kako to da vi, profesore, nemate baš nikakve podatke o zločinima Šešeljevih dobrovoljaca, i po stoti put bi me pitao moj najdraži ministar. Cela Srbija o tome nešto zna, samo vi ne znate. Ništa ne vrede moja objašnjenja ni činjenice da smo već davne 1994. u zajedničkoj saradnji beogradskog i valjevskog centra uradili ne znam ni ja šta sve, ali sam objašnjavao da je taj Repić bio narkoman, alkoholičar i njegove zločine nismo mogli vezati za stranku ni za njenog lidera, itd. Jednog dana me je pozvao ministar Mihajlović i trijumfalno mi saopštio – Mijatoviću, konačno imamo prave svedoke zločina Šešeljeve paravojske i njenih čelnika u ratovima na prostoru Jugoslavije; oni su kod mene u kancelariji i doći će kod tebe, za otprilike sat vremena, i to su ozbiljni ljudi. Dobro, neka dođu. Nemarno odgovaram ministru, smatrajući da je po ko zna koji put neke stvari prespojio. Verovatno na osnovu moje intonacije ministar oseća da me nije impresionirao pa nastavlja sa jošubitijom argumentacijom: Ljudi su ozbiljni, raspolažu podacima ko je ubio 32 babe. Spremite reflektore i kamere da snimite njihovo kazivanje,razmeće se budući prvi mahač ''Sabljom'', nakon ubistva premijera Zorana Đinđića. Kakve babe, kakve žabe? Ništa Vas ne razumem. Iskreno pitam ministra. Ministar počinje da se ljuti, ponavlja priču o babama. Postao je ministar stručnjak za babe''. Oni doveli trojicu najurenih iz Srpske radikalne stranke izvesnog Iliju Matića zvanog, kako kaže ovde u knjizi, Ilija robija iz Zaječara, i izvesnog Dačevića i izvesnog Jovića. Njih trojica traže da im se uključi kamera i onda su zaključili, sve u svemu, pošto su insistirali kako se i šta sve zbivalo, da je Toma Nikolić ubio 32 babe, na pitanje: ''Kako i na koji način, možete li da mi objasnite'', kaže Zoran Mijatović? – ''Priča se. Pa priča se svašta, da li imate neki dokaz?'', on opet kaže? – ''Priča se.'' Pitanje drugo: ''Pa gde se priča? Pa, priča se – svugde. A, ti delijo, ti ključni svedoče, ko si ti? Ja sam taj i taj, gospodine, Čeko, Dačević. A, ti si taj cvećko. Gde je to, gde je ubio i ko je ubio, kako, na babama? A, da li vi snimate? Hajde, objasnite mi potanko šta se dogodilo. Hajdemo sada sa dokazima. A, Čeko se malo zamislio, pa je opet po starom –priča se. A ko priča? E, to se ne zna.''Priča o Đekni čiji su autori ova trojica.
Vreme, gospodine Vučiću.
Nešto kasnije kada je Zoran Mijatović rekao da je to besmisleno i smešno, zove nešto kasnije najdraži ministar Dušan Mihajlović, ljut na mene, to jest Zorana Mijatovića, jer je smatrao da je propustio izuzetnu priliku kada je reč o ratnim zločinima. Mi danas ko zna koga imamo, mi ludake imamo na vlasti. Ajde što imamo lopove i kriminalce, mi imamo ludake na vlasti. Da li vi ljudi možete da verujete da je ovo neko radio? Sada ću da vam pročitam, vezano za budžet, gospodine Albijaniću.
Gospodine Vučiću, šest minuta je prošlo.
Ja računam ono vreme koje ste mi oduzimali i mislim da ćete biti tolerantni. Biću veoma kratak. Verujte mi, veoma kratak. Ovo oko budžeta, gospodine ministre. Gospodine Albijaniću, niste vi gospodin ministar i ne verujem da ćete ni biti i ne obraćam se vama. Ja se obraćam gospodinu Cvetkoviću. Dakle, gospodine Ministre, izvinite što vas prekidam, znam da vam je prijatnije sa damama da razgovarate nego da slušate šta ja govorim, ali ako imate strpljenja, nekoliko sekundi. Dakle, ja ću vam pokazati papir koji je doneo dokument u ovoj knjizi i zamenik šefa Službe državne bezbednosti u vreme DOS-a, u vreme Demokratske stranke. I šta da vam kažem? Čovek je doneo šta je, recimo, 1998. primila ANEM-ova radio mreža. Sada nećete moći da verujete, ljudi, moram ovo da pročitam, zbog budžeta, jer su netransparentne stvari u našem današnjem budžetu, pa ne bih voleo da se ovakve stvari ponavljaju. Da vidite građani Srbije zašto je okupacija Srbije uspela. Ne govorim ovo da bih naškodio političkom protivniku danas, već da bih objasnio stepen okupacije Republike Srbije. Otvoreno društvo iz Budimpešte platilo je 426.800 maraka, Fond za otvoreno društvo Jugoslavija 196.000 maraka samo 1998. godine, USAID 113.360, Britansko ministarstvo spoljnih poslova, nije ništa loše Mujo, ništa loše Mujo nije, samo je okupacija, i to je za tebe možda lepo, a za nas je to katastrofa, i za svakog časnog čoveka je to katastrofa. Nije tako dugačak spisak, ali, velike su cifre. Dakle, Britansko ministarstvo spoljnih poslova, ne znam čime su oni motivisani, zatim "Aneks pro medija" 203.200. SIDA, to mu je neka švedska organizacija za ne znam ni ja šta, 114.200, Evropska unija, istakli su se u okupaciji Srbije još tada, 919.000, Holandsko ministarstvo spoljnih poslova, 231.680. "Vestminsterska fondacija", ako niste čuli, to je jedna vrlo značajna zainteresovana institucija za stanja u Srbiji, 47.000, nacionalno ulaganje u demokratiju, 60.000, reklame za pridružene članove, 200.000, britanski "Know how fund" 24.000. To je sve ukupno dva miliona i 698 hiljada 460 maraka. Ja, da vam kažem, dame i gospodo, srpski radikali, vama, a i ostalima, slobodarskim snagama u društvu, čestitam što uopšte postojite, pored ovoliko okupacionih para i pored ovolike okupacione sile koja pokušava zemlju da nam uništi.
Po Poslovniku, narodni poslanik Božidar Delić.
Gospodine predsedavajući, poštovane dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Albijaniću, kada kažete Delić, molim vas da to naglasite, jer ne daj bože da narodni poslanici pomisle Božidar Đelić.
Ja sam potpuno precizno rekao Božidar Delić.
Izvinjavam se, nisam vas dobro čuo. Gospodine ministre, molim vas, član Poslovnika 226. tražim objašnjenje na razdeo 9 funkcija 210 ekonomska klasifikacija 411. Da li, gospodine ministre, u ovih 14 milijardi 954 hiljade, koliko je predviđeno za plate zaposlenih u Vojsci, spadaju i sredstva koja je država od 2000. godine pa do danas duguje aktivnim i delom sada već penzionisanim pripadnicima Vojske za neadekvatnu isplatu plata? S obzirom na to da od 2000. godine profesionalna i civilna lica su primila samo polovinu od zakonskog minimuma, to bi danas trebalo da iznosi možda već nekoliko stotina miliona evra. Pokrenuto je 20 hiljada tužbi od strane pripadnika Vojske. Nešto malo niže, ekonomska klasifikacija 464 – dotacije organizacijama obaveznog osiguranja. Da li u ovih 17 i po milijardi, gospodine ministre, spadaju i sredstva za isplatu razlika u penzijama vojnim penzionerima koji su penzionisani pre 2004. godine? Ti penzioneri, bez obzirima na čin u kome su penzionisani, primaju znatno niže penzije od onih koji su penzionisani posle 2004. godine. Udruženje vojnih penzionera obratilo se bivšem ministru finansija, gospodinu Dinkiću, i on je obećao da će od aprila ove godine rešiti taj problem. Sledeće pitanje, gospodine ministre, klasifikacija 511 – zgrade i građevinski objekti. S obzirom na to da među pripadnicima vojske i vojnim penzionerima ima 15,5 hiljada ljudi bez ikakvog stana, koliko je predviđeno stanova da se ove godine izgradi za vojne beskućnike? Hvala.
Pošto je isteklo ukupno vreme, pre zaključivanja načelnog pretresa, pitam da li žele reč predstavnici, odnosno predsednici poslaničkih grupa? Da. Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović, zamenik predsednika poslaničke grupe SPS.
Hvala, gospodine predsedavajući. Gospodine ministre, kolege narodni poslanici, mislim da ova tema zaslužuje da se o njoj još nešto kaže. Za svaku ozbiljnu državu, a mi stalno pričamo, verbalno, da jesmo ozbiljna država, budžet je tema o kojoj se raspravlja ne tri dana, nego nedeljama, zato što budžet odražava jednu poslovnu filozofiju vlade, kao što Zakon o ministarstvima jeste jedan institucionalni i pravni okvir za rad vlade, Zakon o budžetu jeste najvažniji zakon, jer pokazuje, u stvari, šta vlada ima nameru da u praksi čini i pokazuje šta će ministarstva i sve ostale institucije koje su deo budžeta raditi tokom godine. Za nas poslanike SPS povodom rasprave o ovom predlogu zakona, dileme nema. Mi ovaj zakon podržati nećemo, jer smatramo da budžet nije dobar, nije pregledan, transparentan, kako neki vole da kažu. Mnoge pozicije su nejasne i postoji velika nesrazmera kod pojedinih ministarstava u odnosu na značaj koji ministarstva imaju u životu građana Republike Srbije, odnosno to znači trošenje novca ili kroz obaveze koje ta ministarstva imaju. Mnogo je ljudi koji se finansiraju iz budžeta i, na kraju, ono suštinsko, ovaj budžet nije razvojni i videćete kada budemo govorili o pojedinim pozicijama, koliko je ova konstatacija tačna. Moramo reći da, s obzirom na to da je danas 20. jun 2007. godine, da ovo nije budžet za 2007. godinu, ovo je budžet za drugu polovinu 2007. godine. Zanimljivo je da ni predlagač, ni oni koji su podržavali budžet, ovako verbalno, jer smo videli da su mnogi od njih koji podržavaju budžet, u stvari, suštinski misle da budžet nije dobar, jer su govorili o lošim stavkama budžeta i da su govorili o budžetu za 2008. godinu, a što je prikriven način da kažu da se ne slažu sa budžetom za 2007. godinu, prilično hladno prešli preko ove činjenice. Treba podsetiti da je Narodna skupština konstituisana 14. februara 2007. godine i od tada pa nadalje sva odgovornost za nedonošenje budžeta objektivno stoji na skupštinskoj većini. Takođe, treba pomenuti da je predlagač, a zanimljivo je i oni koji su podržali ovaj budžet, preskočio da kaže jednu reč o tome kako je Srbija finansirana do dana današnjeg, odnosno do onog trenutka dok ovaj budžet ne bude usvojen, jer je reč o jednom načinu finansiranja koji je niti ustavan, niti je zakonom zasnovan. Predlog budžeta, odnosno za izglasavanje treba da sakrije ovu nezakonitost, da je prikrije i da naknadno legalizuje. Vrlo je zanimljivo da deo skupštinske većine, koji je pre nekoliko nedelja tvrdio da je budžet osnovni zakon i prvi i jedini i najvažniji koji treba da bude predmet rada Skupštine, a pre toga, pre nego što su postali skupštinska većina, a tu mislim pre svega na poslanike DS, tvrdili su da su uredbe protivzakonite i da nisu rekli ni jednu, ali ni jednu jedinu reč o tom periodu, što znači da im suštinski mnogo više odgovara činjenica da su ušli u vlast, nego što su spremni da daju značaj onome što su govorili građanima Republike Srbije. Sećate se pre nekoliko meseci ili pre nekoliko nedelja svega, oni su govorili da je Predlog zakona o budžetu nešto što je najvažnije, jer on treba tu nezakonitost Uredbe da eliminiše. Naravno, osuđivali su one koji su donosili Uredbu o finansiranju Republike Srbije, jer su to njihovi prijatelji iz skupštinske većine, ali su pominjali Kosovo kao veoma važnu temu, a od toga danas nema ništa. Treba, takođe, pomenuti činjenicu da, iako je ovo za državu najvažniji zakon, a za Vladu drugo važno pitanje u klasifikaciji pitanja, jer najvažnije je za Vladu ono pitanje kojim se postavlja pitanje poverenja vladi, a drugo je pitanje budžeta, da smo zakon dobili tek u petak popodne. Videli ste i sami da ovaj budžet ima nekoliko stotina stranica, da su pojedini delovi ovog budžeta pisani na vrlo nemušt način, slova su jako mala i potrebna je lupa da bi se nešto pročitalo i da bi se suštinski pokušalo otkriti šta u tom budžetu stoji. Moramo pomenuti da su poslanici DS, jer oni suštinski brane budžet, a poslanici i kolege iz DSS kao da ne postoje kao deo skupštinske većine, jer oni se ne uključuju očigledno u ovu priču. To je definitivno ono što smo videli prilikom formiranja ove vlade i u praksi se sada pokazuje. Videli ste kada je Vlada formirana prilikom predlaganja, odnosno pominjanja imena članova Vlade, da su pojedinim ministrima aplaudirali samo poslanici te poslaničke grupe. Sada se to i vidi. Znači, ako je ministar iz DS, ovi drugi poslanici nemaju uopšte obavezu da govore o tom budžetu, niti da kažu nešto pozitivno o budžetu. Videli smo da se na prikriven način taj budžet napadao. Zanimljivo, od poslanika DS odmah je rečeno da je budžet jako kvalitetan, transparentan, što znači da onaj prethodni koji je pripremio takođe ministar u ovoj vladi, koji sada obavlja drugi posao, smatra se lošim ministrom. Mora se, takođe, reći da je ovaj zakon o budžetu pripremljen na način koji nije poštovao proceduru za pripremu i predlaganje budžeta utvrđenim Zakonom o budžetskom sistemu. Naime, Zakon o budžetskom sistemu vrlo precizno utvrđuje obaveze donošenja ovog budžeta. Mora se reći da to nije poštovano. Primera radi, u Zakonu o budžetskom sistemu se kaže da je budžetski cilj u pripremi izvršenja budžeta makroekonomska stabilnost, održiv i stabilan ekonomski razvoj i smanjenje finansijskog rizika Republike, a sledeći stav tog istog člana govori da se budžetska aproprijacija koristi za finansiranje funkcije organa Republike, izvršavanje njihovih zadataka i ostale namene u skladu sa Ustavom i zakonom. U obrazloženju o makroekonomskoj stabilnosti nema ni pomena na ozbiljan i valjan način, niti finansijskih pokazatelja o tome šta se desilo sa makroekonomskim pokazateljima u 2006. godini i koji elementi uslovljavaju mogućnost za ovako idilične procene makroekonomske stabilnosti. Takođe, čudi da su potpuno izostavljene obaveze iz Zakona o budžetskom sistemu po kome se u članu 2. stavu 1. tačka 17) memorandum o budžetu, definiše kako stoji – memorandumom o budžetu srednjoročni i makroekonomski i fiskalni okvir na osnovu kog se donosi budžet i finansijski planovi i organizacije obaveznog socijalnog osiguranja. U dostavljenom Predlogu nedostaju podaci iz memoranduma o budžetu, ekonomskoj i fiskalnoj politici za 2007. godinu, sa projekcijama za 2008. i 2009. godinu koju je Vlada donela 2. novembra 2006. godine, a koji, svakako, prema navedenom zakonu, obavezuje Vladu prilikom predlaganja budžeta ili će svaka vlada imati svoj memorandum. Posle,kroz svoj amandman, o tome ću nešto reći, pokazati kakav je odnos vlade prema svojim obavezama. Kada budete to čuli, onda uopšte neće za poslanika, za javnost Srbije biti čudno što Vlada ne poštuje ni ono što sama utvrdi. Nažalost, izgleda da je to deo manira rada ove vlade, ali o tome ćemo nešto reći na kraju. Predlog budžeta za 2007. godinu iznosi oko 600 milijardi dinara, a to je pomenuo predsednik poslaničke grupe socijalista, ponoviću jer je zanimljivo ponoviti da je samo pre sedam godina Predlog budžeta iznosio 53 milijarde, a sada je to oko 12 puta više. Nisam siguran ni ja, moje kolege socijalisti, a verujem ni građani Republike Srbije da se može reći da je toliko puta porastao standard, niti da je toliko puta porastao bruto nacionalni dohodak. Ono što je karakteristika ovog budžeta jeste da se budžet troši na mnogo institucija, organa, organizacija, agencija. Nažalost, od 2000. godine pa naovamo osnovano je mnogo novih korisnika budžeta, sve se to na određen način umrežilo i sve to uz ogroman broj ljudi nije nešto što može imati i što će imati razvojni karakter za Republiku Srbiju. U Predlogu zakona o budžetu stoje podaci o broju korisnika budžeta Republike Srbije. Ne znam da li ste, kolege poslanici, obratili pažnju na te podatke, čini mi se da je to na 100 i nekoj strani ovog predloga zakona o budžetu, ali se pominje cifra od 258.000 korisnika budžeta, što je enormna cifra. Da je reč o povećanju broja ljudi u odnosu na neke godine pre, ja ću, primera radi, samo pomenuti zvanične podatke Vlade Republike Srbije iznete u dokumentu – Strategija reforme državne uprave, u kome se govori da je tzv. demokratska vlada 2000. godine u upravi zatekla ili nasledila oko osam i nešto hiljada ljudi i da je u proteklih nekoliko godina taj broj porastao za 19.000. Deo je obrazloženja da je jedan broj ljudi preuzet iz nekadašnjih ministarstava koja su bila na nivou savezne države ili državne zajednice SCG. Činjenica je, definitivno, da se tu nalazi jedan ogroman broj ljudi koji je primljen u međuvremenu. Imamo tu jedan paradoks, suštinski se građani varaju. U isto vreme dok se priča o racionalizaciji državne uprave, potrebi da se primaju novi ljudi, da se smanji broj zaposlenih, povećava efikasnost, u isto vreme raste broj korisnika budžeta, odnosno raste broj ljudi koji se zapošljavaju u državnoj upravi. Taj podatak od 19.000 u odnosu na broj ljudi koji rade u državnoj upravi sam po sebi govori, a videćete kasnije kada budem citirao neke druge podatke kako to izgleda u drugim ministarstvima. Za nas socijaliste neprihvatljiva je količina sredstava koja je odvojena za vojsku Republike Srbije. Ovo govorim ne slučajno, mnoge kolege narodni poslanici su danas govorili o tome, neki juče, doduše, bilo je kritika Predloga zakona o budžetu kroz zahtev da se to uzme u obzir kada se bude pravio budžet za 2008. godinu. Videli ste da je deo sredstava izdvojen za vojsku, ali ono što je zanimljivo to je na koji se broj ljudi odnose sredstva iz budžeta za vojsku. To, čini mi se, da niko od kolega nije pomenuo taksativno. Taj podatak se nalazi na strani 98 Predloga ovog zakona. Tu ćete videti da se iz budžeta Republike Srbije finansira 30.318 ljudi. To bi trebalo da bude Vojska Republike Srbije. Zašto ovo pominjem? Znači, oni ljudi koji su posle tzv. demokratskih promena radili na uništenju Vojske Republike Srbije mogu da budu zadovoljni. Postigli su strateški cilj, smanjili su broj vojnika u Republici Srbiji na 30.000, to su zvanični podaci, a da, ovaj parlament sigurno nije u proteklih sedam godina, a pitaćemo i kolege koji su bili u Parlamentu Savezne države, da li se raspravljalo o strategiji odbrane na nivou državne zajednice SCG ili SRJ i ko je taj ko je mogao i ko je utvrdio, po kojim kriterijumima, koji je broj vojnika potreban državi Srbiji da bi se mogla odbraniti. Ovo govorim ne slučajno da bi se mogla odbraniti, jer faktor vojska jeste objektivno faktor odvraćanja i koje su to procene koje su utvrdile da je potreban, poželjan, optimalan, broj vojnika u Republici Srbiji 30.000. Primera radi, samo da podsetim one koji ne znaju, Grčka koja je članica NATO-a, znači formalno ne bi imala potrebu uopšte da poseduje vojsku jer tu je prijatelj NATO pa će da ih brani od moguće agresije od strane Turaka, znate da imaju više vekova određene teritorijalne probleme i Grčka koja ima tek nešto više stanovnika nego što ima Republika Srbija, ta Grčka ima 130.000 vojnika. Postavlja se stvarno logično pitanje zašto ovoliko vojnika. Sada da uporedimo broj vojnika u ovom ministarstvu sa brojem policajaca u MUP-u koji iznosi 40 i nešto hiljada, onda dolazimo do teze koja je bila 90-tih godina veoma prisutna da je Srbija policijska država. To je bila teza 90-tih godina, odnos broja vojnika i policajaca je bio potpuno drugačiji, a sada imamo u praksi da smo Srbiju pretvorili u policijsku državu. Ali, nažalost policijsku državu ljudi koji primaju veoma niske lične dohotke za ono što rade, s obzirom na činjenicu da obavljaju jedan vrlo odgovoran posao. Ako pogledamo strukturu troškova Ministarstva odbrane primetio sam jednu činjnicu koju niko nije pomenuo pa se usuđujem da kažem javno, ovde u jednoj klasifikaciji stoji da za troškove putovanja treba potrošiti 1.500.000.000 dinara. Predsednik Republike Srbije troši, čini mi se, 42 milijarde što je normalno. Celo Ministarstvo inostranih poslova, ono koje je zvanično određeno da vodi spoljnu politiku, troši daleko manje. Za troškove putovanja u Ministarstvu odbrane predviđeno je 1.500.000.000 dinara. Ovo pominjem kao jedan kuriozitet strukture troškova u Ministarstvu odbrane. Šta je poenta? Da su ovde članovi Vlade, da je ovde resorni ministar možda bi ta struktura troškova izgledala potpuno drugačije, možda bi taj ministar izašao i rekao – gospodine Obradoviću, struktura troškova podrazumeva to i to, pa bismo mi poslanici i građani Republike Srbije znali za šta su namenjena ta sredstva, da li su namenjena za putovanje u Ohajo, s obzirom na to da je to saradnja kojom se diči naša vojska, da li su planirani troškovi putovanja naših vojnika u Avganistan, da li su troškovi putovanja naših vojnika u Irak ili u neku drugu zemlju koja je pod kontrolom i okupacijom tzv. savezničkih snaga. Ali, pošto nema ministra ostajemo uskraćeni za aj odgovor i onda imamo pravo da postavljamo ovakva pitanja. Ako to pitanje nije nešto što bi mogla javnost znati, onda je Skupština mogla deo sednice zatvoriti za javnost, nije to nikakav kuriozitet, pa da poslanici Narodne skupštine čuju i taj podatak. Kako se troše sredstva u budžetu? Naime, mnogo ljudi iz skupštinske većine, mnogo kolega poslanika je pomenulo transparentnost kao osnovnu odliku ovog budžeta. Činjenica je da sve pozicije koje se odnose na način trošenja sredstava Nacionalnog investicionog plana nisu obrazložene i to je ozbiljna kritika za ovaj budžet, kao što memorandum o budžetu nije sastavni deo budžeta, a trebalo bi da bude, tako bi valjda bilo logično da sastavni deo budžeta bude struktura projekata koji su unutar, bez obzira što to postoji možda na nekom drugom mestu kao poseban dokument ili da nam ministar za svaku poziciju svakog ministarstva kaže za šta su sredstva Nacionalnog investicionog plana planirana. Ali, ta transparentnost je odnos vrlo čudan i postoji objektivno jedan prikriven način trošenja sredstava. Primera radi, evo uzimam samo jedan primer iz ove jako debele knjige, na strani 44 ovog Predloga zakona, u okviru sredstava Ministarstva kulture izdvojeno je oko 870 miliona za finansiranje određenih projekata i onda se kaže 474 miliona, znači više od polovine trošiće se po posebnom programu Vlade. Znači, više od polovine će po posebnom programu Vlade, a ovo, evo, da znate za šta se manje od polovine troši. To u stvari pokazuje jedan manir. Ono što stoji kao činjenica, to sam pomenuo u početku ovog izlaganja, to je jednostavno da ovaj predlog zakona o budžetu nije razvojni jer nema sredstava koja su predviđena za nove investicije, za nova zapošljavanja. Ima sredstava koja su odvojena da bi neka preduzeća radila, a kako, to ćemo videti. Nema suštinski odvojenih sredstava za novi razvoj Srbije koji je toliko Srbiji potreban. Nažalost, ova Vlada se ponaša u duhu da je ne interesuje stanje privrede Srbije, da što bude biće, pa građani kako se snađu. Oni što rade, svoje prijatelje, poznanike, kolege partijske, podobne i ostale ljude smo zaposlili u javnim preduzećima, stavili smo ih na budžet, oni će primati platu, a ostalima kako bude, ali ćemo medijski ubediti Srbiju da je sve na svom mestu. Oko transparentnosti, pomenuo sam više puta da je ova knjiga sve samo ne transparentna, da kada biste pogledali strukturu, odnosno ono što je napisano ovde, videli biste da 70% tekstova su isti, unutar toga se krije mnogo toga. Primera radi, evo kada smo imali zakon, odnosno sredstva odvojena za Narodnu skupštinu Republike Srbije na Administrativnom odboru, za kolege poslanike koji nisu bili u situaciji to da čuju, moram pomenuti da je na primer za funkcionisanje Narodne skupštine Republike Srbije izdvojeno 3.680.000 dinara. Ali, za narodne poslanike, za sve poslanike koji primaju ovde lični dohodak, sve ovo govorim potpuno mirno, zato što sam jedan od poslanika koji nije na platnom spisku Narodne skupštine Republike Srbije, pa mi je utoliko lakše da kažem nekoliko reči da bi zaštitio i svoje kolege narodne poslanike i mislim da je to dužnost svakoga od nas nezavisno od političkih ubeđenja, za sve ono što spada u deo troškova Narodne skupštine Republike Srbije, znači, i plate i socijalno osiguranje i troškovi putovanja Narodne skupštine. Međunarodna saradnja Narodne skupštine i svi troškovi koje Narodna skupština, odnosno narodni poslanici mogu da koriste vezano za troškove putovanja, da bi prisustvovali sednicama Narodne skupštine, sve je to u strukturi troškova Narodne skupštine Republike Srbije, učestvuje sa manje od jedne trećine. Milijardu i šezdeset miliona dinara, a budžet je 3.600.000.000.
Gospodine Obradoviću, vreme je isteklo.
Znam, gospodine Albijaniću, samo polako. Ima tamo jedna stavka koja govori – nagrade, koja iznosi 1.600.000.000. Kada sam pitao prisutne zašto ova stavka 1.600.000.000, rekli su to je RIK, birački odbori. Rekao sam – u redu, ali dajte onda da to saopštimo javnosti tako da je to novac za RIK i za nagrade, jer izvinite, tamo piše – nagrade narodnim poslanicima. Građani Republike Srbije, ako čitaju u dokumentu onako kako piše, a to nas je još Vuk naučio, reći će: oni sami sebe nagrađuju. Ovo govorim zato što ovaj dokument ima puno pozicija koje se ne mogu objasniti, ako predlagač nije tu i sa tim ću završiti. Predlagač nije tu. Uz poštovanje prema gospodinu ministru i bez uvrede za gospodina ministra, mnogi ministri su pre bili daleko aktivniji vezano za odbranu budžeta i pre 2000. godine i posle 2000. godine. Znači, stranačko tu nije. Mislim da je loše što ministar dva dana nije izašao za ovu govornicu da odgovori na mnogobrojna pitanja kolega poslanika. Ovakav izlazak sada na kraju dnevnog reda nije fer, jer ostaće zadnja njegova reč, a bilo bi zanimljivo čuti u dalekom dijalogu sa kolegama poslanicima da se odgovori na pojedina pitanja, pa da se kaže –O.K. stavke su takve i takve, možda je ovako, možda je onako. Ipak će ostati vaša zadnja reč, to nije sporno, vi imate pravo i po ovom poslovniku, ali će mediji samo preneti ono što vi kažete, neće preneti nijednu reč od onoga što smo čuli. Jer, primera radi, čuli smo juče od kolega iz SPS-a, i kolege Mašića i kolege Nikolića, različita stranačka pripadnost, čuli smo mnoge važne podatke o strukturi pojedinih delova ovog budžeta, Agrarnog budžeta i tako dalje. Nije korektno, ni odnos prema Narodnoj skupštini Republike Srbije, da Vlade ovde nema. Pokojni Mirko Marjanović, predsednik Vlade, sedeo je ovde, i sedeli su ministri, pa su branili pozicije budžeta i govorili o budžetu i o stavkama ministarstva koja oni predstavljaju. Mi ovde imamo jednu situaciju da su neki ministri došli, malo su se ispričali između sebe, ali niko nije izašao za ovu govornicu da kaže – slušajte ljudi, taj podatak koji ste izneli nije tačan ili je tačan i odbranili budžet. Oni predstavljaju ovde Vladu. Mi ovde razgovaramo sa Vladom, ali nažalost činjenica je da je samo jedan ministar prisutan sve vreme, a i taj nije po mišljenju nas socijalista na adekvatan način zastupao stav Vlade, niti ispoštovao kolege narodne poslanike. Mislim da je vrlo loše što ostali ministri nisu bili tu, a pogotovo loše što oni koji su dolazili, bilo ih je 4 - 5, nisu izašli za ovu govornicu i rekli nešto. Nisam stigao da kažem ništa o svega šest amandmana, koje smo podneli, vezano ne samo za zakon o budžetu, nego i za druge zakone. To pravo ćemo iskoristiti po Poslovniku kada dođe vreme, ali mislim da je ovo trebalo reći, zato što je ovo, ponavljam i time završavam, najvažniji zakon za državu. Pokazuje filozofiju rada Vlade, način trošenja, odnosno ubiranja sredstava, kako će Vlada poslovati, da li će država biti solventna ili ne, pokazuje kako će građani Republike Srbije u onom delu gde Vlada ima svoj deo odgovornosti raditi. U svakom slučaju, mi poslanici SPS mislimo da ovaj dokument nije dobar, nismo čuli dobra objašnjenja. Mislimo da Skupština nije uvažena od strane ministara, od strane Vlade, da su mnoga pitanja ostala apsolutno nedorečena i, bez uvreda po gospodina ministra, neće on moći u svom izlaganju, koliko god se trudio, ili vremena potrošio, da nadoknadi ono što smo proteklih dana čuli. Bilo bi zanimljivo, kamo sreće da smo čuli ne samo njega, nego i druge, u svakom slučaju za nas to nije dovoljan razlog ni ono što piše, ni ono što smo čuli, a nažalost nismo mnogo čuli, samo od predsednika skupštinske većine, ne od ministra, da bismo mogli podržati ovaj predlog zakona i mi poslanici SPS ćemo glasati protiv Predloga zakona o budžetu za drugu polovinu 2007. godine.
Da li još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa želi reč? Po Poslovniku, .narodni poslanik Milica Vojić-Marković, izvolite.
Uvaženi gospodine predsedavajući, uvaženi ministre, dame i gospodo poslanici, reklamiram povredu Poslovnika u onom delu gde govornik mora da govori istinu. Gospodin Obradović, ne ulazeći uopšte u njegovu diskusiju, rekao je činjenicu koja nije tačna. Svi oni koji su juče bili u sali mogli su da vide sledeće, da je šest govornika iz DSS-a branilo budžet i naravno da je branilo budžet zbog toga što je gospodin Cvetković ministar finansija u Vladi u kojoj je premijer gospodin Vojislav Koštunica, deo koalicije koju čini i DSS. Da ne bih paušalno govorila da je to nekakav broj šest ili 12 ili ne znam koji broj, ja ću reći da su juče branili budžet poslanici DSS: gospodin Matić, gospođa Biljana Knežević, gospodin Šami, gospodin Petković, gospodin Nikolić i gospodin Nedimović. Dakle, šest. Hvala.
Po Poslovniku narodni poslanik Rajko Đurić, zatim Žarko Obradović.
Poštovani gospodine predsedavajući, uvažene dame i gospodo, javio sam se po Poslovniku član 224. 225. i naravno dužan sam da objasnim neke stvari u mom izlaganju, jer očigledno neke naše kolege nisu razumele. Moram reći, a tu je moj dugogodišnji prijatelj gospodin Mićunović, da nisam od ljudi koji se boje. Ja sam kao organizator demonstracija 1968. godine predložio smenjivanje Josipa Broza sa svih funkcija, a gospodinu Obradoviću, molim vas, recite da zbog njegovog diskriminatorskog odnosa, ja jesam Rom ili Ciganin, zahtevam neizostavno izvinjenje. Ovo je demokratski parlament i u ovom demokratskom parlamentu se predsedavajući, predsednik moraju odnositi ravnopravno prema svim poslanicima. Gospodine Albijaniću, oprostite ako sa izvesnom dozom uzbuđenja govorim o tome. Govorio sam o Dekadi Roma iz razloga što je gospodin Koštunica, kao premijer, ratifikovao dokument Dekade Roma u Sofiji pre dve godine, a mi do današnjeg dana nemamo razdeo, nemamo stavku. Zbog toga našoj državi, ne ljudima, ne Romima, nisu stigla sredstva iz Dekade, gde postoji jedna milijarda dolara i 650 miliona. Makedonci su uplatili kotizaciju od 10.000 i pre mesec dana dobili 12 miliona. Nije reč samo o Romima, reč je o našoj zemlji, a conditio sine qua non jeste da mora da postoji razdeo makar u iznosu od jednog dinara. U tom smislu, treba razumeti moj gest, jer ja sam izuzetno tolerantan čovek, ali postoji granica i protiv onoga što se zove neodgovornost i netolerancija. Naravno da ću glasati za Predlog budžeta, ne zbog toga, nego zbog solidarnosti sa mojim kolegama. Imam mnogo prijatelja koji rade u prosveti, imam mnogo prijatelja koji rade u zdravstvu i znam kakvo je stanje u pravosuđu. Izvinite, trebalo bi jednom kao poslanici da posetimo zatvor u Sremskoj Mitrovici, pa da vidimo kako žive zatvorenici, da odemo u psihijatrijsku bolnicu Centralnog zatvora, gde neuropsihijatri rizikuju svoj život. Nama seljaci neće oprostiti zbog toga što je za poljoprivredu predviđena skoro jedna milijarda, jer to će, bojim se, izazvati strukturalne probleme u društvu. Rekao sam, u ime solidarnosti ću glasati, a potpuno se slažem sa onima, sada je gospodin Obradović sa razlogom govorio da ovo nije budžet koji garantuje razvoj. Osnovna stvar danas, ko razume šta znači termin ''razvoj'', jeste, a i postoje mnoge studije, molim vas, pametne zemlje imaju program razvoja do 2300. godine, na osnovu 27 faktora. To postoji u svetu, a mi ne znamo razvoj do sutrašnjeg dana, jer razvoj se danas zasniva, pre svega, na nauci, znanju i visokoj tehnologiji. Mi od toga nemamo ništa. Drugo, izuzetno važno pitanje, a mislim da su to pitanje postavile kolege demokrate i kolege radikali, a to je neravnomeran regionalni razvoj. Mi imamo 22 grada u katastrofalnoj situaciji, od Bele Palanke itd, gde je prosečna plata 4.500 dinara. (Predsedavajući: Gospodine Đuriću, moramo makar malo da poštujemo Poslovnik.) To su izuzetno važne stvari i verujem da će gospodin ministar i naša Vlada u narednom programu to imati u vidu. Dakle, još jednom, ako je moj gest eventualno bio nepristojan, izvinjavam se, a gospodinu Obradoviću poručujem da se, kada bude predsedavao, odnosi jednako pravno prema svim poslanicima, jer javno kažem, to što ste vi uradili, to je jedan vid diskriminacije. Već sam doživeo, kada sam se vratio, da javni tužilac Prvog opštinskog suda pozove Luku Mičetu, direktora ''Tanjuga'', na razgovor, jer je primio Ciganina za pomoćnika glavnog urednika ''Tanjuga''. Radio sam u ''Politici'' 25 godina i niko mi u ''Politici'' nije rekao da sam Rom ili Ciganin, a to sam doživeo, sada ovde, pre godinu dana kao urednik ''Tanjuga''. Prema tome, postavljam pitanje toga javnog tužioca, koji je verovatno rastao pod brkovima ili Staljina ili Hitlera, treba li taj javni tužilac i dalje da obavlja tu funkciju?
Gospodine Đuriću, postupak mog kolege predsedavajućeg Radeta Obradovića nije bio diskriminatorski. On vas je opomenuo zbog postupka sa novcem koji ste uradili u skupštinskoj sali. Dobili ste vreme kao i svi narodni poslanici. Sada smo izazvali niz reakcija. Gospodine Đuriću, smatram da ne treba tako da se ophodimo prema predsedavajućem. Po Poslovniku, narodni poslanik Žarko Obradović.
Nema potrebe da gospodin Albijanić objašnjava stvar, tu smo mi Obradovići da objasnimo. Način na koji je gospodin Đurić ovo rekao odmah nakon mog izlaganja, mogao se steći utisak da on svoju primedbu ima na ono što sam eventualno ja rekao, pošto nije pominjao ime, samo prezime, a ima nas dva Obradovića u Skupštini, gospodine, Rade i ja. Sad vidimo da se to ne odnosi na ono što sam ja govorio nego što je govorio gospodin Rade Obradović i on će sigurno reći šta o tome misli. Koristim pravo na Poslovnik i ono što je pomenula koleginica iz DSS, mislim da bi bilo dobro, ne mene radi, na kraju krajeva, ovo sve gleda javnost Srbije, da pogledate, koleginice, kako su neki vaši poslanici juče govorili, kako su branili budžet i koliko je poslanika bilo u sali tokom cele ove dvodnevne rasprave o budžetu, pa ćete videti da sam apsolutno u pravu i da je kod pojedinih vaših kolega postojala jedna mimikrija – svi su za budžet, ali pojedine odrednice budžeta su takve i takve ili, trebalo bi za 2008. godinu da uradimo to i to. Pravo svakog poslanika je da nađe način na koji će govoriti. Ja sam to pročitao na taj način i kažem to i vama i drugima, jer mislim da sam u pravu.
Po Poslovniku, narodni poslanik Radojko Obradović.
Optužen sam da je moje ponašanje bilo diskriminatorsko. Prvo, voleo bih da čujem zbog čega, nisam primetio da je u ovoj skupštini bilo koji poslanik vadio pare iz džepa ili novčanika i plaćao ministrima bilo šta. Prema tome, ako nađete u Poslovniku da možete da vadite novčanice i da plaćate ministrima to i to i da to obrazlažete nečim, onda ću prihvatiti da je moje ponašanje bilo suprotno Poslovniku. Ako je to diskiminacija, vi mi navedite koji je poslanik radio tu istu stvar, pa mu nisam izrekao opomenu. Što se tiče vremena, koristite vreme apsolutno isto kao i svi drugi poslanici. Podsetiću vas da smo mi doneli zakon kojim se omogućava da predstavnici manjina imaju prirodni prag i da mogu da uđu u ovu skupštinu. Za to bi glasali ponovo. Apsolutno ću se boriti da možete za svoje vreme da govorite šta god hoćete i nikada mi neće pasti na pamet da vas prekidam, zato što mislite da neki poslanici ne govore na pravi način. Meni lično nikada neće pasti na pamet da ocenjujem izlaganja pojedinih poslanika, da kažem da je ovo izlaganje bilo dobro, a ovo nije. Isto tako, nikada neću reći da samo pametne zemlje imaju određene dokumente. Da li to znači da se sve druge zemlje koje to nemaju ne svrstavaju u taj red? Šta je diskriminacija neka prosude narodni poslanici i publika.
Po Poslovnik, narodni poslanik Zoran Mašić, a zatim Vjerica Radeta.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, pozivam se na član 226. Poslovnika i hteo bih da postavim pitanje gospodinu ministru, vezano je za raspravu koju smo vodili u ova dva dana, a i informacije koje su juče iznete u Narodnoj skupštini od strane poslanika vladajuće većine, i danas od kolega iz SRS, a radi se o raspodeli, koja se navodno danas vrši preko poslovnih banaka, sredstava agrarnog budžeta. Prema informacijama koje su ovde iznete, radi se o cifri od milijardu i po dinara. Sredstva koja su davana kao sredstva podsticaja u vidu kratkoročnih i dugoročnih kredita, davana su sa ekonomske klasifikacije 512. U proteklim godinama na toj ekonomskoj klasifikaciji, recimo 2004. godine, bilo je četiri milijarde 397 miliona, u 2005. godini tri milijarde 790 miliona, u 2006. godini pet milijardi 508 miliona. Ove godine ste vi planirali u budžetu, u okviru te ekonomske klasifikacije dve milijarde 732 miliona. Ja želim vas, gospodine ministre, a i ostale narodne poslanike, na kraju, i javnost da podsetim da je već u ovoj godini podeljeno dve milijarde dinara u obliku kratkoročnih pozajmica, negde, u aprilu mesecu. Ako se danas deli još 1,5 milijardi dinara, znači to je 3,5 milijarde. To prelazi ovu cifru koju ste vi planirali u okviru ove ekonomske klasifikacije iz koje su iz budžeta deljena ta sredstva. Moje pitanje vama, da li je istina da se dele ta sredstva, znači da banke primaju zahteve, koliko se sredstava raspodeljuje, sa koje pozicije su ta sredstva i da li, ako to prelazi ovaj iznos sredstava koji ste predvideli u ovoj ekonomskoj klasifikaciji, da li će uopšte ove godine biti sredstava za dugoročne kredite? Znamo da su sredstva za dugoročno kreditiranje korišćena pre svega za podizanje višegodišnjih zasada, nabavku priplodne stoke, nabavku opreme za navodnjavanje. Znači, da li će onda ove godine uopšte biti sredstava za te namene ili će isključivo ove godine biti opredeljenje Vlade samo za kratkoročno finansiranje? Ako će biti, da li je ono u okviru ove planirane sume za koju sam ja juče rekao da je mala i da je duplo manja nego što je bila prošle godine, znači 2006. Mislim da je DS dala velika obećanja poljoprivrednim proizvođačima ove godine da će značajnije pomoći poljoprivrednu proizvodnju. Ovako kako je planirano u budžetu i ako je istina sve ovo što je izneto, da se to i deli sve kao kratkoročno, da li to znači da će poljoprivredni proizvođači biti zakinuti za dugoročno kreditiranje, tj. nabavku mehanizacije i svega onoga što sam rekao. Molim da date odgovore nama narodnim poslanicima, a i javnosti.
Narodni poslanik Vjerica Radeta, po Poslovniku, zatim Momir Marković, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, malopre je koleginica iz DSS-a izašla da interveniše zato što su narodni poslanici uglavnom iz opozicionih stranaka, pre svega SRS, jer smo mi najviše vremena govorili, da skrene pažnju da se iznosila neistina o angažovanju poslanika DSS kada je u pitanju odbrana, odnosno komentar vladinog Predloga Zakona o budžetu. Rekla je koleginica da je čak, zamislite, šest poslanika iz DSS branilo budžet. Taman toliko vas je koleginice i bilo, a sada iz cele narodnjačke koalicije u sali sedi 11 narodnih poslanika, od toga četvoro iz DSS-a. Evo gospodine, okrenite kamere, tamo sedi DSS. Dakle, istina je da vas ne interesuje Predlog budžeta, istina je da vas ne interesuje na koji način će se trošiti pare građana Srbije i žao mi je što to doživljavate na način, i ne znam uopšte zašto ste malopre izašli da intervenišete, ali ste draga koleginice rekli nešto što je mene jako zabrinulo. Rekli ste da je šest narodnih poslanika DSS bilo juče u sali, branili su Predlog budžeta i rekli ste – naravno, zato što je gospodin Cvetković ministar iz Vlade čiji je predsednik gospodin Vojislav Koštunica. Strašno je ako vam je to jedini kriterijum, koleginice i dame i gospodo iz DSS i iz ostalih stranaka vladajuće koalicije. Očekivala sam kada ste izašli da ćete da kažete šta je vas rukovodilo da podržite budžet sa ekonomskog aspekta, sa aspekta građana Srbije i interesa građana Srbije, a vi priznadoste ovde da je jedini razlog zbog čega DSS brani Predlog ovog budžeta jeste činjenica da je ministar koji nam ovde predstavlja budžet iz Vlade Vojislava Koštunice. To, iako ste mislili niste smeli da kažete i mislim da ste jako naljutili sve građane koji su glasali za vas, jer nisu glasali da se ni dodvoravate ni Koštunici ni Cvetkoviću ni Đeliću, već kao i svi narodni poslanici da branite interese građana Srbije, pa čak i kada ste u vlasti, onda imate veću mogućnost nego poslanici opozicije. Mi iznosimo primedbe, ali nažalost, ne možemo drugačije da utičemo, a vi ste Vladu birali, vi možete da kažete Cvetkoviću – ne valja vam budžeta, nazad u kabinet, napravite novi predlog inače nećemo glasati za vas i pade Vlada. U tome je razlika između poslanika vlasti i poslanika opozicije. Da je sreće da se tako ponašate ne samo prema ovom predlogu, nego prema svim predlozima koji dolaze iz kabineta Vojislava Koštunice, onda biste sasvim sigurno naterali Vladu da konačno počne da funkcioniše u interesu građana Srbije, a ne da se ponaša štetočinski kao što su se ponašale sve vlade od 2000. godine do dana današnjeg.
Po Poslovniku, narodni poslanik Momir Marković, zatim Aligrudić, onda Srđan Šajin, pa još dvoje ljudi.
Dame i gospodo narodni poslanici, član 226, samo jedan dokaz koliko vi, gospodo, ''demokratori'' zloupotrebljavate sve, pa i izbeglice. Član DS, izvesni Dragan Sekulović iz Paraćina, inače to je onaj kod koga svi funkcioneri DS svraćaju kada dođu u Paraćin, je zloupotrebljavajući ime Udruženja izbeglica, pečat, poslao predlog da Karla del Ponte bude nominovana za Nobelovu nagradu za mir, jer, kaže – ona, svojom, božjom voljom, svetski apostol mira u potrazi za istinom i pravdom, heroj u borbi za istinu napaćenih žrtava. To je ona ista Karla del Ponte, dame i gospodo narodni poslanici, kojoj su ruke do lakata krvave, srpskom krvlju zamazane, to je ona ista Karla Del Ponte koja napuni Ševeningen i evropske zatvore srpskim žrtvama, to je ona ista Karla del Ponte kojoj se vi ovde klanjate i koja vam nudi čokoladice, to je ona ista Karla del Ponte najveći zlikovac srpskog naroda trenutno!! DS predlaže, jer ovo nije Sekulović, ovo je DS, DS predlaže Karlu del Ponte za Nobelovu nagradu za mir! Da nisam za govornicom rekao bih sram vas bilo.
Narodni poslanik Miloš Aligrudić, predsednik poslaničke grupe DSS-NS-dr Vojislav Koštunica, po Poslovniku.
Po članu 104. predsedniče, kome bi dodao i sledeće obrazloženje. Dakle, naš Poslovnik poznaje više načina na osnovu koga se poslanici mogu javiti, imaju više mogućnosti da se jave za govornicu. Jedno pravo je da govore po tački dnevnog reda, drugo pravo je pravo na repliku i treće pravo je da se jave ako misle da je povređen Poslovnik. Ja sam se javio po ovom trećem pravu zato što da sam koristio ono što je regularno, a to je pravo na repliku kao šef poslaničke grupe u odnosu na ono što je izgovoreno, na red bi došao negde oko pet popodne, pa bi onda izgubilo svaki smisao ovo što govorim. U međuvremenu, dakle u proteklih dve ili tri godine mi smo jednostavno zaboravili kako se poštuje ovaj Poslovnik i naročito jedna poslanička grupa, to je grupa SRS, insistira da govori i zalaže se za svoju politiku i objašnjava građanima svoju politiku sa ove govornice kada je direktan televizijski prenos u pitanju koristeći upravo tu treću mogućnost, povredu Poslovnika. Naravno, tom prilikom se govori sve i svašta, a ništa što ima, zapravo, veze sa pravom povredom Poslovnika. Ja to uvažavam, ali ću vas, gospodo radikali, podsetiti na jednu stvar. Onog dana kada smo započeli raspravu o budžetu Republike Srbije tada je gospođa Vjerica Radeta zatražila da se vreme za raspravu duplira. Tada je vladajuća koalicija u ovoj Skupštini glasala za njen predlog. Mislim da je taj predlog izglasan jednoglasno. Za govornicom je tada rekla sledeće, što se može utvrditi i na osnovu stenograma, kada ga uzmemo i pogledamo – da, ako se radikalima ne omogući dvostruko vreme, odnosno svim poslanicima, izvinjavam se, za raspravu, imajući u vidu da su tačke spojene, imajući u vidu da je pet časova veoma malo, onda u tom smislu, ako se duplira vreme, ako omogućimo kao Narodna skupština da to vreme bude dvostruko, onda neće pribeći javljanju po Poslovniku. Jer, ukoliko se vreme ne udvostruči, onda će to vreme biti nadoknađeno na taj način što će se javljati po Poslovniku i na taj način diskutovati. Međutim, javljanje po Poslovniku ovde služi za sve i svašta, a naročito za raspravu o budžetu. Vi ste, gospođo Vjerice Radeta, imali maločas pravo da replicirate narodnom poslaniku, za koga ste mislili da se njegova diskusija na vas ili na vaše izlaganje odnosi i koji vas je neposredno prozvao, što ja sad činim. Ne verujem da biste imali pravo na povredu Poslovnika, već bi se javili uredno za repliku, pa kad dođete na red izađite i replicirajte o onome što sam ja rekao. Tako bi trebalo da se radi. Jedna je stvar obećati jedno, a zatim raditi sasvim suprotno, raditi nešto sasvim drugo. Pošto vidim da se vama uopšte ne žuri, da ste potpuno ležerni, da vam je potpuno svejedno šta će ova Skupština raditi i o čemu će glasati i koliko će to trajati narednih dana, onda da vam sada odmah kažem da nama nije svejedno. Ali to ne znači da ćemo ubuduće, kao i do sada, da se suzdržavamo od odgovora na ovakve uvrede i na ovakve stavove kakve ste vi izneli. Znači, od sada pa ubuduće, očekujte da ćete dobiti odgovor za sve što kažete. Hvala.
Ima reč po Poslovniku narodni poslanik Srđan Šajn, zatim Milica Vojić-Marković, pa Bojana Aleksić, posle Vjerica Radeta, potom Dragan Todovorić. Molim vas da zaustavimo i da ne raširujemo diskusiju. Izvolite, gospodine Šajn.
Poštovani poslanici, ja bih samo nekoliko stvari rekao na kraju ove rasprave oko budžeta. Radi se o sledećem. Prvo, smatram da bi moj kolega dr Rajko Đurić ili iz neke druge političke partije zaista trebalo da izbegnu da u ovom parlamentu govore na taj način o diskriminaciji. Mislim da je to pogrešna poruka građanima. Mislim da se na takav način se ne gradi tolerantno društvo i mislim da to nije slika odnosa građana Srbije među sobom, u odnosu na ono što se događa ovde u Parlamentu. Smatram da mi treba da se borimo konstruktivno u Skupštini Srbije za prava manjina i za prava građana, svih koji žive u Srbiji. U tom smislu Romska partija, da bi se zaista realizovala Dekada predložila je amandman, bila je konstruktivna i ja očekujem da će ne samo ministar, već i drugi da podržite ovaj amandman. Time će ovaj budžet da stvori vrlo konkretne materijalne uslove da 2008. godinu dočekamo sa jednom zdravom osnovom. Ta Dekada za Rome može napokon da krene u Srbiji, na jedan vrlo ozbiljan način, a ne da to bude samo deklarativna priča od koje nema ništa, samo puna usta političari, a Romi u mahalama ne osećaju gotovo ništa. Takođe, hteo bih još nešto da kažem. Nažalost, ministre samo vi ste ovde, a nisu tu ostali ministri, jer bih napomenuo da smo u našem programu i u razgovorima o formiranju Vlade mi predložili da već u ovom budžetu budu sredstva da svi učenici polaznici prvog razreda u Srbiji dobiju knjige. Dakle, da ne bude praksa da neke nevladine organizacije romskoj deci obezbeđuju knjige, pa se onda obezbede knjiga za 2, 3 ili pet odeljenja. Onda nas pitaju deca koja su neromskog porekla, isto su siromašna kao i Romi, zašto i ko je njima dao knjige, a ovi drugi nisu dobili knjige. Naš predlog je bio na tim razgovorima, i kod predsednika Tadića i kod predstavnika Demokratske stranke Srbije, da bi bilo dobro da u ovom budžetu budu sredstva za knjige da ih dobiju sva deca Srbije u prvom razredu, a da polako nastavimo tako i da dođemo jednog dana do toga da Srbija obezbeđuje knjige svoj deci koja idu u osnovnu školu. Znači, da na taj način pokažemo da zaista brinemo o deci i da hoćemo da im stvorimo normalne uslove, svima, za korektan život istih šansi. Na kraju bih samo rekao dve stvari u dve rečenice. Jedno je pitanje, nadam se da su tu opredeljena sredstva i za izgradnju stanova i za legalizaciju mahala. Nadam se, da u Ministarstvu za kulturu u budžetu postoje sredstva i za formiranje jedne profesionalne, poluprofesionalne grupe koja će da se bavi pozorišno-scenskim stvaralaštvom na romskom jeziku. Najlepše hvala.
Hvala vama. Po Poslovniku, ima reč poslanik Milica Vojić-Marković, a potom Bojana Aleksić, izvolite.
Gospodine predsedniče, gospodine ministre, dame i gospodo, mislim da govorim dovoljno jasno, dovoljno glasno i da nema potrebe da me interpretira bilo ko. Javila sam se u kontekstu prvog javljanja po povredi Poslovnika. Bilo je u kontekstu toga što je gospodin Obradović govorio o tome – o načetoj koaliciji, o pukotinama koje se naziru ili se ne naziru. Dakle, nisam govorila o tome da je bilo šest članova Demokratkse stanke, šest poslanika Demokratske stranke u sali. Hoću da kažem da od početka konstituisanja ove skupštine govornici sa ove strane sale (pokazuje na svoju desnu stranu) izlaze i govore o tome da poslanika Demokratske stranke Srbije nema u sali. Do sada sam 20 puta mahala iz zadnjeg reda u kome sedim, govorila glasno iako to nije način na koji ja želim da radim u ovoj sali, pokazujući da nas, eto, ima. Ovde neko stalno protura priču o tome kako nema poslanika Demokratske stranke u sali. Ono što je uvažena koleginica, gospođa Radeta, govorila, odnosno ja sam vrlo zahvalna na tome što je ona kompletno svoje obraćanje posvetila meni. Ali hoću da kažem da nije bilo potrebe da tumači bilo šta što sam ja rekla. To što je ona od mene očekivala ili šta sam je trebalo da uradim po njenom mišljenju jeste njena lična stvar. Dakle, poslanik sam Demokratske stranke Srbije. Na isti način sam izabrana od naroda, kao i ona, kao i svako od nas u ovoj sali i nema potrebe da me bilo ko uči kako ću i šta treba da kažem. Hvala.
Zahvaljujem se. Po Poslovniku, ima reč narodni poslanik Bojana Aleksić i Vjerica Radeta.
Na član 104. u vezi vređanja dostojanstva i uvreda Narodne skupštine, kao što to čine mnogi poslanici ovde koji se javljaju upravo povodom tog člana, htela bih da kažem sledeće. Upravo je najbolji način da se vređa dostojanstvo i ugled Narodne skupštine način na koji se zloupotrebljava Poslovnik Narodne skupštine Republike Srbije. Ta zloupotreba ide dotle da često gledaoci koji nas gledaju, građani Srbije, imaju utisak da je čitav taj Poslovnik u stvari jedna farsa. Pojedine opozicione poslaničke grupe ga koriste tako da ova skupština, umesto da izgleda kao najviši dom u ovoj zemlji, od koga građani, koji su nas sve zajedno birali, mnogo toga očekuju, mogu samo da izvedu zaključak, zahvaljujući pojedinim poslaničkim grupama, sve više i više počinje da liči na jednu potpuno neuobičajenu varijantu Velikog brata ili nekog od sličnih reality show. Zbog toga smo mi ostali poslanici vrlo često prisiljeni, na neki način, da izađemo iz ove sale, da ne budemo uvek u njoj, jer ne želimo da učestvujemo u jednom nesvakidašnjem reality show, sa pojedinih komercijalnih televizija. [[Aplauz.]]
Ima reč narodni poslanik Vjerica Radeta.
Koleginica Aleksić je rekla sve ono što je zapravo suština funkcionisanja njene poslaničke grupe i mogla sam komotno i da ne izađem i još jedanput da objasnim. Morala sam, da bih da pokažem na ovu stranu, pošto smo mi iz Srpske radikalne stranke izvadili kartice i sada pokazuje ekran da je 65 narodnih poslanika u sali. To se odnosi na narodne poslanike iz skupštinske većine i poslanike iz SPS, mislim da su im ubačene kartice. Nisam razumela zaista nervozu ni gospodina Aligrudića, ni ostale gospode iz Demokratske stranke Srbije. Ne znam zašto se ovako reaguje, da li vi želite da kažete da narodni poslanici ne mogu da govore po Poslovniku, da ne smeju da govore. Zamislite koliko je vaš Poslovnik restriktivan, i zamislite, a vi ste ga doneli, na koji način vi onemogućavate narodnom poslaniku da radi svoj posao, kada smo mi iz Srpske radikalne stranke i pored činjenice da je prihvaćen predlog da se koristi duplo vreme za raspravu o budžetu i ostalim zakonima, zamislite samo da to nije prihvaćeno kako bismo mi mogli uopšte da kažemo i delić onoga što imamo da kažemo o Predlogu budžeta i ovih pratećih zakona. Mi smo i pored tog dupliranog vremena morali da koristimo vreme, ali smo govorili isključivo o budžetu. Dakle, gospodine Aligrudiću, jesam rekla u ime poslaničke grupe da nećemo koristiti Poslovnik, već sam rekla, ako ne prihvatite predlog za duplo vreme onda ćete da vidite koliko ćemo mi da govorimo po Poslovniku i naravno, možemo da govorimo beskonačno. Nismo zloupotrebljavali, a vi malopre jeste. Jer, ste vi malopre ovde izašli i rekli – ja sam imao pravo na repliku, ali koristim pravo na Poslovnik, da bih pre došao na red i rekli ste šta ste rekli i odmah ste istrčali iz sale. Strpite se malo, sedite. Gospodine Aligrudiću, dovedite i ostale vaše kolege poslanike da čujete nešto pametno i korisno od poslanika Srpske radikalne stranke. Ja, radi javnosti, podsećam i ne govorimo mi samo o zakonima o budžetu, već, nažalost, nemoguće je nepomenuti svaki zakon. Mi imamo šest zakona u paketu, vi tako sastavljate dnevni red, tako napravite dnevni red da objedinite i babe i žabe. Onda kažete – nama se ne žuri, avama se žuri. Gde vam beše ta žurba šest meseci bez formiranja, odnosno tri meseca bez formiranja Skupštine Republike i konstituisanja Skupštine Republike Srbije, gospodine Aligrudiću? Kako vam se sada odjednom žuri? Žuri vam se kada vama padne na pamet da vam se žuri. Od kada je konstituisana Skupština, napravite pregled koliko se puta nije radilo i koliko se radnih dana nije radilo. Onda vam padne na pamet da se radi celu noć, onda vi pokazujete, bože, interes – vama se žuri. Nigde se vama ne žuri, jer vi ne umete da radite ni brzo, ni ozbiljno, ni odgovorno. Sada vas neko instruiše telefonom i možda Šutanovac kaže...
Hvala vam puno. Pustio sam vas minut i ne mogu više. Dragan Todorović, po Poslovniku, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedniče, vaš prethodnik koji je vodio Skupštinu dozvolio je gospodinu Milošu Aligrudiću da prekrši Poslovnik, član 102, koji kaže da govornik može da govori samo po pitanju koje je na dnevnom redu. Miloš Aligrudić je izašao i rekao po kom osnovu se poslanik može da javi. On je naveo tri razloga i rekao – naravno, ne pada mi na pamet da se javim po Poslovniku za repliku, jer bih došao oko 5 sati ili za 5 sati na red. Prekršio time de facto i potvrdio da krši Poslovnik i da to radi svesno i najmanje što je mogao da uradi gospodin Albijanić to je da ga upozori, jer je time dozvolio Milošu Aligrudiću da prekrši Poslovnik, pa je Miloš Aligrudić nastavio da krši Poslovnik i da vređa dostojanstvo Skupštine Srbije. To što vi, izgleda, nemate dovoljan broj hulahopki pa vas ulazi samo jedan broj u salu, pa onda trčite da se promenite kako bi moglo više vas da prisustvuje, to je vaš problem. Ja bih vas samo podsetio na to, i vas, gospodine Gavriloviću, podsetio bih na početak rada Skupštine Srbije, kada smo birali predsednika Skupštine, kako su predstavnici Demokratske stranke i ostalih stranaka vrlo često potezali za Poslovnikom i govorili o svim onim stvarima za koje smo mislili da treba da kažu, jer na drugi način nisu mogli da dođu do govornice. Poslovnik koji usvajate od 2000. godine, odnosno 2001. godine, je sve restriktivniji. Umesto da ste omogućili poslanicima da koriste svoje pravo da izađu za govornicu i da iznose sve ono što misle da treba da iznesu, jer zaboravljate jednu stvar – ocenu o tome šta i kako ko govori donose svi građani Srbije na izborima. Ne mi o vama, ili vi o nama, nego građani Srbije. Oni, hvala bogu, od 2003. godine, postepeno, ali sve više donose sve bolje ocene. Posebno će imati prilike da donesu dobru ocenu kada polako isplivaju sve one prljavštine koje ste radili od kada ste došli na vlast. Jedno od takvih prljavština imali ste prilike da pre više od sat vremena čujete od Aleksandra Vučića... (Predsednik: Vreme, gospodine Todoroviću.) ...iz knjige vašeg zamenika ministra BIA ili kako se već tada zvala ta služba, na koji način ste uništavali ovu državu i ko su sve akteri o tome. I o tome vodite računa da će građani Srbije imati prilike na izborima, za koje se nadam da će biti vrlo brzo, da donesu mnogo bolju ocenu nego do sada.
Hvala vam. Po Poslovniku se javio gospodin Nenad Čanak, pa potom Miloš Aligrudić.
upadica sa mesta: Ne, ne želim po Poslovniku, već imam završno izlaganje).
Član 104. povreda dostojanstva Narodne skupštine. Dakle, neverovatno je da sam ja samo pre 10, 15 minuta izrekao nešto što se tiče dostojanstva Narodne skupštine na način na koji se tretira Poslovnik i na način na koji se zloupotrebljava Poslovnik od strane određenih poslanika i koji ga zloupotrebljavaju, ili tako što navodno hoće da govore o materiji pa se koriste Poslovnikom. Uprkos tome što smo se dogovorili, nadam se samim glasanjem pre dva dana, da će to biti drugačije, ja vam tvrdim da ako se uzme stenogram i ako se on pažljivo pogleda, da je mnogim javljanjima po Poslovniku bilo o svačemu reči, samo ne o materiji i što je, naravno, u redu, jer se o materiji govori samo onda kada se neko javi za reč od narodnih poslanika i traži da diskutuje u odnosu na zakon koji je predložen. Sve drugo nema nikakve veze sa tim. Prema tome, vi ovde možete da iznosite šta god hoćete, i pominjati razne stvari, i podsećati nas na razne ružne reči koje je neko nekome izgovorio, izgovarati šta god želite, i to je vaše pravo, ja vama to ne branim, niti sam vam branio maločas. Uopšte nije u redu od strane prethodnih govornika da mi stavljaju na teret da ja bilo kome želim da ukažem da ne treba da koristi svoje poslaničko pravo. Imate vi pravo na to, slobodno se javljajte po Poslovniku, koristite to svoje pravo i evo, pošto ste se zahvalili na tom pravu koje sam vam ja, kao navodno, sada dao, vi izvolite pa to radite. Samo da znate, to je način na koji vi sebe reklamirate, vi mislite da je sjajan. Za to se nikada ne bih opredelio, ali dozvolite jednu stvar, ako se vi usudite da kažete da vi procenjujete koliko je narodnih poslanika iz redova vladajuće koalicije učestvovalo u debati, koliko njih treba da učestvuje u debati, koliko narodnih poslanika i kada ovde sedi i po kom osnovu, i da li su narodni poslanici dužni da slušaju sve što se priča, a pogotovo kada se opredeljuju narodni poslanici i govore o povredi Poslovnika i da skreću sa teme koja je na dnevnom redu, onda izvinite, i drugi poslanici imaju takva jednaka prava koja imate i vi. To morate uvažiti. Ne možete reći da vi imate sva prava, a da niko drugi nema nikakva prava u ovom domu. To nije moguće. To tako neće ići. Ako imate vi neka prava, verujte mi da drugi poslanici imaju ista ta prava koja imate i vi. Prvi sam onaj koji nikada ne bi dozvolio da se bilo kakva prava narodnih poslanika vređaju, a tim pre narodni poslanici koji su po svom položaju opozicioni poslanici da zbog toga dožive bilo kakvu vrstu diskriminacije, oni su samim tim što su parlamentarna opozicija u težem položaju, po prirodi stvari u svim parlamentima sveta je tako, nego što su poslanici vladajuće koalicije. Samim tim, treba da postoji određena tolerancija i u pogledu toga da se toleriše svaki vid javljanja po Poslovniku i svaki vid javljanja za reč. Ljudi, mora da postoji neka elementarna granica. Ova govornica ne može da služi... (Predsednik: Vreme, gospodine Aligrudiću.) ... hvala vam, upravo završavam ovu rečenicu. Dakle, ova govornica ne može da služi isključivo i samo ili pretežno za iznošenje stranačkih političkih stavova. Za to služe portparoli stranke i konferencija za novinare. Ova govornica, pre svega, treba da služi za debatu o predmetu koji je na dnevnom redu, tj. o zakonu. Sekundarno može i za ovo drugo, nije sporno, svuda u svetu ima, ali prvenstveno i primarno za ovo prvo. Vi možete izgovarati šta hoćete, dakle, mene to ne vređa.
Hvala. Po Poslovniku se javila narodni poslanik Vesna Nikolić-Vukajlović, pa potom Amjad Migati, pa Vjerica Radeta.
Uvaženi poslanici, poštovani građani, meni je posebno drago što smo sada imali jedan ovako edukativni karakter izlaganja gospodina Miloša Aligrudića i stvarno nismo znali na šta imamo pravo, a na šta nemamo dok vi niste došli da nam kažete. Molim vas, nemojte da idete, još nešto, o karakteru DSS govori i to, ako ste vi smatrali da je ucena to što vam je narodni poslanik gospođa Vjerica Radeta rekla da ako vreme ne produžite sa pet sati, ako ga ne duplirate, da ćete da radite ovako ili onako, to govori o karakteru vaše stranke i o karakteru vaše politike. To je jedna stvar, znači vrlo ružno. Druga stvar, ono što sam ja želela vama da kažem kao narodni poslanik SRS je sledeće, valjda niste zamislili da možete za samo pet sati da potrošite novac za godinu dana, novac koji su građani Srbije odvojili i to iz najsiromašnijeg dela stanovništva. Molim vas, Aligrudiću, vama se obraćam, ja sam vas malopre lepo gledala i slušala. Dajte, što širite ruke, što ste pobegli tamo? Nemate razloga da bežite. Šta ste mislili, da će vam srpski radikali dozvoliti da potrošite ovoliki novac koji ste uzeli od najsiromašnijeg dela stanovništva za samo pet sati. Nećemo vam dozvoliti to ni za 55 sati. Da li vi to razumete? Nećete uopšte realizovati ovo. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Amjad Migati, izvolite.
Šta je ''primerku''? Da li si platio struju? Nemoj. Da li si platio struju onu, milion dinara, koju si dužan? Posle ćemo o tome. Milion dinara biće...
Gospodine Migati, hajde lepo, hajde sada da kažete koji je član Poslovnika i da krene vreme da vam teče.
Član 104. Reklamiram član 104, 225. i 226. Vraćamo se na budžet. Rekli ste da je taj budžet transparentan, koristan narodu i državi itd. Međutim, za neke stvari koje traže objašnjenje, ne mogu da razumem, na primer ovo, stavka 2: 110.3 – 05 i 06, Predsednik Republike, zamislite, pola miliona dinara ili 250 hiljada dinara prima iz budžeta, od stranih država i međunarodnih organizacija. To je toliko mizerno. Šta će mu te pare? Zašto, neka država da predsedniku republike 250 hiljada dinara. To je čudno. Stavka 41: 250.3 – 01, Centar za razminiranje, a to znaju vaši prijatelji iz NATO koji su sejali smrt u državi, koliko su bombi bacili tu, ukupan budžet je 10 miliona, a nisu našli za shodno te međunarodne organizacije ili strane države da daju neki dinar da taj narod koji je nesrećan i koji je stradao od tih mina, da se malo bolje oseća. Kako može da bude transparentan? Koje države su dale te donacije, kako hoćete, od koje osobe? Dvesta pedeset hiljada, zar toliko Predsednik Republike ima jeftinu cenu? Stvarno to nema smisla. Drugo, zašto to uopšte prima i zašto ne stavite u neke humanitarne fondove koji može da se raspodeli drugome? Kako može da bude transparentno, kako to može da bude u korist građana Srbije? Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta, po Poslovniku. Ili možda odustajete?
Ne znam na osnovu čega vam se učinilo da odustajem, gospodine Duliću. Da li ste se umorili možda?
Učinili ste mi se nekako nezainteresovanim. Izvolite.
Ne, ja sam jako zainteresovana, ali nemam nameru da skačem, nego lepo sačekam da me prozovete i kada čujem do kraja moje ime, onda ustanem polako i nigde ne žurim. Javila sam se po članu 27. stav 1. tačka 3), a odnosi se na vaše staranje o primeni Poslovnika, gospodine Duliću. Gospodin Miloš Aligrudić je malopre, ničim izazvan, pokušao da održi predavanje poslanicima SRS. Naravno, on to niti može, niti ume, a pogotovo nema potrebe za tim. Mislim da je javnosti Srbije i svim narodnim poslanicima ovde jasno da ako neko stvarno poznaje Poslovnik Narodne skupštine, onda su to poslanici SRS. Može vama da se ne dopada to što mi koristimo, ali ne možete da kažete da ne znamo da koristimo Poslovnik i ne zloupotrebljavamo ga. Neverovatno je da gospodin Aligrudić može da kaže da mi zloupotrebljavamo Poslovnik zato što govorimo i šta se njemu sviđa i šta se njemu ne sviđa. On može to nama da kaže. Uz to, još kaže da ostali poslanici nemaju obavezu nas da slušaju, takođe, nemam ništa protiv. Onda ne sme da mu smeta ako on može da kaže da mi kršimo Poslovnik, da zloupotrebljavamo Poslovnik, da mnogo vremena govorimo po Poslovniku, neka nam kaže, nemam ništa protiv. Ne vidim zašto se onda ljuti ako mi kažemo da poslanici DSS ne sede u sali. Vidite kako smo dobro delovali na vas, sada vas je preko 20 u sali, a malopre je bilo četvoro. Treba da budete zahvalni što smo vas podsetili na vašu poslovničku obavezu i na vaš poslanički posao, da vam je mesto upravo tu gde sada sedite i da povremeno treba da izađete i za ovu govornicu. Takođe, gospodin Aligrudić kaže – ajde da pogledamo stenograme pa da vidimo koliko su narodni poslanici SRS govorili o budžetu, a koliko o nečemu što nema veze sa budžetom. Govorili smo apsolutno u skladu sa Poslovnikom. Govorili smo 95% vremena isključivo o budžetu, mogla bih reći 100 posto, jer svako pitanje koje smo uputili gospodinu ministru odnosilo se, naravno, isključivo na budžet. Izvinite još samo 10 sekundi, vidim da je prošlo tri minuta, pitali smo gospodina ministra na koji način će se trošiti pare za izbeglice. Danas je dan izbeglica, gospodine ministre, volela bih da nam kažete šta je danas Vlada Republike Srbije učinila da izbeglice na bar malo prijatniji dan dožive taj dan izbeglica, koji naravno nije za slavljenje, ali za pažnju Vlade u nekom materijalnom pogledu, naravno, svakako jeste.
Završna reč, gospodin Nenad Čanak.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi gospodine predsedniče, moram skrenuti pažnju da država Srbija ima ozbiljan problem sa samom činjenicom da 20. juna usvaja budžet koji je trebalo da se usvoji još krajem prošle godine. Sve u svemu, u tom budžetu ima niz stvari koje su najbolje rečeno umanljive, ali ja bih se osvrnuo na nekoliko najznačajnijih sa pozicije položaja AP Vojvodine. U čalnu 3. Predloga zakona prvi stav je u stvari prepisan član 184. Ustava Republike Srbije, da budžet Vojvodine iznosi najmanje 7% od budžeta Republike Srbije, a tri sedmine tog budžeta Vojvodina koristi za finansiranje kapitalnih rashoda. Je l' tako gospodine ministre? Možete slobodno da me pogledate u oči. Po ovom članu pripalo bi 18% poreza na dohodak građana od iznosa ostvarenog na teritoriji Vojvodine. Ovaj porez je planiran za celu teritoriju Republike sa 61,4 milijarde dinara. Kako ćete ustanoviti koliki je procenat ostvaren na teritoriji Vojvodine? Kojom metodologijom ćete ustanoviti koji je to procenat i na koji način ćete i ovaj sledeći stav od 42,7% poreza na dobit preduzeća od iznosa osnovanog na teritoriji Vojvodine, a taj iznos je na nivou Republike planiran sa 27,3 milijarde dinara, na koji način ćete ustanoviti koliko od toga je ubrano na teritoriji Vojvodine? Od 18,8 milijardi koje se samo transferuju na zaposlene u obrazovanju na teritoriji Vojvodine računaju se u 7%, koliko treba da iznosi budžet Vojvodine, najmanje prema Ustavu. Znači, nama se i to što treba da se isplati plata zaposlenima u obrazovanju računa, ta transferna sredstva, u 7% čime se faktički budžet Vojvodine dalje smanjuje. Obezbeđuje se 697,6 miliona za finansiranje programa u oblasti kulture. Na ovaj iznos takođe AP Vojvodina nema uticaj, nego Vlada određuje kome i koliko tih sredstava ide. Na ovaj način bi se moglo u budžet Vojvodine računati i sve penzije koje primaju građani Vojvodine, plate vojnicima, policiji i sve slično, te je to logika kojom ovaj budžet u ovom domenu ide. Na taj način se praktično u sam budžet Vojvodine računaju svi ovi rashodi na koje AP Vojvodina, niti njena administracija nemaju apsolutno nikakve uticaje, niti ingerencije. Ukupan budžet planiran sa 595,5 milijardi dinara, 7% od toga je 41.686.295.027 dinara. Tri sedmine tog iznosa je 17.865.533.583 dinara. U Glavi 3 stav 12. nudi se kancelarija za Nacionalni investicioni plan, ekonomska klasifikacija 551. Tu se predlaže četiri mlijarde dinara, a Ustav garantuje ovih 17,8 milijardi dinara, što čini manjak od 13,8 milijardi dinara i mene zaista interesuje kako će se onda, pošto se Predlogom zakona kaže i raspored i korišćenje sredstava, ove aproprijacije će se vršiti po posebnom aktu Vlade, znači i ova sredstva će se raspodeljivati iz centralne vlasti u Beogradu. Na kraju, a ne najmanje važno, u Razdelu 12 – Ministarstvo finansija, ekonomska klasifikacija 463, transferi ostalim nivoima vlasti u iznosu od dve milijarde dinara namenjeni su za kapitalna ulaganja na teritoriji AP Vojvodina. Nigde više u ovom predlogu zakona Vojvodina nije spomenuta. Kada pogledate sve ovo što govorim vidi se da je prema ovom budžetu grubo prekršen Ustav Republike Srbije i da ima Ustavnog suda ova zemlja ovaj budžet ne bi mogao da prođe, barem u ovom delu u kome se odnosi na AP Vojvodinu. Upravo zbog toga vojvođanski poslanici u Skupštini, naša poslanička grupa, ne može za ovo da glasa jer je protivustavno, protiv interesa građana Vojvodine, nejasno u domenu metodologije kojom mislite da ustanovite sve ovo o čemu sam malopre govorio, a da ne spominjem da nisam video iz kojih sredstava mislite da se nadoknade štete pravljene po Vojvodini, da li u vreme NATO bombardovanja, da li od poplava itd., koje za Vojvodinu predstavljaju ogromno opterećenje. Upravo zbog toga ove moje primedbe bih vas molio da shvatite na najbolji mogući način. Sa punom dobronamernošću vas upozoravam da onog trenutka kada se konstituiše Ustavni sud u ovoj zemlji ovaj budžet će morati biti proglašen protivustavnim, iz razloga koje sam vam naveo. Ako možete da mi date objašnjenje kako je to moguće vrlo rado bih ga saslušao.
Da li resorni ministar želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici i poslanice, želim da vam se zahvalim na učešću u raspravi vezano za Predlog zakona o budžetu i to se zahvaljujem svima koji su učestvovali, a posebno se zahvaljujem onima koji su tu priliku iskoristili da govore o budžetu i o paketu zakona. Nastojaću da u ovom izlaganju pokušam da dam odgovore na pitanja koja su bila u ova dva tri dana rasprave. Prvo, želim da kažem da je bilo u početku primedbi iz kojih se moglo zaključiti da je suviše malo vremena bilo da se budžet pregleda, da se radi o stotinama strana, da dva dana nisu dovoljna, najmanje sedam treba da bi se budžet samo pročitao. Ja sam to shvatio kao kompliment Ministarstvu finansija, jer ako sedam dana treba da se samo pročita neki materijal, koliko puta po sedam dana je potrebno da bi se on izradio, da bi se nastavile konsultacije. Na osnovu ovog stava želeo bih da isto tako kažem da, imajući u vidu tu okolnost i vreme koje se nalazi pred nama, mi smo morali da pratimo praktično ovo vreme, ali je sve urađeno u skladu sa zakonskim propisima. Na početku je bilo tri opservacije koje želim da spomenem, uključujući i ovu koju smo upravo čuli, ona je već bila izrečena na početku, a te opservacije odnosile su se na odnos Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje i potrebi jednog većeg transfera od nekih 16 milijardi dinara, koje nije učinjeno u ovom budžetu. Drugo je bilo pitanje vezano za povećanje zarada koje se nalaze u budžetu, i treće je bilo pitanje vezano za transfer Vojvodine. Što se tiče Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje, moram da kažem, nadovezujući se na nešto što je rekao jedan poslanik i tu je on u pravu, da je ovo budžet koji iskazuje celu 2007. godinu, ali u osnovi se odnosi samo na polovinu godine i uvažava ono što je postignuto i urađeno u prvoj polovini ove godine. Želeo bih da kažem da se prilikom sastavljanja tog budžeta i rada na pojedinim pozicijama, ispostavilo da postoji jedan prilično veliki broj stavki i pozicija gde se država pojavljuje kao neki obveznik iz jednog prethodnog perioda. Isto tako je postojala želja da se svi ti nagomilani problemi razreše u ovom šestomesečnom periodu. To nažalost nije bilo moguće. RZZO je jedan od takvih primera. Ovih 16 milijardi o čemu se govori je neki dug države prema RZZO, koji je nastao određenom metodologijom, pitanje je da li se mi sa tom metodologijom slažemo ili ne, ali želim da kažem da, primera radi, po tom osnovu budžet iz prošle godine je imao izdatak nula. Po tom osnovu isto tako budžet iz prve polovine ove godine je imao izdatak nula. Zamislite sada u šest meseci povući 16 milijardi zarad RZZO, što je uzgred rečeno veće nego što je naš ukupno iskazani deficit u budžetu. Zbog toga je stav Ministarstva finansija bio da se prihvati da postoji određena obaveza države i da se prihvati da se stavi na sto i da se razmatraju ta pitanja. Tu pored RZZO želeo bih da spomenem još neka pitanja. Imali smo oko ovih invalida, ratnih i tako dalje, što su sve obaveze stvorene, akumulirane u prethodnom periodu, nerešavane godinama i tako dalje i odjednom su one u svojoj celosti stavljene pred šestomesečni budžet iz 2007. godinu. Dakle, vraćam se ponovo, koncept je bio da se prihvati postojanje toga, da se stavi na sto i da se otvori proces njihovog rešavanja, tako što će u ovoj fazi da one uđu sa jednim svojim delom, a onda ćemo sagledati kakve su naše mogućnosti za 2008. godinu. Između ostalog, to je bio jedan od razloga što se budžet pojavio u deficitu. Konkretno, kada se radi o RZZO, umesto tih 16 milijardi mi smo stavili u budžet 4, od čega su 3,1 direktno za naknade te o kojima je reč, a oko 900 miliona za investicioni deo. Želim isto tako da kažem da RZZO nije odbijao ljude da im ne pruža usluge zato što nisu bili osigurani, a država nije plaćana, niti će oni biti ove godine u nekom operativnom deficitu. Što se tiče povećanja zarada, treba imati u vidu, neki od govornika to su povezivali sa velikim problemima, pozicijom države, vis-a-vis zainteresovanih međunarodnih učesnika u investiranju u ovu zemlju i da će velike zarade da izazovu skupu radnu snagu koja će onda odbiti strane investicije. Želim da vam kažem da se tu radi o jednom potpunom nerazumevanju. Dakle, ovde se ne radi o tome da budžet povećava opšti nivo zarada u državi. Budžet ima fokusirane korisnike i on razmatra samo njihove zarade. Zarade u privatnom sektoru i uopšte u industriji nemaju nikakve veze sa budžetom. Istina je da postoje neki ekonomisti koji tvrde da postoji neka vrsta ugledanja. To je već na osnovu ugledanja kada oni vide da je u državnom sektoru došlo do povećanja plata, onda će to izazvati lančanu situaciju u industriji. Međutim, koliko je to zaista slučaj kada vi povećate plate u obrazovanju, kulturi, zdravstvu, koliko će se to preliti na industrijske radnike, ja mislim vrlo malo. Prema tome, primedba da povećane plate u budžetu smanjuju konkurentsku poziciju ove privrede apsolutno ne stoji. Treće, što se tiče transfera Vojvodine. Uvažavam stavove, ali moram da izložim da je moj stav sasvim suprotan i da smatram da je ovaj budžet u tom pogledu ne samo potpuno u skladu sa Ustavom, već da on ujedno i na neki način demonstrira želju da se Vojvodina na jedan ustavni način postavi i tretira i da im se daju mogućnosti da raspolaže određenim sredstvima. Objasnio bih četiri izvora finansiranja, odakle će ići transferi Vojvodini, od kojih su oni po meni vidljivi, a vidim da oni koji čitaju budžet nisu baš sigurni da ih identifikuju. Prvi od njih je već pomenut na razdelu Ministarstva finansija gde se nalazi dve milijarde dinara keš transfera koji je predviđen. Drugi je upravo sada pomenut, a ranije zanemaren, keš transfer od četiri milijarde koji ide sa kancelarije za Nacionalni investicioni plan. U okviru razdela drugih ministarstava preneće se započeti projekti u iznosu otprilike 8,1 milijarda, projekti koji su započeti, koji će se realizovati na teritoriji Vojvodine. To sve kada saberete, to je 13,8 milijardi. Dakle, ovo ne uključuje izvorne prihode koje Vojvodina ima sama, transfere vezano za zarade koje se realizuju u Vojvodini. Konačno, izvor koji se ne vidi u budžetu, a koji će sigurno biti prisutan, jeste izvor koji nastaje kao posledica priliva od privatizacije preduzeća koja se privatizuju na teritoriji Vojvodine. Kada se saberu svi ti izvori, onda ćete doći do toga da će ovo biti najmanje 7% od budžeta Srbije, kao što zakon o tome govori. Sada bih krenuo da dam odgovore na neka od konkretnih pitanja, vezano za to kako su se javljali, kako sam zapisao. Pojavljuje se jedno pitanje vezano za Trezor, gde je identifikovan priliv od 12 milijardi dinara kod Trezora, pa se pita odakle taj priliv i za šta se on koristi. Radi se zapravo o tome da je Trezor izvršio isplatu dela penzionerskog duga i povukao je sredstva iz privatizacije, tako da je od tog proknjiženo kao priliv od sredstava iz privatizaciju i odliv po osnovu penzionera. Što se tiče pitanja kamata, odakle se sad one uopšte pojavljuju, odakle se to pojavljuje kao prihod, koja je osnova, gde se one nalaze. Ja bih želeo da upoznam narodne poslanike da pored ovog budžeta, verujem da postoji jedno nerazumevanje. Ovde razmatramo jedan budžet tekućih prihoda i rashoda i mi smo u deficitu sa stanovišta tekućih prihoda i rashoda, međutim, mi imamo značajne prihode koji se ne nalaze na prihodnoj strani budžeta, kolokvijalno se to kaže nalazi ispod crte i imamo značajna ušteđena sredstva koja tu postoje. To su sredstva prevashodno iz privatizacije ovih preduzeća. U ovom trenutku približno ima oko jedna milijarda evra sredstva koja nisu prikazana, neko je ovde rekao da su to prihodi budžeta. Ne, to nisu prihodi preduzeća, oni su potpuno van i to je deo koji se nalazi na računima i on je vrlo transparentan. Ko želi, može da dođe i da pogleda, da postavi pitanje, biće mu pismeno odgovoreno i data informacija. Dakle, postojanje tih sredstava ukazuje na dve činjenice. Prvo, da taj deficit budžeta od 13,7 milijardi je, praktično, već pokriven u ovom trenutku. Dakle, neće biti novog zaduženja. Mi već imamo ta sredstva kojima će se pokriti taj deficit, ona su već na našim računima. Drugo, ta sredstva koja se nalaze na našim računima, naravno, ona se, da kažem okamaćuju, dobiju neku kamatnu stopu, i odatle se generišu prihodi po ovim kamatama. Uzgred da kažem, ta sredstva se ne nalaze na računima poslovnih banaka, jer bi to generisalo strahovito velike kreditne potencijale tih banaka i moglo da bude osnov za netransparentnost i manipulaciju. Ta sredstva nalaze se na računima NBS. Ujedno, to je i odgovor odakle su ove kamate i šta se nalazi pod onim ostalim prihodima u okviru Trezora. Bilo je jedno pitanje vezano za bezalkoholna pića, ukidanja akciza i stavljanje domaće privrede pod jedan, da tako kažemo, jak udar i izjednačavanje pozicije domaće privrede sa stranim proizvođačima bezalkoholnih pića. Mislim da ta primedba u osnovi jeste nastala kao rezultat suštinskog nerazumevanja. Prvo, nije izjednačen položaj, jer akciza je jedno, carina je drugo. Dakle, carine i dalje postoje, tako da nije jednak položaj domaćih proizvođača i uvoznika, jer uvoznici plaćaju još i carinu. Sa druge strane, akciza, po definiciji, jeste fiskalni instrument koji se primenjuje na nešto čiju potrošnju vi želite da ograničite. Setite se da se akcize primenjuju na duvan, alkohol itd. Akciza nije primerena voćnim sokovima, čija potrošnja ne treba da se ograničava. Osim toga, neko je kritikovao zašto mi sada usaglašavamo sa evropskim propisima, jer je to bilo u obrazloženju. Nisu to samo evropski propisi i zahtevi, već i zahtevi Svetske trgovinske organizacije. Da kažem nešto oko Koordinacionog tela, gde je bilo primedbi vezano za to da je iznos ove godine planiran u budžetu manji nego prošle godine. Moja služba nije mogla da dođe do tih podataka. Prema našim informacijama, ove godine je predviđena potrošnja 366 miliona, a prošle godine je bila 284 miliona. Bilo je pitanje oko završni računa budžeta. Moram da kažem da, na osnovu propisa koje sam sagledavao, obaveza predaje završnog računa je vezana za 15. juli tekuće za prethodnu godinu, tako da će moje Ministarstvo predati završni račun budžeta za prošlu godinu 15. jula, na vreme. Što se tiče ranijih završnih računa i činjenice da oni nisu revidovani, dobio sam informaciju od svoje službe da su svi računi od 2001. godine naovamo predati Skupštini, ali da nije izvršena revizija i da je to razlog što nisu razmotreni. Sa svoje strane mogu da vam kažem da sam veoma zainteresovan da se izvrši revizija tih računa i uopšte sam zainteresovan za sve vezano zatransparentnost samog budžeta. Kada se radi o transparentnosti nekih pitanja koja su ovde pokretana, a vezano za način iskazivanja pojedinih stavki i uopšte pitanja šta se iza tih stavki krije, moram da vam kažem da je ovaj budžet urađen na način koji potpuno odgovara aktuelnom Zakonu o budžetskom sistemu i on se radi, praktično, do nivoa one kategorizacije tri cifre. Postoji kategorizacija ispod toga, ali to nije stvar Ministarstva finansija, već, praktično, finansijskih planova budžetskih korisnika, tako da mi u Ministarstvu neke detalje o tim stavkama i ne znamo. Ministarstvo finansija pokrenulo je i inicijativu da budžet bude još transparentniji nego ovakav kakav jeste, iako, kažem, ovaj jeste napravljen na osnovu zakonskih propisa. Ta inicijativa će rezultirati u stvaranju budžeta, gde će ministarstva biti prikazana po projektnom principu, a ne po ekonomskoj klasifikaciji. Međutim, to je jedna nova metodologija koju mi ne znamo da radimo i da bismo došli do nje, mi moramo da prođemo kroz jedan proces pilot projekata, da tako kažem. Mi ćemo za 2008. godinu, već u tom budžetu odabrati dva-tri ministarstva gde će se specijalno za njih pokazati budžet na projektnom principu, a za ostale će biti i dalje sa ovom klasifikacijom koja je sada i onda će nam to biti osnova da već naredne godine možemo da izađemo sa tim načinom prikazivanja. Što se tiče samog NIP-a i načina kako su birana sredstva NIP-a i zašto je on tako dimenzionisan, želeo bih da kažem dve stvari. Prvo, sam NIP kao takav i njegovo unošenje u rashode predstavlja jednu odluku, čini mi se čak i jednu političku odluku da se ne utroši sve ono što se stvori na tekuće potrebe, već da se jedan deo uloži i da to bude neka naša ostavština budućim generacijama koje će doći. U tom smislu, posmatram NIP kao jednu cifru koja će se ponavljati u narednim budžetima, počevši od ovog, zapravo, već od prethodnog, ali od ovoga značajnije i biće naš svakodnevni pratilac. Visina NIP-a će zavisiti od toga koliko smo spremni da sami uštedimo od tekućih rashoda, da budemo efikasniji. Toliko ćemo moći više da uložimo u nešto što se tiče budućnosti. Kada se radi o ovom NIP-u, moram da kažem da je jedan od principa koji je bio generalno ugrađen u izradu budžeta, bio princip na osnovu koga se pošlo od toga da se pravna sigurnost mora poštovati, i to u svakom pogledu, kako u pogledu plata, kada se poštuju postignuti protokoli i dogovori, isto tako se poštuje i sve ono što je od NIP-a krenulo da se radi i što je ugovoreno i gde su stvorene ugovorne obaveze. Dakle, možda, sada kada bi neko seo i napravio neku vrstu novog pregleda svih tih projekata, možda neki od njih i ne bi prošli neki test racionalnosti ili najveće racionalnosti. Međutim, mi smo pošli od toga da će ovaj NIP sadržati sve ono gde je Vlada preuzela obaveze i ne želi da sutra raskine ugovor na pola ili da ga ne realizuje, da onda bude izložena sudskim problemima, da gubi sporove itd. Neko je spomenuo naknadu za korišćenje mineralnih sirovina i potrebu da se izađe sa takvim zakonom. U ime Ministarstva finansija podržavam taj stav. To nije stav Ministarstva finansija, ali smatram da je potrebno da mineralne sirovine koje pripadaju državi budu adekvatno vrednovane i da država od toga ima korist, bez obzira ko od njih eksploatiše. Naravno, taj zakon je stručnog karaktera i on mora biti napravljen u Ministarstvu za rudarstvo i energetiku. Dat je takođe predlog da se napravi zakon da se deci poginulih obezbede sredstva za školovanje. Mi takođe podržavamo to. Što se tiče duga za vojne invalide, takođe je bila i oko toga priča, mi taj dug ne možemo prihvatiti, on je dugo vremena stvaran i ne može se u ovih šest meseci razrešiti, ali imamo neka inicijalna sredstva koja ćemo krenuti u ovih šest meseci da trošimo, a onda videti kako da tim ljudima izađemo u susret. Ovde je takođe bilo pitanje vezano za ljude sa posebnim potrebama i da li je tačno da je u sadašnjem budžetu planirana manja stavka nego što je bila prošle godine. Želeo bih da kažem da to nije tačno, iako se čitanjem budžeta to može zaključiti da je tačno, a evo, zašto. Ta sredstva se obezbeđuju i troše preko dve pozicije od kojih jedna od pozicija u osnovi se napaja po osnovi igara na sreću i to je budžetski fond za programe zaštite i unapređenje položaja osoba sa invaliditetom. Pošto uplate idu direktno od igara na sreću njima, praktično ona se ne tretira kao budžetski prihod i zbog toga u budžetu nije vršena detaljna procena, već je stavljena samo cifra ostvarenja za ovih pet meseci. Naše procene nakon one diskusije koju smo čuli juče, mi smo pogledali i došli do zaključka da će sigurno cifra na godišnjem nivou biti bar dvadesetak posto veća nego ona koja je bila prošle godine. Ovo se inače nalazi, ova druga cifra zapravo, ovo je jedna, a druga se nalazi u Ministarstvu ekonomije, bila je ranije u Ministarstvu rada, i ona iznosioko 720 miliona, a ove godine je približna cifra. Ukupno, kada se obe cifre saberu dobićemo cifru koja je veća nego prethodne godine. Što se tiče vojske, bilo je nadahnutih izlaganja vezano za jednu i po milijardu dinara koja se izdvaja za putovanja vojnih lica sa predlogom da ne treba itd. Mogu da vam kažem da se ta cifra odnosi na putovanja prevashodno u kopnenu zonu bezbednosti. Uopšte, sadrži ne samo put, nego i boravke tamo, putne troškove, itd, tako da je to jedna od esencijalnih stavki Ministarstva vojske i ne treba je posmatrati kao putovanja u inostranstvo. Takođe je bilo određenih primedbi vezano za neke specijalne usluge kod zdravlja, nauke, prosvete itd. Pogledao sam sa mojim saradnicima i evo koje su informacije, mada kažem to ide ispod one trocifrene klasifikacije i bolje se može naći u finansijskim planovima. Ali evo, kod zdravlja to su dodatne plate koje se daju ljudima koji rade u specijalnim bolnicama za mentalno obolele, dok kod nauke specijalizovane usluge su u stvari naučni instituti koji se održavaju na taj način. Pre nego što uđem u završno izlaganje, ja bih dao odgovore na još neka pitanja, naročito koja su danas postavljena. Prvo, bilo je pitanje šta predstavljaju sredstva od 42 miliona dinara za robe i usluge, to je u ekonomskoj klasifikaciji 42. To je prosto, da tako kažem, jedan knjigovodstveni prikaz gde se pored budžeta koji je razbijen na onih par stotina strana kako ste rekli, on se daje i agregatno tako da ta ekonomska klasifikacija 42 predstavlja zbir ove pozicije od svih budžetskih korisnika koji su tamo prikazani. Šta je donacija međunarodnim organizacijama? Donacije međunarodnim organizacijama jesu u stvari kotizacije i uplata članstva u pojedinim organizacijama, a najveći deo ove stavke nalazi se u razdelu Ministarstva inostranih poslova. Pitanje koji su to donatori Ministarstvu finansija, to su UNDP i EAR. Što se tiče Dekade Roma, čuli ste isto tako izlaganje. Mi smo prihvatili taj amandman, ispalo je da je jedan nesporazum izazvao tako puno problema. Pokušao sam da kažem – u redu je, ali to izgleda nije baš. Znači, tu neće biti problema. Onda imamo pitanje vezano za haške optuženike. Zamolio bihnarodne poslanike da pogledaju objašnjenja na strani 128, poslednji pasus, da su predviđena sredstva i za haške optuženike u okviru Kancelarije za saradnju sa Hagom. Pitanje je bilo da li vojska plaća PDV, odgovor je da, svi budžetski korisnici dužni su da plaćaju PDV. Na kraju, rekao bih nešto agregatno o svemu ovome o čemu smo pričali. Ja se zaista zahvaljujem svima na kritikama, bez obzira da li su one bile direktno dobronamerne ili samo dobronamerne i svaka od njih na neki način je korisna, kako za ovaj, a naročito za budžet koji sledi. Ono što me je obradovalo jeste da su bile kritike, pa čak među opozicionim partijama u suprotnim pravcima. Znači, jedni su kritikovali otkuda je budžet u deficitu, a drugi su kritikovali zašto su male subvencije itd. Uzgred budi rečeno, evo, to sam preskočio, gledao sam da odgovorim na najvažnija pitanja. Što se tiče poljoprivrednog budžeta i onih 100 evra po hektaru zasejane površine kod individualnih domaćinstava, to je uključeno u poljoprivredni budžet na bazi obračuna koje je Ministarstvo poljoprivrede radilo, ali je to uključeno, znači u proseku će biti ta cifra, zavisiće od kulture itd, ima čitava metodologija. Dakle, da se vratim na ono što sam hteo na kraju da kažem, a to je da mi imamo deficit u budžetu tekućih primanja i rashoda, da taj deficit ne predstavlja nikakav problem, da je on u celini već sada pokriven iz realnih izvora. Još jedan podatak, neko je ovde govorio o idealnom učešću konsolidovanog budžeta po bruto domaćem proizvodu u rasponu između 38 i 40%. Ja se sa tim slažem, ali onda je rekao da je naš budžet blizu 50%. Koristim priliku da kažem da to nije tačno, kod nas je to nešto preko 41%, a ja bih želeo da to bude 40%. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Zaključujem zajednički nacionalni pretres o Predlogu zakona o budžetu Republike Srbije za 2007. godinu,Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dodatu vrednost, koji je podnela Vlada, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o akcizama, koji je podnela Vlada, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji, koji je podnela Vlada, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezima na imovinu, koji je podnela Vlada i Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o carinskoj tarifi, koji je podnela Vlada. O amandmanima koje su narodni poslanici podneli raspravljaćemo u roku od 24 sata od ovog trenutka, a to je 14 sati i 15 minuta. Po Poslovniku se javila narodni poslanik Jorgovanka Tabaković, a potom određujem pauzu za ručak.Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedniče, što ste mi omogućili da u skladu sa članovima 100. i 104. Poslovnika, za javnost i prisutnog ministra, od koga tražim pažnju, demantujem nekoliko podataka koje ste izneli. (Mnogi poslanici izlaze iz sale.) Ne sporim pravo. Molim? (Dragan Todorović, upadica sa mesta: Molim vas, upozorite predsedavajućeg na ono što se sada dešava. Videli ste, to se odnosi i na ministra. Pogledajte kako se ponašaju vaši poslanici u vezi vaše rasprave. Pogledajte ovaj stampedo. E, to je ono što smeta.) Meni to ne smeta.
Izvolite.
Meni to ne smeta. Mi danas razgovaramo o najvažnijem zakonu koji, u stvari predstavlja cilj zbog kojeg se namećemo u političkoj borbi da pred narodom kažemo kako ćemo voditi državu i kako ćemo raspolagati sredstvima. Meni lično ne smeta ni selektivno izveštavanje ni način kako mediji obaveštavaju javnost o primedbama na budžet, ali mi smeta ministrovo selektivno odgovaranje na pitanja. Trudiću se da budem najkraća i najargumentovanija. Narod pre svega zanima posao, kako su to i opozicioni poslanici govorili, koliko u budžetu imamo mogućnosti da radimo, oni koje još nisu otpustili, odnosno kakve će nam biti plate. Primedba na koju ste odgovarali, gospodine ministre, nije primedba poslanika. Primedba o tome da su plate visoke i da mogu da uslove, po sistemu gledanja, povećanje opšteg nivoa plata, pa da nam zato ne dolaze investitori, objavljena je u ovoj knjizi – Beloj knjizi o direktnim investicijama i o stranim ulaganjima. U kratkim primedbama na ono što mi kao poslanici imamo dug spisak primedbi, od korupcije, zakona itd, najveći broj primedbi tih ulagača se odnosi baš na Zakon o radu. To se odnosi na previše benificiran Zakon o radu po kome se mi usuđujemo da tražimo topli obrok, godišnji odmor, sigurno radno mesto i slično. Znači, nije primedba poslanika da su plate visoke. To je primedba onih koji bi ovde da ulažu kao u zemlje Jugoistočne Azije i prete nam sledećim rečima. Najava povlačenja investitora iz Rumunije, Poljske, Centralne i Zapadne Evrope uslediće upravo zbog povećanih troškova radne snage, vi to prevedite ''povećane plate'', to je zbog toga što radnici hoće visok standard, pa nama kao zemlji koja očekuje da uđe u Evropsku uniju savetuju da držimo što niži nivo plata da bi bili atraktivni za te i takve zemlje, koje žele ovde da ulažu i da im najniži trošak u ulaganju budu plate. Mi vam ovu primedbu nismo iznosili i vi ste odgovarali upravo njima. Ono što smatram najvećom neistinom, nemam drugu reč, jeste to da mi ne razumemo, da vi u stvari nemate deficit, jer je on pokriven prihodima od privatizacije. Prvo, prihodi od privatizacije, koje lažno ili sistemski vam je moguće da prihode od privatizacije zovete stranim direktnim investicijama, u 2006. su iznosili 4 milijarde evra, od čega je 3,2 prodaja preduzeća. Samo 0,8, ono što mi zovemo su grinfild investicije. Znači, prodaja zajedničkog nasledstva je 4 milijarde. Vi sada nama kažete da nemamo deficit od 13 milijardi, jer smo negde neku milijardu utrošili za to. Građani Srbije, mi svi imamo pravo na nasledstvo ove države koje iznosi 4 milijarde samo u 2006. godini, odnosno čist prihod je od 3,2 milijarde. Znate šta je problem? Taj novac je deponovan kod Narodne banke na deviznom računu. Za taj novac vam kažu da su to devizne rezerve i povećane su, pa na bazi tog istog novca štampaju obveznice, odnosno hartije od vrednosti, pa kažu isplatili smo penzionerski dug, pa na bazi tog istog novca kažu – finansiramo Nacionalni investicioni plan. Samo još malo.
Pazite na vreme.
Ja moram da završim ovo, predsedniče, molim vas.
Da, izvolite, završite. Samo da vam kažem da već pet minuta govorite. Po Poslovniku ste se javili i možete da završite.
Za ekonomiste i za sve one koji znaju šta to znači i za one koji ne znaju, ja ću reći. Vi na bazi jedne devize, jedne valute, jedne novčanice – ne možete tri puta da prikazujete vrednost. To se zove emisija novca – da li direktna ili prikrivena. Ne možete od nas očekivati da vam progutamo obrazloženje, da na bazi tih, nazovistranih direktnih investicija, nije nego prodaje kapitala, prodaja imovine, pokrivate i gubitke i investirate i najveći problem je u tome što tvrdite – da je to zakonito. Nije zakonito kada na Uredbi i mimo Zakona delite podsticajna sredstva, na primer, firmi ''Kalcedonija'', koja i nije firma odavde, samo je registrovala predstavništvo i dajete 2000 evra po radnom mestu. Nije zakonito uređivati Uredbom kriterijume za raspodelu sredstava iz zajedničkih para, davati selektivno, a prodavati zajedničku imovinu. Ja vam verujem na reč da je vama teško što vam 16 milijardi dinara nije prikazano, duga, za Republički zavod za zdravstvo. To je neverovatna činjenica. Zahvaljujem se na iskrenosti. Cele 2006. i polovina 2007. obaveza prema zdravstvu nije bila prikazana. To znači da je priča o suficitu bila lažna, da mi imamo iskrivljene podatke o uspešnosti i troškovima. To je porazna činjenica za vas kao koalicionog partnera, a za nas kao građane to se zove šteta, to se zove krađa, to se zove utaja, to se zove prikrivanje. [[Aplauz.]]
Upozoravam gospođu Tabaković da je njeno vreme isteklo.
Samo bih još nešto rekla.
Samo još jednu rečenicu i da završimo raspravu, molim vas.
Po pitanju izravnavanja, opterećenja domaće i uvozne proizvodnje samo ste pomenuli sokove i bezalkoholna pića, a niste rekli da sam ja stavila primedbu da ste oslobodili poreza kerozin za avione, a uveli novo poresko davanje, kako ga god zvali, na auto-gas kojim sirotinja ne zagađuje sredinu, a vozi taksi vozila da prehrani porodicu.
Hvala.
Što ne kažete da tržište, stvarno mi je neprijatno, još jednu rečenicu da zaključim o velikoj Evropi.
Kako da ne, naravno.
Da je ta ista velika Evropa, na čijem tržištu želimo da se pojavimo i koja radi u interesu naroda i budućnosti, svojom metodom subvencija i suzbijanja konkurencije razvila takve perfidne sistema, ja iznosim samo jedan frustrirajući primer iz Evropske unije i Svetske trgovinske organizacije, a to je sledeće. Svi američki proizvođači bezalkoholnih pića i konzerviranih proizvoda ignorišu preporuke Svetske zdravstvene organizacije i Svetske trgovinske organizacije da smanje količinu šećera i soli u svojim proizvodima, uprkos dramatičnom i dokazanom rastu gojaznosti na planeti. Ne samo to, to je uzrok povećanja broja bolesti i dijabetskih i koronarnih. Tako nam misle o zdravlju, tako nam misle i o finansijskoj budućnosti i o tome treba da brinemo mi ovde, uvažavajući se i iznoseći isključivo činjenice. Hvala. [[Aplauz.]]
Hvala. Izvolite. Mislim da je korektno dozvoliti ministru da odgovori.
Samo jedan minut. Neću o svemu da govorim. Hteo sam samo da kažem o ovom makro-pitanju, oko ovih 4 milijardi itd. Kada se radi o grinfild investicijama, budžet sa tim nema nikakve veze. Dakle, grinfild investicije su deo gde dođe neki stranac i uloži u svoje preduzeće i mi ih evidentiramo kao devizni priliv, da se vidi da je država dobila devize, ali to nema veze sa budžetom. Onaj deo koji se tiče privatizacije, to ostaje u budžetu i tu vi jeste u pravu. Sada kada pogledate, ako se deficit upotrebljava, odnosno ako ta sredstva upotrebljavaju za servisiranje deficita i ako je deficit nastao kao posledica kapitalnog ulaganja, znači, vraćanja ponovo u nešto što će nam ostati u infrastrukturu, onda to praktično nije bacanje porodičnog srebra kroz prozor, nego naprotiv, konvertovanje iz jednog oblika u drugi. Iz oblika koji se zove – proizvodna aktivnost kojom država neće više da se bavi, nego predaje privatnicima u infrastrukturu, gde privatni kapital nije toliko zainteresovan da uđe, a koji nam je nužno potreban.
Određujem pauzu i rad nastavljamo u 15 sati i 30 minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa radom. Prelazimo na 7. i 8. tačku dnevnog reda: – PREDLOZI ODLUKA O IZBORU ZAŠTITNIKA GRAĐANA I POVERENIKA ZA INFORMACIJE OD JAVNOG ZNAČAJA Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički jedinstveni pretres o predlozima odluka iz dnevnog reda po tačkama 7. i 8, a pre otvaranja zajedničkog jedinstvenog pretresa, podsećam vas da, prema članu 160. stav 3, a shodno članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 160. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički jedinstveni pretres o Predlogu odluke o izboru Zaštitnika građana, koji je podneo Odbor za ustavna pitanja i Predlogu odluke o izboru Poverenika za informacije od javnog značaja, koji je podneo Odbor za kulturu i informisanje. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Slobodan Gavrilović, predsednik Odbora za kulturu i informisanje. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, kolege poslanici, članom 5. Ustavnog zakona za sprovođenje Ustava Republike Srbije utvrđeno je da Narodna skupština bira organ nadležan za praćenje i ostvarivanje prava građana na obaveštenost. Članom 1. stav 2. Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja ustanovljen je poverenik za informacije od javnog značaja. Članom 30. stav 1. Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja propisano je da poverenika bira Narodna skupština na predlog odbora Narodne skupštine nadležnog za informisanje, a članom 5. Zakona o dopunama Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja je regulisano trajanje mandata poverenika u slučaju ponovnog izbora istog lica. Odbor za kulturu i informisanje na sednici održanoj 14. juna 2007. godine utvrdio je Predlog da za poverenika ponovo bude izabran Rodoljub Šabić. Odbor smatra da je Rodoljub Šabić dužnost Poverenika za informacije od javnog značaja vršio stručno i odgovorno, pri čemu je pokazao visok stepen samostalnosti i nezavisnosti u radu. Odbor predlaže da Narodna skupština donese ovu odluku o izboru Rodoljuba Šabića za poverenika. Uz to bih još samo nekoliko napomena. Posebno bih skrenuo pažnju da ćemo i kao Odbor za kulturu i informisanje, a i Poverenik, nastojati da nekoliko nelogičnosti koje smo imali do sada otklonimo. Mislim, pre svega, na arhivsku građu i dokumenta koja su danas nedostupna našim istraživačima, naučnim radnicima, pa i zainteresovanim građanima, recimo iz doba i pre Drugog svetskog rata i nakon njega, iako su godine kojima je zakonom zaštićena određena tajna prošle, još uvek to nije dostupno našim istraživačima. Moramo nastojati, kao i ovaj dom, ali i kao javnost u celini da se takve stvari zaista isprave. Drugi primer koji se odnosi, jer zašto ne bismo mogli da vidimo danas kako je, recimo, provodio svoje dane Miloš Crnjanski u Londonu, kakav je bio odnos države ili onih koji su ga eventualno štitili ili pratili na određeni način ili šta je radio Ivo Andrić u Beču kao naš diplomata. Kao i drugi primeri koji se odnose na mogućnost da mlađi rehabilituju svoje očeve ili dede, da danas ne mogu da dođu do dokumenata koji se nalaze u određenim arhivama, a koje su zatvorene. Zbog toga će i poverenik imati od našeg Odbora, a nadam se i od Skupštine, punu podršku da ovi arhivski dokumenti i ovakva građa bude dostupna svim zainteresovanim građanima, a posebno naučnim istraživačima i našim institutima. Hvala.
Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović, predsednik poslaničke grupe LDP. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, u najkraćem bih obrazložio zašto ćemo mi podržati i Predlog gospodina Šabića i zašto ćemo podržati Predlog gospodina Jankovića za ombudsmana. Mi mislimo da su to pitanja oko kojih mora postojati šira saglasnost od one uobičajene političke koja prati naš dnevni rad. Bilo bi bolje da je predloženim zakonom utvrđena veća većina od one klasične vladajuće koja je potrebna za pružanje podrške uobičajenim zakonskim predlozima, odlukama i inicijativama sa kojima se susrećemo ovde u Parlamentu. Mi želimo da tim gestom olakšamo poziciju i ombudsmana i poverenika za informacije od javnog značaja i na takav način doprinesemo normalizaciji opšteg javnog života u Srbiji. Naravno da kao opoziciona stranka mi čuvamo svoj opozicioni profil, ali po ovom pitanju ne želimo da delujemo kao klasična opozicija, već da pružimo ruku saradnje ne vladajućoj većini nego ljudima koji treba našu podršku da dožive kao spremnost Srbije da prema njima gradi pozicije koje nisu toliko politizovane kao što su naše partijske. Nažalost, Srbija je takvo društvo da će i gospodin Šabić i gospodin Janković imati puno posla u njemu i kao ombudsman i kao Poverenik za informacije od javnog značaja suočiće se sa inicijativama koje ćemo i mi pokretati, a ova podrška pre svega predstavlja izraz naše spremnosti da se kroz institucije, poštovanje zakona, rešavaju pitanja i problemi nasleđeni iz traumatizovane prošlosti koja opterećuje naš svakodnevni život. Dakle, ovo nije izraz naše podrške vladajućoj većini, ovo je izraz naše podrške institucijama koje doprinose, verujemo, normalizaciji društvenog života u zemlji i istovremeno ova podrška obavezuje kandidate vladajuće većine na drugačiji odnos prema svom poslu od onog koji je karakterističan za druge nosioce državnih funkcija. Oni ne smeju biti vladini ombudsmani i vladini poverenici, oni moraju biti ljudi koji će voditi računa o interesima građana i mi im pružamo tu vrstu poverenja unapred i nadam se da ne pravimo grešku, uveren sam u to.
Obaveštavamo vas da je ovlašćeni predstavnik SRS narodni poslanik Zoran Krasić. Da li još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa želi reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić. Obaveštavam vas da ćemo zbog efikasnosti rada produžiti i posle 18,00 časova sa tačkom koja je pre 18,00 časova na dnevnom redu.
Prvo da razjasnim jednu dilemu za sve prisutne poslanike, naravno kazaćete i odsutnim poslanicima, ali i radi naše javnosti šta je to što je vezivno tkivo između dva zakona, odnosno dve odluke, izbor zaštitnika građana i izbor poverenika. To su dve potpuno odvojene teme. Načelno one pripadaju jednoj velikoj oblasti koja se zove zaštita ljudskih prava, ali ako idemo po toj logici onda i svi drugi tehnički propisi danas su u nekoj vezi sa zaštitom ljudskih prava. Međutim, ovde nije vezivno tkivo i nije to ta generika koja postoji između njih, ono što je vezivno tkivo nalazi se u obrazloženju ove odluke ili da budem precizniji u radnim biografijama i podacima koje smo dobili o ovim kandidatima. Pored nekoliko zajedničkih pojmova i reči kao primer koristim, obojica su diplomirani pravnici. Drugi momenat koji ih vezuje jeste OEBS. I jedan i drugi kanidat za obe ove funkcije su u tesnoj vezi sa OEBS-om. Kada pričamo o OEBS-u možemo načelno pričati o nekim dobrim stranama kada nije bio OEBS nego KEBS, ali ako u Narodnoj skupštini Republike Srbije treba da zastupamo interese građana Republike Srbije onda moramo da kažemo da ta reč OEBS ima negativan prizvuk. Oni su bili kod nas više puta posmatrači. Samo da vas podsetim, pošto niste obavešteni, pa su tako kao posmatrači početkom 1999. godine kompletnu svoju logistiku koju su prebacili iz Beča na teritoriju Kosova i Metohije ostavili teroristima. Ako ne verujete da vas podsetim, još uvek traje jedan veliki spor pred Vrhovnim sudom Republike Srbije, a tiče se onog Vokerovog džipa. To je onaj blindirani džip koji je 2001. oduzet, otet nasilno, tu su primerci iz te vlasti koji su se ponosili time. Pričam o primercima iz izvršne vlasti u to vreme, ne o Skupštini. Pretpostavljam da ste za ovih nekoliko godina shvatili kada iznosim kritike prema vladajućoj garnituri to nikada ne činim prema poslanicima, jer sam apsolutno siguran da i vi nemate potpuno saznanje šta se sve valja u vlasti koju predstavljaju neki vaši partijski drugovi. Ovde imamo tri primerka koji su likovali prilikom oduzimanja džipa, nasilnog otimanja džipa. Radi vas da vam kažem da je to blindirani džip koji je koristio Vilijam Voker, a neposredno pre nego što je trebala da krene NATO agresija on je 40 takvih džipova ostavio teroristima na Kosovu i Metohiji, između ostalog i Tačiju i 2001. godine uklanjanje tog džipa je bilo da bi se sklonili dokazi o svojevrsnoj koalicionoj saradnji OEBS-a kao evropske institucije koja je bila zadužena tamo da posmatra, da vidi da li se dešavaju oružani sukobi, ko izaziva oružane sukobe, ko provocira itd. Onda su napravili scenu zvanu Račak, koja je kasnije pokrenula sve i svašta. E sad, ako u tom OEBS-u na toplu saradnju nailaze ovi kandidati onda moram da postavim pitanje svima nama koga mi to biramo. OEBS je jedna organizacija koja se bavi pre svega bezbednošću, a zaštitnik građana nema zadatak da se brine o bezbednosti nego o zaštiti ljudskih prava. To je potpuno druga materija. Da je blizak bio, recimo, Savetu Evrope kao izvornoj instituciji, od 1950. godine doneta je ta Konvencija o zaštiti ljudskih prava i osnovnih sloboda, ja bih donekle to i shvatio, jer ona izvorno naginje ka ljudskim pravima. Doduše, Savet Evrope po svojoj definiciji ima trojnu funkciju, radi na razvoju demokratije, na zaštiti ljudskih prava i promoviše vladavinu prava u Evropi. Jeste, kada njihovi predstavnici dođu u Srbiju to možete da zaboravite jer oni kada ovde nastupaju, kada pričaju, demonstriraju apsolutno neznanje ovih oblasti i neću te njihove primerke da komentarišem. Samo da vas podsetim, šesti put je pred Vrhovnim sudom Srbije tužba SRS, jer je pet puta sud odlučio da treba da nam vrate taj džip. Više nema nikoga od sudija koji radi u Veću za upravne sporove u Vrhovnom sudu ko već nije bio uključen u taj predmet zvani ''džip''. Svuda smo dobili. Evo, šesti ili sedmi put, nema, ponovo. Ovo sam napravio uvod zbog nekih koji ne znaju šta je OEBS i traže tumačenje da li OEBS treba tumačiti ovde kod nas u pozitivnom ili negativnom kontekstu. Na primeru Srbije, srpskog naroda, reč OEBS ima vrlo negativan kontekst. Vrlo negativan kontekst. Moram da skrenem pažnju da ništa bolja situacija nije ni sa Savetom Evrope, ali pošto je to pevačko društvo verovatno ne zaslužuje toliku kritiku, međutim moramo svi da se razmislimo i zamislimo i nađemo odgovor na pitanje kako je to moguće da se u Haškom tribunalu u pravosnažnim presudama konstatuje drugačije činjenično stanje u odnosu na ono koje se nalazi u izveštajima raznih komiteta, komisija, Saveta Evrope i OEBS-a, a na bazi tih izveštaja su inicirani postupci u Haškom tribunalu. Znači, te evropske asocijacije kojima vi težite nemojte da tumačite kao dogmu. Onda pravite u startu veliku grešku, tako da sam imao prilike malopre da primetim jednu asocijaciju i insinuaciju koja liči na grešku. To što je neko pomagao OEBS-u, što je pilence OEBS-a, ne može da se tumači pozitivno u Srbiji. Mora negativno da se tumači, ako je u pitanju kandidat koga ste predložili za Zaštitnika građana. Taj kandidat ukoliko bude izabran, ja bih vam preporučio da ga ne birate, ali vi imate većinu, pa odlučite o tome šta ćete i kako ćete. Verovatno je to neki višestranački dogovor onih koji imaju kapacitet da sa svima prave koaliciju. Zna se da kada neka osoba ima takav kapacitet da može sa svakim, onda mi imamo u našem žargonu, to je ona najstarija profesija.Dobro, fenjeri i lampe, to ćemo da ostavimo za drugu priliku. Ja bih recimo glasao za Zaštitnika, za kandidata koga predložite za Zaštitnike građana, ali onog momenta kada bi stekao uverenje da će on da krene odnazad. Sada ćete da mi kažete – kako to odnazad? Da kontroliše šta je bilo sa ljudskim pravima juče, prekjuče, pa sve do onog dana kada je donet zakon. Samo da vas podsetim, Zaštitnik građana stvarno nije nadležan za predmete pre nego što je donet Zakon o Zaštitniku građana. Vidite, vi ste se uplašili da sam ja rekao unazad, pa da ide sve do 1945. Ne, samo do datuma donošenja ovog Zakona. Ali neće. Neće, on ima veliku blokadu. Prva blokada, što je njemu za šest meseci ove godine, koliko bi morao da postoji taj organ, ukoliko ga izaberete, on bi ove godine potrošio oko 24 miliona dinara, toliko je planirano u budžetu, što je prva tačka. Po zakonu o Zaštitniku građana imamo jednog zaštitnika i četiri zamenika. Četiri zamenika su po oblastima. Jedan zaštitnik će biti zadužen za zatvore, ideja nije loša. Bolje taj neki neka kontroliše zatvore, nego Nataša Kandić, Sonja Biserko, ona Liht i drugi. Da vas podsetim da je 1.200, neka bude, Petar Jojić vrlo precizno zna te podatke, terorista pušteno iz zatvora. Bilo je tri zakona o amnestiji. Tu su primerci koji su insistirali na tome, ali primerci nisu insistirali na tome zbog zaštite ljudskih prava, nego zato što im je neko zavrnuo ruke iz inostranstva, pa je čin puštanja terorista trebalo da bude svojevrsni oblik priznanja naše krivice. O tome se radi. Mi kod Zaštitnika građana imamo kandidata koji se mnogo više razume u sport, nego što se razume u ljudska prava. To pokazuje njegova radna biografija. Odakle on dolazi? Dolazi iz jednog miljea. Na šta ta okolina podseća? Podseća na paljevinu u Saveznoj skupštini. Kako čovek koji dušom, delom, pripada palikućama može da bude borac za zaštitu ljudskih prava? Objasnite mi to, molim vas. To znači eventualno, da sigurno ide selektivno u razmatranju šta su ljudska prava. Verovatno selektivno. Mislim da se u jednoj poslaničkoj grupi nalazi jedna gospođa koja je bila zamenik Rasimu Ljajiću u pogledu zaštite ljudskih prava. Znate li vi kakve borce imamo za ljudska prava? Imamo one medijske, koji su u stanju, i tu su bolji od Borisa Tadića, da 16 rečenica bez prekida kažu. Izvrte standarde, član 5, član 6, Konvencija o zaštiti ljudskih prava, naučeno napamet, izdrndaju to i javnost treba da stvori utisak kako su to dosledni borci za ljudska prava. Međutim, njihova borba za ljudska prava prekida se onog momenta kada dobiju konkretan predmet. Kada dobiju konkretan predmet onda ide ispitivanje pozadine, šta je, kako je, zašto je. Ko se sve bori za ljudska prava? Dvesta pedeset narodnih poslanika. To je prva obaveza, da poštuju Ustav i da se bore za ljudska prava. Ko se dalje bori za ljudska prava?Svi sudovi. Moraju. Na bazi svoje nezavisnosti, samostalnosti i vezanosti za Ustav, zakon, moraju da štite ljudska prava, realne interese svih onih koji se smatraju ugroženim. Imamo i poseban sud zaštite ljudskih prava, mogućnost obraćanja evropskom sudu za ljudska prava. Po određenim uslovima ide peticija i tako dalje. Ko se još bori za ljudska prava? Mora javni tužilac po službenoj dužnosti, zato što je državni službenik. Koga mi još imamo među borcima za ljudska prava. Imamo na strani 13 Zakona o budžetu, ja ga tu tražim, pošto na drugom mestu ne mogu da nađem. Zašto ne mogu da nađem? Zato što ne postoji materijalni propis. Moram da vam kažem da ja uredbu ne tretiram materijalnim propisom, to me je naučio Ustavni sud Republike Srbije kada je vršio ocenu zakonitosti, pa bogami i ustavnosti pojedinih uredbi Vlade Zorana Đinđića, počevši od one o derivatima nafte, pa nadalje, a sve su donete na bazi člana 2. stav 2. Zakona o Vladi, a taj član 2. stav 2. kaže – Vlada može da donosi uredbe. Oni na bazi toga shvatili da mogu sve da urede uredbama. To nije udbaška, nego ''uredbaška'' vlada. Na strani 13. Zakona o budžetu Republike Srbije za 2007. godinu nalazi se u okviru razdela 3, glava 3.8 Služba za ljudska i manjinska prava. Oni će da potroše 97,5 miliona dinara ove godine. Isto vode računa o ljudskim pravima na jedan drugi specifičan način. Ako bih vam pročitao sve ove pozicije, gde se nalaze sudovi i tužilaštva koja takođe moraju da štite ljudska prava, onda ćete doći otprilike do verovatno trećine ukupnog obima budžeta za 2007. godinu, koji je u direktnoj vezi sa ljudskim pravima. Samo da vas podsetim, u Boru se trenutno zaliva kikiriki na bazi preporuke Vlade Zorana Đinđića – bolje se bavite stolarstvom i uzgojem kikirikija, nego eksploatacijom rude. Možda sam malo to karikirao, možda nisam dovoljno dobro citirao, ali imam citat, čuvam ga. Pre tri godine je rečeno da je krenuo uvoz radne snage. Sada mi objasnite, ako je krenuo uvoz radne snage, odakle ovoliko nezaposlenih, šta je sa njihovim pravom da rade? Šta će vama zaštitnik građana koji treba da primenjuje i da poštuje zakon, a imamo Zakon o radu koji je najgori na kugli zemaljskoj? To je onaj zakon radi čijeg donošenja je jedan morao da glasa iz Soluna. Solunac, Novaković, valjda beše tako nešto. Zamislite i on demokrata. Uvek je problem sa demokratama u Narodnoj skupštini. Otkada je sazidana zgrada problem je samo sa demokratama, DS. Po čijem nalogu, po čijem pritisku oni moraju to da rade, meni nije jasno. Sada vi meni objasnite šta da radi Zaštitnik građana kada mu se jave bivši radnici ili recimo kada mu se javi 10.000 - 15.000 što građanskih lica na službi u vojsci, što vojnih lica koji su za ovih mesec dana dobili otkaze. Po kratkom postupku. Ne mogu da grešim dušu da je to Šutanovac kriv, to se desilo pre nego što je kum postao ministar odbrane, ali je bio pašenog. On je izbacio ljude. Sedam hiljada lica, civili na službi u vojsci sa radnim stažom 20 - 30 godina, preko noći su dobili otkaze, dobili neku crkavicu, otpremninu. Šta sa njima da radi Zaštitnik građana? Šta će sa njima da radi ovaj vaš vrli kandidat koji je drugi put u pokušaju da zauzme ovu poziciju, a zove se Saša Janković? Znači, ne pričam o čoveku, to je ista situacija sa bilo kim koga predloži DSS. Da su predložili Aligrudića da bude zaštitnik građana, ista bi situacija bila. Dalje, kako će zaštitnik građana da se odnosi prema situaciji kada je, recimo, potpredsednik Vlade ili ovaj predstavnik, a sada je ministar, nekada je bio ministar finansija, ovaj pravi primerak pit-bul terijer ekonomije ...
Gospodine Krasiću, dogovorili smo se da se sa uvažavanjem obraćamo jedni drugima, ministrima itd.
Gospodine Albijaniću, morao bih da vam skrenem pažnju samo na nekoliko detalja. Verovatno ste vi poslednji čovek u Narodnoj skupštini koji može nekome da prigovori za loše reči koje vi tumačite kao uvredu, jer u vreme komemoracije jednom čoveku vi ste se radovali, duvali ste balone. Znači, vi nemate elementarni osećaj za vrednost, nemate elementarni osećaj za tradiciju. Vi ne poštujete ni religiju, vi ništa ne poštujete. Kada vi nekoga upozorite na ponašanje, to deluje posprdno. Pričao sam o fenomenu vođenja ekonomske politike, pit-bul terijer ekonomija – otmi šta stigneš, gde stigneš. Ne znam da li vređam Mlađana Dinkića ili nekoga drugoga, ali ako mislite da u nastavku izlaganja treba da imam problema ...
Gospodine Todoroviću, nemojte dobacivati govorniku.
Dobro, pošto mi vreme već ističe, hteo sam da napravim uvod, radi poslanika SRS, radi javnosti, radi ostalih poslaničkih grupa, da vam jasno stavim do znanja da mi ova dva vaša kandidata ne možemo da podržimo, a naravno, iskoristićemo pravo na diskusiju, gde ćemo što konkretnije da ukažemo u čemu se ogleda nedostatak ovih predloga.
Da li se još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa javlja za reč? (Ne.) Obaveštavam vas da je, saglasno članu 93. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja pretresa prijave za reč u pisanom obliku, sa redosledom narodnih poslanika, podnela poslanička grupa SRS. Prvi se za reč javio narodni poslanik Dragan Todorović, a zatim narodni poslanik Radovan Milovankić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedavajući, pogrešno ste me shvatili, izvinjavam se, upadica sa mesta je bila samo pokušaj da vam pomognem da objasnite gospodinu Krasiću da je na pomen pit-bul ekonomije kod vas odmah asociralo na Mlađana Dinkića, pa sam hteo da skrenem pažnju gospodinu Krasiću i da kažem da vi niste krivi ...
Gospodine Todoroviću, na isti način i ja vama kažem da vodimo računa kako se izražavamo.
Da se vratim na temu izbora poverenika za informacije. Dame i gospodo poslanici, i vas i građane Srbije hteo bih da podsetim na neke činjenice koje, pretpostavljam, da ste zaboravili ili ih zaturili. Nažalost, od 5. oktobra 2000. godine mnoge muke i jadi su nas zadesili, tako da čovek ne može baš da se seti svega, ali mislim da nije loše da se podsetimo na neke stvari kada je u pitanju DOS i politički akteri od 2001. godine. Pretpostavljam da se svi sećate da je Rodoljub Šabić tada izabran kao poslanik na listi DOS-a iz stranke SDP Vuka Obradovića. Posle relativno kratkog vremena izbio je neki problem u Vladi, tadašnja Vlada je imala sedam potpredsednika, ako se sećate, jedan od njih je bio i Vuk Obradović. S obzirom na tu aferu, počela su prva previranja unutar redova DOS-a. Da vas podsetim da je tada DS, pošto je ona suštinski bila predvodnik DOS-a, otela mandate Vuku Obradoviću, iako je, po Zakonu o izboru narodni poslanika, mandat pripadao političkim strankama sa čijih lista su izabrani, kao što ste svi danas došli na jedan ili drugi način na poziciju tog zakona koji je, inače, predložila SRS, ali ste tada mislili da će vam to biti najlakši način kako bi mogli da manipulišete Skupštinom i da otimate mandate. U međuvremenu je unutar te SDP, pošto je došlo do cepanja, osnovana neka nova SDP Slobodana Orlića, a za nagradu za poslušnost DS-u, Rodoljub Šabić je tada bio izabran za ministra za državnu upravu. Pretpostavljam da se svega toga sećate. Kako su stvari unutar DOS-a odmicale, kako su polako već počele svađe oko raspodele plena itd, došlo je do problema sa Slobodanom Orlićem. Siguran sam da se Čedomir Jovanović toga dobro seća i tih problema sa Slobodanom Orlićem. Čak su potezane teške reči i sa ove govornice, a da ne govorim šta se sve dešavalo po hodnicima. Tada, Rodoljub Šabić, koji principijelno postupa u životu, drži se principijelno stavova, on apsolutno nijednim svojim gestom nije pokazao da će da izneveri te svoje principe, iz partije Slobodana Orlića postao je nezavisni poslanik, ali je ostao ministar. Između ostalog, kompletna situacija sa predlogom kako to funkcioniše, otprilike, pokazuje i sam Rodoljub Šabić, kao što pokazuje i DOS. Mislim na izvorni DOS. Da vas podsetim na neke stvari kada je u pitanju poverenik za informacije i mogućnost da se te informacije dobiju i koliki je uopšte njegov domet. Vi se sećate, mislim da je prošlo tri, četiri ili pet dana od čuvenog duela Velimira Ilića, sada je ministar za infrastrukturu ili kako se to već zove, i Bojana Kostreša, predsednika Skupštine AP Vojvodina. Sećate se kako se to odvijalo u TV duelu. Ministar Ilić je obećao da će dati na uvid ugovor vezan za koncesiju Horgoš-Požega, i to pred celim auditorijumom, pred građanima Srbije. Gospodin Kostreš je otišao, kao što je ministar obećao, da pogleda taj ugovor. Po njegovom, ne mogu da kažem da govori jedan ili drugi istinu, samo prenosim ono što su i jedan i drugi rekli, Kostreš je rekao da je mogao da dobije samo na uvid neki materijal u plavim ili roze koricama, nije bitno, i ništa više od toga. Velimir Ilić tvrdi da je dobio kompletan materijal. Očito je, gospodo, da neko ne govori istinu. Mislim da je to logički zaključak svakoga od nas da kada o jednoj stvari imate suprotno iznete činjenice da neko od njih ne govori istinu. Ali, sada pogledajte, Liga socijaldemokrata Vojvodine je u koaliciji sa DS i Pokretom snaga Srbije u Vojvodini. Kako je moguće da DS dozvoljava da njihovom partneru na nivou Vojvodine ministar u Vladi, gde su one takođe partneri sa Velimirom Ilićem, ne dozvoljava da se pogleda ugovor koji je inače izuzetno važan, za koji osnovano postoje sumnje da je sklopljen na štetu države. A vi znate kakva je situacija u Srbiji. Svi ugovori kada se sklapaju na štetu države obično se sklapaju u korist nekog pojedinca ili grupe pojedinaca i tu nema apsolutno dileme. Mi smo takođe tražili na uvid taj ugovor iz drugih razloga, ne iz razloga iz kojih je tražio Bojan Kostreš, ali i njegovo je legitimno pravo, kao i svakog drugog, da traži na uvid taj ugovor, ali ga nije mogao dobiti. Postavljam logičko pitanje, kako je moguće da vi na različitim nivoima u koaliciji u Vojvodini, u Republici, potpuno se drugačije ponašate? Kako vi možete da očekujete da će Rodoljub Šabić ili bilo koji drugi funkcioner obavljati svoj posao na osnovu zakona i onoga što bi morao da uradi na mestu na kome se nalazi, kad vi to ne dozvoljavate unutar vaše stranke, odnosno stranaka i koalicija u kojima se nalazite? Kako uopšte može običan građanin da očekuje da će dobiti bilo kakvu informaciju od bilo kog ministarstva, ako vi koji ste u koaliciji sa DS-om niste u mogućnosti da to dobijete u Vladi Republike Srbije? Mogu da vam kažem za iskustva SRS, ne bih hteo da budem nekorektan i da kažem za jedan jedini slučaj da je Rodoljub Šabić bio razlog zbog čega mi nismo dobili tražene informacije. Ali, mnoge informacije nismo dobili od Ministarstva unutrašnjih poslova, između ostalog, stigao je i materijal u međuvremenu. Mi smo dosta problema imali kada smo hteli da pokrenemo određene istrage i da bi normalno te naše istrage bile pravno utemeljene, odnosno utemeljene na osnovu činjenica, tražili smo na osnovu Zakona o dostupnosti informacija od određenih ministarstava podatke kako bi te naše prijave ili otpale ili ih ne bismo podnosili, ili kako bismo izneli sve argumente i činjenice koje bi bile važne. Nažalost, pokazalo se da je ovaj Zakon o dostupnosti informacija samo mrtvo slovo na papiru, potpuno selektivno se pristupa timzahtevima, ono što mislite da neće štetiti to se daje na uvid. Međutim, svi ugovori koji su problematični, gde postoji osnovana sumnja da su sklopljeni na štetu države nisu bili dostupni SRS. Zbog toga SRS neće glasati za Poverenika Rodoljuba Šabića zbog svih ovih razloga koje sam izneo. Hvala vam.
Pošto smo sa kašnjenjem dobili još jednu listu govornika ispred poslaničke grupe DS, sada za reč, pošto kombinujemo protiv i za, kao što je usklađeno, Vlatko Ratković.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, u pravu je bio gospodin Krasić kada je rekao da na prvom mestu o ljudskim pravima treba da vodi računa 250 poslanika ove skupštine. Osnovna funkcija Skupštine jeste donošenje zakona i mi smo doneli, ova skupština je donela Zakon o zaštiti građana i mi treba da ga primenimo. Da bi zakon zaživeo moramo da izaberemo Zaštitnika građana, odnosno ombudsmana kako se već sada popularno govori. Da bi zakon zaživeo potrebna je jedna ličnost sa integritetom, jedna ličnost koja ima profesionalnu i ličnu biografiju koja ga kvalifikuje za ovu odgovornu dužnost. Neću praviti digresije i vraćati se na zakonske odredbe Zakona o Zaštiti građana, ali njegova osnovna funkcija, sublimirano rečeno i najkraće rečeno, jeste da on bude brana i prepreka samovolji ili nekompetentnosti državnih organa kada se pojedinci, kada se građanisusretnu sa problemima sa državnom upravom. Drugi segment njegovog rada jeste ona zakonodavna inicijativa, ustavnopravna zaštita itd, zaštita imovinskih prava Republike Srbije itd, ali suštinski jeste zaštita korpusa ljudskih prava. Bitna je profesionalna biografija gospodina Saše Jankovića, to jeste nešto što ga zaista preporučuje za ovu vrlo važnu funkciju i poslanička grupa DS-a glasaće za predloženog kandidata. Zahvaljujem.
Reč ima poslanik Radovan Milovankić.
Poštovane dame i gospodo poslanici, pošto je objedinjena rasprava o Predlogu odluke o izboru Poverenika za informacije od javnog značaja, govoriću, tačnije kritikovaću gospodina Šabića i način funkcionisanja i kancelarije, delom i na opštinskom nivou, lokalnom i republičkom nivou. Ja imam tri primedbe koje ću izneti, vrlo kratko ću to da pokušam da uradim. Imam jedan primer grupe građana koja se obratila za dostupnost informacija, posle sve golgote koju su prošli, da dođu do podatka u vezi vodovoda. Ovlašćeno lice za informacije od javnog značaja u našoj Opštini prosledilo je zahtev Povereniku za informacije od javnog značaja i dobijen je odgovor da, s obzirom na to da opštinska uprava ne poseduje takav dokument sledi dalje da se jave Povereniku za informacije od značaja. Nažalost, to bi bilo dobro da pre toga nije SRS dobila upravo te dokumente. Zbog čega ovo iznosim. Pa, fizički daljina između ovlašćenog lica i opštinske uprave u Kruševcu iznosi pet do šest metara, dakle dele ih samo tri-četiri kancelarije. Da li treba ljude na ovaj način slati do Beograda u Nemanjinu 22-26, a dokumenti se nalaze pored njih, da li je ovo servis građana ili servis Vlade? Drugi primer je takođe iz Kruševca, odakle dolazim, gde su traženi podaci za Javno preduzeće "Aerodrom Rosulje". Pitanja su se ticala visina plata direktora Javnog preduzeća "Aerodrom Rosulje". Takođe je od ovlašćenog lica u SO dobijen odgovor da ne poseduje opštinska uprava Opštine Kruševac takav dokument. Ja vam iznosim dokumenta. Nažalost, to nije tačno, vi znate da i odbornici na skupštini opštine usvajaju i program i plan rada, dakle, kompletno u budžetu Opštine Kruševac takva dokumenta postoje. Zbog čega je ovo način rada ja ne znam, ali, dakle, očigledno je želja da se ljudi šetaju od Kruševca do Beograda i da ostaju bez informacija. Treće, na lični zahtev opštinskog odbora u Kruševcu, dakle kada smo prošle godine imali jednu aferu u vodovodu Kruševac obraćali smo se redom, ovo je vrlo interesantno, obraćali smo se prvo javnom preduzeću, pa smo se obraćali i ovlašćenom licu u Opštini Kruševac, pa je prosleđeno sve to Povereniku i znate kako sada taj put izgleda. Vi prvo tražite od onoga za koga sumnjate da ima informaciju, on vas uputi na ovlašćeno lice, ovlašćeno lice na poverenika, a poverenik vam kaže da možete da se njemu žalite ukoliko ne dobijete taj podatak. I šta vi na kraju možete da radite? Po Zakonu o slobodnom pristupu informacijama vi možete da pokrenete upravni spor i sada više nemate jedan problem nego imate dva problema. Ovo se sve dešavalo u vremenu dok je gospodin Rodoljub Šabić bio Poverenik za informacije od javnog značaja. Ovo su iskustva naša, vrlo loša, koja imamo i sa gospodinom Šabićem i sa ovlašćenim licima. Razumem da postoji jedna piramida iz vrha, šta je poverenik, šta je ovlašćeno lice u opštini ili na lokalnom nivou. Međutim, postavljamo pitanje da li je moguće da zakon i poverenik budu samo jedna šminka tzv. demokratije. Da li je moguće da su to nalozi koje treba zadovoljiti ka našem svetlom putu u Evropsku uniju? Da li treba pretpostaviti, kada je ovakav rad na lokalnom nivou, kakve se stvari tek dešavaju, a to su prethodnici malopre rekli, kako je teško doći do dokumenta koji je nama zaista potreban. Dakle, ako je na lokalnom nivou ovakav problem, kakav je tek problem u vrhu, ovde u Beogradu kod poverenika. Takođe, treba da postavimo i pravo pitanje da li Poverenik za informacije Rodoljub Šabić ima dobru komunikaciju sa Vladom. Zato što su neka pitanja od javnog značaja upravo ostala uskraćena toj javnosti. Podsetiću to je za auto-put, za bezbednosno-informativnu agenciju za one ski-staze itd. Imate 24 tačno navedena problema koji nisu dostupni javnosti. Problem je, takođe, i zašto se ne angažuje i Poverenik ili njegova služba da se izvrši jedan pozitivan uticaj na izbor lica, ovlašćenih lica na lokalnom nivou. Praktično, ovako ako vi prebacite jedan na drugog odgovornost, tražilac informacija ostane uskraćen upravo za tu informaciju, na kraju. Onda je pravo pitanje da li je poverenik ili ovlašćena lica, na lokalnom nivou, da li su servis građana ili servis Vlade; da li služe građanima da dođu do neke informacije ili treba da služe Vladi da spreče da se dođe do neke informacije. Ja ću vrlo kratko rezimirati. U svakom slučaju, mislim ni gospodin Rodoljub Šavić, iz razloga što ovo već tri godine radi, nije uspeo sebe da postavi kao instituciju, da napravi dobru komunikaciju sa Vladom, a već su prethodnici rekli, SRS neće podržati predlog Rodoljuba Šabića za Poverenika. Hvala.
Po članu 93. stav 3. ima reč narodni poslanik Srđan Šajn, pet minuta.
Ja bih, poštovane kolege, samo rekao zbog čega je značajno da zaista dobijemo ombudsmana. Danas se upravo u Kostolcu dešava tzv. kvalifikacija učenika za upis u prvi razred. Zamislite onda, pedagog pita decu – da li znate koliko jabuka raste dnevno? Zato što jedno dete, pripadnik romske nacionalnosti nije znalo koliko jabuka raste dnevno, ona njemu kaže – ti zbog toga moraš da ideš u specijalnu školu. Onda ljudi treba nekome da se požale, neko da stane iza njih, neko da sarađuje sa njima u ostvarivanju prava. Jer, ako bismo pitali i poslanike u Skupštini ne znam koliko bi njih znalo da odgovori koliko jabuka raste dnevno. Možda bi onda veliki deo Skupštine morao da se preseli u specijalne škole.
Izvinite gospodine Šajn, gde je bio taj zadatak?
U Kostolcu, u Požarevcu. To se upravo danas dešava. Jer se danas tamo vrši ta kvalifikacija i taj ispit. Evo, to radi neko ko je postavljen od strane države. Zašto to govorim? Govorim zato što je oko 80% polaznika specijalnih škola upravo romska deca. Ja ću vama kazati, razlikujem dve stvari. Jednu stvar, da država počne da funkcioniše, a druga stvar podrazumeva kontrolu. Ako nekoga biramo, ne znači da mu dajemo blanko mogućnost da radi šta hoće. Ali moramo imati mogućnost i iznaći kontrolne mehanizme. Ja ovo govorim upravo zbog toga da bi ombudsman mogao da pomogne u tome da kontrolišemo određene stvari. Sledeće, mislim da je neophodno da se uspostavi saradnja između Ombudsmana vojvođanskog, Republičkog ombudsmana i opštinskih. Jer, jednostavno, to je jedina mogućnost da stvorimo situaciju da ne dolaze građani kod ombudsmana pa da se žale, već da stvorimo uslove da se ombudsmani približe građanima i na taj način što će da sarađuju sa svojim kolegama na tzv. nižim instancama. Na taj način što će da otvore kancelarije po Srbiji približiće se socijalno ugroženim kategorijama, približiće se poljoprivrednicima, približiće se građanima u ruralnim sredinama i neće da budu ekskluzivni zastupnici ljudi u Beogradu, već će da budu zastupnici građana Srbije. U tom smislu hoću, prilikom ovog izbora, da podsetim na ono što smo govorili kada smo donosili zakon, da zaista mora da poradi prvi ombudsman koji bude izabran na republičkom nivou vrlo ozbiljno na tome da se približi građanima Srbije, a ne samo građanima Beograda, da moraju da mu dolaze na noge. Samo toliko sam hteo da kažem. Hvala. Tri minuta je prošlo.
Za reč se javila narodni poslanik Nataša Jovanović, a zatim Jelena Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedavajući, biografija gospodina Rodoljuba Šabića je poslanicima SRS i čitavoj srpskoj javnosti prezentovana onog dana kada je DOS posle petooktobarskog puča došao na vlast. Naime, gospodin Šabić je kao funkcioner jedne strančice koja je bila ravnopravni član konglomerata od 18 stranaka, bio je i istaknuti funkcioner te političke organizacije. Bespredmetno je i da pominjem, jer uopšte više kao takva i ne postoji. U dva navrata se modifikovala sa izborom drugog predsednika. Međutim, on je tada kao istaknuti političar, naravno ranijeg Brozovog komunističkog vremena, kako je za sebe govorio ''ugledni'' beogradski advokat, sa advokatskom kancelarijom na Trgu republike, koja verovatno i dan-danas radi pod nekim drugim imenom, on je državni Poverenik za informacije – podržavao sve kriminalne radnje i sve ono što je radio režim na čelu sa tadašnjim premijerom Zoranom Đinđićem, Demokratskom strankom i svima onima koji su formirali Vladu posle 5. oktobra. Nije prošlo ni godinu dana, dame i gospodo narodni poslanici, a predsednik SRS dr Vojislav Šešelj je na veoma jasan i argumentovan način, pažljivo me slušajte gospodine Jovanoviću, objavio celokupnoj javnosti i počeo da objavljuje simbiozu vrha državne vlasti i mafije u našoj zemlji. To je posao koji je bio veoma odgovoran, posao koji bi trebalo da radi državni Poverenik za informacije, Zaštitnik građana, pre svega Republički državni tužilac. Ali kako je u to vreme mogao da radi Republički državni tužilac, kada je i on sam bio mafijaš. Sećate se njegovog imena. Au, gospodine Gavriloviću, sada već možda zaboravljeni, ali meni ne, javnosti i svim poštenim ljudima koji su pokušali da od njega traže pravdu – Rade Terzić. Posle ga je nasledio, u akciji ''Sablja'', je l' tako gospođo Radeta, izvesni Ostojić iz Novog Sada. Onda se u potpuno nebranom grožđu našao ovaj čovek koji je današnji Republički javni tužilac, gospodin Janković, koji se čak toliko zbunio da je dva puta izlazio da polaže zakletvu i želeo da nam drži ovde neki govor, a treba da radi po krivičnim prijavama, pre svega SRS, a onda i drugih ljudi koji u ovoj državi žele da se obračunaju sa kriminalom, korupcijom i mafijom. Sada zamislite, u takvom odnosu stvari, u jednoj državi gde se apsolutno ne zna, gde bi trebalo da se zna koja grana vlasti šta radi, Republički javni tužilac, jedan, drugi, pa treći ili je bio, Vjerice, neki četvrti između Ostojića i ovog Jankovića, ne mogu precizno da se setim, ne radi svoj posao i to po krivičnim prijavama lično gospodina Tomislava Nikolića. On je, čini mi se, 25. oktobra 2005. godine, lično predao Republičkom javnom tužiocu krivičnu prijavu protiv tajkunskog para, inače veoma bliskom, u kumovskim vezama su sa Mlađanom Dinkićem, i ostalim predstavnicima vlasti, Hamovića i Lazarevića. Sada pošto ste vi pojedine kolege, dame i gospodo narodni poslanici, možda prvi put u ovom sazivu, neki od vas su bili u Skupštini državne zajednice Srbija i Crna Gora, gospodina Šabića znate ili ste ga nekada videli uživo ili niste, nekada ste mu rekli dobar dan i do viđenja. Zamislite Rodoljuba Šabića, a mi ga vrlo dobro znamo i ko je i šta je i kakve je sposobnosti, ne što se tiče advokature i pravne struke, da on juri ove mafijaše, koje je taksativno nabrajao i u svojim knjigama, poput ove koju držim u ruci, sa veoma interesantnom naslovnom stranom, ''Stanko Subotić – Cane Žabac, kralj duvanske mafije'', napisao dr Vojislav Šešelj. Ova knjiga je danas nešto čime se bave državni organi. Znate, vi niste mogli u to vreme, ne vi, vi iz DOS-a jer vas to nije interesovalo, jer vi ste poslanici, šta su oni bili izuzev gospodina Jovanovića, koji je, naravno, tada bio alfa i omega tog režima, ostali poslanici iz svih ostalih Dosovskih stranaka, šta su mogli? Dođu ljudi na sednicu i odu i šta oni znaju ko će da se puškara i ko će koga da ubije na ulici i kako će da se vrši likvidacija, za razliku od gospodina Jovanovića koji je sve to, naravno, znao. I, naravno da je znao da dr Vojislav Šešelj sve to zna i kasnije objavljivao u svojim knjigama. Dakle, gospodin Šabić je od nas imao informaciju i to je nešto čime treba da se bavi Poverenik, a vidite koliko je njemu prof. Šešelj olakšao stvar. On je otišao pre pet godina dobrovoljno u haški kazamat pošto mu je ovde napisana u Beogradu optužnica od strane Dosovskog režima i ostavio je blago za državne organe i za MUP. Da je to normalna država i da oni nisu mafijaši, i da nisu korumpirani, samo da krenete od prve do poslednje strane ove knjige i mnogih drugih doći ćete do neverovatnih saznanja, i onda sve ono što niste mogli da saznate, a što će biti za Šabića tajna i o čemu neće moći da zucne, ni kada je sam sa sobom, ni kada legne noću da spava, ni da pomisli da goni takve mafijaše, vi možete da pročitate u ovim knjigama. Znate kako se kaže – zaklela se zemlja raju da se sve tajne odaju. Gospodin dr Vojislav Šešelj je zbog javnosti i zbog toga što se nikada nikoga nije bojao, baš kao i svaki srpski radikal koji je spreman da se bori. Mi smo ljudi koji potpuno slobodno živimo u ovoj zemlji i odgovaramo građanima za ono što su nas poslali ovde, da svakom kriminalcu sve u lice kažemo, odnosno da im poručimo i sa ovog mesta da smo mi ljudi koji će da se do kraja bore protiv toga. Sada zamislite u procesu privatizacije ''Naftne industrije Srbije'', ''Elektroprivrede Srbije'', Rodoljuba Šabića kako ganja mafiju i kako pokušava da razotkrije i čiji je tajkunski klan, da li će Tadićev ili Koštuničin da prevlada i ko će da otme državnu imovinu. Zamislite Rodoljuba Šabića koji kreće još korak dalje, ali on je već tri godine državni Poverenik za informacije, i kako raskrinkava privatizacionu mafiju. Ja sada vidim da on ovde treba da radi ozbiljno svoj posao. Na kraju je dobio posle dve godine kancelariju i zamišlja da sedi, a oko njega najmanje 300, 400 kg papira i on kreće od jednog do drugog preduzeća, od slučaja do slučaja, pojavi se i kaže, on ima to pravo po zakonu da kaže, taj i taj je do grla upleten u kriminal i korupciju i taj je blizak sa Demokratskom strankom, ovaj sa DSS, ovaj sa G 17 plus. Naravno, on to neće da radi. Da je pravi Poverenik za informacije, on bi nam do sada saopštio sve ono što smo mi, evo, kao politička stranka i naš predsednik izneli u javnost, a on je morao da dođe do tih saznanja po službenoj dužnosti. Moram da vas podsetim, dame i gospodo poslanici, iako je i o tome govorio gospodin Krasić, da je slučaj džipa koji je otet za vreme dok je celu taktičku varku, da je tako nazovem, osmislio gospodin Jovanović ovde u Skupštini,iz ovog drugog reda ovde, nešto čime će se baviti do kraja i pravosudni i nadležni državni organi. Kao član Odbora za odbranu i bezbednost, najmanje šest ili sedam puta sam pitala ovog starog-novog ministra Dragana Jočića, na osnovu presuda Vrhovnog suda koje poseduje Srpska radikalna stranka, kada će biti vraćena imovina, odnosno džip Srpske radikalne stranke koji nam je otet ispred zgrade predsedništva u trenutku dok je sa Dedinja kidnapovan bivši predsednik Srbije, Slobodan Milošević, koji je ubijen u haškom kazamatu. Ne samo to, nego da je i gospodin Šabić radio svoj posao i po onim krivičnim prijavama koje smo mi imali protiv pojedinaca i on bi do sada isterao na čistac, zašto Srpskoj radikalnoj stranci i dr Vojislavu Šešelju nije isplaćena javna nagrada od 900 hiljada maraka. Ako državni organi nisu bili u stanju tada da rade svoj posao, kao što neće biti ni ovi, niti će Jočić u pravom smislu reči da juri kriminalce, niti će ovaj Janković da radi svoj posao. Kako je onda moguće da se, evo, koliko je godina prošlo, četiri ili pet, ćuti pred činjenicom da je jedan čovekuspeo sam da raskrinka sve ono što drugi državni organi nisu. Gospodine Stanimiroviću, vidim da vi mene pažljivo slušate i znam, pošto sam vam tri-četiri knjige prodala. Prvo ste kupili jedan primerak, pa ste mi posle tražili još, još, kao i svi vi koji ste bili poslanici DOS-a u to vreme. Samo gospodin Jovanović nije hteo, verovatno nije imao sitno, ali on to sve zna, a nije ni važno. On zna, šta će njemu. U svakom slučaju, najviše sam knjiga prodala upravo vama koji sedite sa Dosovske strane. Vidim da vi mene pažljivo pratite, jer vi svi znate šta ovde piše i računam da ste od korice do korice sve pročitali iz ovih knjiga. Problem je što svoj posao ne rade državni organi. Sada zamislite ovog ombudsmana, odnosno Zaštitnika građana. On je tek taj koji po zakonu može mnogo toga više da uradi. Ako Šabić kaže – je l' tako, Meho, vi ga najbolje poznajete, bivši ste i partijski drugovi, i ja ne mogu i ja idem, kucam i tražim i oni mi ne daju informaciju i ovaj zaštitnik građana, bogami, može da uradi mnogo toga. Njegova ovlašćenja su velika i on pred nadležnim državnim organima pokreće postupak protiv onih koji su zaposleni u javnim preduzećima, u državnim organima i organima uprave. On je taj koji može da pokrene postupak pred Ustavnim sudom. Šta vam je, gospodine Albijaniću, zašto non-stop zvrckate? Vi ste, gospodine Obradoviću, i ne možete da me dekoncentrišete, ali, ozbiljna je stvar u pitanju.
Ja vas ne dekoncentrišem, nego pokušavam da vam pomognem da poslanici čuju, pošto je prilično bučno.
Hvala vam, kolega, zaista je u redu i kolege su izuzetno strpljive i pažljivo slušaju. I to što se komešaju i što reaguju, to je zbog činjenice da su oni svesni toga da su svi ovi podaci koje ja iznosim tačni. Mislim da ćemo morati da uradimo reprint ovih izdanja, kako biste mogli da nabavite da vi koji nemate te knjige da ih pažljivo pročitate. To su originalni spisi ljudi koji su se usudili u to vreme, doduše anonimni su, da za razliku i od Šabića i od ovog Jankovića koga ćete da izaberete, svoj autoritet i integritet u službi u kojoj su radili ulože da dođu do materijala koje će da prezentuju javnosti preko predsednika naše stranke. Postavlja se pitanje da li vi stvarno verujete, a glasaćete i zalažete se za društvo u kome se naravno poštuju ljudske slobode, prava čoveka i građanina, prava radnika i prava dece, da li vi zaista verujete da će Šabić i ovaj vaš kandidat za Zaštitnika građana imati, što bi naš narod rekao, petlju i srce i hrabrost da se suoči sa mafijom za koju možda neko od vas pojedinačno ne zna? Opet ponavljam i kažem – vi ste ljudi koji ste predstavnici tih političkih stranaka, čiji su vrhovi tesno povezani sa kriminalcima i mafijom. Kao kada mi kažemo: Albijanić, on se čudi na sve te pljačke i krađe Mlađana Dinkića i G 17, ma dobro, ko tebi šta priča, nisi ti ništa ukrao, nego ovi tvoji i on sleže ramenima. Tako isto i kod vas. I možda je to vama čudno u ovom trenutku, ali budite sigurni, kao što se posle mnogo godina, nekima je u to vreme to bilo čudno, ispostavilo da su svi ovi navodi iz ove knjige tačni i time se sada bave državni organi. Još će klupko da se okreće narednih dana i u to budite sigurni. Svašta će još da se desi. Tako budite sigurni da su svi argumenti kojima raspolaže Srpska radikalna stranka u svakom slučaju mnogo bolji i autentični, za razliku od onoga što treba da rade ovi ljudi koji se po zakonu i po Ustavu Republike Srbije sada biraju. Mislim da je jedini put, s obzirom na to da je izbor Zaštitnika građana, a po tom personalnom rešenju ne mogu sada da stignem ni da govorim, jer neke stvari iz biografije su interesantne i koje će verovatno kasnije kolege srpski radikali da prokomentarišu, mislim da je ovo čitava farsa i da će Rodoljub Šabić, zbog koga ste pre neki dan menjali zakon, svoj mandat u trajanju od sedam godina da krcka tako što će u nekoj kancelariji uz jutarnju kaficu i uz čitanje dnevnih novina i uz pristizanje informacija koje će za njega nešto da znače ili ne znače, do kraja da krcka svoj mandat. A građani će ostati od strane državnih organa uskraćeni za informacije za svoja prava. Međutim, budite sigurni da ćemo mi nastaviti ovim putem koji je započeo da raskrinkava sve mafijaške afere naš predsednik 2000. godine i da ćemo biti spremni i upravo je ova skupštinska govornica mesto sa kojeg ćemo da iznosimo sva naša saznanja,kako bismo ohrabrili ljude koje dan-danas pozivamo da nam dostavljaju dokumentaciju koju ćemo i da objavljujemo i o kojoj ćemo smeti, i to nam je cilj i obaveza, da govorimo. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Jelena Marković, pa onda Jovan Damjanović.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, slažem se da je naš posao da ohrabrujemo građane, pre svega, da veruju u institucije, zato što nikakva vrsta samoorganizovanja i nikakva pravna sigurnost, odnosno ikakva pravna sigurnost je nemoguća bez postojanja stabilnih institucija. Zato je loše ako im uputimo poruku da dve nove institucije koje su namenjene upravo njima, ako odmah krenemo sa pretpostavkom da su te institucije besmislene, da nema razloga da postoje i da od njih neće videti nikakve koristi. Ne mogu da se složim sa vama da se pokazalo da mnoge institucije koje smo do sada osnovali u najboljoj nameri, nisu imale podršku u izvršnoj vlasti, nisu uspele da ostvare svoj zadatak zbog čega su one osnovane i zbog toga veliki broj građana, a i nas koji se borimo za kredibilitet institucija, osećamo razočaranost. Istina je takođe da građani osećaju nepoverenje i razočaranje i u nas same poslanike, ali to ne znači da treba zbog toga da ukinemo Parlament. Institucija Zaštitnika građana i institucija Poverenika za informacije su institucije osnovane upravo u interesu i za zaštitu samih građana. Ja bih više govorila o samom ombudsmanu, iz razloga što smo mi zakonom dali zaista velika ovlašćenja i u tom smislu odavde želim da uputim dve poruke, njemu kao budućem, ne znam da li će biti, da li ćemo ga izabrati, ali kome god, tom budućem ombudsmanu, a i samoj izvršnoj vlasti. Dakle, svaki ombudsman, u svakoj zemlji, a ima ih gotovo svaka zemlja, svoju moć crpi iz svoje hrabrosti i integriteta i kredibiliteta i mi očekujemo od njega da bude nepristrastan i da poštuje slovo zakona u kome piše da niko nema pravo da utiče na njegov rad. Da li je on blizak nekoj političkoj partiji, ko ga je zvanično predložio ili ne, to od onog trenutka kada ga ova skupština predloži, mora da bude irelevantno, iako ja možda zvučim kao utopista, jer on mora da postane zaštitnik svih građana, bez obzira na to koja su njihova politička opredeljenja, ili kojoj grupaciji pripada. Dakle, od njega mi očekujemo da poštuje zakon i da ima visoki moralni kredibilitet. Drugo, njemu je data jedna jako velika mogućnost, a to je da traži smenu funkcionera, pokreće disciplinske postupke i slično. To podrazumeva jednu ogromnu ličnu hrabrost da se suoči sa javnom administracijom, sa svim otporima i mogućim posledicama, toga ombdusman mora da bude svestan i da se odluči da li će biti zaštitnik građana ili uprave. Mi ga biramo sa namerom da on bude zaštitnik građana i da beskompromisno otkriva sve istine do kojih dođe. U tom smislu ne očekujem da ombdusman, kako piše u zakonu, podnosi izveštaj Skupštini samo formalno na kraju godine u kome će taksativno nabrojati koliko je bilo pritužbi građana, nego da nas obavesti, sve nas parlamentarce kako zaista svaka državna institucija funkcioniše, gde postoje opstrukcije, gde postoje ozbiljne povrede zakona i da mi parlamentarci ne budemo, kako se najčešće žalimo, protočni bojler, nego da imamo mogućnost da utičemo na izvršnu vlast koja ne radi dobro i eventualno utičemo na neke nepravilnosti za koje ne znamo. Govorilo se o tome kada smo menjali zakon da postoji jedna inflacija ombdusmana. Imamo lokalne ombudsmane, imamo u bolnicama ombudsmane, imamo pokrajinskog ombudsmana, školske i ne znam koje. Ono što ja smatram da je obaveza ombudsmana to je da oni ne funkcionišu kao posebne države, nego da međusobno koordiniraju, kako se građani u mreži institucija ne bi izgubili i njihove povrede i njihove žalbe i njihove nesreće sa kojima se suočavaju. Takođe, njegova obaveza je da prati implementaciju zakona, a mi smo se ovde složili da su nam svi zakoni valjani manje ili više, ali da nema nigde njihove implementacije i ja očekujem da će i tu dužnost da ispuni, kao što očekujem da mu je data ona mogućnost, a to je velika mogućnost, a to je zakonodavna aktivnost, da će iskoristiti, s obzirom... (Vjerica Radeta, sa mesta: Kako bi se zvala žena ombudsman?) Joj, ja ne znam, nisam baš najbolji predstavnik za taj novi jezik, nisam ja, ja sam poslanik. Dakle, ja očekujem da ona zaista radi na zakonodavnoj aktivnosti. Neki su pre njega uradili veliki posao i olakšali mu u smislu da postoji spisak zakona koji su diskriminacioni, kao i zakona koji moraju da se donesu i da će on to učiniti. Ono sa čim bih se složila sa gospodinom Šajnom, to je potrebno da se ta institucija, odnosno da bude prisutna na terenu, da građani, bez obzira što pruža mogućnost besplatne pravne zaštite, retko se odlučuju da dođu u Beograd, da prođu čitavu mrežu administracije, kako bi podneli svoju žalbu, nego da imaju mogućnosti u lokalnim sredinama i u najzabačenijim delovima Srbije da podnose svoje žalbe. Takođe, očekujemo od njegovih predviđenih šest meseci da postavi svoje zamenike koji će se baviti pravima lica lišenih slobode, odnosno onim što se događa u zatvorima, problemima žena ili ravnopravnošću polova, pravima deteta, nacionalnih manjina i invalida. Naravno da će proširiti svoju delatnost, nevezano od ove četiri i baviti se svim onim što se danas pojavljuje u javnosti kao ozbiljna povreda i kršenje prava. Dakle, u ovom trenutku ne želim da kažem da je idealna, da će situacija u Srbiji biti idealna onog trenutka kad dobijemo ombudsmana, da će svi građani biti srećni, ali hoću da im dam dozu optimizma da će imati besplatnu zaštitu, da će imati jedan oblik kontrole izvršne vlasti, a da li će on to uspeti zaista da radi ili ćemo sa razočaranjem ponovo govoriti o njemu za neki mesec, zavisiće od izvršne vlasti na kojoj je velika odgovornost i od svih nas koji smo dužni da ih kontrolišemo. Hvala.
Hvala vam. Prvo, replika, narodni poslanik Zoran Krasić, pa Meho Omerović.
Gospodine Obradoviću, replika je načelne prirode, na početku izlaganja moj prethodnik je pomenuo, da, rekao dezavuiše i na neki način dovodi u pitanje vrlo važne institucije kojima treba u ovom trenutku dati podršku. Stav SRS nije da se dezavuišu ove dve institucije. To iz naših uvodnih izlaganja, odnosno nije moglo da se zaključi. Međutim, mi smo u strateškoj prednosti u odnosu na druge poslaničke grupe. Zašto? Zato što postoji neko iskustvo. Šta to znači kada bude napisano na papiru u praksi? Ja ne bih mojoj prethodnici ništa ni dodao ni oduzeo, meni se to sve sviđa, ali samo moram da se vratim na tačku dnevnog reda, nije Predlog zakona o Zaštitniku građana, nego je odluka o izboru Zaštitnika građana. Kako možemo predloženog kandidata da uklopimo u ovu milozvučnu priču koju smo malopre čuli? Ja sada samo citiram neke stvari koje je naveo sam kandidat o sebi: završio je pravni fakultet 1996. godine, smer – upravno pravo; 2005. godine specijalističke studije iz oblasti bezbednosti; Fakultet političkih nauka Univerziteta u Beogradu; ako je u pitanju bezbednost, on je mogao i kod generala Delića na obuku, pošto je general Delić u rangu doktora nauka. Što se tiče radnog iskustva od 1994. godine do 1997. godine, novinar novinske agencije "Beta" i verovatno ima nekih dodirnih tačaka sa informisanjem. Od 1997. godine do 2000. godine stručni saradnik u Ministarstvu za omladinu i sport Republike Srbije. Od 2000. do 2001. godine sekretar Saveznog ministarstva sporta, pričamo o ljudskim pravima sportista. Dalje, od 2001. do 2002. godine pomoćnik za opšte poslove, tada je to bio Savezni sekretarijat za sport i omladinu. Od 2003. godine, novembra meseca, znači, posle onih izbora, sećate se, do danas je nacionalni pravni savetnik u Odeljenju za demokratizaciju Misije OEBS u Srbiji. Molim vas, prva asocijacija za nacionalno pravnog savetnika u Odeljenju za demokratizaciju misije OEBS. Demokratizacija u jednoj organizaciji koja se bavi bezbednošću i saradnjom može da se protumači upravo onako kako je gospodin Todorović žargonski prokomentarisao. Znači, ovo nije biografija za tajnog agenta 007. Ovo je realna biografija. Čovek je sam napisao, potpisao se, čak je ovde izneo neke podatke o bogatom poznavanju stranih jezika. Shvatio bih da se bira kandidat za inspektorat GINU pri vojsci. Shvatio bih da se bira eventualno šef obezbeđenja Narodne skupštine... (Predsedavajući: Vreme.) Shvatio bih da se ovde bira građevinski ekspert za proučavanje zgrade Maršalata koja treba da se poruši, pošto tu treba da se napravi nova američka ambasada koja bi kontrolisala sve podzemne kablove koji tu prolaze za telekomunikaciju u Srbiji. On ispunjava te uslove. Verovatno jedini uslov koji ispunjava prema mestu, lokaciji gde obavlja posao jeste Dedinje, pošto je ta misija tamo. I ja tako stanem poneki put i snimam da vidim ko to sve tamo ulazi. Puno špijuna ima, da znate. Zašto bi neko u misiju OEBS-a išao sa dobrim namerama iz nevladinog sektora. Zna se, ide po svoje mišljenje i ide po svoje parice. Samo još jedna rečenica, gospodine Obradoviću, problem je sada što su i ovi stranci osiromašili, pa sada više ne mogu oni da isplaćuju njih, nego kažu, primite ih u službu državnu, sada ste vi vlast. Sada vi parama građana Srbije finansirajte naše špijune. To je ta revolucionarna promena od 5. oktobra naovamo. Znate, ko je na pozicijama demokratskog bloka taj nema pojma šta su ljudska prava.
Reč ima narodni poslanik Meho Omerović.
Gospodine predsedavajući, uvažena koleginica potpredsednica Skupštine, Nataša Jovanović, obrazlažući zašto poslanici iz SRS ne mogu da predlože jednog od kandidata za nezavisne institucije koje treba da izaberemo u toku ove sednice, a asocirajući i govoreći o kandidatu Rodoljubu Šabiću, rekla je kako ja jako dobro znam ko je taj dotični gospodin. Istina je to što je rekla gospođica Nataša Jovanović, jako dobro znam ko je Rodoljub Šabić. Rodoljub Šabić je iskusan pravnik, ugledni advokat, pošten i čestit čovek. Međutim, ja nisam taj koji treba da sudi o tome kakav je kandidat za Poverenika. Mislim da je najbolju ocenu za njegov dosadašnji rad dala celokupna javnost u Srbiji, građani Srbije, nevladin sektor i svi oni kojima je stalo kako do istine, tako i do toga da ova važna institucija, novouspostavljena, kakva je Poverenik za dostupnost informacija od javnog značaja, konačno zaživi u državi Srbiji. Vidimo i iz ovoga što slušamo u raspravi od strane opozicionih partija, doduše samo jedne opozicione partije, koliko je teško da se u Srbiji zapati jedna takva nezavisna institucija. Međutim, ono što mene zaista čudi, a to je kako od predstavnika opozicionih partija doživljavamo kritiku jedne od institucija koja je u proteklih nekoliko meseci, pa, bogami i više od dve godine, pokušavala da od vladajuće koalicije, od vladinih institucija, od ministara, direktora i svih onih koji su na čelu izvršne vlasti, da dobijaju informacije zarad interesa građana Republike Srbije. Prema tome, mi, narodni poslanici Skupštine Republike Srbije, treba da učinimo sve da i ova institucija i institucija ombudsmana zaživi u punoj meri kako bi građani Srbije koji su nam dali poverenje imali konačno institucije kojima mogu da veruju, imali konačno institucije kojima mogu da se obrate za pomoć i kako bi konačno predstavnici Vlade, a koje smo i mi birali, jer činimo vladajuću koaliciju koja je predložila dvojicu uvaženih kolega, imali kontrolu ne samo od nas nego i od ovih predstavnika koji će činiti nezavisne institucije. Mislim i uveren sam da će svi poslanici vladajuće koalicije svojim radom i svojim kritičkim odnosom, proverom onoga šta se i kako radi u Vladi Republike Srbije i u svim institucijama pomoći ne samo građanima Republike Srbije, a što nam je prioritetni zadatak, nego i ovim novouspostavljenim institucijama. Zato se radujem što i dobar deo poslanika opozicionih partija shvata značaj nezavisnih institucija i daje podršku danas predloženim kandidatima. Uveren sam da ćemo ispuniti to što građani od nas očekuju. Hvala.
Repliku na izlaganje, narodni poslanik Zoran Krasić. Prozvali ste opoziciju, pa se gospodin Krasić smatra prozvanim. Izvolite.
Samo mi pustite struju. Dobro, znam da je teško što je skuplja ova struja. Gospodine Obradoviću, ne da sam se prepoznao ili da sam prepoznao SRS kao opoziciju, nego mi smo jedina opozicija povodom ove tačke dnevnog reda koja se do sada čula. To je prva stvar. Druga stvar, gospodine Meho, ako se naši stavovi razlikuju onda je to samo na terenu stavova. Tu se razumemo. Ono što mene zabrinjava je nešto što se tiče razumnog zaključivanja. Najveći adut gospodina Šabića, po Mehi Omeroviću, jeste taj što se gospodin Šabić za ovih godinu dana što je radio dokazao, a toliko se dobro dokazao da ga predlaže za ovu funkciju ona vladajuća koalicija protiv koje je on radio i koju je on kritikovao. To bi otprilike bilo, ja sam na vlasti, pa sam napravio po svojoj meri opoziciju, pa pošto mi je opozicija po meri ja nju podržavam. Zašto bi Vojislav Koštunica bio protiv Rodoljuba Šabića? Nađite mi jedan razlog. Sve je uspeo Rodoljub Šabić da sačuva od javnosti i to baš onaj deo koji odgovara Vojislavu Koštunici. Da li hoćete dokaze za to? Dokaz je sama institucionalna nemoć poverenika. Poverenik kao institucija nema tu snagu. On može da se oglasi najviše jednim saopštenjem u javnosti i da kaže, baš su me naljutili. Sećate se i sami da šest meseci nije imao kancelariju. Naravno, izgubio je radni odnos, moralno je pao zbog nekih drugih stvari, pošto je menjao stranke. Napustio stranku, zadržao mandat, ostao u Skupštini, bio ministar. Kada je ona Živkovićeva rekao lada padala, on je onda okrenuo ćurak, on bio protiv te rekao lade. To je njegova moralna karakteristika. Sećam se ja mnogo stvari, nego samo da podsetim Mehu, samo njega da podsetim, amnezija je kod njega nastupila. Zna Meho, napustio je on i Živkovića, sve će on da napusti kada bude gusto. U toj činjenici pretrčavanja i napuštanja poprilično me podseća na one koji ga brane. Oni koji brane Rodoljuba Šabića imaju istu sklonost, jedna partija – fuzija, pa dve partije, pa fuzija, pa treća partija, pa napuštanje, pa obaranje vlade ovde, pa brže u okviru jednog bloka. Sada vidimo čoveka u potpuno drugom bloku ali je samo u Skupštini. Neko bi hteo da bude samo u Skupštini pa bez obzira koja je politička stranka. Rodoljub Šabić bi hteo da bude na državnim jaslama, pa bez obzira koja funkcija. To je ono društvo iz SIV, Saveznog izvršnog veća: Hrustanovićka, Rodoljub Šabić, Nenadićka i to društvo, o tom potom, to su sve Latinkini kadrovi, Stambolići, nezadovoljni Osmom sednicom našli su DS i ono što gravitira Demokratskom centru i da to svedem na onaj naš žargon koji svi razumeju, to nisu komunisti nego ''komunjare''.
Povredu Poslovnika reklamira narodni poslanik Nataša Jovanović, a nakon nje ima reč Marija Milišić. Izvolite.
Evo, iz ovog izlaganja od malopre smo mogli da čujemo na kakvoj će muci da bude gospodin Rodoljub Šabić. Svi mi to znamo, nisu samo ta tehnička pomagala i sredstva jedan problem. Najbolje ću to da vam dokažem i pokušam da vam pokažem kako će da izgleda njegova komunikacija sa, recimo, jednim državnim organom, na jednom primeru, kada on dođe kao poverenik za informacije da potraži informaciju. Pitali decu u obdaništu u televizijskoj emisiji "Kefalica" kako treba da izgleda predsednik. I tako od deteta do deteta, jedno dete kaže – da sluša na času i da ne priča gluposti. Boris Tadić izgleda nije slušao na času, a najčešće priča gluposti. Zamislite da Šabić od takvog dobije informaciju. Nemoguće, gospodine Meho.
Reč ima narodni poslanik Marija Milišić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, danas, kao što i sami vidite, imamo na dnevnom redu predloge kandidata za Zaštitnika građana i Poverenika za informacije od javnog značaja. Iako je već treće po redu vanredno zasedanje, a to je trebalo obaviti kako kaže član 5. Ustavnog zakona još u toku Prvog zasedanja, odmah nakon izbora Vlade. Dalje, član 5. Ustavnog zakona kaže da na Prvom zasedanju posle izbora Vlade treba birati guvernera NBS i organe državne revizorske institucije, a koliko vidimo u materijalu predloge kandidata za ove funkcije mi do sada nemamo. Postavlja se pitanje da li vi pravite i donosite zakone u skladu sa predloženim kandidatima, pa onda kada tih kandidata nema ili kada ne možete da se dogovorite o ličnosti koje bi obavljale tu funkciju, nikome ništa. Čekali su građani Srbije četiri meseca Vladu i mogu pričekati još malo da se izaberu i ti organi. Na raspravi o izmenama i dopunama Zakona o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja vodila se polemika, čak su poslanici SRS podneli amandman na član 5. Zakona koji se tiče trajanja mandata poverenika za informacije od javnog značaja, koji glasi – ako isto lice ponovo bude birano za poverenika ili zamenika poverenika, pre nego što mu istekne mandat, njemu onda mandat prestaje po isteku sedam godina. Onda kandidata za Poverenika imamo gospodina Rodoljuba Šabića. Čisto da vas podsetim, nekada je bio stranačka ličnost, bio je poslanik u Narodnoj skupštini, zatim je bio potpredsednik Narodne skupštine, a zatim ministar za državnu upravu i lokalnu samoupravu. To proizilazi iz njegove radne biografije. On je sada vanstranačka ličnost, verovatno po zakonskom uslovu, a taj isti posao obavlja još od 22. decembra 2004. godine. Mislim da građani Srbije sami mogu da zaključe kome je išlo menjanje Zakona u korist, znači produženje trajanja mandata. Što se tiče kandidata za Zaštitnika građana, takođe ste menjali odredbu zakona u smislu članstva u političkim nekada organizacijama, a sada strankama, i onda sasvim slučajno birate gospodina Sašu Jankovića za kandidata za Zaštitnika građana, koji je inače član nevladine organizacije. Iz svega izloženog proizilazi da su oba zakona prilagođena kandidatima, određenim kadrovskim rešenjima. Što se tiče stručne kvalifikacije kandidata, ja sam njihove radne biografije veoma pažljivo pročitala i u njihove kvalifikacije neću da sumnjam. Moje sumnje će ići u drugom pravcu. Poslanici SRS glasaće protiv predloženih kandidata. Nama, kao i građanima Srbije, ostaje samo da se nadamo da će predloženi kandidati raditi svoj posao savesno i u skladu sa zakonom, a samo želimo da ih podsetimo da Narodna skupština u svakom momentu može da ih pozove na odgovornost, zato što po zakonu ima pravo i dužnost da kontroliše njihov rad. [[Aplauz.]]
Reč ima narodni poslanik Jovan Damjanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, u svim demokratskim i razvijenim zemljama to je regulisano ustavom i zakonom, da treba da postoji kako mi kažemo ombudsman, a sada da kažemo da je Zaštitnik građana i mislim da je to jedan demokratski čin koji treba da postoji u našoj državi. Međutim, pitam se, u našoj državi kada nemamo osnovne institucije kao što je Ustavni sud, kao što su Vrhovni i kasacioni, nemamo najviše institucije u našoj državi, a hoćemo da postavimo ombudsmana. Slažem se da treba da bude Zaštitnik građana, ali najosnovnije i najveće institucije mi u državi nemamo. Ako nađe za shodno ombudsman da treba da rešava neke nepravilnosti kao zaštitnik građana, pitam se, kome će se on žaliti u našoj državi, jer nemamo Ustavni sud, nemamo kasacioni sud, a to su najveći vrhovi pravosudnih organa gde treba da se reši nešto ako je neko nezadovoljan. Donošenjem zakona u našoj državi gde treba da se postavi ombudsman ili Zaštitnik građana, zaštitnik građana treba da je moralan čovek sa najvišom etikom i moralom, koji neće biti pristrasan po političkim osnovama, već će biti prestrojen i nastrojen za prava građana naše demokratske Srbije. Ako neko želi da bude kompetentan u ovoj državi jer je dobio veliko poverenje građana, to poverenje mora da se sprovede u svim oblastima koje će biti korisne za građane, a ne za političke partije ili za nalogodavce. Teško je danas u našoj državi biti ombudsman ili Zaštitnik građana. Svi znamo kakvo je stanje, ali da kažemo da se nadamo da će biti bolje. Napomenuću kako su pojedinci u našoj državi, možda nisu hteli tako, imali smo Ministarstvo za ljudska i manjinska prava, pošto sam ja Rom pa sam informisan šta se dešava i ovde i u celom svetu, kao predsednik Roma Srbije i potpredsednik Svetske organizacije Roma, ali danas nisam dobio informaciju da se nešto dešava u Kostolcu oko dece, kao što su neki ovde rekli. Inače, da je tako, mislim da bih ja prvi dobio u ovoj državi, jer sam najmasovniji čovek u ovoj državi koji imam puno poverenja od romskog naroda i pripadam najvećoj političkoj partiji u državi, kojoj mnogi Romi daju poverenje i glasaju za nju. Kažem, imali smo Ministarstvo za ljudska i manjinska prava i desilo se da su neki Romi sa starog aerodroma na Tošinom bunaru preseljeni na brutalan način, što to naša država ne čini, što se to kod nas nije dešavalo, ali su došli strani kupci, strani investitori i uložili kao što su uložili i onda nema više građanskih prava, nema ništa, mora sve da se raščisti da bi se tu gradile neke fabrike. Bili su se preselili u park ispred Skupštine i bilo je mirnih demonstracija. Mi smo ih obišli, jedna delegacija, videli stanje i tražili da nas primi ministar za ljudska i manjinska prava gospodin Rasim Ljajić. Rasim Ljajić nas je primio i rekao, potvrdio da to nije u redu, ali je rekao – izvinite, ne mogu ništa da uradim, ovi gore nemaju takav stav. U potpunosti sam razumeo, bili smo koliko smo bili, okrenuli se i otišli. Ombudsman ne sme da ima nikoga gore, ne sme da ima ni levo, ni desno. Ombudsman mora da je samostalan i da rešava probleme građana koji su u pravu i da sprovodi implementaciju, da bude kompetentan za prava građana. Nadam se da svi ljudi koji dobiju poverenje treba da sprovode sve akte u oblastima za koje su dobili poverenje, a to je veliko dobiti poverenje danas od najvišeg doma u našoj Srbiji, a zove se Narodna skupština. Sigurno ću glasati za gospodina Šabića onako kako bude moja partija glasala. [[Aplauz.]]
Narodni poslanik Srđan Šajn, replika, vezano za informaciju iz Kostolca. Izvolite.
Gospodine Damjanoviću, tek toliko da bi se dobro informisali. Odite do Kostolca, tražite Melisu Džemaili. Između ostalog, postavljeno je pitanje toj devojčici, koja ima sedam godina i treba da krene u prvi razred – da li znate od čega se pravi staklo? Jabuka je bila samo jedno pitanje, a drugo pitanje je bilo da li znate od čega se pravi staklo? Apropo toga ko je član čega, postoji u svetu Internacionalna romska organizacija, koja je nevladina organizacija i koja je oformljena pre 30, 40 godina, koju su oformili pojedinci i koji naravno kao pojedinci tamo rade. Međutim, postoji Evropski romski forum, kao savetodavno telo Saveta Evropa i kao jedino demokratski izabrano legitimno telo u Evropi, koga čine i predstavnici Srbije i predstavnici drugih država. I znate iz koje su partije svi predstavnici? Iz Romske partije. Tek toliko da znamo, ko je koliko informisan i ko čemu pripada. Mislim da nije slučajno što su oba predstavnika u Evropskom romskom forumu iz romske partije, jer mi informaciju imamo iz Kostolca, vi je proverite, a ako nije tačna, ja sam spreman da podnesem sve političke i druge posledice koje treba. Tek toliko.
Reč ima narodni poslanik Sreto Perić, pa onda Slaviša Topalović.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja ću za razliku od nekih probati da koristim mikrofone. Moram prvo da istaknem principijelan stav SRS da zaista vladajuća većina preteruje u ovome što već mesecima, a to je bio slučaj i u prethodnom sazivu, spaja nekad čak i 12 tačaka dnevnog reda u jednu tačku. SRS nikada neće pristati na to, ni danas kada smo u opoziciji, ni sutra kada budemo na vlasti. Ne znam da li je neko iz Vlade da neke tačke treba spojiti ili neko ovde dođe do takvog zaključka. Koliko je važan Zaštitnik građana ukazuje i činjenica da onaj ko je bio ovlašćen od Odbora za ustavna pitanja nije bio prisutan kada je trebalo taj predlog da se obrazloži. Članom 138. jeste predviđen zaštitnik građana, ali 2005. godine, tada je ministar za državnu upravu i lokalnu samoupravu, gospodin Lončar, predložio taj zakon. Da vam kažem da građani Srbije i javnost Srbije znaju da opstrukciju u ovom parlamentu ne vrši SRS nego, upravo, Vlada. Predložila je taj zakon, iako zaštitnik građana nije bio ustavna kategorija. Da se ne shvati pogrešno, značaj te institucije jeste veoma veliki, ali mi nemamo poverenje ni u način, ni u one ljude koje vi predlažete na ova mesta, odnosno na ove funkcije. Ko će da zaštiti građane Srbije, a i nas narodne poslanike od sledećih činjenica? Ovo su egzaktni podaci, možete ih naći u Predlogu budžeta za 2007. godinu. Generalni sekretarijat Vlade umesto do sada 88 zaposlenih predviđa, ako već nije zaposlio, 108. Rekli biste dve Vlade. Neko mora da položi račune građanima otkud i zbog čega je to. Rekli biste dve Vlade, ali nije. Služba za upravljanje kadrovima, 25 – 50, u nadležnosti zaštitnika građana. Ministarstvo ekonomije i regionalnog razvoja 355 – 501 sada, osam državnih sekretara.Ministarstvo zaštite životne sredine 231 – 395. Ministarstvo kulture 75, sada 93. I, ako je od dobrog glumca puno je. Ministarstvo zdravlja 383, sada 433. Nisu ovo zaposleni u zdravstvenim ustanovama, oni dobijaju otkaz, ali će neki možda ... dobro, Ministarstvo vera nećemo. Narodna kancelarija predsednika Republike Srbije, takođe neustavna kategorija, 26, sada 32. Ministarstvo za državnu upravu i lokalnu samoupravu 65, sada 99. Pretpostavljam da ministar neće stići da donese ili da potpiše odluke o promeni naziva ulica i trgova, pa će morati neko da mu pomogne, te iz tog razloga ovo ministarstvo značajno u kadrovima proširiti. Kancelarija za pridruživanje EU 38, sada 52. Tako ćemo se mi decenijama verovatno pridruživati, ali sa ovom vladom, sa vama, koji je sada zdušno podržavate, od tog posla nema ništa. Kabinet predsednika Vlade 8, sada 19. Kabinet potpredsednika 10, sada 36. Ima li ovde vama nešto nelogično? Predsednik Vlade 10, odnosno uvećanje 19, a potpredsednik 36. Poverenik za informacije 5, sada 11, a ima pravilnik o organizaciji i sistematizaciji u toj službi, zajedno sa poverenikom 22 lica. Zašto je ovo važno, pitali ste? Ja verujem, o ovome niko nije govorio, a nisu stigli da govore iz SRS. Vas to nije ni zanimalo. Nisu stigli, zato što su se više bazirali na novčanim iznosima, koje ova vlada planira da potroši ko zna kako i na koji način, ali slična situacija će biti i sa poverenikom i sa zaštitnikom građana. Znamo da je Zaštitnik građana u Vojvodini jedan svoj izveštaj, tri četvrtine svog izveštaja o radu za jednu godinu posvetio kritici jednog od potpredsednika SRS, gospodina Milorada Mirčića. To valjda treba da radi Zaštitnik građana, po vama, i Poverenik za informacije. Najbolji zaštitnik građana jesu oni sami i jeste SRS, mnogo bolja od ovih koje mi treba sada da imenujemo, možda već na sledećoj sednici. Da ne bi bilo ništa dobro kod ovog kandidata Saše Jankovića, ja sam pomalo i lokal-patriota, rođen u Loznici, a ja u Ljuboviji, to je nešto što je dobro, o njegovim ličnim kvalitetima ne mogu i neću da govorim. Ne samo da je meni nepoznat i široj javnosti, a zaštitnik građana bi bio čovek koji od svog pojavljivanja uživa veliko poverenje od građana i da pokuša da reši njihove neke probleme, odnosno da im pomogne. Ovde u njegovoj biografiji stoji, tačna je ona činjenica koju je rekao gospodin Zoran Krasić, njegova tri zanimanja ili bavljenja jesu u Ministarstvu za sport i omladinu. Ništa nemam protiv, relativno mlad čovek, ali kao da se kandiduje za državnog sekretara ili za pomoćnika ministra ili za neke druge poslove u Ministarstvu za sport i omladinu, a možda je tu bilo bolje rešenje za ovog gospodina. Neko je rekao – šaljemo lošu poruku građanima Srbije kada treba da uspostavimo institucije, pošto su dve, koje treba upravo da pruže njima zaštitu. Pa i Vlada Republike Srbije treba da štiti svoje građane, treba da razvija ovu državu, da je brani, a setite se samo 2001. godine koliko je građana u Srbiji ostalo bez posla. Ne samo da su ostali bez posla, nego je vršen politički progon. Složićete se, kolega Obradoviću, da je to trajalo, da je to i danas prisutno, na taj način se ne štite građani Srbije. Ova Vlada je loša, ona je naopaka, neko bi rekao i rđava i nisam siguran da predlozi te Vlade mogu da budu dobri i kao zaštitnici građana i kao lica koja treba da nam daju javne informacije. Toliko.
Reč ima narodni poslanik Slaviša Topalović, pa onda Vjerica Radeta.
Za kandidata za Zaštitnika građana predlog vladajuće koalicije je Saša Janković. Ko je taj čovek? Saša Janković – prebivalište, državljanstvo, mesto i godina rođenja: Beograd, Republika Srbija, Loznica, 1970. godina; radno iskustvo: od novembra 2003. do danas – nacionalni pravni savetnik u Odeljenju za demokratizaciju misije OEBS-a u Srbiji, drugim rečima strani plaćenik nevladine organizacije; 2001.-2002. godina – pomoćnika za opšte poslove i međunarodnu saradnju saveznog sekretara za sport i omladinu; 2000.-2001. godina – sekretar Saveznog ministarstva sporta; 1997.-2000. - stručni saradnik u Ministarstvu za omladinu i sport Republike Srbije; 1994.-1997. - novinar Novinske agencije ''Beta''. Obrazovanje: 2005. godina – specijalističke studije bezbednosti, Fakultet političkih nauka Univerziteta u Beogradu; 1996. godina – Pravni fakultet u Beogradu, smer upravno pravo. Dodatno obrazovanje i druge aktivnosti: demokratizacija i politička pitanja, specijalistički kurs Diplomatske akademije u Beču i Austrijskog centra za proučavanje mira i rešavanje konflikata Štad Šlajning 2003. godine; javna uprava i pojedinac u svetlu evropske konvencije o ljudskim pravima, seminar Venecijanske komisije Saveta Evrope, Trst 2001. godine; stručni ispit za rad u organima državne uprave; držao i predavanja u zemlji i inostranstvu i objavljivao radove i članke iz oblasti demokratske kontrole sektora bezbednosti i reforme obaveštajno-bezbednosnog sistema. Zapamtite ovo " reforme obaveštajno-bezbednosnog sistema". U daljem izlaganju ćete shvatiti zašto sam stavio akcenat na obaveštajno-bezbednosni sistem. Jezici: engleski, pisani i govorni, profesionalni nivo. Informatička tehnologija: puna informatička pismenost. Porodica: oženjen, otac jednog deteta. To je biografija gospodina Jankovića, koji je sam pisao i potpisao. Dopunićemo biografiju gospodina Jankovića našim saznanjima i tvrdnjama njegovih prijatelja, komšija, kolega i ljudi iz neposrednog i bližeg okruženja. Ko je gospodin Janković, da li on može da zaštiti građane Srbije? Gospodin Saša Janković je radio u Ministarstvu za sport i omladinu Vlade Republike Srbije u periodu do 2000. godine. Vi znate ko je tada bio na vlasti. Radio je kao pravni referent, sa ograničenim pravnim znanjem. Član omladinske organizacije SPS i neko vreme blizak saradnik pomoćnika ministra Milivoja Ćosića, bivšeg omladinskog rukovodioca. Takođe je bio veoma blizak saradnik direktora Omladinskog kampa "Karataš" na Đerdapu, koji je bio uhapšen posle 5. oktobra i proveo pet ili šest meseci, izvesni Šime. Možda ga je gospodin Janković i prijavio policiji, jer se kasnije utvrdilo da je gospodin Janković špijunirao liderima DOS-a ministra sporta Zorana Anđelkovića, tako što je govorio za Zorana Anđelkovića i ono što jeste i što nije, zarad svojih poena kod lidera DOS-a. Ovaj potez špijunaže svoje partije potvrđuje i dokazuje to što je gospodin Janković, po dolasku DOS-a na vlast, ubrzo nagrađen i postavljen na mesto sekretara Saveznog ministarstva za sport. Tada je ministar bio gospodin Andrić iz Nove demokratije i stranke bivšeg ministra policije Dušana Mihajlovića, koji je ovih dana interesantan svedok oko dešavanja delovanja duvanske mafije u to vreme. Mislim da ste pratili u dnevnoj štampi, to je tekst gde se spominju Čedomir Jovanović i Vladimir – Beba Popović, koji su u to vreme bili potpredsednik Vlade Srbije i šef Biroa za komunikacije Vlade Srbije, postavljeni na te funkcije na predlog DS i, naravno, u to vreme bili članovi DS, tj. vaše stranke, gospodo. Da se vratimo na temu, gospodina Jankovića. Gospodin Janković to mesto nije zaslužio, mislim na mesto sekretara Saveznog Ministarstva za sport, nikakvim znanjem i radnim iskustvom u Ministarstvu za sport u prethodnom periodu. On je to zaslužio verovatno kao dobro obučeni špijun u tuđim redovima, kao što ove činjenice potvrđuju i njegovo delegiranje i postavljanje za Zaštitnika građana, od strane DS, DSS, šifrovane kombi i kombi stranaka vladajuće koalicije. Gospodin Janković je bio aktivni član SPS u periodu do 5. oktobra 2000. godine. Iskreni član sigurno nije bio, ali je bio aktivan član. Za njega i još jednu manju grupu iz Ministarstva, koji su bili angažovani na preregistraciji sportskih organizacija, a shodno novom Zakonu o sportu, u to vreme, vezana je afera nelegalnog uzimanja novca, tadašnjih 50 do 100 maraka od klubova, kako bi preko reda bila izvršena preregistracija, ako se zna da je tada u Srbiji bilo preko 12.000 sportskih klubova koji su trebali da izvrše preregistraciju. Da napomenem, ne zna se tačan broj preregistracija koje su oni izvršili, zato što su, da li na vreme ili pre vremena, prekinuti u tome. To je sve rađeno bez znanja čelnika Ministarstva sporta. Zloupotreba je kasnije otkrivena, kao što sam rekao. Neki ljudi, koji su radili po ugovoru o delu, otpušteni su, a afera je tada zataškana. Osoba iz bližeg okruženja gospodina Jankovića tvrdi da je on osoba sklona intrigama. To potvrđuju učestale svađe službenika Ministarstva sporta, po dolasku gospodina Jankovića u tu sredinu. Možda je on dobio zadatak od lidera DOS-a u to vreme da tako deluje. To još nije precizno utvrđeno. Kao sekretar Saveznog ministarstva za sport, ponašao se vrlo osiono i bahato, kako prema potčinjenim službenicima, tako i prema strankama koje su dolazile u to Ministarstvo. Pretpostavljam da su nadležni organi i lideri novog DOS-a, mislim na sadašnju vladajuću koaliciju, dobro pogledali u prošlost gospodina Jankovića i učinak njegovog rada u Ministarstvu za sport u prethodnom periodu. Normalno je da se dobro raspitate o čoveku koga predlažete za Zaštitnika građana, nije to bilo kakva funkcija. Predlažem vam da pošaljete inspekciju koja je nadležna da pogleda finansijski izveštaj Saveznog ministarstva za sport, za vreme koje je gospodin Janković bio prisutan u tom Ministarstvu. Ako to niste uradili do sada, smatrajte da je to vrlo nestručno sa vaše strane, kao organa koji ima ulogu predlagača gospodina Jankovića za zaštitnika građana. Ako ste nekim slučajem to uradili, onda ste učesnik u mogućim malverzacijama koje ste svesno prikrili. Postavljam pitanje – da li ste vi dobro ispitali ko je gospodin Janković i da li ćete glasati za ovakvog čoveka koji ne može sam sebe da sačuva, a ne građane Srbije?
Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta, pa Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo poslanici, čuli ste stav SRS o ova dva predloga, čuli ste i komentare mojih kolega i kada je u pitanju predlog za izbor Poverenika za informacije i predlog za Zaštitnika građana. Ja ću da na jedan drugi način pokušam da objasnim i potvrdim ovo što je već rečeno. Bilo je normalno da gospodin Rodoljub Šabić, kao čovek koji već vrši ovu funkciju, dostavi Narodnoj skupštini izveštaj o svom dosadašnjem radu. Ja znam da on jeste dostavljao svake godine izveštaj, evo sa sajta sam uzela jedan deo, zapravo ceo izveštaj, ali smo mi morali da posvetimo jednu tačku dnevnog reda tom izveštaju da bismo iz tog izveštaja mogli da zaključimo da li i dalje podržavamo Rodoljuba Šabića ili ćemo da pomognemo Rodoljubu Šabiću da on uspostavi jedan normalniji kontakt sa onima od kojih treba da dostavi informacije. Šta nama kaže gospodin Rodoljub Šabić u ovom svom izveštaju, između ostalog. Kaže da, po rešenjima, od 42 tužbe podnete protiv rešenja poverenika Vrhovni sud je rešio 18 tužbi tako što je 13 tužbi odbacio, a pet odbio kao neosnovane. Ovo je meni kao pravniku vrlo interesantno, da li je taj veliki pravnik Rodoljub Šabić zaista imao osnova za podnošenje ovih tužbi ili Vrhovni sud, ne daj bože, štiti nekog iz izvršne vlasti. Dalje, kaže Rodoljub Šabić, po tužbama protiv Vlade i Narodne kancelarije predsednika Republike Vrhovni sud prema dostavljenim podacima Poverenika nije odlučio. Dakle, i ovo je i te kako interesantna tema kako to da Vrhovni sud ne odlučuje o tužbama protiv Vlade i protiv Narodne kancelarije predsednika Republike. Kaže Rodoljub Šabić – prema raspoloživim podacima uprkos donetim rešenjima Poverenika javnost je ostala uskraćena za informacije o: izgradnji mosta kod Beške i žičara na Kopaoniku, o projektima u opštini Preševo, Bujanovac i Medveđa, o pet najvećih investicija u Srbiji od strane Ministarstva za kapitalne investicije, o broju podnetih zahteva i prisluškivanih lica u 2005. godini od strane BIA, o činjeničnom stanju i preduzetim merama po krivičnim prijavama SRS i Narodnog pokreta ''Otpor'' u vezi sa slučajem ''Mobtel'', davanju saglasnosti na dokument memoranduma o dogovoru ''Javnog preduzeća PTT Srbija'' i novih vlasnika ''Mobtela'' od strane Ministarstva za kapitalne investicije i Republičkog javnog pravobranilaštva, postupku povodom tragične smrti novinarke Radoslavke Vujasinović od Okružnog javnog tužilaštva u Beogradu. Zatim, o nabavci vozova iz Švedske od strane ''Javnog preduzeća Železnice Srbije'', nabavci aviona od kompanije ERBAS od strane JAT-a, o platama direktora ili naknadama članovima upravnim i nadzornim odborima u ''Javnom preduzeću NIS'' i Aerodrom "Nikola Tesla", te Novinskoj agenciji TANJUG, o isplaćenim naknadama na ime zastupanja, svedočenja iveštačenja pred arbitražnim sudom u Cirihu u sporu ''Javnog preduzeća PTT Srbija'' i Preduzeća Braća Karić – ''Sistem BK Trejd'', o opremi iz donacija u Gradu Nišu i o troškovima reprezentacije u Opštini Crveni krst u Nišu, o finansiranju političkih stranaka i o izdatim upotrebnim dozvolama za poslovne i stambene poslove objekata u Opštini Inđija, o javnim radovima na uređenju ulica u Leskovcu, Vrbasu i Novom Sadu. Dalje, o izdvojenim budžetskim sredstvima verskim zajednicama u Opštini Novi Pazar i Trgovište, o finansiranju političkih stranaka u Jagodini, o prenosu sredstava Opštine Vršac ''Televiziji Banat'', o upotrebi jezika nacionalnih manjina u Opštini Ruma i Titel, o podacima o objektima i merama u vezi sa zaštitom životinja u Opštini Negotin i Sombor, o utrošenim sredstvima za reklame, specifikaciji troškova finansiranja programa izgradnje i podacima o stanovima Zavoda za izgradnju Novog Sada, o realizaciji budžeta u opštini Temerin, o zaradama i troškovima telefona u opštini Aleksandrovac. Dalje, o dokumentima sa sednica organa lokalne samouprave, o oduzimanju mandata odbornicima, zapisnici sa sednica i drugo u opštini Žitište, o prijemu kadrova u opštini Trgovište, u pristupu pojedinačnim dokumentima organa od interesa za tražioca informacije kao na primer dosijei BIA za preminulog člana porodice, kopija dokumenata iz katastra nepokretnosti, građevinske dokumentacije, medicinske dokumentacije, spise sudskih predmeta i drugih dokumenata. Dakle, poštovane kolege poslanici, sami vidite da sve ono što je od interesa građanima Srbije, sve ono što bi građani hteli da saznaju od Rodoljuba Šabića kao poverenika nisu mogli da dobiju podatke. Šta ovo treba da znači? Da ili je gospodin Rodoljub Šabić nesposoban da vrši ovu funkciju ili gospodina Rodoljuba Šabića ne uvažavaju nadležni organi, a kao što ste čuli, najviše je Ministarstvo tada za kapitalne investicije, a sada za infrastrukturu čini mi se. Ali, u svakom slučaju, Rodoljub Šabić, čovek koji je sam rekao šta sve nije bio u stanju da uradi ne može više da obavlja ovu funkciju. Ne može da obavlja pre svega što je moralan čovek. Čuli ste ovde na koji način je išao iz stranke u stranku, odricao se svojih stranaka i stranačkih programa itd, samo da bi ostao na ovoj funkciji i to govori da čovek takvih moralnih kvaliteta ne može to da radi. Ja, znate, mnogo volim onu narodnu "Glavu dajem Srbiju ne dajem", ali na Rodoljuba Šabića bi moglo da se primeni "stranku dajem, fotelju ne dajem". Ali, pošto nema više stranku onda izgleda "obraz daje fotelju ne daje" i to ga zaista ne preporučuje bar što se tiče SRS za ovu funkciju. Iz ovog Izveštaja ima još nešto interesantno kada su u pitanju plate u određenim javnim preduzećima i Vladi Republike Srbije. Kaže Rodoljub Šabić, kao najčešći razlog zbog koga su državni organi uskraćivali tražene informacije je pozivanje na poverljivost dokumenata, bez pružanja dokaza da se time štiti neki pretežni interes kako to zakon nalaže ili to da tražilac nema opravdani interes, jer kako se tvrdi nije imao status stranke u nekom postupku pred organom vlasti povodom koga se informacije traže, što takođe ne sme biti razlog uskraćivanja informacija. Bilo je slučajeva i neosnovanog uskraćivanja informacija s pozivom na zakonske odredbe, zamislite, o zaštiti privatnosti i zloupotrebi prava na informaciju, a radilo se o informacijama u vezi sa obavljanjem poslova od javnog značaja, kao na primer o platama i drugim pitanjima iz budžeta nosilaca javnih funkcija. Zahvaljujući ovakvom stavu danas verovatno ni mnogi narodni poslanici ne znaju, a građani Srbije svakako ne, da je Vlada Vojislava Koštunice u onom prošlom mandatu dva ili tri puta sebi povećavala platu pa danas pomoćnik ministra ima oko 110.000 platu, državni sekretar 150.000 za ministra verujte ne znam. Dakle, to je državna tajna, a ministri rade na procenat, tako je gospodine Todoroviću, hvala na pomoći. Uvek ste bili u pravu. Dakle, šta znači poverenik, odnosno zaštitnik građana? Čuli ste i o zaštitniku građana ono što je najkarakterističnije, a to je da je on čovek koji dolazi iz nevladine organizacije, pored zamenika sekretara koji je iz nevladine organizacije. Vi, takođe, u državne organe dovodite nove ljude iz nevladinih organizacija. To nije dobro. Kažete, kada ste donosili zakon, da se zalažete da to budu nestranačke ličnosti. Gospodine Gavriloviću, klimate glavom. Verujete, ja bih pre glasala da vi kao član Demokratske stranke budete ovaj zaštitnik građana, nego ovaj, kako se zove već, iz nevladine organizacije. Jer vas možda može stranka, mogu da vas isključe iz stranke ako se ispostavi da svoj posao niste radili u skladu sa zakonom. A kome ovaj odgovara? Možda nekoj nevladinoj organizaciji. Centar za mir i razvoj demokratije, tako se zove, a koju inače u Srbiji vodi gospođa Vesna Pešić. Ona je konkurisala kod neke, kod Nemačke i Holandske ambasade, sa nekim programom za postavljanje Zaštitnika građana ili ombudsmana u Leskovcu i Novom Pazaru. Taj projekat je odobren. Započet je 2006. godine, a nastavlja se realizacija u ovoj godini. Zašto to posebno i kome to posebno treba zaštitnik građana baš u Leskovcu, baš u Novom Pazaru, baš od ambasada Nemačke i Holandije i baš u organizaciji Vesne Pešić? Drage moje kolege, ovo što radite ništa ne valja. Verujte, ne valja za državu, a kad ne valja za državu, shvatićete jednog dana ne valja ni za vas. Šta vam uopšte znači ovaj zaštitnik građana? Ja znam njegove ingerencije po članu 138. Ustava. Nažalost, ma ko bio taj čovek ne može da nam odgovori zašto su Koštunica i Tadić lagali, recimo, da je general Zdravko Tolimir uhapšen u Republici Srpskoj, kada se zna da je uhapšen na Bežanijskoj Kosi. On ne može da nam odgovori kako je to Đelić uspeo da uzme 11 miliona evra u ''Meridijan'' banci i šta će se desiti zato što je samo malo prekršio zakon. Nije to prijavio dok ga na to nisu podsetili poslanici SRS. Ovo je samo jedan deo. To, ''Karićev blagajnik'', to je na drugom računu. Da, da, ovaj zaštitnik, takođe, ne može da nam kaže šta će se desiti sa ugovorom koji je Dinkić zaključio i oštetio državu za 5 miliona sa ''Televizijom'' B 92. A tek Nacionalna štedionica?! Taj čovek ne može da nam kaže da li, Dušan Petrović, ministar pravde može da nam odgovori, posle onog ubistva u onom sudu, u Odžacima, juče, prekjuče, kada ono beše, sudija dobi šamar u sudnici. Kako se desilo? Pa Trizon pobegao iz suda. Pa Trizon pobegao, finansijer Borisa Tadića, kako to zaboravih, pobegao iz suda? Kako se desilo da reporter ''Kurira'' pre dva dana uđe u Palatu pravde, pa u Treći i u Peti opštinski sud sa dva noža, prošao je i onaj skener i one tamo policajce koji stoje? Ni na to ne može da nam odgovori ovaj zaštitnik građana. Ne može da nam odgovori Zaštitnik građana ni šta znači na Rači tabla. Valjda Đilas treba da zna taj odgovor. Na Rači pre reke Save, znači nema reke, stoji tabla – ovaj most je finansiran iz Nacionalnog investicionog programa. Ni mosta, ni reke, ali bogami finansiran. Gde su te pare Đilas zna, ali ovaj zaštitnik ne može da nam odgovori. Samo da vas podsetim gde je Rača, ove iz DSS. Vi možda znate. Njih podsećam zato što je Vojislav Koštunica bio sa Dodikom u izbornoj kampanji, skoro, u ovoj poslednjoj izbornoj kampanji, pa su stajali na mostu na Savi. Onda je Koštunica valjda čuo da Drina deli ili ne deli Srbe, kako za koga, za nas ne deli, za vas deli, pa je pokazao Savu i rekao – ova reka Drina više neće deliti Srbe. E, tu je sagrađen most, nevidljivi most. Da li ovaj gospodin koga ćete da izaberete može da nam da informaciju, odnosno da dobijem informaciju od Šutanovca, Jočića, Ljajića zašto Gojko Kličković nije dobio državljanstvo Republike Srbije. Dobili su ga svi članovi njegove porodice, on nije dobio. Već je prebačen. (Dragan Todorović upadica sa mesta: Prebačen je u Sarajevo, napravljen je zapisnik.) Prebačen je u Hag? (Ne.) Izvinjavam se, znači još gore. Dakle, evo, dobijam informaciju od gospodina Todorovića da je Gojko Kličković prebačen u Sarajevo pod optužbom za neki ratni zločin. To je bio razlog zbog čega ovde nije mogao da dobije državljanstvo, a porodica mu živi ovde i ima državljanstvo. Mnogo je, dame i gospodo, pitanja na koje ne može da odgovori ni Zaštitnik građana, ni ovaj Poverenik da im daje informacije, ne može ni javni tužilac, jer ga nema. Ali, Bože zdravlja i još malo strpljenja građana, biće i javnog tužioca i odgovora na sva pitanja i biće mnogo onih koji će odgovarati pred nadležnim organima, a ne pred političarima.
Po Poslovniku, Dragan Todorović.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se po članu 226. [[Žagor u sali.]] Smirite se, molim vas, pa, ne priliči to vama u tim godinama. Opustite se, samo još malo. Gospođa Vjerica Radeta vas je već obavestila šta se desilo sa Gojkom Kličkovićem. Ja ću vas podsetiti da je to jedan od prvih predsednika Vlade Republike Srpske, da je navodno protiv njega podignuta neka optužnica vezana za privredni kriminal. Sećate se gospodina Mandića koji je bio jedan od ministara u Vladi Republike Srpske. Takođe je podignuta optužnica, navodno protiv kriminala, da bi se danas nalazio u Odeljenju za ratne zločine. Suđenje nije počelo što je izgleda manir svih ovih sudova za ratne zločine, jer se ugledaju na Haški tribunal. Ali Verica Radeta vas je već obavestila vezano za slučaj Gojka Kličkovića. On je podneo zahtev za državljanstvo. Dobili su ga njegova žena i njegova ćerka. Nažalost, on ga nije dobio. Nego je danas izručen i direktno prebačen odmah u Odeljenje za ratne zločine iako su ga tražili vezano, navodno, za privredni kriminal. Ja vas podsećam samo na ulogu naše države, na taj podređeni položaj koji je Srbija prihvatila, ne znam iz kog razloga. Podsećam vas samo na zločine koji su se desili u Sarajevu. Ne znam da li vam je sada smešno, gospodine Gavriloviću. Podsećam vas na zločine koji su se desili u Tuzli. Podsećam vas na zločine koji su se desili prilikom egzodusa srpskog naroda iz Republike Srpske Krajine, kada ga je vojska Bosanske federacije ili muslimanska vojska počinila nad Srbima. Niko od njih nije pozvan na odgovornost, a država Srbija ćuti. A izručuje svoje građane svakome onom ko zatraži, pri tom prstom ne mrda da se istraže i procesuiraju zločini koji su učinjeni nad Srbima. To govori o karakteru ove države, govori o karakteru i odnosu ove vlasti prema sopstvenim građanima. Naravno, vama je to smešno. Šta vas interesuje general Tolimir, da li je uhapšen na Bežanijskoj kosi ili je uhapšen u Republici Srpskoj? Što se vas tiče iz Demokratske stranke, vi ni jednog momenta ne biste razmišljali. Vi biste ga uhapsili, kao i Vojislav Koštunica, na Bežanijskoj kosi, odmah isporučili, pretpostavljam zato biste dobili nagradu koja je raspisana, kao što ste dobili kada ste izručili Slobodana Miloševića i sve one druge za kojima je bila raspisana poternica. Ali morate da vodite računa o jednoj stvari, o državi. Govori se o građanima ove države i ulozi koju bi ova država morala da ima. Ulozi koju svaka država ima prema sopstvenim građanima. Jednoga dana, kad-tad, dođe to i obije se o glavu, onda će biti kasno. Ne vredi to vama, gospođo, govoriti i očito vam to ne dopire tamo gde bi trebalo. Šta da se radi, moraćete da se potrudite da na neki način dobijete informacije da biste shvatili o čemu vam govorim.
Hvala vam. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović, pa potom Paja Momčilov. Ostalo je još 14 minuta za raspravu i imate još četiri govornika na listi, zajedno sa gospodinom Krasićem.
Dame i gospodo narodni poslanici, ne mogu da se složim sa konstatacijom gospođe Jelene Marković da Srpska radikalna stranka nipodaštava značaj institucije poverenika za informacije od javnog značaja i značaj institucije zaštitnika građana. Mi samo smatramo da kandidati koji su predloženi nisu odgovarajući, odnosno da oni neće svoju funkciju obavljati kako valja. Neću mnogo da govorim o Rodoljubu Šabiću i gospodin Dragan Todorović i gospođa Radeta i ostali diskutanti iz Srpske radikalne stranke su o tome dovoljno rekli. Ja ću samo reći nekoliko reči o kandidatu koji je predložen za Zaštitnika građana. Pre svega, institucija zaštitnika građana istorijski posmatrano nastala je sticajem okolnosti i faktičkim putem u Švedskoj, u 17. veku, kada je Švedski kralj Karlo, zbog političkih previranja pobegao iz Švedske, a da bi znao šta se dešava u njegovoj otadžbini on je imenovao jednog poverenika i komesara koji je trebalo da prati političko stanje u zemlji. Reč ombudsman na švedskom u stvari znači poverenik, odnosno komesar. Prvi put je institucija zaštitnika građana normativno regulisana švedskim ustavom iz 1809. godine, a u periodu posle drugog svetskog rata veliki broj zemalja u Evropi i van Evrope prihvata instituciju ombudsmana. Između ostalog, to je učinila i Republika Srbija kada je 2005. godine donela Zakon o zaštitniku građana. Ja sam krajem 2004. godine prisustvovao na jednoj međunarodnoj naučnoj konferenciji koja je održana u Beogradu, u hotelu Hajat, kada je prezentovan Nacrt zakona o zaštitniku građana. Tu su bili prisutni premijer Vojislav Koštunica i tadašnji ministar za državnu i lokalnu samoupravu i tu je bio gospodin Balinovac, kao i šef misije OEBS-a u Srbiji Mauricio Masari. Svi oni su instituciju zaštitnika građana najavljivali vrlo pompezno, da je to institucija koja je vrlo važna za razvoj demokratije i ljudskih prava u Srbiji. Sada mi dobijamo kandidata za tu funkciju. O kakvom se kandidatu radi? Pre svega, moram da kažem da je gospodina Sašu Jankovića na ovu funkciju navodno kandidovao Odbor za ustavna pitanja. Ja sam, sticajem okolnosti, član Odbora za ustavna pitanja i iz materijala vidim da je sednica održana 14. juna 2007. godine. Ja na toj sednici nisam učestvovao, niti sam obavešten da se sednica održava, tako da ja smatram da gospodin Saša Janković u stvari nije kandidat Odbora za ustavna pitanja, nego vladajuće većine u tom Odboru. Uporedna praksa zemalja koje poznaju institucije ombudsmana, odnosno Zaštitnika građana, pokazuje da je ova institucija najbolje rezultate davala onda kada je Zaštitnik građana bio snažna ličnost i nezavisna, koja je umela da se odupre svim pritiscima vlasti i pre svega Vlade. Naravno, potrebno je da zaštitnik građana poznaje rad državnih organa koje kontroliše, a to su, pre svega, organi državne uprave. Šta se vidi iz biografije gospodina Saše Jankovića? Tu se, pre svega, vidi da on do sada nije imao mnogo veze sa državnom upravom, jedina suštinska veza sa državnom upravom je navodno to što je pored toga što je položio stručni ispit za rad u organima državne uprave, što i nije neka velika mudrost, i navodno je završio Pravni fakultet u Beogradu, smer upravno pravo. Ne sumnjam da je čovek završio Pravni fakultet, ali sumnjam da je završio smer za upravno pravo, jer ja, koliko znam, 1996. godine na Pravnom fakultetu u Beogradu nije postojao nikakav smer za upravno pravo. Svi oni koji su završili Pravni fakultet, završili su tzv. opšti smer. Moguće je da je završio kod plagijatora Stevana Lilića iz "buldožer" demokratije. Smer za upravno pravo, odnosno za ustavno i upravno pravo postoji na Pravnom fakultetu u Beogradu, ali to je smer na postdiplomskim studijama, odnosno magistarskim studijima. Ne vidim da je Saša Janković završio magistarske studije, vidim samo da je završio Pravni fakultet. On do sada nije imao mnogo veze sa državnom upravom i kao što vidimo radio je i još uvek radi kao nacionalni pravni savetnik u Odeljenju za demokratizaciju Misije OEBS-a u Srbiji. Bio je državni službenik u Ministarstvu sporta i u Ministarstvu za omladinu i sport, bio je novinar, a ono što mu je valjda glavna preporuka za ovu funkciju da se bavi pitanjima bezbednosti i da je završio neke kurseve po tom pitanju Saveta Evrope itd. Lično smatram da gospodin Saša Janković i ne želim o tom čoveku da kažem ništa ružno, ne poznajem ga lično, ali mislim da on neće uspeti da na kvalitetan način obavi onu funkciju koju mu Ustav i Zakon o zaštitniku građana nameće. S druge strane, ako pogledate Predlog budžeta Republike Srbije za 2007. godinu, videćete da je za Zaštitnika građana odvojeno 25 miliona dinara; da je za upravni sud, koji takođe nije počeo da funkcioniše, a morao je da počne da radi od 1. januara ove godine, predviđeno nešto više od 22 miliona dinara. Svi oni koji poznaju tehnologiju rada pravosudnih organa znaju da je daleko komplikovanije funkcionisanje upravnog suda i da su daleko potrebna veća sredstva za rad upravnog suda, nego što su sredstva potrebna za rad Zaštitnika građana. Upravni sud je, kao što i sama reč kaže, kolegijalni organ, a zaštitnik građana je inokosni organ. Postavlja se pitanje zašto je Vlada Srbije predložila za Zaštitnika građana skoro 25 miliona dinara. Jasno je da vama u stvari nije stalo da imate kvalitetnog, nezavisnog, hrabrog zaštitnika građana koji će da štiti prava građana od jednog nezakonitog i necelishodnog rada organa državne uprave. Vi instituciju zaštitnika građana očigledno nameravate da pretvorite u jednu dobro plaćenu "sinekuru" i da u tu službu zaposlite veliki broj vaših partijskih kadrova, kakav je očigledno i gospodin Saša Janković i da od zaštitnika građana običan svet u Srbiji očigledno neće imati velike koristi. Zbog svega toga, poslanička grupa Srpske radikalne stranke neće glasati za kandidata Zaštitnika građana koga je navodno predložio Odbor za ustavna pitanja, odnosno vladajuća većina u tom Odboru.
Reč ima narodni poslanik Paja Momčilov i imate ukupno 7 minuta.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, kao što vam je rečeno, poslanici Srpske radikalne stranke ne mogu da glasaju za predlog koji smo dobili za gospodina Sašu Jankovića i Rodoljuba Šabića. Nemamo dovoljno vremena, nažalost, u ovoj oktroisanoj raspravi, u ovom oktroisanom parlamentu i u ovoj oktroisanoj državi. No, šta je, tu je. Ja ću probati samo da dam jedno kratko obrazloženje, da ne ispadne da mi sada imamo neki animozitet prema ovoj većinskoj političkoj grupaciji, nego da probamo sa nekim argumentima da to potkrepimo. Ne bih ništa govorio o gospodinu Jankoviću, on je u najmanju ruku kontroverzna ličnost, i da završim sa time. Jasno je i čuli smo jasne podatke. Što se tiče gospodina Šabića, to je onaj gospodin koji je zagovarao formiranje "morava grada" od tri grada i sećate se kako ništa od tog projekta nije bilo. Projekat je razveselio mnoge od nas koji smo se susreli sa tim divnim predlogom. No, to je čovek koji šest meseci nije imao svoju kancelariju i naravno, to je čovek koji je u prvoj emisiji u većem nastupu za svoju funkciju rekao da se nalazi u "kafkijanskoj atmosferi". Naravno, sada ovde ne citiram nikakva književna dela, to su reči gospodina Šabića. Ono što je najinteresantnije posle prve godine rada, 400 predmeta– nije uopšte odgovoreno na to. Da se razumemo. Prvo, to je jedna igrarija i taj vaš zakon koji ima ime – Zakon o slobodnom pristupu informacijama od javnog značaja. Kada bi se zakon zvao – zakon o slobodnom pristupu informacijama, onda bi možda bilo i u redu. Čim uvedete ovo – od javnog značaja, šta onda? Pravite selekciju šta je javni značaj. Ko ima informacije? Ima Vlada. Znači, Vlada je arbitar, a ako opet pogledate dobro taj drugi član tog zakona, onda je ta arbitrarnost povećana, pa se kaže ovako – šta je to informacija od javnog značaja? Dakle, sve ono o čemu javnost ima opravdani interes. Pazite, sada se uvodi još jedan uslov da je to opravdani interes. Jasno je da je to jedna komedija i da je postavljanje ovih ljudi na ovom mestu nešto što je smešno. Šta ja hoću da kažem? Zašto nećemo glasati, evo da ostavimo ovog kontraverznog Jankovića na miru i gospodina Šabića. Problem Srbije je u ovom trenutku korupcija. To kažu vaši strani mentori, evo vam ovde Evropska komisija, dokument neću čitati, gde jasno kažu, da je problem to što Vlada ne želi da omogući dostupnost svih informacija koje su od javnog interesa građanima. To piše u ovom dokumentu, da sada ne pričamo dalje. Jedan veliki problem, ja se sada vraćam na teren zdravstva odakle mogu najdelotvornije i najmerodavnije da govorim, a pare i korupcija se sprovode u zdravstvu preko tendera i preko tzv. projekata gde nam pomaže međunarodna zajednica. U ovom momentu, ovo vam je dokument Kancelarija za vezu sa Evropom, gde je aktivno u ovom trenutku iz oblasti zdravstva 68 projekata. O tim projektima, mi lekari pojma nemamo. Vi ne možete naći ni podatke, možete da saznate sporadično za poneki projekat, dakle, koliko se para izdvaja, a to su milionske svote koje se izdvajaju za tzv. projekte. Znači 68 projekata je aktivno, a to niko ne zna. Zašto ne tražite, neko će pitati, jer tražili su ljudi i tražili smo koliko puta da se otvore projekti, da se vidi kolike su svote, ko su oni koji su nosioci projekta, gde je budžet projektovan i ništa od toga nismo dobili. Pošto imam vrlo malo vremena, neću da pričam mnogo, već da završim samo sa jednim primerom. Transfuzija krvi, sada vidite tamo velika akcija B92, raširili su se, idu glumci i glume, predsednik glumi, ne znaš više ko je glumac ko političar. Znamo i podatke da su neki davali 125 mililitara krvi ranije, ne u ovoj akciji, pa se slikali. Bilo je i takvih akcija. Šta je sa transfuzijom krvi? Ako čitate dnevne novine, a mi se uglavnom informišemo iz dnevnih novina, onda ćete videti jedna informacija od 13. juna 2006. godine, pa se kaže – u Beogradu se dnevno skupi između 120 i 150 jedinica krvi. Znači, potrebno je 300 jedinica i onda se upućuje alarmantan apel. Evo da dokažemo jednim konkretnim dokumentom, gde se iz institucije koja sakuplja tu krv hitno traži, iz unutrašnjosti, pa kaže – molimo vas da nam hitno odgovorite da li imate viškove krvi koje bismo mogli da preuzmemo iz vaše službe, radi zadovoljavanja potrebe bolesnika u Beogradu. Datum stoji 27.11.2006. godine, apel, molba. O čemu pričamo? Mi nemamo dovoljno krvi. Šta smo imali? Imali smo projekat gde je utrošeno, ne zna se koliko para, prvo pet miliona, a onda dva miliona i šta se dogodilo? Ljudi koji su tražili informacije, ja sve imam ovde u dokumentima, a mi ćemo pričati o tome kasnije, završili su u sudovima, pretilo im se, na razne načine, dakle dobrovoljnim davaocima krvi, ljudima koji su dali krv preko 170 puta, koji su tražiliinformacije, jer jednostavno nisu stigli do dozvole da se ovakvom pljačkom i otimačinom para, ne samo nas građana, jer tu su i donacije, tu su krediti, na ovakav bestidan način da se manipuliše. Znači, to su stvari koje je gospodin Šabić morao po svojoj funkciji da omogući da se do njih dođe, ali do saznanja nije došlo i mi zbog toga ne možemo da mu damo našu podršku. Nadamo se da će ovaj parlament imati moralne snage i ljudske da ako oformimo anketni odbor za trošenje para po projektima u zdravstvu, da prihvati da to bude tema rada. [[Aplauz.]]
Reč ima narodni poslanik Nikola Vukelić, imate ukupno dva minuta.
Dame i gospodo narodni poslanici, članom 5. Ustavnog zakona za sprovođenje Ustava Republike Srbije, utvrđeno je da Narodna skupština bira organ koji je nadležan za praćenje i ostvarivanje prava građana na obaveštenost. Dakle, treba da izaberemo Poverenika za informacije od javnog značaja. Taj Poverenik, čak i da je najstručniji, a ne kao što smo čuli, Rodoljub Šabić, teško da će se izboriti sa ovom vladom koja je očito hronično neobaveštena. Pravo je građana Srbije i nas narodnih poslanika da znamo istinu o hapšenju generala Tolimira. Zašto krijete istinu da je general Tolimir uhapšen ovde u Beogradu i da ga je uhapsila srpska policija. Pitamo se koliko još Srba treba da umre u Haškom tribunalu da biste vi ispunili bar privremeno apetite, večito gladne Karle del Ponte. Od ovakve Vlade, Vlade povampirenog DOS-a građani Srbije ništa drugo nisu mogli ni da očekuju. Navodno se zalažete za jačanje veza sa Republikom Srpskom, a na ovako sraman način ophodite se prema ljudima koji su se borili za taj narod u Republici Srpskoj i za Republiku Srpsku. Da nije bilo Tolimira, Ratka Mladića i ostalih koje ste već isporučili ili koje još jurite po Srbiji, ne bi bilo ni Republike Srpske ni Srba u njoj. Bilo bi ih po logorima, po jamama koje su, kao i u Drugom svetskom ratu, za nas spremali muslimani i ustaše. Hapsite srpske generale, a sastajete se sa ustaškim zločincima. Dočekujete ovde Stipu Mesića koji je 1991. godine bio glavni saradnik Franje Tuđmana na uništavanju Srba u Hrvatskoj. Taj vaš prijatelj iz DOS koji je kao i vi veliki evropejac i demokrata, zločinačku akciju "Bljesak" naziva savršeno profesionalno obavljenim zadatkom. Od Stipe Mesića, Srbe možda jedino više mrzi predsednik Hrvatske stranke prava Ante Đapić, dostojni naslednik ustaškog poglavara Ante Pavelića. Inače je poznato da je taj ustaša Ante Đapić rado viđen gost kod potpredsednika G17 plus Ivane Dulić-Marković. Pored toga što se druži sa Ivanom Dulić-Marković, Ante Đapić voli da svrati na Tompsonov koncert, naravno, kao počasni gost. Povodom tog fašističkog koncerta reagovao je i direktor Centra "Simon Vizental", ali niko od zvaničnika srpske vlade nije reagovao, pa ni ovaj novi – stari Poverenik Rodoljub Šabić. Vama je važno da bespogovorno ispunjavate obaveze prema Haškom tribunalu, i da vas Karla del Ponte pohvali. Takozvani Haški tribunal zbog svih svojih sramnih presuda, predstavlja pravno ruglo i civilizacijsku sramotu, a oni koji se raduju isporučenjima i koji progone srpske junake i njihove porodice, predstavljaju sramotu za Srbiju. [[Aplauz.]]
Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pitam da li žele predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije zaključio svoje pravo iz člana 93. Poslovnika? (Da.) Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović.
Gospodine predsedavajući, poštovane kolege narodni poslanici, poslanička grupa SPS neće podržati predložene kandidate za građanskog branioca i za poverenika za informacije, jer smo ubeđenja da su oba kandidata rezultat jedne trgovine koja je napravljena unutar skupštinske većine. Ovo govorim ne slučajno. Zanimljivo je da su ova dva predloga išla u paketu, o njima se, odnosno o predlozima zakona se raspravljalo u isto vreme. Evo dva kadrovska predloga u isto vreme, sednice odbora su održane u isto vreme. Za one koji nisu upućeni u rad Skupštine, odnosno odbora, moram reći da su sednice Odbora za ustavna pitanja i sednice Odbora za informacije održane u razmaku od sat i nešto vremena, da se čekalo da pojedini predstavnici skupštinske većine dođu i predlože kandidata. Otprilike, bilo je da vidimo kako će proći jedan, odnosno drugi predlog da ne bi jedni druge prevarili. Zanimljivo je da je sve ono što se dešavalo u proteklih mesec dana vezano za izbor poverenika za javne informacije bilo dostupno javnosti, a nešto od toga su kolege danas pomenule, nešto ću skromno pomenuti i ja. To što se zbivalo, u stvari, potvrđuje moju osnovnu tezu da je rezultat dogovora između skupštinske većine. To je njihovo pravo da predlažu kandidata oko koga se dogovore, a nas poslanike SPS je da taj predlog ne podržimo. Za javnost možda je ostao u drugom planu intervju koji je gospodin Šabić dao novinama "Nedeljni telegraf", 6. jun 2007. godine, a za vas kolege poslanike i za javnost će biti zanimljivo da to čujete, naslov kaže – Za mnoge u vlasti ja sam državni neprijatelj. Za te u vlasti koji će sada glasati za njega, odnosno koji su ga utvrdili kao kandidata i da ne pominjem ono što je moja koleginica Radeta pomenula kada je govorila o Izveštaju o radu Poverenika, a inače za one koji ne znaju, taj Izveštaj nosi datum 12. mart 2007. godine. Intervju je izašao 6. juna 2007. godine. U ovom intervjuu, a što je veoma zanimljivo, Šabić vrlo otvoreno, direktno i jasno, transparentno govori šta misli o vlasti. On smatra da je za mnoge u vlasti državni neprijatelj. On kaže da njegovo mišljenje o vlasti jeste da nema afere, citiram – "u kojoj na ovaj ili onaj način nije involviran neko od vlasti; panciri, sateliti, univerzitetska, drumska, stečajna, poreska i ko zna još kakva mafija. Problem je što afere uglavnom ostaju afere, a najčešće izostaju toliko potrebne konsekvence". Onda daje određeno mišljenje kako je Vlada podržavala rad Poverenika za informisanje, kaže: "Vlada je zaboravila da obezbedi najadekvatnije pretpostavke za rad poverenika. Trebalo im je pola godine da počnu sa radom. Vlada se ne osvrće na zahteve koje Poverenik postavlja. Vlada se ne osvrće na inicijative koje Poverenik daje vezano za neophodnu edukaciju kadrova, za podnošenje komplementarnih zakona" itd. Na tri stranice gospodin Šabić jasno govori šta misli o radu Vlade i kaže, pošto u odnosu na odredbe Zakona o Povereniku, Vlada ima određene obaveze, pa kaže: "Vlada nije, a pošto je bila dužna da obezbedi izvršenje rešenja Poverenika, Vlada ni u jednom jedinom slučaju kada su to od nje tražili građani, novinari ili neko drugi, Vlada to nije učinila", i ako on pominje, jer je reč o vrlo određenom broju intervencija, Vlada to nije učinila. Zašto ovo govorim? Pravo je svakog poslanika da iskaže svoj stav ili stav poslaničke grupe, da afirmiše ove institucije. Nažalost, način na koji se dolazi do nekih kadrovskih rešenja nama, poslanicima opozicije, daje za pravo da sumnjamo da će rad tih institucija i ljudi koji su na čelu tih institucija biti kvalitetan. Potpuno smo ubeđeni, s obzirom na to da smo sve ovo mi, poslanici SPS, vrlo pažljivo pratili rad vezan za ova dva zakona, za rad Odbora, način predlaganja i sve što je rečeno o ovoj dvojici ljudi, a nije rečeno ništa, samo smo dobili biografije crno na belo. Mi smo potpuno ubeđeni, a pogotovo kada je u slučaju Poverenik za informacije, da jedan deo skupštinske većine predlaže Poverenika da bi došao do podataka koji su sadržani u izveštaju, a Poverenik ih nije dobio. Ovde su vrlo taksativno navedene sve stavke, odnosno pitanja koja je poverenik postavio i do dana današnjeg nije dobio, da ih ne ponavljam, to je već rekao neko od kolega. Taj deo skupštinske većine predlaže ovog kandidata da bi se došlo do ovih podataka, a drugi deo će nevoljno podržati kandidata da te podatke ne bi dao. To je suština priče oko poverenika i zašto su se tako poslanici skupštinske većine dogovorili, jer nije sporno, svi to znaju, pa i mi, naravno, da je reč o čoveku koji je bio poslanik DOS, da je žestoko u ovim izborima kritikovao Vladu. Na kraju krajeva, ovaj tekst potvrđuje i izjave u drugim sredstvima javnog informisanja, ali taj čovek je danas kandidat skupštinske većine, naravno kao nestranačka ličnost. Dobro me je kolega podsetio, kao nestranačka ličnost. Način predlaganja i ono što je kandidat za Poverenika govorio, ono što je rekao i pitanja na koja nije dobio odgovor, način na koji je utvrđen, nama apsolutno daje za pravo da mislimo, smatramo da neće raditi svoj posao. Biće zanimljivo, jer, nažalost, to je jedini način da mi utvrdimo šta se zbiva, sem ako ne bismo mi od Poverenika tražili informacije šta je on uradio. Ovaj spisak pitanja koji je naveden u izveštaju od 12. marta, a na koja poverenik nije dobio odgovarajući odgovor, da će ostati i u sledećem izveštaju, odnosno samo će se povećati broj pitanja na koje nije dobio odgovor. Nama to ne daje nadu da će biti bolje, ali videćemo. Pravo je skupštinske većine da izabere i da predloži, a videli ste da je najjači argument za budžet bila činjenica da je 130 poslanika tu, ne u toku rasprave, nego kada dođe glasanje. Tako i najveći kvalitet predloga je da će biti izglasani, a onda će se reći, jeste, imamo institucije, a to kako te institucije rade, to teško građanima. U svakom slučaju, poslanici SPS smatraju da ima i te kako dovoljno razloga da oba predložena kandidata ne podrže. Hvala vam.
Hvala. Zaključujem zajednički jedinstveni pretres o Predlogu odluke o izboru Zaštitnika građana i Predlogu odluke o izboru Poverenika za informacije od javnog značaja. Time završavamo današnji radni dan, nastavak sutra u 14,30 časova. Hvala.