Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Prve posebne sednice Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 108 narodnih poslanika. Molim vas radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali da ubacite svoje kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 140 narodnih poslanika i da imamouslove da nastavimo rad. Sednici je sprečen da prisustvuje Mladen Grujić. On je jedini pismeno po Poslovniku prijavio svoje odsustvo. Nastavljamo pretres o Prvoj tački dnevnog reda. Reč ima narodni poslanik Miroslav Aleksić. Izvolite.
Uvažene kolege poslanici, poštovani gospodine mandataru, poštovani budući ministri, pročitao sam pažljivo vaš plan i program, kao što sam pažljivo pročitao isti onaj koji ste 2014. godine predložili. Naravno, kada bi se živelo od dužine ekspozea svi bismo mi ovde mogli da se takmičimo ko će biti u stanju da duže govori i da napiše bolji program, ali bi to bilo takmičenje u besedništvu. Gotovo da nema nikog verovatno ko se ne zalaže da se ostvari ono što ste vi definisali kao programske ciljeve. Međutim, živi se od rezultata i živi se od dela. Ja sam stekao utisak slušajući vas da mi ne živimo u istoj državi. Ja sam poslanik iz centralne Srbije, koji je iz Trstenika i tamo je Vlada Republike Srbije ugasila 2000 radnih mesta. U tom delu Srbije u zadnjih 15 godina nije bilo nijedne ozbiljne investicije, ni domaće ni strane, i to od Kruševca do Čačka gde živi 500 hiljada stanovnika. Nisam čuo u ekspozeu da je planirana izgradnja autoputa Pojate- Preljina, ali zato sa druge strane, imamo najavljeno gašenje železničke pruge od Kraljeva do Stalaća. U tom delu Srbije, kao i u ostalim delovima Srbije, poljoprivrednici danonoćno rade, muče se i juče i prekjuče zapravo dok smo mi ovde radili oni su obrađivali svoje njive na suncu nije im bilo teško da rade i jedva sastavljaju kraj sa krajem, zato što nije bilo rezultata u oblasti poljoprivrede, s jedne strane. S druge strane dozvoljen je reeksport i danas Srbija izvozi robu iz EU za Rusiju i eto ga odgovor na ono o čemu ste govorili prilikom izlaganja ekspozea zašto je povećan izvoz poljoprivrednih proizvoda iz Srbije. Povećan je izvoz iz drugih zemalja. Srpska roba se nažalost ne prodaje ili se prodaje po niskim cenama. Takođe, u tom delu Srbije, gospodine mandataru, mladi ljudi planiraju da svoju budućnost grade u nekim drugim zemljama i odlaze iz Srbije. Svi ti ljudi su, verujem, 2014. godine verovali u vaš program i ono što ste govorili. Verujem da će veliki broj njih verovati i danas. Međutim, rezultati pokazuju da vi zaista jeste u stanju i posvećeni ste da napravite ozbiljan program, da napravite ozbiljan ekspoze, ali mene niste uverili da ste u stanju da sprovedete ono o čemu pišete, i da organizujete sistem u državi koji će funkcionisati. O tome mi govori i to da je u prethodne četiri godine u tri vlade, u jednoj rekonstrukciji promenjeno 30 ministara, četiri ministra privrede, četiri ministra prosvete, četiri ministra odbrane, tri ministra finansija. Evo, imamo i sada novih šest ljudi. Za sve te ljude ste govorili da su to takođe stručni ljudi koji će u svojim oblastima postići velike rezultate, da je prethodna Vlada Vlada kao „Bajern“, koja će raditi timski, ali nažalost, ti rezultati su izostali. Nisu nam čak pomogli ni svi oni strani savetnici, od Štroskana, Guzenbauera, Franka Fratinija, Toni Blera i drugih. Pitam vas - da li ćete vi kao selektor nastaviti i dalje da igrate i u napadu i u odbrani, da uz prisustvo medija primate građane i budete predsednik i mesne zajednice i predsednik opštine i javnog preduzeća i katastra i na taj način urušavate sistem institucija u Srbiji i onda, uzgred, ne morate se ni čuditi, i potpuno je logično kada svi očekuju odgovor od vas, a ne od nadležnih institucija, pa i kada je u pitanju, kako ste rekli, rušenje tri barake u Savamali? Ja ću samo deliće pročitati iz vašeg prethodnog ekspozea, zapravo citiraću vas. Rekli ste da će Srbija postati zemlja jednakih šansi za sve, gde nije bitno da li imate ili nemate člansku kartu stranke ili ne, da će mladi ljudi ostajati u Srbiji, da ne želite Srbiju koja živi od danas do sutra gde se vlast smatra uspešnom ako ima nešto hrane, lekova i struje i sve to uspešno predstavlja u svojim medijima. Rekli ste da će biti doneti zakoni koji će ostvariti pravo tržišno okruženje i uništiti korupciju, smanjiti broj ljudi u javnom sektoru i reformisati javni sektor, da smo imali veliku sreću sa FAP-om i SIS-om, da ćete reformisati pravosudni sistem i sprovesti sistemske reforme u obrazovanju, državnoj upravi, lokalnoj samoupravi, da ćete poljoprivrednu proizvodnju povećati za 30%. Takođe, obrazovanje će nam biti na prvom mestu, obrazovanje je temelj od koga počinjemo da gradimo našu zajedničku kuću, našu novu Srbiju, bolju Srbiju, Srbiju koja zna, kao i da država mora postati podrška, a ne prepreka privrednicima, da ćemo reformisati zdravstvo i da ćete realizovati mere za smanjenje siromaštva. Vi, gospodine Vučiću, sami budite realni i procenite šta je od ovoga urađeno, a šta nije. Ja znam da je za ovo verovatno bio potreban pun mandat, ali ste vi sami doneli odluku da ga skratite na polovinu. Što se tiče predloga članova Vlade, moram da kažem da sam sa nekim ministrima iz prethodne Vlade uspešno sarađivao. Tu moram da pomenem gospođu Mihajlović i gospodina Antića, sa kojima sam realizovao ozbiljne projekte. Od novih ministara ne poznajem većinu, ali poznajem gospodina Nedimovića i Anu Brnabići i pozdravljam njihov izbor kao novih ljudi u novu Vladu Republike Srbije. Međutim, ono zbog čega ja ne mogu da podržim ovaj vaš program je to što nisam video rezultate u prethodne četiri godine, a bilo je dovoljno vremena da se to oseti. Sa druge strane, nisam video preduslove da se realizuju ovi ciljevi vaši, koji su nesumnjivo dobri. Bio bih neiskren ako bih rekao ako program nije nešto što bi želeli svi mi da se realizuje. I ja živim u ovoj zemlji i žive moja deca i želim da tu žive i želim da se realizuje vaš program. Ali, da bi se to uradilo, neophodno je uraditi neke elementarne stvari na koje nisam primetio da ste u ova dva dana bacili akcenat, a to je pre svega promena političkog sistema u Srbiji, uspostavljanje sistema vrednosti i institucija sistema Republike Srbije. To je preduslov da biste uspeli da realizujete sve ovo o čemu ste govorili. Zato ja kao poslanik Narodnog pokreta Srbije neću moći da podržim vaš predlog. Hvala.
Vaša grupa je potrošila vreme. Zahvaljujem. Izvolite.
Pokušaću da u najkraćem odgovorim na sve što ste rekli. Sve što ste pročitali je dobar tekst i sa svim sam saglasan. Rekao bih da bar 80% onoga što ste pročitali smo baš tako i uradili. Mislim da to ljudi vide. Rekli ste da sam rekao da ćemo da smanjimo javni sektor. Smanjili smo javni sektor dramatično. Za razliku od nekih koji su nam povećali javni sektor posebno samo na republičkom nivou sa 9.000 na 28.000 za tri godine od 2000. godine, mi smo uspeli da ga smanjimo. Smanjili smo za 14.500 u 2015. godini, a ove godine imamo i teže i veće zadatke. Nisam razumeo tu vrstu primedbe. Posebno nisam razumeo vrstu primedbe oko prijema građana. Posao je svakog funkcionera da razgovara sa ljudima. Smejao sam se nepismenim ljudima koji su izgovarali svašta, kako je to posao pojedinih zaštitnika i ne znam koga. To je posao pre svega izabranih predstavnika vlasti, da razgovaraju sa građanima i da rešavaju njihove probleme. Ne govori samo ime šta ko radi. Ne postoji funkcija primalac građana. To je moj posao, da razgovaram sa narodom, da osetim puls ljudi, da vidim šta je to što ih boli, kakve probleme možemo da rešimo. Od 87 ljudi, za mene to nije malo, za 46 ljudi smo rešili problem. To je više od 50%. I bolje da smo rešili za 46 nego da je to bilo nula. Da li se to nekome dopada ili se ne dopada, ja tu ne mogu ništa da uradim. Mislim da je to nešto što je potpuno normalno i da to takođe pokazuje da se predsednik Vlade oseća kao i svi drugi građani i da nikakvu razliku ne pravi između sebe i njih. Sa druge strane, čitali ste deo u kojem sam govorio da ćemo da pružimo podršku privredi. Pa, pružamo podršku privredi i zato imamo ovakav rast privrede. Za razliku od perioda vaše vlasti u kojem smo imali minus 3,6, danas imamo plus 2,6. Ako ćete da me ubedite da je minus 3,6 veće od plus 2,6, po kriterijumima koje vi priznajete, mi priznajemo, ceo svet priznaje, ja bih voleo da mi objasnite koja je to matematika. Koja je to aritmetika koja taj rezultat može da dovede do toga da je minus 3,6 veće od plus 2,6? U kojoj to zemlji, na kom to mestu i kako je to moguće? Kažete nema smanjenja siromaštva. Ima ga, ali je malo. I Svetska banka ga konstatuje, ali nije dovoljno. Zato će to biti drugačije u narednim godina, zato što će brži rast BDP-a brže doprinositi smanjenju siromaštva. Mi bismo želeli da to ne bude 0,6 i 1,6, nego da to ide preko 2 i 2,5 posto na godišnjem nivou. Ako to budemo mogli da uradimo, to je dobar rezultat. Ali, ja sam se javio ne zbog toga da bih, razumem politiku, razumem šta mora da se kaže i to je sve u redu. Hvala na tome što ste barem rekli za ciljeve i za program da je dobar i u redu, i to je nešto. Dakle, mi inače imamo u našoj zemlji neverovatan odnos prema svemu. Evo, približava se 1. septembar. Gledajte, na svim televizijama i svim novinama imaćete kako je strašno kako su nam knjige skupe. Ali, još više od toga kako je strašno kako su nam knjige skupe, iako ponovo imamo toliko i toliko besplatnih udžbenika i ne razumem zašto to imamo i na to pristajem zato što većina članova Vlade uvek na tome insistira, ali ni to neće da bude tema, tema će da bude obim tih knjiga, ili kako bi govorili stručnjaci – koliko su debele knjige. Kao da su svinje, a ne knjige. Kao da se knjige jedu, a ne čitaju. Onda je glavni problem – a kako će naša deca to da nose u teškim rančevima u školu? Što, da kičmu ne izlome? Što, da meniskus ne povrede? I sve nam je nešto teško i uvek nam je teško. Kada se poveća cena žive vage, kilo žive vage svinje, onda puštaju samo potrošače koji se žale, a tad ne idu kod proizvođača. Kada se spusti cena svinje žive vage, onda idu kod proizvođača koji, kažu, ništa ne valja, ne idu kod potrošača. I da idu, i oni bi opet rekli da ništa ne valja. Nama nikad ništa ne valja. Šta god da se dogodi, kako god da se dogodi, ništa nam ne valja. Šta god da sam rekao, i vi to dobro znate, šta god da sam rekao, da sam govorio minut ovde, a ne što sam se trudio i borio se... Ne zaboravite, vi ste juče svi izlazili po 10 puta, a neki i po 10 sati bili napolju. Ja nisam napustio ovu stolicu juče 12 sati i odgovarao sam svakom. (Vojislav Šešelj, s mesta: I ja da sam na takvoj stolici ne bih napuštao.) U pravu ste, vi ste napuštali zato što niste na toj stolici. Samo hoću da vam kažem da sam i time želeo da pokažem poštovanje prema svima, da saslušamo sve, ali to nama nedostaju, rekli ste, vrednosti institucije. Nama nedostaje promena političkog sistema i to su razlozi. Pa, imamo u okviru političkog sistema sve ono što smo imali do pre neku godinu kada ste vladali. U najmanju ruku neke stvari su značajno unapređene, ali ništa lošije od toga. Ja sam spreman da razgovaramo i o izbornim zakonima i o svemu drugom, ali nismo ništa urušavali. Naprotiv, ostavili smo sve na najvišem demokratskom nivou, kako ste nam vi ostavili, kako ste o tome govorili, osim što nismo zloupotrebljavali ono za prljave spotove itd, kao što su neki drugi radili. Samo ne razumem šta se to promenilo, te je od najboljeg odjednom postalo najgore. Kakve su te vrednosti institucije, jer se ja sećam tih nekih nezavisnih institucija, one su bile nezavisne od svega? Ćutali kao zaliveni sve vreme, nikad ništa nisu smeli da kažu. Bio je jedan ministar, sada više ne znam, nije u vašoj, u ovoj drugoj stranci. Više ne znam ni da li je u toj drugoj. On je protiv kandidat sad neki. Ove znate frakcije vaše. Taj kad vikne... (Narodni poslanik Radoslav Milojičić dobacuje s mesta.) Pa, nije valjda tuborg od rane zore radio. Dakle, on je ni manje ni više... (Radoslav Milojičić, s mesta: Molim vas da ne vređate, nema smisla.)
Poslaniče Milojičiću, nije vas spomenuo uopšte, nije spomenuo naziv stranke. Nemojte sami da se prepoznajete i legitimišete. Znači, pomozite meni, da ne moram ja po celoj sali da moram da reagujem.
Taj kad prozbori neku reč protiv tih institucija, oni se sakriju i po tri meseca se ne pojavljuju nigde, odu na duži godišnji odmor. Danas te institucije, hvala bogu, funkcionišu, svaki dan nam nešto kažu, svaki dan rade svoj posao. Makar po tom pitanju je nešto drugačije. Što se tiče vrednosti, u pravu ste, saglasan sam. Imaćemo taj problem i za 30 godina. I upravo zbog svih nas i zbog toga što nećemo da čujemo, nećemo da saslušamo nikog drugog i nećemo da priznamo da je nekada neko drugi nešto uradio, i to ni vi nama, ni mi vama i to tako ide. I zbog toga što se u našoj zemlji ne ceni ni znanje, ni rad, ni trud, ne ceni se ništa. Ceni se samo kako mogu da dobijem na svoju stranu što više saveznika da bih mogao da pravim kombinacije i da bih mogao da pobeđujem one druge i ništa drugo ne postoji. O tome ćemo moći da pričamo i za četiri godine ili sa nekim drugim da pričate, i za osam godina i za dvanaest i za šesnaest i neće se to, na moju žalost i na vašu žalost, mnogo promeniti. Što se tiče „Petoletke“, nije Vlada Srbije kriva za to, kao što vi to dobro znate. Vlada Srbije je pomagala i bukvalno davala sve od sebe da se učini sve kako je rukovodstvo „Petoletke“ radilo, tražilo i želelo, iako smo imali drugačije ideje i planove o socijalnom programu koji smo poštovali, neću ni da govorim. Pitajte to one koji su uspeli da fabriku razore i unište i da ništa u nju ne ulože u periodu u kojem je to trebalo da urade, već su samo čekali da njena vrednost pada, da obrtni kapital bude na najnižem nivou, da bukvalno bude razorena i da na kraju nikome, ni sa Belorusima, ni sa svima drugima sa kojima smo pregovarali ne možemo ništa da učinimo. Dovodimo „Kromberg i Šubert“ u Kruševac. Uskoro verujem da ćemo dovesti još jednu fabriku u Kraljevo. Govorim o celom Moravskom koridoru, govorim o celom putu od Preljine do Pojata, dakle od Čačka, Kraljeva, Banje, Trstenika, Kruševca do Ćićevca. Ne mogu da kažem da u svako mesto možemo uvek da dovedemo tako velike investitore, ali mislim da i u opštim uslovima možemo da popravimo to stanje. Drugo, što se reeksporta tiče i povećanog izvoza, apsolutno nije tačno to što ste rekli. Reeksport je na tako malom nivou da ga ne možete računati u našem izvozu ni do 1%, ni do 1%. Toliko su žestoke naše kontrole. Vi mi navedite primere,evo, molim da mi navedete primere, kao što sam molio da mi navedete primere gde su to radnici nosili pelene, kao što sam molio primere da mi navedete primere u kojoj to zemlji nisam posetio Srbe. Na kraju nisam dobio odgovor. Zato što je uvek bilo rekla-kazala – čitao sam u novinama, rekla mi baba Smilja. Ja vas pitam, pokažite mi te kompanije koje reeksportuju tolike poljoprivredne proizvode i odmah ćemo da reagujemo kao država, istog sekunda i videćete da sam u pravu. Za takve stvari bih ja voleo da nam ukažete i voleo bih da se pokaže da nisam u pravu, da možemo da reagujemo istog sekunda, ali mi recite. Evo, ja sam dobio uveravanja jer moj tim prati i pošalju mi odmah informacije. Tačno znam i oni znaju da ne smeju da mi pošalju lažnu informaciju. Ovo je jedna od stvari na kojoj smo insistirali. A zašto smo insistirali? Zato što smo želeli da to što postoji takav odnos između Evropske unije i Rusije iskoristimo za sebe, da mi povećamo nešto od svoje proizvodnje, da mi više možemo da izvezemo u Rusiju, a ne da pomažemo onima koji su im uvodili sankciju. To je njihov odnos i šta nas briga za njih. Neka oni rade šta hoće između sebe. Mi hoćemo da zaradimo na svojim proizvodima. Mi hoćemo da Srbi prodaju svoje proizvode, a ne da prodajemo češke, austrijske ili mađarske proizvode. I zato smo tako rigorozne kontrole uveli. U svakom slučaju, vama hvala na korektnom istupu i molio bih vas, ako imate bilo koji od ovih podataka da nam ukažete na to, da bude konkretan, da bude precizan i budite sigurni da ćemo istog sekunda da reagujemo. Zahvaljujem se.
Hvala vama. Reč ima Milena Turk. Neka se pripremi Žarko Korać.
Zahvaljujem predsedavajućem. Dame i gospodo narodni poslanici, čast mi je da govorim na ovu temu u danu kada raspravljamo o Predlogu programa rada Vlade u budućem mandatu i o predlogu kandidata za ministre u budućoj Vladi. Imali smo prilike da čujemo zaista iscrpan, detaljan i opširan ekspoze i program rada Vlade u kome je segment po segment razmotrena svaka tema koja je od suštinske važnosti za Srbiju. Uporedo sa ovim programom, prikazan je i niz rezultata koji su postignuti i koji govore o tome da smo na dobrom putu. O toj činjenici govori i podatak da smo na ovim izborima dobili izuzetno veliku podršku građana upravo za reforme i za tempo kojim se kreće Srbija. Za svaki od ovih segmenata, privreda, poljoprivreda, Kosovo i Metohija, evropske integracije, infrastruktura, predloženi su ljudi koji su ljudi zavidnih biografija, velike stručnosti, iskustva. Sigurna sam da će ovakav tim biti dosledan u sprovođenju ovakvog programa Vlade. Međutim, bez obzira na impresivne biografije, svi ministri u Vladi će biti odgovorni pred građanima Srbije, upravo pred onim građanima koji su podržali ovakvu politiku. Srbija nema vremena za gubljenje. Srbija nema vremena za isprobavanje politike i za oklevanje. Mi smo dužni da postižemo maksimalne rezultate, da pokažemo upornost, doslednost, da pokažemo efikasnost. Dužni smo da pokažemo da smo u stanju da se suočimo sa svim izazovima i problemima i da postignemo ciljeve. Cilj je svima nama jedinstven. Cilj je jedna uspešna, organizovana, pravna država,ekonomski razvijena. Cilj nam je da Srbija uživa ugled u svetu, da bude stabilna i bolje mesto za život. Zadataka i izazova je mnogo, od donošenja zakona do njihovog sprovođenja. Dužni smo da nastavimo da šaljemo poruku da je Srbija sigurna i stabilna zemlja za ulaganje i da su naša vrata otvorena investitorima i da smo spremni da pokrenemo našu privredu. S druge strane, sve vreme stižu napadi, kritike, saveti, neretko i direktive od onih koji su deset, dvanaest ili petnaest godina unazad proveli na vlasti, koji su imali sve vreme ovog sveta da sprovedu sve ono što su zamislili. Saveti dolaze od onih koji nemaju ideje, ali zato imaju preporuke kako sve treba da se radi. Nastavlja se politika sukoba i napada, kakvu je vodio i moj prethodni govornik, tada je bio na mestu predsednika opštine Trstenik. Za to vreme dok se on nudio za ministra kroz različite medije i ambasade, u Trsteniku se infrastruktura raspadala praktično, putevi su rađeni samo u predizbornim kampanjama, dakle, samo predizborni asfalt, putevi su nasipani besomučno, unedogled, bez ikakvih trajnih rezultata. Čak postoji jedan proračun da je u jednom selu u opštini Trstenik jedan put nasipan toliko puta da bi trebalo da je visok sedam metara. Kritike dolaze od onih kojima su projekti čamili po fijokama samo zato što su bili predloženi od nepodobnih ljudi, ako je projekata uopšte i bilo jer su neretko bili i stari po 30 godina ili neažurirani i nisu služili stanovnicima opštine Trstenik. Kritike dolaze od onih koji su 120 miliona dinara prosuli praktično u kapitalni projekat akva parka u Trsteniku koji nema ni ono osnovno, a to je upotrebna dozvola. Ovde imam izveštaj Direkcije za planiranje i izgradnju u kome se kaže: „S obzirom da voda ulazi u prostoriju kroz zidove na kojima se nalaze komponente elektroenergetske instalacije koje su pod naponom, dakle, prekidači i priključnice, kao i činjenicu da je voda stalno prisutna na podu prostorije, postoji potencijalna opasnost da električnim naponom budu ugrožena lica koja se nalaze u prostoriji ili bazenu.“. Dakle, akva park koji je otvoren pompezno u prošloj godini, da bi se prikupili politički poeni, nema, dakle, ni upotrebnu dozvolu i nije ga dosadašnja vlast koju čini SNS zatvorila iz hira ili iz inata, već zato što je ugrožena bezbednost dece, koja nam je svima na prvom mestu. Takvi koji pošto-poto vode politiku sukoba ne razmišljaju o rezultatima, koji su ipak dužni stanovnicima opštine Trstenik koji su ih i postavili na tu poziciju. Moram da odgovorim i na pitanje „Petoletke“. Dakle, nije ova vlast zatvorila dve hiljade radnih mesta, nego je vlast od 2000. do 2010. godine zatvorila deset hiljada radnih mesta, stvorila dugove od 120 miliona evra, koji oko tri puta prevazilaze vrednost čitave fabrike i to je ono što je poražavajuće. Dakle, svi koji kritikuju Vladu aktivno su učestvovali u politici do sada i zaista je licemerno da sada dele nekakve savete. Da se vratim na temu. Sigurna sam da će ovakav tim Vlade, koji je sačinjen od eksperata, stručnih ljudi, ljudi od iskustva i struke, biti u stanju da sprovede ovakav program Vlade dosledno i da korak po korak dostignemo naše ciljeve. Zahvaljujem.
Hvala vama. Žarko Korać ima reč. Izvinite, sedite poslaniče, ne znam s kojim pravom ste sami ustali i dali sebi reč. Žarko Korać. Nije tu. Vi niste personifikacija Trstenika, znači, nije spomenula vas, lično, niti partiju. Ne mogu na spominjanje gradova, ima vas više, onda svima da dam reč. Izvolite Poslovnik.
Reklamiram povredu člana 104. stav 1. gde kaže da, ukoliko se narodnom poslaniku neko obrati uvredljivo, između ostalog navodeći njegovo ime, prezime ili funkciju, ja sam obavljao funkciju. Dozvolite da završim.
Poslaniče, ne mogu, to je zloupotreba povrede Poslovnika. Sedite, nemojte. Potrošili ste vreme, ne mogu da vam oduzmem dve minute od nečega što nemate, ali ne mogu da vam dam reč pošto…
Mene je okrivila, ja sam predsednik opštine bio kada je ona to govorila.
Vi niste više na toj funkciji. Nije vam ni ime pomenula. Grad, nemate pravo da vi predstavljate samo grad. Nije, ja sam mislila na nekog drugog u sali.
A niste mi dali ni premijeru repliku da dam.
Hvala vam puno. Znači, Žarko Korać nije u sali i ne želi da govori. Branislav Blažić, da li je tu? Izvolite.
Poštovani predsedniče Vlade, poštovana predsedavajuća, kandidati za ministre, dame i gospodo narodni poslanici, saslušali smo i pročitali ekspoze, pre bih mogao reći jedna bela knjiga sveopšte naše stvarnosti. Ovde je prikazano naše juče, naše danas i naše sutra. Naše juče, zato što, ako nam mere gde smo danas, moraju nas pitati gde smo bili juče. A koliko juče, bili smo kao zemlja na kolenima na ivici ponora, u recesiji, gde je javni dug bio bez kontrole, gde smo imali 26% nezaposlenih ljudi, opšta depresivnost, vrlo loš međunarodni položaj. I, onda dolazi prethodna vlada i počinje štednja, počinje rad, počinje odgovornost, počinje da se menja naš međunarodni položaj i zemlja se polako diže, kao Feniks iz pepela. Danas je Srbija na sigurnom i stabilnom putu. Danas ulazimo u novu fazu reformi i upravo ovaj ekspoze je nešto što je kapitalno za Srbiju. U njemu se oseća jedan pravi stvaralački optimizam, stvaralačke ideje, gledanje i daleko i duboko, jedna izražena volja i jedna nepokolebljiva vera da će rad pobediti nerad, da će odgovornost i istina biti ispred laži i da će pravda pobediti nepravdu. Premijer o ovom ekspozeu i temeljno i trezveno prati situaciju, on ne preuveličava opasnosti i probleme, ali ih i ne izbegava. Prikazuje ih otvoreno, jasno ide u susret tim problemima i nudi normalno rešenje. Ono što je meni posebno drago to je što je u ekspozeu određeno mesto posvećeno životnoj sredini, a posebno i to što je i obećano da će u narednom periodu daleko više pažnje biti posvećeno životnoj sredini. Mi moramo u životnoj sredini i u njenoj zaštiti učiniti i možemo i bolje i više. Nažalost, životna sredina je duži period više služila za udomljavanje nego za kreiranje i jačanje i naših i administrativnih i stručnih kapaciteta. Nama je potreban jedan autoritet i politički i stručni. Nama je potrebna institucija, jer sve počiva na institucijama, samo institucije mogu da obezbede bolji život za sve građane. Dok se borimo za investitore da nam uđu i da pokušavamo na sve načine da ih dovedemo, verujte, nama investitori u životnoj sredini stoje na vrata i kucaju. Mikrosistem javno-privatnog partnerstva možemo vrlo jednostavno rešiti sistem upravljanja otpadom. To se u praksi već i pokazalo. Oni će doći, uložiti pare, doneti znanje, doneti kulturu, doneti sistem, a onda jednog dana, posle 20 godina otići, ali sve će to ostati. A mi ćemo u tom periodu moći da plaćamo i vraćamo to sve, s jedne strane prodajom tog našeg otpada koji nam je danas neviđen balans, a sa druge strane da na neki način i lokalne samouprave ubedimo da je zdrava životna sredina važnija od toga da će pare odvojiti za neke pevaljke ili za nešto što je potpuno nevažno. Na kraju krajeva, za hiljade čišćenje, hiljade divljih deponija lokalne samouprave izdvajaju, a često puta se zna i gde će biti divlje deponije i ko će ih čistiti u toku godine i pre nego što se budžet u lokalnim samoupravama usvoji, biće dovoljno da mi taj sistem potpuno rešimo. To je jedini i pravi način. Ako čekamo donacije, nećemo ih brzo dočekati, jer oni nam jednom rukom daju, drugom rukom uzmu. I kada se izređaju svi ti menadžeri za podršku i za savete i za razne druge edukacije, malo ostaje za operativni sistem. To je pokazano na izgradnji deponije regionalne u Subotici koja se gradi već 11 godina. Početa je da se gradi kad i Burdž Kalifa, a Burdž Kalifa je završena 2010. godine, a mi još kopamo i kopaćemo ko zna još koliko, to ćemo tek da vidimo. To su samo primeri da možemo i moramo u narednom periodu to mnogo jednostavnije i bolje uraditi. Kada je u pitanju zdravstvo, zatekli smo zdravstvo u jednoj kliničkoj smrti. Niko, ni jedna društvena delatnost nije više uništena od 2000. godine, nego što je uništeno zdravstvo. To su bile crne godine našeg zdravstvenog sistema. Rad prethodne Vlade učinio je da smo zaustavili to, da smo osvežili, oživeli zdravstveni sistem. Stvoreni su i odlični temelji i ja očekujem u novoj fazi, fazi reforme i zdravstva, da zdravstvo za četiri godine bude uz rame srednje razvijenih zemalja Evrope. Kada su u pitanju personalna rešenja, ja verujem da su ovo odgovorni i ozbiljni ljudi vrlo stručni. U to ne sumnjam da će oni pokušati da daju svoj apsolutni maksimum. Da li će taj maksimum biti adekvatan zahtevima funkcije i zahtevima premijera, to je već neko drugo pitanje, a na to pitanje će nam odgovor dati u hodu verovatno premijer. Prema tome krećemo u novu fazu svih opštih društvenih, političkih, kulturnih, socijalnih, ekonomskih reformi. I, to je najvažnija ta nepokolebljiva vera premijera, to je „condition sine qua non“uspeha. Verujem da ćemo uspeti. Gospodine predsedniče, imate punu našu podršku. Mi moramo uspeti. Srbija mora biti bolja. Srbija mora biti pristojnija. Ubeđen sam da ćemo mi to uspeti zato što drugi izbor u stvari i nemamo. Hvala lepo.
Đorđe Vukadinović, a neka se pripremi Milovan Drecun. Ko želi po Poslovniku? Reč ima narodni poslanik Miroslav Mirčić, po Poslovniku.
Javljam se i reklamiram povredu člana 107. Poslovnika o radu Narodne skupštine, prvi stav koji kaže da govornik na sednici Narodne skupštine je dužan da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine. Molim vas, gospođa predsedavajuća, da vodite računa, Srbija je dovoljno i fina i kulturna i nema niko pravo da Srbiju drugačije naziva osim onakva kakva jeste, po nama srpskim radikalima, ali suština mog javljanja je sledeća Prethodni govornik je ponovio govor iz 1998. godine kada je bila Vlada narodnog jedinstva…
Poslaniče, nemate prava na diskusiju.
Molim vas, samo da obrazložim u čemu je povreda Poslovnika.
Pošto me molite, ali nemojte diskutovati.
Molim vas, samo da obrazložim u čemu je povreda Poslovnika. S tim što je samo mala razlika, što je 1998. godine hvalio potpredsednika Vlade dr Vojislava Šešelja, a sada hvali Aleksandra Vučića. To stvarno nema smisla. Nema nikakve sličnosti u tome i morate voditi računa….
Poslaniče, bez zloupotrebe povrede poslanika, otići će dve minute.
Potpuno je isti govor…
Bila sam poslanik u to vreme, govora nije bilo o zaštiti životne sredine u ekspozeu tadašnjeg mandatara. Tako da nije mogao da spomene poslanika Vojislava Šešelja, on nije govorio o zaštiti životne sredine ni dve sekunde. Prema tome, niste u pravu, ali ako mislite da sam ja povredila Poslovnik, ja ću to staviti na glasanje, pa kako kaže većina poslanika. Da li želite da glasamo o povrede Poslovnika? (Vojislav Šešelj, s mesta: Replika.) Nema replike, nema. (Vojislav Šešelj, s mesta: Kako nema?) Nema po Poslovniku. Objasniće vam Nataša. Znači, ja samo tumačim Poslovnik, samo ja mogu da tumačim Poslovnik. Tako su demokrate napisale još pre 10 godina i mi to poštujemo. Oni su ovo stavili kao Ustav. (Miroslav Mirčić, s mesta: Niste vi povredili Poslovnik…) Ne, ne možete da kažete, samo da li glasamo? Ne može to po Poslovniku. Molim poslaničku grupu da prouči Poslovnik. Znači, samo ja mogu da povređujem Poslovnik, Blažić ne može. Hvala vam puno. Znači ne glasamo. Đorđe Vukadinović, Milovan Drecun… (Vojislav Šešelj, s mesta: Povreda Poslovnika 27.) Mir i tišinu želim da bi mogla da vodim sednicu. (Vojislav Šešelj, s mesta: Poslovnik 27.) I Martinović se javio isto pre vas. Povreda Poslovnika, Martinović izvolite, pa ću dati vama reč, ne brinite ništa. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram Poslovnik povreda člana 107, koji govori o dostojanstvu Narodne skupštine. Gospodin Saša Radulović koji trenutno nije u sali verovatno tvituje, napisao je da Narodna skupština Republike Srbije podseća na farmu i umesto da sedi u Narodnoj skupštini i da učestvuje u njenom radu on na najgrublji mogući način vređa Narodnu skupštinu. Naravno, ne tražim da se o tome glasa, niste za to odgovorni vi gospođo predsednice, ali prosto hoću da građani Srbije i narodni poslanici znaju čime se bavi čovek koji je u isto vreme bio ako se ne varam stečajni upravnik u 13 kompanija, koji je svojoj ženi nameštao poslove i koji nam danas drži lekcije o tome kako treba da se vodi srpska ekonomija. Po njemu, srpsku privredu treba kompletno poslati u stečaj i onda je prodati kilo po kilo, ali taj eksperiment neka proba da izvede u nekoj drugoj državi tamo gde duguje porez u Srbiji mu to neće poći za rukom, ali u svakom slučaju molim vas da ukažete gospodinu Saši Raduloviću da više Narodnu skupštinu ne naziva životinjskom farmom.
Hvala. Da vam kažem nešto. Ovo je stvarno skandalozno. Nemojte da mislite da je poslanik, biti poslanik samo ako ta osoba sedi unutra u sali i nešto izgovori za govornicom. Biti poslanik, znači, predstavljati građane Srbije na svakom mestu u Srbiji i van Srbije. Znači, društvene mreže nisu nešto toliko virtuelno da mislimo da možeš pre podne da bude dr Džekil, a popodne ministar Hajd ili obrnuto. Znači, to nije dozvoljeno. Ovo je zaista teška uvreda za parlament Republike Srbije. Mi ovde imamo ozbiljnog mandatara i želim da se zahvalim i njemu i svim poslanicima koji tri dana ozbiljno razgovaraju o politici, jer on je ovde treći dan. Nikad nismo imali priliku u istoriji parlamentarizma od devedesetih pa na dalje da jedan mandatar tri dana sedi sa nama i svakom odgovara na svaku njegovu primedbu. Ja sam mu zahvalna na tome i svim poslanicima, bez obzira kojoj političkoj opciji pripadaju, koji su odlučili da rade i da sede ovde tri dana. Ali uvrede, to zaista ne dozvoljavam i ne znam kako da promenim odredbu da i poslanici mogu da povređuju Poslovnik, a ne predsedavajući koji zaista nema veze sa društvenim mrežama i sa tako ružnim komentarima koje sebi dozvole pojedinci. (Vojislav Šešelj, s mesta: Po Poslovniku.) Čekajte da izaberem nekog od tviter poslanika. A, vi ste pre njih. Izvolite, Vojislav Šešelj.
Ja sam to bio tviter posalnik dok nisam postao narodni poslanik. Ja se javljam po članu 27. Gospođo Gojković, vi predstavljate celu Narodnu skupštinu. Ne smete navijački da se odnosite ni prema jednoj strani, nego da objektivno sagledavate stvari. Vi ste sada ovde rekli da Vlada Mirka Marjanovića nije vodila računa o ekologiji, a Vlada Mirka Marjanovića u kojoj smo bili mi srpski radikali kao najjači koalicioni partner, najveću pažnju ekologiji je posvećivala. Branislav Blažić je bio ministar ekologije u toj Vladi i sada što je njemu bilo lakše da uzme taj govor koji je spremao 1998. godine, malo prepravi, nego da spremi novi govor, to jeste bilo korisno pod uslovom da se ne primeti, ali nismo primetili. Ako vi niste, možete da proverite, vi možda i ne pamtite te stvari dobro, vi ste bili tada ministar bez fotelje, pa kao Slavica ovako, bez fotelje, tako da ne pamtite. Ja koji sam bio potpredsednik Vlade i nadležan za taj resor u Narodnoj skupštini, pamtim vrlo dobro, pamti gospodin Mirčić i ovo je narušavanje ugleda Narodne skupštine. Ne može jedan govor da sadrži 20 godina.
Hvala vam. Daćete mi taj govor iz devedesetih da uporedim, pa ću onda moći da presudim. (Vojislav Šešelj, s mesta: Imate vi to u arhivi.) Nemam, stvarno nemam, a ovo je istina da nisam imala fotelju, to priznajem. Povreda Poslovnika Saša Radulović.
Predsedavajuća, podsetiću vas, po članu 109. dužni ste da opomenete poslanika koji iznosi ocene na račun drugih poslanika koji ne govori po dnevnom redu i nemate i zloupotrebljavate vašu poziciju predsednika Narodne skupštine, jer vi niste predsednik Tvitera. Trebate da vodite računa o redu u Narodnoj skupštini, to vam je posao. Dozvoljavate vređanje, omalovažavanje poslanika, radite istu stvar i sami to činite. Ugrožavate dostojanstvo Narodne skupštine. Ovo nije dostojno Narodne skupštine. Ovakav razgovor nije dostojan Narodne skupštine, o tome bi trebali da vodite računa. Očigledno ne vodite, dozvoljavate da se mimo Poslovnika govori, mimo tačaka dnevnog reda, dozvoljavate vređanje, omalovažavanje. Molim vas da uozbiljite rad Narodne skupštine. Zahtevam da se glasa o ovoj vašoj povredi Poslovnika. Ovo je nasilje nad poslanicima.
Hvala vam poslaniče. Dužna sam da vam odgovorim, verovali ili ne, iako vi ne volite da vama neko nešto kaže, ali po Poslovniku moram da vam objasnim, da ja ničim nisam povredila dostojanstvo ovog parlamenta, to radite vi od prvog dana od kako ste došli, ali ovo je vrlo konkretna primedba. Verovatno vi možete taj svoj, to što ste izneli na Tviteru, koliko sam razumela, da li je tako, da evo pokazuju svi, ja ne protiv ni vas ne protiv nikoga, imam druga posla, da ste vi uporedili parlament, Narodnu skupštinu Republike Srbije sa „Farmom“, to je skandalozno, to je stvarno skandalozno i hvala vam što ste mi rekli da imam pravo da izričem i opomene, ali neću, a opomenu bi dobili vi. Opomenu bi dobili vi, jednu, drugu, treću i onda morate da napustite rad parlamenta, to znači to vaše pozivanje na ovaj član. A to što vi nemate ni trunku tolerancije da istrpite, da neki drugi poslanik nešto kaže o vašem ponašanju i vašim, pa ne mogu reći političkim stavovima jer ih još nismo čuli, nego vašem viđenju šta su za vas kolege poslanici i šta je ovo zdanje za vas i šta znači za vas volja građana Srbije koji su zaokružili ove ljude, pa i vas sticajem okolnosti, to ste pokazali u ovoj jednoj jedinoj vašoj rečenici. Dakle, videćete na glasanju šta misle poslanici o vašem ponašanju, a šta misle o mom vođenju sednice. Verovali ili ne, da vam ja kažem jednu lekciju o demokratiji, glasanje je sve. Ne siledžijsko ponašanje, ne tvitovanje, nego glasanje i oni će svojim glasanjem pretočiti volju građana Srbije ovde u parlamentu kada budemo stavili na glasanje ovaj vaš zahtev da sam ja prekršila Poslovnik. To vam je bila mala lekcija o demokratiji i parlamentarizmu. Ja sam vaša starija koleginica, ovde sam 26 godina i vrlo sam raspoložena da vam pomognem da naučite šta je parlament i šta je demokratija i u Srbiji u svim drugim državama, a nemate pravo na repliku i nemate pravo na povredu Poslovnika na stav predsednika parlamenta. Prema tome, možete svi sad da podignete, kamere su usmerene ka vama, slikajte se, postavite to na Tviter nalog, a mi ćemo da radimo i dalje. Sledeći govornik je Đorđe Vukadinović. Kraj. Izvolite.
Zahvaljujem. Verovali ili ne, mislim da su u ovoj maloj raspravi u pravu i gospodin Šešelj i gospodin Radulović, a umesto da se skandalizujemo nad tvitovima, ja isto ne pratim to, pojedinih poslanika, hajde da se malo potrudimo da nam Skupština bude pristojnija i da manje liči ili da manje asocira na tu već pomenutu ustanovu, da ne kažem instituciju. Ja imam svega tri minuta i zaista iluzije i nemam ambicija da sam toliko pametan da mogu u tri minuta da odgovorim na ono što je mandatar ovde govorio 10, 12, 13 sati u dva dana. Ali, u tom smislu bih ga takođe podsetio i zamolio da pažljivo sasluša barem tih tri minuta i da shvati najdobronamernije to malo što će se moći reći u tom periodu. Da li iko ovde u sali zna nekog ko je govorio o evropskoj parlamentarnoj praksi čiji je ekspoze trajao šest sati? Nisam siguran da je to razlog da se hvalimo time. Star je, naravno, to deluje kao sitnica, ali ovde su mnogi govornici iz redova skupštinske većine to isticali kao posebnu vrlinu. Sve se može reći relativno kratko. Nije slučajno da je pet mandatara, pet premijera posle 2000. godine svoje ekspozee imalo u rasponu od ne znam 20 minuta do sat i po. Sve preko dva sata je zapravo nepristojno i ne može da drži pažnju. To znam ja, to znate vi. Žalosno je što niko od prijatelja i savetnika gospodina Vučića, odnosno mandatara, izvinjavam se na ličnom obraćanju, nije to mu rekao i prijateljski skrenuo pažnju. Da li isto tako znate u evropskoj parlamentarnoj praksi da neko ide dva puta na vanredne parlamentarne izbore iako za to nema razloga, ni potrebe, jer ima apsolutnu većinu u parlamentu i nema nikakve proteste i nemire? Da li je iko u evropskoj parlamentarnoj praksi promenio četiri ministra odbrane, privrede, finansija u roku od četiri godine? Problem je u tome, i sa time ću da završim, jer nemam iluzija da se može raspravljati o tome ovako kratko, a nadam se da ću dobiti pravo makar na repliku ako bude prilike. O politici se ovde ne može razgovarati, jer je politika aktuelne vlasti, prethodne i sadašnje, potpuno neuhvatljiva. Mandatar je u svom ekspozeu i najveći evropejac i najveći patriota i veći evropejac od gospodina Jovanovića i veći patriota od nas ovde koji sedimo sa leve ili desne strane. Nevolja je u tome, draga gospodo, što vi time uz pomoć medija i apsolutne kontrole elektronskih medija i tabloida možete proizvoditi tu paralelnu realnost, ali to slabo funkcioniše u praksi. Poenta je u tome, i time ću završiti, zahvaljujem predsedavajućoj što pokušava da obezbedi regularnu atmosferu. Način na koji je vođena Srbija prethodnih godina, nemam iluzija da je i ranije bilo dobro, nije dobar, ne može se to završiti, a to kako se skupštinska većina, nažalost i mandatar, ophodi prema ovih četiri, pet poslanika koji su pokušali nešto da kažu nije dobar, nije demokratija, asocira na neka druga vremena i na druge predele. Nije vama povređeno, napadnuto dete gospodine Vučiću. Vi ste napali gospodina Pajtića i njegovu suprugu. Nisam advokat gospodina Pajtića, to je realnost. Niste vi napadnuti od strane Radulovića, nego se vodi prljava kampanja protiv gospodina Radulovića. Oni nisu članovi moje poslaničke grupe, ali to je žalosna činjenica. Zahvaljujem.
Mandatar ima reč.
Trudio sam se da razumem i nije vas ovde troje, četvoro. Posle izbora ste govorili da ste gotovo većina i da je moguće i da formirate Vladu. Ovde vas je mnogo više. I za razliku od vas i svih drugih, ja sam ovde da odgovaram svakome od vas. Izvinjavam se što vas se ne plašim, već vam odgovaram. Govorili ste, preskočiću. Želeo sam da citiram nešto iz Žikine dinastije na šta me je podsetio vaš govor. Sem mržnje i ostrašćenosti u tih nekoliko minuta ništa drugo nije moglo da se čuje. Podsetiću vas, stvar je stila koliko ćete da govorite. Jedna Angela Merkel govorila je dva i po sata. Njoj su aplaudirali stojeći 15 minuta, pa to niste rekli da podseća na neka druga vremena, što ste govorili za vreme kada neko aplaudira 15 sekundi. Zato što vi o tim drugim vremenima govorite jer ne znate šta biste drugo, zato što biste da vratite Srbiju u vreme kada ste otimali pare od Državne lutrije Srbije. Državna lutrija Srbije je jedina institucija u svetu koja je donosila minus našoj zemlji, donosila minus Republici Srbiji, zato što je davala pare Đorđu Vukadinoviću. Zato vama smeta ovo i zato ćete vi da govorite o diktaturi i svi drugi će da govore o diktaturi. Pogledajte kako ne umeju da trpe kada im neko odgovori. Odmah histerično reaguju, pritiskaju dugmad, viču, mašu, skaču i sve ostalo. Kako nisu naučili da im iko igde odgovori? Zato što su naučili da mogu da izgovore šta hoće. Da vidimo ko je diktator, da li je diktator onaj koji se nikada nije pojavio u Narodnoj skupštini i nikada nije odgovarao narodnim poslanicima, kao što su to činili predstavnici njegove stranke, ili sam diktator ja koji sam došao da ih sve čujem, da ih sve saslušam i da im na sve strpljivo i trpeljivo odgovorim, bez obzira na činjenicu što su učestvovali direktno u razaranju i lažnom, fiktivnom trošenju naših para nizašta, za ne izvršene usluge, samo da bi oni bili dobro finansirani i da bi obavljali svoju političku ulogu, nizašta više. Vi govorite ovde da neko hoće da bude i evropejac i patriota. Ja jesam za ulazak Srbije u EU, nikakav evrofanatik nisam. Jesam rodoljub, volim našu zemlju i poštujem sve njene građane. I Srbin sam. To da sam Srbin nikad nisam menjao, za razliku od nekih, koji su išli i na druge liste, manjinske liste, da bi postali poslanici. Da podsetim građane Srbije, da biste se dočepali fotelje u ovom parlamentu bili ste Vlah. Pa nije prošlo, prošao je jedan ispred vas. Vama je falilo malo. Tražili su 0,4% glasova umesto 5% glasova da bi mogao da sedi ovde i da nam drži predavanja i pridike. Svakog dana gledam šta je to što izgovarate. Nikakav problem ja nemam sa ti što ćete vi da pohvalite jednog, drugog, trećeg, petog. Ja tu nikakvu razliku i ne vidim i nema tu razlike, zato što vaša jedina ideologija, i vaša i nekih drugih pored vas i u blizini, je samo Državna lutrija Srbije. To vam je jedina ideologija, kako da se dočepamo Državne lutrije Srbije pa makar optuživali Srbiju da liči na najgore mesto na kugli zemaljskoj, pa makar sve najgore o svojoj zemlji govorili, makar sve najgore o svojoj državi govorili. Ne interesuje vas šta, kako i koliko ste u stanju protiv svoje zemlje da uradite samo da biste se ponovo dočepali Državne lutrije Srbije. E, od Državne lutrije Srbije za vas više nema ništa. Sad te pare idu u budžet Srbije i idu građanima Srbije. Nemojte da pretite kako će da se završi, jer ja iz ove zemlje neću da idem. Ni vas, nikog od vas ovde, svih zajedno, ne plašim se ni malo. Kad govorite o tome ko je kome šta pominjao, ja sam pominjao direktorska mesta, a ne da pominjem decu koja nikakve veze ni sa čim nemaju, koja su kriva što su nekada išla u neku školu i bila vrlodobri đaci. Ali, to govori o vama, jer je patološka mržnja koju gajite zbog Državne lutrije Srbije. Građani Srbije treba da znaju, ja, Aleksandar Vučić, kriv sam što Državna lutrija Srbije više ne plaća reket Đorđu Vukadinoviću i što više neće da mu plaća taj reket i biću kriv za to i u buduće. Taj reket probajte da naplatite negde drugde, ali od državnih organa i državnih preduzeća taj reket više nećete moći da naplaćujete. Pričajte vi šta god hoćete, ali na jedno samo računajte… nešto se sekirate, nešto brinete, nešto vam vreme ne odgovara, nestrpljivi ste. Ja imam vremena koliko hoćete, nigde ne žurim i mogu da odgovaram i da govorim, jedini sam predlagač,u skladu sa onim što ste donosili u ovoj Skupštini, koliko želim. Vi donosili, svi ti koje hvalite, a ne ja, u skladu sa vašim pravilima iz te Bavarske ili ne znam koje Nemačke, kako ste ih vi donosili, mi ih danas manje revnosno poštujemo. (Vojislav Šešelj, s mesta: Moramo da menjamo.) Kako da menjamo najviše demokratske postulate koje su oni postavili pred nas za narednih 50 godina? Jedan od tih postulata ćemo da promenimo, i to za uvek. Nema više otimačine iz Državne lutrije Srbije, pa čak ni za Đorđa Vukadinovića,šta god radio, i ma koliko puta promenio veru i naciju. Zahvaljujem se.
Reč ima Đorđe Vukadinović, replika.
Zahvaljujem. Da ste tako nedemokrata, a svi znamo da niste, i oni koji vam aplaudiraju znaju da niste, ali da ste takav džek, da ste takav džentlmen, kao što ste se ovde u Skupštini predstavljali, onda biste glasali i podržali i savetovali svojoj većini da omogući opoziciji makar 10 sati, duplo više vremena za raspravu, ali to niste učinili. Što se tiče promene vere za večeru, gospodine Vučiću, vi ste ovde jedini, uz poneke svoje saborce, koji ste menjali veru za večeru, i to takođe svi ovde znaju. Manipulacija i pet puta pomenuta insinuacija sa jednim legalnim i legitimnim poslom, ako imate bilo kakve primedbe, vi posegnite, imate vlast, institucije, pa preduzmite. Ovde u Skupštini obmanjivati javnost, moji stavovi nemaju veze sa bilo čim, ali vaši imaju. Vi ste prodali veru za večeru. Vi ste se u pariskom hotelu „Ric“ i drugim mestima sastajali sa Stankom Subotićem Canetom. Vi ste, gospodine Vučiću… Sada mi je uskraćujete pravo da vam odgovorim.
Ne skraćujem, nego zvonim da vas svi pažljivo slušaju.
Vi ste potpisali Briselski sporazum i zato ste sada ovde. Vi ste uradili ono što nisu hteli ili smeli da urade ovi žuti. Na njihovu dušu ide ovaj Poslovnik. Tu se jedino slažemo i on jeste restriktivan, a vi ga još restriktivnije primenjujete. Što se tiče promene, vi ste postali protestant, ne znam da li ste Srbin ili niste, politički, ideološki svakako niste. Imam još 15 sekundi, pa pokušajte to da izdržite. Vi bi voleli da ličite na Angelu Merkel. Voleli biste da ličite na Putina, ali nažalost najviše me asocirate na Kaligulu i Nerona.
Hvala, gospodine. Vidite da vas nisam prekinula, bez obzira što ste u dve minute izneli neverovatne uvrede. Dužna sam da vam odgovorim u vezi Poslovnika. Nemojte, treći dan, tih 10 sati, valjda znamo koliko jedan dan traje. Valjda 24 sata. Treći dan govorite da opozicija ima samo nekakvih pet sati. Sami sebe demantujete. Treći dan smo ovde, 16 puta 20 plus pet. Znači, nemojte da obmanjujete javnost i da stalno pričate o nekom ugroženom pravu. Pravo su vam dali građani Srbije. Meni je jako žao što za vas i za vašu opciju nisu glasali masovno, pa da imate ovde 50 sati, ali šta ćemo, građani Srbije sami vrlo dobro prepoznaju, nikada ne greše, bez obzira šta vi govorite građanima Srbije i glasali su da većinu čine ove partije koje sede ovamo. To je izbor građana Srbije. Nemojte da se ljutite na građane Srbije i da im svaki dan čitate lekciju zašto su vam dali samo sedam minuta da govorite na jednoj sednici. Nemojte nama da se žalite, pošto ja nisam pravila Poslovnik, a nisam ni izašla da glasam za vas. Prema tome, nemojte to da radite. To je ponižavanje parlamenta ako svaki dan izgovaramo izmišljotine da ste nečim ugroženi. Nemojte to da radite. Ne možete da mi odgovorite, jer to ste čuli preko primera Vojislava Šešlja, a ovde se radi po presedanu. Reč ima mandatar.
Ja želim da govorim. Dakle, mogli ste u samo dva minuta da čujete izliv besa, mržnje i sujete. Završili smo sa Kaligulom, Neronom. I Kaligulu i Nerona je istorija zapamtila, a vas nijedan Vlah ni u Neresnici i Manastirici ne poznaje i neće nikada da zapamti. Ne bih ja bio ni Kaligula… Nemojte da mi dobacujete, nemojte da psujete i nemojte da ste nevaspitani. Pristojnost se uči u mnogo ranijem dobu. Ja sam pažljivo slušao i sve uvrede pretrpeo, istrpeo na najjednostavniji način. To govori o vašoj diktatorskoj prirodi. Šta biste vi samo da ste mogli da zavladate Manastiricom i Neresnicom, pa tamo još i ka Kučevu i kakva bi to vlast bila, nego narod nije hteo. Vlasi prepoznali da niste njihov, a posle toga i Srbi prepoznali, ali šta ćete. Da se mi vratimo na ono što je suština. Ne bih ja bio ni Kaligula ni Neron, već bih bio i De Gol i sve drugo bih bio samo da ima Državne lutrije Srbije, ali Državne lutrije Srbije nema. To je vaš problem, gospodine Vukadinoviću. Nikakvu laž nisam izneo nijednog sekunda. Uzimali ste pare od Državne lutrije Srbije, od državne institucije za lažne usluge koje ste im davali, jer vi o tome za šta ste pare dobijali niti imate pojma, niti to radite, i to svi u ovoj zemlji i te kako dobro znaju. Koliko ima, kada ste mi govorili – Vučić pao na 40%, pa ispod 40%, pa nestao? To je bilo pre godinu i po dana. Pitao sam se hoćemo li cenzus da pređemo slušajući ta istraživanja. Onda sam shvatio da ste istraživanja radili za Manastiricu i Neresnicu, ali i tamo smo dobili 50%. Ni to niste tačno rekli. Što se tiče vere za večeru, ja veoma poštujem protestante, veoma poštujem Vebera. Mislim da je njihova religija jedan od razloga zašto su severni narodi u Evropi uspešniji od većine mediteranskih naroda, ali to nema veze sa tim čemu ja pripadam i ko sam. Slučajno sam, ne mislim da je prednost, ne mislim da je nedostatak, ali sam ponosan na to, Srbin pravoslavne vere. Verujte mi, kao takav, vas malo Vlahe, malo Srbe, malo neke treće, četvrte, pobeđivaću i na Državnu lutriju Srbije zaboravite. To vam obećavam i to vam garantujem. Danas ću da pročitam u popodnevnim satima kompletan vaš ugovor, da narod može da vidi kako ste pljačkali državne pare i kako ste otimali od naroda pare od ove sirotinje koju ovde tobož branite. Hvala najlepše.
Reč ima Vladimir Đukanović, povreda Poslovnika.
Hvala, uvažena predsedavajuća. Ne bih se javljao, ali preko nečega ne mogu da pređem. Naravno, reč je o članu 107. – povreda dostojanstva. Ovde je govornik rekao da je koristio legalan i legitiman metod kako bi ušao u Skupštinu, pa se između ostalog tako i predstavljao, promenio je veru za večeru. Ja i svi mi ovde smo pošteno zaradili naš mandat. Ne dozvoljavam da neko na takav način kaže da može da se uđe u Skupštinu tako što ćete da promenite naciju. Ja sam Srbin, pravoslavne vere, on može da bude Vlah. Ali ga samo nešto pitam, pošto svakako svaka nacionalna manjina ovde predstavlja i želi da predstavi neke svoje probleme ako ima ili eventualno da ostvari neka prava, koje je to vlaško selo obišao u kampanji, da nam kaže koji su to problemi Vlaha, naših sugrađana? Hvala puno.
Hvala. Ne bih ovu sednicu da pretvorimo i da posvetimo Đorđu Vukadinoviću. To ćemo drugi put. Molim poslanika Đukanovića povuče predlog da ne pričamo o Đorđu Vukadinoviću, da zaista razgovaramo o ekspozeu mandatara i o Vladi. Reč ima narodni poslanik Milovan Drecun. Neka pripremi Srđan Nogo. (Vojislav Šešelj, s mesta: Poslovnik.) Ne može povreda Poslovnika, ništa se u međuvremenu nije dešavalo, jedino ako ćete o Đorđu Vukadinoviću. (Vojislav Šešelj, s mesta: Desilo se. Molim?) Jedino ako ćete o Đorđu Vukadinoviću, on je jedini koji je govorio. (Vojislav Šešelj, s mesta: Jeste, o tome. O Đorđu Vukadinoviću? Jel povredio dostojanstvo Parlamenta? (Vojislav Šešelj, s mesta: Jel mogu da kažem? Član 27.) Morate se javiti, niste pritisli dugme.
Ja sam hteo da vas upozorim nešto gospođo Gojković. Ovaj naš Poslovnik se zasniva na Ustavu i direktno se zasnivao na Ustavu dok nije donesen Zakon o Narodnoj skupštini, ali to ništa ne menja. Ovde je bilo reči o Vlasima i mogao se izvući jedan nepovoljan utisak na osnovu toga što se neko lažno izjašnjavao za Vlaha, pa sada kao da mi imamo nešto protiv Vlaha. Hoću da naglasim da smo svi mi po malo Vlasi, svi mi Srbi. Kada su Srbi došli na Balkan u 7. veku zatekli su romansko stanovništvu koje se nazivalo Vlasima koje su pre toga Varvari skoro uništili i asimilovali smo ih.
Koji član Poslovnika?
Član 27. stav 2.
Dobro, da mogu da pratim.
Dobro, nema potrebe da me prekidate, brzo ću završiti. Dakle, svi smo i Vlasi. Koliko som Vlasi utoliko koliko se srpski jezik danas razlikuje od ruskog u fonetici. Mi smo zahvaljujući vlaškom kao romanskom jeziku stekli fonetiku koja je danas sličnija italijanskoj nego ruskoj. To vam je dokaz da smo svi pomalo Vlasi. Taj proces apsorcije Vlaha nije sasvim dovršen u Timočkoj krajini, tamo je ostao još jedan broj tih izvornih Vlaha koji su dosta posrbljeni, imaju srpska imena itd. Molim vas da se Vlasi poštuju, jer su naši preci. A sada, što se gospodin Vukadinović izjašnjavao kao Vlah nije to iz poštovanja prema Vlasima, nego je iz koristoljublja.
Vreme, prošlo je. Dala sam vam 12 sekundi duže, jer sam vam oduzela. Hvala puno, interesantno. Jednu sednicu posvetiti pitanjima zloupotrebe Izbornog zakona, ali ja vodim sednicu. Reč ima narodni poslanik Milovan Drecun. (Đorđe Vukadinović, s mesta: Poslovnik.) Zloupotreba Poslovnika, oduzeću dva minuta, a vi imate samo tri minuta. Prema tome nemojte to da radite. Milovan Drecun.
Poštovana predsednice, mandataru, kandidati za ministre, kolege poslanici, u potpunosti podržavam opširan ekspoze koji je izneo mandatar. Gospodine Vučiću očekujem da će ovo postati standard i uobičajena praksa svih narednih mandatara iz ključnog razloga. Ovako opširnim trasiranjem puta kojim Srbija treba da ide u naredne četiri godine pokazali ste puno poštovanje prema građanima Srbije, jer sve ono što će buduća Vlada raditi se direktno tiče kvaliteta života svih građana. Oni moraju detaljno da budu upoznati sa onim što planirate da radite. Sa druge strane, pokazali ste puno poštovanje parlamentu i poslanicima, jer ste nas upoznali …
Molim vas poslaniče, moram da konstatujem da bi znali svi šta se radi. Sada je poslanik Đorđe Vukadinović izašao i poslao poljupce mandataru. Pošto je ovo javna sednica i pošto sve ulazi u zapisnik, dužna sam da prenesem. Ostala mu je kartica, izvadite karticu. Moram da vodim računa o zloupotrebama. Ne želim u svom mandatu ni Bodrum, ni Solun, ni sličan slučaj. Izvadite karticu Đorđu Vukadinoviću, bez obzira na poljupce mora da izvadi karticu. Službe neka odmah reaguju, izvadite karticu poslanika. Vidite, i DJB je izašao opet napolje iz sale, nisu u plenumu. Izvadite svima. Izvinjavam se poslaniče Drecun, bilo je važno da uđe u zapisnik. Moramo sve da beležimo.
Dakle, gospodine Vučiću, sa jedne strane ovako opširnim ekspozeom smo pokazali puno poštovanje prema građanima, sa druge strane prema parlamentu i poslanicima. Podržaću ovaj sastav Vlade koji ste predložili, ali nemate moju blanko podršku. To znači da sam se opredelio da podržim ovaj sastav Vlade na osnovu snage argumenata koje ste izneli u ekspozeu i na osnovu vašeg autoriteta koji ste izgradili u minulom periodu tako što ste pokazali da ste maksimalno posvećeni Srbiji, dobrobiti građana i celini interesa zaštite i celini interesa srpskog naroda. To takođe znači da ću detaljno pratiti rad Vlade u narednom periodu, po potrebi kritikovati, ali ćete u meni imati maksimalno snažnu i posvećenu podršku za sve što vodi boljitku Srbije. Želim da se fokusiram na nekoliko elemenata, odnosno tačaka koje ste izneli u ekspozeu. Spoljna politika, u ekspozeu ste rekli – nova Srbija je izašla u svet i svet je prihvatio i to je veoma dobro. Prvi put posle dužeg perioda mi smo na međunarodnom planu pozicionirani i što je najvažnije i oni čiji su interesi direktno suprotstavljeni našim počinju da uvažavaju naše interese. Za naredni period je jako bitno kakav će svet biti oko nas da bismo mogli da ponađemo svoje mesto. Sa jedne strane stvara se jedan multipolaran međunarodan poredak koji predvode nove ekonomske sile, sve više i vojne sile poput Rusije, Brazila, Indije i Kine. Sa druge strane imamo jednu izraženo snažno geopolitičko sučeljavanje velikih sila koje preti da pretvori ne samo Srbiju već i čitav region u kojem se nalazimo u taoca tog geopolitičkog sučeljavanja. Koliko je teško da se pozicioniramo na međunarodnom planu i koliko napora ćete vi sa vašom Vladom morati da uložite u narednom periodu da izbegnete sve zamke tog jednog sukobljenog, turbulentnog sveta pokazuje najbolje izjava američkog državnog sekretara Kerija iz novembra 2014. godine kada je rekao da se na liniji sučeljavanja između Rusije i Amerike po pitanju Ukrajine nalaze Makedonija, Srbija, Crna Gora, Moldavija i Gruzija. Interes Srbije nikako nije da bude na liniji vatre. Naš je interes da budemo na liniji prosperiteta, saradnje, partnerstva i sveopšteg napretka. Upravo tu zamku da se nađemo na liniji vatre ćete morati u narednom periodu da izbegnete. Kojim putem ići na dalje na međunarodnom planu? Visoka predstavnika za spoljnu politiku i bezbednost Federika Mogerini je pre dva dana rekla, citiram – Evropska unija mora da se poveže i sa novim akterima u svetu, jer ni jedna članica sama ne može adekvatno da odgovori na nestabilnosti i nove bezbednosne pretnje. Ti novi akteri su svakako zemlje čija je ekonomska snaga narastajuća. To su nove grupacije poput Briksa, Šangajske organizacije za saradnju na vojnom planu organizacije dogovora kolektivne bezbednosti. Mislim da je upravo ovo put kojim Srbija ide u minulom periodu i koji je doneo taj benefit, odnosno izvanredan rezultat da bude uvažavana i da može između ostalog da spreči članstvo samoproglašene države Kosovo u UNESKU. Rekli ste da treba poboljšati saradnju sa grupacijama poput Briksa, da u potpunosti se slažem. Mislim da je to velika šansa za ekonomski razvoj Srbije, za smanjenje našeg spoljnog trgovinskog deficita, jer svi ekonomisti predviđaju da će Briks veoma brzo postati vodeća grupacija i čak preteći po BDP Grupu sedam najrazvijenih zapadnih zemalja. Što se tiče nacionalne bezbednosti, u ekspozeu ste rekli da je naš sistem odbrane u 34 najboljih rangiranih na svetu. To je svakako rezultat niza mera koje su preduzete od spoljnopolitičkog plana tog snažnog međunarodnog pozicioniranja do pokazivanja da smo opredeljeni da i najteže probleme poput kosmetskog problema rešava na jedan miran način, dogovorom i kompromisima, do onoga što je urađeno na modernizaciji Vojske Srbije, pri čemu je osnova naša namenska industrija. Mislim da je modernizacija, gospodine Vučiću, ključ reforme bilo koje organizacije, posebno Vojske Srbije. Moramo da nastavimo sa intenzivnom organizacijom Vojske i da se pri tome prilagodimo onim novim bezbednosnim izazovima sa kojima se sada u manjoj meri suočavamo, a sa kojima ćemo se u narednom periodu posebno suočavati kao što su nedržavne pretnje poput radikalnog islamističkog ekstremizma i terorizma i u tom smislu podržavam i mislim da je prava odluka u pravo vreme, izjavili ste u Pančevu, ako se ne varam nedavno, da će biti povećan broj pripadnika specijalnih jedinica Vojske Srbije. Mislim da je to veoma dobar potez. Takođe mislim da Specijalna antiteroristička jedinica u okviru MUP koja nastala spajanjem SAJ-a i PTJ-a da treba da bude unapređena i da treba da napravimo jedan možda novi koncept obuke ljudi za suprotstavljanje i prevenciju prevashodno radikalnom islamističkom ekstremizmu i terorizmu. Što se tiče Kosova, ja sam od početka i kao poslanik, kao građanin, kao predsednik Odbora za Kosovo i Metohiju u potpunosti podržavao proces normalizacije odnosa između Beograda i Prištine, između Srba i Albanaca. Mi moramo da počnemo da zatvaramo tu ogromnu pukotinu koja je između Srba i Albanaca, koja remeti normalan život i budućnost i srpskog naroda, ali i samih Albanaca, destabilizuje region. I ovo je početni korak u svemu tome. Nismo mi postizanjem Briselskog sporazuma ni dali, ni izdali, ni prodali Kosovo i Metohiju, već smo počeli polako korak po korak da vraćamo državu Srbiju na Kosovo i Metohiju, koje nam neko silom oružja i jednostranim proglašenjem otima. Mislim da u narednom periodu, gospodine Vučiću, pažnja mora da bude, da se formira zajednica srpskih opština. Ne sme više da bude oslovljavanja od Prištine, to je u osnovi prvog Briselskog sporazuma, Zajednica srpskih opština. Ako konačno Albanci ne odustanu od blokiranjarealizacije, onda možda da proglasimo na osnovu prvog Briselskog sporazuma pa da vidimo šta će raditi, ona mora da funkcioniše. Povratak preko dve stotine hiljada proteranih Srba, ali i proteranih Roma i Goranaca, zatim, imovina i ratni zločini, nastavak procesa normalizacije su svakako prioritet. Želim samo da vas podsetim da je Odbor za KiM formirao oktobra 2015. godine Radnu grupu koja se bavi prikupljanjem činjenica koje su jako bitne za dokazivanje zločina terorističke OVK. Ono što me je, gospodine Vučiću frapiralo, da vam kažem, na jednom sastanku te radne grupe na kojoj su bili prisutni predstavnici svih naših službi, SORZ, Komisija za nestala lica, Kancelarija Vlade Republike Srbije, Tužilaštvo za ratne zločine, konstatovali smo da materijal koji je BIA svojevremeno predala Tužilaštvu za ratne zločine, da ga nema u Tužilaštvu za ratne zločine, neko ga je sakrio, a taj materijal je zapravo kompletan dosije počinjenih zločina od strane terorističke OVK nad pripadnicima srpskog naroda, naših snaga bezbednosti, ali i samim Albancima. I s druge strane takođe, prvi put smo preko te Radne grupe napravili koordinaciju svih nadležnih državnih organa koji raspolažu bilo kakvim saznanjima o počinjenim zločinima. Očekujem vašu, kao i do sada, punu podršku prema Radnoj grupi koja će se baviti prikupljanjem činjenica sa namerom da sve do čega dođemo predočimo Specijalnom istražnom timu koji će raditi, koji će podizati optužnice u Specijalnom sudu koji treba da sudi pripadnicima terorističke OVK i da onda objavimo neku vrstu „bele knjige“ i da je dostavimo svim nadležnim, međunarodnim institucijama, da bi se pokazalo da je teroristička OVK imala genocidan plan, a ne da nam Hašim Tači preti nekakvog tužbom za genocid protiv Srbije. Ponavljam, strateški cilj terorističkog OVK uz podršku Republike Albanije je bio što više Srba pobiti i sve ostale proterati. Mi tome moramo da se suprotstavimo i da istina konačno izađe na videlo. Što se tiče, gospodine Vučiću, još nekih elemenata - pravda, pravosuđe, nikad dovoljno pravde u Srbiji, ali ja samo moram, evo tu nam je i buduća ministarka za pravdu, samo bih želeo da vam kažem jednu stvar. Pravdu ne mogu da dele oni koji su tako jasno politički deklarisani. Oni koji su postavljali samo na osnovu kriterijuma pripadnosti Demokratskoj stranci u ranijem periodu. Ja ću da vam citiram jedan dokument koji je objavio dnevni list „Politika“ 8. marta 2014. godine, a koji je „Politici“ dostavljen od društva sudija, gde se vidi jasno kako su pravljeni spiskovi sudija u Opštini Vlasotince na osnovu preporuka lokalnog Odbora Demokratske stranke. 6 Dakle, lokalni odbor DS odlučuje ko treba da bude sudija ili tužilac. Iz dokumenta citiram sledeće, imena ne spominjem – „kada su sudije u pitanju lomio se između DS i DSS, zaslužuje šansu, simpatizer, supruga član DS, zainteresovan za Apelacioni sud u Nišu, nesporan, sarađivao bez pogovora, nesporan, simpatizer, simpatizer, nesporan, jedina mana – suprug bivši predsednik JUL, naravno nepodoban, predsednik suda do 2000. godine, okoreli neprijatelj DS, nesporno negativan“. U zemlji Srbiji sa ovakvim sudijama i sa ovakvim partijama koje su uticale na pravosuđe, bila im puna usta pravde, nezavisnosti sudstva, nikada neće biti pravde. S obzirom na vreme koje sam već iskoristio, da ne širim temu, rekli ste, ako se ne varam, na kraju ekspozea da trebamo svi da se menjamo. Prihvatam da se menjamo, da menjamo Srbiju na bolje. Srbija je naša jedina otadžbina. Suviše se dugo i suviše se teško živi u Srbiji. Konačno dolazi vreme da u naredne četiri godine, gospodine Vučiću, i to je vaša najveća odgovornost, promenimo Srbiju tako da u Srbiji ogromna većina građana počne da živi dobro. To je vaš najveći prioritet. Hvala vam.
Reč ima Srđan Nogo. Neka se pripremi Veroljub Arsić.
Poštovani narodni poslanici, gospodine mandataru, budući ministri, građani Srbije, želim da u ovih par minuta koje imam kratko se osvrnem, nažalost, moći ću na jednu ili dve teme iz ovog ekspozea. Nadam se da ću dobiti i neke odgovore koji se tiču samog mog izlaganja i onoga što je bilo reči, a da neće biti nekih odgovora sa strane. Nadam se da ću imati pravo na repliku, da mi nećete skratiti eventualno ako bude bilo polemike, kao što se uskratili juče gospodinu Bošku Obradoviću ili malopre Đorđu Vukadinoviću. Šta reći iz ovog ekspozea? Bilo je zaista teško odabrati jednu temu, ali ja bih se koncentrisao na nešto o čemu smo gospodin Vučić i delegacija Srpskog pokreta „Dveri“ razgovarali pre nekih mesec dana. Složićete se da smo imali jedan vrlo kvalitetan razgovor, da smo razmenili i suočili zanimljiva mišljenja i tom prilikom smo vam dali nekoliko dokumenata. I ako se sećate, jedan dokument se ticao poslovanja bankarskog sistema u Srbiji. Vi ste malo govorili o tome u ekspozeu. Izneli ste probleme koje imamo, da oni ne žele prosto da plasiraju novac, više vole da ulažu u državne obveznice i u tom dokumentu videli ste da smo ukazali da je 2015. godine donesen zakon o izmenama Zakona o bankama i da su unete neke sporne odredbe. U tim odredbama NBS licima koja vrše kontrolu banaka, kao i licima kojima su poverena ovlašćenja da vrše tu kontrolu, uspostavlja pun imunitet od odgovornosti, osim ako se dokaže da nisu postupali u dobroj veri. Čak, šta više NBS snosi troškove pravnog zastupanja ovih lica u bilo kom postupku koji bude pokrenut u vezi sa obavljanjem njihove dužnosti. Dalje, sledećim članom, član 9.d Zakona o bankama predviđena je tajnost podataka. Vi ne možete prosto da izađete sa nekim podatkom, npr. da li je neka banka kažnjena u Srbiji, a videli ste da ste dobili od nas primer jedan Evropske komisije, kako Evropska komisija kažnjava banke sa milijardu i po, a takođe ste dobili na kraju dokument da je za preko devet milijardi su kažnjene banke u Velikoj Britaniji i u SAD, samo jedan slučaj nameštanja kamate. Kako to funkcioniše u Srbiji? Imam podatke. Narodna banka Srbije u periodu od 2007. do 2014. godine je izrekla 62 novčane kazne bankama, 19 novčanih kazni članovima izvršnih odbora i osam kazni članovima upravnih odbora banaka u ukupnom iznosu nešto manjem od 490 miliona dinara. Inače, ovo ne znači da je taj iznos naplaćen od banaka zato što su kasnije u nekim žalbenim postupcima bili oslobođeni ponekad od tog iznosa. Nije svaki put kažnjena od strane kontrole Narodne banke. Tako je recimo „Pireus banka“ 2008. godine kažnjena sa pet miliona 200 hiljada dinara po nalogu specijalnog tužioca zbog malverzacije u vezi sa poslovanjem firme „Ekoprodukt“ – stečajna mafija. Vidite, jedna trećina tih kazni izrečena je u 2007. godini, ali da se skoncentrišemo na poslednje tri godine. Tu moram da kažem da je primetan porast, 2012. godine – šest miliona 700 hiljada – tri banke je kažnjeno, da bi 2014. godine to skočilo za 70 miliona i šest banki kažnjenih. U tom istom periodu od 2015. godine u prvih devet meseci imate 12 hiljada pritužbi građana na poslovanje banaka. To je porast u odnosu na 2013. godinu, sve vreme dok ste vi na vlasti od 40%. Ja bih vam dao kada završim ovo izlaganje, jedan dokument će dobiti buduća ministarka pravde, pošto se nadovezujem na ono što je gospodin Drecun izlagao i apsolutno se slažem na onim što je čitao o reizboru sudija, da je apsolutno u pravu. Vidite, u ovom dokumentu moći ćete da se upoznate da su 2014. i 2015. godine, primer samo jedne banke, a to nije jedina banka, znači, Pireus banka je 2014. i 2015. godine zaključila ugovor sa predsednicima Drugog i Trećeg osnovnog suda u Beogradu, kao i sa predsednikom Vrhovnog kasacionog suda. Iz prateće dokumentacije videćete da ima još sudova po Srbiji, a zaposleni u tim sudovima dobijaju povlašćene uslove kreditiranja dok su zaposleni u sudovima. Tako da, imate, recimo, sudije koje imaju kredit od banke, keš kredit ili stambeni kredit od 0,75% do 2% na godišnjem nivou. Banka može jednostrano da promeni uslove kreditiranja. Sada mi vi recite kako, npr. evo Pireus banka ima sedište na Novom Beogradu, nadležan je Treći osnovni sud, preko 4000 kredita u švajcarskim francima je npr. izdala Pireus banka, veliki broj sudskih postupaka, svaki put kada je Pireus banka tužena nadležan je Treći osnovni sud, kako može da bude nepristrasno pravosuđe ukoliko sudija npr. ima kredit u banci pod povoljnim uslovima, a banka može da mu promeni visinu kamatne obaveze jednostrano? Da li možemo da vidimo uvid koje sudije dobijaju te predmete? Ima ovde jedan disk i još nekih ugovora kako banke otimaju imovinu i privrednim društvima. Malopre je Drecun pominjao reizbor sudija. Apsolutno ste u pravu za sve što ste rekli za reizbor sudija, jedan veliki skandal. Ako se sećate da se 2/3 sudija koji nisu bili reizabrani učlanilo u SNS. Da li je to tačno? Postoje podaci, preko 600 sudija koji nisu bili reizabrani po nalogu Snežane Malović i Mikija Rakića, uzeli su člansku kartu SNS. Pozivam vas, gospodine Vučiću, da javno izađete i kažete da je tim ljudima prestalo članstvo u SNS, jer nemamo podatak da su se iščlanili iz SNS. Da li te sudije danas ucenjuju eventualno neki ljudi, jer je članska karta SNS, ili bilo koje druge stranke, razlog za njihovo razrešenje sa sudijske funkcije? Hvala vam.
Hvala. (Srđan Nogo, s mesta: Mogu li da vam donesem papire?) Dođite, priđite stolu. Izvolite.
Ja ću i u toku dana nešto da dodam na jedno pitanje, u ovom trenutku nemam odgovor, a na drugo imam. Da, imali smo dobar razgovor. Nije problem, biće pritužbi na banke sve više, posebno zbog kredita u švajcarskim francima. Biće i sve više problema zbog činjenice da je to trend evropski da se to dešava gotovo u svim zemljama, naročito mediteranskim. Treba da znate da je naš bankarski sistem stabilan i mnogo stabilniji i čvršći od mnogih evropskih zemalja. Zato sam ja juče govorio da je veoma važno da čuvamo tu vrstu pravne stabilnosti da bismo očuvali punu ekonomsku stabilnost. Zato sve što dirnemo, i tada sam vam rekao - postoje stvari koje ja mogu da zameram, ali koje, ukoliko nismo sigurni kakve će posledice da proizvede, bolje da ne diramo jer možemo da izazovemo katastrofu. Dakle, da li sam srećan time koliko pojedine banke ulažu u privredu, investiraju u privredu? Nisam, ali zbog toga moramo prvo da smanjimo tzv. empijelove, nonperforming loans, odnosno nenaplative kredite. To smo uspeli da smanjimo za 1% ili 2% u prethodne dve godine, što je vrlo teško, zato što se sama rukovodstva banaka tome suprotstavljaju, posebno brančeva iz inostranstva, jer oni hoće da drže iste bilanse da bi oni mogli da naplaćuju dobre bonuse. Baš ih briga što to nisu stvarne pare, jer ako bi išli u vraćanje tih nenaplativih kredita, dobili bi između 28% i 35%, a možda i 25 do 35%, ne više od toga, ali bi dobili pare koje inače ne bi dobili i koje neće dobiti. Ali, to njih ne interesuje, oni drže iste bilanse, ovo ne drže kao sporna ili nenaplativa potraživanja, uzimaju bonuse i ne pada im napamet da ulažu u privredu. Mnogo više zarađuju, čist novac zarađuju ulažući u državne obveznice. Ne možete da zabranjujete nekome da se ponaša legalno, ali je tačno da taj problem postoji. Postoje neke male banke koje ulažu u privredu, koje daju za start apove, koje vode računa o svojim klijentima, koji se posvećuju tome, neću da ih reklamiram, zato neću imena da izgovaram, ali postoji i veliki broj tih velikih banaka koje se samo bave repo operacijama na našem tržištu. To im je najbolji način da zarađuju i da zarađuju dobre bonuse za sebe. Šta je tu što možemo da promenimo? Primer koji ste naveli je pomalo čudan, tačno je, ali nije protivzakonit. Dakle, nije protivzakonit kako mi mislimo, ali nisam ja neko ko treba da sudi o tome, razgovarao sam i sa Nelom Kuburović i sa drugim ljudima koji o tome znaju. Dakle, kao što Telekom pregovara sa bankom, kao što Pošta pregovara sa bankom, kao što svako preduzeće pregovara sa bankom, tako dođe i taj i taj sud pregovara i kaže – dajte nam nešto povoljnije uslove. E sad, tu ima rešenje. U svakom trenutku, ukoliko je predmet vezan za tu banku, tražite izuzeće sudije ukoliko je uzeo bilo kakav kredit. Mi nemamo tu, ja mislim da, Nela, ne postoji nikakav način da mi tu delujemo kao država i da to promenimo. Svaka organizacija ima pravo da se bori za svoje zaposlene za što je moguće povoljnije uslove, a banka određuje i odlučuje ko će joj biti klijent. Oni su time postigli nešto povoljnije uslove za svoje zaposlene, zaposleni zadovoljni, ali tačno je da oni koji su dobili tu vrstu privilegija ne bi trebalo u posebnim predmetima koji se tiču upravo te banke da donose odluku. Što se tiče ljudi koji su članovi SNS, niko ne može da bude član SNS, ne spojivo je sa sudijskom funkcijom. Mogao je to da bude kada nije bio sudija, neko je bio, neko nije. Kada je sudija, ne može da bude. Mogli ste da primetite još nešto i da budete sasvim otvoreni. Mi nismo menjali tu vrstu kadra, osim onoga što je odlukama Ustavnog suda promenjeno, ni na koji način. Kao što to nismo radili u RTS, što su uvek svi drugi radili ne znam koje zakone koristeći i postavljajući svoje novinare, urednike i sve drugo, tako to nismo radili, te je ostalo isto rukovodstvo i svi urednici iz perioda vladavine nekih drugih političkih stranaka, dakle, tako ništa nismo menjali ni u sudovima. Sada običan narod to ne razume zašto niste menjali. Pa, upravo nismo menjali zbog pravne sigurnosti. Zato što hoćemo da se sudije ne menjaju svakom promenom vlasti. Zato što hoćemo da se državni službenici ne menjaju svakom promenom vlasti. Zato što hoćemo da ti ljudi budu profesionalci, da svoj posao rade u skladu sa Ustavom i zakonom, ma kako to kome izgledalo. Najsmešnije mi je kad slušam priče, pošto ljudi to ne znaju, pa kažu – Vučić ima uticaja na Tužilaštvo, a tužilac isti. Potpuno isti nam je tužilac, gospođa Dolovac nije se promenila sedam – osam godina. Koliko? Evo, kažu šest ili sedam godina. Nije ni važno. Dakle, nije se promenila. Isti je slučaj bio do isteka mandata i sa specijalnim tužiocem. Isti je slučaj i po našim sudovima, ali je problem nekom drugom da to prizna, zato što svi polaze od iste mantre da su uvek svi isti, samo ne bi li se on dočepao nečega. Nisu, to nismo menjali. U ovom trenutku imamo pojačanu kreditnu aktivnost, ali to nije ni upola dovoljno koliko je Srbiji potrebno za pojačan ekonomski rast. Ali, naravno, smanjivanjem nenaplativih kredita i svega drugog mislim da ćemo uspeti da taj problem rešimo. Koje je još pitanje bilo? Zapisivao sam, ali verovatno nisam zapisao prvo pitanje. Nije bitno, u svakom slučaju izvinite i hvala. Još jedanput ćemo mi ovo da damo i našoj Narodnoj banci da to pogledaju. Mislim da tu nema tajni, oni objavljuju svoje izveštaje, kakve su mere preduzeli prema svim bankama. Mislim da je važno da zaštite kontrolore. Ne mislim da tu ima bilo šta sporno. Imali smo problema sa dve strane banke, sa dve domaće banke, ali nisu to bili problemi koje nismo mogli da rešimo. Danas imamo zaista stabilan bankarski sistem koji, naravno, nema onu dozu ili vrstu funkcionalnosti koliku bismo mi želeli upravo i zbog nenaplativih kredita i zbog slabosti pre svega domaće privrede. Da se vratim, da pokažem koliko nažalost niste u pravu oko ovih drugih stvari što ste govorili, oni uglavnom gledaju kako i na koji način da investiraju ovde u strane firme. U njih imaju veće poverenje, zbog tržišta koje imaju, zbog sigurnosti poslovanja, zbog sigurnosti plasiranja njihove robe. E, to moramo mi da promenimo kod sebe, da naše kompanije budu jače, da naše kompanije budu snažnije, da srpske firme budu jače da bismo mogli da dobijemo takvu podršku. Zahvaljujem se.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, a neka se pripremi Dušan Petrović. (Srđan Nogo, s mesta: Replika.) Morate uvredljivo biti spomenuti, zarez nije bio uvredljiv, 104. stav 1, znači, uvredljivost, mora da ima elemente uvredljivosti. Recite kolegi koji ima još vremena da u svom izlaganju to spomene. Veroljub Arsić ima reč, a Dušan Petrović odmah posle njega.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani kandidati za ministre, gospodine mandataru, tokom ove diskusije ja sam se naslušao jako čudnih stvari oko vašeg ekspozea. Čini mi se da moje kolege iz bivšeg režima mogu da, što se ekspozea tiče, zamere samo na njegovoj dužini, a čini mi se i da su zaboravili kako je do ovog ekspozea došlo i većina njihovih diskusija je ličila na one diskusije iz 2012. ili 2014. godine. I možda bi njihove diskusije imale nekog smisla, da ste vi, kao nosilac jedne liste koja je dobila podršku velike većine građana Srbije, došli iz opozicije. Međutim, moje kolege poslanici iz bivšeg režima zaboravili su da su izbori bili sprovedeni kada je SNS bila na vlasti i vi bili aktuelni premijer. Zaboravile su moje kolege da je ona politika koju je vodila Vlada Republike Srbije, odnosno koju ste vi vodili, dobila apsolutnu podršku građana Srbije. Kada se ceni uspešnost jedne vlade i vlasti nepogrešivi sudija je narod. Taj isti narod glasao je i o bivšoj vlasti, pa su na 5%, 5,5%, 6%. I oni daju sebi za pravo da kažu da su građani Srbije pobedili što su vama, gospodine Vučiću, dali podršku, da ste vi loš mandatar, da ste vi bili loš predsednik Vlade i da je vaša Vlada koju ste vodili do danas bila loša. Neko vređa narod, ne nas, poslanike, ne vas, nego građane Srbije. A zašto ih vređaju? Zato što građani Srbije neće da dozvole više da budu pljačkani. Neće da dozvole više da propadaju. U svom ekspozeu ste spomenuli, recimo, da su od 2009. do 2012. godine potrošili 4,4 milijarde evra da bi sačuvali kurs dinara. Mogu da kažem da ste bili blagi. Niste rekli sve. I tokom 2008. godine od avgusta meseca do 31.12. potrošili su skoro milijardu evra. Skoro 5,5 milijardi evra su potrošili za četiri godine. Kurs evra avgusta meseca 2008. godine je bio 78 dinara, 6. avgusta 2012. godine 119,80 dinara. Neko je potrošio 5,5 milijardi evra na stabilan kurs dinara, a pritom je dinar skočio za 50%. Sada se oni čude što ih građani neće u ministarskim foteljama. Pa, naravno da neće, 10% inflacija 11%, 12%, ali svake godine po preračunatoj stopi, to je 50%, skok evra 50%. To je za polovinu umanjen obrtni kapital privrede i 50% smanjen životni standard stanovništva. Da ne pričam o kreditima, od 30% koliko je mogla privreda da se zaduži ili građani Srbije. Onda se čude što građani njih neće da podrže. U radu prethodne Vlade, a kažu da ovaj ekspoze mnogo liči na onaj od pre dve godine, a ja sad samo jednom postavljam logično pitanje, pa taj ekspoze od pre par godina i rezultati rada Vlade i poštovanje onih obećanja koja su data ovde u Narodnoj skupštini dobila su podršku građana. Naravno da je prethodni rad Vlade osnov za rad buduće vlade, zato što su građani Srbije takvu politiku podržali. Mogu da kažem da nije bilo lako napraviti rezultate prethodne Vlade i nastaviti da vodite jednu odgovornu politiku. Naši politički neistomišljenici, neću da koristim grube reči, napadali su vas čak i zbog poplava 2014. godine. Pokušali su, gle čuda, da elementarnu nepogodu koja je zadesila Srbiju okrive vas i da iz toga steknu političke poene. Pa, nešto prizemnije, nešto neljudskije ja nisam video u životu, da neko nečiju nesreću koristi u političke svrhe, da neko može da govori o politici i rad ove vlade, a kao predsednik opštine nije dobio ni pet-šest procenata glasova u svojim opštinama. Ne znam zbog čega je tako. Mogu da kažem, koliko god da vas napadaju za mere fiskalne konsolidacije, građani Srbije su rekli šta o tome misle , a mogu i da kažem da ja ne znam, neka me neko ispravi ako zna, da je jedna država koja je sprovodila mere fiskalne konsolidacije zadržala bruto dohodak na istom nivou, a kamoli ga uvećala, osim što je to Srbija uspela da uradi. Bilo je ovde diskusije i oko odliva mladih, a do vaše vlade koja je izabrana 2014. godine oni koji brinu o mladima nisu dozvoljavali da naši studenti koji su studirali u inostranstvu nostrifikuju diplome ovde u Srbiji ili su im nostrifikaciju naplaćivali tri, četiri i pet hiljada evra. Vaša Vlada je to omogućila za par hiljada dinara, da oni ljudi koji su se školovali u inostranstvu to svoje znanje donesu u ovu zemlju i prenesu možda na nekoga kao dalji naučni radnici. To su sve rezultati koje je prethodna Vlada imala. Građani Srbije su očekivali i očekuju od vas da tu politiku nastavite. Nas kao narodne poslanike obavezali su na prethodnim izborima da tu politiku koju ste vodili do sada podržavamo i u budućnosti. Zato bez ikakve sumnje očekujem da vaša Vlada danas bude izabrana.
Pre nego što dam reč poslaniku Dušanu Petroviću, hoću samo da reagujem, pošto sam optužena za povredu člana 46. Ustava opet na Tviteru od jednog od poslanika, koji očigledno želi da komunicira u parlamentu sa svima nama samo putem Tvitera, da želim da zabranim slobodu govora na Tviteru. Javnosti radi, hoću da kažem da mi ne pada ni na kraj pameti da se mešam šta će ko da napiše na Tviteru. Ali, ono što mi je dužnost, to je da branim dostojanstvo parlamenta i svih poslanika i da ne dozvolim da bilo ko od vas bude na društvenim mrežama ili u medijima prikazan kao stoka… Možete da mašete poslovnicima koliko hoćete. Sad ću da prozovem jednog nasumice da vidim da li uopšte nešto znate da kažete o tom Poslovniku, pošto ste svi digli Poslovnik, a ubeđena sam da su novi i da ih niste otvorili još nijednom. Znači, neću dozvoliti, bez obzira, na političke pripadnosti i na rodnu ravnopravnost, na nacionalnu pripadnost, versku, da vas neko naziva stokom, životinjama, da ste ovde farma. Neću dozvoliti da neko kaže da je Aleksandar Vučić, na tviteru, naravno, uveo ovde konje. Da, sve to ima danas na društvenim mrežama, od strane uvaženih političara ovde, koji govore o tome da ja sprečavam slobodu govora. To neću dozvoliti. Mene možete da okarakterišete kako god hoćete, ali ja to radim čak i zbog vas koji tvitujete u pauzama, jer vas mrzi da slušate druge kada govore i vi ugrožavate slobodu govora u ovom parlamentu, jer kad neko ne svira istu muziku kao vi, vi izađete brzo napolje da vređate kolege. Ja vam neću to dozvoliti. To je moje pravo. Da nas nazivate stokom i da za poslanike govorite da su farma. Vi dobijate jednaku platu kao i oni o kojima govorite da ste stoka i ne gadite se te plate. Koliko ja znam, niste odbili da primite novac i da primite paušal za rad na tviteru, koje država plaća. Prema tome, nemojte da nas vređate, inače ću na Administrativnom odboru tražiti da budete kažnjeni za ugrožavanje dostojanstva parlamenta, pa da vidim kako će vas sve kolege okarakterisati tamo, jer vi govorite o svim poslanicima kada to napišemo. Branislav Mihajlović, šta kažete? U čemu je povreda Poslovnika? Izvolite. (Saša Obradović, s mesta: Javio sam se ja.) Vi niste Branislav Mihajlović. Nema povrede Poslovnika. Znači, ovo je samo performans. Predložiću a i jung, da vas uvrsti u repertoar sledeći put kada bude Beogradski festival igre, jer ovo stvarno nema smisla šta radite sa parlamentom. Ovo stvarno nema smisla. Mi smo ovde da radimo, a ovo građani Srbije, pa ni vaši glasači nisu očekivali, ja sam ubeđena u to. Sad ću dati reč gospodinu Dušanu Petroviću iz DS. Izvolite. Da li je u sali Dušan Petrović? Morate se opet prijaviti ili odustajete, kako hoćete. Izvolite Dušan Petrović, neka se pripremi Marko Parezanović.
Poštovana predsednice, poštovane kolege, gospodine Vučiću, kandidati za članove Vlade, neću odustati, zašto bih gospođu Gojković, hajde da i mi nešto kažemo. Stranka Zajedno za Srbiju će glasati protiv Vlade. Imamo potpuno različite pogleda na to kako treba ustrojiti politiku i pristup prema njoj. Mislim da centralizaciju koja četiri godine se sprovodi u Srbiji, iz ovog procesa nećemo izaći bez velikog gubitka energije. Mislim, da je to suštinski i najveći problem koji Vlada i ova era koju Aleksandar Vučić obeležava ima. Tamo gde imamo mogućnost i uticaj učinićemo sve da građani dobiju što veći uticaj u odlučivanju i na nivou naseljenih mesta, imaće ljudi mogućnost da odlučuju o porezu na imovinu koji se u tim naseljenim mestima ubere. Uveren sam da je to jedini način da se probudi velika i značajna energija i da ljudi počnu da učestvuju u javnoj politici. Ono o čemu je gospodin Vučić ovde govorio je potpuno jedna prirodna posledica centralizovanja državnih poslova. Ukoliko tako visok procenat poslovnih subjekata građana, šta god, se ne ponaša u skladu sa propisima koji regulišu postupanja način postupanja sa poreskim obavezama. Ukoliko je to 80% ili 90% , onda znači da ne valja sistem, a to što se građani ponašaju protivno propisima samo je posledica svega toga. Dakle, smatram da te velike energije neće moći da bude ukoliko građani ne dobiju institucionalne mogućnosti da učestvuju u odlučivanju i da to bez suštinske prave decentralizacije nije moguće. U ekspozeu na dva mesta sam našao ohrabrujuće mesta. Jedno je da će se u kratkom roku doneti u ovaj parlament predlozi propisa koji treba na potpuno jasan i transparentan način da urede način na koji će se lokalnim samoupravama svi prihodi, bilo da su izborni, preneti, transferni doznačavati. Evo, gledam ovde u ministra finansija, ne vidim baš najbolje iz ovog ugla gospođu Brnabić, buduću ministarku, ali mislim da ćemo imati jednu veliku i važnu debatu ukoliko tu ne bude pomaka, imaćemo vrlo značajne probleme. I, sa velikim nestrpljenjem očekujem i ovu debatu o promeni funkcionisanja institucija i političkog sistema. Mislim da ćemo doći do zaključka je da regionalizam kao u ostalom u drugim državama Evrope i u Italiji i u Francuskoj, dakle, zemljama koje su tradicionalno centralizovane, je dobro rešenje i da ćemo imati mogućnost da promenimo ovo loše stanje stvari. Ono što je druga, ali zakonomerni nedostatak politike koja se vodi već četiri godine, ovo je već treća Vlada, jeste da ne postoji suštinski jasan koncept razvojne politike. Mislim, da je dobra stvar da se u dobrom pravcu kreću stvari sa svim fiskalnim pokazateljima i da je stanje sa deficitom bolje nego što je bilo, ali mislim da je to samo jedna stvar strana ekonomske politike. Bez jasnih projekata koje samo država može ne da pokrene, nego da podstakne, mislim da će Srbija teško sa ovim stopama rasta ostvariti mogućnost za svoje građane da dođu što je moguće brže do boljeg standarda. Ovde ću samo dve ili tri stvari da kažem. Mislim, da u proteklom periodu naši predstavnici u NIS nisu dobro radili svoj posao. Evo, tu je i budući ministar privrede, gospodin Knežević, tu je i gospodin Obradović koji će biti ponovo ministar energetike, mislim, da nismo uspeli da donesemo dobru odluku oko velike investicije koju NIS sada sprovodi. Kako stoje stvari možda će biti gotovo do 2019. godine, možda i neće, radi se o dubokoj preradi. Da je izabrana drugačija tehnologija, taj profi bi bio za sto miliona dolara veći nego što će biti. Ovako ako te stvari budu završene kako treba. Šteta je gospodine Vučiću što niste sa predsednikom Putinom, kada ste imali toliko prilike, razgovarali i o ovoj stvari. Dakle, ova investicija od 500 miliona dolara, ono što ste i vi rekli u ekspozeu, a što se da pročitati 30 ili 40 kompanija koje su uložile uz podsticaj države novac su ovde nešto od preko 500 miliona evra uložile. Ovih 50-ak, tu su negde na 600 miliona evra. Ova investicija biće 300 miliona dolara, moglo je da bude 500 miliona dolara za tri godine. Toliko je važno i mislim da je velika šteta što taj posao nije bolje urađen. Sa druge strane, govorim o tome peti ili šesti put, biomasa je velika mogućnost i velika šansa. Imate jednu ili dve rečenice o tome u ekspozeu. Za 50% će se smanjiti potrošnja, odnosno izdavanje novca za energente za sve koji se greju na daljinsko grejanje u Srbiji. Znam da Marko Blagojević se bavi tim stvarima, evo i gospodine Antiću ovo je za vas velika tema i velika mogućnost da se nešto u Srbiji dobro uradi. Gospodine Nedimović ovde preuzima ozbiljan i veliki resurs poljoprivrede. Meni je žao, opet, što u svom ekspozeu ste samo u jednoj polu rečenicioko navodnjavanja i to ne kao strukturnog projekta nego kao pomoći poljoprivrednicima i kompanijama koje se bave poljoprivredom, dakle, pomoći države, oko tog pitanja. Imamo 200 hiljada hektara pod navodnjavanjem, a možemo da imamo milion i 200 hiljada i restriktivno na to gledate, to je oko 500 hiljade hektara. Pošto je ovde mandatar govorio o lošim prosečnim prinosima pšenice i kukuruza, nema povećanja bez ove bazične promene, dakle, bez navodnjavanja nije moguće napraviti veći novac u poljoprivredi. Nije mi jasno zašto, evo gospodine Antiću, tu je i mandatar, strategija rudarstva, je ušla u ovaj parlament 2012. godine, nije došlo do njenog usvajanja i do njene primene. Godine 2012. posle potpuno zaokružen, čak mislim i sa sindikatima dogovoren projekat oko Resavice, evo sada smo ovde u avgustu 2016. godine i nažalost to značajno pitanje i dalje veoma mnogo preopterećuje pre sve zaposlene u Resavici, ali i celokupni sistem javnih finansija. Bilo bi midraže da ste brže završili posao oko Vlade, ali završili ste ga kad ste mogli. Predsednik stranke Zajedno za Srbiju, koji je i gradonačelnik Šapca, Nebojša Zelenović čeka formiranje ove Vlade, zbog toga što je napravio dobre preliminarne razgovore sa značajnim kanadskim partnerima i mislim da ćete vrlo brzo na stolu i vi i gospođa Mihajlović, ministarka saobraćaja, imati jednu ozbiljnu temu o mogućnosti otvaranja pregovora po koncesiji za auto-put ili motorvej između Rume i Šapca a možda i u nekim drugim distancama. Takođe, je uspeo da sklopi memorandum sa velikom japanskom firmom „Jazaki“ i čeka sada da se uđe, dakle, pregovara gradonačelnik godinu i po dana oko toga, i naravno, oni koji su nadležni u Vladi za to, ne kažem ja da vi to ne radite, nego da se čeka da ovaj proces bude završen, tako da mislim da će biti dobrih i značajnih stvari koje mogu da budu zajednički urađene, a da efikasnost Vlade može da bude veća. Na samom kraju, oko jedne neprijatne stvari, ali želim da to podelim ovde sa vama, dakle, iz mesta gde živi budući ministar poljoprivrede, gospodin Aleksandar Prodanović, koji je značajna politička figura, u tom mestu je pre dva meseca na njegovu kuću, nepoznati počinioci su ispalili nekoliki hitaca. Evo, dva meseca ne uspevamo da dobijemo bilo kakve informacije o svemu tome, tako da, evo ovo je stvar i za mandatara a pre svega za ministra unutrašnjih poslova, gospodina Stefanovića. Nije dobro da u jednoj zemlji koja je otvorila ova poglavlja, pregovorima sa EU, tako dugo vremena nemamo odgovor na pitanje šta se desilo sa bilo kojim građaninom, a eto i sa čovekom koji se bavi politikom i sticajem okolnosti se u ovom trenutku nalazi u opoziciji. Hvala vam najlepše.
Hvala vama. Poštovani poslanici, želim da vas obavestim da, u skladu sa Poslovnikom, da ćemo danas raditi i posle 18.00 časova da bi okončali diskusiju i pristupili glasanju o Vladi. Da li su novi poslanici spremni? Jesu. Molim da uđu. Pošto su se stekli uslovi, predlažem da konstatujemo potvrđenje mandata narodnimposlanicima u Narodnoj skupštini za upražnjena poslanička mesta, kako bismo omogućili njihovo učešće u radu Narodne skupštine. Uručena vam je Odluka RIK o dodeli mandata narodnih poslanika, radi popune upražnjenih poslaničkih mesta. Uručen vam je Izveštaj Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja, koji je utvrdio da su se stekli uslovi za potvrđivanje mandata sa predlogom da Narodna skupština shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatuje potvrđivanje mandata narodnim poslanicima i to Stanislavi Janošević, Nenadu Mitroviću i dr Ivanu Baueru, izabranim sa izborne liste Aleksandar Vučić – Srbija pobeđuje, Jovanu Jovanoviću izabranom sa izborne liste Dosta je bilo – Saša Radulović, Draganu Vesoviću izabranom sa izborne liste Dveri – DSS – Sanda Rašković Ivić – Boško Obradović i Bajru Gegiću izabranom sa izborne liste SDA Sandžak – dr Sulejman Ugljanin. Na osnovu odluke RIK i izveštaja i predloga Odbora, nadležnog odbora Skupštine, a shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatujem potvrđivanje mandata narodnim poslanicima Stanislavi Janošević, Nenadu Mitroviću, dr Ivanu Baueru, Jovanu Jovanoviću, Draganu Vesoviću i Bajru Gegiću. Pozivam vas da pristupimo polaganju zakletve, saglasno članu 17. Zakona o Narodnoj skupštini. (Predsedavajuća čita tekst zakletve, a narodni poslanik ponavlja.) "ZAKLINjEM SE DA ĆU DUŽNOST NARODNOG POSLANIKA OBAVLjATI PREDANO, POŠTENO, SAVESNO I VERNO USTAVU, BRANITI LjUDSKA I MANjINSKA PRAVA I GRAĐANSKE SLOBODE I PO NAJBOLjEM ZNANjU I UMEĆU SLUŽITI GRAĐANIMA SRBIJE, ISTINI I PRAVDI". Hvala. Čestitam vam u svoje ime i u ime Narodne skupštine Republike Srbije i u ime mandatara Aleksandra Vučića. Molim vas da potpišete tekst zakletve i želim vam uspešan zajednički rad u predstojećem mandatnom periodu. Predaćete sekretaru, a mi ćemo nastaviti rad po dnevnom redu sednice. Reč ima Marko Parezanović, a neka se pripremi poslanik Dušan Pavlović.
Poštovana predsednice Skupštine, poštovani mandataru, kandidati za članove Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, danas Narodna skupština bira novu Vladu Republike Srbije koja na neki način predstavlja kontinuitet rada prethodne Vlade u prethodne dve godine, dve godine koje su bile zaista izuzetno teške, kako zbog teškog stanja u kome se zemlja nalazila usled više decenija pogrešne politike, tako i zbog užasno teških globalnih okolnosti koje se najviše ogledaju kroz sukobe velikih sila koje se nekako po pravilu najviše odraze na male zemlje, te dalje dramatičnih poplava koje smo imali na samom početku rada prethodne Vlade, migrantske krize i rekao bih da nas ništa nije promašilo u prethodne dve godine. U takvim okolnostima smatram da rezultati koji su postignuti nisu mali i da svako ko ih ne poštuje da je zlurad i zlonameran. Sam ekspoze smatram da je bio veoma sadržajan i iscrpan, kao i u ova dva dana odgovori mandatara, i mnoga pitanja koja sam hteo da postavim, već sam čuo odgovor. Osvrnuću se samo na nekoliko tačaka ekspozea koji su mi se činili najzanimljivijim, i trudiću se da budem što kraći s obzirom da nemam previše vremena. Izuzetno važan, isto tako težak zadatak u narednom periodu jeste reforma javnih preduzeća. Moramo da učinimo sve da stvorimo zdravu državu. Jedan od osnovnih uslova za stabilne finansije jeste produktivan i efikasan javni sektor. Pre oko dve i po godine, prethodna Vlada je usvojila jednu veoma značajnu i hrabru uredbu, uredbu o zabrani zapošljavanja u javnom sektoru. Od tog trenutka broj novozaposlenih u javnom sektoru je daleko manji od onih ljudi koji odlaze u penziju, što je prvi put u poslednjih pa verovatno 20 godina, uvek se dešavalo da je broj novozaposlenih mnogo veći i po prvi put imamo situaciju da se broj zaposlenih u javnom sektoru smanjuje. To ranije nije bilo tako i upravo to gomilanje i pumpanje javnog sektora je doprinelo do velikog rasta budžetskog deficita i naglog rasta našeg javnog duga. Sve to jer je bilo mnogo lakše kupovati glasove nerealnim povećavanjem plata u javnom sektoru, jer nije bilo političke hrabrosti da se opšti interes stavi ispred interesa političkih partija, to je ono što moramo stalno da ponavljamo i što svi u Srbiji moraj u da znaju, jer su određene političke partije rizikovale budućnost zemlje radi produženja ostanka na vlasti. Isto tako smatram da ta uredba u nekim oblastima treba da bude malo fleksibilnija i tu će me ministar zdravlja možda i razumeti, vi najbolje naravno znate koliko je vremena potrebno da se stvori iskusan i dobar doktor. Ako ne usavršavamo dovoljno mladih kadrova, kada oni koji su već iskusni i relativno blizu penzije prestanu da leče ljude, možemo u budućnosti doći u problem i čini mi se da neke ustanove u unutrašnjosti pre svega u perspektivi mogu imati taj problem. Mislim da treba da se sa time pozabavimo, da radimo na tome da u budućnosti kadrovska struktura u našim zdravstvenim ustanovama bude što bolja. Iskustvo je pokazalo da sve zemlje koje su ulagale u svoj obrazovni sistem i činile ga modernijim i efikasnijim danas su bogate i ekonomski razvijene. Mislio sam o ovoj temi malo više da govorim, obzirom da je mandatar najavio da će krajem godine biti na dnevnom redu Zakon o reformi obrazovanja, biće vremena da se o tome detaljnije priča. Ono što je opšti utisak, jeste da postoji dominantnost teorije u našem obrazovnom sistemu, koja dovodi do toga da mladi ljudi kada završe školu imaju malo praktičnog znanja i upravo dualni sistem obrazovanja treba da pomogne da mladi ljudi posle završenog školovanja dobiju i nešto vrednije od same diplome, a to je znanje. Moram da se osvrnem i na pitanje sporta, iako je bilo dosta reči o tome, ja smatram da je privatizacija u sportu jako važna i ubeđen sam da će ova Vlada imati snage da makar počne taj posao u ovom mandatu. Jednostavno, mi kao zemlja nemamo dovoljno novca da finansiramo profesionalni sport i naše velike klubove, u tom smislu, da oni ostvare neke vrhunske rezultate, iako znamo da se danas mnogi protive tome. Ja mislim da se protive ne zato što su previše zabrinuti za klubove i za sport, nego imaju neke potpuno druge motive, ali smatram da svi zajedno treba da težimo tome da se to promeni, prosto smatram da mi treba da nastavimo da ulažemo u naše sportske terene, fiskulturne sale, atletske staze, da na taj način motivišemo decu da se sklone sa ulica, da brinemo o njihovom zdravlju. Ja razumem da to nije jedini problem i prepoznao sam se u komentaru mandatara u onom prvom danu u ekspozeu. Čak i u moje vreme, kada sam ja išao u školu, a to je bilo zaista veoma skoro, naš najveći problem je bio kako da nađemo slobodno igralište. Danas ipak neka druga pravila važe i mislim da Ministarstvo sporta mora u narednom periodu da radi mnogo na afirmaciji školskog sporta. Takođe, želim i da pohvalim što sve više primećujemo da postoje i neki drugi možda na izgled manje popularni sportovi, sem fudbala i košarke i da tu postoje mnogi sportisti koji nam donose mnogo radosti i kojima smo ponosni i želim da pohvalim Vladu Srbije što je na ozbiljan način pristupila i što je na ozbiljan način pomogla pripreme naših olimpijaca. Ne bih komentarisao personalno predložene kandidate za ministre. Smatram da će njihovi rezultati i njihov rad najbolje to reći. Ono što je jako važno je da imaju na koga da se ugledaju. Tim ne može biti uspešan ako lider tima ne postavlja visoko lestvicu. Ono što mene fascinira kada je sam mandatar u pitanju jeste ta visoko izražena želja za usavršavanjem, sticanjem novih znanja, posvećenost radu i mislim da Srbija može da bude ponosna što ima premijera koji na tako ozbiljan način radi najodgovorniji posao u Srbiji. Naravno, čuli smo i mnoge kritike i to je sasvim u redu, ali moramo i da prokomentarišemo od koga te kritike dolaze, a dolaze od pojedinaca koji nemaju autoritet ni u sopstvenim partijama, koji nisu podneli odgovornost za izborni fijasko ni u sopstvenim partijama, a žele da nama ovde drže lekcije. Neki čak nisu imali dovoljno pristojnosti da saslušaju ekspoze i time nisu elementarno ispoštovali sve one građane koji su glasali za ovu Vladu. Takođe, ono što sam čuo i što mi je jako čudno od nekoliko predstavnika opozicije jeste da oni na neki način zameraju mandataru zašto je raspisao izbore, a mesecima pre izbora svaki dan ste tražili izbore i pričali kako je samo pitanje trenutka kada će Srpska napredna stranka da padne, a vi da dođete na vlast. E, kada ste videli mišljenje građana Srbije, sada ste odjednom ljuti zašto su izbori raspisani, pa ćete za par meseci verovatno ponovo da tražite nove izbore. Takođe, želim da istaknem da je u prethodnom periodu Vlada Republike Srbije posvetila ozbiljnu pažnju centralnoj Srbiji i nama zaista nije previše važno da li će autoput na Koridoru 11 početi da se koristi 25. avgusta ili u oktobru. Ono što je bitno je da to polako postaje java, sa željom da do kraja mandata ove Vlade cela deonica od Beograda do Požege bude u funkciji. Sigurno da Preljina, jer nama je u Čačku dosta bitno i do Požege, da bi na taj način izmestili saobraćaj sa čačanske obilaznice. Druga stvar koju želim da istaknem, nadam se da ćemo tokom mandata ove Vlade početi sa izgradnjom moravskog koridora. To je za nas u centralnoj Srbiji jako važno. Mi želimo u centralnoj Srbiji ostanemo, da se centralna Srbija razvija, da privlačimo nove investicije, nova radna mesta i da obezbedimo u tom delu Srbije bolju budućnost za naše građane. Želim vam puno sreće, vama i svim članovima Vlade, sa željom da ispunite najveći deo vaših ambicija i svega ono što ste izneli u ekspozeu. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Dušan Pavlović.
Hvala. Dame i gospodo, poštovani građani, ja ću da govorim o novoj socijalnoj politici za novo zlatno doba. Imam da pročitam dva citata. Jedan je iz pismene verzije ekspozea, drugi je iz usmene. Kaže u pismenoj verziji ovako – plan nam je da radno-sposobne korisnike socijalne pomoći radnom aktivacijom uključimo u proces rada. Onda se dodaje u usmenoj verziji – ne možeš da primaš socijalnu pomoć a da nećeš da očistiš ulicu. Znači, imaš ti šta da radiš, nego nećeš da radiš. E, ako ti država daje pare, možeš da izađeš i da nam pomogneš u čišćenju lišća. Kraj citata. Ovo je potpuno pogrešno shvaćeno socijalna politika i koncept socijalne pomoći. Pošto ljudi koji traže socijalnu pomoć traže pomoć da bi mogli da žive normalno zato što ne mogu da nađu posao. Naravno, ima i nekih koji možda hoće da prevare državu, ali to je mali broj ljudi. Ako smo odgovorno društvo, ja mislim da mi treba da budemo odgovorno društvo, mi moramo da pomognemo takvim ljudima, moramo da pomognemo ljudima koji žele da rade, a ne mogu da nađu posao. Često se kaže – nema para, država nema para, nema para za kulturu, nema para za prosvetu, za obrazovanje, pa nema za socijalnu pomoć. Tačno je, nema para. Šta mislite koliko puta smo mogli da isplatimo socijalnu pomoć nekoj samohranoj majci sa decom, koja je, recimo, nezaposlena, ne može da nađe posao, da „Er Srbiji“ nismo dali u prošloj godini subvenciju od 48 miliona evra? Znate, subvencije se daju iz budžeta. Kada dajete nekom subvenciju iz budžeta od 48 miliona evra, to znači da imate 48 miliona evra manje u budžetu za socijalnu pomoć. Ako imate posao za sve te ljude koji traže socijalnu pomoć, pa dajte im taj posao i kažite – ovo je vaš posao i ovo je vaša plata. Mnogi će prihvatiti. Nema razloga da ih ponižavamo time što im uslovljavamo socijalnu pomoć, time što ćemo im naturati radnu obavezu da čiste lišće. To ne samo da je ponižavajuće, nego i cinično. Cinična socijalna politika nam ne treba u ovoj državi. Hvala.
Hvala. Reč ima Aleksandar Vučić.
Gospodinu Petroviću sam želeo prvo. Ovo poslednje što sam čuo je toliko besmisleno, a shvatićete i zašto, da je teško komentarisati na ozbiljan način. Ali, gospodin Petrović je nekoliko ozbiljnih tema postavio i želim da mu odgovorim. Pre svega, ne slažem se sa pričom o centralizaciji, zato što je tačno da je centralna država intervenisala zbog neuređenosti, nekoordiniranosti i opšteg haosa koji postoji na decentralizovanom nivou, koji je pravljen zbog partijskih razloga da bi neki mogli da pređu cenzus na republičkom nivou, na nekim drugim nivoima i da bi mogli da postignu bolje lokalne rezultate, jer drugačije ne mogu. To nam je unelo haos takav da mi isplatimo plate za zaposlene u vrtićima, ali da zaposleni u vrtićima ne dobiju te pare, nego ljudi uzmu i prebace taj novac fudbalskim klubovima, košarkaškim klubovima, najčešće sebi, samo pronađu još jedan protočni bojler. To nam se dešavalo u jednom velikom gradu u istočnoj Srbiji i to nam se dešavalo u jednoj manjoj opštini na zapadu Srbije. Ono što je takođe veoma važno, tu veliku fabriku „Jazaki“ nije doveo niko iz Šapca. Tu veliku fabriku „Jazaki“ lično sam pregovarao, a ceo postupak i ceo proces vode moj nemački savetnik Jorg Haskens i Danilo Cicmil. Oni su doveli „Jazaki“ u Šabac i nikakav problem nismo pravili. Tek toliko, mislim da je važno da ljudi znaju, i naravno, razgovarali i o subvencijama koje Vlada Republike Srbije treba da im uruči. Oko biomase koju ste pomenuli, poštovani gospodine Petroviću, hoću da građanima Srbije još jedanput objasnim zašto ćete svuda na jahtama da viđate, pa i u današnjim novinama, one koji govore da im Vučić smeta. Vidite ih, oni se brčkaju uvek u najskupljim jahtama, na najskupljim mestima. Reći ću vam i zašto. Upravo zbog onih tzv. fid-in tarifa, o kojima sam ja vama pričao juče, zato što oni kažu da su veliki biznismeni i da im Vučić sprečava investicije, a radi se o sledećem, pa ćemo doći i oko biomase, da čujete koja je cena, da biste razumeli zašto to do sada nismo razvili, iako, ako se ne varam, Antiću, do sada smo dali podsticajne mere za šest projekata za biomasu, jer to naravno jeste naša obaveza, evropska obaveza, kao i vetroparkovi. Zelena je energija naša evropska obaveza. Ali, i lično gledam da odugovlačimo oko toga. Da vam objasnim zašto. Zato što vam je cena po megavat satu koji dobijete iz biomase ne 50, ne 92, kao što je za vetar, već 132 evra. Dakle, mi plaćamo tri puta veću cenu za nešto što treba da podstičemo i gde neko na najlakši mogući način zarađuje novac. Što da plaćamo tri puta višu cenu u uslovima kada ne živimo bogato? Naša želja je da to zaštitimo. Naša je želja da pokušamo da obezbedimo da više novca ostane građanima Srbije, a ne da ode nekom drugom. I taj pritisak je zaista užasan, tih sa svih jahti. Taj pritisak je užasan. Dok ljudi ovde rade, sa jahte vam poručuju – a, ti si taj koji zaustavljaš investiciju. Zašto mu zaustavljaš investiciju? Zato što ne daš da Srbija bude opljačkana. Kao što ne dam da Državna lutrija bude opljačkana, tako neću da dam da budu opljačkani ni drugi delovi našeg budžeta, i to je razlog. Znam ja, kao što i vi znate, da ćemo morati da povećavamo broj i kapaciteta do 2022. godine, ako se ne varam, jel tako? Do 2022. godine. U strukturi potrošnje 27%. Treba jedno 6%, 7% da povećamo. Koliko ćemo samo morati iz budžeta da izdvojimo za takvu vrstu pljačke? Nije ni važno. Gledaćemo da to odložimo do poslednjeg trenutka, da im što manje para damo ranije. Što se tiče stope rasta, potpuno sam saglasan sa vama. Nama su potrebne više stope rasta, a gde to vi da mi kažete gospodine Petroviću? (Dušan Petrović, s mesta: Što?) Zato što nam je u vaše vreme najviša stopa rasta bila plus 1,1 i to na minus 3,6, i to na minus 3,6. Mi smo tek sad uspeli da se vratimo predkrizno vreme, u vreme pre 2008. godine, tek danas, eto zato… (Dušan Petrović, s mesta: Nisam bio predsednik Vlade. Bio sam ministar.) Bili ste samo ministar, niste bili predsednik Vlade, nego samo ministar. U pravu ste, bili ste ministar poljoprivrede koji je preselio agrarnu upravu u Šabac i zato nismo mogli da koristimo IPARD-ove pare i sada smo dobili 175 miliona evra, gospodine Petroviću. Nemojte da vam dodatno govorim (Dušan Petrović, s mesta: Nije istina.) Svi znaju kolika je istina. Nemojte da ulazimo sada… Nemojte da mi dobacujete, jer sam vam sa najvećim poštovanjem odgovarao, saslušao sam vas, ni jednu reč nisam izgovorio, a vi mi već 10 puta dobacujte. Vi ljudi govorite o nekakvoj diktaturi u kojoj niste u stanju da saslušate onoga koji vam sa najvećim poštovanjem odgovara, a da vam ni jednu reč nije rekao i dobacujete mi 50 puta. Šta biste vi radili da je drugačije i da je situacija obrnuta? Pogledajte šta radite kada imate 0,6%, a šta biste radili da imate 50%. Zamislite koliko puta biste dobacivali i kako biste se ponašali prema svojim političkim protivnicima. Srećom očigledno je da građani znaju kome da daju 0,6%, kome šest, a kome 60% i dobro je da je tako. Radiće NIS duboku preradu. Imamo probleme sa tim, naravno, za koje nismo ni krivi, ni dužni i sa tim se suočavamo već nekoliko godina, jer ne možemo da ispravimo, što bi veliki Valtazar Bogišić rekao – što se grbo rodi, vrijeme ne ispravi ili, kako Jojiću beše, quod initio vitiosum est, potest quam ipse habet, na latinskom, ako sam dobro zapamtio sa pravnog fakulteta. Dakle, tu se postavilo pitanje- idemo li na koksovanje ili na hidrokreking? Vaša Vlada je birala koksovanje svojevremeno. (Dušan Petrović, s mesta: Nije istina.) Nije istina. Tako su nam Rusi rekli. Onda nam Rusi nisu saopštili istinu. Mi nismo izabrali ni koksovanje, ni hidrokreking. Sa njima razgovaramo o tome u okviru strategije i videćemo kakva će konačna odluka da bude. Naravno da o toj odluci, pre svega, ili većinsku vlast u donošenju odluka imaju Rusi, a ne mi. Nama nije lako da tu postavljamo uslove. Znali bismo mi odmah da vam kažemo šta bi za Srbiju bilo bolje. Da li ćemo moći da se izborimo? Nisam siguran. Što se tiče Resavice, ko Boga vas molim, dajte nam rešenje danas, a od vaših rešenja za Resavicu dobili smo samo tužbe za neplaćeni smenski rad od 2005. godine, a koji će da nas košta između 15 i 20 miliona evra. To je sve što smo dobili od Resavice i potpuno nerešeno pitanje i za rudare u Resavici i za sve druge. Danas moramo da plaćamo i da isplaćujemo sve to što ste nam vi ostavili. Što se tiče socijalne politike, Dejvid Kameron, veliki britanski premijer koji je napravio najveći rast od velikih evropskih ekonomija u svojoj zemlji upravo je povodom socijalne zaštite izgovorio sledeću rečenicu, citiram…Ja sam ga parafrazirao. Ja sam mali čovek, ali gledam. Angele Merkel je ekspoze bio u papiru dvostruko duži, nego moj. Toliko o diktaturi da, da ovim stručnjacima nesrećnim, koji ništa ne znaju i ne čitaju, objasnim. Dakle, 125 strana, a vi ste dobili 68. Dakle, želim takođe da vas obavestim da je rečenica Kameronova bila – nešto za nešto, a ne ništa za ništa. Ja sam govorio o radno sposobnim ljudima. Ako nemate posao kao radno sposoban čovek, molim vas da nam pomognete u čišćenju lišća. Ne vidim zašto je sramota da zaradite ono što od države dobijate. Nije posao države, pošto vidim da vi ne znate ni koju, ni kakvu ideologiju biste da zastupate, da nas vratite u samoupravljanje, u nekakvu novu sirizu i ludizam. Da ne misle ljudi da sam nekoga uvredio, ludizam je pokret nazvan po Nedu Ludu sa uništavanjem mašina itd. Vi biste voleli najviše da niko nigde ništa ne radi, da svima pare padaju sa neba. Nije moguće. Takvu politiku vodite i za tu politiku tražite podršku naroda. Ja nisam tražio za takvu politiku, već sam tražio za politiku rada, tražio sam za politiku ozbiljnosti i odgovornosti, za bolesne, invalide, za starost, za sve uvek ćemo imati preko 200 hiljade ljudi koje plaćamo. Za samohrane majke, pošto ste opet izmišljali govorili neistine o Er Srbiji, ja razumem vašu patološku mržnju prema svakom uspešnom projektu, jer vaš predsednik nikada ni u jednom uspešnom projektu nije učestvovao, osim u ovome u Kaliforniji i Americi. Zavrnuo ih je za sve pare i to vrlo uspešno, i to je jedino što je uspešno bilo. E sad što vas boli i što vas brine što je neko drugi uspešan, ja tu ne mogu da vam pomognem. Građani Srbije se tome raduju. Što se tiče samohranih majku, gotovo iznad proseka svakako, ali pri vrhu je, rekao bih, evropskih zemalja što se tiče zaštite prava socijalno ugroženih građana koji imaju socijalnu potrebu, Republika Srbija po mnogim segmentima, naravno i porodilja. U pojedinim segmentima čak i veća prava, nego u značajno razvijenijim zapadnoevropskim zemljama, ali šta da radite? To vas nije naročito briga, pošto je uvek lakše da se širi nezadovoljstvo. Ja sada postavljam pitanje građanima Srbije i postavljam pitanje svima vama u Narodnoj skupštini Republike Srbije, a na to me je podsetio jedan ambasador, jedne od zapadnih zemalja, pre nekoliko dana. Kaže – sve mi razumemo, sve što neko radi, ali gospodine Vučiću da li ste vi primetili da nijednu investiciju, nijednu jedinu, koja je u Srbiju došla i ni jednog investitora nisu podržali, čak ni onog kog su sami doveli. Neka čudna politika se u Srbiji vodi. Ni jednog bukvalno investitora ne podržavaju. Kada ste čuli da su bilo koju fabriku podržali, bilo koju firmu, da su bilo šta rekli da je nešto dobro? Nikada ni jednog. Ni „Fijat“ ne podržavaju, mi ga podržavamo. Nikada ni jednog investitora. Građani Srbije mogu da primete. Nikada ništa nije dobro. Kada „Mercedesov“ direktor dođe u „Ikarbus“, oni kažu – beži, sklanjaj se odatle, ne trebaš nam. Ko god da dođe bilo gde, njima nije dobar. Kada dođe „Kontinental“, nije dobar. Kada dođe „Boš“, nije dobar. Kada dođe „Kromber Šubert“, nije dobar. Kada dolazi „Tenis“, najveći evropski proizvođač mesa – sklanjaj se odavde, beži što pre glavom bez obzira. Sklanjajte se svi. Što bi rekao Jovanović, kada dođu ljudi u Beograd na vodi, koje juri ceo svet, koje je jurio taj isti Kameron koji 15,5 milijardi investiraju tamo, kakvi, sklanjajte se, bežite, ne valja to. Samo su oni pametni, a cela politika im je na tome – nemojte da radite. Kao što sam vam rekao, kao što ne mogu da izdrže da sede u ovoj sali i nikad nisu ovde, osim kada treba dve reči da kažu. Ne mogu da slušaju ništa, a kamoli da nešto ozbiljno rade. Tako se zalažu za to i samo za jednu jedinu stvar, a to je da niko ništa u Srbiji ne radi, a da svi relativno lepo žive, a da oni mnogo dobro žive. Srbija u kojoj ćete da se zalažete i borite za to da ne radi ništa ne može da uspe. Može da uspe samo Srbija koja radi i Srbija u kojoj nećemo da bacamo pare građana. Hoćete li da vam kažem koliko imamo različitih primera gde ti ljudi mogu da odu da prodaju određene proizvode, mogu da se snalaze da zarađuju na drugi način, ali i dalje imaju kao dodatni prihod socijalnu podršku države? Takvih je više od 30, 35%. Sad vas ja pitam, što mi da dajemo novac na takav način kad smo omogućili svakome da osnuje svoju firmu, osnuje svoju kompaniju u skladu sa zakonom i uslove napravili bolje od 2/3 zemalja u svetu? Nema nikakvog objašnjenja. Objašnjenje će da bude ono koje je građanima najmilije. Pošto se svi spremaju, jeste li videli, kad ustanu da govore oni se spremaju kao da za spot govore i nameste kako i usta i uši i sve ostalo kako treba da izgledaju, kao da otprilike snimaju spot za TV kampanju i tako to izgovore što su smislili i ništa više, interakcija ne postoji. Nemojte da radite ništa, mi kad dođemo biće sve super, mi ćemo da vam stvorimo sistem, ali pre toga sve ćemo sisteme da rasturimo. I mnogo uspešnije od ovog srpskog. Zamislite ljude koji su uspeli da razvale američki sistem. Pa, to je kapa dole, tu nemate šta da kažete, samo kažete svaka čast ljudi, to malo ko u svetu uspe i malo ko u svetu to može. Ali zato svako i sve o čemu govore i sve što nam se dešava je samo – nemojte da radite, nemojte da radite. E, razlika u tome je, što je vaša politika – nećemo strane investitore, što smo juče čuli četiri puta, od četiri poslaničke grupe, vaša politika je – nemojte da radite, naša politika je – hoćemo strane investitore, hoćemo domaće privrednike, jake i domaće investitore, ali hoćemo da radimo. I ponosimo se radom, ponosimo se marljivošću, a ne bežanjem kroz ta vrata svaka dva minuta.
Polako kolege. Prvo, pravo na repliku, Dušan Petrović. Izvolite. Kolega Raduloviću, vi ste tražili repliku, koliko vidim [[Dušan Pavlović, s mesta: Ne, ne, ja sam tražio repliku, a on povredu Poslovnika.]] Povreda Poslovnika. Izvolite gospodine Raduloviću.
Hvala. Povređen je član 107. st. 1. i 2. Po tom članu nije dozvoljeno vređanje i nije dozvoljeno izvrtanje činjenica. Mandatar je, da obrazložim povredu Poslovnika, rekao da odgovara svima sa najvećim poštovanjem, a onda odmah nakon toga kaže stvari kao što je – toliko je besmisleno da nije vredno komentarisati, oni…
Kolega Raduloviću, ja nisam primetio da su to uvrede. Moram da vas prekinem. (Saša Radulović, s mesta: Ako dozvolite obrazloženje.) Do dva minuta.
Znači: „vidim da ne znate, opet izmišljate, ja razumem vašu patološku mržnju, ne mogu da izdrže da sede, nameste se kao za spot…“
Kolega Raduloviću, moram da vas prekinem, ne vidim ovde… (Saša Radulović, s mesta: Ovo je omalovažavanje.) Gospodine Raduloviću, ovako, moraćete malo da odsedite u Skupštini kao poslanik, malo više vremena da biste shvatili da je ovo normalna komunikacija između političkih neistomišljenika. To što vi imate plitku toleranciju za nešto što smatrate uvredom, to je vaš problem. Ali ne možemo svaki put zbog ovakvih, da kažem, stvari da kažemo da je to uvreda, pogotovo što su iznete potpune činjenice. (Saša Radulović, s mesta: Izvrtanje činjenica.) Zahvaljujem. Nemate pravo. Smatram da Poslovnik nije prekršen, ako želite Narodna skupština će se u Danu za glasanje izjasniti. (Saša Radulović, s mesta: Želim.) U redu, zahvaljujem. Pravo na repliku, Dušan Petrović. Izvolite.
Ne znam ja gospodine Vučiću, vi imate neka predubeđenja pa ne slušate ovde šta se govori. Evo vam gospođa Brnabić, evo vam ministar Antić. Nisam ja govorio o kogeneraciji, niti o proizvodnji struje iz biomase, već o daljinskom grejanju. 50% je jeftinije iz bio mase, nego iz gasa i iz mazuta. O tome govorim, a vi ste mene ovde optužili da ja neke tajkune podržavam i šta god, ali nije važno. Druga stvar, pogrešili ste što se tiče NIS-a, nije to vama ostavila nikakva prethodna Vlada, niste dobro vodili pregovore… (Aleksandar Vučić, s mesta: Sada se vode pregovori.) Niste dobro vodili pregovore o izmeni strategije. Imali ste gospodina Kneževića, gospodina Antića. Pričam o vrlo preciznim stvarima i ne govorim ovde o nečemu u šta nisam jako upućen. Neću da se svađam sa vama, ovo je pitanje od najvećeg nacionalnog interesa, zbog toga što ta kompanija najveći ovde javni prihod pribavlja, zbog toga što može da vam se desi 2020. godine da zatvore obe rafinerije, jer im ističe ugovorna obaveza. Zbog toga što ta duboka prerada nama garantuje da ćemo u Pančevu imati rafineriju. To u Burgasu je završeno, imaju 12 miliona tona kapacitet, to je ozbiljna stvar. O tome ja govorim od novembra meseca 2013. godine. Uprava za agrarna plaćanja je u Šabac dovedena tri godine pre nego što sam postao ministar. Jedna od najvećih grešaka koju ste napravili, što ste je prebacili iz Šapca u Beograd, pa sad ne funkcioniše. Što se tiče Resavice, pogledajte malo dokumenta gospodine Vučiću. Postoje dogovori između sindikata, Ministarstva energetike 2012. godine o načinu regulisanja Resavice, i vi sada dolazite posle četiri godine. Nema razloga da se mi žučno prepiremo oko toga. Ovo su činjenice, mislim da mi u ovom parlamentu treba razložno da govorimo o važnim državnim stvarima. Ja vas ne vređam, kao što se vi mene ne plašite, ne bojim se ni ja vas, zašto bi se jedni drugih bojali.
Zahvaljujem. Reč ima mandatar.
Dakle, što se tiče biomase u grejanju, za to vam uopšte nije potrebna Vlada. Javno privatno partnerstvo i možete da radite koliko hoćete. Vlada vam je potrebna za ovo o čemu sam ja govorio, tako da sam ja bio u pravu. Što se tiče Resavice, dajte nam to rešenje, ko Boga vas molim. Dajte nam to rešenje i nemojte da mašete rukama, vi ste bili u Skupštini NIS-a gospodine Petroviću, ja nisam. (Dušan Petrović, s mesta: Nisam bio.) Vi ste gospodine Petroviću pregovarali i loše pregovarali. I vi i vaša Vlada. Mi sada pregovaramo, a imamo vrlo loše polazne osnove, vrlo loše polazne osnove. I teško da ćemo da napravimo dobre stvari, samo nemojte da nas posle toga optužujete, jer ste nam napravili bukvalno katastrofalne preduslove za sve to. Što se tiče Uprave za agrarna plaćanja, u pravu ste, tri godine smo nešto plaćali, a da ni dinara nismo dobili. Znate dokle smo došli? Da nam je Brisel postavio to kao uslov, da nam je Brisel za akreditaciju sistema postavio uslov, prebacite u Beograd da biste mogli da razmišljate da ikada dobijete IPARD-ove pare. Danas smo dobili do 2020. godine 175 miliona evra. Nije to pitanje straha, veoma sam pristojno i sa najvećim poštovanjem govorio, nikakav problem nisam video, izvinite samo što sam podsetio građane na to, koliko ukoliko biomasu radimo za struju, koliko to danas košta, a što se daljinskog grejanja tiče, nikakvih problema nemamo, radite javno privatna partnerstva, svuda je dobro došlo, mogu da rade opštine, mogu da rade svi drugi i za to imate Zakon o komunalnim delatnostima. Nikakav problem nemamo. Vlada nikakav problem nikome nije pravila, niti će da pravi. Evo ga ovde Nedimović koji je to uradio u Sremskoj Mitrovici i ne mislim da tu ima bilo kakvih muka i bilo kakvih problema. Da li je suncokret koristio, šta već, ali Vlada nikakve probleme nije pravila. Vlada će da pravi obe probleme, bez obzira na 2020. godinu, zato što nećemo da bacamo narodne pare. Zato što hoćemo da ih uštedimo koliko možemo. Kada prođem pored ona četiri vetroparka koja imamo izgrađena i pored nekih gde znam da će da budu izgrađeni, mene glava zaboli, a od ovoga zabolela bi me još više. Glava me zaboli zato što znam koliko novca smo dužni, koliko novca smo dali da to napravimo. Uzgred, da znate, koliko ljudi je u Upravi za agrarna plaćanja koji su bili u Šapcu, koliko ljudi je radilo iz Beograda? Svaki dan su morali da idu autobusom koji je Vlada plaćala i koji je Vlada vraćala. Samo da vidimo koliko smo uštedeli, inače nemam ništa protiv tog tipa decentralizacije. Voleo bih da imamo više institucija republičkih i više drugih institucija da imamo u drugim gradovima Srbije, samo da to ne donosi nove troškove. Samo da imamo dovoljno kapaciteta ljudskih da to možemo da organizujemo i u Nišu, Kragujevcu, Šapcu, Požarevcu i u svakom drugom mestu u Srbiji. Samo da imamo dovoljno kapaciteta ljudskih da to možemo da organizujemo i u Nišu, Kragujevcu i Šapcu i u Požarevcu i u svakom drugom mestu u Srbiji. Kod mene uopšte niste mogli da vidite žuč u razgovoru sa vama. Čini mi se da sam razgovarao argumentovano i čini mi se da ovi argumenti stoje. Nikakve veze sa NIS nemam, osim što sam se na određene stvari žalio, mučio, razgovarao dva puta o tome sa Putinom i Medvedevim, borio se koliko je moguće, ali da ne ponavljam i da ne citiram Baltazara Bogišića, prosto, oni su veliki investitor, oni su nama veoma važni i moraćemo da se borimo za što bolje ugovore u budućnosti. Da li ćemo uspeti, nisam siguran, odmah da vam kažem. Ako imate neko rešenje, pomozite nam. Ako imate bilo kakvo genijalno rešenje za Resavicu, molim vas dođite kod mene, sutra sam u Austriji, za vikend, kad god hoćete i dajte da to rešimo. Biće svi ministri, biće svi direktori, biće svi koji odlučuju o tom procesu. Dajte da to rešimo pošto ga mi ne vidimo, mi ne vidimo dobro rešenje. Ko god ga ima, dođite kod nas, odmah ćemo to da uradimo, samo nam ga dajte. Plašim se da ga nema. Plašim se da ga nema i da niko ne može da ga pronađe. Ako ga imate, dobro došli, svima ćemo reći, provešćemo ga u delo i svima ćemo reći da je to vaše rešenje i da možete da se ponosite time i da vas podržavamo u tome i da smo zahvalni što je Vlada mogla vaša ideje da provede u delo. One ideje o neradu te neću da provodim u delo. Te ideje da sedite, žvaćete žvaku, onda odete napolje po tri sata pa se vratite da nam držite lekcije, te ideje nikada neću da podržim i zato rad. (Dušan Petrović, s mesta: Replika.)
Kolega Petroviću nemate prava na repliku. Dobili ste samo odgovor. Povreda Poslovnika, narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ko zna taj ne govori glasno, ko ne zna taj galami. Reklamiram član 107. – dostojanstvo Narodne skupštine, stav 1. Dostojanstvo se narušava i kada neko iznese neistinit podatak. Ne možete na energane na biomasu optuživati ni tražiti Vladu ako vladate ujednom gradu. Energetske dozvole za toplotnu energiju ne izdaje Vlada Republike Srbije, već izdaje grad. Prema tome, kolega Petrović nema nikakve probleme da podigne te energane na toplotnu energiju i da ugreje grad Šabac jer mu ne treba nikakva dozvola Vlade, s obzirom da te dozvole izdaje lokalna samouprava. On naravno to neće napraviti, kao što nismo ni zatekli njegove zalivne sisteme i njegove pogone na biomasu 2013. godine kada smo došli. Ko zna da ne zna, taj već nešto zna i ovo je prilika da gospodin Petrović nešto nauči. Hvala. (Dušan Petrović, s mesta: Replika.)
Kolega Rističeviću, ja nisam znao te podatke tako da nisam mogao da prekršim Poslovnik. Da li želite da se Skupština u danu za glasanje izjasni? (Ne.) Kolega Petroviću, nemate pravo na repliku. (Dušan Petrović, s mesta: Ima neke stvari da raspravim.) Nemate prava na repliku ni na osnovu onoga što vam je odgovorio premijer. Mislim da svaki put kada odgovori premijer svaki poslanik misli da ima pravo da mu replicira. Odgovor je odgovor. Može nekome da se sviđa ili ne. Reč ima narodni poslanik Petar Petrović.
Gospodine predsedavajući, gospodine mandataru Vučiću, dame i gospodo kandidatkinje i kandidati za buduće ministre u Vladi Republike Srbije, dame i gospodo narodni poslanici, već ste čuli u izlaganju predsednika poslaničke grupe JS gospodina Markovića da će poslanička grupa JS podržati izbor Vlade Republike Srbije onako kako je predložio mandatar Vučić.
Izvinjavam se gospodine Petroviću. Moram da vas prekinem da obavestim građane Srbije da su narodni poslanici izabrani sa liste „Dosta je bilo“ ponovo napustili sednicu Narodne skupštine. Izvolite.
Dva su razloga koji stoje pred poslaničkom grupom JS zašto će podržati predlog mandatara Vučića za izbor novih ministarki i ministara. Prvo što povoljno ocenjujemo dosadašnji rad Vlade na čelu sa gospodinom Vučićem u prethodnom periodu od dve godine, a drugi razlog jeste vrlo jasan, moramo da poštujemo većinu građana Srbije koji su izašli na izbore 2016. godine jer ovi poslanici koji će podržati i glasati za Vladu, koju je predložio gospodin Vučić, su na ovim izborima osvojili skoro 70% poverenja građana koji su glasali. Ono što je bitno za svaku zemlju, a to je bitno i za Srbiju da bi mogla da kreće napred, da se razvija jeste da njeni građani i deca koja žive u njoj imaju perspektivu življenja u njoj, a to su dve stvari. Prvo, ekonomska stabilnost i drugo, politička stabilnost. Vrlo je bitno gospodine Vučiću što ste u svom izlaganju u skraćenom obimu rekli ono na šta je JS ukazivala još u ranijem periodu da ćete ista prava davati prilikom investiranja u nove pogone, nove hale, nove fabrike i domaćim investitorima koji do sada iz ovih ili onih razloga nisu bili potpuno izjednačeni sa inoinvestitorima. To znači da ćemo se i dalje truditi da što više stranih investitora dođe u Srbiju. Međutim, to ne treba da bude posao samo Vlade Republike Srbije. Tim poslom mora da se bavi svaka lokalna samouprava, od najmanje do najveće, svaka opština i svaki grad, da preko svojih mogućnosti, veza i poznanstava nalazi investitore koji žele da investiraju u opštinu ili u grad u kome žive. Drugo na šta želim da vam ukažem, gospodine Vučiću, ispred poslaničkog kluba JS kada ste pomenuli reformu obrazovanja. Apsolutno podržavam tu reformu i mislim da je to jedno od ključnih pitanja koje treba u narednom periodu da reši ova država, ova Vlada i Ministarstvo obrazovanja. Danas imamo mnogo fakulteta, viših i visokih škola koje školuju kadrove bukvalno za Fond za zapošljavanje. Ti kadrovi završavaju određene škole, ali nemaju mogućnosti da se sutradan zaposle sa tim zanimanjem ni u privredi ni van privrede. Iz tog razloga mislim da tu treba nastaviti pomak, a jedan od načina jeste i neka vrsta planiranja kadrova da vidimo šta je to što je Srbiji potrebno za narednih pet, 10, 15 ili 20 godina od profila zanimanja. Mislim da u tom poslu ne trebate stati nego morate istrajati. Posebno vam skrećemo pažnju, vi ste u svom izlaganju dotakli to, a to je razvoj tzv. ruralnih sredina. Gospodo kandidati ministarke i ministre, gospodine mandataru Vučiću, sigurno dobro znate da nam se Srbija iz dana u dan smanjuje, da nam se mnogi delovi Srbije prazne. Mi danas imamo mnogo mesta koje su samo geografski pojam u Srbiji, a u tim mestima ne živi niko. Prema nekim mojim saznanjima u narednih pet ili deset godina više stotina tih sela i zaseoka će takođe ostati bez stanovnika i biće prazna. Da bismo to sprečili država mora da ulaže više u razvoj ruralnih sredina, da dovede i po nekog investitora u te male sredine kako bi zadržali mlade ljude da tamo žive, rade, da proizvode nešto što će im budući vlasnici fabrika otkupiti i preraditi. Zato je naš predlog da se baziramo na razvoj prerađivačke industrije u tim malim mestima, na preradu, višu obradu jagodičastog voća, voća i povrća i slično, kao i na proizvodnju mleka zdravog i drugih proizvoda koji nisu obogaćeni, odnosno nisu opterećeni pesticidima ili nekim drugim materijama kojima se štite proizvodi, a ta roba danas u Evropi i u svetu ima prođu, ima zahteve za njenom kupovinom. Govorili ste o reformi pravosuđa. Mi smo 2009. godine imali jednu reformu pravosuđa, znamo kako se završila. Pre dve godine smo novim zakonima o teritorijalnoj organizaciji sudova i tužilaštva nešto popravili, ali preporučujem i novoj ministarki pravde da sagleda mogućnost da se u još nekim manjim opštinama, koje nemaju danas ni sudske jedinice, a kamoli sudove, omogući da se može doći do ostvarenja pravde i u tim mestima. Ne mora da se zacrta, kao što je sada zacrtano, da svaki osnovni sud mora, čini mi se, da ima sedam, najmanje sedam zaposlenih, može to da se radi i sa dvoje ili troje sudija. Takođe, tu treba izvršiti reformu sudova za prekršaje, jer mi danas imamo, evo jedan primer, jednu apsurdnu situaciju, da recimo u Pomoravlju Sud za prekršaje u Jagodini pokriva pet opština Pomoravskog okruga, a Sud za prekršaje u Paraćinu pokriva samo Opštinu Paraćin. Gde je tu, da kažem, realnost? Mogao bih još dosta, međutim, vreme teče.
Privodite kraju, molim vas.
Još jednu stvar da kažem, Jedinstvena Srbija pozdravlja odnose Vlade prema nekim susedima, neću pomenuti nijednog, koji i dalje ima pretenziju prema našim teritorijama, pozivajući se na ovo ili ono, da je Vlada na čelu sa vama, gospodine Vučiću, i uz pomoć ministra inostranih poslova, gospodina Dačića, vrlo oštro odgovorila svim tim koji imaju kao kobci, što bi rekli, želju da osvoje neku teritoriju Srbije, pozivajući se na neke kvazi istorijske činjenice. Vi ste vrlo dobro to svima odgovorili i u tom delu imaćete podršku Jedinstvene Srbije. Pošto moja poslanička grupa, već sam prekoračio vreme, predsedavajući me opominje i ipak sam disciplinovan poslanik, pa neću da kršim Poslovnik, na kraju želim još jednom da kažem da će Jedinstvena Srbija zdušno podržati Vladu, gospodine Vučiću, i vas i ministre koje ste predložili.
Molim vas, privodite kraju.
U nama ćete imati uvek dobre, odane i iskrene saradnike, a sve u želji da se u Srbiji ubuduće bolje živi, da nam deca posle završetka škola ostanu kod nas, odnosno da ostanu u Srbiji, da stvaraju uslove da se u Srbiji bolje živi, da Srbija bude srećnija, bogatija i veselija zemlja nego što je sada. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta, a neka se pripremi narodni poslanik Aleksandra Tomić.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, pre dva dana smo čuli ekspoze mandatara Vučića i utisak je da je reč o jednom opširnom literarnom radu. Dobar literarni rad gramatički i stilski, ali promašena tema. Da se podsetimo šta je bilo, vrlo kratko, u onom prethodnom ekspozeu, kada je tada Vučić bio mandatar. Tada je bilo mnogo konkretnih obećanja, mnogo velikih obećanja, ali mnogo toga je ostalo neispunjeno. Verovatno ovaj put mandatar nije želeo da rizikuje, pa je onda zato ovaj ekspoze više onako neka opšta priča. Ali, moramo se podsetiti vrlo kratko na nekoliko stvari koje su obeležile ceo ovaj prethodni mandat, počev od one prethodne kampanje iz 2014. godine, pa na ovamo. Nismo čuli šta je sa „Al Dahrom“, šta je sa 300 miliona evra koje su trebale biti uložene u srpsku poljoprivredu. Juče je mandatar pokušao da objasni ovo vezano za RTV pretplatu, ali nije dovoljno objašnjeno, jer jedno je reći ukidamo pretplatu, a drugo ponovo je uvesti samo sa nekim drugim nazivom. Šta je bilo sa Pribojem, sa FAP-om, šta je bilo sa nekoliko puta najavljivanim potpisivanjem ugovora sa SIS-u? Ništa se nije desilo. Šta je bilo sa obećanjem da ćemo u Srbiji praviti delove za „Boing“ i „Erbas“? Šta je bilo sa fabrikom čipova, sa Emiratima? Šta je bilo sa mnogo obećanja? Šta je bilo sa „Tenisom“ koji je malopre pomenuo mandatar? Ugovor je, kako smo iz medija saznali, trebao biti potpisano u junu. Nije potpisan. Od toga se očekivalo, bar nam je tako predstavljeno, mnogo. Doduše, naši seljaci su se malo bunili, ali koga je briga za to. Da li je to razlog i uzrok povećanja cene svinjskog mesa? Evo, povećana je cena i pilećeg mesa. Tako da, od tog lepog života u Srbiji, nažalost, nema baš mnogo tačnog. Kada je mandat govorio, čitao svoj ekspoze, ali onda u onom delu koji je obrazlagao, nekako se stekao utisak da je ono što govorio prilično daleko od realnog života u Srbiji. Sada ne znam da li je veći problem i da li je više za brigu ako mandatar ne zna šta su realni problemi ili ako zna, a pravi se da ne zna. I jedno i drugo je prilično opasno. Mandatar je kao nešto epohalno, zapravo precizno rekao, kao najveće dostignuće je pomenuo Zakon o radu. E, pa taj Zakon o radu ne da nije najveće dostignuće, nego zaista je napravio veliki problem za ono malo zaposlenih u Srbiji koliko ih ima. Kaže mandatar da mi imamo višak para, ali da on ne da da se troše. Slažemo se, naravno, da pare ne treba da se troše bilo kako, ali ako neko radi za minimalac od 21 i po hiljadu, čini mi se, ne znam precizno iza zapete koje su decimale, ali reći da sa te 21 i po hiljade dinara minimalca povećanje na 22 hiljade nekome znači je bogami vređanje inteligencije građana i vređanje inteligencije ovog naroda. Ne znam da li premijer zna, odnosno mandatar, plata od 21 i po hiljade koja se zaradi kao minimalac kod privatnika, gospodo, u najvećem broju samostalnih radnji, pre svega pekara, u Srbiji se vraća, odnosno deo se vraća, pet hiljade dinara od tih 21 i po hiljade dinara se vraća onome ko je zaposlio radnika, dajemo se u kešu. Kada je bila pokrenuta tema o „Juri“, o tome da li radnici moraju da nose pelene ili ne moraju, da li im se isplaćuje, odnosno ne isplaćuje prekovremeni rad, tada je resorni ministar rekao da ne mogu da postignu da obiđu i da kontrolišu sve pogone, ili kako da ih nazovem, jer ništa ovo nisu fabrike nažalost, zato što nema dovoljno inspektora. To je zaista ozbiljan problem, ako je to tako. Taj problem ne sme da postoji, gospodine mandataru. Ne može problem manjka inspektora da bude razlog da neko može da izrabljuje zaposlene u „Juri“ ili negde drugde. Ne znamo ni danas da li je tačno da je „Jura“ tu inspekciju, koja je nedostajuća, zapravo kupila kupovinom nekih automobila itd. To su teme koje ovako prilično interesuju građane Srbije i mislim da o tome treba malo da se razgovara pre nego što položite ponovo zakletvu. Vi ste pomenuli juče demografiju kao problem koji zaista postoji u Srbiji, ali je problem u tome što vi niste ponudili nikakvo rešenje, osim Slavice Đukić Dejanović. Da, postoji problem nataliteta u Srbiji, postoji problem rađanja prvog deteta. Vi znate da je to sadržano u programu SRS-a i dobro je da ste to prihvatili, gospodine mandataru, ali šta će ova Vlada da uradi da se ta demografska slika Srbije popravi? Nije dovoljno reći – time će se bati Slavica Đukić Dejanović. Bavila se ona i nekim drugim resorima i nije dalo rezultata. Tako da, mislimo da ste suviše uopšteno pričali, da ste se opet, u svom stilu, obraćali i zahvaljivali penzionerima zato što su oni dali najveći doprinos štednji, kao da ih je neko pitao za to. Nemojte, molim vas, da govorite o povećanjupenzija penzionerima, kojima se već dve godine uzima deo penzija. Da bi neko imao povećanje, mora najpre da mu se vrati na nivo koji je bio pre smanjenja, pa da se vrati ono što je u međuvremenu uzeto i tek onda može da se govori o povećanju eventualnom. Niste u pravu bili kada ste juče rekli da penzija jeste ustavna kategorija, odnosno stečeno pravo, ali ne i visina penzije. Pa naravno da visinu penzije neće utvrđivati Ustav, ali jednom stečena penzija ne može da se smanjuje. Može država da kaže – poštovani penzioneri, nemamo trenutno para, pa ćemo da vam umanjimo iznos, ali čim budemo imali pare taj iznos ćemo vam vratiti. Ali, smanjenje je apsolutno neustavno, to govori i odluka Ustavnog suda koja je skandalozna. Ustavni sud je rekao – nećemo raspravljati o tome zato što je odluka Vlade privremenog karaktera. To bi bilo kao da Ustavni sud kaže – nećemo raspravljati o predlogu Krivičnog zakonika, dozvoljeno je ubijanje, ali samo mesec dana nećemo odlučivati jer je to odluka privremenog karaktera. Mnogo je zloupotreba od strane institucija sistema. Moram samo još jednu rečenicu vezano za ovo tzv. povećanje penzija. Niste pomenuli da je 14 hiljada penzionera povećanjem penzija zapravo dobilo smanjenje penzija. To su oni koji su bili neki dinar ispod 25 hiljada visine penzije, pa kada se penzija povećala za 250 dinara, onda su oni preskočili taj nivo od 25 hiljada, pa im je onda smanjena penzija za 22%. Takvih je 14 hiljada u Srbiji. Osnovni problem je što ste na početku izlaganja rekli da ste sve ovo radili u skladu sa kriterijumima EU, Svetske banke i MMF. Mi srpski radikali smatramo da upravo to jeste problem u funkcionisanju i one prethodne i ove buduće vlade zato što se oslanjate na isključivo na EU, a zanemarujete činjenicu da treba da se okrenemo Rusiji, kao jedinom iskrenom prijatelju Srbije i srpskog naroda. Hvala.
Povreda Poslovnika, narodni poslanik Marija Janjušević. Izvolite.
Zahvaljujem. Trebalo je da ukažem odmah po povredi Poslovnika, ali niste me primetili. Reklamiram član 103. stav 2. – narodni poslanik ne može da ukaže na povredu u postupanju predsednika Narodne skupštine na koju je već ukazano. Član 106, 107, i 27. danas je reklamiran barem dva puta. To ćemo utvrditi naknadno u stenogramima. Takođe ćemo utvrditi da li je to ponavljano zato što su možda poslanici bili iz opcije vlasti, ali bih vas zamolila da do kraja pretresa više ne bude ovakve zloupotrebe. Zahvaljujem.
Smatram da povrede Poslovnika nije bilo. Ne znači da u toku jedne sednice ne može više puta da se ukaže povreda na isti član. Može, ali svaki put kada neki poslanik smatra da je ponovo povređen taj isti član. U svakom slučaju, Narodna skupština može da se izjasni u danu za glasanje o tome da li smatra da li je povređen Poslovnik ili ne. Da li želite da se Skupština izjasni u danu za glasanje? (Ne) Zahvaljujem. Marijan Rističević, povreda Poslovnika. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, reklamiram član 27. i 107. Naime, vi rukovodite radom ove Narodne skupštine, vi se starate o redu, povređeno je ponovo dostojanstvo Narodne skupštine, sednica traje. Pojedini narodni poslanici dok sednica traje, dakle, vi ste nadležni za celu sednicu, izlaze u hol i grubo klevetaju i vređaju i narodne poslanike, a i ministre i kandidate za ministre i mandatara, budućeg predsednika Vlade. Naime, moj kolega poljoprivrednik je rešio da u holu Narodne skupštine pred novinarima deli dijagnoze. Koliko ja znam, on nije stručnjak tog tipa. Interesantno je da dijagnoze deli neko, evo da i ja kažem, ko zbog dijagnoze nije služio vojsku. Istine radi, od 2000. do 2004. godine kandidati za ministre su radili lekarske preglede na VMA. Tamo obično idu oni koji su služili vojsku, ali je bilo izuzetaka, pa govorim da je bio taj izuzetak. Šteta što tada nisu radili IQ test, tvrdim da bi moj kolega poljoprivrednik bionegativan. Hvala.
Zahvaljujem. Smatram da ne mogu da odgovaram za kršenje Poslovnika za ono što se dešava van sale. Da li želite da se u danu za glasanje izjasnimo? (Ne) Reč ima mandatar Aleksandar Vučić. Izvolite.
Nisam siguran da su građani mogli da razumeju sve o čemu se radi, ali evo da ponovimo, da ukažemo ljudima šta je glavna tema danas kod mnogih koji nisu u sali ili uglavnom nisu u sali, a onda se žale nekome i kukaju što nisu u sali, a nekih drugih koji ne bi trebalo da su tu, a jedino čime se bave to su najbrutalnije uvrede na račun i Narodne skupštine Republike Srbije i Vlade Srbije. Da bi građani znali, Dragan Maršićanin je upravo saopštio da sam u Skupštinu i Vladu uveo ergelu konja. Zoran Živković je upravo malopre rekao u Narodnoj skupštini Republike Srbije da sam mentalno bolestan i da ne bih mogao da prođem takvu vrstu pregleda, pošto ne mislim da on zna koja je to vrsta pregleda. Danas smo slušali i druge uvrede o diktaturi, i to od onih, znate, kada vam neko priča o diktaturi i to govori u medijima i to govori u ovoj Skupštini, to je contradictio in adjecto, toliko su mogli da nauče. Ali, govorimo o ozbiljnosti pritiska koji će se nastaviti. On će se nastaviti i u danima koji su pred nama, nedeljama, mesecima, sve dok im ne omogući ili dok se ne dočepaju ponovo prilike da pljačkaju Državnu lutriju Srbije, koju sam uzeo kao paradigmu, ne mislim samo na Državnu lutriju Srbije, već mislim i na sve drugo što su pljačkali i čime su se bavili u prethodnom periodu. Važno je da građani Srbije to znaju. Da pokušam da odgovorim na deo primedbi. Moj rad svakako nije bio literarni, moj rad je bio faktografija, brojevi, pregledi, preseci. Ništa, ama baš ništa nije bilo literarno i ama baš ništa nije bilo uopšteno. Čak ni ono gde sam govorio o demografiji, vrlo precizno sam rekao da ne znamo rešenja i da ih nemamo. Da ih imamo i da su ta rešenja jasna, ceo svet bi ih koristio i upotrebljavao jer dobar deo posebno modernog i bogatijeg sveta ima velike probleme sa tim. Kad slušam gluposti po našim televizijama i čitam u našim novinama kako zbog malih primanja i malih prava porodilja i ne znam čega imamo manje dece, odmah znam da pričamo sa neznalicama, pošto prvo ne znaju kolika prava ovde imaju, kolika u drugim zemljama, a drugo, ne znaju da je upravo to najizraženiji problem u najbogatijim zemljama Evrope i sveta, da moramo nešto da menjamo u svesti. Kako da menjamo? Ne znamo. Naveo sam vam jedan konkretan primer gde je određene rezultate dalo, a nisam dalje komentarisao iz razloga koji možete da prepoznate, jer bi bilo loše da sam ih komentarisao, reč je o Makedoniji, mogao bih za neke druge stvari da budem optužen. Dakle, u određenoj meri je to dalo rezultate, a u drugoj meri nije. Ali, sve jedno spremni smo da prihvatimo inicijative svih onih koji znaju kako da pomognu i zato je gospođa Đukić Dejanović dobila težak zadata da nam ponudi mere i rešenja. Ako imate mere i rešenja za koje garantujete da će dati dobar rezultat, nema problema. Nije to tako lako kako mislite. Saslušaće ih svakako i gospođa Đukić Dejanović, izdvojićemo novac i videćete da to ne ide tako jednostavno i svakako se neće videti u narednih četiri, pet i šest godina. Odmah ljudima i gospodinu Petroviću da kažem – i za pet godina slušaćemo još težu priču o malom broju ljudi u selima, dolazi do sveopšte urbanizacije, do sveopšte urbanizacije. Nema nijedne zemlje u Evropi u kojim gradovima manje stanovnika, a u selima više. Nijedne, to je deo procesa globalizacije. Voleo bih kada bismo imali rešenja da se tome suprotstavimo, ali ga nemamo, jer i mnogi od nas koji o tome govorimo, ja sam slučajno rođen u Beogradu, a ne bih sebi da dam za pravo više da živim u Beogradu, nego Mandić ili bilo ko drugi. Svako ima pravo, zato što volimo ovaj grad i mislimo da je ovde dobro. Ali, da li možemo i bilo bi dobro da učinimo nešto da ljudima pokažemo da može da bude dobro i u ruralnim sredinama u Srbiji. Iako, sam rođen u Beogradu uvek govorim da nisam iz Beograda i time se ponosim, jer mi roditelji nisu odavde. Što se tiče „Jure“, to je moje suštinsko neslaganje sa vama, očigledno sa velikim brojem ljudi u Narodnoj skupštini, moguće i sa mnogima u mojoj poslaničkoj grupi. Sasvim sam siguran da je to moje neslaganje sa 90% građana Srbije. Zato je lako govoriti na način na koji ste vi govorili, zato je to prijemčivo i jednostavno, a ja mislim potpuno suprotno. Ja prvo mislim da niko nikoga ne izrabljuje, zato što u našoj zemlji i dalje postoji način razmišljanja koji se menja i zato sam pre nekoliko dana bio zahvalan kada sam presrećan, kada sam video na jednoj televiziji prvi put da nije bilo samokuknjave, pitali su čoveka povećana je cena svinjetine, on kaže – to meni nije strašno, ali nadam se da će ovim proizvođačima da bude bolje. Obično svi samo kukaju. Ja ne razumem da je rad izrabljivanje. Ja ne razumem značenje reči izrabljivanje, ja ih ne razumem. Ja znam da je to veoma popularno. Ja znam da ljudi kukaju da su izrabljivani i kada treba da rade dva ili tri sata. Ja znam da neki kukaju kada treba da sede ovde 10 minuta. Ja to ne mogu da prihvatim. Ja jednostavno to ne mogu da prihvatim. Kao što sam pitao - gde su se pojavile te pelene za radnike, još nisam dobio odgovor gde su se pojavile i ko je taj radnik koji je nosio pelene i nema ga, bila je laž, jedna u nizu. Jedna od bezbroj tih u nizu, a niko nije pitao koliko je pelena kupljeno novcem, jer je ta fabrika tu dovedena i dato za drugog člana porodice, jer ne može da živi od 22 i 23 hiljade dinara, ali ako mu rade drug član porodice, onda mu je to nešto od čega može da kupi pelene, od čega može da kupi sredstava za ličnu higijenu od čega može nešto da uradi. Ako imate bolje, pa to nije lepo i nije dovoljno, imate bolje, pa dajte nam ih, dajte nam ih. Ja sam ponosan na svoje pokušaje sa „Sisuom“, skoro da smo potpisali ugovor, sve smo završili. Išao sam dva puta u Finsku, nije uspelo, tražili su naših 25 miliona evra, ako se ne varam. Ko mi je ovde? Vidite samo da Cicmil bude ispred. Dakle, 25 miliona evra su tražili da mi nemamo mogućnost kontrole trošenja tog novca. Na to nismo mogli da pristanemo. Možda smo napravili grešku. To je jedini uslov dakle na koji mi u tom trenutku nismo mogli da pristanemo. I, još se jedem jer mislim da smo napravili grešku. Ali, neko bi mi sutradan rekao da se ne znam šta dogodi sa tim novce, zašto si pristao bez garancije Vlade Srbije, da se taj novac troši. Jesam li zbog toga kriv? Pa, nisam ja proizveo taj problem, pokušao da ga rešim, borio se za to svim srcem, svom energijom. I, biće takvih pokušaja još, deset i dvadeset, ali od stotinu osamdeset će da uspe. To je posao koji na dnevnom nivou se bavite i rešavate. Da li ima nekog od gradonačelnika koji je imao 100% uspeh sa investitorima. Pa, nema nijednog. A mi smo zaista imali veliki procenat uspeha sa investitorima, veliki procenat. Od PKC do „Kromberg shuberta“ koji zapošljavaju hiljade ljudi. Negde uspete, negde ne uspete, važno je da se borite i da radite za svoj narod, da pokušavate problem da rešite i da ne kršite zakon. Govorite o „Tenisu“, pa ne postoji stvar koju nisu uradili da „Tenis“ ne dođe. Nije zbog toga i nema to veze sa povećanjem cene svinjetine, ali u pravu ste ima u tom smislu da smo doveli „Tenisa“ i da ga nismo saplitali i udarali u glavu motkom svakog trenutka nikakvih problema ne bismo imali danas sa tim, bili bismo najveći proizvođači svinja, danas bi smo još imali, ali za godinu dana ne bismo imali. Ali, je zato bilo, udri ga motkom u glavu koliko možeš, zaustavi sve. Iako sam neke ljude molio, to je Nemački investitor, znam da su potpredsednici Nemačke Vlade pozivali pojedine ljude u ovoj zemlji, nemojte to da radite, to je dobro za vašu zemlju. Nije vredelo zato što je neko pomislio da je to njemu dobro kao politička kampanja i da kaže – e, time ćete da uništite naše seljake koji tu treba da obrađuju zemlju. Ovi će da plate unapred zakup, uzećemo pare unapred koje inače ne možemo da uzmemo unapred, jer svake godine licitiramo i mučimo se kako ćemo i šta da naplatimo. Dobićemo fabrike, dobićemo klanice, dobićemo te modularne farme na kojima će ljudi da rade i proizvodićemo stoke, svinja dvostruko više nego što ih danas proizvodimo. Ovako to nećemo moći da uvećamo. Kome je to smetalo? Smetalo je interesnim grupama, lobijima koji su se skrivali iza toga da tobože štite malog čoveka i seljaka, a nisu štitili nikakvog malog čoveka nego su štitili tajkune koji su to uvezivali, koji su uvek imali pravo na to zemljište i pogledajte samo šta smo sad uspeli uspešno da uradimo, recimo u Pančevu. Za kratko vreme je urađena licitacija na vreme, urađeno tako da dobiju poljoprivrednici mali, a ne da tajkuni posle toga njima raspoređuju. A to su problemi sa kojima se suočavamo. Neću da odgovaram na to da li je nešto vređanje inteligencije ili nije. Ja mislim da dobro znam kako ljudi žive jer se krećem po Srbiji, znam koliko ljudi teško žive, ali ja znam da to ne može preko dana ili preko noći da se promeni. Još mnogo godina će biti potrebno da bi ljudi još bolji život osetili, ali nije to baš ni tako lošživot sem za one koji jesu najsiromašniji. Primetiće te ne kukaju najsiromašniji, kukaju najbogatiji u uvek su najglasniji. Ti najsiromašniji sve dobro razumeju i radom hoće da poprave svoj položaj. Da vas pitam, kada je već tako, a kad je to u Srbiji bilo dobro? Kada je iko od nas, iko od vas izgovorio da je u Srbiji dobro? U kom to periodu srpske istorije je bilo dobro? Što da nije bilo dobro u Titovo vreme kada smo čekali na kredit po pet godina da bi 15 godina mogli da vratimo za zastavu 128 ili za zastavu 101? Danas takav automobil ne postoji na našim ulicama, gotovo da ne postoji. Koje je to vreme bilo dobro? Milana Stojadinovića smo ocrnili koji je bio jedan od najuspešnijih naših predsednika Vlada. Mi srpski komunisti u većini, a da ne govorim o tome nije nam valjao ni kralja Aleksandar, ni kralj Petar, niko nam od Obrenovića nikada nije valjao. Pa, kad nam je to bilo dobro? Jesmo li mi Srbi ikad rekli da je neko nešto vredeo osim kad umre. Nismo nikada. A i to kad umre kažemo, hoćete da vam kažem zašto. Ne zato što mislimo da je stvarno vredeo i zato što smo ga stvarno poštovali, umre, bude ubijen ili šta hoćete već, ne zato što smo ga stvarno poštovali nego zato što nam više nije prepreka ni u čemu, ne predstavlja nam konkurenciju. E, zato možemo da pokažemo pijete i da pokažemo poštovanje i ni zbog čega drugog. E, zato mi nemamo dovoljno spomenika za naše žrtve iz poslednje rata i zato ćemo tek sada na tome da radimo i na posebnom trgu. Zato nemam spomenik ni Stefanu Nemanji. Mi nemamo rodonačelnika dinastije Nemanjića spomenik u Beogradu. Nemamo, nemamo ulicu kralja Aleksandra, zato imamo ulicu njegovih atentatora i organizatora i onoga koji je pokušao. Šta ćete? Sve to imate u našoj zemlji, zato što u našoj zemlji nikad ništa ne valja, nikad ništa nije dobro, sve samo skloni, opsuj nešto ako možeš i idi pa ruši. Super smo napravili kada smo srušili ovu Narodnu skupštinu. Nismo je srušili, ali smo je prilično uništili. Još slike ne možemo da pohvatamo gde su, još platna ne možemo da pronađemo gde su. Što se tiče povećanja i smanjenja penzija i Ustavnog suda, ja mislim da je Ustavni sud nadležan da to komentariše a ne vi. Što se tiče smanjenja i povećanja penzija, prvo podsetiću vas 61% penzionera ima veće penzije nego što ih je ikada imao. Ovih 39% penzioneri imaju manje penzije i nikada to nisam krio. Ovih 61% ima čak i nominalno veće penzije, ne nominalno, već realno, a ovih 39 ima manje i nominalno i realno i to ćemo da promenimo, ali ti penzioneri ne bi imali penzije upravo zbog onoga što se radilo u ovoj zemlji i kako se pravilo. I ja sam rekao – imaće veće penzije. Dakle, imaće veće penzije i nominalno od onoga što su imali a zbog niske inflacije značiće i realno veće. To sam govorio i za plate u javnom sektoru. Ne za upravu, ne za administraciju, već sam o tome govorio za učitelje, nastavnike, profesore, o tome sam govorio za zdravstvene radnike, za socijalne radnike, za vojsku i za policiju. Ja mislim da sam veoma precizno i o tome govorio. Da budem sasvim otvoren, pošto ideje koje su se iskristalisale u ova dva dana su, da su radnici izrabljivani, da je sve užasno, da bi svi to mogli mnogo bolje i to bez stranih investitora, ne znam odakle bi napravili rast, pa sve to da pitam, da mi neko to objasni. Samo mi objasnite odakle biste napravili rast, pošto ja znam kako se pravi rast BDP a vidim da mnogi ne znaju, pa mi kažite odakle biste napravili taj rast? Iz čega bi proizašao? Gde biste to napravili? Na to odgovora nema, na to odgovora nema. I poslednje, što se tiče EU i Rusije, da, mi sarađujemo sa EU i nalazimo se na evropskom putu, ali mi imamo izvanrednu saradnju sa Ruskom Federacijom, po rečima Dmitrija Rogozina, našeg prijatelja, potpredsednika ruske Vlade, nikada nije bila bolja saradnja ruske Vlade sa srpskom Vladom, a ako mi pronađete bilo kojeg srpskog lidera koji se toliko puta sastao sa predsednikom Putinom i premijerom Medvedevim, bilo kojeg, sve ih saberite i od 2000. i pre 2000, onda mi i na taj način pokažite ko je to imao bolju saradnju sa Ruskom Federacijom. Mi ćemo tu saradnju da nastavimo, kao što ćemo da nastavimo naš evropski put na potpuno iskren i otvoren način, znajući šta su naši strateški ciljevi, znajući šta su naši istorijski partneri i uveren sam da je to jedina politika koja može da donese boljitak Srbiji, jedina politika koja je racionalna i koja je razumna Ja samo molim da mi neko pokaže od svih onih koji su govorili da strani investitori, to nisam čuo od vas, to sam čuo od drugih, od vas sam čuo za izrabljivanje radnika, dakle da mi samo kažu koji je to metod po kojem ćete da obezbedite uvećanu stopu rasta, ako to nisu strane investicije? Samo da mi taj genije to pokaže, da mi to pokaže jednim brojem. Pa meni ste se smejali kada sam govorio o čeri paradajzu, govorili ste – Vučić lupa gluposti. Pričali ste svašta, pa samo sam vam rekao istinu. Samo sam vam rekao istinu i ništa više, ali nije vredelo, kao i za sve drugo. Što se tiče naše spoljne politike, ukoliko mislite da Srbija može sebi od dve noge da odseče jednu, ja mislim da bi Srbija time mnogo teže pratila i mnogo teže mogla da ide u budućnost. A ovako ukoliko izbegnemo probleme u regionu, ukoliko izbegnemo probleme u okruženju, ukoliko budemo imali malo sreće u globalnim previranjima, da ne budemo kao što je Drecun danas govorio na toj liniji na kojoj smo se uvek nesrećom nalazili, siguran sam i uveren da Srbija ima dobru i ekonomsku i političku budućnost. Zahvaljujem se. (Boško Obradović, s mesta: Da odgovorim.) (Zoran Živković, s mesta: Replika.)
Čekajte kolega Živkoviću, po kom osnovu replika? (Zoran Živković, s mesta: Pomenut sam, pogrešno protumačen.) Mandatar vas je samo citirao. (Zoran Živković, s mesta: Ne, ne.) Ne može da vas tumači ako vas citira. (Zoran Živković, s mesta: Molim vas, ne može da me citira kad nije čuo šta sam rekao. Ja stvarno ne znam šta je problem?) Izvolite.
Izveo je pogrešan zaključak iz mojih reči. Hvala lepo. Dakle, 25. jula ove godine sam podneo predlog izmene Zakona o Vladi, gde tražim da se promeni član 11. gde piše u prvom stavu – pre izbora Vlade svaki predloženi član Vlade mora Narodnoj skupštini da dostavi lekarsko uverenje o zdravstvenoj sposobnosti za zasnivanje radnog odnosa u državnim organima. To je potpuno normalna stvar i to je bilo primenjeno pre 15 godina, bez zakona, ali tadašnji prvi premijer posle 5. oktobra, posle spaljivanja ove Skupštine kako neki tumače 5. oktobar, je svi kandidati su bili na pregleu. Da li je to neki problem? Ne. Da li to znači da je tadašnji mandatar i njegovi kandidati za ministra su bili ludi? Naravno, ne. Ne, nego to je jedan dobar običaj. To je jedan dobar običaj, dakle ljudi koji rade manje složene poslove od posla ministra ili predsednika Vlade, moraju da imaju to uverenje, naravno da bi bilo dobro da to imaju i svi oni koji danas i u buduće budu kandidati za jednu takvu funkciju. To što mandatar nije dobro čuo, to što su mu njegovi loši savetnici, znači ne Toni Bler, nego neki odavde preneli pogrešnu informaciju, to nije moj problem. To nije moj problem. Drugo, citiranjem Zorana Đinđića, makar i na pogrešan način, niko neće moći da postane Zoran Đinđić. Kada se neko stalno hvališe time da sve zna, da je jedini koji može nešto da menja, tu nešto nije u redu i zato ja predlažem lekarske preglede za sve članove, buduće članove Vlade, ne samo ove, nego svake vlade koja ide iza nas.
Reč ima Aleksandra Tomić. Izvolite. (Vjerica Radeta, s mesta: A ja?) Ja se izvinjavam, znate koliko se vas javilo. Ja ću sada da izbrišem listu. (Vjerica Radeta, s mesta: Znam, ali bila je direktna komunikacija.) Molim vas Verice, vi barem znate kako se to radi. Izbrisaću listu i daću reč Vjerici Raditi, jer nje sada na listi nema, zato što se javilo ne znam ni ja koliko ljudi. Reč ima Vjerica Radeta. Izvolite.
Hvala. Nažalost, zbog lošeg i nedemokratskog Poslovnika mi zapravo nismo u situaciji da na pravi način vodimo dijalog sa mandatarom. Suština je zapravo da je mandatar, sve ono što sam ja rekla, faktički potvrdio, osim ovoga što sam iznela vezano za „Juru“ što se inače juče suprotstavljao i nekim drugim poslanicima. Ne znate šta je izrabljivanje. Izrabljivanje je ako neko radi za minimalac i radi prekovremeno i to mu niko ne plati. To je izrabljivanje i mislim da ste i sami svesni da nije u redu da se u obraćanju meni kažete da se na plate žale neki koji rade svega tri sata. Naravno, ovo što ste pomenuli vezano za našu spoljnu politiku, za sedenje, kako ste rekli, za kidanje jedne noge, ne radi se ovde o kidanju nogu, nego o sedenju na dve stolice, gospodine mandataru i mi srpski radikali insistiramo da se konačno opredelimo za jedinu pravu, a to je ta stolica koja nas vezuje za Rusku Federaciju. Svakako, pomenuli ste našeg prijatelja Rogozina. On je i prijatelj SRS i prijatelj Vojislava Šešelja i bio je u poseti kod nas, mimo svih protokola, kada je bio u zvaničnoj poseti Srbiji i to u periodu kada smo bili vanparlamentarna stranka. Moram još da vam kažem da niste u pravu kada kažete da ne možemo komentarisati Ustavni sud. Ustavni sud treba po Ustavu da je i samostalan i nezavistan, ali nažalost, Ustavni sud je u popriličnoj meri instrumentalizovan u interesu vlasti i nije sveta krava da se ne pominje. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima Aleksandra Tomić. Izvolite.
Uvažena predsedavajuća, poštovani mandataru, kandidati za ministre, narodni poslanici, danas imamo zaista pred sobom jedno autorsko delo za koje, pre svega, ne treba reći da je literalni rad, jer neko ko je pisao autorsko delo i ko je na ovakav sistematični način uradio 250 strana, u skraćenoj verziji 67, može slobodno da kaže da ima osobine naučnog rada. Ono što predlažem, gospodine mandataru, da vaš rad zaista odštampate, jer mislim da će u budućnosti ostaviti velikog traga za ljude koji se bave ekonomijom i političkom ekonomijom, upravo zbog toga što na jedan sistematičan i integrativni način je prikazano da politika može da daje svoje rezultate u svakodnevnom životu i kao primer svim onim zemljama koje su u toj tranziciji, pošto u Srbiji tranzicija traje poslednjih 30 godina, kada posmatrate u političkom i ekonomskom smislu, može da da zaista dobre rezultate, pogotovo ukoliko imate takav pristup kao što ste vi dali. Ono što je važno reći je da taj naučni rad, odnosno uopšte ovaj Ekspoze, može da se nazove da je Srbija jedna nova ekonomska paradigma Balkana, ali ne samo zapadnog Balkana, nego Balkana uopšte, zato što tu postoje zemlje koje jesu članice EU, a nemaju ovakve rezultate kao što ima rezultate Srbija i Vlada Republike Srbije, i neće ni imati te rezultate do 2012. godine, odnosno u tom tranzicionom periodu. Zašto ovo govorim? Zato što kažu da je najbolja zemlja u tom tranzicionom periodu kada je ušla u evropske integracije, u pregovore sa EU, bila češka vlada, koja je od 16 ministara imala 15 inženjera i samo jednog političara i da je upravo zbog toga, zato što je imala pripadnike tehničkih struka u svom sastavu, dala najbolje rezultate u toj realizaciji i implmentaciji svojih ciljeva. Međutim, vi ste u protekle dve godine pokazali da zaista ovim promenama, koje vam naravno svi drugi zameraju, ste pokazali da tim promenama u društvu i prihvatanjem tih promena koje postoje i implementacijom svih onih delova koji se odnose i na društvene promene i na ekonomske i na političke promene, ali i one koje obuhvataju promene koje nas okružuju, a to su promene u političkom okruženju u regionu Balkana i zapadnog Balkana i promenama u EU i odnosima EU sa Rusijom i odnosima Amerike sa Rusijom i EU, ste pokazali da ste mudar političar i da se jako dobro snalazite u međunarodnim okvirima. Zbog toga, zaista, ovakav Ekspoze treba sva naša buduća pokolenja da imaju kao jednu knjigu koja će pokazati da istoriju treba jako dobro poznavati, odnose među nama samima jako dobro poznavati, ali iz toga izvući jako dobre zaključke da bi mogli da idemo napred. Otvorili ste mnoga pitanja, a to su pre svega pitanja o našim slabostima u društvu, o tome da naš narod ima određene karakteristike koje nas zaista uvek negde vuku nazad i bez kojih mi ne možemo, ukoliko ne ispravimo, da idemo napred. Zbog toga je taj sistem vrednosti koji je postavljen do 2012. godine u komercionalizaciji odnosa,da iza svega mora da stoji novac, upravo zbog toga što su neki trošili budžete i krali jednostavno ono što nije njihovo, nego narodno, što su narodne pare, suštinski ste pokazali da jednostavno to mora da prestane, da borba protiv korupcije mora da bude nedvosmislena i da nam je potreban nov Zakon o borbi protiv korupcije upravo zbog toga što primeri kao što su ministar gospodin Saša Radulović nikada ne sme više da se ponove. Zašto to govorim? Zato što projekat Saša Radulović, koji je otišao iz jedne uređene države kao što je Amerika, odneo novac i nije platio porez, troši sada ovde i jednostavno za neke nove projekte kao što su nevladin sektor, kao što su neki projekti „Žuta patka“ i kada dolazimo do toga da kažemo, da vidimo šta je čovek radio u Srbiji, a onda dolazimo do određenih zaključaka da je kao stečajni upravnik bio stečajni upravnik 11 preduzeća, i plus savetnik u šest stečajnih postupaka i da ga je država isplatila u ukupnoj vrednosti od 22.794.560,76 dinara. Kako sam došla do tog saznanja? Tako što kao predsednik Odbora za privredu nikad nismo videli ministra privrede da dođe na Odbor u parlament, da sedi tu kada slušamo izveštaj Agencije za privatizaciju, Agencije za stečaj i nikada nismo mogli da čujemo i da postavimo pitanje ministru o tome kako je kao stečajni upravnik „Vršačke pivare“, „MODA“ - Debeljače, „Lune Milovanović“, „Dimitrije Tucović“, „BK Kompanije“, „Delta legala“, kako je njegova firma „E-biznis servis“ kao suvlasnik mogla da radi određene knjigovodstvene usluge, da vrši reviziju nad ovim stečajevima i na kraju krajeva, sve to da naplati od države kroz određene troškove i mesečne prihode. Znači, pitanje se postavlja - kako može neko da bude ministar, da bude stečajni upravnik i sada nakon svega toga da bude poslanik i da se bavi pravom i pravdom i da kaže da ne postoji država i institucije koje mogu to da sankcionišu, s pravom, zato što Agencija za borbu protiv korupcije očito nije imala zakon na osnovu kog je mogla ovako nešto da sankcioniše? Treba postaviti i pitanje sa kolikim novcem je upravljao kao stečajni upravnik ovih firmi koje su u inostranstvu? To su devizni prilivi i odlivi tih sredstava. Ono što treba još reći za ovaj ekspoze najznačajnije što ste dali fokus – obrazovanje, i jednostavno, privredni rast kroz ekonomiju koja će biti zasnovana na znanju. Zašto? Zato što je princip dualnog obrazovanja nešto što smo mi u svom društvu i kao deca prošli kroz srednje obrazovanje, a to su bile tzv. prakse, to su bili delovi koji se odnose na naše praktično znanje i koje smo negde svi prošli. Naša deca i deca naše dece to neće znati ukoliko zaista ne uvedemo ovakav sistem, ukoliko ne proizvodimo onoliki broj stručnjaka koji je potreban privredi, a to je jedino moguće sa ovakvim konceptom koji ste dali. Na kraju, želim da kažem da promeni svesti, koja je neminovna, znači, insistirali vi ili ne, sa ovakvim konceptom, sa ovakvim ekspozeom, treba da stvori jedan nov sistem vrednosti u kojem mi želimo da imamo mlade ljude koji će zaista pokrenuti ovu zemlju u bolje sutra. Ono što želim još da kažem, da mnogo toga kada govorimo o Konfučiju, a kojeg često citirate, je rekao da put do dobrote, misli se na upravljanje uopšte, državom, ide preko mudrosti. Vi ste kao mudar političar pokazali da je danas velika čast podržati ovakvu Vladu na čijem ste vi čelu. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima Nataša Mićić.
Hvala. Poštovane dame i gospodo, pojedini segmenti ovog dugo najavljivanog ekspozea su prihvatljivi za LDP, jer ne možemo biti protiv nekih stvari za koje smo se i sami zalagali. Naravno da ne možemo biti protiv npr. efikasnije, pametnije uprave, naročito ne možemo biti protiv nekih ekonomskih mera, kao što su podsticaj preduzetništva, jer to jeste deo politike LDP, četiri milijarde bespovratnih podsticaja, žensko preduzetništvo, javno privatno partnerstvo itd. Mandatar se inače najviše bavio ekonomskim merama, ali ono u čemu se razlikujemo i znamo da je važna ekonomija, jeste da mi imamo različite prioritete. Prioritet naše politike jesu, pre svega, slobode. Za liberale su uvek najvažnije slobode, ljudska prava, institucije, pravna država. Zato nam je važno, a uopšte nije spomenuto u ekspozeu, npr. unapređivanje, demokratsko upravljanje sektora bezbednosti u toj oblasti, jer se tako postiže maksimalizacija zaštite ljudskog prava. Takođe, zainteresovani smo, pa sve da se radi kako mandatar kaže od tri barake, za funkcionisanje pravne države, država mora da ima odgovor. Čak i kada se slažemo o prioritetima, na primer, Evropska unija kao prva tačka od deset tačaka ekspozea, imamo različita poimanja, različito gledamo na EU. Vi u prvoj rečenici pominjete investicije i tačno to i jeste spoljnopolitička orijentacija, ali za nas je to, pre svega, taj sistem vrednosti, taj nivo sloboda ljudskih prava, sigurnosti pravne države. Nezapaženo je prošlo da planirate da u rebalansu budžeta povećate budžet za naoružanje vojske i do šest puta. Do šest puta. U vašem ekspozeu piše da planirate sredstva za naoružanje, evo imate na 14. strani, pogledajte… (Aleksandar Vučić, s mesta: To je sa tendencijom rasta.) …za investicije za naoružanje. Dakle, ne smatram da je to prioritet, smatram da imamo, iako sam neko ko razume da je potrebna naravno modernizacija vojske… Mislim da je mnogo veći problem infrastruktura i na to bi trebalo da gledamo kao na bezbednost. Pet stotina i jedna osoba je poginula na našim drumovima u prethodnoj godini za prvih deset meseci. To je ljudi kao da smo u nekom malom ratu. Zato je važno da ono što ste obećali još 2014. godine, recimo, za Koridor 11, da ćete završiti… Tada ste obećali da ćete do 2016. godine do Požege završiti tu deonicu. Sada vidimo nije, objasnili ste zašto nije gotova ni do Preljine, a za deonicu do Požege kažete da ćete pokušati da to dovršite. Vi to morate da dovršite zato što je to jedan od najvećih prioriteta i najbolji način da pokažete brigu o ljudima. Isto tako, zapadna Srbija zbog te infrastrukture, zbog loših puteva ima i najslabija ulaganja u investicije. Ne znam, evo i FAP je propao. Ne znam šta je sa tom fabrikom u Uzićima, dokle se stiglo. Na kraju da kažem da mi ne vidimo ovaj vaš program, kao što vi kažete da je to pomeranje granice mogućeg i uspeha. Jednostavno to vidimo kao status kvo, možda jeste to za neke konzervativne snage. Nama je potrebna i odlučnija orijentacija prema EU na način koji sam objasnila da gledamo EU, zatim promena Ustava kako bismo dobili građansku, modernu državu, zatim bolja regionalna saradnja, realizacija Briselskog sporazuma, otvaranje dijaloga o NATO-u zato što je vojna neutralnost neodrživa. Imam samo još u oblasti ekonomije, kojoj ste najviše posvetili pažnju, mi jesmo za strane investitore, ali smatramo da je bolje rešenje osloboditi investitore plaćanja porez na dobit na, recimo, pet godina, jer je to ista suma 10.000 evra za koju ne bismo izdvajali gotov novac i ne bismo plaćali kamate. Drugo, postavljam pitanje, po pitanju ušteda, pet i po miliona evra je dato za penale za neiskorišćene kredite, čija je to odgovornost? Mislim da pet i po miliona nije mala suma novca.
Hvala. Reč ima Aleksandar Vučić.
Pokušaću sasvim kratko. Zahvalan sa na korektnom izlaganju. Fabrika u Uzićima, to je požeška opština, hvala Bogu ide dobro i mislim da će već do kraja godine moći da se radi municija 7,62 milimetara. Ovo ulaganje u namensku industriju je važno za vas zato što ste iz tog kraja i 80% namenske industrije nam je koncentrisano u centralnoj i zapadnoj Srbiji, od Valjeva preko Lučana do Sevojna i Uzića i Čačka, naravno. Biće dobro za ljude. Da pitam – kada je pre toga napravljena fabrika u Požegi? Kada to? U kom to veku? Morali bi da se vratimo 30, 40, 50 i 60 godina unazad. Što se tiče sistema vrednosti, o tome sam govorio i rekao sam da je tip društva kojem želimo da pripadamo nešto zbog čega smo doneli odluku o našem strateškom putu u EU. Oko podsticaja preduzetništvu, bilo bi dobro kada bismo mogli da postignemo dogovor sa investitorima da odustanemo od naplate poreza na dobit, ali to neće niko od njih da prihvati. Onaj ko vam je to rekao nije imao razgovore sa investitorima. Oni traže druge poreze da ne plaćaju. Traže trogodišnji, petogodišnji ili desetogodišnji „teks holidej“, a naravno traže i da dobijete odmah novac kako bi mogli iz tog novca da finansiraju zapošljavanje ljudi. Oni hoće da zarade što je moguće više, imaju ponude u regionu i koliko god da je to nama teško, neprijatno ili nam se ne dopada, to je jedino što možemo da ponudimo da nam ne bi svi investitori otišli u Makedoniju i Bugarsku. Tako stvari stoje. Što se tiče različitih prioriteta i još jedna sitnica oko broja saobraćajnih nesreća, saobraćajnih udesa. Imamo ih nešto manje proporcionalno broju vozila. Ne zaboravite da svake godine imamo sve veći broj vozila. Kako gradimo tu infrastrukturu imamo sve više vozila. Ove godine već imamo dva i po miliona vozila više. Na dva i po miliona vozila više morate da imate više udesa. Dešava se svuda u svetu, osim što moramo da vidimo šta je to što još možemo da uradimo, šta je to što još možemo da napravimo da disciplinu pojačamo i povećamo, jer je kod nas u 80% slučajeva brza vožnja i alkoholisano stanje. Sve ostalo su minorni slučajevi i neke druge objektivne okolnosti. Sve što možemo da uradimo po tom pitanju uradićemo, ali to je pitanje ne samo za Ministarstvo, već i za agencije, podzakonske akte. Ne mislim da time možemo da se bavimo uopšteno, čak nisam siguran da je bilo mesta da o tome previše govorim u ekspozeu. Što se podsticaja preduzetništvu tiče, oni koji ne mogu da mi odgovore, želim da im kažem – bez stranih investicija mi bismo nestali kao zemlja. Ne samo da ne bismo bili uspešni, mi bismo nestali kao zemlja, i to govore ljudi koji ne znaju apsolutno ništa. To govore ljudi koji se nikada nisu bavili ozbiljnim poslom u državi, ne znaju ništa o tome, ama baš ništa ne znaju o tome. Te priče su toliko prazne , te priče su toliko besmislene. Ne znam koga sam uvredio ako kažem da je neka priča besmislena, pošto sam video da je i to uvreda, ali ono što je apsolutno sigurno jeste da ljudi u Srbiji to moraju da znaju. Neko stvara otpor prema stranim investitorima. Super, Srbi, uzmite, najurite sve, ostanite bez ičega kao što smo ostali kada su neki došli iza 2000. godine pa najurili sve fabrike, potrpali u svoje džepove i ostali smo bez ičega. Sada treba da otvaramo ono što je bilo zatvoreno, pa onda treba da otvaramo sve nešto novo. Dešavalo se i devedesetih, ali na drugačiji način. To je nešto što mi kod sebe moramo da promenimo. Mi sopstveni sistem vrednosti moramo da promenimo, ali se plašim da će, uz svu vašu pomoć i uz svu našu korektnost i moje razumevanje vas i obrnuto i po onome što sam video u prethodna tri dana, to biti težak i pomalo Sizifov posao za našu Vladu. Hvala još jedanput.
Reč ima Ivana Stojiljković, neka se pripremi Slaviša Ristić. (Nataša Mićić, s mesta: Replika.)
Hvala. Da ne biste dobili pogrešan utisak, LDP jeste za strane investitore. Mi se za to zalažemo, zato što ste mi odgovarali kao da ste razumeli da smo mi protiv toga. Ne, vrlo smo za. Što se tiče užičke vode u redu je za fabriku vode, ali je zaista, morate priznati da u 21. veku smo imali problem i to zbog propusta „Srbijavode“ i Agencije za zaštitu životne sredine, zagađenja vode, aero zagađenja, nemamo ni puteve, to su zaista ogromni problemi. Dozvolite mi samo još da dodam, a jako mi je važno, za obrazovanje, da ne delim vaše oduševljenje za uvođenje dualnog obrazovanja. Smatram da je mnogo važnije, molim vas da se na tome poradi, da se uvede kao obavezan predmet informatika i računarstvo što je Nacionalni prosvetni savet odbio kao predlog prethodnog ministra Verbića. To je način da dobijemo kvalifikovaniju radnu snagu. Druge zemlje čak od prvog razreda osnovne škole uvode to kao obavezan predmet i to je način da budemo kvalifikovaniji, da u budućnosti ta radna snaga ne bude toliko jeftina koliko je danas u Srbiji.
Hvala.
Dakle, samo dve informacije. Dobro sam vas ja razumeo i nisam vas kritikovao uopšte po tom pitanju. Vidite, oko dualnog obrazovanja niko ne deli moje oduševljenje, ja nemam ništa protiv toga. Jednog dana će ljudi da se sete kako je neko govorio, kao što danas tamo dolaze američki guverneri u Švajcarsku da o tome uče. To je jedino što ima smisla. To je jedino što donosi rezultat. Što se informatike tiče Nacionalni prosvetni savet je bio u pravu, reći ću vam zašto. Zato što neko napiše u novinama informatika da se uvede od septembra, i razumljiva je želja ministra Verbića. Nacionalni prosvetni savet na to kaže – pa, nemoguće i Nacionalni prosvetni savet je u pravu. Znate li šta je potrebno da se uradi da bismo imali informatiku? Prvo moramo da imamo obučene profesore, drugo moramo da vidimo šta ćemo sa viškom zaposlenih. Treće imate direktan otpor svih ostalih profesora i nastavnog osoblja. Imate bezbroj problema, za to vam je potrebno godinu, dve ili tri da to uradite, a ne 45 dana. Onaj ko misli da je to lako, pa to nema ni u deset puta bogatijim zemljama nego što je naša. To je nemoguće i oni su na odgovoran način odgovorili. Ali, druga je stvar što u Srbiji to ne možete nikome odgovorno da odgovorite, ljudi misle može za dan nešto da se uradi, da se promeni. Pogledajte, vi ste juče videli da sam ja govorio nešto suprotno, danas u novinama su napisali „Plaćamo da se ne peva Vučiću pederu“. Pa, ja sam upravo suprotno govorio pevajte to, ali ne vredi. Znate, to je Srbija, to je prosto, sve ste u stanju da izokrenete, ko kog nešto kaže, ko god nešto uradi. Dopalo mi se ono kad ste rekli - vi morate da završite to do Požege. Znam. Mi moramo da završimo i od Niša preko Proseka, Čiflika, Staničenja do Pirota i Dimitrovgrada i Gradine. Znam, moramo Grabovnicu, Grdelicu smo završili, pa moramo da idemo Grdelica-Han, i dole Levosoje-Srpska kuća, sve to moramo da završimo. Moramo da završimo i do Čačka što znači Surčin-Obrenovac, Obrenovac-Ub, Ub-Lajkovac, Lajkovac-Ljig, Ljig-Preljina i to moramo da završimo, a kako to Nataša da niko pre toga nije mora da završi ništa? Ja prihvatam, vi ste inače u pravu, i to treba i to znaju i Užičani, potpuno ste u pravu za jednu stvar. Manje je investicija u Užicu upravo zbog puta. Manje je i turista na dobro popunjenom Zlatiboru i na Tari upravo zbog puta, posebno na Tari. Manje je zato što je tiha jeza proći od Čačka krov Ovčarsko-Kablarsku klisuru do Užica. Hajde kad dođete u Uzići i Gorjane onda je nešto lakše, ono pre toga katastrofa. I to moramo da uradimo i to nam je u planu. Da vam obećam da ćemo da uradimo i da ćemo da završimo sve i kad stignemo da napravimo to Beograd-Čačak mnogo ćemo da olakšamo, ali je nama ključna deonica je tačno na putu do Boljara, upravo Čačak-Požega. Od Požege do Užica nije problem, nije ni problem preko Bele zemlje, do Zlatibora, niti ovamo da se skrene za Taru i za Baštu itd, ali ovo je ono što je moguće, što je realno. Da obećam da ćemo sve da završimo jednostavno nisam u stanju, hvala na razumevanju.
Reč ima narodna poslanica Ivana Stojiljković.
Zahvaljujem predsednice. Poštovani mandataru, kandidati za ministre, dame i gospodo poslanici, pre nego što bih počela da pričam o samom ekspozeu i o svemu onome što je moj utisak razgovora o njemu, samo bih kao neko ko dolazi iz zapadne Srbije morala par reči da kažem. Zaista imamo velikih problema, ali ova Vlada se i potrudila da ih rešava najbrže što možemo. Mi smo 2013. godine nasledili problem sa vodom. Nismo mnogo optuživali, niti upirali prstom, nego smo vrlo brzo rešili taj problem, uložili milion evra i tada se rešio problem vodosnabdevanja, privremeni. Sada se rešava i fabrika vode. Gradiće se i auto-put, mi se nadamo da i za to postoji mogućnost u budućnosti. Zatim će se raditi na jačanju namenske industrije. Sve je to ono što Užičanima i svima onima koji žive u zapadnoj Srbiji mnogo znači. Mi smo zahvalni na tome. Znamo da nam treba još, ali to je ono što je maksimalno od ove Vlade u ovom trenutku i zaista moramo da se zahvalimo na tome. Meni je posle ove rasprave zaista jasno da ovaj obiman i vrlo detaljan ekspoze je najviše zasmetao onima koji nisu pre možda dva, tri meseca bili u stanju da napišu dva tri lista programa i plana sopstvene stranke pa da sa tim izađu pred građane na izborima Srbije. Verovatno bi to bio lakši način da se pređe cenzus nego što su se bavili lažima, podmetanjima, kako bi sedeli ili možda bolje reći bežali iz ovih klupa. Tako da u svakom slučaju ne treba da ih čudi što im se već osipa i članstvo i što im se osipa i sama poslanička grupa. Naravno, ne bih se puno zadržavala na tome, ali verovatno su zato njihove kritike ovakve. Takođe bih želela jednu primedbu, da skrenem pažnju. To je bilo juče, da nema jasne politike u ovom ekspozeu sa čim naravno da ne možemo da se složimo. Jasna politika ne predstavlja puko pozicioniranje između dve velike sile, jer sile se neće našom zemljom baviti onako kako mi to želimo. Politika je upravo ono što je radila ova Vlada, što je činila ova Vlada, a to je da na odgovoran i uspešan način vodi ovu državu, a da za to dobije podršku i istoka i zapada. Što se samog ekspozea tiče, on je pokazatelj da je ova Vlada radila i da je bila na dobrom putu i da nastavlja sada intenzivnije i brže. Mi smo kao poslanici koji smo bili u prethodnom sazivu vrlo kompetentni da pričamo na tu temu zato što smo taj ekspoze vrlo često upoređivali sa zakonima koji se donose i možemo da kažemo da je on najvećim delom i realizovan po planu. Jedino što tadašnji mandatar nije bio u mogućnosti da predvidi su to one majske poplave koje su nas zadesile na nesreću, samo nekoliko dana nakon formiranja Vlade i nažalost, ova teška migrantska kriza. Pominjem ih upravo iz razloga što se prethodna Vlada jako dobro izborila sa ovim problemima i za to ne samo što sa naše strane zaslužuju pohvale, nego što su to dobili od svih svetskih relevantnih institucija i to je zaista vrlo važno pomenuti, jer se sa takvim problemima još teže nose neke mnogo razvijenije ekonomske zemlje i članice EU. Prethodna Vlada je nakon fiskalne konsolidacije, nakon štednje i racionalizacije obezbedila suficit u budžetu, obezbedila je stabilan dinar i to će dalje omogućiti da rastu penzije, da se povećavaju na zdravom, realnom osnovu i da raste minimalna cena rada. Iako je stabilna makroekonomska situacija preduslov da jedna zemlje dovede ozbiljne investitore ili da uposli domaće investitore, ja bih svakako istakla vrlo važnu stvar, a to je ono što će nastaviti ova Vlada i u novom mandatu, jačanje veze Srbije i sa regionom i sa svetom, kako u ekonomskom tako i političkom i u infrastrukturnom smislu. Kada smo već dok infrastrukture, tu bih želela da kažem da smo i tu nasledili katastrofalna stanja, ali se ne bih sada osvrtala previše na to, ali je bitno pomenuti da su započeti određeni projekti, da su ugovoreni, nisu realizovani i zbog toga Srbija i dan danas plaća iz budžeta penala. Ova Vlada je za dve godine izgradila stotine kilometara auto-puta, oko 230 tunela, mostova i započela je rekonstrukciju železnice i ono što je jako bitno jeste da je naš avio saobraćaj sada svetske standarde dostigao, da mi jedini u regionu imamo direktni let za Njujork. Morala bih da pomenem i da je za 40-50% povećano izdavanje građevinskih dozvola, da je danas legalizacija mnogo kraća i po 500 puta na nižoj ceni nego što je to ikada bilo. Ovo sve pominjem, vrlo kratko. Imalo bi, naravno, mnogo toga još da se kaže, iz razloga što je zahvaljujući ovim rezultatima, zakonima i radu Vlade Srbija napredovala 32 mesta na svetskoj „Duing biznis listi“ i to je ono što će nam verovatno i budućem periodu obezbediti nove investicije i otvaranje novih radnih mesta. Novih radnih mesta ni u prethodnoj Vladi nije bilo malo, to je 124.000. To je ono osnovno ljudsko pravo, ako već pričamo o ljudskim pravima, koje se ostvaruje upravo dovođenjem investitora. Srbiji je potrebna stabilnost. Stabilnost u svakom smislu. Meni je lično veoma žao kada se neko sa neuvažavanjem prema toj temi odnosi ili sa podsmehom, još gore. Imam neki osećaj da to mogu da rade samo ljudi koji nisu svesni svih stradanja koja su zadesila naše prostore, a možda nisu svesni ni trenutne situacije u kojoj se nalazimo. Ja nisam bila te sreće, pripadam generaciji koja je za samo jednu deceniju osetila na svojoj koži posledice tri rata i zato veoma cenim i poštujem sve ono što je ova Vlada radila i što će raditi u narednom periodu da sačuva mir i stabilnost u našoj zemlji. Treba napomenuti da je do sada oko 700.000 migranata prošlo kroz našu zemlju, bez ikakvih posledica, oni su vrlo zadovoljni, dobili su sve osnovne uslove a nije bilo nikakvog urušavanja bezbednosti građana Srbije. Smanjena je stopa kriminala za 15%. Doneti su vrlo važni zakoni. Posebno bih istakla tri važna zakona, a to su „Tamarin“, „Tijanin“ i „Marijin“ zakon, specifični zakoni koje smo doneli zbog teških sudbina i nesreća naših najmlađih sugrađanki, sa željom da se to više nikada nikome ne ponovi. Drago mi je da se radi i na donošenju zakona o suzbijanju nasilja u porodici i imaće naravno ova Vlada veliku podršku i ovog parlamenta, verujem celog, a i svih građana u najavljenim ozbiljnim reformama obrazovnog sistema. Jer, smatramo da samo jak obrazovni sistem može dati društvo budućnosti. Želimo da gradimo društvo jednakih šansi, društvo koje vrednuje i prepoznaje kvalitet svakog pojedinca, bez obzira na rodni identitet, na seksualnu orijentaciju ili neku drugu karakteristiku. Želimo zemlju koja će biti, kao što je napisano u ekspozeu, lider u regionu koja će imati modernu infrastrukturu 21. veka, zemlju koja će ulagati u svoje ljude, u mlade, u obrazovanje. Zato velika podrška budućoj Vladi u novom mandatu. Zahvaljujem.
Slaviša Ristić. Izvinjavam se Miroslavu Lazanskom. Nisam htela da prekinem koleginicu.
Hvala vam predsedavajuća. Kolege poslanici, dame i gospodo, predsedniče Vlade, evo ja prvi put ovde u ovom parlamentu uzimam reč i drago mi je, jer moj je deda Radoslav Todora Živković bio u ovom sazivu parlamenta Kraljevine Jugoslavije 1935. godine kao član Jugoslovenske radikalne zajednice. Reklamiram povredu Poslovnika, član 107. svesno izrečena neistina to je laž. Naime, jedna od prethodnih govornica je rekla da je vojna neutralnost nemoguća. Mi znamo da su danas članice Evropske unije Austrija, Finska i Švedska vojno neutralne zemlje, vojno neutralna je Irska, vojno neutralna je i Švajcarska. Dakle, vojna neutralnost je moguća i to je pokazala i ova Vlada, odnosno prethodna a nadam se i buduća. To je, zapravo, jedan od, hajde da kažemo, referentnih momenata naše geostrateške pozicije. To je nešto što Srbija treba dobro da koristi i to je jedina moguća spoljno-politička orijentacija. Čudi me da prethodna govornica se nije upoznala sa faktografijom oko vojne neutralnosti, dakle i sa pravnim aspektima i vojnim aspektima upravo takve pozicije Srbije. Samo sam tohteo da reagujem. Dakle, biću vrlo pažljiv slušalac svih kolega poslanika kad su vojne teme u pitanju i nadam se da neće dolaziti do situacija da ljudi nastupaju bez argumenata i onako paušalno. Jer kada je vojna neutralnost u pitanju mi smo svedoci da nam čak i mnogi zapadni političari i vrlo visoko rangirani zvaničnici zapadnih zemalja kažu našoj vladi – nastavite ovako kako ste do sada. Niko vas ne prisiljava da se opredeljujete između istoka i zapada. Svesni smo vaših dobrih odnosa sa Ruskom Federacijom…
Vreme.
…. Svesni smo da idete ka EU i to nama nije problem. Oni to nama javno kažu. Zaista me čudi zašto onda neki naši političari …
Hvala poslaniče. Vreme je isteklo. Reč ima Slaviša Ristić, a neka se pripremi Mirko Krlić.
Uvaženi narodni poslanici, poštovana predsedavajuća, pokušaću da za preostalo vreme naše poslaničke grupe se osvrnem na onaj deo programa mandatara za sastav nove Vlade koji se odnosi na KiM, na našu autonomnu pokrajinu. Na prvi pogled uočljiv je pokušaj stvaranja slike da će buduća Vlada posvetiti važno mesto KiM s obzirom da se o KiM govori u prvoj od deset tačaka, preciznije tačka 10. podtačka 4. tačka 1. zapravo, podtačka 4. Međutim, iz prvog čitanja ovog teksta koji se nalazi na dve stranice može se uočiti tendencija da će se zapravo Vlada prema KiM se odnositi kao i u prethodnom periodu, kao prema svojoj dijaspori a ne kako Ustav nalazi, kao prema svom neotuđivom delu Republike Srbije. Reći ću zašto tako mislim. Naravno, u tekstu stoji da će Vlada nastaviti da ulaže u infrastrukturne projekte, da će podržati obrazovanje, kulturu, socijalnu zaštitu, zdravstvo i to nije sporno, to se dešava i priznajemo da se to radi. Ono što jeste zaista sporno, a to je činjenica da se iz predloženog teksta ekspozea može videti namera buduće Vlade da će nastaviti proces institucionalnog povlačenja države Srbije sa prostora KiM. Poštovani narodni poslanici, nikakva Zajednica srpskih opština, naročito ne ona koja je definisana Briselskim sporazumom od aprila meseca 2013. godine ne može zameniti državu Srbiju na KiM i ne može zameniti državne institucije na prostoru KiM. Mandatar je govoreći nešto o tome izrekao primedbu, verovatno i delu naših poslanika da zapravo slabo čitamo i da ne znamo za tu činjenicu da Briselski sporazum, da prvih šest tačaka Briselskog sporazuma se odnosi na Zajednicu srpskih opština. To jeste tačno, ali upravo u tih prvih šest tačaka Briselskog sporazuma stoji da će ta buduća zajednica, ukoliko će uopšte biti formirana, po Ustavu i zakonima republike kosova, nažalost da neće praktično imati nikakva ovlašćenje, sem neku vrstu nadzora u obrazovanju i zdravstvu i ekonomskom razvoju, a mislim da se čak i svesno prikrivaju i ostale tačke Briselskog sporazuma, ima ih još devet, naročito nekoliko njih. Zbog kratkoće vremena, pomenuću i tačku 7. koja se odnosi na konstataciju iz Briselskog sporazuma da će na Kosovu postojati samo jedna policija i da će to biti kosovska, prištinska policija i da je potrebno da sva dotadašnja policija sa severa Kosova, srpska policija bude integrisana u policiju kosova, što je nažalost završeno i sada. Takođe se to odnosi i na pravosuđe pa smo došli do situacije da naše sudije budu integrisane…
Hvala.
… molim samo za par sekundi da završim misao, da naše sudije srpske integrišemo u kosovsko pravosuđe. Takođe, tačka koja se odnosi na kosovske izbore pa smo imali…
Hvala. Prekoračili ste sada već znatno vreme.
…da nas ova Vlada natera praktično silom da izađemo na izbore druge države.
Hvala poslaniče. Stvarno ne mogu više da vam dozvolim, bez obzira na važnost teme. Reč ima mandatar.
Videli ste kako je pomenuti govornik, malopređašnji govornik rekao – tačno je da Vlada tamo gradi, tačno je da Vlada tamo radi, ali to nema mnogo veze. Nije važno da li to Vlada tamo gradi i radi infrastrukturne projekte itd. Pa, to gradi i radi Vlada Republike Srbije, ne gradi i ne radi neka druga vlada. Koliko znam, i vi primate platu od te iste Vlade, i to tamo gde živite, a ne primate od nekog drugog. Ne primate je iz bilo kog drugog sistema. To vam je najbolji dokaz da srpske institucije funkcionišu. I nastavite da primate redovno platu, biće redovna kao što je bila i do sada, a nadamo se i uvećana u budućnosti. Onda pohvalite sve srpske institucije. Što se tiče Briselskog sporazuma, samo ste jednu stvar preskočili da kažete, da je trebalo da bude, ja oko policije to što ste pročitali mislim da je veliko dostignuće za nas, mislim iz člana 9. ili člana 10. Briselskog sporazuma, oko kojeg smo vodili veliku bitku, pre svega za sever KiM, gde će članovi, odnosno pripadnici policije da budu u skladu sa etničkim sastavom stanovništva. Onda da znate, da bi ljudi znali kako to ide, EU i Albanci, oni su insistirali, posebno Evropljani, da se prihvati ono što je bilo u našem sistemu kao okrug Kosovsko-Mitrovački koji je obuhvatao sedam opština. Na to je trebalo da dodate Srbicu, Vučitrn i Južnu Mitrovicu. Da smo mi prihvatili da se tako nešto dogodi, mi bismo imali negde oko 30% policajaca, a 70% policajaca bi imali Albanci u ove četiri srpske opštine. To je bilo to veče kada su meni govorili da ne govorim šta sve tamo. Čak su mi i moji savetnici govorili kako me napuštaju, pošto znaju da sam gotov itd. posle različitih pretnji sa kojima smo se suočavali, kojima je prisustvovao i gospodin Dačić. Ja sam to odbio i rekao sam da neću ni da se vraćam u Brisel dok ne dobijemo garancije da će samo da se računa etnički sastav kosovske policije za četiri severnokosovske opštine u skladu sa te četiri severnokosovske opštine, gde je uzgred 99% Srba. Tako danas u kosovskoj policiji imate 99% Srba u ove četiri severnokosovske opštine. Dakle, nije to baš tako strašno. Uzgred, što se tiče pravnog okvira, ja sam saglasan sa vama, samo ne možemo da dobijemo bolji pravni okvir. Ne možemo da dobijemo posle Rezolucije 1244 i posle svega što smo imali kao problem. Jednostavno ne možemo da dobijemo. Ako možete da nam se izborite za povoljniji pravni okvir, a te pregovore ste počeli vi u Beču, a ne ja, a takođe i da smo mi, neko mora da krene u pregovore i neko mora da krene da razgovara zato što nam je potreban mir sa Albancima, ma koliko to nepopularno u Srbiji zvučalo. Ako možete da nam obezbedite neki bolji pravni okvir, velikim uglednom ili bilo čime drugim, dobro došli, pomozite. Verujte mi da još nisam video. Video sam samo kako svi prihvataju sve što oni kažu i što je mnogo lošije, a još nisam video da je neko ponudio da može da dobije od bilo koje svetske sile ili od bilo koga nešto što bi Srbima bilo povoljnije. Ponoviću vam, znam ja falinke Briselskog sporazuma, o njima sam govorio mnogo više nego bilo ko od vas i argumentovanije nego bilo ko od vas, i to kada sam vam se obraća u Kosovskoj Mitrovici. I danas možete da vidite da sam bio više ja u pravu nego vi sa različitim prikrivenim strahovima, što je logično da ih imate, posebno ljudi koji žive i u Ibarskom Kolašinu, gde živite vi, kao i ostali naši ljudi iz Leposavića, Zvečana, Mitrovice, ali i oni južno od reke Ibra. Ne zaboravite da mi i danas imamo više stanovništva koje živi južno od reke Ibar. Njima je potrebna zajednica srpskih opština. Potrebna je Srbima i u Pasijanu i u Partešu, u Ranilugu, u Šilovu, u Donjoj Budrigi, u Štrpcu, potrebna je i u Prilužju, u Plemetini, naravno i u Bresju, Kosovu Polju, Čaglavici, Lipljanu i Donjoj i Gornjoj Gušterici, Novom Brdu i svakom drugom srpskom mestu, kao i Babinom Mostu koje sam preskočio govoreći o Plemetini i Prilužju. Dakle, kao što vidite, za razliku od nekih drugih, ne postoji ni selo na Kosovu i Metohiji koje ne poznajem i u skoro svakom sam bio po više puta. U neke sam dovodio, donosio pomoć, u nekima otvarao bolnice, u nekima otvarao škole i tek planiram da to radim. Nama bi pomogla zajednica srpskih opština. Ako je ne formiramo, radićemo na isti način kao i do sada. Mislim da smo uspeli dobro mnoge stvari da zadržimo. Mislim da to znate i vi, ali ja razumem i tu vrstu politike koja nikada, nikada, Slaviša, neće dobiti ne ovde većinu, neće moći da provede bilo šta u delo na Kosovu i Metohiji. Ovo je bila najpametnija i najbolja politika za Srbe. Time smo uspeli da ih sačuvamo na Kosovu i Metohiji. Sve ostalo bi značilo proterivanje preko Jarinja i napuštanje naših vekovnih ognjišta. Mi smo ovim uspeli da učinimo da ne izgubimo naš narod na Kosovu i Metohiji, a posebno sam srećan i ponosan što nam je stopa nataliteta, naročito južno od Ibra, najveća na teritoriji, govorim o srpskom življu, ne govorim o albanskom življu, najveća na teritoriji cele Republike. Hala vam najlepše [[Slaviša Ristić, s mesta: Kratka replika.]]
Ali nije bilo nikakve uvrede, bio je odgovor. (Slaviša Ristić, s mesta: Obratio mi se sa Slaviša.) Poslovnik govori samo o mogućnosti kada vas neko pežorativno nešto spomene. (Slaviša Ristić, s mesta: Nije me razumeo.) Razumeo vas je, naravno, svi smo vas razumeli. Reč ima Mirko Krlić, pa Miladin Ševarlić.
Hvala, gospođo predsedavajuća. Gospodine mandataru, gospodo budući ministri, dame i gospodo narodni poslanici, bojim se da će moja diskusija izgledati kao režirana, jer upravo tema koja je ovog trenutka načeta jeste i segment iz obimnog ekspozea o kome želim da nastavim da govorim. Žao mi je što je bivši gradonačelnik, predsednik opštine Zubin Potok, na ovakav način govorio o delovanju Vlade Republike Srbije na Kosovu i Metohiji. Žao mi je, jer mislim da sam čovek nije tako loše obavljao svoje poslove. Međutim, ima onih drugih, onih koji su sa njim činili Vladu, imao onih ministara koji su za četiri godine mandata zaduženi za Kosovo i Metohiju dva puta prešli Ibar, po sopstvenom priznanju, koji nisu išli dalje od Leška, a danas pričaju o Kosovu i Metohiji. O Kosovu i Metohiji prvu rečenicu, najbolju i najbolji termin koji sam do sada čuo, izgovorio je mandatar. Rekao je – za ovu Vladu Kosovo i Metohija je veliki izazov. Nema boljeg termina. Izazov je nada, optimizam, izazov je budućnost, izazov je inspiracija. To je dobra vest za sve građane na Kosovu i Metohiji, ako će se Vlada tako odnositi, a hoće. Najbolja je vest za građane srpske nacionalnosti. Uostalom, šta o toj Vladi i o politici i prethodne vlade misli narod Kosova najbolje je rečeno na izborima i ti rezultati govore o svemu. Moram da skrenem pažnju da je Vlada u prošlom sastavu, velika većina je danas ovde, izvojevala posle 16 godina prvu veoma važnu diplomatsku pobedu vezanu za Kosovo i Metohiju. To je sprečavanje Prištine, sprečavanje tzv. republike Kosovo da uđe u instituciju Svetske zaštite UNESKO. Koliko je to važno, želeo bih da iskoristim ovo vreme i to objasnim, jer i sam premijer zna da je dobijena bitka, ali nije dobijen rat. Već sledeće godine isti problem će zadesiti Vladu, i neće zadesiti samo Sektor evropskih integracija ili bezbednost, nego će zadesiti gotovo sva ministarstva. Nema nijednog delovanja gde ne postoji ta stepenica Kosova i Metohije, i u sportu, i u socijalnoj politici i radu, i u privredu, zdravstvu, obrazovanju i, naravno, kulturi. Upravo na polju kulture ta pobeda je izvojevana u zadnji čas, ali izgleda da smo mi takav narod koji najbolje funkcioniše kada je pod pritiskom. Nadam se da nam se to više neće ponoviti, ali svakako na toj značajnoj pobedi čestitam. Zašto je važno da Kosovo, pod ovim uslovima kakvi su danas za srpsku kulturnu baštinu, ne uđe u UNESKO? Zato što moramo prvo da sagledamo šta je to UNESKO. UNESKO je krovna organizacija zaštite spomenika kulture u celom svetu, ono štiti celu civilizaciju. Ali, UNESKO deluje preko država koje su članice i preko njihovih državnih zavoda zaštite, restauracije i svih drugih potreba za održavanje jednog spomenika. Danas o spomenicima UNESKA na Kosovu i Metohiji, a podsetiću vas koji su to spomenici, to su Visoki Dečani, Bogorodica Ljeviška, Gračanica i Pećka Patrijaršija, kao što vidite, sve što je na Kosovu spomenik prve kategorije pripada Srpskoj pravoslavnoj crkvi i pripada srpskoj kulturnoj baštini. Odakle onda tako veliki interes Prištine da bude upravo u ovoj organizaciji? Odakle tako velika želja? Odakle odjednom da sa prištinskog univerziteta sa Akademije slikarstva jedan broj studenata studira u Atini vizantinsko fresko-slikarstvo na račun Vlade Republike Kosovo? Da to neće možda da oslikavaju i grade nove crkve pravoslavne po Kosovu? Ne. Radi se o preuzimanju brige o srpskoj kulturnoj baštini. Znate, u Nemačkoj je građena ogromna kulturna baština, Nemci su narod velike kulture, ali nekoliko dvoraca i jedna katedrala ostalaje u Poljskoj, kada su, naravno, posle Drugog svetskog rata pravljene nove granice. Danas ni na stranicama UNESKO-a nećete naći da su to gradili nemački grofovi. Nećete naći nikakvog traga nemačke kulture, to je definitivno sakralno graditeljstvo Poljske, pa ni velika Nemačka to ne može da ispravi. Imate bolje primere iz našeg okruženja. Pre izvesnog vremena sam bio u gradu Trogiru. Ceo stari grad Trogir je zaštićen i pripada spomeniku prve kategorije. Trogir su gradili Italijani i u jednom delu tamo je bila Grčka, pa ostade Grčkoj. Nigde više ne piše i nigde više ne postoji da je to italijanska kulturna baština. Na samoj katedrali, na zidovima katedrale kasnije je urezan reljef kralja Tomislava, koji je sumnjiva kategorija i za hrvatske istoričare, međutim, to je danas hrvatska kulturna baština. Najbolji primer kako UNESKO štiti kulturnu baštinu drugih pokazuje Šibenička katedrala. Ona je izuzetna u barokno-renesansnom stilu, a ispred te katedrale nalazi se spomenik Juraja Dalmatinca koji je navodni graditelj katedrale. Nikakav Juraj Dalmatinac nije gradio tu katedralu, nikakav Juraj Dalmatinac nije imamo nikakve veze sa gradnjom, to su gradili italijanski graditelji, ali danas u toj katedrali nijedna mesečno nema misa na italijanskom jeziku. To je sudbina spomenika kulture, onog trenutka kada njihovu brigu bude preuzela Priština. Zbog toga je jako važno da već sutra kada se formira Vlada radi se na tome da se obezbedi srpska kulturna baština. Ja nisam veliki optimista i ne smatram da će biti lako zaustaviti Republiku Kosovo da uđe u ove institucije. Vidimo u kakve sve institucije ulazi sa svojim moćnim mecenama, ali postoji model, eksteritorijalnost,postoji model, to je nudio i Ahtisarijev plan. Već što pre mi moramo u Briselu pokrenuti ove razgovore, pokrenuti ovu temu i, naravno, pokušati da zaštitimo srpsku kulturnu baštinu. Ona pod međunarodnim ugovorima mora se tako zvati – srpska kulturna baština i vlasništvo Srpske pravoslavne crkve. Jedino to garantuje opstanak. Znate na Kosovu i Metohiji… Hoćete li smiriti malo gospodina? Vi ste se borili za UNESKO, trebalo bi da saslušate. Znate, na Kosovu i Metohiji postoje crkve, i o tome je govorio premijer,postoje manastiri koji su opstali bez okruženja, neki monasi tamo teško žive, ali održavaju 800 godina liturgije srpske na Kosovu. Ali, nigde ne postoji, u svim ovim mestima koja su tačno navedena, ne postoji da je opstao narod, a da nema crkve. Imamo crkve bez naroda, a naroda bez crkve nemamo. To je shvatila albanska strana. Ulazak Kosova u UNESKO je poslednji pogrom i poslednje iseljavanje Srba, na jedan, naravno, sada drugačiji, da kažemo civilizovaniji način. Ko će sprečiti prištinsku policiju da oca Savu i njegove monahe izveze iz Dečana i pošalje sa druge strane Ibra ili sestrinstvo iz Pećke patrijaršije? Ma,niko. Danas na čelu Albanske pravoslavne crkve arhiepiskop Anastasije, on je izuzetno veliki prijatelj Srpske pravoslavne crkve i našeg patrijarha. Međutim, on je čovek od 80 godina. Sledeći arhiepiskop vrlo lako može da naseli pravoslavne Albance sa istoka Albanije i, naravno, nema više srpske liturgije, nema više srpskog pojanja, nema više srpske istorije u tim manastirima, nema više Srba u okolini, naših svetinja, nema više Srba u Metohiji i Pomoravlju. To je krajnji cilj. Ja vas molim da ovo zaustavimo na vreme, da ne čekamo ponovo da se borimo UNESKO i da tražimo saveznike po silnom broju zemalja, već da unapred napravimo međunarodne ugovore koji će garantovati opstanak Srpske pravoslavne crkve na Kosovu i Metohiji jer tamo ona odavno nije samo molitvena ustanova, ona je institucija države, preko nje funkcioniše sve ono što zaista funkcioniše na Kosovu u korist srpskog naroda. Na kraju, gospodine mandataru, još jedna moja molba. Molim vas, kad spominjete Srbe sa Kosova i Metohije, o kojima toliko mnogo brinete i hvala vam na tome, ja sam emotivno veoma vezan za Kosovo i Metohiju, molim vas da spomenete i taj mali grozd goranskog naroda. Taj narod je izuzetno veran Srbiji. Oni danas slave svoj Đurđevdan časno. Oni su islamske veroispovesti, ali znaju svoje poreklo. Svoju decu šalju isključivo u škole koje uče po srpskom jeziku i po srpskom nastavnom programu. Pokazuje i vreme regrutacije kako su se odazvali na poziv Srbije i to je još jedan dokaz koliko su lojalni. Oni danas trpe ogromne pritiske albanizacije, makedonizacije i bošnjačenja, ali još uvek ponosno stoje, a žive u izuzetno teškim uslovima sa bednom infrastrukturom, bez ikakvih privrednih potencijala, ali i dalje su verni ovoj zemlji i zaslužuju svaku našu pažnju. Hvala vam.
Miladin Ševarlić ima reč, a neka se pripremi Milija Miletić. Izvolite. (Slaviša Ristić, s mesta: Replika. Direktno sam spomenut.) Niste pomenuti. (Slaviša Ristić, s mesta: Dozvolite mi da u Narodnoj skupštini Republike Srbije dva minuta govorim o Kosovu i Metohiji.) Ne mogu da vam dozvolim tako, pa nije Kosovo samo vaše. Kosovo je naše, tako da svih 250 poslanika bi se sada javilo da govori o Kosovu i Metohiji. To je naša zajednička stvar. Nemojte privatizovati neke stvari. (Slaviša Ristić, s mesta: Dajte mi dva minuta ili ću se pozvati na Poslovnik.) E, pa nije šija nego vrat. (Slaviša Ristić, s mesta: Znači, ne dozvoljavate dva minuta razgovora o Kosovu i Metohiji.) Ovo je jako ružno što ste sada izgovorili. Ovo je toliko ružno, jednako onome što je tvitovano, dakle, stvarno. Da nama spočitavate da ne damo da se govori o Kosovu i Metohiji. Pa to nije samo vaša stvar. To je srpska stvar. To je stvar Republike Srbije. Hoćemo svih nas 250 da pričamo o Kosovu i Metohiji? Stvarno nemam reči. Nemam reči za niskost koju možete da… (Boško Obradović, s mesta: Čoveku koji živi na Kosovu ne date dva minuta da kaže.) E, baš zato što ne razgovaram sa nekim ko je spreman da ucenjuje ljude. (Boško Obradović, s mesta: Ne daš dva minuta da se kaže…) Sram vas bilo, poslaniče Obradoviću. (Aleksandar Vučić, s mesta: Nemoj da pretiš.) (Boško Obradović, s mesta: Ne pretim.) Ne bojim se ja. Ne bojim se. Uzdržaću se, znate zašto samo? Samo zbog mandatara koji je ovde, zato što možda neko od poslanika želi i da pokvari nešto i da baci u senku čitav ovaj trodnevni rad i sve ono što smo danas uradili o čemu smo danas raspravljali i govorili. Oni koji su imali nameru ozbiljnu da govore, samo zato neću opomene da izričem jer onda se potpuno izgubi svaki smisao. Imam jedno lepo pitanje, bez vike, bez ikakvog nasilja ovde, bez ičega. Da li želi poslanik Miladin Ševarlić da govori ili ne želi? Ako ne želi, pustite, molim vas, ostale poslanike da govore. Želite ili ne želite? Izvolite.
Zahvaljujem. Pozdravljam sve poslanike, mandatara i predložene ministre i sve građane Republike Srbije koji prate ovaj prenos u direktnom ili odloženom gledanju. Kao nestranački poslanikizabran na listi koalicije Dveri-DSS, želim da se pozovem na dva stava u zaključku ekspozea mandatara, prvi je obratite pažnju na ovo što govorimo da se ne odnosi samo jednostrano nego dvostrano, i drugi je, vi i ja smo partneri u ovom velikom projektu koji se zove budućnost građana Srbije. Mislim da su to dobri stavovi i da u skladu sa tim kao nestranački poslanik želim da ukažem na sledeće. Prvo, protiv sam izbora ove Vlade sa 20 članova jer mislim da to u ovom ekonomskom blagostanju, imajući u vidu sve restrikcije u pogledu plata, penzija i posebno prema poljoprivrednicima, imamo tri ministra bez portfelja, a naročito zbog toga što nemamo predlog od strane mandatara za ministra zaštite životne sredine koja je najzahtevniji sektor posle poljoprivrede ili zajedno za poljoprivredom u procesu evropskih integracija. Drugo, što već uzastopno imamo ministre obrazovanja, nauke i tehnološkog razvoja iz privatnog sektora, a sada i predsednika skupštinskog odbora iz privatnog sektora. Mislim da treba uvažiti značaj Novosadskog, Beogradskog, Kragujevačkog, Niškog državnog univerziteta. Treće, mi danas biramo 15-og ministra poljoprivrede, ako se ja ne varam, ili onoga ko je obavljao tu dužnost od političkih promena 2000. godine. U mandatu kada je gospodin Vučić prvi potpredsednik i predsednik, ovo je po drugi put da se predlaže kandidat koji nije iz agrarne struke, nauke, rukovodioca sa iskustvom u poljoprivrednim preduzećima itd, itd.Da je gospodin Vučić predložio gospodina Nedimovića za ministra državne uprave i lokalne samouprave, ja bih ga zdušno podržao, kao što bi podržao i neke od predloženih pojedinačno ministara čija imena neću posebno da ističem. To su razlozi zbog kojih kao nestranački poslanik neću glasati za ovaj sastav Vlade. Drugo, s obzirom na ovo, obratite pažnju….
Hvala poslaniče, potrošili ste vreme vaše poslaničke grupe. Potrošili ste vreme. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milija Miletić. Odustali ste. Zahvaljujem. Radoslav Milojičić. Sledeći Aleksandar Marković.
Koleginice i kolege narodni poslanici, kandidati i kandidatkinje za ministre, žao mi je što je mandatar dosta vremena utrošio na reprezentaciju koju je opština platila davaocima krvi ili nekom drugom udruženju, kao što mi je žao što je vreme utrošeno na izradu ili ne izradu puta u Trsteniku. Poštovani mandataru, ovo je treća vlada koju SNS i vi formirate. Kažete, citiram – ja ne radim za novac, ja radim da bi neko za 20 godina rekao ovo je uradio Aleksandar Vučić. To je vaša izjava. Ne, za 20 godina, za 200 godina će neuspesi treće vlade koju vi formirate biti zabeleženi, a možemo i da razgovaramo o tim vašim uspesima na koje ste vi sa vašim timom ponosni. Da li je to stanje u privredi gde je ugašen FAP posle 63 godine postojanja. Da li je to stanje u pravosuđu, jer se u našoj zemlji, ako niste obavešteni, dešava to da komunalna policija indirektno ubija prodavca lubenica koji pošteno zarađuje novac za sebe i svoju porodicu. Da li je to stanje u pravosuđu takođe, gde niko nije odgovoran za smrt sedmoro ljudi u helikopterskoj nesreći? Da li ste ponosni na stanje u poljoprivredi gde cena žita 13 dinara, a u vreme nas loših iz DS, kako vi kažete, cena žita bila 25 dinara. Na stanje u poljoprivredi gde su subvencije 4000, a u vreme nas iz DS, kako vi kažete loših, su subvencije bile 12000 dinara. Poštovani predsedniče, tj. mandataru, što se tiče ekonomije mi smo zemlja zadužena u tri vlade SNS 10 milijardi. Otiđite malo dalje od kabineta, od Skupštine i videćete da nijedan građanin Srbije koji nije član SNS nema dovoljno novca u novčaniku, nema dovoljno goriva u rezervoaru i nema dovoljno hrane u frižideru. O tome koliko je ko uspešan predsednik opštine, naravno, govore podaci da smo mi tzv. neuspešni imali samo saplitanja i probleme od Vlade Republike Srbije, a da je prošle godine u jednom danu grad Kragujevac dobio 185 miliona dinara. Tu je sticajem okolnosti sin predsednika Republike na vlasti. Da je sticajem okolnosti Niš dobio u jednom danu 80 miliona dinara. Da je sticajem okolnosti Leskovac dobio 60 miliona dinara, a onda 12. decembra još 40 miliona dinara. To nije tretman koji je jednak prema svim predsednicima opština. Na kraju krajeva, vaš predsednik opštine Dragan Vukanić, koji je državni sekretar bio, ili ne znam da li je još uvek u Ministarstvu zdravlja, je svoj dolazak u bolnicu u Smederevskoj Palanci naplatio 860evra za jedan dolazak. Hvala.
Reč ima mandatar. Izvolite.
Ako mogu da vas zamolim za malo pažnje, molim vas. Naravno, da nije lako odgovoriti na to da imate ljude u zemlji koji i dalje misle da Vlada određuje cenu žita, negde su izgubili dvadeset godina svog života, pa zaboravili da već toliko vremena nema veze sa Vladom. Teško je odgovoriti nekome ko vam kaže da ste vi krivi za FAP, a oni nam ostavili gvožđe i probleme i da rešavamo muke sa radnicima i sve fabrike u Srbiji uništili. A, šta dragi prijatelji da kažete nekome ko kaže da je 133 Hajnikena, 165 Tuborga i 65 Lav piva dao davaocima krvi. Znači, davaoci krvi su popili 165 Tuborga, 133 Hajnikena i 65 Lav piva i to je plaćeno opštinskim novcem. Ako ne verujete, ja ovde imam i račun i primetićete uvek svi davaoci i svi ti sa različitih reprezentacija, prezentacija, kako hoćete, završi u istoj kafani. Uvek je ista kafana, sasvim slučajno. Ali, me interesuje, ali kako popiju 35 kafa? I, da to neko neće da plati iz svog džepa nego i to ide na opštinski račun. Ali, da ostavimo to po strani, dobili ste i vi novac od države Srbije. Dobili ste šest miliona, ako dobro pamtim, šest ili sedam miliona ako dobro pamtim. Sa druge strane, dobijaju i svi drugi upravo zato što je katastrofalna situacija u gradovima i opštinama. Svi koji traže i trudili smo se da bukvalno svima damo i proporcionalno potrebama i proporcionalno veličinama. Kragujevac se još dugo neće izvući zbog nasleđenih problema, dugo, dugo. Niš ne lako. Postoje gradovi za koje ne znam rešenje, poput Smederevske Palanke, poput Kosjerića i nekih drugih, ali Kosjerić i Smederevska Palanka su svakako u najtežem stanju. Da budem iskren, vi ste meni beskrajno simpatični. Nikada ne svetu ne bih mogao da vidim da nekome padne na pamet da davaocima krvi plati 300 boca piva. Dakle, za svašta sam čuo, obično davaoci krvi posle toga uzmu sok neki, sok od paradajza ili dobiju neki sok negde, samo kod vas, ili su neka specifična krvna grupa koja pivom to pokriva. Baš nemam ništa i stvarno mislim da imate i političkog duha i političkog talenta, ali to nema veze sa situacijom u opštini. Da li je opština dužna 2,5 milijarde ili četiri? Znaćemo u roku od sedam dana tačno. Prvi, naši nalozi pokazuju da je četiri milijarde. Ali, neka sam ja kriv. Neka je 2,5 milijarde, katastrofalno je, do juče ste bili predsednik te opštine i pre toga nije vladao niko koga sam ja postavljao nego vi. Dakle, da li je četiri milijarde ili ne, ili je 2,5 milijarde, samo vas pitam, a odakle će to Smederevska Palanka da vrati. Kad i kako? I kakav to genije treba neko da bude da bi to mogao da vrati? Pitam ljude, kako će Kosjerić da vrati pet miliona evra, jer se genije zadužio, onaj što nam soli pamet u onom tabloidu danas, svake nedelje nam nešto soli pamet, ne znam ni ja šta sve, Vujadinović, tako nešto, Vukadinović, tako neki, nije ni važno i on svaki put nam soli pamet, uništio je budućnost građana Kosjerića, uništio budućnost građana Kosjerića. I, ja vas pitam – kako ćemo to da rešimo? Nema problema, ja sam najgori na svetu, najgluplji, ekonomija ništa ne valja, vaša ekonomija je izvanredna, super, videli smo dokle ste nas doveli. Naravno, da ljudi teško žive i ja dobro znam koliko ljudi teško žive. A, sada vas pitam – kako će da žive ljudi u Smederevskoj Palanci sa ovakvim dugovima? Šta će da rade sa takvim dugovima? Od čega će da žive? Na koji način? Ili ćete fabriku piva da otvorite za davaoce krvi i da svi dolaze da daju krv samo u Palanku. Ne znam šta drugo da vas pitam. (Radoslav Milojičić, s mesta: Replika.)
Odgovorite na pitanje.
Naravno. Poštovani mandataru, prvo u vreme kada sam obavljao funkciju sa svojim koalicionim partnerom, predsednikom opštine, ni jedan kredit lokalna samouprava nije uzela i rekao sam prošlog puta radi istine, ne radi vas, jer vidim da to ponavljate kao mantru, i nemam ništa protiv, to je politika. Da sam prvog dana kada sam postavljen za predsednika opštine svim odbornicima dao ukupna dugovanja opštine koja su bila 2,5 milijarde, 2,5 milijarde i već tada je vodovod bio u dugu za struju... (Aleksandar Vučić, s mesta: Nisi uzeo kredit, čestitam.) Ni jedan kredit. Mogu samo ja da završim. Ni jedan kredit nismo uzeli. Šest meseci smo bili bez struje, to zna vaš šef kabineta, vama sam slao bezbroj dopisa, svim ministrima bez obzira na razliku u političkoj pripadnosti. Rekao sam pred građanima Palanke, kada su me pitali – zašto vas napadam? Poljubiću vam ruku. Dajte nešto Smederevskoj Palanci da nam pomognete. Nije bilo odaziva. Vi niste premijer samo predsednicima opštine koji su iz SNS i zato sam rekao da je gospodin Veroljub Stevanović, koji je sigurno bio jedan od najboljih gradonačelnika u istoriji Kragujevca, imao osporavanja, a da ste vašem gradonačelniku dali 185 miliona dinara. Šest meseci su građani Smederevske Palanke bili bez struje, a u Smederevskoj Palanci, dođite da nas posetite postoji fabrika „Goša“, koja je u srećno vreme imala 15 hiljada, 15 hiljada radnika. Sada ta fabrika nažalost ima samo 3.000 radnika i hale stoje prazne. Imamo i dualno obrazovanje, jer je u okviru škole i fabrika, učenici idu i u školu, a jedan deo svog vremena provode u fabrici, tako da izlaze kao već stručni kadrovi. Samo je potreban investitor, kojeg vaš predsednik opštine iz SNS nije hteo ni da primi u opštinu pre 10 dana, tako da su problemi decenijama stvarani u Smederevskoj Palanci. Dugovi za struju su od 1996. godine. Hvala.
Hvala vama. Izvolite.
Dakle, ima samo jedna stvar koja je, uvek sam srećan kada čujem da neko nije uzeo kredit i vidite nikad mi nije teško da o tome govorim, posebno što lokalne samouprave ne mogu da nađu dovoljno prihoda da ga vrate. Ono što je ozbiljan problem u svemu što ste govorili sem onoga o čemu sam pričao, naravno, to je i novac koji nije predat i nije vraćen Vojsci Srbije. Što se investitora tiče, baš je taj investitor došao pre deset dana kada ste vi ostali bez vlasti, a prethodnih koliko godina dok ste bili na vlasti nije se investitor pojavio. Da li vam i to nešto govori? Sa druge strane, ovo mi je bilo onako da ne verujem šta slušam, da bukvalno ne verujem šta slušam. Vi nama govorite o „Goši“, pa ljudi su prestajali da rade zbog vas, zbog vaše Vlade, zbog vaših Vlada. Vi ste uništili „Gošu“, a ne neko danas da je uništio ili juče ili prekjuče. „Goša“ je uništavana deceniju čitavu koju ste razarali kao i sve druge firme i kompanije u našoj zemlji. I sada vi kažete puj – pike ne važi, to što smo vas uništili hajde da se vratimo ono pre nego što smo je mi uništili, tada je bilo 15 hiljada ljudi, malo smo je uništili u međuvremenu, e sada zato što ima tri hiljade ljudi, hajde Vučiću reši nam taj problem. Čekajte bre, šta je ovo? „Tvajlajt zon“? Doktor Džekil i Mister Hajd? Šta je ovo? Ceo dan ista priča. O čemu se ovde radi? Ne mislim na vas lično, uopšte, na priču govorim, oprostite nemojte, radostan sam kada sam ovo čuo, radostan, samo mi niste rekli jeste li dobili onaj novac ili ne, pošto ja tvrdim da jeste. Ja tvrdim da jeste. Nemam ja problem, ja nikada ne bežim od dijaloga, samo mi recite jeste li dobili taj novac ili niste? Zato što ja jesam predsednik Vlade svim gradonačelnicima i svim predsednicima opština. U Šabac sam doveo „Jazaki“. U Svilajnac sam dovodio investitore tamo gde su bili ljudi iz druge političke stranke i nikada neću da pravim razliku zbog pripadnosti političkim strankama između naših opština i naših gradova. Volim kada su Naprednjaci i isto tako volim kada su svi drugi uspešni. Boriću se za svaku opštinu na svaki način.
Hoćete da odgovorite na to pitanje? (Radoslav Milojičić, s mesta: Da.) Kratko vrlo molim vas, pa da reč dobije Aleksandar Stevanović.
Dobijeno je šest miliona dinara i kao što su vas… (Aleksandar Vučić, s mesta: Kao što sam i rekao.) Mogu li da završim? Kao što su vas obmanuli za te račune koji su stvarno smešni u danu kada se bira Vlada, novac je dobijen zato što je opština Smederevska Palanka u saradnji sa opštinom Velika Plana od 2008. godine pristupila projektu izgradnje fabrike vode, jer i mi i Velika Plana imamo nestašice vode već 30 godina. Postoji deo koji plaća lokalna samouprava. Postoji deo, a to će gospodin Nedimović kada bude postao ministar da vidi, koji je u obavezi da isplati „Srbija vode“ ili Ministarstvo poljoprivrede, nisam siguran i zbog toga smo mi dobili taj novac jer je to bio deo ministarstva. Mi tada nismo imali novac pa nam je opština Velika Plana platila njihov deo, pa smo mi taj novac vratili. Tačno je, ali je novac za izgradnju fabrike vode od 11,5 miliona evra koji je još 2008. godine potpisan ugovor i taj ugovor je realizovan i očekujemo da se fabrika otvori, da konačno Smederevska Palanka posle 30 godina ima dobro snabdevanje vode. Hvala.
Hvala. Znači nesporno je, novac je dobijen. Reč ima Aleksandar Stevanović. Izvolite.
Dame i gospodo, uvaženi građani Srbije, prvo želeo bih da se zahvalim trenutnoj većini u Skupštini na njihovom specifičnom shvatanju demokratije i tolerancije. Svi današnji indikatori nam govore da ste nam odradili dobar posao i nemamo ništa protiv da se tako i dalje nastavi. Svako bi se saglasio sa jednom činjenicom, a to je da je znanje najveći resurs koji postoji u jednom društvu, s toga duboko podržavamo opredeljenje u ekspozeu, da izgrađujemo grane koje su zasnovane na znanju. S druge strane, nije nam jasno zbog čega grane koje proizvode najveću dodatu vrednost, kao što je IT se i dalje sukobljavaju sa velikim birokratskim problemima i sa državom koja ne razume njihove potrebe? Otklanjanje tih nedostataka ne košta ništa. Otklanjanje nedostataka industriji koja, prema podacima cenjenog ministra trgovine, a tim podacima verujemo, izvozi 350 do 400 miliona evra svake godine, a kapitalizacija je oko 700 miliona i takmiči se na svetskom tržištu. Zašto istovremeno ne radimo dovoljno da bi smo sprečili te prepreke, da bi se pomerili sa 139 mesta prema podacima Svetskog ekonomskog foruma, kao jedna od zemalja koja ima najveći izvoz mozgova, a istovremeno dajemo subvenciju radno intenzivne grane, gde naši ljudi rade za 200 evra. Uklanjanje prepreka granama koje su zasnovane na pameti ne košta ništa, a subvencije radno intenzivne grane ne donose rezultate koji su ni približno tako dobri, kao granama zasnovanim na znanju. Hvala.
Reč ima Aleksandar Vučić.
Neću vam odgovoriti onako kako bih mogao da vam odgovorim, zato što ne rade svi za 200 evra, pogotovo ne radite vi za 200 evra, a radite mnogo manje od ljudi koji rade za 200 evra i to uglavnom na račun države, i neću dalje da nastavljam, možda nekom drugom prilikom. Ovo ste u pravu delimično. Pošaljite nam predloge, pa da vidimo šta možemo da uradimo i kako da poboljšamo i pristup i kompletan preduzetnički program u okviru IT sektora i kako da zarađujemo neuporedivo više. Samo nemojte da mi kažete - nemojte da dajete subvencije da bi neko plaćao 200 evra, pošto smo davali subvencije nekima od po dva miliona dinara, što nije baš 200 evra, a da nisu radili ni u kakvoj fabrici i da nisu radili ništa, nego samo uništavali fabrike. Prvo se zalažite za to. Što se brojeva tiče, ne biste bili obradovani brojevima ni od sinoć ni od danas, pošto te brojeve dobijam malo češće nego vi i malo ih bolje gledam i proveravam. Tako da, ako hoćete jedan savet da prihvatite, promenite nešto da bi vam brojevi malko, malko bolje stajali, što se ovoga tiče. Što se mene tiče, nastavite ovako, vašim brojevima biću i te kako zadovoljan.
Reč ima Milorad Mirčić.
Evo, ispred mene se nalaze tri ekspozea. Jedan je od 2012. godine, kada je mandatar bio Ivica Dačić, drugi je, gospodine Vučiću, od 27. aprila 2014. godine, kada ste vi bili mandatar i ovaj treći, što je i logično, ponovo ste vi mandatar. U sva tri ova ekspozea jedno je zajedničko, to je da program, odnosno, bolje rečeno, želje su gotovo iste. Malo su razrađenije u ovom vašem poslednjem ekspozeu, ali nismo dobili sve detalje, zato što očekujemo ovaj preostali deo koji ste rekli da se štampa i čekamo, što kaže, jedva čekamo da izađe iz štampe. Ali, ono što je na prvom mestu u sva tri ova ekspozea, na čemu se insistira, to je da opstanak Kosova i Metohije u okviru Republike Srbije je prioritetni je zadatak svih vlada. Govorim, pre svega, vezano od 2012. godine. Da li je to realno i koliko je moguće, to vi dobro znate, ali činjenica da istovremeno zagovarate saradnju i ulazak u EU, jednostavno nas srpske radikale zbunjuje. Zar nije proteklo dovoljno vremena, dovoljno godina, zar se dosta toga nije izdešavalo da se uverimo da EU ni u kom slučaju ne razmatra mogućnost da Kosovo i Metohija ostane u sastavu Srbije? Pa, zar nije jedan od krunskih dokaza otvaranje Poglavlja 35? Poslednje poglavlje po redosledu otvoreno je prvo. Glava tačka tog poglavlja je Kosovo i Metohija. Neće ga zatvoriti, to najavljuju svi emisari, svi zvaničnici vodećih evropskih zemalja, neće da razgovaraju oko zatvaranja tog poglavlja, dok se ne regulišu susedski odnosi sa Kosovom, kako oni kažu. Pa, zar nije već dovoljno vremena i zar nije dovoljno pameti i pouke izvučeno da kažemo – pa, ne možemo više, gospodo, da kucamo na ta vrata, da vas molimo, a vi nam oduzimate deo teritorije? S druge strane, u ovim ekspozeima preovlađuje to da se Srbija mora izvlačiti iz ove ekonomske krize, iz dužničkog ropstva, kako ste vi uspostavili dijagnozu, što je tačno, ali najveću pomoć očekuje od MMF-a. Uostalom, svedoci smo, očevidci smo, da je MMF taj koji je odredio determinante kako i na koji način treba da se vodi finansijska politika i politika budžeta države Srbije. Imamo i ovde kontradiktornost. Vi stavljate čoveka da vam vodi finansije, čovek koji je bio sve ovo vreme angažovan u Svetskoj banci, sarađivao sa MMF-om. Sad treba da brani interese Srbije, da zastupa interese Srbije. Naravno, ovde ne želimo mi srpski radikali da raspravljamo o ličnosti, mi cenimo svaku ličnost. Ali, zar nije to malo kontradiktorno? Pa, MMF jasno kaže – Srbija mora da smanji deficit da bi bila sposobna i u stanju da vraća uzete kredite, da održava svoju likvidnost. Vi se borite da se unapredi proizvodnja, da se podigne standard stanovništva, a taj isti MMF kaže, njih samo interesuje sposobnost Srbije da servisira svoje obaveze. To su čisto dileme koje su ne samo kod nas srpskih radikala, nego u široj javnosti. Dosta tih kontradiktornosti ima. Naravno, svi predviđaju, što je potpuno logično, da su velike šanse razvoja Srbije u oblasti poljoprivrede, energetike i obrazovanja. To je tačno. To su velike šanse. Poljoprivreda je nešto što zahvaljujući našim precima, što su nam ostavili i zemlju i sve ono što podrazumeva plodnost te zemlje, to su naši preci nama ostavili i mi moramo bar onoliko koliko su nam ostavili da je sačuvamo. Ali, gledajte logiku. Kakva je uloga države u tome, konkretno ove Vlade? Vi ne govorite detaljno kada je u pitanju poljoprivreda. Oko tri miliona hektara država Srbija preko svojih lokalnih samouprava godišnje ili periodično daje na korišćenje putem licitacije. To se završava tako što oprihoduje lokalna samouprava taj novac, a ne razmišlja se o tome da se podigne neto prihod po hektaru obradive poljoprivredne zemlje. U Evropi, u evropskim standardima neto prihod sa jednog hektara je od tri do pet hiljada evra, a u Srbiji je to u proseku oko hiljadu evra po hektaru. Sad vi imate prostu računicu, ako je hiljadu evra a oko tri miliona, to je tri milijarde evra oprihoduje sad Srbija. Ako bi podigli samo duplo više prihod po hektaru, to bi vam bila značajna cifra, koja bi itekako pospešivala sve ostalo što je potrebno u Srbiji. Kako to može da utiče država? Može lako, tako što će voditi jednu ispravnu cenovnu politiku, tako što će pored agrotehničkih mera obezbeđivati i tržište. Ne treba seljaku pametovati, pa mu govoriti gde on i pošto treba da proda. Treba mu stvoriti uslove, treba mu omogućiti logistiku. Lako će se seljak snaći. To je zadatak Srbije. To je zadatak ove Vlade – obezbediti jeftine energente, ulazne impute što niže obezbediti, kako bi bila isplativija proizvodnja. Gde su ti ulazni imputi? Pa, pre svega u energentima, kada je u pitanju gorivo, kada je u pitanju semenska roba, kada je u pitanju hemija koja je potrebna. Najvećim delom ona se nalazi u Rusiji, u Ruskoj Federacije. Gde je tržište? U istoj toj Ruskoj Federaciji. Pa šta je tu logika stvari? Logika stvari je da se preorijentišemo prema tom tržištu. Nema tu emocija. Ne možemo mi da se takmičimo da li neko više voli ili manje voli Rusku Federaciju od vas ili od nas srpskih radikala. Jednako isto smo je voleli uvek i ja mislim da je tako i ostalo. Ubeđen sam u to. Kada je u pitanju energetika, možemo da razmatramo šta god hoćemo, ali moramo biti svesni da nismo ozbiljniji energetski faktor u širim nekim razmerama sve dok kroz ovu Srbiju ne prođe Južni tok. A, mi znamo koliko su se pojedini članovi Vladi, koji su i sad kandidati, zalagali za realizaciju te kapitalne investicije koja se zove Južni tok. Među njima je i sadašnji ministar saobraćaja. Ona se najviše zalagala za Južni tok. Ona je svaki dan na svim stranicama svih dnevnih novina bila sa idejom da ima alternativno rešenje, ali dobro. Moramo o tome da razmišljamo. Nemate u ekspozeu ni jednu jedinu reč o južnom toku. Da li je to iz razloga što je to i dalje ostalo i podrazumeva se da će se u narednom periodu dogoditi pregovori ili je iz nekog drugog razloga, to ne znamo. Što se tiče obrazovanja, to je ogromni potencijal i velika šansa, ali gledajte kakva je tu kontradiktornost. Vi zagovarate da se što više mladih ljudi školuje, obrazuje na različite vidove i načine, a imate s druge strane veoma negativan primer. Imate predsednika države koji je završio školu na veoma, veoma sumnjiv način završio fakultet. Vi ste svedoci toga. Vi to dobro znate. Šta taj mladi čovek, kad mu vi sad govorite kao budući predsedik Vlade, da kaže, da se trudi, da uči, što je potpuno razumljivo ili da uči za Tomu Nikolića, šta ga boli briga, falsifikovaće negde diplomu, negde će na brzinu da nabavi, nabaviće nekog Ljubišu, pa će mu on to uraditi?
Poslaniče, molim vas.
To je veoma, veoma negativan primer. O tome se mora voditi računa. Ja samo navodim najistaknutiju ličnost za koju čitava Srbija zna kako je stekao diplomu, a nije mali broj ni naših kolega poslanika, a boga mi, nažalost, ni članova Vlade koji su sumnjivi.
Reč ima Aleksandar Vučić.
Ja nemam iluzija oko pitanja Kosova i Metohije, čak neću da tražim izgovore u priči da smo prvo otvorili Poglavlje 32, pa 35, u mnogim drugim pričama, zato što će svakako to biti jedna od najtežih poglavlja i poslednje zatvoreno. To će nam odnos Beograda i Prištine provlačiti svuda i u svemu i tamo gde nemamo direktno provučeno kroz poglavlje, provlačiće nam kao politički uslov. Nekada će brže reagovati, nekada sporije. Nikada nismo govorili narodu da to nije istina. Nikada niko nije rekao ljudima da to neće da se dogodi. Prosto, mislim da mi moramo da se borimo da budemo na tom kursu a da sve što možemo da uradimo da svoju teritoriju zaštitimo. To jeste veoma teško. Da nije, bilo bi jednostavno doneti takvo rešenje u kojima odsečete sve i kažete – sad smo našli rešenje koje je za nas podobno i koje je lagodno i posle kojeg više problema nemamo. Šta god da promenimo taj problem Kosova će da nam ostane, šta god da se desi, ko god da je, uvek ćemo taj problem da imamo. Imamo ga od Prizrenske lige, imamo ga i pre Prizrenske lige. Imamo ga i između dva svetska rata, imamo ga i posle Drugog svetskog rata. Imamo ga i na početku krize u bivšoj Jugoslaviji.Mi moramo to da rešavamo mirnim putem, pre svega da zaštitimo svoj narod na Kosovu i Metohiji, a najugroženiji deo našeg naroda je narod južno od Ibra. Naši ljudi severno od Ibra su ipak kompaktniji i direktno su vezani na teritoriju centralne Srbije. U svakom slučaju, ja samo mislim da je za nas važno da se ponašamo racionalno, da štitimo naše nacionalne interese, da štitimo našu teritoriju i da nastavljamo evropskim putem, jer ako to ne radimo, možemo da zaključamo, da zatvorimo zemlju, u ovom trenutku mi prosperiteta nećemo da imamo. Nemojte da vam govorim neke druge ekonomske pokazatelje, šta bi bilo i kako bi bilo ukoliko bismo to u ovakvom trenutku promenili. Što se tiče brige za poljoprivredu, prvi deo onoga što ste govorili, brojke nisu tačne, nemamo mi tri miliona u našoj upravi, u nadležnosti 820.000 hektara, od toga izdajemo između 400 i 450.000 hektara. Ukupna površina zemljišta obradivog u našoj zemlji je oko pet miliona hektara, svejedno. Ovo drugo što nije ovih 450.000 hektara su uglavnom utrine i to je ono čime naša uprava raspolaže. Postavili ste jedno dobro pitanje, rekli ste da treba da se poveća prinos po hektaru. Sem primene agrotehničkih mera, pre svega, bilo bi važno da ukrupnimo naš posed i na to neće niko da pristane. Niko u ovoj sali neće na to da pristane. Samo da ne budemo mi licemeri, kad god hoćete predložite to, ja ću da prihvatim i bićemo petoro nas u sali koji će to da prihvate. Zato što odmah znate koja će priča da se pojavi, to je ekonomski opravdano, ali odmah će da se pojavi priča – ej, pa ja sam ovde radio 60 godina, sad više ne mogu da radim. Pojaviće se 500 priča. Koliko godina, decenija komasaciju nismo sproveli? Ništa nismo uradili i zato imamo bezbroj problema, zato što to niko neće. Mi ovde možemo da vodimo teorijske rasprave i da ja kažem - da, to bi bilo idealno da neko hoće i da može da provede, ali to niko neće da provede. Niko u Srbiji to ne želi da provede i za to ne postoji snaga, kao što ne postoji ni za mnoge druge stvari. Da li će to ministar poljoprivrede, a ja mislim da je dobro što nije iz te struke, zato što je potreban neko ko to odlično razume, ali neko ko je i menadžer i pravnik i neko ko tu može da uradi mnogo više posmatrajući šta je prihod za državu i šta je prihod za poljoprivrednika. I prihodi po hektaru nisu baš tačno navedeni, ali ono što je apsolutno netačno je oko cenovne politike. Ne možemo da vodimo cenovnu politiku. Svet je danas jedno malo mesto, suviše globalizovano u kojem bi država mogla da vodi cenovnu politiku. Nikakvog uticaja država nema. Ako vi imate na berzi u Budimpešti cenu od 16 dinara, ne može ovde da bude cena 20 dinara. Ne možemo to da platimo. Ne može ovde cena da bude ni mnogo niža. Dakle, tržište je to, a tržištem ne upravlja država koja određuje cenu, osim ako nećemo da se vratimo u neku samodovoljnu privredu iz nekih prethodnih perioda, da nemamo nikakvu interakciju sa Evropom i okolnim tržištima, onda bismo mogli da imamo i te kako problema. Što se tiče Južnog toka, prost je razlog što ga nema u mom ekspozeu. Nema ga zato što je Vladimir Putin rekao sledeće, citiram – Južni tok je mrtav. Zato nema Južnog toka. Ja nisam Vladimir Putin i ne mogu da odredim da Južnog toka ima i nisam Bojko Borisov da mogu da kažem da taj gasovod može da prođe kroz Bugarsku, pošto je to očigledno bio problem i tada je Putin saopštio, posle toga sam se video sa njim i sa Medvedevim i sa svima drugima, oni su rekli da je Južni tok mrtav. Da li je Južni tok, da li je turski tok, mi danas dobijamo preko Beregova gas. Brine me situacija u Ukrajini. Ne znam da li ste čuli poslednje vesti, ja ih dobijam i ovde, da se gomilaju ukrajinske trupe prema Krimu, da su Rusi pojačali svoje prisustvo i svoju borbenu gotovost, kako se to sada zove, funkcionalnu operabilnost ili kako već. Pitanje je šta ćemo sa gasom da radimo. Zato povećavamo naše rezerve, naša skladišta. Hoćemo da imamo u rezervi dve milijarde kubnih metara. Ako uspemo da imamo dve milijarde kubnih metara gasa, mi smo jednu godinu unapred svoju zemlju obezbedili. Išao sam kod Ilhana Alijeva. Ja ne bežim od alternativnih izvora, samo što ih nisam našao. Išao sam i sa Amosom u Americi razgovarao i u Azerbejdžanu sa Alijevim. Sa svima sam razgovarao da vidimo odakle možemo da dobijemo gas. Razgovarao sam ovde i sa, Jadranka, Ševčovičem, da li se tako zove, evropski komesar, i sa njim sam razgovarao. Rekao je gradite interkonektor. Mi smo rekli – dajte nam 52 miliona, a mi ćemo 15 miliona da platimo interkonektor prema Bugarskoj, ali mi još niste rekli, u redu interkonektor, odakle će da stigne taj gas. To je ono što jeste tačno. Odakle će da stigne taj gas? Ja taj gas još ne vidim. Pričali su o Krku, pa ćemo da pravimo gasovod preko Mađarske, i to tečni gas, dvostruko skuplji, pa sam ja rekao – nećemo dvostruko skuplji gas, hoćemo jeftiniji gas. Tražili su mi sa one platforme, plutajuće, u Grčkoj, pa su rekli da ne može ni odatle, pa su opet promenili mesto za ovaj LNG i dalje nemamo rešenje. Odmah da vam kažem da nemamo rešenje. Godinu i po dana naporno radimo na tome da nađemo rešenje i nemamo rešenje. I dalje dobijamo jedno ruski gas preko Beregova. Drugog gasa nemamo. Kada nam se prekine, ako nam se ne daj bože prekine linija preko Beregova, mi gas nemamo. I da nam ne kažete da nismo brinuli, evo brinemo svaki dan. Svaki dan se time bavimo. Takva je politička konstelacija da ne znamo šta da uradimo. Nema kod koga nisam bio u svetu. Sa svakim ko ima gasa da nam ponudi razgovarao sam. Ne znam ni kuda da ga provedemo, razgovarao sam sa mojim prijateljom Viktorom Pontom da nešto rumunskog gasa iz Crnog mora pokupimo, ali to su male količine. I da napravimo interkonekciju koliko možemo 300 do 400 miliona kubnih metara, ne možemo više. Ovo što smo imali iz Tapa i Tanapa, dakle sa Alijevim razgovaram, on mi kaže - pa neće moći, to ide za Italiju i Albaniju, neće moći da bude više dok ne otvorimo Šah Deniz dva. Sada čekamo, ne znam ni šta bih vam rekao po tom pitanju. Sve smo preduzeli, sve smo uradili, neko će da kaže neuspešni ste. Evo, super pomozite nam. Neka nam bilo ko pomogne. Neka mi kaže gde ga ima da uzmemo odatle gas, nema ga. Nema ga. Sada sam već postao nervozan u razgovoru sa nekim drugima koji nisu Rusi, koji su mi govorili uzmi drugi izvor, super, dajte mi bilo koji izvor i odjednom nema više nikakvog izvora. Zavisimo od ulaza Ukrajina Mađarska, zavisimo od Beregova, ne bude li na Beregovu, mi osim onoga što imamo u rezervi, mi gasa nemamo. Dakle, imamo mi dovoljno rezervi, imamo mi uvek za tri, četiri meseca, nije nikakva panika i zato se staramo i brinemo o narodu u Srbiji. Nego vam govorim da nemamo političko rešenje. Nema toga u ekspozeu zato što nemamo političko rešenje. Uzgred, Zorana se zalagala za Južni tok. Nije se zalagala za neke druge stvari, a za Južni tok se zalagala. Ono što je važno, to je da samo znate da smo zaista gledali da brinemo o tome koliko možemo, da napravimo sve i to je jedna od naših velikih strateških muka i problema sa kojima se suočavamo. Sada kada razgovaraju Putin i Erdogan, da li su se dogovorili, ili Erdoan, kako kažu Turci, da li su se dogovorili oko turskog toka, oko nuklearke, ne zanima me nuklearka, da li su se dogovorili oko turskog toka, a i da jesu, jer onda Turci iz Azarbejdžana mogu da povuku manje gasa i opet nekako možemo da ga dovučemo do Srbije. Nama u ovom trenutku treba dve milijarde, biće nam potrebno, računamo za deset godina oko 3,5 milijarde, zbog povećanje industrijske proizvodnje. To su naše procene. Moći ćemo odakle da povučemo. Nemamo odakle da povučemo taj gas. Nema rešenja. Zato to nisam ni pominjao. Inače, mogu celu knjigu da napišem o tome kako se globalni politički rat vodi preko gasa i preko drugih energenata. Nažalost, do sada nismo stradali, ali možemo da stradamo. Bukvalno možemo da stradamo ni krivi ni dužni. Da se nikome nismo zamerili, da smo sve molili, da smo od svih tražili da platimo, ne da dobijemo na poklon, da platimo tržišnu cenu, ali su uvek neke zemlje okolo koje su u sukobu sa onim drugim velike političke igre i mi to ne možemo da rešimo drugačije. Ne možemo da rešimo. Ako bilo ko ima predlog pa da nam ukaže na to gde ima tog gasa, jer ja mislim da nema ništa ni od Severnog toka dva i mislim da će biti sve više problema oko toga i da se zato i komplikuju između ostalog stvari i na evropskom kontinentu, ali suviše smo mi mali da bismo mogli na tako nešto da utičemo. Naš je posao da izvučemo što je moguće više za našu zemlju. Zahvaljujem se.
Ljubiša Stojmirović, samo mi recite replika. Replika na Milorada Mirčića, spomenut je.
Koleginice i kolege, ljudska glupost je beskonačna i ona stiže i u najudaljenije krajeve poput svetlosti i vazduha. Ja sam sebi svojevremeno obećao da na glupa pitanja neću da odgovara, ali da ne bih sada definisao ovo pitanje neka bude da je to jedno od besmislenih pitanja na koje ću sada odgovoriti. To što se nekome sviđa ili ne sviđa Tomislav Nikolić, nije razlog da pored Tomislava Nikolića vređa i druge ljude. Ne mislim tu samo na sebe. Tačno je, Tomislav Nikolić je polagao kod mene i on je za svoje znanje dobio ocenu koju je zaslužio, ali osim Tomislava Nikolića i mnogi poslanici, ministri, obični radnici u ovoj zemlji polagali su kod mene, jer je to moj posao bio. Kažu - diploma Tomislava Nikolića je lažna i kupljena. Nije tačno ni jedno ni drugo. Njegova diploma je sasvim regularna i nije kupljena, odnosno ako ne računate to što je plaćena školarina, to je sasvim normalno. To ne dokazujem ja, to je dokazalo nekoliko inspekcija koje su od strane Demokratske stranke bile upućene na fakultet da to provere i svi njihovi izveštaji govore da je to sve u redu. S druge strane, zašto napadate jedan fakultet, napadate hiljade studenata koji su završili taj fakultet i profesore koji predavaju na tom fakultetu. Nisam ja jedini koji je predavao Tomislavu Nikoliću. Predavao mu je i prof. Ištvan Černiček, čuveni svetski ekspert i voleo bih da nađete bilo kog u Srbiji ko je kod profesora Černičeka položio, a da nije znao. (Milorad Mirčić, s mesta: Vreme.) U redu.
Hvala. To je kao kad se igra tenis pa neko zbuni igrače pa vikne - vreme, nije sudija rekao da je vreme. Imate još deset sekundi pošto vas je neko drugi prekinuo, a ne predsedavajući.
Prema tome, to što se vama ne dopada Tomislav Nikolić, nije razlog da iznosite neistine i laži. On je svoju diplomu zaslužio i sa ponosom može da nosi zvanje diplomiranog inženjera menandžmenta, jer je pokazao u praksi da je dobar menadžer. Što je on učinio, vi nikada nećete.
Hvala. (Milorad Mirčić, s mesta: Replika.) Nemate repliku, samo vam je odgovorio na vaše insinuacije. Premijer ništa pežurativno nije rekao o vama. Drugi put, ima vaša poslanička još dosta vremna. Dosta njih je odustalo, samo da ne izgubim nit. Reč ima narodni poslanik Goran Ješić. Izvolite.
Poštovani, pažljivo sam slušao ekspoze, verovali ili ne to može da se uradi i u poslaničkom klubu, a može i da se čita. Odluka je doneta zato što je to bila politička odluka. Vi to treba da razumete pošto ste ceo život u ovom parlamentu ili parlamentu preko puta. Čuli smo gomilu stvari, gomilu projekata u „paj plajnu“ gomilu „keš floa“, „šnel banove“i to je dobra stvar. Budimo malo ozbiljni, mislim da ste morali da predložite zakon o Vladi. Ja ću reći iz kog razloga – zato što ste spojili Ministarstvo poljoprivrede i ekologije. Mislim da ste negde u ekspozeu jasno naznačili da ste imali sumnju kada ste to radili, jer je nemoguće spojiti najvećeg zagađivača sa onim ko treba da ga spreči od tog zagađivanja, a to je poljoprivreda. Danas imate gomilu međunarodnih ugovora gde se poljoprivreda limitira kao zagađivač. Odmah da vam kažem da nemam problem sa ciljevima vaše Vlade, sa stranim investicijama koje dovodite. Vi ste kritikovali kada je to radio Dinkić, radite na neki drugačiji način, ali to treba da radite, jer bez stranih investicija nema pomaka. Na kraju, prvi ili drugi dan posle izbora ste posetili Inđiju i posetili ste jednu od investicija, koju smo moji saradnici i ja doveli. Tu se apsolutno slažemo, mislim da nema programa i ciljeva oko obrazovanja. Ne mogu da vam odgovorim da li je dualno obrazovanje to ili nije to, ali mislim da obrazovanje mora biti na prvom mestu. Isto tako, ono što ja znam i mogu da vam kažem, to je priča o poljoprivredi. Moram da vam kažem da ste postavili dobar cilj, a to je kapitalno ulaganje u poljoprivredu, ali niste dali politički odgovor o kome ste malopre rekli nešto. Ne možemo mi da pričamo u parlamentu, a da nemamo političkih ciljeva. Morate se izjasniti da li je poljoprivreda socijalna grana u kojoj ćemo imati 20 plus zaposlenih ili će to biti privredna grana, koja će donositi dobit ovoj zemlji, povećati izvoz, a to možete uraditi samo kapitalnim davanjem. Na 61 strani vašeg ekspozea, u trećem pasusu ste pomenuli u nekom trenutku anegdotu kako ste pričali sa ministarkom, da je ona nudila traktore, odnosno kombajn i da niko nije hteo da uzme. Znate šta, gospodine premijeru, da bi vi dali 50% besplatnih sredstava mora neko da ima 50% učešća, a to učešće može da se obezbedi ili imate keš, što ima jako mali broj seljaka ili da im date pare iz nekog razvojnog fonda ili neke komercijalne banke po povlašćenim uslovima. To nismo uradili, ali smo uradili ono što smo diskutovali juče, što ste mi dobacili, a vi dobro znate. Dali smo nekih milijardu dinara kredita „Al Ravafedu“ u Srbiji, sa 1% kamate za dva preduzeća, prvo preduzeće je „Jadran Gajdobra“, a drugo preduzeće je „Bačka Sivac“. Da smo te pare usmerili ka tim seljacima i omogućili da oni povuku po 1% ja sam siguran da bi bar 300 kombajna bilo povučeno i nekih drugih vidova mehanizacije. Tu dolazimo i na vaš zaključak u ekspozeu koji je u pisanom delu bio, a to je da je zemljište i zakon koji ste doneli će odlučno nastojati na njemu.Duboko verujem da je on pogrešan, izmena Zakona o poljoprivrednom zemljištu. Pokušavam da budem brz, pošto imam jako malo vremena. Mislim duboko pogrešan i to je dokaz zašto imamo skrivene ugovore u poljoprivredi. Zašto imamo skrivene ugovore oko toga da li će neko da investira u poljoprivredu? Rekli smo otvorite sve ugovore od „Fijata“ pa do tog projekta koji se tiče Bačke, Sivca, Jadrana i tiče se Karađorđeva i nemamo problem sa tim da diskutujemo na te teme. I za kraj pomenuli ste veterinu. Da, veterinu ste ključno definisali kao problem. Veterina vam je 90% pregovora. Ja ću vas podsetiti da ste smenili ili izabrali ili reizabrali tri puta različite direktora veterine. Nemate kontinuirane pregovarače. Najsposobniji ljudi zahvaljujući ljudima iz vaše stranke, ne verujem da imate veze sa tim, su pomerili, koji mogu da pregovaraju, a nećete ih naći na ulici da bih doveli da pregovarate oko veterine. Ako to ne uradite imaćemo problem. I za kraj četiri ministra, četiri godine. Osnovni postulat evropske agrarne politike je predvidljivost i izvesnost. Kako možemo imati predvidljivost i izvesnost kada ćemo svake četiri godine i svakih godinu dana da menjamo agrarnu politiku? To je previše i to je nemoguće. Ako vas pažljivo slušamo ovde mi mislimo da ima tu nekog smisla, ali da se niste dovoljno bavili, niste napravili sistem da reši probleme, pre svega korupcije u zemljištu i pre svega u onim organima koji treba da rade posao umesto vas. Hvala vam.
Hvala. (Nataša Jovanović, s mesta: Poslovnik.) Po Poslovniku, izvolite.
Hvala vam gospođo Gojković. Javljam se po članu 27. stav 2. Ne bih se zaista javila da niste reagovali malopre mislim bespotrebno, što vas tiče, da branite nečiji integritet, kojeg nema, i dostojanstvo nekoga ko je nažalost, ali odlazeći predsednik Republike, kada ste rekli da...
Ne da vam sistem da vređate, izgleda, pa se isključuje. Ne možete kvalifikacije da dajete za predsednika Republike na takav način. Možete nastaviti.
Rekli ste da kolega Mirčić ima određene insinuacije. Da bih vam dokazala da to nije tako, a vi morate da imate u vidu to da nikad niko od srpskih radikala ne govori neistinu i…
Govorila sam o Južnom toku.
Ne.
Ja znam šta sam ja govorila, ali da li mi vi čitate misli.
Ja ne znam šta ste vi govorili o Južnom toku, ali znam šta ste rekli kolegi Mirčiću.
Tražio je repliku.
Da ima insinuacije na postupanje gospodina, kolege Ljubiše Stojmorovića.
Tražio je repliku da priča o Južnom toku i da polemiše sa mandatorom…
Gospođo Gojković, pošto vi niste u tom periodu bili upućeni u ta zbivanja, kao što jeste gospodin Vučić, koji to može da potvrdi …
Dobro.
…23. juna 2010. godine Tomislav Nikolić…
Povreda Poslovnika. Nisam vam dala da držite govor. Samo povreda Poslovnika. Znači, u čemu sam ja kao predsedavajuća povredila Poslovnik. Budite ljubazni. Ja ću vam svakako dati reč.
Nemate razloga uopšte da budete nervozni. Znači, povredili ste Poslovnik kao predsedavajuća. Lepo sam vam navela, član 27. stav 2. morate da se starate o primeni ovog Poslovnika. Vi to vrlo dobro znate. Dakle, ne možete na tvrdnje nekog od narodnih poslanika, za šta postoje dokazi, ja ću vam to dokazati, 23. jun 2010. godine Tomislav Nikolić, o njemu se radilo i govorilo, bio je u Strazburu na zasedanju Parlamentarne skupštine Saveta Evrope, evo živih poslanika ovde koji su tada bili samnom, a navodno polagao dva ispita. Znači, sve je laž. Kupio je diplomu. Ljubiša mu je to omogućio i ta diploma je stečena nezakonito. Hvala.
Poslanice, prvo, ja nisam nervozna. Verujte mi, ja se strašno čuvam stresa u životu. U godinama sam određenim i čuvam se stresa. Znači, nervoze nema. Samo znam da pažljivo slušam sve poslanike. Nije lako. Znači, deo u kome mu nisam dala pravo na repliku to je da nastavi razgovor sa mandatarom o Južnom toku. Poslanik Stojmirović je dobio repliku zato što je bio pomenut u negativnom kontekstu. (Vojislav Šešelj, s mesta: Replika.) Nemate vi repliku. Niste bili ni u sali. Niko vas nije spomenuo poslaniče. (Milorad Mirčić dobacuje.) Repliku je dobio na vaš prvi deo izlaganja. Pomenuli ste mu ime i prezime. Sigurno ima jedan deo poslanika koji su jako zainteresovani da pričamo o nekim drugim temama, a to ćemo posebno. Predložite to, prikupite potpise i razgovaraćemo o čemu god želite ako dobijete većinu priliko utvrđivanja dnevnog reda. (Vojislav Šešelj, s mesta: Replika.) Ma kakva replika. Niko vas nije pomenuo. Taman posla. Niste bili tu. Moram da dam reč sledećoj poslanici Jasmini Nikolić. Izvinjavam se.
Želim da kažem samo nekoliko stvari pošto se stalno govori o nekim tajnim ugovorima. Ugovor sa „Alva alfredom“ u celini, u celosti vam je objavljen na sajtu Vlade, u celosti. Nema nijednog tajnog ili sakrivenog elementa. Uzgred da znate da bi ljudi znali, pošto stalno govore loše stvari, ja sam vam zahvalan na korektnom istupu, na razumevanju ciljeva i na tome što ponekad umete da primetite da je nešto i dobro, ali nikako nisam razumeo sve vreme tu kampanju koja se protiv toga vodi. Ljudi treba da znaju sledeću stvar, Vlada Republike Srbije, Republika Srbija nijedan jedini dinar nije dala kompaniji „Alva alfred“, nikakve kredite, nikakav dinar im nije dala. Od kupoprodajne cene plaćeni su i za Sivac i za Bačku Palanku svi dugovi koji su ostavili oni koje je prethodna vlast tu dovela. Svi dugovi su plaćeni. Oni su do sada investirali oko 50 miliona evra, tačne 49,2 miliona evra. Kupljena je nova mehanizacija, novi zalivni sistemi i u toku je izgradnja dva logistička centra i silosi u Sivcu i Bačkoj Palanci biće završeni bukvalno za mesec dana. Možemo da odemo zajedno da ih otvorimo. Takođe, kompanija trenutno zapošljava 121 radnika. Plate su drastično veće od prosečne, nego inače u ovoj industriji. Mislim da u logističkim centrima takođe odnos prema radnicima u svakom smislu služi za primer. Oni ispoljavaju izuzetno visok nivo društvene odgovornosti zbog mera navodnjavanja i drugih. Vi ovo razumete. Ječam je imao 6,44 tone po hektaru u junu, pšenica 7,8 tona po hektaru u junu. Upravo zbog uspeha koji su napravili uspeli su da obezbede i dvostruku žetvu i mislim da su ovo zaista odlični prinosi, a sve drugo su bajke i sve drugo su izmišljotine i nemam nikakav problem ne samo da dođete da pogledate sve, već nemam nikakav problem da odemo tamo zajedno. Uzgred da vam kažem, pošto ste stalno pominjali neke članove moje porodice vezano za to, nikakve veze nemaju uopšte. Nikakve veze ni sa čim, baš nikakve veze, a direktor koji je postavljen je inače bio član DS. Oni su ga birali po stručnosti, sami su ga birali po stručnosti. Ništa drugo ni na koji način. Mogao bih da kažem da možda ima neko stručniji ili ne, to je njihova stvar, to je njihov biznis. Neću ja da im se mešam u njihove biznise i sve drugo. Kad god hoćete spreman sam da odemo tamo da to pogledamo i to vidimo. Što se stranih investitora tiče i onima koje su drugi doveli, mi smo pripremili i omogućili nove subvencije da mogu da prošire svoj posao i u vašem gradu i u mnogim drugim gradovima zato što mislim da je to jedini mogući način rasta srpske privrede i rasta BDP. Nažalost, plašim se da u Narodnoj skupštini Republike Srbije postoji jedna tiha većina koja to i ne razume i ne želi da razume. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima Jasmina Nikolić. (Goran Ješić, s mesta: Mogu li minut?) Izvolite minut.
Hvala. Znam da nisam pomenut, tako da hvala. Da razjasnimo, i Gajdobre i Sivac su dobili pare od Fonda za razvoj po 1%, da bi namirili dugovanja. Ta dugovanja nismo ostavili da bi mogla da se prodaju, jel tako? U visini od milijardu i nešto, imamo podatke, nije to bitna stvar. Bitna je stvar suštinski ono gde se vi i ja ne slažemo. Ja ne verujem da je bolje da uvodimo bilo koga na taj način kad imamo vrhunske proizvođače u Bačkoj Palanci. Vrhunske poljoprivredne proizvođače u Bačkoj Palanci koji će postići isto tako i više i okolini prinose i državno zemljište je resurs koji je razvojni i koji nam je omogućio, posle Ivane Dulić zakona, da dobijemo nove mlade poljoprivredne proizvođače. Zato ne treba da radite, pominjali ste one sa jahti danas u toku prepodneva. Tim zakonom će ti sa jahti da vam drže svo to zemljište koje budete davali na taj način, jer oni imaju čuveni keš flou koji mogu da investiraju, a ti poljoprivredni proizvođači još uvek nemaju. Zato najbolji model jeste taj da i dalje dajemo licitaciju, da pojačamo kontrolu i da onemogućimo tajkunizaciju tog zemljišta. Hvala vam.
Hvala. Izvolite.
Samo dve reči. Dajemo na licitaciju za razliku od prethodnih perioda. Prvi put da tri opštine nisu dobile naša transferna sredstva zato što to nisu uradili. Prvi put da smo napravili ozbiljne rezultate i to sam očekivao da pozdravite. Prošle godine smo imali problema bukvalno u 33 opštine, zato što to nije rađeno na način na koji treba. To jeste bio izvor korupcije i zato i jesu tajkuni uvek time na takav način najlakše upravljali, što znate i vi, što zna i Nedimović, što znaju mnogi drugi, posebno poslanici iz Vojvodine. Sad pitamo kako ćemo da napravimo da nam to bude privredna grana, a ne socijalna grana, kad svaki put raspravljamo o tome da li ćemo da damo hiljadu dinara više ili ne. Onda kada dođemo do toga, a nismo dali, ja sa pogrešio, nismo plaćali toliko za mehanizaciju jer smo napravili nekakvu idiotsku birokratsku grešku i to ćemo sada da ispravimo, i to je veliki novac koji izdvajamo. To je ogroman novac koji smo spremni za to da damo. (Narodni poslanik Goran Ješić dobacuje s mesta.) Ma, razumeo sam ja, ali ljudi, ako neko ima takve impute da mora svake godine da uloži toliko, ako mu damo, poklonimo 5.000 evra, pa za pet ili šest može da uzme i kredit i od toga će, od proizvodnje koju napravi, od profita koji napravi moći će da finansira kamate i da živi pristojno, ne da bude bogat, ali da živi pristojno. Bez ulaganja u mehanizaciju, bez ulaganja u navodnjavanje, u to što ćemo sa po hiljadu dinara da damo više, ili što ćemo da snizimo cenu goriva za jedan evro centi, ili za ne znam šta, od toga neće velike vajde da bude. Ali, još jedanput, moj poziv vam stoji otvoren, da se uverite da sve što ste govorili nije uvek bila istina, a ja sam spreman da prihvatim svaku ideju i svaki predlog koji je dovoljno dobar, koji bi išao na to da se naša poljoprivreda uspešno razvija. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima Jasmina Nikolić. Izvolite.
Zahvaljujem se. Dame i gospodo, poštovani građani, ja ću se osvrnuti na deo ekspozea koji se odnosi na reformu obrazovanja, odnosno dualno obrazovanje. Sumnje nema da je saradnja privrede i obrazovnih institucija neophodna. Dualno obrazovanje pruža šansu za svrsishodno obrazovanje mladih, kao i za ekonomski razvoj. Neadekvatno i zastarelo obrazovanje značajno smanjuje šanse mladih za zapošljavanje, kao što ih i učenje kroz rad značajno povećava. Mandatar je na to ukazao u ekspozeu i naveo korelaciju procenata nezaposlenih, dakle manje od 10%, i dualnog obrazovanja u razvijenim zemljama kao što su Nemačka ili Švajcarska. U studijama Evropskog parlamenta o dualnom obrazovanju govori se o tome da zemlje koje ga uvode moraju da obrate pažnju na strukturni i socioekonomski kontekst u trenutku uvođenja dualnog obrazovanja, jer se konteksti bitno razlikuju, pa samim tim i modeli. Dakle, zemlje o kojima je reč odlikuju čvrsti mehanizmi provere kvaliteta, stabilno i dovoljno veliko tržište da može da pokrije potražnju i tržište koje je naposletku zrelo za vrlo važnu stvar, a to je da bude partner u kreiranju obrazovnih politika. Podržavajući, dakle, ideju dualnog obrazovanja kao šanse, ja bih zamolila mandatara da obrazloži strukturne i socioekonomske sličnosti Srbije i navedenih zemalja, zbog kojih se Vlada opredelila baš za ovaj model. Da li je eventualno konsultovan još neki model? Ako se od njega odustalo, zašto se odustalo? Zatim, da li je eventualno urađena analiza izvodljivosti i održivosti ovog modela implementacije, jer je važno da Srbija uđe spremna u ovako važnu strukturnu reformu, da nam se ne bi dogodilo ono što se dogodilo, a svi znamo kako je prošla Bolonjska reforma zbog koje sada imamo izmene zakona o kojima se takođe govori u ekspozeu, jer se sprema novi Zakon o visokom obrazovanju? Konačno, koji bi model finansiranja bio primenljiv? Naime, u Nemačkoj se, recimo, procenat odustajanja učenika kreće od 4% u javnom sektoru do 50% u hotelijerstvu. Ne mogu da kažem, ali može nam se dogoditi teorijski da teret finansiranja dualnog obrazovanja ponovo dođe i padne na javni sektor. Hvala.
Reč ima Zoran Krasić.
Da li biste bili ljubazni da mi kažete koliko imam vremena?
Sedam minuta.
Hvala. Danas se nalazimo u tzv. trećoj fazi postupka izbora nove Vlade i svedoci smo jedne lepe činjenice, da napokon izlazi na videlo zakonomernost. Ja sam lično nezadovoljan što taj ekspoze i taj program nije bio na mnogo više strana, što nije obuhvatio sva poglavlja, što nije obuhvatio sve strategije, da sve to bude lepo jasno, i kada se glasa za program, glasalo se praktično i za sve buduće izmene. Malo mi je čudno da postoji neka kritika ovoga, iz jednog prostog razloga što u Srbiji već nekoliko godina postoji proevropska vlast i proevropska opozicija. Ja mislim da ovaj program koji smo imali prilike da čujemo, da je to središnja tačka svih politika približavanja EU od 5. oktobra do danas. Tu se nalazi sve. Nalazi se i ono što je bilo predmet posmatranja, pregledanja, pohvala. Samo da vas podsetim, od 5. oktobra EU je hvalila sve što se dešava u Srbiji. Evropska unija i danas hvali ovo što se dešava u Srbiji i što se radi u Srbiji. Tako da, kada ovi iz DS kritikuju, ja ne znam zašto kritikuju. Doduše, oni kritikuju broj stranica i tako neke stvari, ne kritikuju ništa fundamentalno. To je taj put. Ono što mi smeta, to je kada čujem da nema alternative. Mislim da je to nemoguća varijanta, ni logički, ni filozofski. To bi značilo otprilike kao da ja kažem – Šešelj nema alternativa, pa odem kod Čede Jovanovića. Znači da postoji alternativa. Mi smo svesni toga da je bilo alternativa i bilo je i zakletvi i svega itd. Ali, znate i sami, jednu etapu istrči jedna ekipa, pa se onda pojavi druga ekipa, pa treća ekipa, pa ona prethodna ekipa je uzrok, ona napravi neku posledicu, ta posledica je uzrok da se pojavi neka druga ekipa, ali se ne odustaje od puta. Put se zove EU dogma. Tu nema ni ideologije, nema ni politike, nema bilo čega. Ja cenim što napokon i birači znaju, nema zablude, cilj koji treba da se postigne u ovoj etapi jeste da kroz četiri godine Srbija dođe do pred vrata EU. Naravno, računa se da će vrata biti otvorena, da nema potrebe da se kuca. Ali, i ako budu zatvorena, nije nikakav problem. Zašto? Pa, evo, Turska tridesetak i nešto godina je na tom dugotrajnom trpnom putu i kada se pogleda, važno je da džokeri EU ovde imaju pristup evropskim fondovima itd, itd, i da se tu priča, da se rasipaju nade. Meni je drago što u ovom ekspozeu nisam čuo precizne datume. Ranije smo slušali te primamo se 2004, te 2008. godine itd. Ovde toga nema. Ja ne mogu da komentarišem o lepim nadama, željama, u to nikada nemam prava ni da sumnjam, a nemam potrebe ni da držim neku moralnu pridiku. Meni je važno da su birači saznali da nema alternative i da na tom putu ka EU mi moramo da savladamo materiju, da dobijemo samo briselsku administraciju. Moramo da saznamo da penzioner u Vladi Republike Srbije ne može da čuva Srbiju toliko dobro kao penzioner Svetske banke jer, čuli ste juče, sve što se plaća iz budžeta prvo ide na odobrenje nekom činovniku MMF. Onda je iluzorno pričati o statističkim podacima, o nadanjima. To je posledica puta ka EU, koji nema alternativu. Naravno, nekoga to srce zaboli kada čuje da praktično oni koji su nas bombardovali sada su nam prijatelji, oni koji nam otimaju KiM to su prijatelji, mi sada tu nešto kao nećemo, ne damo, ali moramo na bazi iskustva da izvučemo zaključak da za zelenim stolom sa njima bilo ko nije uspeo sa ove teritorije da napravi neki dobar potez. Ako neko misli da smo mi veliki mangupi i da možemo njih da preveslamo, grdno se vara, molim vas. Meni je drago da poštujemo narodnu volju. Narodna volja je takva, većina postoji, nema alternative, mora da se ide prema EU i taj put ima neku svoju cenu i tu cenu ćemo mi morati da platimo, sa poglavljivama, podglavljivama, briselskom administracijom, dugom, poslovanjem stranih banaka na ovaj način kako one posluju ovde. Mi ćemo verovatno u budućnosti kada budu konkretni zakoni u pitanju vrlo detaljnije da pričamo o nekim pojedinačnim oblastima, ali moramo da izrazimo zadovoljstvo što više niko u Srbiji ne sme da sumnja u to da većina bez alternative vodi Srbiju ka EU, sa nadom da kroz četiri godine ima da pogodimo na ta vrata. Da li će ona biti otvorena ili ne, ne znam. Još jedna stvar je vrlo interesantna. Menja se ovo brzo, znate, u Evropi. Čuli ste za ovaj referendum i Velika Britanija je donela neku odluku. Onda su počeli da prete Velikoj Britaniji pa su rekli – dobro, neki period razvoda ima da prođe, međutim, ako vi želite ponovo da se učlanite, vi morate da ispunite uslove, a vi već sada ne ispunjavate uslove koji su potrebni za ulazak u EU. Znači, postoji nekoliko kategorija, hajde da kažem, članova EU. Znate i sami da u EU svako primenjuje njihove propise i standarde koliko njemu odgovara. Mi nismo u toj prilici. Naravno, ja bih samo želeo da birači na nekim sledećim izborima što ozbiljnije shvate šta znači put ka EU, šta ćemo na tom putu sve da upropastimo, pogubimo.
Vreme. Hvala. Reč ima Miloš Bošković.
Poštovani građani, narodni poslanici, mi u Nišu možemo da se pohvalimo da smo postali poznati kao motači kablova. Naime, država je kroz brojne subvencije bacala pare i mi smo dobili mnoge te neke fabrike gde ljudi rade za neke sitne novce, za 20.000 dinara i jedva preživljavaju. Mene interesuje – da li će ova Vlada da nastavi taj program sa tim subvencijama i da onda cela država posle nekog vremena postane država motača kablova? Već mogu da zamislim reklamu na SNN – Srbija, zemlja motača kablova, jeftiniji smo i od Kine. To bi bilo interesantno. Što se tiče IT sektora, odakle ja dolazim, birokratija je veliki problem. Mogu da kažem da je NBS najveći kočničar modernog poslovanja u Srbiji jer i dalje pričao o nekim pečatima i o nekim uredbama iz 19. veka, nešto što se odavno ne koristi u modernom svetu. Nemam prevelikih očekivanja, inače, od ove Vlade. Kako mogu i da očekujem bilo šta od našeg premijera koji nam deli neke lekcije o tome, žali se kako nema dovoljno preduzetničkog duha u našem narodu, čini mi se da on hoće da zameni narod, da dobije neki bolji narod jer mu se ovaj ne sviđa, a istovremeno ima ukupno nula godina radnog staža u privatnom sektoru? Hvala.
Hvala. Izvinjavam se poslaniku Draganu Jovanoviću što sam ga preskočila. Prvo Aleksandar Vučić, a vi se pripremite.
Plašim se da vas je malo ko slušao, ali ja sam čuo silne neke uvrede koje ste iznosili i neću da odgovaram. Taj podsmeh mnogo više govori o vama nego o meni. Sada će kamera da vas snima, pa gledajte da se uozbiljite, pošto i onako sve vreme radite i govorite kao za TV spotove i nizašta drugo. To što se tiče omotača kablova, kada jedan kabl budete doneli u Niš i jednog čoveka na tom kablu zaposlili, onda se javite da mi nešto prebacite, a do tada i omotači kablova i svi drugi neka rade svoje posao i neka nešto zarađuju. Nemojte da nam predlažete modele u IT sektoru kakve ste vi i vaš predsednik u Americi izveli i napravili od toga da odjednom u IT sektoru nedostaje za porez 1.069.000 dolara jer takav model nećemo da primenjujemo u Srbiji. Što se Niša tiče, u Niš dovodimo veliki broj fabrika, i filipinskih i turskih i mnogih drugih, i dajemo sve od sebe da Niš povratimo, da bude industrijski centar. U tome bi bilo dobro imamo neku vrstu pomoći i podrške, a da budem iskren, pošto vi ne očekujete mnogo, ja bih se uplašio i zabrinuo da vi očekujete mnogo. To znači da biste očekivali mnogo poreske evazije, mnogo pljačke, mnogo svega drugog. Hvala vam na tome što to ne očekujete. Očekujte mnogo rada, očekujte te fabrike. Plate nisu velike, ali je bolje da postoje nego da uopšte ne postoje. Nastavićemo da radimo po tom pitanju. Što se tiče uvreda koje iznosite svakog dana, jer valjda je to jedini način da nešto kažete i valjda je to jedino sredstvo kojim možete da se obratite onima koji su vas birali, slobodno vi tim putem nastavite, a ja ću da gledam da uradimo, a na kraju će narod i u Nišu i na svakom drugom mestu u Srbiji umeti da proceni ko je radio, a ko je snimao spotove. Što se spotova tiče, nastavite koliko god hoćete, nego brojeve te proverite o kojima ste malo pre govorili, proverite ih i od sinoć i od danas. Nešto vam ne ide najbolje, čini mi se da ako malo ne promenite svoj pristup da će brojevi da vam odu značajno ispod onoga što je bilo dovoljno da se pojavite u ovom parlamentu. Onda gledajte da izbora ne bude što pre, nego da što duže traje ova Vlada kako biste mogli da izlazite i proveravate jelovnik što češće, kao što ste i danas radili. Hvala. (Saša Radulović, s mesta: Pomenut sam.)
Pomenuti ste? Imenom, prezimenom, kako? (Saša Radulović, s mesta: Pomenut sam.) Niste pomenuti, ja to nisam čula. Dobro, uzeću stenogram. Ako ste pomenuti, ja ću vam dati reč. Daćete mi stenogram kada završite ovu stranicu. Dragan Jovanović traži da govori. Morate se prijaviti još jednom, molim vas.
Zahvaljujem. Uvaženi mandataru Vučiću, dame i gospodo budući ministre, koleginice i kolege, zadovoljstvo mi je da mogu da govorim danas kada se bira nova Vlada. Verujući u energiju i sve ono što smo govorili građanima Srbije u predizbornoj kampanji, nadam se da će ova Vlada imati dobar start i u meni i mojim kolegama iz poslaničkog kluba Nove Srbije imaće iskrene saradnike. Ono što sam hteo da napomenem u svom izlaganju, koliko mi to vreme bude dozvolilo, jesu pre svega tri oblasti koje su pomenute, što u samom ekspozeu, što kasnije u raspravi, evo već tri dana. Prvo je lokalna samouprava. Kao dugogodišnji predsednik opštine Topola i meni je neprijatno kada čujem šta su moje kolege uradile u drugim opštinama i gradovima, ali ono što mi para uši, uvaženi mandataru Vučiću, jeste – govorite o odgovornosti ljudi koji su vodili lokalne samouprave, ali niste pomenuli odgovornost onih koji su im omogućili to da rade, a to je pre svega Ministarstvo finansija i to je Vlada Republike Srbije. Tačno se zna procedura na koji način jedna lokalna samouprava može da se zaduži i za koju sumu može da se zaduži, pa su ta zaduženja najviše bila od 2008. do 2012. godine. Trebalo bi i napomenuti ko je tada bio ministar finansija i tada predsednik Vlade i ko je dao saglasnost za enormna zaduženja koja će generacije vraćati. Sa druge strane, pomenuli ste nov Zakon o finansiranju lokalne samouprave, pomenuli ste smanjenje transfernih sredstava koje će ići od centralnog budžeta ka lokalnim samoupravama i naravno da lokalne samouprave, moraće povećati svoje izvorne prihode. Jednu stvar koju ste napomenuli i koje moram prosto da se dotaknem toga, a to je umrtvljeni kapital koji postoji u lokalnim samoupravama, to su objekti koji sada postoje, ne koriste se. Potrebno je i povećanjem poreza na imovinu kao izvornog prihoda lokalnih samouprava, ako se poveća na tim objektima da će se onda povećati prihodi tih lokalnih samouprava. Nažalost, uvaženi mandataru, ja sam to u svojoj opštini pokušao još pre pet godina, na primer za objekte koji su restitucijom vraćeni bivšim vlasnicima oni sada ne znaju šta da rade sa tim objektima, a objekti su npr. prelepi bivši hoteli. Ustavni sud mi je poništio i rekao da to nemamo pravo kao lokalna samouprava, da u istoj zoni objekte oporezujemo sa različitim stopama i da to prosto povređuje prava tih budućih odnosno novih vlasnika koji su restitucijom dobili te objekte i ta nam je odluka pala na Ustavnom sudu. Druga stvar koju ste pomenuli to je vraćanje i brži povraćaj na korišćenje imovine lokalnih samouprava, odnosno imovine koja se nalazi na teritoriji lokalnih samouprava, a vodi se trenutno kod Direkcije za imovinu Vlade Republike Srbije. To bih samo napomenuo jednu stvar, da prosečna dužina zahteva za povraćaj prava na korišćenje imovinskih objekta u lokalnim samoupravama traje do tri godine i taj postupak se mora ubrzati ako mislimo bilo šta da uradimo. Druga stvar koju sam hteo da napomenem tiče se poljoprivrede. Svi govorimo da nam je najveća razvojna šansa poljoprivreda, a tu pre svega govorimo o razvoju malih i srednjih gazdinstava. Uvaženi mandataru, mi nažalost nemamo situaciju u Srbiji, naročito u ruralnim delovima brdsko-planinskim da nam se sela prazne. Mi tamo imamo situaciju da nam jedna trećina ljudi nema overenu zdravstvenu knjižicu. Mi imamo situaciju, nažalost, trenutno u Srbiji da dugovi za socijalno i zdravstveno osiguranje 2008. godine rapidno rastu, da su dugovanja po jednim opštinama i preko milijardu dinara. To je trenutno zamrznuto stanje, ali to ako se odmrzne, ne daj bože, ta dugovanja će hitno doći na naplatu. To moramo da zajedno poradimo da se tu stvar prosto popravi, da se vidi šta se od toga može otpisati na koji način tim gazdinstvima se može pomoći. Nažalost, mi imamo takođe praksu, dolazim iz opštine koja ima razvijeno voćarstvo, koja je bogata opština. Mi imamo preko 3,5 hiljade registrovanih gazdinstava gde imate konstantnu kontrolu Poreske uprave. Sad ako je 2008. i 2009. godine bio osnov 4,5 miliona dinara da neko uđe u PDV i ako je to probio za 100 hiljada dinara retroaktivno mu Poreska uprava u 2015. i 2016. godini donosi kazne drakonske da plaća ljude koji prosto nisu znali da će za ne znam za 100 hiljada dinara da uđu u PDV, i to su problemi, a pokušavamo da nateramo ljude da krenu i da idu dalje. Druga stvar veoma ozbiljna, a to je da danas registrovano gazdinstvo uSrbiji tera se da radi na crno jer nema mogućnost da zaposli radnike. To je ozbiljan problem i to moramo pod hitno nešto da uradimo. Četvrta stvar koju moram da napomenem, ja sam ovde u prethodnom mandatu govorio, za ovom govornicom kada je donošen nov Zakon o stečaju, govorim o zapošljavanju, pa kako mi možemo da govorimo o zapošljavanju ako imamo stečaj koji beskonačno traje. Nažalost, zbog nedostatka vremena ja moram brzo da govorim, jer, o čemu se radi? Stečajni upravnici nažalost nemaju nikakav interes da prosto ograniče stečaj. Iako imamo vremenski formalno ograničeno u praksi se dešava potpuno drugačija situacija. I, na samom kraju moram da vas zamolim, to sam i danas dobio pismo, radi se o jednom akutnom problemu, a tiče se bivših radnika kojih ima oko 100 hiljada u Srbiji. To su radnici kojisu radiliu firmama koje su propale ili su otišle u stečaj, ili su kasnije iz stečaja likvidirane ili privatizovane, a bile su u većinskom državnom vlasništvu …
Vreme vam je prošlo.
Samo vas molim da se obratim, postoji izveštaj sudske presude o dugovanja tih ljudi mislimo da bi bilo da se iznađe rešenje kako tim ljudima da se pomogne. To su ljudi koji su pravi gubitnici tranzicije…
Poslaniče, vreme, šest minuta i 22 sekunde. Reč ima narodni poslanik Branka Stamenković.
Pre svega da poželim dobrodošlicu mandataru u dom Narodne skupštine, najviši organ vlasti u Republici Srbiji, koji inače ima vrlo važnu kontrolnu funkciju izvršne vlasti, kao jedan od 250 kontrolora izabranih od strane građana želela bih da se osvrnem na deo ekspozea koji se tiče zdravstva. Prekjuče smo čuli, ovde od mandatara, da se na godišnjem nivou iz zdravstvenog budžeta gubi i misteriozna, netragom nestaje milijarda evra. Nakon toga mandatar je zavapio da mu neko objasni kako i gde. Moje pitanje za mandatara glasi – ko treba da ustanovi gde nestaje milijardu evra na godišnjem nivou iz zdravstvenog budžeta? Ko to treba da spreči i koga građani treba da pozovu na odgovornost zbog toga? Pod a) drekavce iz tunela, pod b) pokemone i pod c) današnjeg mandatara, a jučerašnjeg i sutrašnjeg premijera? Hvala.
Reč ima mandatar. Izvolite.
Odgovor je, ako sam video a), b) i v)? Da li je tako? Ili a), b) ili c)? Znači bilo je a), b) i c), da li je tako? To ste mi ponudili kao odgovore. Ja mislim da je odgovor ako ste uzeli tu latiničku a), b) i c), onda ću vam reći da je pod d), ja sam obično mislio a), b), v) i g), odgovor je pod d), stečajni upravnik iz Kalifornije. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Branislav Mihajlović. Izvolite.
Poštovani građani, dame i gospodo, imam konkretan komentar vezan za poslovanje RTB Bor odakle dolazim koji je po meni od izuzetnog značaja za privredu Srbije. U periodu od 2009. godine do 2015. godine realizovan je program revitalizacije rudničkih i rekonstrukcije metalurških kapaciteta u RTB Bor. Za realizaciju tog programa potrošeno je preko 400 stotine miliona dolara. Program je realizovan uz podršku Vlade Republike Srbije. Strateška opredeljenja koja su zacrtana u njemu nisu ostvarena. Tehnološki cilj proizvodnja 80 hiljada tona bakra je ostvaren sa manje od 50%. Ekonomski cilj, rentabilna proizvodnja ni izdaleka nije ostvarena što je generator velikih gubitaka koji sa sadašnjom cenom na tržištu bakra iznose preko sto miliona dolara godišnje. Ekološki cilj dostizanje svetskih standarda takođe nije postignut, emisije sumpor-dioksida u atmosferu redovno je iznad dozvoljenih granica. Na sramotu i odgovornost prethodne Vlade Republike Srbije, ovaj program je postao najveća promašena investicija u Srbiji. Zbog toga gospodinu mandataru postavljam pitanje - na osnovu čega nova Vlada planira dalji rad RTB Bor, kada je prethodna Vlada program razvoja realizovala sa katastrofalnim rezultatima, a usvojeni UPPR nije realno ostvarljiv? Hvala.
Hvala. Aleksandra Čabraja.
Ja bih pročitala samo jedan kratak citat iz prethodnog ekspozea. „Pre nego što ostvarimo strateške kulturne ciljeve želim da vam kažem da ćemo ostvariti jedan naizgled mali cilj ali simbolično važan za našu kulturu. Obećavam da će ova Vlada obnoviti Narodni muzej na Trgu Republike, koji na sramotu svih nas stoji zatvoren skoro deceniju. Mene je stid kao roditelja da u ovoj zemlji žive deca koja nisu imala priliku da vide Narodni muzej. Ne želim nikoga da krivim za to što je muzej godinama zatvoren, ali se ne bi dobro osećao kao političar kada Narodni muzej ne bi bio ponovo otvoren za vreme mandata ove Vlade“. Citat završen. S obzirom da je završen mandat prethodne Vlade, a Narodni muzej znamo da još uvek zatvoren, ja mislim da mnogi građani Srbije žele da znaju kako mogu da veruju obećanjima iz novog ekspozea kada vidimo da ni obećanja iz prethodnog ekspozea još nisu ispunjena. Hvala.
Poslanik Vladimir Đurić.
Hvala. Gospođo predsedavajuća, kolege poslanici i poštovani građani Srbije, i naravno mandataru i kandidati za ministre, u svom prvom obraćanju u svojstvu narodnog poslanika reći ću da mi ovde nastupamo potpuno iskreno, koliko god to nekome delovalo politički neiskusno i naivno, ne nastupamo ni prema kome sa pozicije podsmeha, omalovažavanja niti ćemo ikada kritikovati bilo čiju radnu etiku, kao što je nama ovde spočitavano tokom celog dana, i verujem da će slično biti i kada završimo naše izlaganje. U ekspozeu mandatara navedeno je da će se težiti racionalnom korišćenju poljoprivrednih resursa. To je ok. To je načelo koje je potpuno prihvatljivo. Jula 2014. godine u odgovoru na poslaničko pitanje mandatar je rekao da će kompanija „Al Rafaved“, na parcelama koje su im prodate i date u zakup biti svojevrstan, citiraću „šou kejs“ po petostruko većim prinosima. Informacije koje odatle stižu sa terena, vezano za vojnu ustanovu Morović, govore da je zakup plaćen svega 60 evra, da su prinosi oko 700 kilograma po hektaru, da je zemlja obrađena tek negde oko prvomajskih praznika u povodu posete mandatara. Ja, možda sam politički neiskusan i nisam lakoveran na glasine, ali kompanija „Al Rafaved“ je iskazala 220 miliona dinara gubitka u završnom računu za 2015. godinu i to je nešto što mislim da treba da bude pojašnjeno. Još u pogledu jedne stvari vezane za ekspoze, najavljeno je da će se u kontroli finansijskih rizika, pre svega deviznih i kamatnih, pristupiti operacijama zasnovanim na finansijskim derivatima. Ja se nadam da mi razumemo da je naša berza daleko od razvijene, da je naš sektor finansijskih usluga takođe daleko od razvijenog, i nadam se da samo nećemo krenuti onim putem kojim je od Ronalda Regana krenula američka ekonomija, kada se finansijsko tržište razmahalo do te mere da je 2008. godine napravilo svetsku ekonomsku krizu. Hvala vam. Toliko od mene.
Hvala. Ana Stevanović.
Uvaženi građani Srbije, kolege narodni poslanici, ja bih se osvrnula prvo na deo koji se tiče kulture, umetnosti i medijima. Naime, u svom ekspozeu mandatar je naglasio kako ekonomski oporavak društva nije dovoljan ukoliko ga ne prate kulturni i socijalni oporavak društva. S tim u vezi budžeti za kulturu su svake godine sve manji, čime se stiče utisak da kultura uopšte nije bitna. Ono što je veliki problem jeste što se načelo institucije kulture, najvažnijih institucija kulture često postavljaju partijski nestručni kadrovi koji dodatno urušavaju kulturu ove zemlje. Bitno pitanje da mediji u Srbiji nisu slobodni, o tome govori Zaštitnik građana, brojne međunarodne ugledne institucije, kao i brojna novinarska udruženja. Moje pitanje glasi – kada građani Srbije mogu očekivati da će na čelo ustanova kulture da budu postavljeni iskusni, kulturni i obrazovani ljudi iza kojih stoje brojna umetnička i producentska dostignuća, i kada će novinari moći da izveštavaju slobodno, nezavisno od pritisaka, bez straha da će njihovi kritički i istraživački natpisi završiti kao eksponati na pojedinim izložbama? Zahvaljujem.
Ratko Jankov. Odustaje. Dobro. Poslanica Tatjana Macura.
Poštovani građani, u godini preduzetništva mandatar nas reklamira kao zemlju jeftine radne snage. Dakle, mandatar koji nema ni dana radnog staža u privatnom sektoru otvoreno u svom ekspozeu kaže da mi nemamo preduzetnički duh. Izgleda da mandatar misli da zaslužuje neki bolji narod i nastavlja da vređa sve naše vredne i sposobne ljude. Kao preduzetnica, ali i kao majka dvoje dece, koju ne želim da gledam preko skajpa, a ne želim ni da postanu jeftina radna snaga ovde, već svoji ljudi, odgovorni i slobodni, pitam mandatara - kada će prestati da šuruje sa velikim korporacijama stranim na račun domaće privrede? Kada će prestati da guši malog domaćeg preduzetnika i da li je ovo zemlja nas građana ili mandatarovih poslovnih partnera? Hvala.
Poslanik Nenad Božić. Odustaje. Sonja Pavlović. Izvolite.
Hvala lepo. Poštovani građani Srbije, Zakon o planiranju i izgradnji kojim se mandatar ponosi, nije nešto što krasi prethodnu Vladu. Ovo vam govorim kao neko ko ima tridesetogodišnje iskustvo iz oblasti građevinarstva i tokom čijeg se profesionalnog života promenilo šest zakona o planiranju i izgradnji, sve jedan lošiji od drugog, ali je samo ovom uspelo, a tvorac ovog je gospođa Zorana Mihajlović, da razgradi domaće graditeljstvo, kao i da celu privrednu granu da na poklon stranim građevinarima, ostavljajući domaćim da svoju delatnost obavljaju kao podizvođači stranih preduzeća. Stoga smatram da je nedopustivo da gospođa Mihajlović ostane u sastavu ove Vlade. U građevinarstvu postoji jedna jednostavna ali važna izreka za koju ne znam da li je mandatar zna, a to je da se kuća računa od krova, a zida se od temelja. Rekla bih da mandataru ovo pravilo zaista nije poznato, jer ignorišući domaće znanje i iskustvo zida svoje vavilonske kule u Beogradu na vodi, jer i ne shvatajući da su mu temelji na klizištu. Pitanje za mandatara – građani Srbije očekuju od vas da pre nego što položite vašu zakletvu u kojoj ćete izreći da ćete služiti građanima Srbije istini i pravdi date istinit odgovor na pitanje šta se desilo u izbornoj noći u Hercegovačkoj ulici u Savamali, kao i da počinioce tog sramnog čina privedete pravdi? Hvala lepo.
Hvala. Ljupka Mihajlovska.
Poštovane građanke i građani Republike Srbije…
Ljupka Mihajlovska, poslanica Ljupka Mihajlovska, šta je sada bilo?
Pa evo…
Ne znam gde sedite, ali…
Ne postoji jedinica tamo gde je moja poslanička grupa, molim vas da mi vratite vreme i da mi dozvolite da govorim, ne znam koliko još ima vremena?
Molim vas, ja ne znam što to radite…
Molim?
Molim vas, ali molim vas da li me čujete u sali?
Čujem vas odlično.
Ne vas, nego poslanike. Dakle, kad god prozovem nekog, molim vas da se prijavite u sistem i onda ja vama dam reč. Dakle, da ponovimo, molim vas samo…
Pa prijavljena…
Nemojte vikati, molim vas.
Pa prijavljena sam, zašto nemojte, nije mi oduzeta poslovna sposobnost, dajte mi da govorim.
Ma da bih vam vratila vreme, poslanice Mihajlovska, molim vas, znam šta vam govorim, da bih vam vratila vreme. Hoćete biti ljubazni da se prijavite ponovo, sada trošite vreme a ne govorite, u tome je samo problem. To je to.
Hvala. Poštovane građanke i građani Republike Srbije, obraćam se iz Doma Narodne skupštine kao jedna od 571.780 osoba sa invaliditetom u Srbiji, što je 8% od ukupne populacije. Obraćam se, kao što vidite, iz magareće klupe, što je simbol zapravo gde se danas nalaze osobe sa invaliditetom i njihove porodice u Srbiji. Ne znam da li znate, ali Uganda ima rezervisana četiri mesta u svom parlamentu za osobe sa invaliditetom, Egipat devet. Gde je Srbija danas? Zašto na listi nije bilo proporcionalno onom broju koliko to čine zapravo građani Srbije? Dakle, zaista sam zabrinuta što će ministar rada ponovo biti gospodin Vulin, koji je među brojnim greškama, između ostalog, i podržao investiciju, izgradnju i renoviranje institucije u kojima žive osobe sa invaliditetom, a kojima su uslovi za život gotovo nehumani. U ekspozeu mandatara videli smo samo jedan pasus posvećen osobama sa invaliditetom, i to u delu socijalne zaštite. Osobe sa invaliditetom nisu samo predmet socijalne zaštite, već je invaliditet pitanje ljudskih prava, socijalne uključenosti i tiče se svih resora. Molim da dobijemo odgovor kada će Vlada doneti strategiju pristupačnosti javnih usluga institucija osobama sa invaliditetom, pri tom, ne mislim samo na fizičku i na informaciono-komunikacionom pristupačnost? Hvala vam.
Pre nego što dam povredu Poslovnika poslanici Vesni Rakonjic, dužna sam da vas obavestim da smo na kraju rada prošlog mandata osnovali posebnu radnu grupu koja se bavi uključivanjem osoba sa invaliditetom u politički život Srbije. Pozivam vas da u ovom mandatu, gde je moje predsedavanje preuzela poslanica Vesna Rakonjac, da se uključite u taj rad i da poboljšamo položaj invalida u našoj državi. Izvolite, povreda Poslovnika, Vesna Rakonjac. Ja sam dala reč poslanici Vesni Rakonjac, jer je tražila, ali daću vama. Izvolite. (Vojislav Šešelj, s mesta: Što njemu preko reda?) Zato što je Vesna Rakonjac ustupila prioritet. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ukazujem na povredu člana 107. Ne znam kako vas nije sramota, gospodine Raduloviću, da zloupotrebljavate fizički hendikep vaše koleginice tako što pravite performans u Narodnoj skupštini? Kada je 5. oktobra 2000. godine zapaljena Savezne Skupštine, projekat rekonstrukcije ove zgrade, odnosno projektom je rukovodio Dragoljub Mićunović, nije ni Aleksandar Vučić, nije ni Maja Gojković. I to što imaju četiri mesta za osobe sa hendikepom nije odgovornost gospođe Maje Gojković. Vaša koleginica Ljupka Mihajlovska ima obezbeđeno mesto sa koga može da govori i sa koga može da glasa. A vas treba da bude sramota što na najbrutalniji mogući način, to ste činili i na sednici Administrativnog odbora, zloupotrebljavate fizički hendikep jedne žene. Sram vas bilo.
To je sada završeno. Tako da, sada dajem reč poslaniku Fatmiru Hasaniju. Poslanici, niste vi pomenuti, nego šef vaše poslaničke grupe, ali pustite poslanika Fatmira Hasanija, koji sedi od jutros i čeka na svoj red. Izvolite, poslaniče.
Poštovana gospođo predsednice, uvaženi predsedniče Vlade, predloži ministri, dame i gospodo narodni poslanici, kao dosta starija parlamentarna stranka, koja je od 1990. godine u ovoj Skupštini, uvek smo imali po jednog ili dva poslanika u ovom domu, ali nikad nismo bili deo Vlade. Sada smo pokazali interesovanje da budemo deo Vlade zbog velike potrebe za političku i ekonomsku stabilnost celog regiona. Sa mandatarom smo imali iskrene razgovore. Složili smo se oko rešavanja naših problema i tom prilikom je mandatar prihvatio da albanska manjina počinje da se integriše u državne organe i institucije. Koordinaciono telo kod nas funkcioniše i Republika Srbija je od 2001. godine uvela program mera za rešavanje krize u opštinama Preševo, Bujanovac, koji je delimično sprovođen. Već 16 godina od usvajanja programa u ovim opštinama postoje javne državne institucije u kojima je broj zaposlenih Albanaca ili marginalan ili ih uopšte nema. Reforme u pravosuđu su drastično degradirale položaj Albanaca u Preševu, Bujanovcu i Medveđi. U opštini Preševo je ukinut osnovni sud i osnovno tužilaštvo. Prekršajni sud je jedina institucija koja ovde funkcioniše. U Bujanovcu postoji Osnovni sud, a ne osnovno tužilaštvo. Jedino tužilaštvo u ovoj opštini je deo Osnovnog tužilaštva iz Vranja. Broj zaposlenih u ovim pravosudnim institucijama ne odgovara strukturi stanovništva, kako nalažu domaće imperativne norme. Malogranični prelaz sa Makedonijom Miratovac – Lojane, i pored postojanja zvanične odluke iz 2006. godine i dalje se ne otvara, a IPA fondovi pregranične saradnje sa Makedonijom do ove godine nisu postojali. Obrazovanje na albanskom jeziku se takođe susreće sa mnogobrojnim problemima koji nisu rešavani. Ne priznavanje diplome iz univerziteta sa Kosova čine da se mladim Albancima zatvaraju svake perspektive, kako za zapošljavanje, tako i za integraciju u društvu. Zato se oni odlučuju da sreću potraže u zemljama EU. Delimični nedostatak udžbenika za osnovno i apsolutni nedostatak udžbenika za srednje obrazovanje su problemi čije rešavanje nije naišlo na razumevanje. Upotreba albanskog kao manjinskog jezika je regulisano statutom opštine, ali se ne poštuje kada su u pitanju državne institucije. Pored činjenice da je Vlada Republike Srbije još 2010. godine donela program mera za zapošljavanje 63 Albanaca u državnim institucijama, to se ni danas nije ostvarilo. Pasivizacija prebivališta građana takođe predstavlja ozbiljan problem koji može uzrokovati veštačku promenu slike stanovništva u ovim opštinama. Svi naši zahtevi da se prekine sa ovom opasnom pojavom nisu naišli na razumevanje. Mi tražimo pomoć od Vlade za ekonomski razvoj, jer stopa nezaposlenosti je oko 70%. Koordinaciono telo umesto da bude spona između lokalne i centralne vlasti, ona igra ulogu arbitra za lokalne promene, često i uz potpuno isključivanje volje lokalnih vlasti. Planom sedam tačaka, koji je Vlada Republike Srbije usvajala u julu 2013. godine, pored činjenice da u sebi sadrži zahteve koji su apsolutno kompatibilni sa domaćim pravom, ali i pravom EU, nije realizovan. Medijska zastupljenost albanske manjine u državnim televizijama je nula. Kao predstavnik Albanaca u ovom zakonodavnom domu, od nove Vlade, za koju se nadamo iskreno da će biti okrenuta postizanju punopravnog članstva u EU i kroz taj proces evropskih integracija stvoriti klimu u kojoj će se manjine osećati bezbedno i u kojoj će moći da ostvare sva prava predviđena evropskim zakonodavstvom. Mi ćemo da podržavamo ovaj program i ovu Vladu. Hvala.
Hvala vama. Sada je na redu Saša Radulović. Izvolite.
Poštovani građani Republike Srbije, juče i danas ste mogli da vidite na ovoj sednici da poslanička grupa Dosta je bilo nikoga nije vređala. Jedini koji je vređao u ovoj sali je bio mandatar. Vređao je sve. Ponoviću neke njegove reči, počinje sa tim da odgovara svima sa najvećim poštovanjem, a nakon toga govori stvari, kao što je – veću glupost nisam čuo, vi vidim da ne znate, toliko besmisleno da nije vredno komentarisati, oni se brčkaju, pljačkaju, namestili se kao za spot, nemate politiku, ne radite vi za 200 evra, a radite mnogo manje na račun države i mnoge …
Potrošili ste vreme vaše poslaničke grupe. Zahvaljujem. Reč ima Enis Imamović.
Hvala, uvažena predsednice. Koleginice i kolege narodni poslanici, uvaženi mandataru, kandidati za ministre, kao predstavnik Bošnjaka, pokušaću da u ovom kratkom vremenu, koliko mi je ostalo, istaknem nekoliko stvari za koje smatramo da je važno da država odnosno Vlada učini kako bi kod Bošnjaka, građana ove države, podigli poverenje u državu i u državne organe. U svetlu evropskih integracija, sve te korake smo predložili da budu integrisani u akcioni plan, naročito u njegov manjinski dio za poglavlje 23. Međutim, nažalost, većinu tih predloga koji su legitimni predstavnici Bošnjaka predlagali Vladina radna grupa, radna grupa za izradu tog akcionog plana je odbila i ja zbog toga koristim ovu priliku da pozovem i mandatara i članove Vlade, koji će biti zaduženi za te oblasti, da dopunimo taj akcioni plan kako bi u njega uvrstili sve ono što je potrebno da bi se rešili ti problemi sa kojima se Bošnjaci suočavaju. Bilo je dobro da smo u ekspozeu čuli malo više o manjinskoj politici i o tome šta Vlada planira da uradi u narednom periodu, u vezi sa tim. Takođe nas je i zanimalo kada se planira donošenje krovnog manjinskog zakona, jer ova tri zakona koja trenutno regulišu direktno tu oblast nemaju ni jednu jedinu kaznenu odredbu, pa predstavljaju spisak…
Hvala, vreme vam je isteklo. Zahvaljujem, poslaniče. Pošto na listi govornika više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja pretresa, pitam da li žele reč oni koji nisu iskoristili svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? Reč ima Miladin Ševarlić.
Član 107. prvi stav – govornik na sednici Narodne skupštine dužan je da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine. Obraćam se direktno mandataru, gospodinu Vučiću. U protekla tri dana tri puta ste…
Ne može, mora neposredno da bude učinjeno, nema povratka u prošlost. Žao mi je stvarno.
Čekajte, molim vas.
Znam da ste hteli da sumirate ali…
Tri puta u toku tri dana govorio je neistine o…
Niste to smeli da unesete u salu. Piće ne može da se unosi u salu, tako da je bolje da sakrijete to. Reč ima Milan Lapčević. Izvolite. Da li ste se vi prijavili da potrošite vreme po članu 96? Izvolite.
Hvala. U prethodna dva dana u ovoj sali nije vladala ni radna, ni atmosfera uvažavanja. Nažalost, ta atmosfera nije kreirana od strane ljudi koji su imali nešto konstruktivno da kažu na račun programa rada buduće Vlade, već mnogo više od strane onih koji čine apsolutnu većinu u Skupštini Srbije. Ja ću vama, gospodine premijeru, reći nešto što vam neće reći ovi vaši koji vam aplaudiraju, jer oni to ne smeju da vam kažu, a verujem da će vam mnogo više koristiti. Zaista nemam ništa lično protiv vas i zaista cenim vašu posvećenost i trud koji ste uložili da napišete ovako opsežan ekspoze. Nemam problem ni da pohvalim neke dobre stvari koje ste radili u prethodnom periodu, čega i nema previše. Nešto sam o tome juče govorio. Pozivam vas da malo izađete iz tog vašeg virtuelnog svega u kojem živite i da saslušate druge, da pogledate malo i njihovim očima, da pogledate malo iz njihovog ugla, neće vam to škoditi. Moći ćete objektivnije da sagledate stvari, jer nije sve tako ružičasto, kao što vam predstavljaju, kao što vi mislite. Govorili ste o slobodi medija u ekspozeu, a niko neće da vam kaže da te slobode medija nema. Niko od novinara ne sme da vam postavi nikakvo škakljivo pitanje na konferencijama za štampu. Kada se neko i usudi, biva najstrašnije izvređan sa vaše strane. Ne daj Bože da neko nešto kaže ili napiše o tome ko radi najprofitalnije poslove u Srbiji, ko asfaltira, ko ima sumnjive poslove sa RTB-om, ko kupuje prestižne restorane po Beogradu, ko kadrovira po javnim preduzećem. Po vašim pričama ste i kontradiktorni. Kažete da ste sprečili tajkune da pljačkaju Srbiju preko vetroparkova i fiding tarifa, a predlažete direktora najveće kompanije koja ima najveći vetropark za vašeg ministra. Sebe predstavljate kao demokratu, a sami određujete vrednosne sudove, ne trpite nikakvu vrstu neslaganja sa vašim mišljenjem, drugima spočitavate da vas mrze, jer vas kritikuju da nešto loše radite, a upravo se vi tako ponašate. Vi reagujete burno kada vam se nešto ne sviđa, vređate, ponižavate, govorite za svakog ko nešto drugačije kaže da je neznalica, da ništa ne razume, da je neradnik i pri tom mu ne date priliku da vam odgovori na to. Govorite za građane Srbije da su lenji, da nemaju preduzetnički duh. Za vas je jedino izgleda dozvoljeno i poželjno da svi kao kod Andersena se divimo „carevom novom odelu“ i da vam svi aplaudiraju. Bez obzira na sve uvrede, laži i ponižavanja…
Hvala. Potrošili ste vreme …
… oduzimanje reči kroz pokušaje…
… poslaničke grupe plus…
… da nam zabranite da govorimo. Mi vas nećemo podržati, jer ova Vlada je vlada vašingtonsko-briselskog… [[Isključen mikrofon.]]
Zahvaljujem. Reč ima Boško Obradović.
Poštovane kolege narodni poslanici, evo na kraju ove naše rasprave o novoj Vladi Republike Srbije, ja bih želeo da kažem još koju reč o njenom sastavu. Naime, radio sam ozbiljnu analizu sastava Vlade i utvrdio da su podjednako zastupljeni političari iz 90-ih i oni ih dvehiljaditih koji su nas upropastili u prethodnih 25 godina. Imamo pet ministara, gledajući stranke kojima su nekada pripadali iz 90-ih. To je jedan iz JUL, tri radikala i tri iz SPS. To je ukupno sedam. Imamo šest pripadnika DOS-a. Imamo dvojicu iz DSS, jednog iz DS, jednog iz G17 plus, jednog večitog ministra, gospodina Ljajića, koji samo još nije bio patrijarh SPC i jednog člana zemunskog klana, što takođe smatram da spada pod DOS. Dakle, gospodine Vučiću, nikakve nove Vlade nema, vi ste Vlada kontinuiteta razbijanja i rasturanja ove države. Vi ste okupili ministre. Vaša dva ministra su članovi trilateralne komisije East West Bridge, polutajnih i tajnih organizacija koje rade za tuđe interese i ne mogu raditi za interese države Srbije u Vladi Republike Srbije. To su gospođa Zorana Mihajlović i gospođa Ana Brnabić. U tom smislu, naravno, bez obzira što ćete mi isključiti vreme, ostalo je da vam kažem još sledeće. Mi smo podržali vašu borbu protiv kriminala i korupcije, ali nje nema i Mišković je finansirao vlast… [[Isključen mikrofon.]] (Vojislav Šešelj, s mesta: Ostalo mi je šest minuta.)
Nije, evo proveriće. (Vojislav Šešelj, s mesta: Ostalo mi je šest minuta.) Molim vas za mir i tišinu. Dajem reč Aleksandru Vučiću. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, nisam mogao da odgovaram na organizovano i horsko snimanje spotova, iako sam se trudio da sve vreme i svakome odgovorim i da svakoga uvažim. Pogledajte dame i gospodo, krenuću od ovog poslednjeg na završetku ove rasprave i o tome je reč u Srbiji. O tome je reč da oni koji sve vreme nešto rade upravo će druge da optužuju za to. Govorili su prethodnici o uvredama i o omalovažavanju. Naveli su da sam rekao sledeće – vidim da ne znate, citiram, oni se brčkaju, nemate politiku i ovo je besmisleno. To su bile najteže reči koje sam ja izgovorio. Zamislite! Zamislite, to je uvreda, to je nešto što je uvredljivo. Ponavljam, sintagme koje sam koristio a koje su uvredljive su – vidim da ne znate, oni se brčkaju, nemate politiku i ovo je besmisleno. A malopre niko nije ni prekinuo nekoga ko je za člana Vlade govorio da je Zemunski klan. Kada bih rekao kakav je klan, ovde biste rekli da sam diktator, baš taj koji je govorio i neki drugi. Onda biste rekli da sam diktator, da nikome ne dajem nikakva prava, da sam ovakav ili onakav, zato što je vama sve dozvoljeno, a nama nije dozvoljeno ni da se branimo. Moj najveći greh i video sam to u prethodna tri dana, u vremenu u kojem smo marljivo radili, slušali sve, odgovarali svima, ulazili u rasprave, diskusije, došao sam do zaključka da je taj najveći greh upravo taj što sam se trudio samo da im odgovorim, a što mi je u stvari zabranjeno da odgovorim. Što u stvari istina mora da bude ta da neko kupuje prestižne restorane. A ko kupuje prestižne restorane? A koji restoran? Misliste na to što ste bezbroj puta lagali po svim društvenim mrežama, obmanjivali javnost, pa vas čekam sve vreme da to kažete, da izađete, nešto ne smet da izađete da to kažete. Zato što mislite da kada jednu laž stotinu puta ponovite, da će da postane istina. I nije vas stid dok to izgovarate, još nam držite pridike o tome kako vas neko omalovažava, a najgore laži ovde iznosite, najgore klevete, najgore uvrede na račun ljudi, na račun nečijih porodica. Ko kupuje te restorane? Ma ko kupuje te restorane što ste pomenuli prestižne? Da ispitam, da ispitam, e došli ste do toga da ispitam, e toliko o vašoj istini i toliko o vašoj hrabrosti, toliko o vašoj istini. (Milan Lapčević, s mesta: Što vas to pogađa?) Pa pogađa me zato što ste hteli da kažete nešto što ne smete, a kukavica ste, hteli ste da kažete da kupuje moj brat. Nije kupio ni jedan i neće. A kukavica ste obična, kao što vidite. A ja nisam kukavica, ja nisam kukavica, ja smem da vam kažem šta pričate po kuloarima, ja smem da vam govorim šta iznosite i kakve neistine. Nikad nije bio u tom restoranu koji pominjete, a kamo li da ga kupujete. E u tome je razlika između ljudi koji imaju čast i obraz i ljudi koji su kukavice koji ne smeju ni ime da pomenu nego čekaju ime da pomenu kada izađu iza ovih vrata. Zato vas se ne plašim, zato što sam pošten, zato što nemam 1.609.000 evra ili dolara duga poreza, zato što mi brat nije kupio ni jedan restoran, zato što nikoga nisam podmitio nikada i niko mene nije podmitio nikada i zato vas se ne plašim! Nikoga od vas! Slušao sam vas tri dana. Ni jedan premijer nikada nije slušao svoju opoziciju tri dana i odgovarao, vredno, iskreno i odgovorno! Nikada ni jedan premijer u srpskoj istoriji. Diktator sam zato što vam ne dam Državnu lutriju Srbije da pljačkate, diktator sam zato što vam ne dam da razarate Srbiju kao što ste je razarali ranije, diktator sam zato što znam koliko ne znate, i to je uvreda. Diktator sam zato što znam da oni koji bi da zabrane strane investicije u Srbiji da bi je uništili u roku od 24 sata. Diktator sam samo zato što sam se drznuo da vam odgovaram i zato što vaše neistine ne mogu da prođu tek tako, ako ništa, ne mogu da prođu bez mog odgovora. To jeste moj najveći problem. Neko mi je dobacio od kolega odavde, kada su govorili neki, njihov ću rečnik i termine da koristim, da ne bi rekli da su uvređeni - jurili kao Pokemoni po gradu, slučajno se zadesili u Narodnoj skupštini i više ne znaju ni gde su ni šta su, i ti su mi govorili u nekom trenutku stvari, neko je u minut ponovio valjda 14 puta „mandatar“. Takvu vrstu opsesivnog pristupa i mržnje prema nekome samo analizirajte, videćete da je niste nikada videli. Vama nije bila tema Vlada. Vama niko u Vladi nije bio tema. Vama program Vlade nije bio ni tema ni meta, o ekspozeu niste ni govorili. Govorili ste sve vreme, pokušavali da govorite o meni i da pokazujete tu vrstu mržnje i o predsedniku Republike Tomislavu Nikoliću. Ni o kakvom programu, ni o čemu niste govorili. Hoću da se zahvalim i onim opozicionim poslanicima koji su govorili o programu i od kojih sam nešto naučio i sa kojima sam razmenjivao i informacije znanja i saznanja. Hoću da se zahvalim vama, narodni poslanici, većini u Narodnoj skupštini Republike Srbije, što ste se borili, što ste bili dostojanstveni, što niste napuštali ovu Skupštinu, što niste koristili ni lažne argumente i što ste imali dovoljno snage da istrpite sve ono što ste znali da niti je istina, niti priliči Narodnoj skupštini, u ovom visokom domu se to iznosilo. Kao predsednik Vlade Republike Srbije u prošlom mandatu, kao mandatar danas, ja pozivam narodne poslanike da danas glasaju po svojoj savesti, da glasaju za Srbiju, Srbiju budućnosti, Srbiju rasterećenu onakvih vrsta političkih, ideoloških podela u koje bi mnogi da je vrate, a to bi za Srbiju značilo blato sukoba, blato svađa i blato problema iz kojih bismo se teško izvukli. Nama je potrebno da radimo, ne da ne radimo i naši građani su vredni. To što neki od vas nisu vredni, pa vam se to ne sviđa, nemojte da prebacujete na građane. To je samo projekcija. To što ja poznajem neke od vas i znam koliko niste vredni, to ne znači da građani nisu vredni. Sistem nas je napravio takvima i zato sistem danas i menjamo. Govorite o nekakvoj ružičastoj situaciji u Srbiji da sam pričao. Ni jednog sekunda o tome nisam pričao. Sve vreme sam govorio, obraćao se narodu, znajući dobro koliko ljudi teško žive i znajući koliko je neophodno da napravimo neuporedivo bržu vlast, neuporedivo višu stopu rasta od one koju smo imali do juče. I uspevamo polako u tome. Ovo je do sada najbolja godina, kao što smo uspeli da uredimo i javne finansije. Govorite da novinari meni ne smeju da postave pitanje, ja sam jedini kojem novinari postavljaju svako pitanje u ovoj zemlji i na svako pitanje odgovaram, a vi kada vam novinari priđu, neki od vas kažu – sklanjajte se od mene, vi niste novinari. Vređate ih svakoga dana, ali je to vama dozvoljeno, zato što kada vi kažete da neko nije novinar, onda taj valjda i ne sme da bude novinar. Moj posao je da odgovorim svakom novinaru i svakom novinaru odgovaram. Moj posao je da odgovorim svakom čoveku i svakom čoveku sam odgovorio. Nemojte da mi oduzimate samo jedno pravo, samo jedno pravo koje ja vama nisam uskratio, nego sam ga poštovao više nego bilo koji drugi premijer u srpskoj istoriji od uspostavljanja višestranačkog sistema. Više nego bilo ko drugi. Nikada, ni Zoran Đinđić, ni Vojislav Koštunica, ni Mirko Marjanović nisu sedeli i odgovarali dva ili tri dana. Nisu sedeli i odgovarali ni dva sata, da vam ja to pošteno kažem. A ja sam sedeo ovde strpljivo i trpeljivo i sve vreme odgovarao. Nemojte da nam uskraćujete pravo da odgovaramo i nećete me tom vrstom pritiska naterati da ućutim, neću da ućutim zato što mi je savest čista, zato što znam šta radimo, koliko radimo, ali i više od toga, znam kakav smo plan napravili, kakav program imamo i ljudi vide da rezultati postoje. A uniziti i urušiti sve, pa to jeuvek najlakše. Što se tiče tima ljudi, danas ste govorili loše i o Dušanu Vujoviću. Dušanu Vujoviću tražio sam samo jedan odgovor, pokažite mi većeg finansijskog stručnjaka u Srbiji. Nisam dobio taj odgovor ni od koga. (Vojislav Šešelj, s mesta: Krstić.) Krstić nije u zemlji. Krstić je veliki stručnjak i Krstić je izvanredan čovek, ali je on neiskusan u odnosu na Vujovića. Izvanredan čovek i izvanredan ministar finansija. Malo je takvih. Samo što nisam video kakav ste vi predlog dali što sve znate i što sve umete. (Vojislav Šešelj, s mesta: Kada budem mandatar.) To znači nikad gospodine Šešelj. Slušao sam priču o Narodnom muzeju. Tačno je da radovi kasne, ali su počeli. Očekivao sam da će mandat da traje tri ili četiri godine, za to vreme bi bilo završeno. Biće završeno za 540 dana, nešto manje 537 dana. Biće završeno tačno posle decenija propadanja. Ono što nisam razumeo pričali ste o razgradnji građevinske industrije. Upravo se podigla građevinska industrija i ona je nosilac našeg rasta u prvih šest meseci ove godine. Građevinsku industriju smo počeli da podižemo i to mi govori koliko o tome takođe niste želeli da saznate. Govorili ste o RTB-u, niste rekli narodu da u prvih šest meseci konačno posle ne znam koliko godina velikih neuspeha imamo EBD od šest miliona. Prvi put da imamo nešto pozitivno, ali ne vredi razgovarati sa onim ko to ne želi da čuje i da vidi, koji želi da čuje samo negativno. Ja vidim mnogo negativnih stvari, više negativnih nego što ste ih vi naveli u vašem izlaganju. Sa druge strane, ono što je obeležilo ovu raspravu rekao bih to je, pre svega, priča o radnicima, o zaposlenima u Srbiji i o investitorima. Slušao sam kako strani investitori nisu dobro došli i kako nam nisu potrebni. Samo nisam čuo jednu stvar - kako bismo obezbedili rast bruto domaćeg proizvoda. Samo to nisam uspeo da čujem ni od koga. Nekoliko puta sam to pitanje postavljao, kao i pitanje o kupovini tih prestižnih restorana, kao i pitanje o tome u kojoj sam zemlji bio, a da nisam posetio Srbe, bezbroj sam pitanja postavio, odgovor niste ni pokušali da mi date. Naravno moje je da pružam odgovore zato sam se ja potrudio da dam odgovor na svako vaše pitanje i ono koje je imalo smisla posebno, a čak i na ona koja nisu imala uvek smisla. Moj posao kao predsednika Vlade je da sve to istrpim, da sve saslušam i da na sve odgovorim. Tako ću se ponašati i ubuduće. Odmah da znate, ako su neki mislili da ću da bežim od rasprave te na mesečnom nivou, poslaničkih pitanja, neću da bežim. Posećivaću vas često i čini mi se argumentima uvek ubediti i većinu u parlamentu i mnogo važnije, većinu građana Srbije da je politika koju vidimo ispravna i u ovom trenutku svakako najbolja, a uvek spremna da prihvati sugestije i predloge svih drugih koji žele takvu politiku da podrže. Posebno sam ponosan na činjenicu i zahvalan vama gospodine Hasani, zahvalan brojnim predstavnicima nacionalnih manjina što će podržati izbor nove Vlade Republike Srbije, zato što mi nismo pregovarali o trgovini bilo kakvoj, ni o čemu. To pokazuje da neki novi vetrovi duvaju u Republici Srbiji i ja želim i to danas da kažem da ne samo Srbi, već i svi drugi građani Srbije, Mađar, Bošnjak, Albanac, Rom, pripadnik bilo koje druge slovačke, rumunske, bilo koje druge nacionalne zajednice u Srbiji treba da se oseća jednako pravno sa potpuno istim obavezama i pravima kao i svi drugi građani Srbije i nikakvu razliku Vlada Republike Srbije po tom pitanju neće praviti prema našim građanima. Jedino što molim sve poslanike, mi ćemo da se pobrinemo za ekonomiju i biće rezultati mnogo bolji, postoji jedan veliki problem sa kojim možemo da se suočimo, a to su globalna politička kriza i regionalna politička kriza, molio bi sve narodne poslanike u Narodnoj skupštini Republike Srbije da brinu o svojoj državi, da budu na strani svoje države, a mi ćemo gledati da izbegavamo strane i da budemo samo svoji na svome i da se izmaknemo iz svih problema. Danas vam kažem da nisam siguran da će to biti sasvim moguće. Na kraju ono što obećavam i vama i ono što obećavam i građanima Srbije, a videli ste da sam to možda u najtežim okolnostima uspevao da kažem, čista obraza svaki put, ne znam da li će biti promena u Vladi, moguće je da će biti. To ništa nije strašno. U svakom najboljem timu na svetu se ljudi menjaju. Moguće je da će da se menja i premijer. Nikada ni to ne znate. Ono što je veoma važno to je da dok radimo zajedno i dok smo u Nemanjinoj 11 uveren sam da ćemo da radimo pošteno, da ćemo da radimo odgovorno i da ćemo da radimo u interesu građana Srbije. Građani Srbije mogu da očekuju požrtvovanost, mogu da očekuju posvećenost, mogu da očekuju marljivost, a ukoliko dobijemo vaše poverenje koliko sutra već u 6,30 časova biće prva sednica Vlade, pošto posle toga idem u posetu austrijskom kancelaru. Želim još jedanput da vam se zahvalim na dobroj raspravi. Kao što vidite, najviše problema je izabralo to što sam za 6,30 časova zakazao Vladu. Nijednom ministru se ne dolazi. U svakom slučaju, želim vam da u ovom sazivu usvojite što više dobrih zakona zbog građana Srbije, a Vlada Republike Srbije odgovaraće Narodnoj skupštini Republike Srbije i učiniće sve da građani Srbije osete i uživaju u nešto boljem životnom standardu, ali Srbija u svakom slučaju je na dobrom putu i imaćemo u najvećem delu, pre svega oko ekonomije pozitivne trendove i uveren sam da će ljudi u Srbiji to morati da cene. Hvala građanima Srbije na podršci. Hvala vama poštovani narodni poslanici na podršci.
Poštovani poslanici zahvaljujem se još jednom. Poštovani poslanici, dozvolite mi samo da završim sednicu. Zahvaljujem se još jednom mandataru, svim kandidatima za ministre Vlade Republike Srbije koji su proveli tri dana sa nama, posebno mandataru jer je zaista na svako pitanje poslanika odgovorio i što je proveo sa nama puna tri dana i time pokazao da nas zaista poštuje, poštuje parlament Republike Srbije i da je pažljivo saslušao sve ono što su poslanici imali da mu kažu bez obzira koliko je to ponekada bilo i mučno i ružno. Zaključujem ovim pretres i pošto je Narodna skupština obavila pretres o jedinoj tački dnevnog reda ove sednice, saglasno članu 270. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine zakazujem 11. avgust 2016. godine kao dan za glasanje o programu Vlade, izboru predsednika i članova Vlade. Glasanju ćemo pristupiti odmah, odnosno u 16 časova i 55 minuta. Znači, za nekoliko minuta samo da se pripremo sto za glasanje i glasanje prozivkom. Počinjemo za nekoliko minuta. [[Posle pauze]] Možemo da počnemo, poštovani poslanici. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, pre nego što pređemo na odlučivanje, potrebno je da utvrdimo kvorum. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim da ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 194 narodna poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine u smislu člana 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine. Pre nego što pređemo na odlučivanje o jedinoj tački dnevnog reda ove sednice, podsećam vas da je članom 91. stav 1. Poslovnika predviđeno da se zapisnik sa prethodne sednice po pravilu usvoji do završetka naredne sednice Narodne skupštine. Pošto smo utvrdili da današnjoj sednici prisustvuje većina od ukupnog broja narodnih poslanika, konstatujem da postoji kvorum za usvajanje zapisnika sa prethodne sednice. Prelazimo na odlučivanje o zapisniku. Stavljam na glasanje zapisnik Prve sednice Narodne skupštine Republike Srbije, održane 3, 6. i 22. juna 2016. godine. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 155, protiv – dva, uzdržanih – četiri, nije glasalo 57 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Zapisnik Prve sednice Narodne skupštine Republike Srbije, održane 3, 6. i 22. juna ove godine. Pre nego što pređemo na odlučivanje o jedinoj tački dnevnog reda ove sednice, potrebno je da se Skupština, saglasno članu 103. stav 6. Poslovnika, izjasni o povredama Poslovnika na koje su u toku sednice ukazali narodni poslanici. Prelazimo na odlučivanje. Narodni poslanik Bojan Pajtić, na sednici 9. avgusta, u 14 časova i devet minuta, ukazao je na povredu člana 86. st. 1. i 2. Poslovnika. Molim da odlučite da li je povređen navedeni član Poslovnika. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 39, protiv – četiri, uzdržanih – nema, nije glasalo 178 poslanika. Konstatujem da je Skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Zoran Živković, na sednici 10. avgusta, u 16 časova i 53 minuta, ukazao je na povredu članova 107. i 108. Poslovnika. Molim da odlučite da li su povređeni navedeni članovi. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 33, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 188 poslanika. Konstatujem da je Skupština odlučila da nisu povređeni navedeni članovi Poslovnika. Narodni poslanik Saša Radulović, na sednici 11. avgusta, u 10 časova i 48 minuta, ukazao je na povredu člana 109. Poslovnika. Molim da odlučite da li je povređen navedeni član Poslovnika. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 38, protiv – sedam, uzdržanih – nema, nije glasalo 177 poslanika. Konstatujem da je Skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Saša Radulović, na sednici 11. avgusta, u 12 časova i 34 minuta, ukazao je na povredu člana 107. st. 1. i 2. Poslovnika. Molim da odlučite da li je povređen navedeni član Poslovnika. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 35, protiv – tri, uzdržanih – nema, nije glasalo 184 poslanika. Konstatujem da je Skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Pošto je Narodna skupština obavila pretres o kandidatu za predsednika Vlade, Programu Vlade i kandidatima za članove Vlade, a pre prelaska na odlučivanje, podsećam vas da, prema članu 270. stav 2. Poslovnika, Narodna skupština o Programu Vladu i izboru predsednika i članova Vlade odlučuje u celini, tajnim glasanjem, osim ako ne odluči da se glasa javno. Ako Narodna skupština odluči da se glasa javno, glasa se prozivkom. Predlažem da Narodna skupština o programu Vlade i izboru predsednika i članova Vlade glasa javno – prozivkom narodnih poslanika. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 154, protiv – 36, uzdržanih – nema, nije glasalo 33 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da se o Programu Vlade i izboru predsednika i članova Vlade glasa javno – prozivkom. Pošto je Narodna skupština odlučila da se o Programu Vlade i izboru predsednika i članova Vlade glasa javno – prozivkom, podsećam vas da Narodna skupština istovremeno glasa o programu Vlade i izboru predsednika i članova Vlade u celini, i to većinom glasova svih narodnih poslanika. Stavljam na glasanje Program Vlade i predlog za predsednika i članova Vlade, u celini. Pristupamo glasanju prozivkom narodnih poslanika. Sekretar će čitati imena, to govorim zbog novih poslanika jer ih ima dosta, a vi treba da kažete da li ste za, protiv ili ste uzdržani. Molim generalnog sekretara, ili zamenika, ne znam kako ste se dogovorili, da obavite prozivanje narodnih poslanika po azbučnom redu prezimena i evidentirate njihova izjašnjavanja. Izvolite.
Aleksić Miroslav – protiv Antić Aleksandar – za Arsenović Konstantin – za Arsić Veroljub – za Atlagić prof. dr Marko – za Babić Vlado – za Bajatović Dušan – za Barišić Dragana – za Bauer dr Ivan – za Bačevac dr Muamer – za Belačić Aleksandra – protiv Bečić mr Igor – za Bićanin Milena – za Blagojević Marko – za Blažić Branislav – za Bogatinović Žarko – za Bogdanović Goran – protiv Bogosavljević Bošković prof. dr Snežana – za Božić Nenad – odsutan Božović Balša – odsutan Bojanić Zoran – za Bojić Dubravko – odsutan Bojić prof. dr Milovan – odsutan Borković Dušan – za Bošković Miloš – protiv Broz Josip – za Bukvić dr Danica – za Bulatović Slaviša – za Veljković Dragan – za Vesović Dragan – protiv Videnović Maja – odsutna Vlahović Sonja – za Vrcelj Živko – za Vujadinović Milimir – za Vujić Vojislav – za Vukadinović Đorđe – protiv Vukomanović dr Dijana – za Vučković Nataša – odsutna Gavrilović Marko – za Gajić Gorica – protiv Gegić Bajro – odsutan Gojković Žika – za Gojković Maja – za Grubor Borka – za Grujić Mladen – odsutan Davidovac Tijana – za Damjanović Miljan – protiv Dačić Ivica – za Delić Božidar – protiv Dragišić prof. dr Zoran – za Drecun Milovan – za Đokić Zvonimir – za Đukanović Vladimir – za Đukić Dejanović prof. dr Slavica – za Đurić Vladimir – protiv Đurišić Marko – protiv Đurović Aleksandra – za Žarić Kovačević Jelena – za Živković Zoran – protiv Žigmanov Tomislav – protiv Zagrađanin Vladan – za Zeljug Marko – za Zukorlić Muamer – za Imamović Enis – protiv Jankov Ratko – protiv Janošević Stanislava – za Jančić Radovan – za Janjušević Krsto – za Janjušević Marija – protiv Jevđić Marija – za Jevtić Jovica – za Jevtović Vukojičić Milanka – za Jerkov Aleksandra – odsutna Ješić Goran – protiv Jovanović Branimir – za Jovanović Dragan – za Jovanović Jadranka – za Jovanović Jovan – protiv Jovanović (Spasoja) Nataša – protiv Jovanović (Stanoja) Nataša – za Jovanović Čedomir – odsutan Jojić Petar – protiv Jokić Mihailo – za Jolović Nikola – za Jugović Aleksandar – za Karanac Jasmina – za Karić Dragomir – za Karić Ivan – za Karić Milanka – odsutna Knežević Blaža – za Knežević Goran – za Knežević prof. dr Milan – za Kovač Elvira – za Kovačević Borisav – za Kovačević Goran – za Komlenski Đorđe – za Kompirović Stanija – za Konstantinović Nenad – odustan Korać dr Žarko – protiv Kosanić Đorđe – za Kostić Dragana – za Kostić mr Ivan – protiv Kostić Radmilo – za Krasić Zoran – protiv Krivokapić Milovan – za Krkobabić Milan – za Krlić Mirko – za Lazanski Miroslav – za Lazić Nada – odsutna Lakatoš Ljibuška – za Laketić Darko – za Lapčević Milan – protiv Linta Miodrag – za Ljubenović Tomislav – protiv Majkić Aleksandra – za Maletić Aleksandra – za Malušić Ljiljana – za Mandić Momčilo – protiv Manojlović Ivan – za Maraš Marjana – za Marinković prof. dr Vladimir – za Marjanović Vesna – odsutna Markićević Miroslav – za Marković Aleksandar – za Marković Vesna – za Marković Dragan – za Martinović dr Aleksandar – za Matić Veroljub – za Macura Tatjana – protiv Mačužić Maja – za Mijailović Ostoja – za Mijatović Jelena – za Mijatović dr Milorad – za Miladinović Stefana – za Milekić Zoran – odsutan Milenković mr Marko – protiv Miletić Milija – za Milić Nenad – protiv Milićević Đorđe – za Milojević Milosav – za Milojičić Radoslav – protiv Mirčić Milorad – protiv Mitrović Nenad – za Mićin Žarko – za Mićić Nataša – odsutna Mićunović Dragoljub – odsutan Mihailović Vacić Nataša – za Mihajlović Branislav – protiv Mihajlović Ljiljana – protiv Mihajlović Miletić – za Mihajlovska Ljupka – protiv Mladenović Andreja – za Mrdaković TodorovićLjubica – za Mrkonjić Milutin – za Nikolić Goran – za Nikolić Dejan – protiv Nikolić Ivana – za Nikolić Jasmina – protiv Nikolić-Vukajlović Vesna – protiv Nikolić-Pavlović Svetlana – za Nogo Srđan – protiv Obradović Bogdan – odsutan Obradović Boško – protiv Obradović prof. dr Žarko – za Obradović Jasmina – za Obradović Marija – za Ognjanović Olivera – za Omerović Meho – za Orlić Vladimir – za Ostojić Jovo – protiv Pavlović Dušan – protiv Pavlović Sonja – protiv Pajtić Bojan – protiv Palalić Jovan – za Pantić-Pilja Biljana – za Pantović Ognjen – za Papuga Olena – protiv Parezanović Marko – za Pastor Balint – za Paunović Snežana – za Pek Zoltan – za Perić Sreto – protiv Petković Vladimir – za Petrović Dušan – protiv Petrović Mira – za Petrović Petar – za Petrović (Bogdana) Snežana – za Petrović (Radovana) Snežana – za Pešić Olivera – za Predić Gordana – za Radeta Vjerica – protiv Radičević Dalibor – za Radojičić Zoran – protiv Radulović Saša – protiv Rakić Katarina – za Rakonjac Vesna – za Rakonjac dr Ljubinko – za Rančić Branimir – za Rašković Ivić dr Sanda – odsutna Repac Desanka – za Ristić Marina – odsutna Ristić Slaviša – protiv Rističević Marijan – za Ružić Branko – za Savić Nikola – protiv Savkić Dragan – za Stamenković Branka – protiv Stanković Zdravko – protiv Stanković Miroljub – za Stanković Đuričić Miroslava – protiv Stanojević Velimir – za Stevanović Aleksandar – protiv Stevanović Ana – protiv Stevanović Veroljub – protiv Stević Zvonimir – za Stojadinović Danijela – za Stojiljković Ivana – za Stojković Dušica – za Stojmirović prof. dr Ljubiša – za Stošić Hadži Milorad – za Sušec Željko – za Tarbuk Duško – za Tepić Marinika – protiv Tomašević Damnjanović Tanja – za Tomić Aleksandra – za Tončev Ivica – za Tončev Novica – za Torbica Bojan – za Turk Milena – za Ćirić Ana – za Ćirić Goran – odsutan Ćorilić Milena – za Fehratović Jahja – za Filipović Srbislav – za Filipovski Dubravka – za Fremond Arpad – za Hasani Fatmir – za Cokić Radoslav – za Čabradi Goran – za Čabraja Aleksandra – protiv Čanak Nenad – odsutan Čolaković Momo – za Čomić Gordana – odsutna Čotrić Aleksandar – za Šarović Nemanja – odsutan Ševarlić prof. dr Miladin – protiv Šešelj prof. dr Vojislav – protiv Šormaz Dragan – za Šulkić Dejan – protiv
Pošto smo obavili glasanje prozivkom narodnih poslanika zaključujem glasanje. Sada određujem kratku pauzu u trajanju od deset minuta da prebrojimo glasove i da vam saopštim rezultat. [[Posle pauze]] Molim poslanike da zauzmu svoja mesta i da objavim rezultate glasanja. Poštovani poslanici i poslanice, dozvolite mi da zvanično saopštim rezultate glasanja. Od 225 narodnih poslanika koji su pristupili glasanju za Predlog je glasalo 163 narodna poslanika. Protiv predloga glasalo je 62 narodna poslanika. Uzdržanih nije bilo. Odsutno je bilo 24 narodna poslanika. Pošto je za program Vlade i Predlog za predsednike i članove Vlade glasalo 163 narodna poslanika, što predstavlja većinu od ukupnog broja narodnih poslanika, konstatujem da je Narodna skupština usvojila Program Vlade i izabrala Vladu u predloženom sastavu. Dozvolite mi da u vaše i u svoje ime čestitam predsedniku, potpredsednicima i ministrima u Vladi na izboru. Poštovani poslanici, sada određujem pauzu u trajanju od sat i 15 minuta, kako bi se izabrani članovi Vlade i mi ovde pripremili za svečano polaganje zakletve. Znači, svečano polaganje zakletve biće održano u 19.00 časova.