Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Jedanaeste sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2004. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, današnjoj sednici prisustvuje 112 narodnih poslanika. Koristim priliku da vas obavestim, danas u 14,00 časova u maloj sali Narodne skupštine Republike Srbije održaće se promocija knjige Bore Majdanca "Narodna skupština Srbije", povodom godišnjice Skupštine koja se obeležava u Ostružnici prekosutra. Svi ste dobili pozive za to i molim vas da zajedno uveličamo ovu svečanost. Mole se svi narodni poslanici da prisustvuju i promociji danas u 14,00 časova. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da su u sali prisutna 93 narodna poslanika i da, prema tome, postoji kvorum za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da prisustvuju sledeći narodni poslanici: Išpanaović Ištvan, Radojle Bukvić, Slobodan Mihajlović, Dejan Rajčić i (popodne) Leila Ruždić-Trifunović. Prelazimo na 6. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O AKCIZAMA (pojedinosti) Da li se još neko javlja za reč povodom amandmana na član 4? (Ne.) Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, da li još neko po članu 138. Poslovnika Narodne skupštine želi reč? (Ne.) Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 7. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O PORESKOM POSTUPKU I PORESKOJ ADMINISTRACIJI (pojedinosti) Primili ste Predlog zakona, koji je podnela Vlada Republike Srbije. Primili ste amandmane, koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici Jovan Todorović, Milko Štimac, Zoran Krasić, Zlatan Jovanović, Dragoljub Stamenković, Vjerica Radeta, Nemanja Šarović, Igor Bečić, Petar Jojić, Božidar Koprivica, Milan Stevović, Vojislav Milajić, Nataša Jovanović, Tihomir Đuričić i Momir Marković. Primili ste izveštaje Odbora za finansije i Zakonodavnog odbora. Pošto je Narodna skupština obavila zajednički načelni pretres, u okviru koga je razmatran i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 2. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Jovan Todorović i Zoran Krasić. Odbor za finansije i predstavnik predlagača su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Zlatan Jovanović. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Gospodin Jovanović, izvolite. Pre toga, po Poslovniku, Veroljub Arsić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedniče, hteo bih da reklamiram kršenje člana 143. Poslovnika. "Predlagač zakona, nadležni odbori i Vlada dužni su da, pre sednice Narodne skupštine, razmotre amandmane koji su podneti na predlog zakona i da Narodnu skupštinu obaveste za koje amandmane predlažu da ih Narodna skupština prihvati, a za koje da ih odbije." Deo amandmana poslanika SRS podnet je 11. ovog meseca. Odbor za finansije kao matični odbor, kako vi to volite da kažete, nije zasedao po pitanju ovih amandamna, pa samim tim Skupština i ne može da raspravlja o njima bez predloga predlagača zakona, a to je Vlada Republike Srbije, i bez nadležnog odbora.
Zahvaljujem. Samo radi razjašnjenja poslanicima, naravno zbog specifične situacije, postoji član 159. Poslovnika, koji kaže da ako Vlada u utvrđenom roku ne da mišljenje o predlogu, razmatraće se i bez mišljenja. Izvolite, gospodine Jovanoviću. Oprostite, još jednom Poslovnik.
Sada ste kršili član na koji ste se pozivali (159). "Kad nadležni odbori razmotre predlog zakona, čije se razmatranje predlaže po hitnom postupku, Narodna skupština može da odluči da pretres predloga zakona otpočne odmah, i bez podeljenih izveštaja..." Znači, opet kršite Poslovnik o radu, pod uslovom da narodni poslanici nisu dobili izveštaje, ali da izveštaji postoje i u toku rasprave biće podeljeni narodnim poslanicima. Hteo bih predsedniku Narodne skupštine i poslaničkoj većini koja je ovde da skrenem pažnju da su ovakve improvizacije bile korišćene i u prošlom sazivu, pa smo za rezultat imali glasanje iz Soluna, glasanje iz Bodruma, člak su poslanici SRS na vrata ove skupštine lepili nalepnicu sa natpisom "Zatvoreno zbog krađe". Nemojte to i vama da se desi. Nastojte da poštujete Poslovnik u ovako važnom delu rada Narodne skupštine. Na taj način ćete ispuniti ono obećanje građanima, da će ova skupština da radi u skladu sa Poslovnikom i u skladu sa demokratskim opredeljenjima, kakva navodno imate i koja ste obećali građanima Srbije.
Zahvaljujem. Dakle, dužnost mi je još jednom da obavestim Skupštinu, pročitaću oba stava. Član 159. stav 2: "Ako nadležni odbori ne podensu izveštaji u utvrđenom roku, pretres predloga zakona može se obaviti u Narodnoj skupštini i bez izveštaja Odbora." Pročitao sam na početku 7. tačkeda ste primili izveštaje Odbora za finansije i Zakonodavnog odbora. Nažalost, tehnički ne mogu to da kontrolišem. Izveštaji su podeljeni, obaveštava me tehnička služba. Oprostite, molim vas, nema ih? Oprostite, samo sam konstatovao, samo trenutak da proverimo. Podeljeni su izveštaji, žao mi je. Daću vam reč, samo da razjasnimo da li sam dobio obaveštenje da li su podeljeni. Dostavljeni su izveštaji svih odbora koji su razmotrili amandmane, svejedno da li su dati u prvom deljenju, da ne objašnjavam, prvo je dato 13 amandmana, kasnije ostali i svi stavovi i izveštaji odbora su podeljeni, gde god je odbor imao mišljenje. To je obaveštenje iz tehničke službe. Da li još želite po Poslovniku? Izvolite.
Gospodine predsedavajući, proveravao sam kod sekretara Odbora za finansije, izveštaji o amandmanima poslanika SRS, koji su podneti 11. maja ove godine, ne postoje. Odbor za finansije imao je zakazanu sednicu juče, nije održana zbog nedostatka kvoruma i, koliko mi je poznato, nije više nijedna sednica Odbora za finansije održana, jedino da ste pokušali da je održite, a da ne pozovite ostale poslanike iz SRS. To znači da izveštaj o ovom amandmanu mog kolege Zlatana Jovanovića i drugih poslanika SRS koji su podneli amandmane 11. maja ne postoji. To je problem sa kojim se suočavate kada sednice zakazujete po hitnom postupku, pa onda narodni poslanici moraju da podnose amandmane neposredno pre nego što otpočne rasprava u načelu. Dok traje rasprava u načelu, pošto ima i kolega iz odbora koji žele da govore, kada se zakazuje sednica odbora ne može da se skupi kvorum, delom i zbog neodgovornosti poslanika vladajuće većine, pa smo sada u jednoj ovakvoj situaciji, zbog jednog tehničkog problema, aljkavosti i neodgovornosti; ili ćemo da kršimo Poslovnik, ali onda nemojte da se pozivate na njega i da pozivate poslanike SRS da ga poštuju, jer svojim primerom pokazujete da on može da se krši.
Zahvaljujem. Još jednom vas molim, Poslovnik je jasan. Član 159. stav 2. - ako nadležni odbori ne podnesu izveštaje u utvrđenom roku, pretres predloga zakona može se obaviti u Narodnoj skupštini bez izveštaja odbora. Što se toga tiče, po Poslovniku je jasno, ali mislim da ste vi u upravu sa moralne tačke gledišta, sa stanovišta odgovornosti. Još jednom opominjem sve odbore, kada su u pitanju zakoni kao što su ovi koji su predloženi po hitnom postupku, ali su preko 20 dana dostupni Skupštini. Ne postoji nijedan ozbiljan razlog da odbori pravovremeno ne obezbede kvorum i zasedaju. Zahvaljujem još jednom. Izvolite, gospodine Jovanoviću.
Gospodine predsedniče, navedeni član Poslovnika koji ste citirali definiše izuzetke, a ne pravila. Pravilo je da odbori dostave svoja mišljenja, a naravno i Vlada, o svim amandmanima koje su narodni poslanici podneli. Međutim, nije ovo ništa novo. Imali smo mi u prethodnom sazivu Skupštine vrlo često slučaj da Vlada uopšte ne dostavi mišljenje o amandmanima, pa se radilo i bez tog mišljenja Vlade. Ovo nije ništa novo, nije nova praksa, ali gospodo iz većine u Skupštini, trebalo je da izvučete pouke iz tog prethodnog saziva i da shvatite da su oni vrlo brzo završili, neslavno svoju karijeru, pa ćete tako i vi. Što se tiče amandmana koji sam podneo, odnosi se na član 2. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o poreskoj administraciji i poreskom postupku, a odnosi se indirektno na član 10. Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji. Ovim 10. članom se definiše poresko-pravni odnos između poreske uprave, s jedne strane, i poreskih obveznika, s druge strane. U prvom stavu ovog 10. člana u tački 2. definisane su obaveze fizičkih, odnosno pravnih lica koji su poreski obveznici, gde između ostalog stoji da poresko-pravni odnos uređuje obaveze fizičkog, odnosno pravnog lica, da u skladu sa zakonom utvrdi porez, odnosno po odbitku naplati porez itd, a zatim stoji - ne obavlja plaćanja na način drugačiji od propisanog. Ova formulacija, po nama iz SRS, nije primerena jednom zakonskom tekstu, jer se radi o negaciji nečega što bi trebalo da bude propis i mi predlažemo da se ovaj deo teksta izmeni i da stoji deo teksta - plaćanja obavlja na propisani način. Naime, sasvim je logično da se zakonom definiše kako nešto treba uraditi, a ne kako ne treba uraditi. Međutim, predlagač zakona nije našao za shodno da to uredi, već je na ovaj član 10. podneo ispravku, odnosno izmenu člana 10. u drugom stavu, gde se definiše obaveza poreske uprave da vrati novac poreskom obvezniku koji je izvršio uplatu, pogrešno, bez obaveza i potrebe da uplati, gde je rok koji je postojao ranije, od 15 dana, za povraćaj ili refakciju pogrešne uplate, produžen na 25 dana. Neobjašnjivo je zbog čega sada Vlada insistira i traži da poreska uprava ima duži rok za donošenja rešenja o refakciji, odnosno povraćaju novca. Ovo je obaveza za donošenje rešenja. Ako se uzme u obzir da obično prema tom rešenju ostaje rok od 15-tak dana za izvršenja rešenja, onda proizilazi da će povraćaj novca, koji je poreski obveznik greškom uplatio poreskoj upravi, dobiti tek posle 40 dana, što je van svake zdrave logike i zdravog razuma.
Zahvaljujem. Da li o ovom amandmanu još neko želi reč? (Ne.) Na član 7. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Jovan Todorović, Milko Štimac i Dragoljub Stamenković. Odbor za finansije i predstavnik predlagača su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra je ovaj amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Jovan Todorović. Odbor za finansije i predstavnik predlagača nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite, gospodin Jovan Todorović.
Zahvaljujem. Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, dobro je da su prihvaćena prethodna dva amandmana na članove 2. i 7, zato što su oni, u suštini, bili jako bitni za ravnopravnost poreskih obveznika sa državom. Ne bi bilo dobro da nije prihvaćen amandman na član 17. Predloga zakona. Radi boljeg razumevanja onoga što je SPS, odnosno njena poslanička grupa predložila, pročitaću taj tekst obrazloženja. Član 17. Predloga zakona treba da se briše, prema našem predlogu, a obrazloženje je sledeće: ako je osnov za povraćaj više plaćenog poreza i sporednih poreskih davanja poništeno, izmenjeno ili ukinuto rešenje ili drugi akt o zaduženju, kamata treba da se obračunava od dana uplate poreza. To bi bilo adekvatnije rešenje, a ne kako stoji u Predlogu zakona - od dana dostavljanja akta kojim se poništava, menja ili ukida rešenje. Ovo predlažemo jer navedene radnje mogu trajati i po više meseci, čime bi ta lica bila oštećena. O čemu se ovde radi? Ovde se zanemaruje činjenica da je neko pravno ili fizičko lice određenog dana uplatilo više poreza ili je pogrešno naplaćeno od strane poreske uprave. Sada on kreće u postupak da mu se taj više uplaćeni iznos vrati. Prvo zahteva od poreske uprave da donese rešenje o povraćaju, da poništi prethodno rešenje kojim je više naplaćen porez, i ukoliko poreska uprava odbije da donese takvo rešenje, on ima pravo da vodi dalji postupak. Taj dalji postupak se može voditi pred sudom i postupak može trajati i po nekoliko meseci. Kada konačno jednog dana pravno ili fizičko lice dobije rešenje kojim se utvrđuje da je određenog dana platio više poreza ili je pogrešno naplaćen porez, onda stiče pravo na povraćaj tih sredstava, ali tek od dana kada je dobio to rešenje ima pravo na obračun kamate. To je suština. On je uplatio u martu, a sve ove radnje su recimo završene u avgustu mesecu i za tih pet meseci on nije koristio svoja finansijska sredstva, a prema ovom predloženom rešenju nema pravo na kamatu. Dakle, suština je u tome da kada neko dobije pravo od države, kada se konstatuje da je pogrešno ili više naplaćen porez, nema značaja kada je dobio dikument o tome nego kada je zaista izvršio uplatu, i to bi bilo realno i pošteno, ako hoćete. Država se u suprotnom slučaju, kada poreski obveznik duguje državi, upravo tako ponaša, jer kamatu obračunava od narednog dana od kada je dospela neplaćena obaveza po osnovu poreza. Zato molim da se ovaj amandman prihvati i sve poslanike da zapamte amandman na član 17. jer nam se po pravilu dešava da o tome glasamo nekoliko dana posle i da jednostavno većina narodnih poslanika ne zna o čemu se zapravo u tom amandmanu radi kada dođe do glasanja.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić.
Po logici stvari, ukoliko je predlagač prihvatio amandman na član 2. Predloga zakona i odrekao se intervencije koju je nameravao da učini u članu 10. osnovnog teksta zakona, onda ovaj amandman predlagač je morao takođe da prihvati, a ukoliko on to nije prihvatio, onda praktično moramo da glasamo za jedan ovakav amandman. Ukoliko se ne usvoji ovaj amandman, onda poreska uprava ulazi u problem logike, a zasniva se na sledećem. Ako se članom 10. reguliše da više ili pogrešno uplaćeni porez, odnosno iznos poreza mora da se vrati odmah, a najkasnije u roku od 15 dana, onda znači da 16. dan ne postoji. U ovom članu, osnovni tekst, to je član 76. kaže se - na iznos više plaćenog poreza i sporednih poreskih davanja kamata se obračunava po isteku roka od 30 dana od dana prijema zahteva za povraćaj. Nema tu nikakve logike. Znači, nas predlagač zakona upozorava da, bez obzira na ono što je napisano u članu 10, nastupiće takva situacija da po zahtevu neće biti vraćeno, a ukoliko taj rok bude duži od 30 dana, onda tek od 30. dana teče kamata. Kamata teče uvek od dana dospelosti, pa kako god da se odredi dan kada nastupa dospelost nekog potraživanja. Dalje, u prvom stavu ovog člana stoji: "Na iznos manje ili više plaćenog poreza i sporednih sporenih poreskih davanja obračunava se i plaća kamata po stopi jednakoj godišnje eskontnoj stopi centralne emisione banke". Kada ste menjali ovo, zašto niste rekli Narodne banke Srbije, jer nema više nijedne druge, ali eto vi ste i dalje to zadržali. Poslednji stav, verovatno zbog gorkog iskustva sa povraćajem sredstava po osnovu ekstraprofita, vi tražite sada promenu da se kamata, kada se rešenje poreskog organa poništi, ne obračunava od dana uplate poreza nego od dana dostavljanja akta kojim se poništava, menja ili ukida rešenje ili drugi akt o zaduženju. To bi u praksi značilo da poreski organ svesno, namerno, tendencioznoi sa ciljem da reketira poreskog obveznika donese rešenje, naplati potraživanje, pa čak i prinudno, stranka vodi postupak i posle godinu dana uspe u tom sporu. Onda će država da plati kamatu, odnosno obračunaće se kamata tek od dana kada je ona dobila to rešenje. Onda tu nema restitucije, nema povraćaja u pređašnje stanje, a to je stanje kada je u činjen akt nezakonitosti, kada je doneto rešenje poreskog organa. Zato mi podržavamo ovaj amandman i tražimo da se briše ovo što predlaže Vlada, jer lični odnosi sa nekim poreskim obveznicima neka se rešavaju na nekim drugim mestima, a ne preko zakona, ne na način da se natera Narodna skupština da donese i usvoji nešto. Budite sigurni da ovo ne može biti u skladu sa Ustavom, iz jednog prostog razloga što važe princip ekvivalentnosti i princip restitucije; nemoguće je povratiti u pređašnje stanje ako niste priznali kamatu za sve verme dok je čovek trpeo nezakonito stanje koje mu je nametnuto. Verovatno, da je predlagač ovde, možda bi mogao da razmisli o ovome i da prihvati ovaj amandman, jer ukoliko se ne prihvati ovaj amandman budite uvereni da ceo tekst ovog zakona liči na sredstvo za reketiranje poreskih obveznika.
Da li o ovom amandmanu još neko želi reč? (Ne.) Na član 19. amandman je podnela narodni poslanik Vjerica Radeta. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta.
U članu 83. stav 1. Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji se kaže: "Poreska obaveza uvećava se za posebnu jednokratnu taksu na prinudnu naplatu poreza u visini od 5% od iznosa dospelih, a neplaćenih poreza, koja se obračunava i pripisuje glavnom dugu na dan početka postupka prinudne naplate". Predlagač je u članu 19. zakona o izmenama i dopunama ovog zakona predvideo dodavanje stavova 6. i 7. i kaže: "Troškove poreskoprekršajnog postupka određuje Poreska uprava u visini od 5% od iznosa izrečene novčane kazne, a najmanje u iznosu od 500 dinara. Troškovi poreskoprekršajnog postupka padaju na teret kažnjenog lica". Ovaj Vladin predlog je očigledno potpuno besmislen, nezakonit i prema mišljenju poslaničke grupe SRS neophodno je da se ovaj član briše i zato sam podnela ovaj amandman da se član 19. Predloga zakona briše. Ceo ovaj zakon je inače toliko restriktivan da mislim da je to strašno šta će se dešavati sa fizičkim i pravnim licima ukoliko ne budu poštovali ovaj zakon. Naravno, zakoni moraju da se poštuju, ali ne može Vlada gospodina Vojislava Koštunice i ministar Dinkić da sve ono što su zamislili, gde god treba da popune budžet, da ga pune uvlačenjem ruke građanima u džep. Naravno, znamo mi kako se budžet puni, ali ne možete po istom osnovu nekome da uzimate dva puta nekakvu kaznu. Ne možete naplatiti i po osnovu koji je već predviđen u prvom stavu člana 83. i po ovom osnovu koji ste vi predvideli. Prinudna naplata je, inače, rezultat, vi ste ovde rekli, poreskoprekršajnog, to je neka kovanica, ali je rezultat prekršajnog postupka i u prekršajnom postupku je normalno da se naplati onoliko koliko zakon predviđa. Ova odredba člana 19. nije usklađena sa Zakonom o prekršajima, odnosno nezakonita je, pošto Zakon o prekršajima predviđa kazne samo u paušalnom iznosu, a ne procentualno, kako ste vi ovde predvideli. Recimo, ako sada troškovi, kako kažete, poreskoprekršajnog postupka u nekom postupku iznose 1.500 dinara, vi ćete još uz to da naplatite tom licu 500 dinara, pošto ne može manje od 500 dinara, a pet procenata bi bilo 75 dinara, pa ćete onda, pored toga, da naplatite još i 500 dinara. Dame i gospodo narodni poslanici, prihvatite ovaj amandman, nemojte da se zamerate građanima koji su vas birali. U Srbiji, nažalost, žive siromašni ljudi i nemaju mogućnosti da plaćaju ni ono na šta su do sada obavezani i nemojte svaki dan neki novi "namet na vilajet" da udarate.
Da li o ovom amandmanu još neko želi reč? Izvolite, narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodo, ovaj amandman bi trebalo prihvatiti. Trebalo bi prihvatiti, jer u sledećim odredbama Predloga zakona predlagač kaže da kazne za neplaćeni porez treba da budu naplaćene u iznosu od dva do deset puta od neuplaćenog poreza u nekom postupku. Sasvim je i ta kazna neprimerena situaciji u kojoj je i naša privreda i u kojoj su naši građani, jer verujte da najveći broj lica koja ne stižu ili ne izmiruju svoje poreske obaveze to ne rade zato što nemaju para. Ovako, zakonodavac je predvideo da se troškovi prinudne naplate plaćaju u iznosu od pet posto, pa čak u stavu 3. tog istog člana: "Ako poreski obveznik plati poresku obavezu po otpočinjanju postupka prinudne naplate, ne oslobađa se plaćanja jednokratne takse". Ako nekom licu organ za prekršaje, a kasnije ćemo da se vratimo na taj organ, izrekne kaznu da plati deset puta višu kaznu na neplaćen porez nego što je iznos tog poreza, dobijamo da samo na ime troškova prinudne naplate treba da plati polovinu svog duga. U drugom delu, koji sad vi predlažete, tražite da se i prekršajni postupak isto ovako tretira, što znači da, ako nekom kaznu naplatite u iznosu od deset puta od poreske obaveze, opet mu zaračunavate još jednu polovinu poreske obaveze koju nije izmirio, što znači da će prava kazna sa svim troškovima da bude jedanaest puta veća od neplaćenog iznosa poreza. Kada sam rekao – sudija za prekršaje, to je još jedan vid od kojeg gospodin ministar želi da puni svoj rasipnički budžet, jer poreska uprava ne ide preko redovnog prekršajnog postupka, već ima svoje sudije za prekršaje, po onoj narodnoj "kadija te tuži, kadija ti sudi".
Da li o ovom amandmanu još neko želi reč? Narodni poslanik Zoran Krasić.
Da bi se shvatilo šta je to Vlada predložila, uzeću jedan primer kako to u praksi izgleda. Poreski organ je ovlašćen da vodi prekršajni postupak. Vlada sada kaže da visinu troškova prekršajnog postupka koji se vodi pred poreskim organom određuje poreska uprava i to u visini od pet posto od iznosa izrečene novčane kazne. U jednom od članova koji slede, samo da vas upozorim da je predviđena novčana kazna od milion dinara ukoliko se ne podnese prijava. Izračunajte koliko je pet posto na osnovicu od milion dinara. To je veliki iznos. Praktično, troškovi poreskoprekršajnog postupka, u stvari, predstavljaju kaznu. Da bi se shvatilo šta to ulazi u te troškove poreskoprekršajnog postupka, dovoljno je reći da je to jedan poziv koji se upućuje poreskom obvezniku da tog i tog dana u toliko i toliko sati, sam ili sa advokatom, dođe i pred službenikom da jednu izjavu, a može čak i sam da napiše i da je donese, i na bazi toga oni kasnije donose rešenje o prekršaju. Verujte, ako je milion dinara, izračunajte koliko je pet posto. Znači, troškovi tog jednog poziva ne mogu da budu toliki. Kada se govori o troškovima bilo kog postupka, onda se ide na stvarne troškove, a tamo gde je stvarno nepotrebno da se utvrđuju stvarni troškovi ili su oni beznačajni, onda se kaže – paušal i taj paušal postoji i kod sudije za prekršaje, pa čak postoji i u krivičnom postupku. Nikada taj paušal nije u ovom procentu određen, već uvek u nekom nominalnom iznosu. Zbog toga u jednom od prethodnih stavova ovog člana, doduše u drugoj materiji, kada se radi o troškovima prinudne naplate poreza, navedeno je da Vlada propisuje iznos troškova koji se naplaćuju od poreskog obveznika za slučaj prinudne naplate poreza. Ako se ima u vidu da su neke novčane kazne određene u rasponu od dvostrukog do dvadesetostrukog iznosa poreza i da se ovim predlogom zakona veliki broj novčanih kazni za prekršaje sa 20 hiljada pomera na 50 hiljada, i da je za neke prekršaje, kao minimalna novčana kazna ispod koje ne može da se ide, propisano 100 hiljada dinara, pogledajte šta znači ovih pet posto na ime troškova poreskoprekršajnog postupka. Troškovi poreskoprekršajnog postupka, u stvari, predstavljaju, po svojoj suštini, nezavisnu sankciju, jer u formi troškova nekome se otimaju pare. Ceo ovaj predlog zakona, sve njegove odredbe imaju za cilj da se poreski obveznici uplaše, da se poreski obveznici, kada dođu pod udar ovih novih odredbi, pošteno ogole, da im se uzme sve i svašta, jer za običnu prijavu kazna je milion dinara. Verujte, meni uopšte nije jasno zašto radite protiv vašeg kandidata na ovim izborima.
Da li o ovom amandmanu još neko želi reč? Narodni poslanik Vladan Vučićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, u zemlji Srbiji postoje dobri i loši privrednici, postoje pošteni i nepošteni privrednici. Naravno, mnogo godina unazad pričano je kako su se neki ljudi obogatili upravo tako što nisu plaćali porez i što su zakidali državu time što nisu svoje obaveze prema državi ispunjavali. To se jedino može regulisati zakonom. Anarhijom, pričom, sigurno ne može. Ni jedan dobar, ni jedan častan, ni jedan pošten privrednik nema ništa protiv da se takav zakon u zemlji Srbiji donese. Naravno, svi mi znamo da je jedna od najstrožijih kazni, upravo kazna po džepu, upravo novčana kazna. Časni, pošteni ljudi nemaju razloga da se plaše bilo koje kazne, ako svoje obaveze prema društvu i prema državi ispunjavaju. Prema tome, ako hoćemo da se bavimo demagoškom pričom, ako hoćemo da pričamo samo radi priče, samo da bi ovde nešto rekli, onda treba sve one nepoštene, koji su na grbači srpskog naroda stekli svoje bogatstvo, ovde da štitimo. A ako hoćemo da uvedemo red i zakon za ovu državu, onda naravno, moramo podržati zakon koji je Vlada dala. Nijedan korektan privredni subjekt, nijedan korektan privrednik, niti poreski obveznik, nema nikakvih razloga da se buni protiv ovako visokih kazni, zato što on svoje obaveze izmiruje prema državi. U krajnjoj liniji, ovim zakonom se štite pošteni poreski obveznici od nepoštenih poreskih obveznika i to je interes Srbije, to je interes ovog naroda. Smatram da su sve dosadašnje priče bile čiste demagoške priče i da tako nešto ne donosi ni dobro Srbiji, ni srpskom narodu, a ako neko treba da kritikuje Vladu, naravno, neka je kritikuje, ali mislim da građani Srbije znaju kako i na koji način su osiromašeni, ko ih je opljačkao i od koga i na koji način oni treba da se štite. Štite se dobrim zakonom. Ovaj zakon je dobar, on je represivan za one koji pljačkaju državu, a stimulativan za one koji žele časno i pošteno da rade. Ja sam poreski obveznik i ne plašim se ovog zakona, jer za svojih 18 godina rada nisam platio kao poreski obveznik ni jednu jedinu kaznu, a imao sam bogme premnogo kontrola. Toliko i hvala vam.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 25. amandman je podneo narodni poslanik Nemanja Šarović. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović.
Dame i gospodo narodni poslanici, SRS je principijelno protiv predloženih izmena i dopuna Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji, jer se predloženim izmenama država kao ekonomski jači subjekat stavlja u još povoljniji položaj prilikom ispunjenja svojih obaveza prema poreskim obveznicima, dok se poreski obveznici stavljaju u još nepovoljniji položaj nego što je to do sada bio slučaj, što je svakako nedopustivo. Osnovna ideja vodilja predloženih izmena i dopuna ovog zakona jeste pronalaženje najlakšeg načina da se građanima Srbije odere koža sa leđa. Amandmanom koji sam, u ime poslaničke grupe SRS, podneo na član 25. Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji, želeo sam da onemogućim samovolju poreskog izvršitelja prilikom popisivanja pokretnih stvari poreskih dužnika. Naime, ovim članom data je mogućnost poreskom izvršitelju da na osnovu svog slobodnog uverenja odluči da li će pokretnu stvar na koju je ustanovljeno založno pravo u korist Republike Srbije oduzeti u momentu popisa. Predloženim amandmanom brišu se stavovi 3, 4. i 5. u članu 101, jer se postavlja pitanje na osnovu kojih kriterijuma će poreski izvršitelj odlučivati, znači, kada će postojati ta osnovana sumnja, jer stav 3. kaže - ako postoji osnovana sumnja da će poreski obveznik onemogućiti prodaju pokretne stvari, stvar će se oduzeti u momentu popisa. Objektivnih kriterijuma nema. Znači, preostaju isključivo subjektivni i to sumnja da li će poreski obveznik onemogućiti prodaju pokretne stvari. Takva mogućnost, tačno je, uvek postoji, ali upravo zbog toga postoji mogućnost za poresku upravu da za dužnika koji zloupotrebi ta svoja prava podnese krivičnu prijavu. Mislim da je to sasvim dovoljno. Na osnovu čega će se razvijati sumnja kod poreskog izvršitelja, znači da li će to biti na osnovu boje očiju dužnika, na osnovu njegovog fizičkog izgleda, na osnovu garderobe, da li će neko ko je možda u tom trenutku lošije obučen izazvati sumnju, a mi znamo da je sve više i više građana takvih danas u Srbiji, da li će posumnjati poreski izvršitelj ukoliko nečije dete zaplače, dok on bude potpisivao mukom stečenu imovinu njegovih roditelja i postavlja se pitanje čemu ovakvo zakonsko rešenje uopšte vodi? Mislim da vodi nejednakosti građana, mislim da vodi pravnoj nesigurnosti i vodi tome da građani, kao u srednjem veku, drhte na samu najavu dolaska poreskog izvršitelja, da građani treba da mole boga da poreski izvršitelj baš tog dana bude dobro raspoložen i da im ostavi tu njihovu imovinu još neki dan, bar taj rok milosti od 15 dana, dok ne prođe rok nakon čega te stvari mogu da budu zaplenjene i prodate. SRS je protiv ovakvog rešenja. Mi smatramo da građani ne treba ni pred kim da drhte i mi pozivamo sve poslanike, bez obzira kojoj poslaničkoj grupi pripadaju, ako dele ovo mišljenje, da galasaju za predloženi amandman.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? Narodni poslanik Zoran Krasić, a posle njega narodni poslanik Veroljub Arsić.
Vlada je predložila izmenu u članu 101. zbog jedne intervencije koja je usledila u članu 104, a svodi se na sledeće: da se popisane pokretne stvari praktično oduzimaju od poreskog obveznika kada protekne reok od 15 dana iz člana 104. stav 3. SRS smatra da se problem člana 101. ne nalazi u stavu 2. već u stavovima 3, 4. i 5. Znači prvi i drugi stavi su sasvim u redu i treba da stoje kao norme, ali ovi stavovi koji slede dozvoljavaju proizvoljnost i samovolju kod poreskog izvršitelja, jer osnove sumnje u poreskom zakonodavstvu ne samo što ne bi smele da postoje kao pojmovi, nego i kada se stave u poreski zakon one u stvari ništa ne znače, osim što asociraju na neki krivični postupak. Jedino ograničenje koje ima sudski izvršitelj jeste da ima tu navodno svoju neku sumnju da će neko da osujeti prodaju pokretnih stvari koje su popisane radi namirenja poreza, da poreski obveznik u međuvremenu može da otuđi i na drugi način spreči prodaju pokretnih stvari. To je i suviše široka, slobodna formulacija koja omogućava svakom poreskom izvršitelju da na bazi ličnih emocija, impresija povodom obilaska i popisa zaključi da li odmah da oduzme te stvari ili da čeka rok od 15 dana. Naravno, po nekoj logici stvari, ukoliko mu se ne sviđa poreski obveznik, stvari će odmah da se oduzmu. Tako nešto ne sme da stoji u zakonu, jer da bi mogao poreski izvršitelj da preduzima ove preventivne mere, kojima bi se sprečilo osujećenje prodaje pokretnih stvari, onda je potrebno da se bar ili tri uslova navedu na osnovu čega on to može da zaključi, da će neko da osujeti prodaju pokretnih stvari, da će pokretna stvar da nestane, da će da je otuđi, tim pre što sve što poreski obveznik uradi po ovom i po Krivičnom zakonu predstavlja kažnjivo delo. Znači, sve što poreski obveznik uradi u cilju osujećenja izbegavanja obaveze, blokade poreskog postupka, drugim propisima takođe je sankcionisano. Ovde se daje jedno novo ovlašćenje, odnosno ne sada ovim zakonom, ovom izmenom koja je već dve godine u zakonu, ali to treba izbaciti iz zakona, jer mu mesto nije ovde. Kako ne bi bilo tih samovoljnih pokušaja, obzirom da iz ove cele intencije promene odredbi, vidi se rigoroznost, nepotrebna rigoroznost, rekao bih, a naročito ćete to videti kod ovih članova koji se tiču prekršaja gde sve i svašta je određeno kao poverda društvene discipline. Znači, iz celokupne te intencije ovog zakona i projekta vidi se zahtev da se poreskim obveznicima preti, da se reketiraju i da se što pre naplati i što više naplati. Ne može tako problem budžeta da se reši. U to budite sigurni. Poreski obveznici imaju neku svoju logiku i po prirodi stvari oni odgovaraju na neki drugi način. Onda je bolje naplatiti ono što se može, nego represijom doći u situaciju da se ne naplati ništa ili mnogo manje od onoga što je planirano. Poreski obveznici, i veliki i oni mali, ljudi koji rade godinama, verujte, oni imaju ekonomskih problema kako da organizuju posao. Naravno, poreski zakon ne može da reši pitanje monetarne sfere finansijskog tržišta itd. Nedostatak proizvodnje, smanjena proizvodnja, odnosi na tržištu, nedostatak likvidnih sredstava, nesolventnost nekih, neminovno zahteva da poreski obveznici drugačije odgovore. Ovo će se pretvoriti u obično reketiranje i običnu jurnjavu između poreske policije i poreskih obveznika, a verovatno to nije cilj niti želja ni jedne vlade, u stvari, ne bi smela da bude želja.
Po amandmanu, narodni poslanik Veroljub Arsić.
Dame i gospodi narodni poslanici, ovaj amandman bi trebalo prihvatiti, jer ovo o čemu pričaju poslanici SRS-a nije demagogija, već je činjenica u kakvoj situaciji živi naš narod i u kakvoj situaciji nam je privreda. Ne bave se svi biznisom zato što to vole ili zato što im je to životno opredeljenje, nego zato što su ostali bez posla. Zato što gledaju na određen način da obezbede svojoj porodici egzistenciju, pa se često u početku ne snalaze baš najbolje oko svega toga. One velike utaje poreza kada se neko obogatio, to se obogatio nelegalnim poslovanjem, gde su izuzetno velika fiskalna davanja, a da li po osnovu carine, da li po osnovu akciza, da li po osnovu poreza. To su predmeti krivičnih zakona. Ovo će da se svede na jurnjavu malih samostalnih trgovinskih radnji i malih preduzeća oko toga kako je stopu koji poreski obveznik primenio, da li je lepo preračunao, da li je lepo to što je preračunao, pomnožio sa prometom koji je imao. Onda će nekim zaokruživanjem decimala polako da se nabija iznos do 1.500 dinara da bi mogao da se pokrene nekakav postupak. Za taj postupak, a u praksi je to tako, verujte, pa da bi taj postupak koji je pokrenut, trebalo da se završi plenidbom pokretne imovine, a prvo popisom, a onda, ako osnovano sumnja radnik koji vrši kontrolu, ima pravo i pokretnu stvar da oduzme. Većina tih samostalnih trgovaca snabdeva svoje radnje svojim malim putničkim automobilima. Ako mu oduzmete auto, oduzeli ste mu sredstvo za rad i sredstvo za egzistenciju, i koji je to poreski izvršitelj koji će biti realan, koji će iste aršine primenjivati. Da li ih imate u Srbiji dovoljno takvih? Tvrdim da nemate, tvrdim da se sasvim drugačije ponašaju, tvrdim da baš kod onih koji su se obogatili na utajama fiskalnih davanja ne smeju ni da odu, ili neće. To je sada neka druga priča, ali ako već odu, zapisnik je, sve u redu, bez primedbi.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 42. amandman je podneo narodni poslanik Igor Bečić. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite.
Dame i gospodo, kolege poslanici, u ime SRS-a sam dao amandman na član 42. U novom članu 176a stav 2. tražim da se briše, iz razloga što je ovaj član potpuno nedefinisan, nedorečen, može dvojako da se tumači, može zbog njega da bude velikih problema, a pogotovo kod inspekcijskih i drugih organa, jer tu se kaže da kaznom zatvora od tri meseca do tri godine i novčanom kaznom kazniće se onaj ko u registrovanoj prostoriji za skladištenje robe uskladišti robu na koju se plaća porez, a za koju ne postoji propisana dokumentacija o poreklu robe i plaćenom porezu. Znači, šta ako neko uslužno skladišti robu, pa onaj koji da robu na skladištenje mora da dostavi svu dokumentaciju koja je u nekim slučajevima čak i poslovna tajna. Imamo situaciju da je ranije bilo da magacioner mora da ima samo potvrdu o prijemu materijala, mora da ima otpremnicu, a sada se traži da u magacinu postoje i računi, i fakture i potvrde o plaćenom porezu. Šta se dešava kada je roba samo za dalju prodaju, odnosno kada neko uskladišti robu, a već mora da plati porez, a znamo da on daje izjavu i da porez plaća tek krajnji kupac. Ovde vidimo da i vlasnici skladišnog prostora moraju biti eksperti, da moraju tu dokumentaciju da tumače i da vide da li imaju sve. Tu imamo nedefinisan stav koji može da izazove dosta problema, gde mogu inspekcije da kazne i vlasnika skladišta i onoga ko je vlasnik ove robe. A da ne kažemo da će se dolaziti u situaciju da neko ko uskladišti robu i male nominalne vrednosti od 1.000-2.000 dinara može biti kažnjen zatvorom, odnosno mora i novčanom kaznom. Dolazimo u situaciju da neko od naših građana ko prodaje nešto na pijaci, pa ako je u svom stanu ostavio neku robu na koju nije plaćen porez, takođe može da podpadne pod ovaj član zakona. Ispada da 60% građana Srbije mogu da podpadnu pod ovaj član zakona i odu u zatvor ako ovaj član ostane na snazi. Još jednom molim, iako ovde predstavnik Vlade i predlagač ovog zakona nisu prisutni da o ovome malo razmisle i da shvate da je ovaj član potpuno nedefinisan, i da će da izazove mnogo problema.
Po amandmanu, narodni poslanik Zoran Krasić.
Problem ovog člana je u tome što materija krivičnog prava ne sme da se na silu gura u propise o porezima. Kada se to tako baci sa neba, onda se samo otvaraju nedoumice i nedorečenosti. Evo kako glasi naziv tog krivičnog dela, kaže, nedozvoljeno skladištenje robe. Znači, postoji i dozvoljeno skladištenje robe. Dozvoljeno skladištenje robe je verovatno na bazi nekog ugovora ili u svom nekom prostoru za koji postoji rešenje da je ispunjeni minimum tehničkih uslova da se može obavljati ta delatnost. Međutim, kada se pogleda tekst st. 1. i 2, pa ovog 3, a pogotovo 4, onda se vidi da predlagač ovog zakona ne barata ni pojmovima. Kaže ko skladišti robu, a u daljem tekstu mi nemamo odgovor na to ko bi mogao da bude izvršilac tog krivičnog dela, da li vlasnik robe, da li vlasnik skladišnog prostora. Da li možda neka agencija koja vodi poslovne knjige kome je vlasnik robe poverio poslove da vodi knjigovodstvo? Ko je taj koji je odgovoran? Ne vidi se. Ne vidi se ni mogući izvršilac ovog krivičnog dela, a pogotovo što na kraju kaže – roba će se oduzeti. Ona se već u inspekcijskom nadzoru oduzela, čim se došlo do tog skladišta. U krvičnom postupku se i ne oduzima, jer nema šta da se oduzme, pošto je inspekcija već oduzela. Ovo je veliki problem, to moram da vam kažem i on jeste realno problem. Međutim, smatram da je ovo delo ili, da budem precizniji, radnja izvršenja ovog dela već sadržana u odredbama Krivičnog zakona Republike Srbije, u onoj glavi gde se nalazi i ono krivično delo nedozvoljena trgovina i druga dela koja se tiču prometa roba i usluga na našem tržištu. Posebno izvlačenje ovog i definisanje na ovaj neuspeli način ovakvog jednog dela može samo da stvori konfuziju. To budite sigurni. Može da bude samo pretnja, da problempostoji, naročito problem kada treba u toku kontrole ući u nečiji stan gde se krije roba. Naravno, realno mi imamo taj problem da se puno robe vrti mimo legalnih tokova, na različitim teritorijama, u različitom poslovnom prostoru i taj problem treba da se reši, ali mislim da put koji ste izabrali je pogrešan, biće konfuzan i neće doneti rezultate. Verujte, neće doneti rezultate iz jednog prostog razloga što u okviru svakog stava postoji najmanje tri do četiri pojma za koje niko ne može da pretpostavi šta znače. Kaže, ko skladišti robu. Imate situaciju da javno skladište primi robu na čuvanje, da i ne mora da ima dokumentaciju, izvornu dokumentaciju za tu robu, već može da ima dokumentaciju onoga koji je dao robu na skladištenje, ali cilj ove norme nije bio to, nego da se uđe u trag robi koja ima falš ili nema nikakvu dokumentaciju. Vi ovim članom to ne regulišete. Ne regulišete uopšte, pogotovo ovo oko zabrane delatnosti. Da vam dam jedan dobar primer. Mi smo svedoci rada jednog anketnog odbora. To skladištenje sada se zove deponovanje struje. Sami ste čuli koliko je struje ušlo tu navodno deponovano, tu navodno skladišteno. Da li je direktor EPS-a izvršio krivično delo? Da li će zbog toga da se zatvori EPS? U jednom tumačenju ovoga što ste napisali, to bi tako moglo da ispadne. Data je roba na skladištenje, možda je mafijaška roba, ko zna kako je to kupio, hajde da zatvorimo EPS. Vodite računa, mislim da jedna ideja za koju sam čuo da postoji u Vladi, da se sredi krivično zakonodavstvo, to je dobra ideja, to treba raditi. To treba uraditi, da imamo jedan krivični zakon, zakonik o krivičnom postupku, sve na jednom mestu, da se izbace sva krivična dela iz posrednih zakona. Ali, uradite, obećavate da ćete to uraditi, a na konkretnim primerima se potpuno drugačije ponašate. Mi ćemo verovatno za sat-dva imati još jednu tačku dnevnog reda. Juče smo čuli, ugasili smo devet agencija, ali šta vredi, posle podne formirate drugu agenciju. Budite malo dosledni, smislite neki sistem. Nemojte tako paušalno da menjate nešto, eto, ovom je palo na pameat, hajde da menjamo. Nema rezultata ukoliko sistem ne funkcioniše, ukoliko promene ne idu i po širini i po visini. Zato smo i podenli ove amandmane da vam ukažemo. Ne branimo mi nikoga. Ko je kriminalac neka ide u zatvor, za koga postoje dokazi neka ide u zatvor, ali nemojte sa ovakvim paušalnim formulacijama da zbunjujete javnost.
Da li još neko želi reč o vom amandmanu? Izvolite.
Dame i gospodo poslanici, ovim novim članom 176a Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji predlagač ovim zakonom ovlašćuje svoje poreske službenike da rade posao za koji je zaduženo Ministarstvo unutrašnjih poslova i istražni organi nadležnih sudova. Prvo, u samom članu 176a nije definisano ko je odgovoran. Da li je odgovoran vlasnik robe, onaj koji nekome čini uslugu pa skladišti neku robu ili onaj čiji je poslovni prostor, ili su sva trojica? U stavu 1, da zaboravimo na ovaj deo da je to predmet rada nekih drugih organa, mogu da kažem razumem, ali ne opravdavam, ali mogu da kažem da može da se prihvati. U stavu 2. u već registrovanom poslovnom prostoru može da odgovara i vlasnik poslovnog prostora, zato što ne poseduje dokumentaciju o poreklu robe i dokazima da je porez uplaćen. Ovo mogu da napišu samo ekonomski diletanti, a ne eksperti, jer izvorna dokumentacija koja se zove faktura, odnosno otpremnica sadrži podatke o vrsti robe, količini, ceni i rokovima plaćanja. To poslovne tajne, zato što postoje količinski rabati, zato što postoje odloženi rokovi plaćanja na količine koje se preuzimaju, zato što možda postoji neki međusobni dogovor između dva poslovna partnera. Slučajno je i treći u nekom kontaktu između njih dvojice, pa će sutra da postavlja pitanja zašto si ti meni dao gore uslove nego mom kolegi? Ovaj možda ima opravdane razloge i ne želi da se pravda nekom drugom zašto to radi. Tako je u praksi. Vi svim ovim zakonskim propisima, u želji da sprečite nekakvu nelegalnu trgovinu, jednostavno davaćete ovlašćenja da poreski inspektori, bez ikakvih posebnih naloga, a kasnije ćemo to da vidimo u toku postupka terenske kontrole, mogu ljudima da upadaju u kuće, u stanove, ako oni nešto osnovano sumnjaju. Takvo ovlašćenje nemaju ni radnici MUP-a. U pojedinim slučajevima ih imaju i teško se rešavaju da to svoje pravo primene. Kako ćete sada sa poreskim službenicima, koji nisu obučeni da rade taj posao, koji ne znaju posledice koje mogu da ih snađu, ako pokušaju tako nešto da rade, koje će posledice biti uopšte i za njih same i za građane koje će da oštete neopravdano.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? Da, narodni poslanik Jovan Todorović.
Dame i gospodo narodni poslanici, moram da priznam da su predlagači ovog amandmana u pravu. Pravo da vam kažem, da sam i sam primetio ovo što sad piše u tom članu 176a takođe bih podneo isti amandman, jer mislim da je prosto odredba, pogotovo stava 2, nesprovodiva. Koja je to roba na koju se plaća porez, a da se to unapred zna kada nije u prometu? Roba koja se nalazi u skladištu de fakto nije u prometu, a naročito ako se nalazi u registrovanom skladištu. Poreski organi, sasvim je sigurno, imaju jasnu evidenciju skladišta koja su registrovana za skladištenje roba. Nema nikakvih razloga onoga ko je vlasnik skladišta obavezivati na nešto što nije njegov posao ili što nije njegova nadležnost. Zamislite vi magacionera u skladištu, koji vam traži da mu pokažete fakturu iz koje se vidi koliko imate rabata, koliki vam je količinski popust, u kojim rokovima to plaćate. To su jednostavno stvari koje se ugovaraju i mogu imati i tretman poslovne tajne. Druga je priča ako mi govorimo o neregistrovanim skladištima, dakle o takozvanim tajnim skladištima u kojima neko skladišti robu koja je podložna porezu, ali tek kada je stavi u promet koji je krio od poreskih organa itd. Možda bi čak mogao razumeti da je ovde neko pričao o akcizama, jer akcize su nešto što se unapred utvrđuje i, po pravilu, unapred plaća. Ako su u pitanju cigarete ili neka druga roba koja podleže akcizama ili trošarinama, onda je nekako i moguće utvrditi da li je ta obaveza prema državi izmirena. Ali kad je skladištena roba, koja je namenjena daljoj prodaji, onda na tu robu, zapravo, ne može niko unapred da obračuna porez i da kaže - dajte mi dokaz o tome, jeste li taj dokaz platili ili niste? Kada iz tog skladišta roba izlazi, ako se u preduzećima koristi za reprodukciju, nema poreza. Ali, ako ide, recimo, u maloprodajne objekte, onda postoji porez, ali ne postoji za onoga ko prodaje iz skladišta, za veletrgovca, nego za onoga ko u maloprodaji prodaje. Dakle, za onog trgovca koji to radi na samom terenu, u svojim maloprodajnim objektima. Bojim se da je nemoguće sprovesti, čak i da se hoće ova odredba, a da se pri tom magacioneri ne dovedu u poziciju policajca koji će da utvrđuje da li je neko ko koristi skladište koje je registrovano, regularno, da li je izmirio neke svoje baveze ili nije. Kad pogledate stav 3, u kojem je ova radnja ovako definisana, a u stvari potpuno nejasna, proglašena krivičnim delom, onda je to problem. Problem je i ko će da podnosi te krivične prijave i ko će da vodi tolike postupke, jer nije moguće sprovesti nešto što u životu potpuno drugačije funkcioniše. Razumem nameru predlagača da spreči nelegalni tok robe, sivu ekonomiju itd. Registrovana skladišta nikako ne mogu imati unapred tretman onih prostorija u kojima će se naći neregularna roba. Šta se, na kraju krajeva, tiče onoga ko je vlasnik prostora, koji naplaćuje samo skladištenje po kvadratnom metru, po danu ili po mesecu, odgovornost vlasnika te robe? On je samo dužan nadležnim poreskim organima i kontroli da pokaže tu robu i da kaže ko je vlasnik te robe, ko je tu robu u taj magacin dopremio. Sve dalje nije njegova obaveza, nego je obaveza onoga ko je vlasnik robe, a obaveza organa je da eventualno utvrdi nezakonitost u dolasku do te robe i do skladišta. Bolje je da nemamo ovakvu odredbu, koja se može potpuno paušalno i subjektivno primenjivati od strane svih, i poreskih organa, ali i konkurencije, jer na ovom našem suženom i siromašnom tržištu postoji i ta vrsta konkurencije, pa vas konkurenti prijavljuju da ste tu i tu skladištili takvu i takvu robu, iz čega može da proistekne i krivična odgovornost. Hvala.
Hvala vama. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 43. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Zakonodavni odbor smatra je ovaj amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite, gospodine Jojiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime SRS podneo sam ovaj amandman u želji da se izbegne ono što može ići na štetu sirotinje i siromašnih građana Republike Srbije, u ovom trenutku i ovim okolnostima. Naime, predlagač u ovom članu predviđa drakonske kazne, povećane od dva do 20 puta. Tu su novčane kazne neprimerene okolnostima i vremenu u kome žive građani Republike Srbije. Dame i gospodo, svedoci smo inflacije propisa u Republici Srbiji, a posebno inflacije i povećanja broja zakonskih propisa koji se odnose na finansije, na cene, na akcize, na poreze i ostalo čime se zadire u džep naših siromašnih građana. Dame i gospodo, nije mi jasno zašto predlagač nije imao u vidu mogućnost plaćanja ovolikih drakonskih kazni, koje se predlažu u članu 43, odnosno 177. Po doredbi ovog člana koji je predložila Vlada, ako građanin, odnosno poreski obveznik zakasni jedan dan, on će morati da plati kaznu, ako nije podneo poresku prijavu, povećanu kaznu za 20 puta. Dame i gospodo narodni poslanici, ne treba se takmičiti u tome koliko je koja vlada donela zakona ili uredbi. Treba se rukovoditi time da se donesu dobri zakoni. Odredba ovog predloženog člana sadržana je u Krivičnom zakonu Republike Srbije i to u članu 154. Citiraću ovaj član, a vi uporedite sa odredbama predloženog zakona – (poreska utaja, član 154) ko u nameri da (on ili ko drugi) izbegne potpuno ili delimično plaćanje poreza, doprinosa, socijalnog osiguranja ili drugih dažbina koje predstavljaju javni prihod, daje lažne podatke o svojim zakonito stečenim prihodima, o predmetima ili drugim činjenicama koje su od uticaja na utvrđivanje ovakvih obaveza, ili ko u istoj nameri, u slučaju obaveze prijave, ne prijavi zakonito stečeni prihod, odnosno promet ili druge činjenice koje su od uticaja na utvrđivanje ovakvih obaveza, i iznos obaveze čije se plaćanje izbegava, kazniće se zatvorom do tri godine i novčanom kaznom. U stavu 2. normirano je: ako je iznos izbegnute obaveze iz stava 1. ovog člana, čije se plaćanje izbegava, veći od 600.000 dinara, učinilac će se kazniti zatvorom od jedne do 10 godina i novčanom kaznom. Nije jasno, a neće biti moguće da se plati, ukoliko budete usvojili ovaj predlog zakona i ne bude brisan ovaj član, na šta ukazuju poslanici SRS, jer su takve okolnosti da građani neće moći da plate ovakve dažbine i ovako visoke kazne. Dame i gospodo narodni poslanici, u Pančevu je pre neki dan primljeno oko 50 poreznika, a prošle i pretprošle godine 700 poreznika, prema mojim informacijama, u Republici Srbiji. Ne znam, nisam čuo da li je 700 radnika u Republici Srbiji dobilo posao. Čime se rukovodite? Rukovodi se Vlada Republike Srbije samo time kako će da opljačka i da oduzme ono malo sirotinje sa kojom još građani preživljavaju. Nije ovo primereno u ovim okolnostima; ovakve kazne, mogle bi da budu, ukoliko bi... (Predsedavajuća: Vreme.) ... Srbija danas bila Nemačka, Holandija, Kanada, Engleska, Francuska. Tada bi mogli, prema tim okolnostima i prema tom imovnom stanju stanovništva, propisivati takve mere i takve kazne. Smatram da će ovo u praksi biti ravno nuli. Ovo neće moći da bude primenjeno u praksi, jer će praksa ovo demantovati. Ovo nailazi na otpor i ovo nijedna ... (Predsedavajuća: Vreme.) ...vlast sa hiljadama poreskih činovnika neće moći da sprovede u praksi. Vi ste toga svesni. Dame i gospodo, o ovim zakonima koji se donose po veoma hitnom postupku, što nije u skladu ni sa Poslovnikom niti je u skladu sa Ustavom Republike Srbije, jer se zakoni ... (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, ceo minut ste prekoračili vreme.) ... u svakom slučaju, moraju, pre svega, pripremiti od strane stručnih ljudi, a ne od pripravnika, a u prethodnoj vladi pripravnici su nam pripremali predloge zakona koji su ovde glat od većine prihvatani i usvajani. Dame i gospodo, danas će Srpska radikalna stranka o ovim zakonima, zbog propusta aktuelne Vlade i aktuelne vlasti, biti prinuđena da govori u Nišu na velikom predizbornom mitingu Srpske radikalne stranke, na kome će govoriti predsednički kandidat Tomislav Nikolić, sa čelnicima Srpske radikalne stranke. Nemojte mi zameriti, ali morao sam reći da smo morali da na ulici objašnjavamo građanima i tumačimo zakone koje predlažete.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu?
Ovim amandmanom mi tražimo da se briše član 43. Predloga zakona, jer smatramo da ono što već stoji u članu 177. osnovnog teksta zakona u svakom pogledu je prihvatljivije od ovoga što Vlada predlaže. Da bi se stekao uvid šta to Vlada predlaže, kaže ovako: "Poreski obveznik koji ne podnese poresku prijavu propisanu poreskim zakonima..."; u stavu 3. "poreski obveznik koji podnese poresku prijavu po isteku roka propisanog poreskim zakonom..."; u stavu 5. "poreski obveznik koji u poresku prijavu da netačne podatke što je za posledicu moglo da ima"... To su vam svi prekršaji. To vam je opis za tri prekršaja. Koje su sankcije? Od dvostrukog do dvadesetostrukog iznosa poreza utvrđenog u poreskoj kontroli. Znači, ovde čak i pomisao da nešto može da zakasni je sankcionisana. Ovome svakako treba dodati i sledeći član, koji u potpunosti obuhvata treći prekršaj koji sam malopre naveo, jer ne znam koja je razlika između toga ko u prijavi da netačne podatke i ako je iznos poreza utvrđen u poreskoj prijavi manji. Valjda je to isto. Valjda je isto, s tim što ste ovde rekli od dve do 20, a ovde ste rekli milion dinara, kod sledećeg člana. Znači, kod vas je moguće da jedna ista radnja bude tretirana kao tri prekršaja. Pošto imam još malo vremena, da vam kažem da je onaj prethodni tekst, koji nameravate da promenite, bolji. Evo šta on kaže: "Poreski obveznik koji ne podnese u propisanom roku poresku prijavu kazniće se za prekršaj novčanom kaznom u visini od 5% iznosa koji je bio dužan da plati". Vidite gde se pojavljuje 5%, pa tamo 5% od kazne za troškove prekršajnog postupka, da je u skladu sa zakonom utvrdio porez u poreskoj prijavi, odnosno po osnovu rešenja koje bi donela poreska uprava na osnovu te prijave, a najmanje u iznosu od 2.000 dinara. Šta se to desilo kod nas od kada je Božidar Đelić predložio ovaj zakon do danas? Inflacija prošle godine po nekim pokazateljima je bila oko 9%. Možda sam pogrešio 1% gore - dole, pa neka bude i 8%. Zašto za 8% niste povećali novčane kazne? Za ovu godinu ste planirali inflaciju između 8,5% i 9,5% na godišnjem nivou. Da ste i to uključili i ono od prošle godine opet ne bi došli do milionskih iznosa. Dakle, pokušali smo predlagača da ubedimo, ali naravno i građanima Srbije da kažemo šta sledi kada koalicija i skupštinska većina u ovoj zgradi usvoji ovaj zakon za nekoliko dana. Šta sledi? Naravno, moram da vas upozorim da je poprilično neprimećeno prošao još jedan član. Po tom članu ministar finansija može da da nalog za vanrednu terensku kontrolu. Znači, posle ovog zakona na scenu stupa ministar, vanredna terenska kontrola, ko plati platio je, ko ne plati biće zatvoren.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu?
Dame i gospodo poslanici, u čitavom ovom zakonu stalno se prepliće želja ministra finansija da se meša u posao pravosudnih i policijskih organa. Još uvek ovim predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona i u ovom članu, koji je predmet ovog amandmana, ne vidi se u toj poreskoj prijavi, ni u tom samom članu zakona šta je u slučaju ako poreski obveznik obračuna porez koji treba da plati, evidentira ga u svojim poslovnim knjigama i ne prijavi ga do dana kontrole. Sada to može da bude čista sreća. Prvo, hoće li da prijavi posle 10 dana od roka koji je predviđen Zakonom o poreskom postupku i tada će platiti neku kaznu koja je navodno manja, od dva do 10 puta, ili će mu sutradan odmah po isteku roka banuti poreska inspekcija i naplatiti kaznu od 2 do 20 puta. Šta ako poreski obveznik u svojoj poreskoj dokumentaciji uopšte ne zaračuna porez, ne evidentira ga, pa u nekoj naknadnoj kontroli taj porez pronađe poreski inspektor? Da li je to krivično ili prekršajno delo? Moj kolega koji je obrazlagao svoj amandman naveo je odredbe pod kojim je to krivično delo. Samim tim ne može da bude predmet ovog zakona. Šta ako poreski obveznik obračuna porez, plati porez, a ne podnese na vreme poresku prijavu? Opet će biti kažnjen od 2 do 10 puta, isto kao i onaj poreski obveznik koji je zakasnio i nije platio porez u predviđenom roku. Čini mi se da predlagač ovde ne shvata u kakvoj situaciji živi većina poreskih obveznika, da većina trgovina, samostalnih trgovinskih radnji, preduzeća koja su klasifikovana kao mala i najčešće imaju maloprodajni objekat, često i najviše rade na veresiju. Pa poreski obveznik može da bira hoće li da plati porez na vreme, da izvrši svoje obaveze prema državi na vreme i da ošteti svoje dobavljače koji će prekinuti da ga snabdevaju robom i tako će da ga spreče kroz poreski zakon da obavlja svoju delatnost i da sačuva svoju egzistenciju. To je problem sa kojim ova vlada izgleda ne može da izađe na kraj, jer to ne zna. Ovako drastičnim kaznama koje su predviđene i koje će u najčešćem broju slučajeva da budu na štetu baš tih malih, sa nekim ovlašćenjima koje će imati poreska policija, nećete napuniti budžet. Izazvaćete samo da se polako i postepeno te male trgovinske radnje i ta mala preduzeća gase. Isteraćete ljude na ulicu, da švercuju po ćoškovima, po raskrsnicama, jer neće biti u mogućnosti da ispoštuju ovako rigorozne odredbe zakona. Samim ovakvim zakonima, u stvari, ubijate poreskog dužnika.
Da li o ovom amandmanu još neko želi reč? Izvolite, narodni poslanik Slavoljub Matić.
Gospodo radikali, naš narod kaže: "Ko krade, taj je lopov". Manite demagošku priču. Zakon je, pre svega, usmeren ka tome da ko utaji porez treba da ga plati i uz to treba da plati kaznu. Od toga će živeti bolesni, živeće nemoćni, sirotinja raja će od toga imati nekakvog novca. Nemojte svojim amandmanima da štitite lopove.
Replika, narodni poslanik Veroljub Arsić.
Voleo bih da kolega izađe ovde i da kaže nešto što ima smisla. Sve vreme ovde pričam da se ove odredbe zakona odnose baš na one male koji kako-tako izvršavaju svoje poreske obaveze, sa zakašnjenjem, ali izvršavaju. Oni veliki, oni koji stvarno krše zakon, koji još na carini ne prijavljuju istinite fakture, ostaju zaštićeni, neće biti predmet ove kontrole. U tome je problem. Još u ranijim raspravama sam napomenuo to. Nije ovde reč o tome da se zaštite oni koji vrše utaju poreza. Postavljao sam to pitanje i za govornicom – kako ovaj zakon razdvaja one koji stvarno vrše utaju poreza i one koji ne mogu da plate porez na vreme? Ali, to su prava poslanika većine koji izađu za ovu govornicu, govore nekih 30 sekundi i izađu iz sale. Sada ću da reklamiram povredu Poslovnika, a u vezi kvoruma za rad Narodne skupštine i da završimo sa tim poslovnikom i tim kvorumom jednom za svagda. Gospodo narodni poslanici, ovde se stvorila većina koja nije stvorena da bi radila u interesu građana Republike Srbije, koja se stvorila isključivo radi same vlasti i borbe protiv SRS. Svako ko izađe za ovu govornicu i insistira na povredi Poslovnika – zašto poslanici SRS ne učestvuju u kvorumu, nije u pravu. Dame i gospodo, imate više od 126 poslanika. Gde su vaši poslanici koji treba da podrže Vladu u svakom trenutku, najmanje u broju od 126. Onda pričate da poslanici SRS neće da rade. Nije tačno, vi nećete da radite, jer ne prisustvujete sednicama, jer dolazite u ovu skupštinu samo kada treba dnevnice da se podignu. Čast izuzecima, ali vama u ovom trenutku nedostaje najmanje 40 poslanika, koji će podići dnevnice kao i poslanici SRS, koji su prisutni i koji su u sali. Zato nemojte da tražite od nas da vam dajemo kvorum, nego skupite vaših 126 poslanika i dajte kvorum i podršku svojoj vladi, ako uopšte ta vlada ima podršku ove skupštine.
Uvidom u elektronski sistem utvrđeno je da ima 91 poslanik, čak i bez kartica SRS, koja u ovom momentu ne učestvuje u kvorumu. Po Poslovniku, izvolite.
Izražavam sumnju u trenutnu ispravnost elektronskog sistema i tražim da se elektronski sistem resetuje i da se ponovo utvrdi kvorum.
Mogu samo da kažem da elektronski sistem pokazuje da ima 87 poslanika, ali golim okom se može videti da ih ima više. Prema tome, molim službu da prebroji, jer očigledno da elektronski sistem ne funkcioniše. Molim službu da prebroji narodne poslanike, jer očigledno da moram pre u to da se pouzdam nego u elektronski sistem. Pošto je služba utvrdila da je u sali prisutno 87 poslanika, možemo da nastavimo rad. Da li o ovom amandmanu još neko želi reč? Narodni poslanik Slobodan Vučković.
Dame i gospodo narodni poslanici, s obzirom na ove drakonske kazne, posledice prekršaja, kazne zatvora itd, koje su u jednom neprimerenom obliku i neprimerenoj visini predviđene, hteo bih nešto da kažem, da ne bude da nije rečeno sa ove govornice Narodne skupštine Republike Srbije. Naime, mi smo 28. februara 2003. godine u Saveznoj skupštini usvojili Povelju o proglašenju ljudskih i manjinskih prava i građanskih sloboda. U toj povelji, za šta smo mi dobili visoka međunarodna priznanja da je takva jedna povelja u našoj sredini usvojena i da je to znak našeg približavanja svetu, to je poznata stvar, stoji kako je zajamčeno pravo na imovinu i da se niko po članu 23. ne može lišiti svojine, osim u javnom interesu, a on je utvrđen na osnovu zakona, uz naknadu koja ne može biti manja od tržišne, osim da bi se obezbedila naplata poreza, drugih dažbina ili kazni. Ali, povelja u svom članu 5. predviđa jedno značajno ograničenje, pa se kaže - pri ograničenju ovih ljudskih i manjinskih prava i tumačenju ovih ograničenja, svi državni organi, a naročito sudovi, dužni su da vode računa o suštini prava koja se ograničava, važnosti svrhe ograničenja, prirodi i obimu ograničenja, odnosu između ograničenja i njegove svrhe i o tome da li postoji način da se ta svrha postigne sa manjim ograničenjem prava. Dakle, ne može se zakonom očigledno predviđati ovako visok cenzus kazni, ovako neprimerene kazne, ovakvo uvećavanje od 20%, ono nije podobno i nije u skladu sa Poveljom o ljudskim pravima, sa kojom smo se mi saglasili, izglasali je i zbog čega treba da uživamo međunarodni tretman za poštovanje. Hvala lepo.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Da.)
Poštovani poslanici i predsedavajući, prilično je uobičajeno da je opozicija za govornicom protiv predloga Vlade ili vladajuće većine, vezanih za povećanje određenih poreza, taksi i takvih vrsta opterećenja. Naravno, na takav način se obično stiču određeni politički poeni i određena politička pozicija i to nije ništa neobičajeno svuda u svetu, pa i ovde u našem parlamentu, ali ipak je malo neočekivano, pogotovu što se sve političke grupacije načelno zalažu za funkcionisanje pravne države i za postulate na kojima pravna država treba da počiva. Dakle, neočekivano je da se politički poeni stiču zahtevima da kaznena politika bude blaža i da kazne budu niže. Kazne se primenjuju onda kada se krše zakoni, i to je osnovni princip, i njega smo svi svesni i prihvatamo ga. Iznosi se teza o tome i prezentuje se građanima kako su kazne redovni namet i redovno opterećenje za sve poreske obveznike, što predstavlja u potpunosti krivljenje slike o tome. Naravno, govorimo o amandmanu na član 43. Govorimo o amandmanu koji vi kritikujete, jer se traži povećanje kazne za neblagovremeno prijavljivanje poreza i podnošenje poreske prijave, a odlično znam o čemu se radi. Vi tražite da se smanje opterećenja, odnosno da se smanje kazne, a ne poreska opterećenja. Tako što tražite da se smanje ili da se primenjuju manje kazne, želite da se pravi klima u kojoj će poreski obveznici koji krše zakon lakše moći da se odluče na kršenje zakona i ovo je jednostavno jedan prost i logičan zaključak koji se izvodi iz onoga što vi želite kroz kritiku ovog člana zakona. Naravno, može da bude prihvatljivo da trenutno poreski sistem ne funkcioniše na najbolji mogući način i da se u pojedinim slučajevima ne postupa pravedno prema poreskim obveznicima, i to može da bude tema kritike, ali to je nešto na čemu će Vlada raditi upravo u narednom periodu i već se sada pripremaju reforme poreskog sistema i poreske administracije, koje će omogućiti da svi poreski obveznici na blagovremen način po pravičnosti mogu da ispunjavaju svoje obaveze. To će se videti. Naravno, svaka kritika poreskog sistema na taj način može da bude opravdana, ali kritikovanje kazni u odnosu na visinu koja je propisana u Predlogu zakona, mislim da nije primereno i baca jedno potpuno drugo svetlo na obaveze i na funkcionisanje celog poreskog sistema, jer kao što sam rekao na početku, kazne se odnose samo na one koji krše zakon i osnovna njihova funkcija nije popunjavanje budžeta. Imate priliku da pogledate budžet koji smo izglasali, imate ga sigurno u svojim rukama, dakle, kazne nisu nigde predviđene kao prihod budžeta. Kazne imaju zadatak da preventivno otklone nameru prekršilaca i to je princip svuda u svetu, i kazna koja se primenjuje u poreskoj politici, a koja iznosi manje od iznosa predviđenog poreza, ne daje nikakav efekat i to je potpuno svima jasno. Očekujem da će poreski obveznici, upravo na takav način shvatiti, izmenom zakona, uvođenjem poreske discipline, naravno, to je dobrodošlo u svakom sistemu i vi koji ste u opoziciji mislim da ćete istu takvu nameru podržati. Pravičnost, naravno, mora da bude prisutna, ali zajedno sa pravičnošću, sa poreskom politikom koja će oslobađati i biti stimulativna, moramo da nađemo meru i način da se održi poreska disciplina. Hvala vam.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 44. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Koprivica. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Božidar Koprivica.
Poštovani narodni poslanici, predložio sam ovim amandmanom da se briše član 44. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji iz razloga što je postojeće rešenje osnovnog zakona primerenije i celishodnije. Do sada, rešenjima iz osnovnog zakona predviđena je drakonska kazna od 400.000 dinara za poreskog obveznika, u članu 178. osnovnog zakona, a sada vašim izmenama i dopunama kazna iznosi milion dinara, što je ne samo neprimereno uslovima i u zemlji u kojoj živimo, već je to predloženo rešenje daleko od zdravog razuma i pameti. Gospodo, hoćete ovaj narod da oderete do gole kože, da ga iscedite do kostiju, čak se predlagač drznuo da u članu 44. unese novi stav člana 178. gde proširuje i predviđa za ovaj prekršaj kažnjavanje i odgovornog lica kaznom od 5.000 do 50.000 dinara. Ovim drakonskim i ogromnim kaznama nećete disciplinovati poreske obveznike, jer kazne oni neće moći platiti, pa će vam ovaj zakon, kao i mnogi pre ovog zakona, dosovski zakoni, ostati neprimenjiv. Zato molim i apelujem na vas da ovaj moj amandman usvojite. Hvala vam.
Izvolite, gospodin Arsić.
Dame i gospodo, poslanici SRS-a su pokušali ovim amandmanom da isprave postojeći zakon, pa i izmene i dopune zakona. Prva i jedna od osnovnih ispravki tiče se novog predloženog rešenja da će se za prekršaj iz stava 1. do 3. ovog člana, za podnošenje netačne poreske prijave, kazniti odgovorno lice u pravnom licu. Predlagač dokazuje svoje neznanje, jer nosioci poreskih obaveza su i fizička lica, samostalne trgovinske radnje. Ovde je ponovo određena nelogičnost u celom zakonu, da će jedni morati da plaćaju kaznu, a drugi neće morati da plaćaju kaznu. Zato smo tražili da se ova odredba izbriše. Ako će jedni da plaćaju kaznu, a drugi neće, ne treba ni da postoji u zakonu. Stari zakonski predlog, odnosno član 178. Zakona o poreskoj administraciji i poreskom postupku koji jeste predmet ovog amandmana nije dobar. Nije dobar, otud novčane kazne sada idu do novih milion dinara; a tamo se taksativno nabraja do 10% pogrešno podneta poreska prijava, pa do 25%, pa do 50%. Zna li predlagač zakona da 10% može da bude i 150 dinara, a može biti i milion i po dinara, može da bude 50 dinara. Imate poreskih obveznika koji stvarno plaćaju male poreze. Bez obzira na veličinu, nominalni iznos neprijavljenog poreza, platiće kaznu do milion dinara. Zašto kaznene odredbe nisu vezane za nominalne iznose poreskih prekršaja, a ne za procente, kao što je to predlagač ovim zakonom predvideo. Problem čitavog zakona je što ste u isti koš strpali male poreske obveznike i velike i kažnjavaćete ih po istom aršinu za male prekršaje, mala poreska zakidanja i za velika poreska zakidanja. To je problem ovog zakona. Baš bih voleo da vidim tu reformu poreskog sistema i poreske administracije, pa ako je to reforma, onda ta reforma sigurno propada.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 45. amandman je podneo narodni poslanik Milan Stevović. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime SRS-a podneo sam amandman na član 45, a koji je u vezi sa članom 179. prethodnog zakona. Predlažemo da se ovaj član 45. briše. Ovaj član se odnosi na povećavanje cenzusa kazni u prekršajnom postupku. Želeo bih da kažem par stvari oko odgovornosti privrednih subjekata. Kada je u pitanju odgovornost privrednih subjekata, moramo poći od toga da postoji odgovornost i privrednog subjekta, ali i odgovornog lica, a posebno govorim o odgovornosti preduzetnika. Propisane su tri vrste postupaka. Prvi postupak je ovaj o kome raspravljamo, pred poreskim organima. Drugi je pred trgovinskim sudom u postupku privrednih prestupa. Treći se vodi u redovnom sudu, a to je krivični postupak. Kada je u pitanju krivični postupak, tu odgovaraju samo fizička lica. U ova prva dva slučaja odgovaraju i fizička lica, ali i pravna lica. Sa tog aspekta, moram da kažem da se vrlo često može dogoditi da dođe do kumulacije postupaka. Dakle, da se vodi i postupak pred poreskim organom, ali da dođe i do postupka pred trgovinskim sudom, odnosno krivičnim sudom. Osnovno pravilo našeg prava je da ukoliko je izrečena kazna u jednom od prethodnih postupaka, ona se mora uračunati u kaznu postupka koji sledi. Pogledajte kazne koje su predviđene. Ove kazne koje su predviđene po ovom predlogu zakona veće su nego kazne koje su predviđene u Krivičnom zakonu Republike Srbije. Imamo čitavu grupu krivičnih dela protiv privrede, od nesavesnog poslovanja, zloupotreba ovlašćenja u privredi, utaje poreza itd. Voleo bih da vidite kolike novčane kazne izriču redovni sudovi za krivična dela, a ovde je odgovornost za prekršaje, ovde nisu u pitanju krivična dela. Dakle, mnogo blaži vid odgovornosti. S druge strane, moram vam ukazati na nekoliko vrlo bitnih stvari. Ono što se radi pred trgovinskim sudom u samom postupku i što se radi pred krivičnim sudovima propisano je određenim procesnim pravom. Svaki sudija i trgovinskog i redovnog suda mora uzeti u obzir sve olakšavajuće i sve otežavajuće okolnosti. Počnimo od prve, pod kojim okolnostima je krivično delo nastalo ili privredni prestup, do onih u kakvom se položaju nalazi odgovorno lice, odnosno lice koje je pozvano na odgovornost. Ništa se od toga u prekršajnom postupku ne gleda. U prekršajnom postupku, koji sprovode ovakvi organi, po pravilu može da se dostavi pismena odbrana, može da se pojavi, ali kazna je neminovna. Ukoliko se uloži žalba, ne znam da li je neka žalba prošla drugi stepen kao usvojena žalba. Po pravilu, sve se vrća na prvi stepen i potvrđeno je; cilj je da se naplati. Ukoliko se osvrnemo na prekršajnu odgovornost i kazne iz člana 179, moram da kažem da su ovde kazne povećane za 250%. Ako su povećane, moramo dati razloge zbog čega su povećane, da li su to objektivne okolnosti dovele do povećavanja. Ako je nama privredni rast 250%, ako su nam uslovi života porasli 250%, slažemo se da se i ovo poveća. Prema tome, ne treba uopštavati stvari i govoriti da radikali štite lopove. Mislim da smo dokazali i pokazali javnosti Srbije da je nama stalo i glavni nam je cilj da se eliminišu i lopovi i da se njihova odgovornost privede zakonskim normama. Prema tome, nema osnova ni razloga da nas lažno optužujete za nešto što nam nije intencija. S druge strane, moramo da pogledamo kolike se kazne izriču i koliki su prihodi. Treća stvar koju moramo da vidimo, a to je da pogledamo rad trgovinskih sudova. Ako pogledamo statistiku predmeta koji se rešavaju u trgovinskim sudovima, 85% predmeta je vrednosti spora do 500 hiljada dinara. Oko toga se sudije lome, oko toga danima sude, oko toga donose prvostepene, drugostepene i revizijske odluke. Mi ovde jednim potezom pera proglašavamo kazne od milion dinara. Mislim da nema smisla. Izvolite, razmislite još jednom i glasajte za ove amandmane. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo poslanici, evo još jednog člana u Predlogu o izmenama i dopunama Zakona gde se vidi nelogičnost samog predlagača i razdvajanje, odnosno klasifikacija poreskih obveznika koji treba da plaćaju različite kazne za isti učinjen poreskoprekršajni prestup. Recimo, predviđena je kazna za prekršaj iz stava 1. ovog člana, kazniće se odgovorno lice u pravnom licu novčanom kaznom od pet hiljada do 50 hiljada dinara. Gornja granica se opet pomera, ali ne vidi se gde će biti kažnjeno odgovorno lice kod preduzetnika. U sledećem stavu, za prekršaj iz stava 1. ovog člana kazniće se preduzetnik novčanom kaznom od 50.000 do 500.000 dinara. U sledećem stavu pravno lice. Znači, pravno lice će u ovakvom Predlogu zakona za jedan isti poreski prekršaj morati da plati dva puta kaznu. Preduzetnik jednu. Poslanik SRS, koji je podneo ovaj amandman baš zbog tog razdvajanja poreskih obveznika, tražio je da se odredbe ovog zakona brišu i da se donese novi član koji bi ovo pravedno rešio. Predlagaču zakona očigledno nije jasno da status da li je neko preduzetnik ili fizičko lice, odnosno pravno lice ne određuju kapital kojim on raspolaže. U praksi je to sasvim drugačije. Imate preduzetnike koji imaju čitav lanac od proizvodnje do maloprodaje, sa kapitalom koji je od 10 ili 15 puta veći nego jednog prosečnog pravnog lica. Njihovu ekonomsku moć ne možete da merite po tome kako je registrovan, da li je registrovan u Privrednom sudu ili je registrovan u odeljenju Ministarstva finansija na teritoriji neke skupštine opštine. To je vaša podela, to može da se vrši po načinu registracije, ali po kaznenim odredbama sva lica moraju da budu izjednačena, i po Ustavu je tako da su svi građani jednaki pred zakonom. Ispoštujte Ustav i kada su u pitanju prekršajne odredbe Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji, i sve poreske obveznike, na sve poreske obveznike primenjujte iste kazne.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 45. amandman je podneo narodni poslanik Jovan Todorović. Odbor za finansije i predstavnik predlagača nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Da, gospodin Todorović.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime poslaničke grupe SPS podneli smo ovaj amandman. Dakle, nismo predložili brisanje ovih kazni, odnosno vraćanje na postojeće stanje, iako su te kazne u zakonu vrlo visoke, nego smo predložili korekciju predloga za koju mislimo da je primerenija realnoj ekonomskoj snazi poreskih obveznika. Šta je suština? Mi smo ovde predložili da se kazne koje su predložene u rasponu od 400.000 do milion dinara zapravo svedu u raspon da najviša kazna po ovom osnovu može biti 600.000 dinara, odnosno da bude povećana za 50%, a ne dva i po puta, kako je to predloženo ovim članom zakona. Dalje, takođe smo predložili da kazne koje se odnose na fizička lica za određene prekršaje budu uvećane za samo 50%, pa ono što je bilo predviđeno da se plati kazna 20.000 dinara, da bude 30.000 dinara, ono što je bilo 200.000 da bude 300.000, što je bilo 10.000, da bude 15.000, što je bilo 5.000 da bude 7.000, što je bilo 50.000 da eventualno bude 75.000. Dakle, nismo hteli da dovedemo u pitanje potrebu da se preventivno visokim zaprećenim kaznama deluje na poreske obveznike da budu finansijski disciplinovani i izmiruju svoje poreske obaveze, ali smo hteli da primerimo, ako je i to moguće reći, sadašnjoj realnoj ekonomskoj situaciji. Nije prošlo ni dve godine kako je prethodni zakon usvojen i te kazne su bile visoke. Inflacija u međuvremenu sabrano za dve godine nije prešla 20%. Mi predlažemo da se kazne uvećaju za 50%, jer stvarno nema logike da to bude uvećano za 150% i da se očekuje da će neko moći takvu kaznu da plati. Širom Srbije ima toliki broj preduzetnika, vlasnika trgovinskih radnji, zanatskih radnji, koji bi radije pristali da provedu tri godine u zatvoru, nego da plate milion dinara kazne, a ako pogledate nas narodne poslanike, videćete da milion dinara otprilike odgovara trogodišnjoj zaradi narodnog poslanika. Možda bi neki i od nas čak radije proveli nekoliko meseci u apsu nego platitili milion dinara kazne, kako se to ovde predlaže. To je jedno. Drugo, ona radnja, ono preduzeće koje je svrstano u kategoriju malih preduzeća, a dođe u situaciju da zato što recimo nije podnelo informativnu prijavu u određenom roku plati kaznu od milion dinara, sasvim sigurno nema nikakvu budućnost i može da zatvori svoje prostorije, da ugasi delatnost. Podećam sve da u Srbiji ima 250.000 registrovanih privrednih subjekata, a pogledajte evidenciju o tome koliko je aktivnih privrednih subjekata, svega 90.000. Ako bi ove kazne ostale, onda bi i od tih 90.000 bar jedna dobra polovina mogla odmah da zatvori kapije i da prestane sa radom. Dakle, nije stvar u tome hoćemo li ili nećemo kažnjavati one koji hoće, ili žele, ili učine utaju poreza, nego je stvar samo u tome ko može da izdrži ovakve kazne, a posebno valja imati na umu da po pravilu u tim malim privrednim subjektima koji su podložni ovim kaznama radi jedan, eventualno dva radnika, i to po pravilu oni koji su ostali bez posla u prethodnim godinama, i to oni koji čak nisu ni dovoljno stručni da neke od ovih poslova obave blagovremeno i u skladu sa zakonom. Ako su prinuđeni da angažuju neko stručno lice i da plate sve to, da ih neko stručno, poreski savetuje onda to što bi oni inače zaradili kao svoju minimalnu zaradu moraju da daju nekom drugom i dovode sebe u situaciju da rade zapravo za nekog drugog. Zato mislim da treba razmisliti i ove kazne primeriti bar sadašnjem ekonomskom trenutku, a možda u budućnosti dovesti do toga da one budu i drastičnije i srazmerne učinjenom delu.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 46. amandman je podneo narodni poslanik Vojislav Milajić. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? Izvolite, narodni poslanik Milajić.
Dame i gospodo narodni poslanici, predlogom Vlade o izmenama i dopunama Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji predviđeno je povećavanje novčane kazne za fizička lica sa 20.000 na 50.000 dinara, a u tački 10) zamenjuje se dispozitiv, znači norma na osnovu koje se vrši kažnjavanje. SRS smatra da ovaj član treba bristi i da je postojeće rešenje bolje. Sada ćete videti iz kojih razloga. Postojećim rešenjem novčano kažnjavanje za fizička lica, koja nisu preduzetnici, znači, ovde se izuzimaju preduzetnici, samo se odnosi na građane, kreće se u rasponu od 5.000 do 20.000 dinara, a Vlada predlaže povećanje na 50.000 dinara. Znači dva i po puta ili 250% povećanje novčane kazne bez ikakvog obrazloženja i bez ikakvog razloga. Tu članom 180. predviđena je 21 tačka kojom se građani kažnjavaju za razne vrste poreskih prekršaja. Samo ću vam izneti kao neke primere, da biste videli za šta se sve plaćaju kazne od 5.000 do 50.000 dinara, kako predlaže Vlada Srbije - ako građanin prilikom podnošenja poreske prijave ne unese svoj PIB. Mislim da 80% građana ne zna tačno značenje reči PIB i umesto da proeska uprava pomogne građanima i da objašnjenja i uputstva i za one građane koji nisu upućeni u podnošenje poreskih prijava i poreskih termina, oni bez srkupula kažnjavaju građane i to, ni manje ni više, nego u rasponu od 5.000 do 50.000 dinara. Takođe - ko podnese poresku prijavu nepotpisanu. To svakome može da se desi omaškom, da popuni celu poresku prijavu i da ne potpiše. To znači da sad treba neko, ko je igrom slučaja zaboravio da potpiše poresku prijavu, da bude kažnjen između 5.000 i 50.000 dinara. Ko se ne odazove pozivu radi pojašnjenja ili pružanja informacija oko učešća u poreskom postupku itd - umesto da poreski organi sarađuju sa svojim poreskim obveznicima, da im pružaju pravnu pomoć, da im daju objašnjenja za neke osnovne poreske radnje, oni ih besprimerno kažnjavaju. Zato je SRS i uložila ovaj amandman i traži da se briše ovaj član, a predstavnik vladajuće stranke, poslanik Matić nas je ovde direktno za govornicom optužio, kako je on rekao - da širimo demagogiju i štitimo kriminalce. Sada postavljam pitanje - da li su ovi građani, koji se ovako kažnjavaju, kriminalci? Da li SRS štiti ovime kriminalce ili građane? Ko se ovde kažnjava, kriminalci ili građani? Ovde niko ne pominje kriminalce, jer kriminalac nema PIB broj, niti ga interesuje. Drugi deo - član 46. odnosi se na tačku 10) člana 180, a to je – ometa sprovođenje prinudne naplate, ili ako se ne udalji sa mesta na kome se sprovodi prinudna naplata i nastavi njeno ometanje, i ako odbije da stvari koje poseduje učini dostupnim za potrebe sprovođenja prinudne naplate - pa pominje član 90. stav 3. Članom 180. je izričito predviđeno da se novčanim kaznama kažnjavaju fizička lica, građani. Ne kažnjavaju se preduzetnici. Šta piše u članu 90. stav 3. - radi sastavljanja popisa, poreski izvršitelji imaju pravo da uđu na zemljište i u prostoriju u kojima poreski obveznik obavlja svoju poslovnu delatnost. Kako je sad moguće da se u ovaj član zakona ubaci preduzetnik, onaj koji obavlja određenu poslovnu delatnost i kažnjava isto kao i fizičko lice? (Predsedavajući: Vreme.) Ovim bih završio.
Hvala. Da li još neko želi reč? Izvolite, gospodin Krasić.
Ovim članom Vlada Republike Srbije šalje pozdrav građanima Srbije i otprilike ovako kaže - ako imate bilo kakvo saznanje da će poreski inspektor da navrati u vašu kuću, vi požurite u MUP, prijavite se tamo, mnogo ćete bolje da prođete sa krivičnom odgovornošću, nego sa prekršajnom odgovornošću, po osnovu ove izmene zakona. Evo šta kaže - novčanom kaznom od 5.000 do 50.000 dinara kazniće se za prekršajfizičko lice koje nije preduzetnik. Fizičko lice koje nije preduzetnik je svaki građanin Republike Srbije. On može biti u poreskom postupku i zbog poreza na imovinu. Ima neku imovinu, da li je poljoprivredno zemljište, da li je stan, nije bitno, ali on je poreski obveznik i to je najveći obuhvat. Znači, gotovo svi građani Republike Srbije su obuhvaćeni ovom normom. Pošto je maksimalna kazna bila 20.000, nova Vlada kaže da maksimalna kazna treba da se poveća, da bude 50.000. Za godinu i po dana, verovatno je bila 250% inflacija u Srbiji, pa je toliko nametnuta potreba da se ne izgubi na supstanci u novčanom kažnjavanju. Šta se kažnjava? Građani Srbije, budite oprezni kada podnosite poresku prijavu. Evo šta kaže - prilikom podnošenja poreske prijave ili drugog propisanog akta, na propisanom mestu ne unese svoj PIB; znači, kad popunjavate poresku prijavu, prvo pogledate gde je rubrika za PIB. Ukoliko ne upišete onaj broj, bićete kažnjeni i kazna će biti između 5.000 i 50.000 dinara. Ovi koji su u godinama bilo bi dobro da kod kuće zamole decu da pogledaju gde je ta rubrika, da se to posebno parafira, da se ta rubika osenči, da se tu precizno upiše podatak, jer verovatno je Mlađan Dinkić dao nalog ljudima koji rade uporeskoj upravi da primaju prijave i bez PIB-a. Nekada, ako je nešto neuredno, čovek u pisarnici kaže - molim vas, popunite ovde ovo, da se sredi, da ne bismo vodili postupak. Ne, sada će poreski organi namerno da primaju nepotpune poreske prijave, jer svako treba da plati po 50.000 novčanu kaznu, jer je ovo težak prekršaj. U istom članu imamo tačku 15) – prekršaje, gde je kazna od 5.000 do 50.000 dinara, ukoliko građanin ne stavi na raspolaganje odgovarajuće mesto za rad poreskih inspektora u postupku terenske kontrole. Poreski inspektor može da vrši terensku kontrolu, dođe kod građanina i ukoliko mu on ne obezbedi uslove za rad, građanin će biti kažnjen. Cena 5.000 do 50.000. Znači, pripremite se, u dnevnoj sobi odredite jedno ćoše gde će biti fotelja za poreskog inspektora, da ne biste pali pod udar ovog teškog prekršaja, jer ste odmah kriminalac, kako reče jedan od prethodnika. Mi štitimo kriminalce. Građani Srbije su kriminalci ukoliko ne udome poreskog inspektira sa devet mezetluka, kilo na kilo, špricer i vino itd. Ovo moram da čitam, pošto se prigovara da neko nešto izmišlja. Samo čitam šta su eksperti napisali. Tačka 17), evo šta kaže, težak kriminal, kazna od 5.000 do 50.000 - ako građanin ne bude prisutan tokom terenske kontrole ili odbije da učestvuje u postupku terenske kontrole u skladu sa ovim zakonom. Pogledajte član 25. tačka 9) šta piše i kakve to ima veze sa ovim što ste napisali. Znači, vi morate da budete prisutni na parceli kad dolazi onaj da vrši terensku kontrolu, da li je parcela 12,77 ari ili 12,87 ari. Građani Srbije postaju kriminalci zahvaljujući onima koji pišu ovakve zakone. Znači, svi oni koji su nas obaveštavali da inflacije nije bilo u toku prošle i pretprošle godine lažu, jer je nova Vlada došla do zaključka da je to bilo 250%, i da ne bi država izgubila na supstanci, da podsetim jednog od prethodnika, novčane kazne jesu prihod budžeta i to ministar želi da nadomesti, jer nije baš završio sa gorivom, dizelom i nekim drugim stvarima, tu je podbacio. Osujećena je ta njegova namera. Sad idemo po širini. Kada se ide po širini zahvata onda je svaki građanin, kako vi rekoste iz G17 plus, kriminalac. Svi će oni biti u akciji R48 na putu E10 sa prilazom E75. Šifrovano, razumeli ste. Građani, kada dođe poreski inspektor pokažite člansku kartu G17 plus, ukoliko je ištampana, onda ćete dobiti popust, odnosno bićete oslobođeni odgovornosti, ali po zakonu koji je deseta tačka dnevnog reda. Po tom zakonu ćete biti oslobođeni. Još jedan dodatak za vaše interesovanje, sav postupak se vodi u poreskoj upravi. Znači, samo poreski inspektor prosledi dokumentaciju licu ovlašćenom da vodi prekršajni postupak u poreskom organu, a ako meze nije bilo dobro, pripremite 50.000 dinara. Ukoliko nemate pare, izaberite banku, dobićete i kredit.
Da li još neko želi reč?
Dame i gospodo poslanici, predlagač i na onako neprecizan član traži povećanje kazne za određene poreske prekršaje. Bilo je čitano nekoliko puta, pa recimo u tački 5) prilikom podnošenja poreske prijave ili drugog pripisanog akta na propisanom mestu ne unese svoj PIB. Odmah posle toga sledi tačka 6) koja kaže - poreskoj upravi ne podnese, ne podnese u zakonskom roku ili dodatnom roku poresku prijavu ili ako je podnese nepotpisanu. Sada možete da zamislite da neko ko nema vaše podatke, osim vašeg imena i prezimena, vaše adrese, sve te podatke može pronaći u najobičnijem telefonskom imeniku. Može umesto vas, da bi se sa vama našalio ili da bi vam napakostio, da podnese poresku prijavu sa ovakvim nepotpunim podacima. Ko će morati da plati kaznu? Građanin koji je, ni kriv, ni dužan, već možda podneo ispravnu poresku prijavu, ali koja će poreska prijava da se tretira. Poreski prekršaj je učinjen. Organ za sprovođenje prekršajnog postupka, koji se nalazi u poreskoj upravi i radi u poreskoj upravi na osnovu naloga nekog poreskog inspektora, a najčešće su prijatelji, postupiće uvek po zapisniku koji bude dobio od svog kolege. Tačka 13) - na zahtev poreskih izvršitelja ne preda stvar poreskog obveznika koja se kod njega nalazi, a ne plati poresku obavezu poreskog obveznika umesto predaje stvari. Najčešće se u poreskom postupku i u svakom drugom postupku prinudne naplate prvo traži pokretna imovina. Svesni smo činjenice da danas veliki broj građana kupi auto od nekog svog komšije ili prijatelja, nema novca da ga prevede na sebe, formalno jeste vlasnik tog auta, dođe poreski inspektor, kupuju gospodine, fiće, jugo, zastavu. Ko ima para kupuje bmw, mercedese, a ove male automobile kupuju obični građani, auto star 14 godina. Ne prenese auto na sebe i u tom postupku poreski izvršitelj vidi da njegov komšija ima registrovan auto, duguje porez, auto mu se nalazi formalno kod drugog lica, dolazi kod tog drugog lica i otima mu auto. Za ovakve poreske prekršaje propisana je kazna od 5.000 do 50.000.
Da li još neko želi reč?
Dame i gospodo, mogli ste primetiti da poslanička grupa G17 plus uglavnom ne reaguje na sve ovo o čemu danas govore neki drugi poslanici, zbog toga što oni sami govore protiv sebe. Prosto je nerazumljivo da se neko u ovoj zemlji zalaže protiv poreske discipline. To je možda razumljivo samo u našoj zemlji, ali ni u jednoj drugoj zemlji u svetu nije razumljivo. Naši građani su jako disciplinovani i oni nemaju problema sa plaćanjem poreza. Uvek su ga redovno plaćali i naravno da njima to nije problem. To je problem samo u poslednjih desetak godina kada je vođena politika - lako ćemo, da bi se država uništila, a da bi se novac slio u privatne džepove. To je politika kojoj G17 plus želi da stane na put i zbog toga želi da se sva sredstva, koja su predviđena da se plaćaju, plaćaju državi i to je ono na čemu ovaj zakon insistira. Naravno da kazne treba da budu velike za sve one koji su spremni da utaje porez, a zna se dame i gospodo ko je utajio porez u proteklim godinama. To nisu bili obični građani Srbije, zakon nije usmeren protiv njih i oni jako dobro znaju da zakon nije usmeren protiv njih.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 46. amandman je podneo narodni poslanik Jovan Todorović. Odbor za finansije i predstavnik predlagača nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 47. amandman je podnela narodni poslanik Nataša Jovanović. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč?
Dame i gospodo narodni poslanici, poreska politika koja je promenjena paketom poreskih zakona počev od aprila 2000. godine, po dolasku DOS-a na vlast, i ustanovljena, kodifikovana i harmonizovana sa zemljama Evropske unije; uglavnom je to bio osnov za donošenje ovakvih zakona, izmena i dopuna kojima pribegava i ova vlada, sada sa novim premijerom Vojislavom Koštunicom, sa Mlađanom Dinkićem kao ministrom finansija, eksponentom mafijaško-finansijko-ekonomskog lobija, kako ovog iz zemlje tako onog iz inostranstva. Nas iz poslaničke grupe SRS i mene kao podnosioca amandmana u ime srpskih radikala uopšte ne začuđuje to što vi, gospodo iz vladajuće strukture, te klimave skupštinske većine, pokazujete potpuno odsustvo realnosti i ogromno neznanje kada izlazite da branite stavove Vlade po pojedinim amandmanima. Ne znate ni koji član je na redu, o kom amandmanu se govori, kao što je to bio malopre slučaj, kada je jedan kolega izašao i, ne znam da li je član 43. ili 44, svejedno on priča i hoće da brani politiku koja znači potpuno uništavanje i ono malo privredne aktivnosti koja postoji u našoj zemlji. Da bi se primenio Zakon o poreskoj administraciji, poreskom postupku, da bi se primenile tako visoke poreske stope, gospodo iz vladajućih struktura, potrebno je da se potpuno promeni struktura u našoj privredi, da imate rast privrednih aktivnosti. U državi u kojoj, uz očigledno veliko odobrenje premijera Koštunice, ministar finansija projektuje budžet sa deficiom od 45 milijardi dinara, nemoguće je da očekujete da ćete imati neku veću privrednu aktivnost, jer iz kvartala u kvartal se pokazuje da je pad industrijske proizvodnje sve veći. Ministar se još hvali time i kaže da će spoljnotrgovinski deficit biti zadržan na nivou od 4,5 milijarde evra na godišnjem nivou. Siva ekonomija, odnosno poreska evazija, za one koji to ne znaju, a čak izlazi jedan poslanik iz jedne koalicione grupacije koji se hvalio kako je revnosni građanin, privrednik, plaća redovno poreze, nije to samo problem u državi kakva je danas Srbija, koja je nažalost u trogodišnjem konstantnom propadanju zbog takve politike DOS-ovske garniture, a sada je vi nastavljate, nego je to problem za zemlje Evropske unije, u koju vi želite da uđete. I niko nema ništa protiv ulaska u Evropsku uniju, ali treba da kažete građanima Srbije da smo zbog vašeg ponašanja sada i prethodnika na vlasti za 15 godina dalje od ulaska u Evropsku uniju. Dakle, ne pet kako su govorili 2000. godine, nego je sada optimistička projekcija da će to biti 2015. godine. Ovaj član 47. govori o članu 181. osnovnog Zakona o poreskoj administraciji i postupku, na koji je SRS reagovala kada ga je Đelić predložio, i vi samo još više povećavate te kazne, u stvari je to dososvski zakon, Đelićev zakon. Znači, vi ste kontinuitet te dosovske vladavine. On sada povećava za 250 procenata kazne za ona lica koja vrše upis u sudski registar. Sada se, zbog promene Zakona o platnom prometu, kao pravni subjekt pojavljuju banke i dodaje se u stavu 2. – "i ako izvrši upis osnivanja pravnih lica i radnji u odgovarajući registar bez dokaza o plaćenom porezu i sporednim poreskim davanjima osnivača i ranije osnovanih pravnih lica". Radi se o tome da je ovaj zakon, a o tome su dosta govorili kolege Krasić i Arsić, u mnogim svojim članovima i stavovima potpuno nepotreban, zbog činjenice da se te odredbe, a uglavnom i sve ove navedene u članu 181, odnosno sada 47. u Predlogu za dopunu i izmenu Zakona, već nalaze u Zakonu o sudovima, u Zakonu o privrednim registrima. Što je najstrašnije od svega, vi želite da branite nešto što je neodbranjivo – da imamo tako drakonske kazne, kada kompletna privreda stoji, kada su i ovakvi Đelićevi porezi nepodnošljivi za građane i za one koji pokušavaju nekako da opstanu na tržištu, u netržišnoj ekonomiji, u zemlji u kojoj se ništa ne radi, gde se radnici otpuštaju. (Predsednik: Vreme.) Završavam. Sa druge strane, niko od vas nije hteo da pokrene ključno pitanje i za građane i za privredu – zašto sada Mlađan Dinkić, na koga se pozivate, a rekla sam koja je njegova prava kvalifikacija, to je tačno i građani to vrlo dobro znaju... (Predsednik: Vreme. Isteklo je 5,43 minuta.) Gospodine Markoviću, ne možete tek odjedanput da mi se pojavite iza leđa, da uđete s' vrata i da mi upadnete usred priče, a govorim o ozbiljnom zakonu i ozbiljnom amandmanu. (Predsednik: Ne brinite, ništa nije s' leđa; 5,57 minuta, a upozorio sam vas na 5,20. Izvolite, završite.) Zašto ste toliko nervozni, nemate razloga da budete toliko nervozni. Završiću jednom rečenicom. Dakle, radi se o protivustavnoj i protivzakonitoj zateznoj kamati. SRS je podnela pre tri godine amandman na zateznu kamatu od 0,2 posto dnevno za neplaćeni porez i taj amandman je prihvaćen tada od strane aktuelnog ministra i vlade. I dalje se primenjuje protivustavno i protivzakonito, jer je u suprotnosti sa Zakonom o obligacijama, sa Zakonom o Narodnoj banci, koja propisuje eksontne stope. Bolje bi vam bilo da pogledate malo istini u oči i da vidite da narod osnovni porez za stan i komunalije ne može da plati, nego da se hvalite time da ćete za 250 procenata da povećate ionako drakonske kazne u državi u kojoj je sve stalo, u kojoj ljudi ne primaju plate. Penzionerima ste prekjuče smanjili penzije za 4,7 posto. Prema tome, vaša sudbina je sasvim izvesna. Uostalom, počev od 13. juna pa nadalje, videćete kako će stvari u Srbiji da se odvijaju. Nije realno ovo što radite, a ono što nudi i Tomislav Nikolić i SRS, svakako je primereno i našim uslovima i našoj privredi, koju ćemo, ako da bog i narodna volja, pokrenuti, ali na zdravim osnovama.
Gospodine Krasiću, izvolite.
Drago mi je što čujem da su neki odustali, da neće više da daju podršku Vladi Republike Srbije. Dobro je što su odustali, jer kada budu čuli obrazloženje šta je Vlada napisala u ovom članu, onda će da shvate da ne treba da se podrži ovaj zakon. To je član 47. Predloga zakona i njime se menja član 181. osnovnog teksta. Kada se to promeni, to će ovako u praksi da izgleda: "Novčanom kaznom od 5.000 do 50.000 dinara kazniće se za prekršaj odgovorno lice u 1) sudu" (predsednik suda, u sudskoj pisarnici zadužen neko, registarski sudija); dalje "u organu lokalne samouprave"; organi lokalne samouprave su skupština i izvršni odbor, a ovo ispod su sekretarijati; to je nešto drugo; dalje, gospodo advokati, odgovoran čovek u "advokatskoj komori, profesionalnom udruženju", umetnici, pevači, slikari. Zbog čega će da se kazne ovom kaznom, kaže se ovako: "ako Poreskoj upravi ne dostavi ili ne dostavi u predviđenom roku propisano obaveštenje i ako izvrši upis osnivanja pravnih lica i radnji u odgovarajući registar bez dokaza o plaćenom porezu i sporednim poreskim davanjima osnivača i ranije osnovanih pravnih lica čiji su oni osnivači". Tamo smo rekli da ne može poreski organ da definiše uslove pod kojima će da postoji neko pravno lice, a evo ga ovde – kazna. Da ne ređam dalje, sledeće su kazne. Kaže, takođe se kažnjava odgovorno lice u upravnom, odnosno sudskom organu. To znači u ministarstvu. Organi uprave su ministarstva. "U sudskom organu" – to su različiti sudovi. Ukoliko neku evidenciju tamo sredi, uradi, pa čak dalje kaže – u poreskoj upravi. Znači, zaposleni u poreskoj upravi. Vama je plata porasla 250 posto od kada je donet ovaj zakon, jer maksimalna kazna vam je bila 20.000, a sada vam je 50.000. To znači da možete da platite tu kaznu. Postavlja se centralno pitanje: da li poreski organ koji je, u suštini, u organizacionom smislu uprava unutar Ministarstva finansija, može da vodi prekršajni postupak protiv predstavnika sudske vlasti i drugih nivoa vlasti. Ako je to tako, šta će nam onda sudovi? Ako je to tako, onda nam ne trebaju ni sudije za prekršaje. Ako je to tako, onda nam ne treba zakon, već nam je potreban ustav sa jednim članom, u kome će da se kaže da je sve u ovoj zemlji, ono što pušta i zatvara vodu, volja jednog čoveka. Znači, Ministarstvo finansija direktno, indirektno, posredno jeste super organ, kapitalni organ, genijalni organ koji sve može: može i sudije da kažnjava, može sve nivoe vlasti da kažnjava. Za šta? Za nešto što, u suštini, i nije njihova obaveza da urade, jer se od njih traži da urade nešto nezakonito i nešto što je duboko u suprotnosti sa Ustavom Republike Srbije. Ukoliko usvojite ovaj zakon, on će u ovim izmenama i dopunama i50 posto osnovnog teksta da bude u suprotnosti sa najmanje 30 propisa u ovoj zemlji, da ponovim, novih propisa, donetih od 2001. godine do današnjeg dana. Mene stvarno čudi da sklopljena parlamentarna većina može da da pristanak na sve i svašta. Vodite računa, izvršna vlast mora da bude vezana za zakon. Mi donosimo zakon. Ograničimo samovolju izvršne vlasti.
Gospodine Arsiću, izvolite.
Dame i gospodo poslanici, predlagač i ovim izmenama i dopunama u članu 181. Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji u stvari zabranjuje da neko fizičko ili pravno lice osnuje drugo fizičko ili pravno lice ako nije platilo porez. Kada su u pitanju pravna lica, to mogu da razumem, ali kada su u pitanju fizička lica, mogu da kažem da je to potpuno neshvatljivo. Već na početku današnje rasprave rekao sam da veliki broj preduzetnika, odnosno fizičkih lica ne radi taj posao zato što ga voli, ne radi zato što mu je to životno opredeljenje, već zato što je dugo vremena morao da bude na nekom odsustvu, plaćenom ili neplaćenom, zato što je radio na nekom minimalcu, zato što je postao tehnološki višak zahvaljujući privatizaciji i Zakonu o radu, a čovek mora da se snalazi kako zna i ume. Snašao se nekako za lokal, dobiće ga sa rokom plaćanja tek za šest meseci ili godinu dana, pa rešio da otvori neku samostalnu radnjicu, sa kojom obezbeđuje egzistenciju svojoj porodici, ali znači, poreska uprava kaže - ne može, nisi platio stan, nisi platio porez na nepokretnost u nekom iznosu koji često nije veliki, ali poreski obveznik jednostavno nema novca da ga plati. Na taj način se krši i Ustav Republike Srbije, jer se čoveku oduzima pravo na rad. Kako da plati taj mali porez kada mora da plati porez na struju, kada mora da plati porez na razne komunalije, kada mora da plati porez na vodu koju toči iz česme. Koliko je meni poznato, čitav živi svet zavisi od vode, vazduha i sunca. Sada je samo još pitanje kada će nekome pasti na pamet da osim vode počne da oporezuje i vazduh i sunce, pa da čitava ova priča bude privedena kraju.
Reč ima Vladimir Homan.
Skoro sam se rasplakao od ove tirade. Predlažem da ovaj amandman, kao i sve ove prethodne besmislene amandmane, Skupština ne usvoji, a kao prilog ovome, hoću da naglasim da se ovde poslanici celo pre podne i deo popodneva obmanjuju. U članu 7. usvojeni su amandman još ranije, tako da ne postoji obaveza da se proverava i da se dostavlja dokaz o plaćanju poreza prilikom osnivanja pravnih lica, tako da se ove kazne uopšte ne odnose na njih. Osim toga, nije tačno da su 250% povećane kazne, nego 150%, a ovako kako izgleda iz ovih govora predstavnika SRS ovde, koji se zalažu za to da se omogući i dalje lagana poreska evazija. Čini mi se da su oni i dalje na kursu svog velikog vođe, koji je još oktobra 1999. godine izjavio da smo rat dočekali sa ukupnom novčanom masom od 10 milijardi dinara, a sada imamo 14 milijardi dinara, kaže on, i da je inflacija opet uzela maha, pa moramo nešto novca da doštampamo, kaže on, jer ko bi finansirao sve ove grandiozne radove verovatno. Inflacija vam tu dođe kao neka vrsta poreza, kaže on, imate 100 dinara u džepu, inflacija vam to obezvredi, pa imate 80 dinara. To su porezi za koje se zalaže SRS.
Zahvaljujem. Izvolite, replika, pošto je vaš amandman.
Dame i gospodo narodni poslanici, reč je o veoma ozbiljnoj stvari. Dakle, ovo nije neko školsko takmičenje, propitivanje za neke neobavezne stvari na kursu nekih političkih stranaka. Govorimo o činjenicama da su građani u veoma teškoj situaciji i da ne mogu ni ove ovakve postojeće poreske zakone da podnesu i svako ko je realan i ko normalno posmatra stvari vidi da je to tako. U zemlji u kojoj je prosek zarade 12.600 dinara, a pitanje je samo koliko ljudi ima tu platu, dakle, nekoliko stotina hiljada; u zemlji u kojoj milion i po ljudi ne radi, u zemlji u kojoj ste penzionerima prekjuče smanjili penzije za 4,7%, gde su troškovi života svakog dana sve veći i veći, niko ko raspolaže tim podacima ne može sa tog stanovišta da brani ovaj zakon. To što je Dinkić dobio upozorenja kao i potpredsednik Vlade, ali iz istog su miljea, Miroljub Labus, od MMF-a da mora da smanji budžetski deficit, to se ne tiče građana Srbije. Oni znaju da nisu birali ovu vladu, da je Vlada napravljena na takav način da je skupštinska većina u pravom smislu reči i falsifikovana, jer to što vi imate manjinsku podršku SPS-a od danas do sutra, a pitanje je do kada, to ne interesuje građane Srbije, oni hoće bolju budućnost. Hoće da rade, hoće da u Srbiji ima proizvodnje, da primaju plate, da mogu da dođu u poresku upravu, a ne da ih obmanjujete i nastavljate da radite, ta služba je sada pod kontrolom Ministarstva finansija ove aktuelne Vlade, ljude od 65 godina, koji po Zakonu o plaćanju poreza na nepokretnosti imaju pravo da se oslobode dela poreza, odnosno jedne trećine, vraćate sa punktova poreske uprave. Propisujete i dalje zateznu kamatu od 0,2%, a ko to da plati u zemlji gde nema proizvodnje, ništa se ne radi, narod je gladan. Nemojte više da obmanjujete građane nekim famoznim zakonima, ovo je sve prepisano, ovo je sve već ustanovio Đelić i bivši DOS-ovski režim. Vi ste kontinuitet te vlasti i proći ćete i pet puta gore i mnogo brže nego što su oni prošli.
Zahvaljujem. Izvolite, povodom amandmana, poslanik Vučić, pa poslanik Jakšić, takođe o amandmanu.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi smo juče imali veličanstveni miting u Kraljevu, a govorim to zbog činjenice da je jedan iskoristio priliku da kada su odsutni poslanici SRS, a i zbog malog prisustva poslanika vladajuće većine, izađe za govornicu i da ospe drvlje i kamenje po poslanicima SRS, pošto je izuzetno hrabar kada nema nikoga u sali da mu odgovori; tada je toliko hrabar da to zaprepašćuje; obično nije, obično ćuti, pa čeka ispred da saopšti svoj odgovor, kako ga njegovi protivnici ne bi čuli, a novinari sami mogli da prenesu. Što se tiče ovog amandmana, on je racionalan, on je razuman, on je nešto što u jednom delu makar oko gornje granice predviđenih kazni olakšava život običnim ljudima, a državi ne uzima mnogo od onoga što bi inače dobila. Mislim da je to osnovni princip i država bi njime morala da se rukovodi. Za onoga ko je ovde govorio o nekom velikom vođi i o tome šta je ko i nekada govorio, podsetiću vas na sve vrste globalnih prevara i sitnih prevara kojima su se služili od tog perioda pa do danas. Naime, u to vreme kada je zemlja bila zaista u užasnom stanju, iz proste činjenice što su je neki bombarodvali, pa je narod ginuo, pa su rušeni mostovi, pa su rušene zgrade, uništavani objekti, tada je to trebalo popraviti, tada je trebalo pronaći novac za to, uz istovremeno obezbeđivanje svih ostalih državnih funkcija, isplate penzija i svega ostalog, pa su pronalaženi načini i uz različite takse i poreze. (Vladimir Homan dobacuje sa mesta.) Slušajte dok govorim, ja sam vas pažljivo slušao. Dakle, te takse i poreze, ne samo da ste zadržali, nego ste ih dvostruko, trostruko i petostruko uvećali. Izmislili ste im naziv Šešeljeva taksa, a sada vas pitam da li je to Dinkićeva ili Koštunicina taksa, ili pre njega Živkovićeva ili Đinđićeva, kada su je svi zadržavali, a samo povećavali i to geometrijskom progresijom povećavali, a onda izmišljali nove. Svašta na šta vam je palo na pamet izmislili ste da porez mora da se plati, pa čak i korito da se baci u reku bilo je porez mora da se plati. Još samo na vazduh nema poreza, ali očekujem da uskoro i to osmisle eksperti. Ima na vodu za piće, važno je da ste i na to uveli porez, pa neka narod zna da su Koštunicina i Dinkićeva taksa i na vodu za piće, odnosno porezi. Želim da vam kažem još nešto, nemojte da govorite sa ove govornice o velikom vođi. U SRS-u imamo predsednika stranke, nemamo vođu. Imamo predsednika stranke izabranog na kongresu, a biraju ga stranački delegati ...
Samo trenutak, gospodine Vučiću, molim sve poslanike bez dobacivanja i prekidanja govornika. Izvolite, gospodine Vučiću, nastavite o amandmanu.
Hvala, gospodine predsedniče, nepristojnost pojedinih poslanika me nikada ne zabrinjava, čak me raduje, zato što vidim da su nervozni zbog onoga što govorim. Želim da završim oko ovoga. Mi imamo predsednika stranke biranog na redovnom kongresu, a uz to niti je on mogao da plaća, niti je neko drugi mogao da plaća, pošto ste kompletno finansijsko-mafijaške poslove u Srbiji vi pokupili, tako da je mogao samo svojom idejom, političkim programom i ideologijom to da pridobije. Kada govorite o vođama, nemate velikog vođu. Vi imate malog vođu. Kakav su vam i jedan i drugi, takve su vam vođe, male, nikakve, pa nemojte da brinete o tome ko je šta i kako govorio, a preporučujem vam, uzmite od nas, daćemo vam po nižim cenama, knjige Vojislava Šešelja, pažljivo pročitajte, sve podvucite lepo, naučite to, onda ćete videti koliko će vam diskusije biti mudrije i pametnije i sa ove govornice.
Replika, gospodin Proroković.
Prvo, Šešeljeva taksa na mobilni telefon voljom skupštinske većine je ukinuta, tako da više kao porez ili poresko opterećenje za svakog vlasnika mobilnog telefona u ovoj državi ne postoji. Nemojte da govorite neistine. Drugo, da vas naučim, ne kaže se ukoliko skupštinska većina donese zakon, nego kada skupštinska većina bude donela zakon, jer skupštinska većina za donošenje ovog zakona postoji. Postoji zato što se ovim zakonom, ne prihvatajući vaše amandmane, uređuje poreski postupak i poreska administracija po jasno utvrđenom algoritmu, po kom će se ubuduće sprečiti zloupotrebe da Srbiji opet ne budu uvođene sankcije na šećer ili druge proizvode.
Samo se pozovite na Poslovnik, izvolite.
Dakle, gospodine Markoviću, niste mogli i smeli da date, jer nisam video da nam je stigao ijedan akt da je predstavnik skupštinske većine gospodin Proroković, a taj papir još uvek niko u ovoj skupštini i u ovoj sali, u ovoj zemlji nije video. Niste ga ni vi videli. On nije imao pravo na repliku. Toliko da znate. Ma šta god da je, nije pomenuta njegova politička stranka, nije nijednog trenutka pomenuta. To mi ne smeta. Gospodine Karaičiću, upristojite se. Dakle, da vam odgovorim, gospodine Prorokoviću. Nemojte vi nikoga da učite, jer vi nemate nikoga ničemu da naučite. Nemojte da učite one koji su školovaniji od vas i one koji o svemu znaju mnogo više nego vi. Želim da vam kažem nešto, gospodine Prorokoviću, koliko ste tužno istupili sa ove govornice, mi smo, a ne vi, ukinuli taksu na mobilni telefon, jer ste vi hteli da se nastavi sa tim porezom. Glasanjem poslanika SRS-a i vašom greškom je to ukinuto. Toliko da znate, gospodine Prorokoviću. Toliko o tim lažima o kojima ste govorili. Nemojte, gospodine Prorokoviću, na takav način da razgovarate sa poslanicima SRS-a i da držite predavanja, jer nemate o čemu da ih držite. Ja ću vama da kažem, sada ćete tek da čujete. Pošto su neka gospoda izrazila želju da čuju, a nisam imao nameru, verujte mi na reč, mislio sam da završim kod ove takse, odnosno poreza na mobilni telefon; dakle, Srbija je imala svakakve vlade. Imala je one koje su bile, rekao bih otvoreno, i antisrpske, one koje su bile direktno uperene protiv političkih protivnika i jedino se time bavile, kao prethodna. Bile su one koje su radile loše ili manje loše, ali Srbija nikada nije imala nesposobniju i neodgovorniju vladu od ove danas. Nikada nije imala one koji je zastupaju, a da ne znaju kako i na koji način da je zastupaju. Ta vlada do sada se pokazala i potvrdila samo u jednom, a to je koliko će da odmore, koliko će da odspavaju i šta će posle toga na dnevniku da izmisle. To je suština, to je srž rada Vlade Republike Srbije. Ništa drugo i ništa više nije radila u svom periodu od kada su došli na vlast, od kada su izabrani u ovoj skupštini Ima tu još jedna stvar. Ima jedna grupa koja nije spavala unutar te vlade. Ta grupa je sve vreme razmišljala kako da se dočepa para u Srbiji ...
Vreme.
... uspeli su da se dočepaju para u Srbiji, jer su zauzeli bukvalno sve finansijske institucije, pare, pare i samo pare. To JUL nikada nije uradio kao što jedan deo Vlade Republike Srbije danas radi. Vi razmišljate o tome da li to građani Republike Srbije vide ili ne vide. Sa tim trikovima nema više te takse, pa nema, ali zato što ste vi pogrešili i zato što sa vašim JUL-om, ovim finansijskim prevarantima i manupulantima, ovim lopužama belosvetskim, niste uspeli da se dogovorite oko jednog ili dva amandmana. Hvala.
Hvala vama. Nema razloga, meni ne prija nepristojnost koliko god da se ljudi zalažu, nego Poslovnik. Po Poslovniku, dozvolite mi da završim, gospodine Karaičiću, dužan sam obaveštenje poslaniku Vučiću, jer je pitao za govornicom. Dakle, obavešten sam da je zamenik šefa poslaničke grupe DSS – Vojislav Koštunica, gospodin Proroković. Proveriću u tehničkoj službi da li je dostavljeno svim poslanicima, proveriću. Pomenuto je – Vojislav Koštunica i još jednom vas podsećam kako se stranke u ovoj skupštini zovu, DSS – Vojislav Koštunica se zove poslanička grupa čiji je ovlašćeni predstavnik gospodin Proroković. Zato sam morao da dam repliku, kao što sada, pošto ste se javili po Poslovniku, moram da dam repliku gospodinu Prorokoviću, a posle toga javio se gospodin Karaičić, kao lično pominjanje. Izvolite.
Vrlo kratko. Što se tiče Šešeljeve takse na mobilni telefon, amandman na Predlog zakona o porezima kojim se ukida podneo je gospodin Milutin Prodanović, poslanik DSS-a iz Gornjeg Milanovca. Nisam učen kao što ste vi učeni, a možda i zato što nisam čitao knjige Vojislava Šešelja o herojskom sinu Sadamu Huseinu, a mislim da mi te knjige u mojoj političkoj edukaciji ne bi puno ni pomogle.
Zahvaljujem. Replika, gospodin Karaičić.
Imam pravo na repliku, jer sam pomenut po prezimenu. Ovo ću reći, gospodinu Vučiću, vrlo lično i vrlo direktno. Vidite, nikada nisam govorio o bilo čijoj pristojnosti, o tome ko koliko dobacuje i kada dobacuje. Čak mislim da sam veoma pristojan u ophođenju, za razliku od nekih vaših kolega, ali kada govorim o pristojnosti, mislim da to što vi radite mesecima, dva meseca i ranije je vrlo nepristojno. Nije bilo dana kada niste kršili Poslovnik neubacivanjem kartica, kada ste govorili o svemu i svačemu, a samo ne o temi i kada vodite za ovom govornicom kampanju, kada joj nije ni mesto ni vreme. Prema tome, da kažete bilo kome da je nepristojan nemate pravo i molim vas da kada bilo kome to kažete vodite računa o vašoj pristojnosti i vašem ponašanju.
Na osnovu člana 94. Poslovnika dajem prekid do 15,00 časova, da se grupe konsultuju. [[Posle pauze – 15,30]] Dame i gospodo narodni poslanici, molim vas da pre nego što proverimo kvorum, pošto me je više poslanika pitalo, da kažem sada a ne na kraju današnje sednice, neće se raditi sutra, nego će nastavak sednice, kada završimo popodne, biti u ponedeljak. Molim vas da utvrdimo kvorum. Molim poslanike da ubace svoje poslaničke kartice. Konstatujem da je u sali prisutno 89 poslanika, što je kvorum za rad. Nastavljamo rad. Stali smo kod replika poslanika Vučića. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, pre svega izražavam protest, mada to vama ne znači mnogo, zbog načina na koji ste prekinuli prepodnevni deo sednice i to nije prvi put. To je postala praksa u Narodnoj skupštini Republike Srbije, da svaki put kada vam se neko ne dopadne, kada treba neko od opozicionih, posebno od prvaka SRS, da izađe za govornicu, odredite pauzu i kažete - sad više nema vremena. Onda novinarima pričate, iako ste to bez obrazloženja uradili, kako ste to napravili da bi se smirile strasti. Vi ste predstavnik vlasti, vaše je da umirite strasti, vi ih generišete uvek, nikada to ne može da radi opozicija i to ste morali da uradite na pripadnicima režima, a ne na pripadnicima opozicije. Da iskoristim priliku da kažem ono što sam nameravao. Zapaljivi govor je o tome kakve je knjige pisao Vojislav Šešelj. Pisao ih je mnogo, radio je čovek mnogo. Nekome se njegove ideje dopadaju, nekome se ne dopadaju. Za razliku od vašeg predsednika, koji je napisao dve knjige, od te dve jedna mu je veoma prepoznatljiva - Društveno samoupravljanje, kao koautor sa gospodinom Ratkom Markovićem, koji je doduše veliki stručnjak; valjda se umorio od pisanja te dve knjige pa u 25 godina nije ništa drugo uspeo da uradi. Što se tiče gospodina Šešelja i onoga što je radio, on je uvek objavljivao, zato što se ni jedne svoje reči nije stideo i nikada je nije povlačio. Pošto vidim da stalno i naročito volite da govorite o pravoj i lažnoj odbrani nacionalnih i državnih interesa, pa vidim da i Tomislavu Nikoliću pokušavate nešto u izbornoj kampanji da nametnete što nije rekao, ali mu stavljate u usta, pa ću ja vas da podsetim na nešto što ste vi radili, zašto je bolje da ćutite i ništa po tom pitanju ne govorite. Naime, dame i gospodo, šta je pisao Vojislav Šešelj, pisao je mnogo dobrih knjiga, preporučio bih vam da pročitate "Ideologiju srpskog nacionalizma". Veoma dobra i veoma ozbiljna knjiga i dobro je da ste pročitali. Siguran sam da ste mnogo toga iz nje naučili, ali se nadam da ćete sledeći put pročitati, jer prvi put nije pročitao vaš predsednik, gospodin Koštunica, kada je puštao šiptarske teroriste đuture na slobodu, po 2000. Nadam se da ćete sledeći put pročitati dobro kakva su zlodela i kakva su nedela počinili pre nego što im date pomilovanje, jer u tome je razlika, na taj način se ne vodi briga, ne o srpskim, nego o interesima ove države, o interesima građana Srbije, a posebno bi trebalo pogledati koliko je tih koje je pustio Vojislav Koštunica na slobodu, ničim izazvano, ni ne pogledavši za šta su odgovorni, za koja se teška ili najteža krivična dela terete, koliko je njih učestvovalo ... (Predsednik: Vreme.) ... u zločinima nad Srbima 17. i 18. marta ili na bilo koji drugi dan. Molio bih vas da ne govorite s nipodaštavanjem o lideru jedne opozicione stranke, ili najveće stranke u Srbiji, ako hoćete, posebno ako nije u prilici da vam ovde odgovori, nije u prilici ni na koji način da vam odgovori, zato što ne može ni svoju decu da čuje, a kamoli da se obraća političkoj javnosti. Vama koji ste govorili o nepristojnosti i pristojnosti, reč je o gospodinu Karaičiću, pošto je govorio odavde kako su nepristojni oni koji se dva meseca ponašaju ovako. Kako? Tako što podnosimo amandmane? Tako što želimo da govorimo ... (Predsednik: Četiri minuta, budite ljubazni završite.) ... o svakom zakonu? Biću, gospodine Markoviću. Tako što radimo na svakom zakonu? Tako što smo predložili akata isto ili više nego Vlada Srbije? Mnogi nisu ni stavljeni na dnevni red. Četiri meseca ima otkako smo stavili Zakon o izmenama i dopunama Zakona o privatizaciji u skupštinsku proceduru i još nije na dnevnom redu. Koliko meseci ima da smo stavili zakon o legalizaciji, popularno nazvan, drugačije mu je formalno ime, u proceduru? Još nije na dnevnom redu, zato što vas ono što interesuje građane Srbije ne zanima, zato što nećete da to bude na dnevnom redu. Šta je nepristojnost? To što izlazimo za govornicu i što vam se suprotstavljamo? To što smemo da izrazimo opozicioni stav? Da li je to nepristojnost? Jesmo li nešto uradili što nije kulturno, vaspitano ili ne znam šta? To što nećemo da vam dopustimo da nas nazivate kužnim i šugavim zato što smo iz SRS, ne pada nam na pamet. To govori deo vaše vlade, a koji se pravi naivan i koji ne zna o čemu je reč, kako i šta se priča. (Predsednik: Pet minuta, gospodine Vučiću, budite ljubazni, tri minuta je replika. Budite ljubazni i u okviru Poslovnika privodite kraju. Izvolite.) Hoću, gospodine Markoviću, kao što se nadam da će ova država i u okviru Poslovnika, i u okviru zakona, i u okviru Ustava imati snage, pošto sad nema snage, da se obračuna sa svim kumovima mafije koji upravljaju danas Srbijom, a što do sada nikakvo interesovanje nije pokazala.
Po Poslovniku, narodni poslanik Predrag Marković.
Dobro je što pitate koji je član. Mogao sam sa govornice predsedavajućeg, jer to je u opisu obaveze, da dajem tumačenje ako neko misli da je povređen Poslovnik, ali pošto izgleda mnogi nisu naučili Poslovnik, moramo, radi razjašnjenja i smirivanja nepotrebnih tenzija, da kažemo šta se dogodilo. Neki juče nisu bili pristuni. Dakle, član 81, pročitaću vam kraj prvog stava - Narodna skupština održava se utorkom, sredom i četvrtkom u vremenu od 10 do 18,00 časova, sa prekidom od jednog sata. Nije definisano vreme tog prekida. Takođe, član 94, na koji sam se pozvao danas, kada sam poslušao ne samo Poslovnik, već i iskustvo. Juče je ovde, u isto vreme, nešto između 13,00 i 14,00 časova, dok su bili na redu da govore poslanici vladajuće koalicije, stvarno nemam nameru da pravim razliku među poslanicima, gospodin Mirčić je zamolio da predsednik Skupštine iskoristi pravo po članu 94, jer je očito postojala velika tenzija u sali. Rekao je - molim vas, imate pravo po članu 94, da se ljudi malo smire, dajte pauzu, pa će se ljudi smiriti, pa će nastaviti. Danas sam isto to uradio. Bila je tenzija. Stvarno ne znam ko je bio na redu. Poslušao sam savet od juče, gospodina Mirčića. Molim vas, mislim da je dobro za sve, pre svega za građane Srbije, da ne slušaju samo svađe, a da slušaju različita politička mišljenja i pozicije i opozicije u dobrom tonu. Ali, naravno, preduslov je da se poštuju pravila igre. Ovaj poslovnik predviđa pravila. Nisam ga donosio, nisam bio u Skupštini. Moje je da sprovodim ta pravila igre ili je do onoga ko se nalazi na tom mestu, svejedno da li neko od potpredsednika ili predsednik. Moja je obaveza, a njih poštujem. Svaki put ću raditi po Poslovniku. Ne mogu da nateram ili tačnije ne želim da one koji hoće da ne rade po Poslovniku, dakle da pored opomena, kada je vreme tri minuta za repliku, pet minuta po amandmanu, nije teško da naučimo, da poštujemo jedni druge i kada vas predsedavajući opomene, a uvek to čini, barem dok sam bio prisutan, a svejedno da li vodi gospođa Pop-Lazić, da li vodi gospodin Mihailović, gospođica Krstić ili ja, uvek se ta opomena izriče diskretno i kada prođe vreme koje je predviđeno Poslovnikom. Molim vas da poštujemo vreme jedni drugih i vreme građana Srbije, a i ubuduće ću naravno, svejedno što neki ne žele... (Predsedavajuća: Vreme.) Opomenite me, vreme je. (Predsedavajuća: Već sam to učinila. ) Završavam stvarno... a ja ću svejedno nastojati da se zakon odnosi na sve, svejedno što mnogi žele da se zakon na njih ne odnosi. Građani Srbije žele da se zakon odnosi na sve, a Skupština je tu da pokaže da to poštuje. Gospodin Vučić, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, nisam vam, gospodine Markoviću, zamerio antiposlovničko ili neposlovničko ponašanje. Zamerio sam vam nešto što ste učinili sa jasnom političkom namerom i što su videli svi građani Srbije. Dakle, u trenutku kada je trebalo da kažem šta mislim o onome što su izgovorili moji prethodnici, predstavnici režima, vi ste prekinuli sednicu i rekli da ćemo nastaviti kasnije, iako nije bilo bogzna kakve tenzije već uobičajene političke rasprave. Ništa više ili manje nego što smo imali sat, dva ili tri pre toga. To nije manir samo vaš, to je urađeno pre četiri dana takođe ili pre šest dana, u prošli petak, kada je jedan od potpredsednika to na isti način uradio kada sam tražio reč. Nekako mi se čini da se to najčešće događa kada neko od srpskih radikala zatraži pravo na odgovor. Nemam ništa protiv da vi to radite, nemam ništa protiv da vi nama izričete opomene. Da se ne odnosi zakon na sve potvrđuje i broj opomena koje smo mi dobili. Dobio sam ih najviše u ovom sazivu parlamenta, a pri tome vam kažem da, osim jedne, ne možete da se setite ni za šta sam ih dobio, koju sam to reč ili uvredljiv izraz izgovorio. Najteže je bilo ono što sam rekao gospodinu Dinkiću i toga, pretpostavljam, možete da se setite. Svega drugog garantujem da ne možete, zato što ni ja ne znam zašto ste mi opomene izricali. Samo od vas, dakle, tražim da imate jednake aršine za sve, da se ne ponašate kao neko ko treba da pomaže nekome iz vlasti, pa onda u kabinetu u pauzi - kako smo uspeli sada da ih prevarimo, je l' ste videli šta smo im sada uradili, nismo im dali da odgovore. To je politika koja neće dati nikakve rezultate ni na kratak, a kamoli na dug rok. Sa druge strane, što se tiče važenja zakona za sve, zakoni za sve odavno ne važe. Za neke manje, za neke više, pa i u ovoj Narodnoj skupštini.Pozivam vas da gonite kriminalce, čuo sam da tu postoje različite vrste insinuacija, te umesto da pričaju novinarima po kuloarima i da izmišljaju, molim predstavnike režima, ali i predstavnike nekih opozicionih stranaka, da izađu za govornicu i da kažu sve što imaju, a ne da izmišljaju negde gde nemamo priliku da odgovorimo. Gonite sve kriminalce, gonite sve one koji su bilo šta protiv Srbije učinili i nemojte da prekidate sa tim, ali nemojte da gonite one koji su pripadali onima pre vas, a da ne gonite one sa kojima ste vi u dosluhu. Nemojte da vam bude samo Miodrag Kostić kriv. Ako je kriv neka ide u zatvor, ali neka ide i Vuk Hamović, i Vojin Lazarević i njihovi kumovi, sve do šefa kabineta Vojislava Koštunice, koji je takođe kum Vojina Lazarevića, pa razmislite o tome. Svi zajedno kumovi, svi zajedno mafijaši, neka idu u zatvor. To je zakon i pravda za sve.
Da li još neko želi reč? Po amandmanu. Izvolite, gospodine Matiću.
Da bismo prihvatili amandmane Srpske radikalne stranke, valja ih u jednoj razumnoj i tihoj atmosferi čuti, razmisliti, pa ćemo sutradan možda i glasati za njih. Međutim, ovde kada se iznose neistine o ljudima kao što je premijer Srbije, gospodin Koštunica, ne mogu da budem ubeđen da valja glasati za amandmane Srpske radikalne stranke. Očigledno da takvo blaćenje ljudi, poput Vojislava Koštunice, svakako ne čini da ova Srbija ima mirnu atmosferu, gde će se donositi zakoni i gde će narod biti zadovoljan slogom među političarima. Podsetiću vas da je Vojislav Koštunica, između ostalog, učinio i to da ovde svi jednoglasno ili istovetno glasamo za naš stav po pitanju rešavanja krize na Kosovu i Metohiji.
Tema, gospodine Matiću.
Vi ste mlad čovek, gospodine Vučiću, možda to ne znate, ali u vreme kada ste se rodili, u to vreme Vojislav Koštunica, upravo zbog pitanja Kosova i Metohije, izgubio je posao nastavnika na Pravnom fakultetu i kao mlad asistent tog momenta je izgubio mogućnost da napiše te silne knjige. Neću komentarisati ono što je zapisao predsednik vaše partije. Mislim da je neukusno i nikada nećete čuti od poslanika Demokratske stranke Srbije... (Predsednik: Tema, molim vas.) ... da na bilo koji način kritikuju rad Vojislava Šešelja, dokle god se on nalazi u zatvoru u Hagu. Iz elementarne pristojnosti mi nećemo tako blatiti ljude, niti pominjati u negativnom kontekstu. Ne želimo njihov položaj da otežavamo ni na koji način, ali mislim da vi kao mlad čovek treba da imate elementarnog poštovanja prema predsedniku Republičke vlade i nemojte izvrtati činjenice, posebno ne činjenice iz biografije gospodina Vojislava Koštunice.
Gospodine Matiću, upozorio sam vas dva puta. Teško izričem opomene, samo sam jednu izrekao gospodinu Vučiću, a većinu sam izrekao vladajućoj koaliciji, ali molim vas još jednom držimo se teme i onoga zbog čega smo ovde, a to su amandmani i to je zakon koji je na dnevnom redu. Sada pravo na repliku, gospodin Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, zahvaljujem se gospodinu Matiću i dobro bi bilo kada bi se njegove kolege držale onoga što je on rekao. Nisam rekao i prvo mene ta priča o zaštiti lika i dela bilo koga mnogo ne tangira, jer nikada nisam patio od idolopoklonstva, ama baš nikada, i svi koji me poznaju, a ne mislim da sam mlad, imam već dvoje dece i dugo sam u politici, ali ovi koji me poznaju znaju dobro da od idolopoklonstva nisam patio i znaju dobro da sam, ako sam mislio drugačije, svoje mišljenje smeo da izrazim i pred Vojislavom Šešeljem i pred svakim drugim. Nećete me tom pričom o zaštiti lika i dela srpskog premijera pokolebati u onome što sam nameravao da kažem. Naime, nisam izgovorio nijednu laž i nisam govorio o biografiji premijera. Govorio sam o mafijaškoj povezanosti režima sa ključnim mafijašima u Srbiji. O tome sam govorio. Nisam rekao da je Koštunica nego Koštunicin šef kabineta je kum. Znači, kum je Koštunicin šef kabineta i Vojin Lazarević, to sam rekaodirektno pred Anketnim odborom. Ne brine mene to što je on njegov kum, mene brine nešto drugo, a on je tu kao šef kabineta i ne može kao šef kabineta mnogo poslova da namesti. Mene brine što ste vi drugog kuma, Željka Popovića, u sred rada Anketnog odbora postavili za generalnog direktora NIS-a. Direktno ste ga postavili, iako je i on kum, iako je učestvovao u nameštanju kumovsko-mafijaških poslova. Naravno, vi ćete reći da odlukom 3:2 ili 3:3, a jedan nije bio tu, doneli ste odluku da to nije baš tako i da nije sto posto sigurno kao što kažem. Ali, neka građani o tome sude, neka građani to procene. Dakle, ovo su činjenice. Uopšte nisam govorio o tome da li je Vojislav Koštunica 1974. bio za onaj konfederalni Ustav ili nije bio, niti je to bio predmet moje rasprave, niti o tome želim da govorim, niti to sa onim što danas mi raspravljamo ima bilo kakve veze. Dakle, ono o čemu sam govorio, to je da ne sme vlast da štiti one koji su joj bliski, zato što su ih sponzorisali nekada, zato što su im činili neke druge usluge, zato što su nešto drugo radili za njihove političke stranke, kada su bili u opoziciji i zato što su im se na vreme približili, jer su kritikovali da li prethodni režim ili ne znam koga. To je suština. Zakon mora da važi za sve. Zakon, kao što važi za mene, izgleda za nas u SRS malo više u ovoj skupštini nego za ostale. Nemamo ništa protiv, neka bude tako, ali vi ste ti i uvek o tome vodite računa, to smo govorili onima iz prethodne vlasti - režim je uvek odgovoran za sukobe na političkoj sceni. (Predsedavajuća: Vreme.) Vi od nas niste dobili odgovor da ćemo na ulicama da se pojavimo kad vam je bilo teško i da radimo protiv države. Da li ste ikada dobili neku antidržavnu politiku ili odgovor od SRS? Ne. Da li ćemo na silu da rušimo vlast? Ne. Šta vam smeta - to što vam se suprotstavljamo ovde u Skupštini? Nastavićemo to da radimo na demokratski način. To je jedini način kojim hoćemo da se menja vlast u Srbiji. Nemojte da nas terate na drugačiji način. Ponosni smo na taj način. (Predsedavajuća: Vreme.) To smo radili u prethodnom periodu, pa sa 23 došli do 82 poslanika. Naravno, ne znamo šta će biti, videćemo kako će biti, ali se nadamo i očekujemo da sa 82 potom imamo 132 poslanika u najkraćem mogućem roku.
Da li o amandmanu na član 47. još neko želi reč? Narodni poslanik Goran Jakšić.
U ovoj diskusiji smo se u potpunosti udaljili od teme. Izgleda kao da nas veoma malo zanima i predloženi zakon i predloženi amandman, pa nije loše da se vratimo na samu temu. Što se tiče predloženog amandmana, mislim da je dobro da se jedna činjenica ponovo prezentuje ovom skupu i građanima Srbije, a to je činjenica da je usvajanjem amandmana na član 7. predloženog zakona sklonjena jedna vrsta prepreke, odnosno poreski obveznici prema Predlogu zakona mogu, iako nisu izmirili poreske obaveze, da registruju pravna lica, odnosno preduzeća i radnje. Mislim da je upravo to jedan deo onoga što je u amandmanu SRS i traženo. Ono što je u elaboraciji ovog amandmana rečeno interesantno je za diskusiju. Izneto je da je kaznena politika, odnosno nivo kazni koje su predviđene Predlogom ovog zakona za učinjene prekršaje u oblasti poreza nešto što utiče na privredni rast. Po mojoj proceni, ne vidim nikakvu vezu. Mislim da i većina ovde prisutnih ne vidi postojanje veze između kaznene politike za nešto što je poreski prekršaj i privrednog rasta, osim što će uvođenje ovakve kaznene politike podići, očigledno, odgovornost poreskih obveznika, a povećana odgovornost poreskih obveznika će i te kako uticati na dinamiku punjenja budžeta, a budžet koji je trenutno aktuelan i koji je izglasan u ovoj skupštini ima, osim onih drugih aspekata, i onaj razvojni aspekt. Jedino tako može da se napravi veza između privrednog razvoja Srbije i visine predloženih kazni u Predlogu ovog zakona. Takođe je u elaboraciji nekih drugih govornika, a i samog predlagača amandmana, ponovo izneta teza da je ono što je kazna, nešto što je obaveza koja se odnosi prema svim poreskim obveznicima. Moram ponovo da potenciram da kazna nije obaveza koja se odnosi na poreske obveznike, nego se samo primenjuje na poreske obveznike koji krše zakon. Tu se, mislim, svi potpuno slažemo. Na kraju, po pitanju veze između budžeta Republike Srbije i kaznene politike predviđene ovim zakonom i svakim drugim zakonom, a vezanim za kaznene mere prema kaznenim prekršajima, lično ću biti veoma zadovoljan, a verujem i G17 plus kao stranka, da nijedan jedini dinar kazni za učinjeni poreski prekršaj ne uđe u budžet Srbije, jer to će značiti da se poreski obveznici ponašaju odgovorno.
Da li još neko želi reč o amandmanu? Gospodin Slobodan Vučković.
Pored onoga što sam govorio prošli put o Povelji o ljudskim pravima, na koju se niko nije osvrnuo, a koja je suštinska stvar u savremenim svetskim odnosima, a posebno evropskim, hoću da kažem još jednu stvar koju smatram vrlo bitnom, a koju niko ovde nije imao u vidu. To je da ovakav raspon kazni i ovako velike kazne mogu uvećati korupciju, koja inače postoji u našim redovima, a posebno u redovima poreskih organa. To je jedna velika opasnost. Zato upozoravam Vladu da i sa te tačke gledišta povede računa i da smanji ove kazne, kako ne bi dozvolila da se i na taj način kompromituje državna politika.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 47. amandman je podneo narodni poslanikJovan Todorović. Odbor za za finansije i predstavnik predlagača nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 47. amandman je podneo narodni poslanikMilko Štimac. Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 48. amandman je podneo narodni poslanikTihomir Đuričić. Zakonodavni odborsmatra da je amandman pravno moguć. Gospodin Đuričić želi reč. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, s obzirom da prvi put izlazim za ovu govornicu, napomenuću da pripadam najvećoj poslaničkoj grupi u ovoj sali, grupi SRS. U Skupštinu Republike Srbije došao sam voljom birača opštine Kula. Podneo sam amandman na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji. Moj amandman glasi: "Član 48. briše se". Smatram da je postojeće rešenje primerenije, iz razloga što član 48. ovog predloga zakona kaže da u članu 182. ovog predloga, u uvodnoj rečenici stava 1, broj "20.000" zamenjuje se brojem "50.000". U članu 182. ovog predloga zakona stoji da će se kazniti odgovorno lice u organizacionoj jedinici poreske uprave, pa se u obrazloženju navodi zbog čega se ta lica mogu kazniti. Međutim, moj amandman se odnosi na visinu te kazne. Postojećim zakonom zaprećena je kazna od 5.000 do 20.000 dinara za odgovorno lice te poreske uprave, ako napravi prestup po članu 182. ovog zakona. Smatram da je to dovoljna visina kazne, s obzirom da isto lice u slučaju prekršaja člana 182. ovog zakona sankcioniše i krivična odgovornost, zato što kazna od 20.000 dinara je značajna u odnosu na standard i primanja u Srbiji. Ako gospodin ministar želi da odgovorna lica u poreskoj upravi rade svoj posao po redu i zakonu, moraju tražiti neka primerenija rešenja, na primer veću kontrolu tih lica, stimulaciju ličnih dohodaka, a ne da ih poreski obveznici stimulišu da greše. Zašto gospodin ministar, ako tvrdi da u Srbiji nema inflacije, podiže kazne, na primer ovu za 150%, i tu nešto nije u redu. U odnosu na postojeći zakon, ovaj predlog zakona se razlikuje u par članova, osim kod onih koji se odnose na visinu kazne. Ministar očigledno ne želi zakonom da uredi poresku upravu kako pokušava da nas ubedi, već po svaku cenu želi da popuni budžet globom i nametima, a ne kako priča, proizvodnjom. Ministar nikako da počne primenjivati taj famozni program ekspertskog tima, poznatijeg u Srbiji kao "novi Jul". Neka se ministar seti prethodne predizborne kampanje, dok je napadao onog nesrećnog "Božu derikožu", kako to narod kaže. Po svemu onome što se nama sada dešava, kako živimo i radimo, Boža je bio dečija igra u odnosu na sadašnjeg ministra Dinkića, kada su naravno u pitanju globe i nameti. Izgleda po ministru da mi srpski radikali, a i narod Srbije, ne shvatamo ministra i njegove dobre namere. Mi izgleda treba da zažmurimo i slušamo ministrovu priču o napretku i boljitku. Kolege narodni poslanici, pozivam vas da glasate za moj amandman iz jednog prostog razloga – što je to realno. Hvala vam.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? Izvolite, gospodine Krasiću.
Poreskopravni odnos je odnos javnog prava, gde je državni organ jedna strana, a druga strana je poreski obveznik, pa bio on fizičko ili pravno lice. Ovim članom predloga zakona, a to je član 48, praktično predlagač amnestira Božidara Đelića i prethodnu Vladu, jer ne dira osnovni tekst zakona, već samo povećava maksimalni iznos novčane kazne za prekršaje, i to u stavu 1. prekršaja koje čine odgovorna lica u organizacionoj jedinici poreske uprave i u stavu 2. službena lica poreske uprave. Pošto je to tako, onda službeno lice poreske uprave može da učini prekršaj i da dobije kaznu od kolege koji se nalazi u sledećoj kancelariji, a ovlašćen je da vodi prekršajni postupak, zato što se u poreskom postupku ne ophodi prema poreskom obvezniku sa poštovanjem i uvažavanjem, tako piše. Deluje možda smešno, deluje možda besmisleno, ali tako je napisano. Eksperti su to smislili na taj način. Moram da vam kažem da to verovatno predstavlja neku povredu, ali to nikako ne može biti povreda u rangu prekršaja, već nešto disciplinsko, jer se dešava unutar organa, unutar iste kuće. Ako vi mislite da ovakvim odredbama možete da upristojite poreske službenike u odnosu prema poreskim obveznicima, onda dajte nam neki izveštaj da vidimo koliko je kažnjeno ljudi koji rade u poreskoj upravi za ovaj prekršaj i kako to izgleda kada kolega iz susedne kancelarije kazni svog kolegu na samom šalteru. Ali, da bismislenost bude još veća, vi imate lice ovlašćeno za vođenje prekršajnog postupka u poreskom organu pred kojim treba da se vodi postupak protiv odgovornog lica organizacione jedinice, a to znači, direktora neke filijale. Sada, direktor filijale prekršajno odgovara kod referenta, to piše, to jedino tako može da se protumači. Ukoliko prihvatimo ovu logiku, onda praktično može da se desi da zaposleni u nekom ministarstvu prekršajno odgovara zato što nije rekao "dobar dan" kada je došla stranka. Naravno, ne osporavam sa gledišta nepristojnosti, to jeste nepristojno, verovatno predstavlja neku povredu, verovatno povredu radne discipline i povredu koja se tiče službene dužnosti, ali ne može biti prekršaj, u toj radnji nema prekršaja. Izuzetno se nekada službenim licima zakonom propisuje da mogu biti izvršioci nekog prekršaja, ali je neprirodno, jer i to lice istupa u ime države i treba prekršajno da odgovara. Ova novina o prekršajnoj odgovornosti državnih službenika datira od pre tri-četiri godine, a ranije je u izuzetnim slučajevima bila samo u nekoliko propisa. Vidite, ili kaže - uskratio je besplatno obaveštenje i pouku i kolega iz susedne kancelarije će da ga kazni. Po svim logičkim i drugim mogućim načinima zaključivanja to može biti samo povreda radne discipline i povreda nekog reda koji postoji u organu, nikako ne može biti prekršaj. Ali, pošto u prethodnom članu postoji još nešto besmislenije, da poreski službenik, ovlašćen za vođenje prekršajnog postupka, može da vodi prekršajni postupak protiv odgovornog lica suda, advokatske komore i ko zna koje sve institucije, pa čak i organa lokalne samouprave, onda je stvarno ovo mala povreda u odnosu na onu prethodnu koja je mentalna razvalina.
Zahvaljujem. Da li još neko želi reč? Izvolite, gospodin Baralić.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi predstavnici ministarstva i poštovani novinari, kada se za ovom govornicom govori o poreskim obveznicima često se ide u dve krajnosti. Jedan broj ljudi ih tretira kao lopove koje po svaku cenu treba naterati, na ovaj ili na onaj način, da se odreknu nečega što po nečijem mišljenju nije njihovo, a neki ljudi kao Bogoljub Karić nekritički o njima govore kao o najvećim mogućim domaćinima u Srbiji. I jedni i drugi prave grešku. Država ima obavezu da na zakonom propisan način naplati porez, da pri tom ne povredi dostojanstvo poreskih obveznika, da porez uđe u budžet i da služi svojoj svrsi. A da državni činovnici, odnosno poreski organi, porez ubiraju na način koji je propisan zakonom, striktno vodeći računa o tome da ne prekrše propis, a da pri tom uberu što je moguće veći poreski prihod i po dinamici i u apsolutnom iznosu. Bila bi velika sreća kada bi bio stvoren takav privredni i državni ambijent da poreski obveznici, pre svega, dobiju šansu da normalno rade i u skladu sa zakonom da plaćaju porez, a takođe bi bilo veoma važno da stvorimo uslove da poreski činovnici porez, odnosno svoje obaveze propisane zakonom, sprovode tako da od toga niko nema štetu, a da svi građani Srbije imaju koristi. To jeste suština funkcionisanja države i to jeste važno kada govorimo o poreskim obveznicima, porezu kao kategoriji i građanima koji mogu biti poreski obveznici ili korisnici budžeta. Jednom sam za ovom govornicom, davno, citirao jednog sjajnog seljaka iz Takovsko-rudničkog kraja, pre dosta godina, kada je uveden porez na držanje pasa. Napisao je na velikoj tabli psu, koga je prethodno ubio i zakačio ga na opštinska vrata – ja te ubih zbog poreza, sada nek laje ko nareza. Izvinjavam se zbog ovog citata. Nekoliko ljudi je to ubeležilo u knjigu. Građani imaju veoma precizan odnos prema državi kada se ubira porez. Država mora da vodi računa da to čini tako da poštuje poreske obveznike, ali ima obavezu kada poreski obveznici prekrše zakon da se sa njima obračuna onako kako je to jedino moguće. Meni je blisko ovo o čemu je govorio gospodin Krasić. Ne treba niko da se brine i niko ne treba da se plaši ako se na adekvatan način postupi prema poreskim činovnicima koji nesavesno obavljaju svoj posao i koji čine štetu poreskim obveznicima, i samoj državi, i ne doprinose reputaciji poreske službe, a što ne znači da su oni uvek u pravu niti da su uvek u krivu, što bi rekli neki drugi. To precizno znači da mi terba da donesemo, i to jeste naš posao, takve zakone koji su za poreske obveznike razumljivi, a koji će obezbediti da poreski činovnici svoj posao rade tako da to nikome ne nosi štetu i da svi od toga imamo koristi. Pošto nemam sve elemente, izvinjavam se gospodinu Krasiću, proučiću ovo što ste rekli i o tome ću se izjasniti i konsultovati da li je moguće da ovaj amandman podržimo. Hvala lepo.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Na član 48. amandman je podneo narodni poslanik Jovan Todorović. Odbor za finansije i predstavnik predlagača nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 54. amandman je podneo narodni poslanik Momir Marković. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman u ime poslaničke grupe SRS na član 54. gde tražim da se reč "narednog" zameni rečju "osmog"; dakle, ne narednog dana, nego da bude osmog dana od dana objavljivanje. Ustavom Republike Srbije regulisan je način stupanja zakona na snagu. Član 120. Ustava Republike Srbije glasi: "Zakon, drugi propis ili opšti akt stupa na snagu najranije osmog dana od dana objavljivanja, osim ako, iz naročito opravdanih razloga, nije predviđeno da ranije stupi na snagu". Pod naročito opravdanim razlozima smatraju se elementarne nepogode, kakva je, recimo, pre neku godinu zakačila valjevski kraj, pa smo morali donositi zakon u Skupštini i da odmah stupi na snagu da bi se ljudima, kojima je zemljotres porušio kuće, pomoglo. Naročito opravdani su razlozi da se spreče ogromne materijalne štete koje mogu nastati nestupanjem tog zakona na snagu. Naročito opravdani razlozi su i slučaj neposredne opasnosti po građane i državu. Slučaj nepredviđenih okolnosti, takođe, može se smatrati naročito opravdanim razlogom. Kada rekosmo elementarna nepogoda, mislim da od onog oktobra 2000. godine svi zakoni koje je ova skupština donela trebalo je da stupe odmah na snagu, jer najveća elementarna nepogoda koja je mogla da zadesi Srbiju je upravo dolazak DOS-a na vlast i to se nastavlja do današnjeg dana. Ne postoji nijedan razlog za hitnu primenu zakona odmah nakon stupanja na snagu, osim što sam video juče da našem ministru Dinkiću već curi vodica na usta koliko će novaca skupiti onog trenutka kada zakon prođe, pa nema vremena čovek da čeka.
Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? (Ne.) Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 8. tačku dnevnog reda: – PREDLOZI ZAKONA O REGISTRACIJI PRIVREDNIH SUBJEKATA I AGENCIJI ZA PRIVREDNE REGISTRE (zajednički načelni pretres) Obaveštavam vas da su sledeći ovlašćeni predstavnici pojedinih poslaničkih grupa za spojenu načelnu raspravu o Predlogu zakona o registraciji privrednih subjekata i Predlogu zakona o agenciji za privredne registre: DSS, ovlašćeni predstavnik je Vojkan Tomić, DS – Boris Tadić, ovlašćeni predstavnik je narodni poslanik Slobodan Pajović, G17 plus, ovlašćeni predstavnik je narodni poslanik Željko Ivanji, SPS, ovlašćeni predstavnik Jovan Todorović i SRS, ovlašćeni predstavnik je narodni poslanik Zoran Krasić. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički načelni pretres o predlozima zakona za koje je to predložio narodni poslanik Branislav Ristivojević, a pre otvaranja zajedničkog načelnog pretresa, podsećam vas da, shodno članu 90. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. SRS – sat 38 minuta i 24 sekunde, DSS – sat tri minuta i 36 sekundi, DS – Boris Tadić – 44 minuta i 24 sekunde, G17 plus – 37 minuta i 12 sekundi, SPO-NS – 26 minuta i 24 sekunde, SPS – 26 minuta i 24 sekunde, i poslanici koji ne pripadaju nijednoj poslaničkoj grupi, tri poslanika Socijaldemokratske partije, po pet minuta, a shodno članu 89. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Otvaram zajedički načelni pretres o Predlogu zakona o registraciji privrednih subjekata i Predlogu zakona o agenciji za privredne registre. Reč ima ministar za ekonomske odnose sa inostranstvom, dr Predrag Bubalo.
Dame i gospodo poštovani narodni poslanici, poštovano predsedništvo, gospođo predsedavajuća, pred vama je paket zakona koji bi u narednom periodu trebalo da omogući da sistem registracije novih privrednih subjekata u Srbiji po svojoj brzini, ažurnosti i efikasnosti bude među najboljima u Evropi. Jedinstvena i brza registracija privrednih subjekata je od velikog značaja. Na ovo jasno ukazuju sledeće činjenice. Malo preduzeće u Srbiji u proseku zapošljava pet ljudi. Ako se u Srbiji osnuje 200 hiljada novih malih preduzeća, otvoriće se milion novih radnih mesta i rešiti problem isto tolikog broja nezaposlenih. Tačno je da se usvajanjem ovih zakona neće automatski otvoriti pomenuti milion radnih mesta. Međutim, podsećam vas, registracija preduzeća ili radnje je prvi korak za otpočinjanje biznisa. Nemojte dozvoliti da se preduzimljivost u privredi spotiče na svom prvom koraku. Postojeći sistem registracije je kočnica privrednog razvoja. Taj sistem je u brojnim analizama ocenjen kao destimulativan za razvoj privrede i malih i srednjih preduzeća. Njegova reforma je identifikovana kao jedan od prioriteta regulatorne reforme. Napominjem da su analize vršene upravo u okviru onih institucija, čija procena spušta ili diže rampu za strana ulaganja. Takvu ocenu su, između ostalih, dali i Svetska banka, USAID, GTZ, Ekonomski institut, Institut G17 plus. Koji su to problemi sadašnjeg sistema i registracije identifikovani? Postojeći sistem registracije je komplikovan. Nije ga bilo moguće sprovesti bez stručne pomoći advokata. Razvijene države konstantno uprošćuju već jednostavan sistem registracije. U nekim zemljama je moguća elektronska registracija. Na primer, u Irskoj i SAD. Postupak registracije je skup, troškovi su u odnosu na per kapita društveni proizvod previsoki u poređenju sa evropskim okruženjem. Baze registrovanih podataka su neusklađene sa potrebama tržišta. One nisu centralizovane, pa čak ni povezane. Podaci o registrovanim subjektima nisu pouzdani. Takve baze podataka su neupotrebljive za statističke i ekonomske analize, koje treba da služe kao osnova za utvrđivanje razvojne politike u privredi i njenim segmentima. Teško su dostupne i nepregledne zainteresovanim licima, što poslovanje u našoj zemlji čini rizičnim. Veliki problem stvara i meritornost u odlučivanju. Sudija iščitava registracionu prijavu i priloženu dokumentaciju, a zatim nalaže uređenje dokumentacije onako kako on tumači zakon. Jedan sudija ima jedno mišljenje, drugi drugo, a to praksu registracije čini neujednačnom. Ovo stvara pravnu nesigurnost za privredne subjekte. U sadašnjem sistemu registracije odlučuje sudija, što je vrlo neracionalno. Utrošeno je vreme visokokvalifikovanog kadra. Ipak, i pored svih nedostataka, mnogi će se pitati, zašto nismo uzeli kao polaznu tačku postojeći sistem i izvršili određeno unapređenje. Odgovor je jednostavan. Zato što smo sa tranzicijom u odnosu na ostale zemlje u okruženju zakasnili 10 godina, pa kozmetičkim promenama ništa ne bismo rešili. Da bismo prevazišli ovo kašnjenje i prestigli ostale zemlje u tranziciji, u kreiranju ovog zakona smo se rukovodili upravo onim što predstavlja najbolju evropsku praksu. Vlada ima obavezu i interese da utiče na brzu registraciju privrednih subjekata, a u demokratskom sistemu je neprihvatljiv uticaj izvršne na sudsku vlast. Prilikom kreiranja novog sistema registracije privrednih subjekata rukovodili smo se sledećim ciljevima. Želeli smo da uspostavimo jedinstveni registar privrednih subjekata u Srbiji, i to kao elektronsku, centralnu bazu podataka, koja će obuhvatiti sve privredne subjekte koji se sada registruju u 16 trgovinskih sudova i sve preduzetnike koji se registruju u 161 opštini. Taj jedinstveni registar će voditi jedna institucija, Agencija za privredne registre. Pored registra privrednih subjekata, Agencija će takođe voditi registar zaloga i registar lizinga, čime će omogućiti privrednim subjektima da na jednom mestu vrše proveru i registraciju podataka bitnih za pravni promet. Nadalje, podatke koji se registruju za svaki od oblika privrednih subjekata smo definisali u skladu sa direktivama EU u ovoj oblasti, što će olakšati proces prilagođavanja našeg pravnog sistema zahtevima EU u postupku pridruživanja EU. Predvideli smo jasne kriterijume po kojima se registracija vrši, što će onemogućiti različita tumačenja propisa. Time će svi potencijalni preduzetnici i privrednici biti jednako tretirani, jer će postojati ujednačenost prakse i registracije, nezavisno od toga gde se fizički obavlja. Maksimalno smo ubrzali i pojednostavili proceduru registracije privrednih subjekata. Postupak registracije ne može da traje duže od pet dana. Postupak registracije je toliko jednostavan da privrednicima neće biti potrebno da angažuju advokate da bi se registrovali. Nov sistem registracije obezbeđuje javnost svih registrovanih podataka i dokumenata na osnovu kojih je izvršena registracija, i to bez dokazivanja pravnog interesa, što je u skladu sa evropskim direktivama. Omogućavanjem prevođenja privrednih subjekata u status "neaktivan" stvaraju se uslovi ažuriranja registra. Limitirali smo naknade koje Agencija naplaćuje za svoje usluge na nivou koji obezbeđuje njeno samofinansiranje. Time se garantuje jeftinaregistracija, ali ne smeta rad Agencije. Koji su očekivani rezultati od promene i donošenja ovog zakona? Reforma postupka registracije preduzeća bi trebalo da stimuliše lokalni privatni sektor; umanji sivu ekonomiju i korupciju i ubrza investicije i otvranje novih radnih mesta time što će olakšati osnivanje novih i rast i razvoj postojećih preduzeća; poboljša konkurentnost Srbije i privuče strane investicije time što bi dovela do formiranja registra preduzeća, koji bi bio u skladu sa najboljom evropskom praksom. Takođe, treba da poboljša privrednu statistiku u Srbiji i obezbedi ministarstvima i drugim korisnicima ažurne i pouzdane informacije o privrednim subjektima. Na kraju, poštovana gospodo, usvajanje predloženih propisa značajno će unaprediti pravne okvire za razvoj privrede Srbije. Ući ćemo u red zemalja u kojima je lako i jeftino započeti poslovanje. Drugim rečima, omogućićemo uspostavljanje sistema registracije privrednih subjekata, koji će biti među najsavremenijim u okruženju. Dakle, postupak registracije privrednih subjekata će od kočnice za strana ulaganja postati komparativna prednost našeg privrednog sistema. Ušli smo u eru u kojoj tačna i pravovremena informacija u poslovnom svetu ima neprocenjivu vrednost, predloženim promenama ćemo omogućiti brz i jednostavan protok informacija o privrednim subjektima. Svako će, iz bilo kog kraja sveta, sa lap topa moći da proveri podatke o potencijalnom partneru, a to će privrednike ohrabriti na širenje poslovanja i nova ulaganja. Predloženim sistemom registracije ćemo se takođe osloboditi tradicije državne kontrole privrede i koncepta prema kome započinjanje poslovanja nije pravo, već je privilegija koja se dobija tek nakon detaljne istrage i odobrenja. Usvajanjem predloženog zakona o Agenciji za privredne registre kompletira se i set već usvojenih zakona i to Zakona o finansijskom lizingu i Zakona o založnom pravu na pokretnim stvarima upisanim u registar. Ovaj zakon je neophodan za njihovo sprovođenje. Time se takođe stvaraju uslovi za formiranje "van šopa", jer će korisnici moći na jednom mestu da se registruju, predaju finansijski izveštaj, upišu u zalog ili ugovor o finansijskom lizingu, kao i da provere podatke o već izvršenim upisima i dobiju kopije dokumentacije iz registra. Neophodno je hitno doneti ovaj zakon, obzirom da bez njegovog donošenja nije moguće sprovođenje Zakona o založnom pravu na pokretnim stvarima upisanim u registar i Zakona o finansijskom lizingu. Naime, registri koje ti zakoni predviđaju još nisu formirani, što prevashodno utiče na usporen razvoj finansijskog lizinga u Srbiji, koji osiromašenoj privredi pruža idealan način za poboljšanje, za pribavljanje sredstava neophodnih za pokretanja proizvodnje. Takođe je bitna činjenica da je za uspostavljanje i početak rada registra privrednih subejkata obezbeđena donacija, ugovor o donaciji zaključen 8. januara 2004. između Svetske banke i Saveta ministara Srbije i Crne Gore na iznos od 13 miliona švedskih kruna tj. od prilike 1,4 miliona evra. Donacija je dodeljena u cilju realizacije tačno određenog zakonskog projekta, formiranja registra privrednih subjekata i otpočinjanje registracije u skladu sa postojećim Predlogomzakona o registraciji privrednih subjekata. Donacija mora da bude realizovana do 31.8.2004. godine i precizno je određeno na šta se sredstva mogu utrošiti. Obzirom na trajanje procedure nabavke opreme i softvera, za šta je najveći deo sredstava iz donacije namenjen, dovedeno je u pitanje realizovanje donacija. Da bi sredstva iz donacija postala operativna, treba da se usvoji zakon o registraciji privrednih subjekata i zakon o Agenciji za privredne registre. Ovo je neophodno učiniti što hitnije, kako sredstva iz donacija ne bi bila bespovratno izgubljena. U tom slučaju, usaglašavanje ovih propisa sa propisima Evropske unije palo bi na teret budžeta Republike Srbije, što bi trebalo izbeći donošenjem ovog zakona po hitnom postupku. Poštovana gospodo, na kraju opet naglašavam da ćemo usvajanjem predloženih propisi omogućiti sprovođenje principa koje je Evropska unija u ovoj oblasti postavila svojim članicama i na taj način ubrzati proces približvanja Evropskoj uniji. Zahvaljujem na pažnji.
Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Narodni poslanik Jovan Todorović, ovlašćeni predstavnik SPS, pa posle njega narodni poslanik Željko Ivanji, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe G17 plus, pa onda narodni poslanik Vojkan Tomić, ovlašćeni predstavnik DSS.
Gospođice predsedavajuća, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, moram da priznam da se pred nama nalaze dva dobra predloga zakona. Istini za volju, ... (Predsedavajuća: Molim vas da saslušamo govornika.) ... prethodni saziv ove Narodne skupštine imao je iste ovakve predloge zakona, ali sticajem okolnosti nisu ušli u proceduru, te o njima nismo odlučivali. Vidim da je gospodin Bubalo, kao ovlašćeni ministar, optimista u pogledu primene ovih zakona i tu nisam baš spreman da podelim njegov takav i toliki optimizam. Evo i zašto. Danas u Srbiji imamo registrovano 250.000 privrednih subjekata, od kojih samo 90.000 ima status aktivnog. Oko 160.000 privrednih subjekata danas nije aktivno. Generalni cilj i ove, a i prethodne vlade, a mislim i skupštinske većine, pa i manjine, jeste razvoj malih i srednjih preduzeća i jeste dosezanje cifre od oko 400.000 privrednih subjekata, pre svega malih i srednjih preduzeća, ali u statusu aktivnih preduzeća. Sada se ovde postavlja jedno važno, suštinsko pitanje - zašto ovih registrovanih 160.000 preduzeća nije aktivno i kako ćemo mi to i kojom ekonomskom politikom i Vlade i države ukupno doći do toga da imamo 400.000 preduzeća, ali aktivnih. Mislim da i gospodin ministar može, čak i danas, dati potpun ili bar delimičan odgovor na ovo pitanje, ali pošto razmatram stvari sa praktičnog aspekta, podsetio bih na sledeće. Da biste vi danas osnovali malo ili srednje preduzeće ili bilo koji privredni subjekt po Zakonu o preduzećima, minimalni osnivački kapital je 5.000 dolara. Onaj ko želi da osnuje preduzeće, taj kapital mora da uplati u dve rate. To je najveća pogodnost koju ima. Svojevremeno, dok su socijalisti vladali u Srbiji, u čitavom periodu bar nije bilo takvih zahteva, nego su se preduzeća mogla osnivati i sa osnivačkim kapitalom, višestruko nižim, u to vreme za 100 maraka ili danas 100 evra. Pitanje koje ide uz to jeste - kako obezbediti tih 5.000 evra. Za mene je to suština. Za ovih 160.000 verujem da bar polovina ima status neaktivnog samo zato što nije uspela da obezbedi odgovarajući početni, odnosno osnivački kapital. Ako mi sada sa 90.000 preduzeća koja su aktivna treba da dođemo do 400.000 aktivnih preduzeća, onda je to 310.000 novih preduzeća, puta 5.000 evra jednako je 1.550.000 dolara. Gde su te pare? Ima li načina, sad govorim o suštini, da država svojom ekonomskom politikom, pre svega onom koja se odnosi na ekonomske veze sa inostranstvom, obezbedi povoljne kredite, da ne kažem donacije, i da putem Fonda za razvoj ili nekih drugih fondova, onima koji su se odlučili da osnuju malo ili srednje preduzeće, odobri povoljne kredite za osnivanje takvih malih i srednjih preduzeća. Dosadašnja praksa govori da Vlada o tome nije dovoljno razmišljala ili je smatrala da onaj ko nema 5.000 dolara i ne treba da se bavi nekim biznisom. Nažalost, stanje u srpskoj privredi je sledeće: imate oko 1.200.000 zaposlenih, imate oko 1.000.000 radno sposobnih – nezaposlenih, i imate preko 1.000.000 penzionera. Dakle, onih 1.200.000 izdržava najmanje ovih 2.200.000, plus još neke građane koji su u statusu neaktivnih. Ko sada ima novac? Država mora da nađe mehanizme, da podstakne osnivanje malih i srednjih preduzeća, pre svega bih rekao, u dve oblasti: jedna je osnivanje malih i srednjih preduzeća, koja će prevashodno, u svojoj delatnosti, imati poslove koji su u vezi sa izvozom. Zato što imamo neverovatnu situaciju sa izvozom, odnosno uvozom i sa spoljnotrgovinskim deficitom. Uzmite samo prvih nekoliko meseci i videćete da je spoljnotrgovinski deficit već oko 1.000.000.000 dolara. Ako se ovako nastavi, 2004. godina biće završena sa preko 6.000.000.000 spoljnotrgovinskog deficita i to je katastrofa za državu, ekonomske snage kakvu ima Srbija. Dakle, prvi podsticaji moraju biti upravo u tim preduzećima koja će se baviti poslovima izvoza, ali ne samo u trgovačkom smislu, nego pre svega u razvijanju malih proizvodnji, onih koje su izvozno orijentisane, onih proizvodnji koje mogu biti konkurente i na ovako surovom evropskom tržištu. Druga oblast mora biti poljoprivreda, i ona koja je izvozno orijentisana, ali i ona koja nije. Treća oblast, mislim da se u tome možemo sasvim složiti, jeste oblast usluga, jer se u toj oblasti, čini mi se, sa najnižim početnim kapitalom može otpočeti neka delatnost. Da vidimo da li će baš mehanizmi registrovanja preduzeća biti tako brzi da se omogući onom ko želi da osnuje preduzeće da to traje samo pet dana. Meni nije potpuno jasno da li će i ubuduće oni koji žele da osnuju preduzeće morati da imaju odgovarajući statistički broj, koji dobijaju u Zavodu za statistiku, da li će morati da imaju odgovarajući carinski broj, koji dobijaju u Republičkoj upravi carina, da li će i dalje imati poreski identifikacioni broj, koji će dobiti u poreskoj upravi? Da li će sve to morati da prikupe pre nego što podnesu dokumentaciju registru nadležnom za registrovanje novih preduzeća i da li sve to može da stane u taj rok od pet dana. Ili ćemo imati potpuno obrnutu situaciju, kada prikupite odgovarajuća dokumenta, kada želite recimo da registrujete društvo sa ograničenom odgovornošću, onda agencija ovlašćena za registar obaveštava poresku upravu, carinsku upravu, Zavod za statistiku o tome da je registrovano iks preduzeće, kome treba dodeliti takav i takav broj, i onda je onaj ko je osnivač rasterećen te obaveze da ide od šaltera do šaltera, da nedeljama ili mesecima čeka na odgovarajuće identifikacione brojeve kod tih organiazcija. Ovde se govori o evropskim iskustvima. Mi delimično danas u našem sistemu imamo prisutna evropska iskustva, ali kojih zemalja? Kod nas je otprilike prisutno stanje kakvo je u Nemačkoj, Austriji, Francuskoj, jer u tim zemljama se obavezno u sudovima registruju akcionarska društva i društva sa ograničenom odgovornošću, a preduzetnici se registruju u organizacijama, organima ili institucijama poput ove koja se danas ovim zakonom predlaže. U obrazloženju se kaže da nije baš to dobar primer, da su bolji primeri skandinavskih zemalja, Irske ili Italije. Sa tim bih se složio da nemamo masu preduzetnika koji su registrovani u opštinskim sekretarijatima za privredu. Tačno je, ovde se kaže oko 160 ljudi ili minimalno 160 radnika je zaposleno u opštinskim upravama na tim poslovima. Mi sada taj posao treba da preselimo u centralni registar i bojim se da su rokovi koji su dati u ovom zakonu vrlo kratki.
Izvinite, gospodine Todoroviću, da li hoćete da koristite i drugih 10 minuta.
Koristiću da završim priču, ali neću čitavih 10 minuta. Čak sam predložio amandman kojim bi se preduzetnici izuzeli iz ove priče. Onda sam shvatio da bih time pokvario čitav koncept ovog zakona i povući ću taj amandman zato što ne znam kako bi se opštinski sekretarijati za privredu ponašali u slučaju da se preduzeća registruju u ovom registru, a da preduzetnici ostanu u skupštinama opština. Mora se uzeti sa oprezom podatak da ti preduzetnici koji su registrovani u opštinskim sekretarijatima za privredu plaćaju odgovarajuće takse upravo tim skupštinama opština, odnosno njihovim budžetima i te takse se uglavnom odnose na taksu za isticanje firmi. Ako sve to preselite u neki centralni registar, pitanje je koliko će opštinske uprave biti u mogućnosti da imaju odgovarajuće evidencije, pogotovo u ovom prelaznom periodu dok se sve to ne uhoda. Kada pogledam ko treba ovaj posao da sprovede, onda vidim da taj posao treba da sprovede ponovo jedna agencija i, da nije bilo one uredbe Vlade Republike Srbije o ukidanju nekih devet agencija, bio sam spreman da predložim amandmanom da se ovaj zakon o agencijama ne zove tako, nego da to bude recimo zakon o direkciji za registraciju, a ne o agenciji. Jer, pravo da vam kažem, puna mi je više glava tih agencija, a verujem i vama kao narodnim poslanicima, zato što mislim da niko od vas u sali ne zna koliko mi zapravo imamo agencija. Još malo ćemo imati agenciju za agencije i to praktično znači da smo mi onu suštinsku vlast, koja proističe iz nadležnosti određenih ministarstava, preneli u organe koji su po zakonu nenadležni, po Ustavu čak neovlašćeni, a jesu postali izuzetni centri moći i odlučivanja, toliko jaki i snažni da mi se ponekad učini da našim životima vladaju agencije. Video sam da Vlada razmišlja na način da treba smanjiti nepotreban broj tih agencija, te stoga i nisam podneo amandman koji se odnosi na sam naziv. Podsetio bih na to da nema sprovođenja zakona o finansijskom lizingu, niti zakona o založnom pravu ukoliko ova agencija ne bude počela da radi koliko sutra. Mi smo svojevremeno doneli te zakone, ali u životu imamo mnogo problema jer nemamo gde da registrujemo finansijski lizing, nemamo gde da registrujemo lizing poslove, naročito oni koji su u vezi sa poslovima koje obavljamo sa inostranstvom, kada je u pitanju obezbeđivanje novih tehnologija, kada je u pitanju obezbeđivanje opreme, a i kada su u pitanju domaći proizvođači određenih sredstava, koja po osnovu lizinga kao najpovoljnijeg oblika obezbeđenja sredstava rada možemo nabaviti. Zato apelujem da Ministarstvo nadležno za privredu u što je moguće kraćem roku zaista krene u realizaciju ovog posla. Konačno, još jedno pitanje. Postojeći subjekti, koji su sada registrovani u sudovima, imaju takođe obavezu da se preregistruju. Mislim da je rok do 15. juna sledeće godine, ako nisam pogrešio. Šta se dešava, iako je to besplatno prevođenje, ako se neko od tih preduzeća ne registruje u ovom registru? Koliko sam razumeo zakon, oni će se prevesti u status neaktivnih, a da li će to odgovarati stvarnom, realnom životu? Neće. Možda bi bila bolja odredba da su sudovi nadležni da već registrovane pravne privredne subjekte jednsotavno registruju u tom centralnom registru i tu je stvar čista. Zašto bi sada neko ponovo radio nešto što je svojevremeno uradio, ispunjavajući sve uslove koji su traženi zakonom.
Reč ima Željko Ivanji, pa onda Vojkan Tomić.
Dame i gospodo narodni poslanici, pred nama su dva zakonska predloga za koje mogu da kažem da ih gotovo 100% podržavam, iz prostog razloga što znam kakvu problematiku ova dva zakona obrađuju i na kakve smo probleme u praksi nailazili pri registraciji privrednih subjekata i preduzetnika. Takođe želim da kažem da je tačno da su ova dva zakona bila u proceduri u mandatu prethodne Vlade, samo je prethodnoj Vladi trebalo tri godine da uđu u proceduru. Sećam se 2000. godine i par dana posle 5. oktobra, nas nekoliko je prepoznalo taj problem, naravno iz G17 plus, i jednostavno smo krenuli sa predlogom projekta da registracija privrednih subjekata bude na jednom mestu i da bude izmeštena iz trgovinskog suda, odnosno tada privrednog suda. U tom trenutku imali smo registraciju u privrednom sudu. Ta registracija je trajala koliko je trajala, od trenutka kada podnesete zahtev pa do dobijanja rešenja, i niste mogli nikada da znate kada ćete dobiti rešenje o registraciji. To je bio veliki problem. Zatim smo se suočili sa tim problemom, pogotovo sa načelom javnosti kod upisa u registar, odnosno načelom javnosti prilikom uvida u knjigu upisa privrednih subjekata. Kada odete u registraciono odeljenje dobijete, ako imate sreće, jedan kupus od tog registracionog uloška i jednostavno ne možete da se snađete u tom registracionom ulošku, i pitanje je da li uopšte ima pravih podataka. Ukoliko nemate sreće uopšte ne možete dobiti podatke i time je načelo javnosti potpuno bilo ugroženo i poništeno. Zašto? Koje je bilo obrazloženje? Obrazloženje je bilo prosto, predmet se nalazi kod sudije i onda niste mogli nikako da ga imate, a da ne govorim o tim elementima korupcije i mita sa kojima smo se suočili u borbi protiv korupcije i mita kada smo odlazili u trgovinski sud da vidimo osnivački kapital, da vidimo ko su direktori tih preduzeća, da vidimo strukturu kapitala. Jednostavno tih predmeta nije bilo ili smo nailazili na druge probleme. Recimo, ukoliko predmet postoji, onda vam kažu da ne radi kopir aparat i ne možemo da iskopiramo ovo iz uloška. Onda smo mi to zapisivali, ali to nije bio pravi dokaz. Šta je problem? Suštinski problem je u tome što niste imali elektronsku bazu podataka. To je ono što predstavlja temelj elektronskog poslovanja. Mi smo još 2000. godine uočili taj problem. Uočili smo da jedan jedinstveni registracioni postupak i jedinstven informacioni sistem ne može opstati bez prepoznatljivosti podataka u elektronskom obliku. To je temelj budućeg elektronskog poslovanja, odnosno jednog jedinstvenog sistema koji će omogućiti jedno, da tako kažem, bezbrižno poslovanje na našem tržištu. Najbitnija je registracija privrednih subjekata, iz prostog razloga jer to predstavlja rođenje jedne firme i taj postupak mora biti maksimalno olakšan. Taj postupak će biti olakšan ovim rokom od pet dana i time ćemo uvezati ceo sistem. Kada sam odlazio u trgovinski sud da ukažem na problematiku registracije, takođe sam nailazio na potpuno nerazumevanje. To sam zvao sindrom debelih prstiju, jer nisu mogli po tastaturi da potrefe tipke i onda nisu mogli ni da vode registar u tom elektronskom obliku. Potpuno nerazumevanje, a mito je bio izuzetno izražen, jer imali ste ovakvu registraciju: ukoliko to radite preko advokata, onda se to završi vrlo brzo, jer su oni imali veze kod sudija, pa su onda to mogli vrlo lako da odrade. Inače se čekalo, otprilike, za neka preduzeća koja su išla jednom legalnom i redovnom procedurom, bilo je slučajeva, i šest meseci. Dakle, ovim ćemo izbaciti papir iz registracije privrednih subjekata. Taj papir će biti, ukoliko ga bude bilo, sveden na najmanju meru i nećemo zateći "kupus" u registracionom odeljenju trgovinskog suda. Najbitnija načela u ovom zakonu su: načelo javnosti, istinitosti i savesnosti, efikasnosti; kao što sam rekao, ponoviću još jednom, rok za registraciju je pet dana; i ekonomičnosti. Nema odugovlačenja i nema prevelikih troškova. Takođe, ono što je neophodno istaći, to je povezanost registra sa drugim registrima i državnim organima i organizacijama. Upravo ova povezanost će omogućiti interaktivnost celog sistema budućeg jedinstvenog informacionog sistema ove države. Takođe, rešenjem kojim se usvaja zahtev iz registracione prijave, recimo, rok je pet dana. Sada, nakon usvajanja ovih zakonskih predloga, mogu sa ponosom da kažem da ćemo uspeti da napravimo jednu dobru priču, pravu stvar za ovu državu. Mogu da poručim da ono što je bilo problem i ono što je isticano kao problem na savetovanju pravnika u privredi, koje će se baš ovih dana održati u Vrnjačkoj banji, a to je nepostojanje jedinstvenih registara. Ovim zakonima će to biti dovedeno na pravi nivo i pravu meru, i siguran sam da ćemo uspeti ovim da obradujemo mnoge pravnike u privredi. Ovim zakonom su predviđena savremena rešenja u ovoj problematici i time se postavljaju temelji novog informacionog sistema. Time se definitivno zatvara poslednja karika koja nedostaje u formiranju pomenutog informacionog sistema, u pogledu učešća poslovnih subjekata u sistemu razmene poslovnih informacija, zaštite, a to je tehničko-tehnološka i pravna zaštita, i odnosa sa organima uprave i inostranim poslovnim partnerima, koji će moći da imaju uvid u ove registre i da prepoznaju ono preduzeće koje je najpovoljnije za ulaganje. Dalje, time postavljamo jednu strategiju, a to je strategija dugoročnog razvoja zemlje u narednom periodu, koja će imati u sebi sadržanu i strategiju primene informacionih tehnologija i elektronskog poslovanja. Ovim rešenjima postavljamo temelje koji nedostaju našoj državi, a to su temelji društva znanja, i to u pogledu novih zakona u oblasti elektronskog poslovanja i zaštite baze podataka. Zahvaljujem.
Narodni poslanik Vojkan Tomić, ovlašćeni predstavnik.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre, danas se pred nama nalazi jedan suštinski reformski zakon koji će nas, konačno, za još jedan mali korak u ovom trenutku, ali vrlo bitan za naš put ka Evropskoj uniji, približiti toj istoj Evropskoj uniji. Ako smo saglasni i zalažemo se za tržišnu ekonomiju, za liberalizaciju ekonomskih odnosa unutar naše Republike, ako želimo da stvorimo povoljan ambijent za razvoj malih i srednjih preduzeća, ako želimo da uvećamo broj malih i srednjih preduzeća, ovaj zakon je neophodan da bi se taj put skratio, ubrzao. Ovaj zakon stvara povoljniji pravni okvir i privredni ambijent za bavljenje privredom u našoj zemlji. Do sada smo imali trom i neefikasan sistem koji je bio vezan za sudove, imao u sebi neke osnovne karakteristike vezane za komandnu privredu koja je, nadam se, iza nas. Osnovne preporuke Evropske komisije, osnovne preporuke Svetske banke i ostalih evropskih i svetskih institucija su išle upravo u tom smeru, da je sadašnji sistem razuđen, da je neefikasan, da je spor, da je trom i da su sudije koje su vršile upis u privredne registre pri donošenju svojih odluka dovodile do toga da se kod jednog sudije upis vrši na jedan način, da se prijava tumači na jedan način, a kod drugog sudije, čak i kod sudije u istom sudu, na potpuno neki deseti način. Te osnovne primedbe, koje smo dobili, upravo se ovim zakonom otklanjaju. Ono što je, po mom mišljenju i mišljenju naše poslaničke grupe, najveća prednost ovako predloženog zakona, to je centralizovanost samog registra. Sada se na jednom mestu nalaze svi podaci, vrši uvid u sve podatke i sav posao završava. Na prvi pogled, sam zakon traži od privrednih subjekata više detalja, traži veći broj dokumenata koji se podnose, ali sa druge strane, pruža i omogućava mnogo bržu i lakšu registraciju, upravo na taj način što omogućava privrednicima da to urade lako i brzo kroz pomoć koju sama agencija za vođenje registra daje. Ovim zakonom se ujednačava praksa registracije. Do sada smo imali praksu da se sudije, čak i u istom sudu, različito ponašaju po određenom predmetu i da te sudije, kada privredni subjekt ode kod jednog sudije, on ga vrati zato što nije dobro uradio. A ovaj mu kaže - dobro, ovaj drugi sudija nije prihvatio takvu prijavu. Naravno, to do sada nije imalo efekta. Vrlo bitan i jedan od najjačih argumenata za ovakav zakon jeste elektronsko vođenje podataka. U vremenu postelektronske revolucije ovakav sistem za našu privredu je neophodan, jer je i to korak ka Evropskoj uniji. Elektronska evidencija se vodi centralno, preko Interneta, na vebu i na Internet strani se može izvršiti uvid u sve privredne subjekte koji su registrovani, može se poslati prijava za registar, odnosno za registraciju ili određenu izmenu za registraciju, mogu se dobiti podaci koji do sada nisu bili dostupni na način kako je do sada vođen registar. Kako je do sada vođen registar i šta se na ovaj način u mnogome olakšava? Mogli ste da odete u trgovinski sud i da tražite uvid u mapu preduzeća. Kada odete tamo, dobijete taj uvid, ali ne dobijete uvid u sva dokumenta koja su možda vama tog trenutka potrebna da biste izvršili uvid u sam privredni subjekt. Niste dobijali akt o osnivanju, niste dobijali statut određenog privrednog subjekta, već ste morali podnositi zahtev za dobijanje ovih akata, iako je vama možda bilo vrlo bitno da vidite kako je preduzeće svojim statutom odredilo neke svoje unutrašnje odnose, koji su vama, pretpostavimo, bitni za samo poslovanje. Da ne govorim o tome, kada zatražite ta dokumenta, da ste morali da čekate 10-15, možda i 20 dana, dok vam to službenik dostavi ili vam pošalje poštom i jedno silno vreme izgubite na čistu birokratiju koju su vodili ljudi u trgovinskim sudovima. Ono što ovaj zakon takođe potcrtava kao bitnu funkciju vođenja registra na ovaj način jeste da se sada registar stavlja u administrativnu funkciju. Više se ne stavlja u kontrolnu funkciju, kao što je to do sada radio trgovinski sud. Čista administrativna funkcija, gde se samo vodi evidencija, gde se ne ostavlja kao do sada trgovinskom sudu da odlučuje po određenim predmetima, i sa tim u vezi je i činjenica da sam registrator, koji vodi upis u registar, ne proverava tačnost podataka navedenih u prijavi. Ako neko sumnja u tačnost podataka u prijavi, podnosi se određena tužba i onda se radi po toj tužbi. Govorimo o pojednostavljenju i ubrzanju samog postupka. To nam govore rokovi koji su navedeni u samom zakonu. Videćete da su rokovi vrlo kratki; kada se govori o rokovima od pet dana, o roku od dva dana, to su upravo oni rokovi koji zbog načina na koji se vodi sam registar jesu dovoljni. Kada nemate prepise, kada nemate razmenu papira, kada se sve radi elektronski, ovakvi rokovi su zaista dovoljni. Ono što je takođe ovde velika prednost vođenja registra jeste savremenost. Korišćenje Interneta u privredi, koje je do sada kod nas bilo u vrlo malom, zanemarljivom procentu i pitanje je koliko ljudi sada koristi u firmama Internet za svoje poslovanje, možda koristi za nešto drugo, ali za poslovanje u vrlo malom procentu. Na ovaj način, pošto čujem dobacivanja iz poslaničke grupe SRS, nisam siguran da li vi znate da koristite kompjutere, ali ćete biti prinuđeni da koristite kompjutere ako želite da se bavite privredom, gospodo.
Molim vas da ne dobacujete.
Prema tome, moraćete da naučite, a imate vrlo jeftine kurseve koji traju sedam dana, tako da ćete i to da naučite. Ono što je takođe vrlo bitno jeste da na ovaj način, a u cilju prečišćenog registra, jer do sada imamo vrlo veliki broj neaktivnih preduzeća, ovaj zakon uvodi institut neaktivnog privrednog subjekta i rok od dve godine koji je ostavljen za neaktivne subjekte jeste rok u kome se taj subjekat stavlja u rang neaktivnog subjekta, jer nije podneo finansijski izveštaj za tu godinu. Mislimo da je to primeren rok, jer ko nije radio dve godine ne mora ni da bude registrovan u samom registru u onom aktivnom delu; naravno, on se neće brisati iz registra, ali će biti označen kao neaktivan. Jedna od novina, koju smo imali prilike da vidimo u nekim zemljama iz našeg okruženja, jeste institut rezervacije naziva firme. Zašto je bitan taj institut rezervacija naziva firme? Kada želite da uđete u osnivanje određenog preduzeća, određenog privrednog subjekta, odredite naziv, javite se registru, date deo elemenata koji su potrebni za određenu registraciju, ali ne dostavite sva dokumenta, ne dostavite ono što morate dostaviti kasnije na uvid, akt o osnivanju, statut ili druga potrebna dokumenta. Dobijate rok da u određenom vremenskom periodu popunite svu dokumentaciju i na taj način ispunite sve one zahteve koji su potrebni za registraciju samog preduzeća. Sve što želim da kažem samo o naknadama koje su propisane u samom zakonu...
Izvinjavam se, da li korstite sledećih deset minuta?
Koristiću. Dakle, što se tiče samog iznosa naknada, one su upodobljene sa Zakonom o sudskim taksama, primerene su ovom trenutku i ne predstavljaju neko veliko opterećenje, naročito ako imamo u vidu da prevođenje iz sadašnjeg načina vođenja registra neće biti naplaćivano, te neće predstavljati određeni finansijski izdatak za same privredne subjekte. Kada smo govorili da je ovaj registar centralizovan, pitanje je ko vodi ovaj registar. Predložen je zakon o agenciji za privredne registre. Agencija je ta, neko je maločas rekao da je mogla drugačije da se zove, mogla je, ali ova vlada je rekla, kada se radi o agencijama da je protiv agencija koje su formirane uredbom, a one agencije koje su formrirane zakonom, one ostaju u prometu i Agencija za privatizaciju, kao što vidimo, radi sasvim normalno, tako će raditi i agencija za privredne registre. Agencija je predviđena da ima kao upravni organ upravni odbor, da radi poslove rukovođenja, da ima kao nadzorni organ - nadzorni odbor, da ima direktora, sedište ove agencije je u Beogradu, ali ono što je vrlo bitno jeste da će agencija imati organizacione jedinice koje će faktički obavljati poslove na teritoriji čitave Republike. Ono što je naročito bitno kod ovako postavljenog zakona jeste da se ispunjava onaj uslov koji je bio najbitniji u primedbama koje je dala Evropska komisija, a to je pre svega da se stave na uvid svim zainteresovanim licima sledeća dokumenta: osnivački akt, statut, aneksi ovih dokumenata, godišnji finansijski izveštaj, kao i visina upisanog kapitala. A zašto je to bitno? Jednostavno, ako želite da uđete u određeni poslovni odnos, prirodno je da ispitate u kakvom je stanju taj privredni subjekat, to preduzeće, banka ili nešto drugo i to je vrlo bitno, jer smanjujete rizik ulaganja i rizik poslovanja sa određenom firmom. Zato je taj princip javnosti jako bitan. Ako želite nekoj od evropskih zemalja, ako imate vremena, možete i ovih dana da proverite na njihovim sajtovima, na njihovim veb - sajtovima, naravno, to opet važi za one koji znaju da koriste Internet, možete da vidite da sve potrebne podatke možete da nađete na tim sajtovima privrednih registara, bilo da se oni zovu registri ili se zovu nekim drugim imenom. Šta je takođe bitno za pitanje javnosti koje je dominantno i pretežno u ovom zakonu? To što će ova mreža biti povezana sa mrežama drugih subjekata u našem pravnom prometu koji takođe vode određenu evidenciju, a da li je to Republički zavod za statistiku, da li je to Republička uprava javnih prihoda, da li je to Narodna banka, i tako dalje. Apsolutno, svi podaci moraju biti dostupni, jer se na taj način omogućava jedna transparetnost i javnost rada svih privrednih subjekata. Na kraju, želim da pozovem sve poslanike, bez obzira kojim poslaničkim grupama pripadaju, da glasaju za ovaj zakon, jer ovaj zakon je suštinski, reformski, jer nas približava Evropi. Približava nas savremenim privrednim sistemima, a ne komandnim sistemima kao što se vidi po predloženim amandmanima jedne od poslaničkih grupa koja se zalaže da ovakav sistem koji sada postoji ostane pri trgovinskim sudovima. Gospodo, dozvolite sudijama trgovinskih sudova da se bave svojim poslom, da sude, oslobodimo ih poslova koji podsećaju na vođenje matičnih knjiga, jer to nisu matičari, to su sudije. Dozvolimo im da rade ono za šta su učili škole i radi čega jesu sudije. Prema tome, još jednom vas pozivam, podržite ovaj reformski zakon. Hvala vam.
Da li još neko od predstavnika poslaničkih grupa želi reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SRS.
Praktično, drugi put pričamo o istim zakonima. Ovi zakoni nisu uspeli da dođu na dnevni red prošle godine. Izbori su omeli. Nadam se da su i predlagači ovog istog teksta, prvi predlagači, izvukli neku pouku. Razlika između predloga koji je podnet prošle godine i ovog sada je samo u jednom članu. Znači, dva zakona, a razlika je samo u jednom članu. A, da se sada ne podsećamo ko je sve bio prošle godine protiv ovih zakona, ali dobro, to više nije tako ni bitno. Bitno je da smo mi čuli od predstavnika Vlade da, ukoliko se ovaj zakon ne donese, nema ništa od donacija. To je glavna stvar. Znači, do 31. avgusta 2004. godine treba ovo da se usvoji, jer onda dolazi tu 13 miliona švedskih kruna, a to je negde milion i nešto evra, eto, to je glavni razlog što se ovaj zakon stavlja po hitnom postupku, i ovaj drugi. Naravno, u skladu sa donacijom, a zahvaljujući tome što postoji Internet i postojale su struje, videli smo ko je kolike donacije primio iz inostranstva kada je organizovao puč, pa koliko je Otpor, pa koliko ova i ona asocijacija, i koliko koštaju one tri zavese iz Savezne skupštine. Meni je drago što napokon ima neko da brani predloge Vlade, ali bih morao da ukažem da je svojevrsna devalvacija za ovaj predlog zakona ako se svedu razlozi na to da li je neko ušao u trgovinski sud i čeprkao po registarskom ulošku. Ako se to svede samo na to, onda svako od nas može to i daleko više, i bolje i kvalitetnije da kritikuje postojeće stanje. Postojeće stanje nije zadovoljavajuće, treba nešto da se učini, da se promeni, ali put koji je izabrala Vlada je potpuno pogrešan. Evo, gde se javljaju greške. Prvo, Vladu su nagonili na ovaj posao neki instituti. Čuli smo malopre jedan institut; naravno, uzeli pare. Čim su uzeli pare, sve je najbolje što oni urade. Vrlo prost razlog. Ne znam šta je predlagač hteo da kaže na prvoj strani ovog obrazloženja, ovog prvog zakona o postupku upisa. Kaže, nedostaci postojećeg sistema registracije su, pa se navodi jedno pet razloga i onda kreće nova rečenica, pa se kaže, osim iznetog, osim tih iznetih nedostataka, postoji veliki broj paralalenih baza podataka o privrednim subjektima koji se vode. Znači, i to je nedostatak što drugi vode, Republičkizavod za statistiku, Republička uprava javnih prihoda, Carina, Narodna banka Srbije, penzijsko i invalidsko i zdravstveno i drugi organi. Naravno, nemamo registar stanovništva, nemamo neke druge registre koji su nam potrebni, ali predlagač je kod ovog pronašao razlog da opravda brzinu potrebom da se uzme donacija. Kako je u pitanju samo donacija, moram da napomenem, svašta smo slušali ovde, a između ostalog kaže, različita praksa unutar istog suda. U trgovinskom sudu jedan je registarski sudija, nema ih pet. Gde su veći sudovi, možda nekoliko njih radi, pokriva veći prostor, ali jedan sudija. Ko se stara o jedinstvenoj sudskoj praksi? Drugostepeni organ, a on je Viši privredni sud. Izgrađuje se sudska praksa isto kao što se u krivici, u parnici i pred drugim sudovima gde postoji veći broj stepena sudova koji učestvuju u nekom postupku. Znači, nije taj razlog. To treba da se shvati. Kada se kaže da od ove evidencije biće sve i svašta, samo da vas podsetim na gole činjenice koje i danas postoje. Od 2000. godine, oktobra meseca, kada je donet Zakon o izboru narodnih poslanika, postoji obaveza da se uvede jedinstveni birački spisak za Republiku Srbiju. Nema ga ni danas. Nema jedinstvene kompjuterske baze podataka. Prošle godine je falilo 16 kompjutera za jedinice lokalne samouprave, a sada valjda sedam-osam, možda su sada iz neke donacije obezbedili, ali je problem što postoji 70-80 različitih softvera, pa to ne može da se uklopi. Oni koji brane ovaj zakon, neka pitaju Zorana Lončara da li ima jedinstveni birački spisak. Nema ga. Kako vi mislite da umrežite ovo sa potpuno novom institucijom. To je tehnički nemoguće. Za milion i po evra da vi to umnožite i da vi to sredite, nemojte, molim vas, to je neozbiljna tvrdnja. Neću samo da kritikujem ovu bivšu vlast, i ona bivša bivša je donosila neke propise o jedinstvenoj informacionoj bazi koja bi povezala okruge, i vodio je Dragoljub Janković, čini mi se, ministar pravde u to vreme, pa se ništa nije desilo. Ništa se nije desilo. Ni od ovog neće biti ništa. Hajde da vidimo kako stoji sa ovim krupnim razlozima koje smo čuli. Kaže, ako se uspostavi registar i ova agencija, onda se gubi kontrolna funkcija trgovinskog suda. Molim vas, ni do sada prilikom upisa u sudski registar privrednih subjekata sud nije imao kontrolnu funkciju. Koja kontrolna funkcija? Proveravao da li su sve isprave dostavljene, a ako jeste, ako nema nikakvih problema, sudija donosio rešenje. Ako se pojavi neki problem, onda u vanparničnom postupku se nešto rešava. Nema kontrolne funkcije nego ima samo običnog evidentiranja. Zašto je ono izvučeno, radi se u sudu. Dakle, 40 godina se to kod nas radi u sudu. Idemo na razlog, kako to ovi kažu, da to nije dobro ako se radi u sudu i primeri za to da nije dobro su nam Austrija, Nemačka i Francuska. One su primitivno proste države, jer evidenciju privrednih subjekata vrše kod njih sudovi, a ne posebne agencije. Od njih razvijenije su Irska i da ne ređam dalje. Čime se sve opravdava milion i po evra koji treba da dođu i naravno, opravdavaju se sredstva koja je dobila ona agencija, odnosno institut koji je napisao da je ovo jedini put, pravi put bez alternative. Pipneš dugme, pa ako te ne ubije struja videćeš sve, javno na sajtu ko je gde upisan. Naravno, predlagač pošto je svu svoju pažnju usmerio na 13, odnosno milion i po evra, on je zaboravio na jednu stvar, postoji Zakon o preduzećima i u tom zakonu zapisano je lepo da jedan organ koji vodi evidenciju i gde se registruju privredni subekti je sud. Njih ne interesuje, milion i po je mnogo važnije nego bilo koji propis kod nas. Ako potiče od instituta, to je zakon i to mora da se završi. Ali, ide glavobolja. Glavobolja je ista kao što je bila prošle godine prilikom donošenja Zakona o finansijskom lizingu, promašen zakon u terminima i Zakon o založnom pravu na pokretnim stvarima, kada je takođe rečeno da će evidencije da vodi nadležni organ. Koji? Ne znamo. Kada će da se napravi? Videćemo. Pojavio se, biće agencija. Za razliku od ovih devet agencija, koje su izmenom uredbe o generalnom sekretarijatu Vlade ukinute, jer su bile vladine agencije, nisu bile osnovane zakonom nego uredbom, sa vrlo zvučnim i lepim imenima koja ništa ne znače, nazivima koji ništa ne znače, ovde se materijalno pokriće za postojanje agencije nalazi u zakonu. To je glavni razlog zašto ovde agencija može, a ovamo nisu mogle. Kada već pričamo o tome zašto je evidenciju vršio trgovinski sud godinama, moram da vam kažem da privredni subjekt praktično stiče pravnu i poslovnu sposobnost momentom upisa. Upis treba da bude kod nadležnog državnog organa, a ako se njegovo bitisanje tiče dodirnih tačaka sa ljudskim pravima i pravnim interesima pravnih lica, jer oni te interese imaju, onda je to po našem postojećem ustavnom sistemu jedino bio moguć sud, a ne neki drugi organ. Zbog toga je to tako. Zbog toga što je 30 godina naš pravni sistem prilagođavan, rađen na način kako je to urađeno u Nemačkoj, zato mi poprilično imamo identična rešenja kada su u pitanju statusne stvari. Morali ste malo da pročitate knjige, da shvatite da nije to – sad nećemo sud, sada ćemo agenciju, puj pike ne važi, sve je u redu.
Izvinjavam se, da li koristite i sledećih 10 minuta?
Ja bih još malo. Milion i po evra jeste velika para. Ovoj državi su potrebne pare, ali nam nije sasvim svejedno u šta će da se potroše, za šta će da se potroše, ko će da ih troši i ko će da uzme tu naknadu, konsalting usluge, stručnjaci, eksperti, vrlo važna stvar. Ništa se ovde neće dobiti. Kaže se, jedan od razloga, pa se kaže – razuđenost institucija koje vrše registraciju privrednih subjekata, pa se navodi broj sudova i broj ljudi u sudovima koji rade na ovim poslovima. Što niste rekli, ova vaša agencija, kakvu će da ima organizacionu strukturu. Da li će taj posao da radi jedan, pet ili možda 200, ili možda 180, ili u svakoj opštini poneko? Ako mislite, vidim da u članu 2. kažete da može da ima svoje organizacione delove, što će da se reguliše statutom, onda ako već hoćete da izmestite ovo, zašto niste dali Republičkom zavodu za statistiku. Ima informacionu mrežu, ima vrhunske matematičare za kompjuterske programe, koji znaju da uđu na Internet i da ne pogreše, da ih struja ne ubije. Imaju skoro u svim opštinama svoj poslovni prostor, povezani su, rade već na nekim brojevima, daju statističke brojeve o razvrstavanju privrednih subjekata, posao im je poznat, imaju lepu službu ovde, preciznu službu u centrali, koja to sve objedinjeno vodi i radi. Šta ste morali da trošite te pare, mogli ste za 10% sredstava koje ste namenili, da prebacite Republičkom zavodu za statistiku i da je malo volje da donesemo zakon o registru stanovništva i da objedinimo sve te registre, sve podatke pri našem Republičkom zavodu za statistiku, koji je dobar zavod. Možemo mi svi da prigovaramo, da se ne slažemo sa nekim podacima, ali to je organizaciono dobar zavod. Ljudi rade, profesionalci. Uostalom, vi ste jednog njihovog zamenika i direktora izabrali za člana Saveta Narodne banke Srbije, kao dobrog matematičara, koji liči na ekonomistu, Kovačevića. Mogli ste, ali nećete. Milion i po evra treba da se pokrije, da se prikaže kao trošak. Ko uzima, ne znam, ali svi saučestvujete. Kako izgleda ta vaša vlada, kakvi su vaši odnosi, to me uopšte ne interesuje. Ukoliko oni šifrovani imaju primat, vi ste im omogućili. Isto je bilo i prošli put. Demokrate su bile žrtve onih malih, morali su sve da stiskaju, Batić gurao svoje, Čović gurao svoje, palo na Demokratsku stranku. To je taj rizik koji se preuzima. Taj rizik ne možete da izbegnete. Niko ne može da izbegne rizik kada ulazi u koaliciju. To da budemo načisto. Dalje, kaže – neujednačena praksa postojećih registara. Meni nije jasno, neka se uzme bilo koji zbornik, presuda ili da se pogleda sudska praksa, ili neko ko smogne snage da pipne Internet, uđe tamo u poseban fajl "sudska praksa", videće pored svakog zakona i stavove sudske prakse povodom otvorenih pitanja koja se javljaju u praksi. Nemam namere da branim advokate, ali neki su ovde advokate predstavili da su Mite bekrije. Jedino su oni sposobni da završe registraciju. Nije tačno. Sredimo registar, ali neka bude kod suda, sredimo ga. Dajte norme, promenimo Zakon o postupku upisa u sudski registar, ubacimo normu da mora da bude na Internetu, ugradimo neke norme oko javnosti. U krajnjem slučaju, učinimo sve da se primeni odredba Zakona o preduzećima koja kaže u memorandumu moraju da stoje ti, ti podaci, pa čak i upisani i uplaćeni osnivački kapital itd. Uradimo u tom pravcu nešto. Ali ne, ovde se ide na potpuno novo. Evo, iz Ministarstva saobraćaja i veza su uzeti poslovi raspodele frekvencija, dodeljeni su Radiodifuznom savetu. Dve godine postoji, ništa ne valja, samo trošak. Hoćemo da ređamo dalje? Novostvorene i novoizmišljene organe, koji nemaju niti nadležnost, niti rade, niti mogu da rade neki posao. Tako će biti sa ovim. Biće vam, poštovani privrednici, sasvim svejedno da li ste aktivni ili neaktivni. Dok se ustanovi taj registar, videćete kako će to da prođe. To su neke novotarije, saznali smo napokon da su Nemačka i Francuska nerazvijene proste države, one robuju nekim svojim normama, nekim svojim pravilima. Očigledno Nemačka ne poštuje direktive, Francuska ne poštuje direktive, pa kažite lepo građanima Srbije šta znače direktive i preporuke. Kolika je njihova obavezujuća snaga? One nemaju tu obavezujuću snagu koju vi njima dajete ovde. Vi ste veći katolici od Pape. Što reče Đelić, oni taman misle da nas nešto stisnu, a ja kažem – mi smo to već završili. Oni izmišljaju nešto novo. Sve je to rađeno zbog ovih i ovakvih milion i po, dva i po, tri i po itd. Prošli put sam pričao ko je ugovarao aranžmane na saveznom nivou, pa pobegao naravno u opoziciju kada su ga izbacili. Celih 35% je sve to konsalting, instituti, izveštaji, mame, tate, strine, deca, sve je to tu. Dobro je što ste se javili da veličate ovu novotariju koja je napisana, koja treba da nam kaže da kod nas ništa ne valja, jer ne valja ni u Nemačkoj, ne valja ni u Francuskoj. Sada, mi smo pokušali sa nekim amandmanima da vas zamolimo da još jednom pogledate ovaj zakon, da pokušate da utvrdite šta je to suštinski problem kod naše registracije privrednih subjekata i da, ako je moguće, pronađete neka jeftinija, prihvatljivija rešenja da se ažurira, uspostavi i poboljša evidencija privrednih subjekata. Postoji prostor. Dao sam vam nekoliko ideja i ako bi to ostalo u trgovinskom sudu ili ako to želite da izmestite radi javnosti, transparentnosti itd, jedna od tih ideja je Republički zavod za statistiku, gde gotovo sve postoji. Samo su potrebni novi obrasci, prijava, čak može i po službenoj dužnosti da izvrši preregistraciju svih privrednih subjekata, jer u bazi podataka ima podatke za svaki privredni subjekat. Razmislite, da li postoji mogućnost, bez obzira što se radi o donaciji. Kada se sir stavi da bude besplatan, on je samo na mišolovci, na pijaci nema besplatnog sira. Samo mišolovka ima besplatni sir. Ako je donacija besplatni sir, vodite računa jer kljusa radi. Kljusa radi, kada lupi, onda je bolno, onda se preko noći prelazi u poslednje redove. Za čas rotacija ide ovako i kada se dođe u poslednji red, onda se sve sazna, onda je sve jasno. Razmislite o ovom predlogu, da se uredi ovaj zakon o postupku i načinu upisa privrednih subjekata, da to ostane u trgovinskim sudovima ili eventualno da se nekako uredi da dođe Republičkom zavodu za statistiku, jer on je otprilike i najbliži neki organ koji treba da vodi evidenciju. Izbegnite ovo, ma koliko vam bilo prihvatljivo onih 1.500.000 evra. Znam da vas rokovi stiskaju. Mnogi rokovi stiskaju, ali ne sitskaju rokovi dobar deo parlamentarne većine koja je napravljena ovde. Ovi rokovi stiskaju samo one institute koji su uzeli pare, a posao nisu završili. Zapamtite jednu stvar. Oni pre vas su bili malo veći majstori. Shvatili su igru i nisu hteli da budu žrtveno jare nekih instituta. Vodite računa, vi koji držite malo do zakona, nadam se da držite do zakona, da ne budete žrtve, da se ne desi da ste kritikovali prethodnike koji su ispali mnogo snalažljiviji i pametniji od vas.
Zahvaljujem. Da li još neko od ovlašćenih predstavnika o ovoj tački želi reč? (Ne.) Prvi govornik je narodni poslanik Žarko Obradović, a neka se pripremi narodni poslanik Slobodan Vučković.
Gospodine predsedniče, kolege narodni poslanici, gospodine ministre, Narodna skupština Republike Srbije je danas raspravljala o dva važna zakona, zakonu o registraciji privrednih subjekata i Agenciji za privredne registre. Povodom ove tačke dnevnog reda ima razloga da se kaže dosta toga, jer ovo jeste važan segment, ono što se zove stanjeu privredi Srbije i eventulanog budućeg razvoja Srbije. Ovo "eventualnog budućeg razvoja" kažem zato što registracija privrednih subjekata, način registracije ima veze, ima svoj smisao i čini jednu kariku privrednog sistema. Mislim da je predlagač, kada je govorio o Predlogu zakona, izneo potpuno pogrešnu tezu, da je postojeći sistem registracie privrednih subjekata prepreka privrednom razvoju, pa ga zbog toga treba zameniti, kao što bi, verovatno, bila potpuno pogrešna teza, da će novi sistem sam po sebi dovesti do privrednog razvoja. U obrazloženju ovog zakona stoji da 31% zemalja u svetu koristi postojeći sistem registracije privrednih subjekata. Među njima su i neke koje su u svetu ekonomski najjače, Nemačka i Francuska, pa im to ne predstavlja prepreku za privredni razvoj. Pre neki dan smo imali drugog predstavnika Vlade koji je obrazlagao model koji koristi svega 10% zemalja u svetu, pa je to opet afirmisano kao nešto što samo po sebi treba da bude prednost, korisno i za Srbiju u budućnosti profitabilno. Nemamo ili nismo imali privredni razvoj iz razloga što smo u godinama kada su socijalisti bili na vlasti imali sankcije Ujedinjenih nacija, imali smo i hiperinflaciju, ali i program ekonomskog oporavka 1994. godine, 400-700.000 izbeglica preko Drine, imali smo na kraju i NATO agresiju.Sve su to bili ograničavajućimomenti privrednog razvoja. U godinama kada je DOS vršio vlast privrednog razvoja nije bilo, jer o privredi se nije vodilo računa, izvršena je, nažalost, jedna pljačka privrede kroz privatizaciju preduzeća, ali to je druga tema. Važno je reći povodom ovog zakona da on ima svoje dobre i loše strane. Mislim da dobre strane ovog predloga zakona jesu centralizacija podataka na jednom mestu, mogućnost da u svakom trenutku, kada zakon bude u potpunosti primenjen, dođete do podataka relevantnih za svaki privredni subjekt. Takođe mislim da je dobra strana ovog zakona brzina kojom se može dobiti dozvola. Mislim da je dobra strana ovog zakona što će svako moći da na vrlo jednostavan način utvrdi bonitet privrednog subjekta, s obzirom da će privredni subjekti morati da podnose svake godine izveštaj. Mislim da će period početka primene ovog zakona u određenoj meri biti ograničavajući faktor kvaliteta ovog zakona, ali o tome nešto kasnije. Kada kažem - centralizacija podataka, biće vrlo teško 250.000 privrednih subjekata smestiti na jedno mesto i to u vremenski kratkom roku. Ako mi kažete da će ove odredbe morati da se ispune do 15. juna iduće godine, reći ću vam da 250.000 privrednih subjekata u odnosu na, recimo, 400 dana do juna iduće godine, to je 625 subjekata koji se dnevno moraju registrovati. Vreme potrebno za registraciju je pet dana i jako je kratko. To je jedan ograničavajući faktor. Ako registrator, a u pitanju je jedan čovek, ne potpiše to rešenje, smatra se da se privredni subjekt može registrovati, ali tu ima jedna zamka. Važno će biti, da bi se dobila dozvola, da se upišu svi podaci koje zakon propisuje kao uslov za dobijanje dozvole. Ne ulazi se u ocenu - da li su ti podaci relevantni. Jedan čoveksigurno neće moći postići taj posao i to će biti jedna objektivna prepreka, i imaćemo faktičku situaciju da će samo zainteresovana lica, ili ona koja u nekom privrednom odnosu imaju interes, proveravati te podatke. Da li će moći doći do pravih podataka? Ukoliko podaci nisu tačni, postoji tužba i tu dolazimo do kvake 22, ako mogu tako reći - sud. Sud je do sada bio ograničavajući faktor, nažalost, vrlo ograničavajući faktor vezan za registraciju privrednih subjekata. Sud je do sada radio šta je hteo, kako je hteo i kome je hteo. Ako se ne uradi nešto u pravosuđu, ako se ne poboljša stanje u pravosuđu, i ovaj zakon će biti ograničen u tom obimu. Nemojte sumnjati da će biti sudskih postupaka vezano za primenu ovog zakona, za registraciju podataka, a kako će sud raditi, to ćemo tek videti. Nažalost, iskustva rada suda su vrlo loša, kao što su i do sada iskustva rada trgovinskih sudova vezano za registraciju privrednih subjekata bila vrlo loša. Mi smo imali, to stoji ovde u obrazloženju zakona, 108 ljudi koji su vršili upis podataka, registraciju, 17 privrednih sudova, 25 sudija. Znači, 1,5 sudija po jednom sudu. Imali smo praksu koja je tako dijametralno suprotna, da se pod nju moglo podvesti sve. Primera radi, naravno u vezi sa zakonom, pomenuću slučaj firme "Hempro", firme za spoljnu i unutrašnju trgovinu. Pomenuću, jer sam kao narodn poslanik dobio i pritužbu čoveka koji je bio generalni direktor, pa je njegovo ime brisano sa spiska lica koji zastupaju firmu u sudskom registru i upisano drugo lice. Ovo pominjem iz jednog prostog razloga. Videćete, suština se na kraju pokazala potpuno drugačijom u odnosu na priču - upis podataka u sudski registar, odnosno koje je to lice koje zastupa firmu u sudskom registru. Kada je postojala potreba da se usaglase privredni subjekti sa Zakonom o preduzećima, "Hempro" je podneo sve podatke privrednom sudu, sad je to Trgovinski sud u Beogradu, pa su onda traženi dodatni podaci, da bi se u toku tog postupka, bez zahteva "Hempra", kao preduzeća, pojavio zahtev za upis drugog lica, kao nekoga ko to zastupa. Trgovinski sud je izdao rešenje da se postojeći direktor briše iz registra lica koja zastupaju preduzeće, upisao je novo lice. Postojeći, prethodni direktor je podneo tužbu. Podneo je tužbu decembra 2001. godine, koristeći odredbe Zakona o upisu u sudski registar i odredbe Zakona o parničnom postupku. Po toj tužbi sud je doneo odluku tek marta 2003. godine. U međuvremenu je bilo sedam ročišta koja su zakazivana i otkazivana iz potpuno formalnih razloga. Kada govorim sve ove podatke, iznosim na osnovu onoga što je čovek dostavio Narodnoj skupštini, odnosno našoj poslaničkoj grupi SPS i meni kao narodnom poslaniku. Znači, u martu 2003. godine doneo je sud odluku i tu tužbu proglasio neblagovremenom, a u međuvremenu mogao je da oceni dopuštenost i blagovremenost tužbe u pripremi ročišta za glavnu raspravu, ili najkasnije na pripremnom ročištu, ili ako pripremno ročište nije držano, na prvom ročištu za glavnu raspravu, čitam odredbe Zakona o parničnom postupku, a ne tek posle godinu i nešto dana i posle sedam zakazanih ročišta. To lice je podnelo tužbu višem sudu. Dva meseca kasnije, po tužbi, Viši trgovinski sud je poništio odluku i vratio ponovo na odlučivanje. Znači, maj 2003. godine. Sada je maj 2004. godine. Sud još nije odlučivao. Zašto vam sve ovo pričam? Iz prostog razloga što jeste formalno ova moja priča vezana za odredbe Zakona o registraciji privrednih subjekata, podaci o licu su vrlo važni. Ova priča je poučna iz drugog razloga, što je u međuvremenu izvršena privatizacija tog preduzeća, početna vrednost tog preduzeća prema državnim podacima bila je 10 miliona evra, da bi to preduzeće u međuvremenu bilo prodato za 2,6 miliona evra, i to fizičkom licu, uz otplatu na šest godina, da je jedan poslovni prostor u centru grada prodat za takođe dva i nešto miliona evra, ali suprotno odredbama Uredbe koja je zabranjivala da se taj objekat može prodati bez pismene saglasnosti Vlade Republike Srbije. Čovek sada vodi spor i verovatno će spor dobiti, ali u međuvremenu preduzeća neće biti. Oni koji su radili dobili su otkaz ili će dobiti otkaz. Država nije dobila nadonkade koje su zaposleni imali obaveze da plaćaju. Firma jepromenila vlasnički odnos, došli su novi vlasnici i šteta će biti samo opšta, i to ćemo konstatovati. Ovo sam uzeo kao eklatantan primer šta sve može da se desi ako pravosuđe ne bude oblast koja prati primenu ovog zakona, jer u protekle tri godine mnogo toga prljavog se desilo u privredi. Krizni štabovi su doneli sa sobom ljude koji su mislili da samo na osnovu revolucionarnih zasluga mogu i treba da dobiju pravo da upravljaju firmama. Nažalost, sudovi su mnogo toga lošeg legalizovali i mnogi postupci su u toku. Evo ovaj, započet decembra 2001. godine, nije završen do maja 2004. godine. Ovo pominjem kao jedan ograničavajući segment. Reći ćete da to nema veze sa zakonom, ali ima ukoliko zakon stvarno bude primenjen i onda će taj segment morati da bude kvalitetan. Mislim da ima razloga da ovaj zakon bude donet. Mislim da je ovo možda jedina agencija kojoj stvarno ima mesta u sistemu agencija koje su formirane prethodnih godina, jer su agencije bile formirane da bi se zaposlili partijski drugovi ili rođaci, prijatelji, članovi porodice, naravno i kumovi, ali da će primena ovog zakona doneti brojna otvorena pitanja koja će se verovatno morati menjati izmenama i dopunama ovog zakona.
Reč ima predstavnik predlagača, ministar Bubalo.
Zahvaljujem se na prilici da dam neke kraće komentare proteklih diskusija iz jednog vrlo racionalnog razloga, da ne bismo morali da pamtimo sve do sledećeg nastavka. Verovatno će biti dosta duga diskusija i uspešna, kada nastavimo o ovom zakonu. Moram istaći da je većina ocena u proteklim diskusijama otprilike dala podršku i pozitivnu ocenu predloženih zakona. Minimalni osnivački kapital je predviđen drugim zakonskim aktom i zaista je to pitanje koje će verovatno biti na dnevnom redu kada budemo imali zakon o privrednim društvima. Mi sada ovde imamo zakon koji reguliše postupak i smatramo da je ono što je najlakše i najbrže moguće uraditi da taj postupak u toj meri pojednostavimo da ne zagorčavaživot onima koji žele da osnuju novo preduzeće ili samostalnu radnju. Rok od pet dana je sasvim održiv i on je obavezujući. Mi ćemo to vrlo brzo imati priliku da se uverimo, a naterana će biti agencija kao državni organ da bude vrlo efikasna. Agencija je zamišljena da elektronskim putem bude povezana sa svim ostalim državnim organima koji su vezani za registraciju, pogledajte član 13. Videćete da upravo taj član 13. potvrđuje da će ovaj rok biti održiv. Naravno, to nije krajnji cilj, to je jedno prelazno rešenje. Krajnji cilj treba da bude da jednim matičnim brojem budu pokrivene sve potrebne agencije i sve potrebe svih državnih organa koji su naslonjeni na evidenciju i kontrolu evidencije o preduzećima. Godina dana je dovoljna za preregistraciju svih postojećih preduzeća. Neće imati nikakve finansijske obaveze, ali na kraju krajeva to je prilika da se napravi prečišćavanje i sređivanje u tom delu, da ne živimo u iluzijama koliko imamo preduzeća i koliko su ona uspešna. Imamo veliki broj onih koji zaista ne rade, ne rade još iz onog perioda kada su osnivana sa 100 maraka. Donacije, znate kako, u svakom zakonu, u svakom uvodnom izlaganju može da se uzme po neki šlagvort. Ovde su donacije spomenute zaista kao jedno racionalno rešenje i ako je neko obezbedio nešto da seosavremenimo, da reformišemo određenu obalst, šteta je to propustiti i prebaciti na trošak budžeta. Inače, to uopšte nije bio smisao. To je uzgred napomenuto. Glavni smisao je da moramo imati racionalno, kvalitetno, reformski opredeljeno rešenje, koje će podrazumevati da se sve dešava vezano za registraciju na jednom mestu, da je u pitanju kratkoća, jednostavnost, racionalnost postupka, dostupnost informcijama i da je to osnova za pozitivan stav u poslovanju za sve one koji su uspešni i korektni, jer sama činjenica da će svako moći da proveri bonitet na ovom mestu za firmu sa kojom želi da radi samo će podstaći uspešnost poslovanja onih firmi koje uspešno rade. Ovde je bilo dosta onih koji su se trudili da veoma meritorno diskutuju, a da pri tome nikada nijednu firmu nisu registrovali. Imao sam tu srećnu okolnost, pošto sam iz privrede, da sam bar 50 puta vršio registracije u prethodnoj firmi i ništa ne želim ružno i loše da kažem prema registarskim sudovima, trgovačkim sudovima. Mislim da su ocene o nekim stvarima koje nisu funkcionisale vrlo odmereno i korektno rečene. Nije ništa pojednostavljeno, nije bilo nekih ružnih reči o tome kako se do sada radilo. Spominjali su se neki primeri i želim da kažem da su u ovom slučaju korišćeni primeri nekih država i neki primeri koji su mnogo prikladniji u ovom momentu da se koriste u našem slučaju. Spomenuta je Irska i SAD, ali bih ovde malo to jasnije rekao. Irska, Portugal, Grčka, Italija su zemlje koje su se u toku svog pristupanja Evropskoj uniji opredelile za model za koji se mi sada opredeljujemo. Francuska i Nemačka su veoma uspešni sistemi, pravni sistemi, i ne zaboravimo da je Francuska ove godine slavila, i to na najvišem nivou, 200 godina od donošenja građanskog kodeksa, isto tako da registracija privrednih subjekata u Francuskoj traje još iz perioda između dva svetska rata. Mi ipak nismo u toj poziciji i mislim da je pravi momenat da napravimo jedan reformski iskorak u ovoj oblasti. Na kraju, ovde je bilo dosta primera od kojih moram reći da se ipak razlikujemo, mi smo pripadnici kontinentalnog prava, gde se reguliše propisom određena materija, a ne anglosaksonskog prava, gde bi za nas bili merodavni primeri koji su vode izneti. Na kraju krajeva, svi primeri koji su izneti, oni su se više odnosili na neke devijantne pojave vezane za Zakon o privrednim društvima, za Zakon o privatizaciji, a najmanje za predloženi zakon o registru privrednih subjekata.
Gospodin Vlahović, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedavajući, reklamiram povredu Poslovnika, član 99. stav 1. Prethodni govornik, ne gospodin ministar, nego pre gospodina ministra, govorio je o sasvim drugoj temi, a ne o zadatoj temi za današnju sednicu Narodne skupštine. Ono što želim da kažem, to je da ovo jeste suštinski i reformski zakon i ovo je zakon koji je Narodna skupština imala na dnevnom redu još u junu mesecu prošle godine, ali o ovom zakonu, dame i gospodo narodni poslanici, prošle godine većina poslanika iz političke kaoalicije koja je danas na vlasti imala je potpuno suprotno mišljenje. Ako želite da prihvatite tržišne postulate koji Zakon o registraciji privrednih subjekata forsira, onda morate prihvatiti i tržišnu vrednost koju definiše i koja jeste osnov aktuelnog i prethodnog procesa privatizacije i da, kada komentarišete o nekakvim rasprodajama u bescenje, konstatujete razliku između tržišne i administrativne vrednosti. Obrnuto ćete učiniti svojevrsni incest, prihvatajući tržišnu privredu do pola, a od pola želeći da uđete u deo tzv. administrativne privrede. Prema tome, reklamiram povredu Poslovnika. Prethodni govornik, bez isticanja konkretnog primera, govorio je o nekakvim rasprodajama, nekakvim problemima i vezom sa Zakonom o registraciji privrednih subjekata, gde zapravo te veze nema. Još jednom pominjem, suštinske ekonomske reforme ne zavise od trenutne političke pozicije koju pojedinačna politička partija ima na političkoj sceni u Srbiji. Drugim rečima, ako ste zaista za suštinske ekonomske reforme, onda nemojte menjati stavove o zakonskom tekstu, koji je u potpuno identičnoj formi prošle godine upućen, u zavisnosti od trenutnih političkih potreba.
Gospodine Vlahoviću, ispravan stav je da li se poslanik držao teme i, nažalost, nisam primetio, proveriću kasnije, da vidimo da li se držao. Shvatio sam da je navodio primere pojedinačno, inače bih, naravno, prekinuo govornika. Gospodine Obradoviću, izvolite.
Izašao sam, u ime poslaničke grupe SPS, da reklamiram povredu Poslovnika, pošto me je očigledno gospodin Vlahović pogrešno razumeo i pogrešno tumačio. Naveo sam, čini mi se, vrlo jasan primer vezan za registraciju privrednog subjekta, upis lica u sudski registar, koja su ovlašćena da zastupaju, jedan primer koji se suštinski iskoristio da se u međuvremenu izvrši privatizacija. Nisam rekao "pogrešno" ili "slično", rekao sam da je bila pljačka, gospodine Vlahoviću, u protekle tri godine, da je suštinski izvršena pljačka kroz privatizaciju. Primer koji sam naveo je jedan mali primer. Ministarstvo za privredu i privatizaciju verovatno to posmatra i imaće svoj sud o tome. Naveo sam da je u međuvremenu, dok se pravno vodila bitka oko toga koje je lice ovlašćeno da zastupa tu firmu, ta firma od prve vrednosti - 10 miliona evra, prodata za 2,4 ili 2,6 miliona evra fizičkom licu na šest godina. Nisam navodio imena, a kad izađete još jedanput, pomenuću vam imena, pa će onda tek Srbiji da bude jasno ko je kupio. Prodat je poslovni prostor u centru grada, suprotno odredbama uredbe koja to zabranjuje bez pismene saglasnosti Vlade Republike Srbije. Što to gospodina Vlahovića svrbi, zašto ima potrebu da izlazi i da ovde objašnjava celu privatizaciju, to je problem prethodne Vlade, ali je činjenica da sve ovo što sam rekao stoji. Bio sam vrlo jasan, mi smo, kao poslanička grupa SPS, dobili pismene navode čoveka koji traži pravdu na sudu. Svi ti podaci koje samnaveo stoje u tim dokumentima. Skromno kažem da je moja ocena da je suštinski kroz privatizaciju izvršena pljačka i ostajem pri tome.
Gospodin Paunović, po Poslovniku.
Na osnovu člana 82. osnovano sumnjam da u sali nema dovoljno poslanika i molim da se utvrdi kvorum.
Molim poslanike da ubace kartice i da utvrdimo kvorum. Poslovnik mora da se poštuje, molim vas da ubacite. Sistem za elektronsko glasanje pokazuje da je u sali prisutno 30 poslanika, što nije dovoljno za kvorum. Završavamo dananjše zasedanje. Nastavak sednice je u ponedeljak, 17. maja 2004. godine, u 10,00 časova. Prvi sledeći govornik je narodni poslanik Slobodan Vučković, a posle njega Takač Ištvan. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Jedanaeste sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2004. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, današnjoj sednici prisustvuju 103 narodna poslanika. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da imamo kvorum za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da prisustvuju sledeći narodni poslanici: Goran Rakovac, Staniša Stevanović, Slobodan Živkucin, Radoslav Jović, Dejan Rajčić, Esad Džudžević, Milan Marković, Milutin Prodanović i Branimir Trajković; (zakasniće) Sava Urošević, (pre podne) Jovan Todorović. Prelazimo na 8. tačku dnevnog reda: – PREDLOZI ZAKONA O REGISTRACIJI PRIVREDNIH SUBJEKATA I AGENCIJI ZA PRIVREDNE REGISTRE (nastavak zajedničkog načelnog pretresa) Reč ima narodni poslanik Slobodan Vučković, a neka se pripremi narodni poslanik Takač Ištvan.