Gospodine predsedniče, reklamiram povredu člana 27. i članova od 150. do 196. Znači, ne odnosi na ovu tačku dnevnog reda, objedinjenu raspravu o kojoj sada govorimo, nego na sledeći set koji dolazi na dnevni red, a to je izbor saveta i potvrđivanje statuta Agencije za energetiku. Dana, 31. januara 2012. godine, Agencija za energetiku je uputila Predlog statuta Narodnoj skupštini na potvrđivanje. Prethodni saziv Skupštine i prethodni Odbor za industriju je razmatrao ovaj akt i dostavio ga Skupštini za raspravu. Ovaj akt je urađen suprotno odredbama Poslovnika Narodne skupštine i to su baš odredbe od 150. do 196. U ovom aktu je propratno pismo Agencije i samo Predlog statuta. Nisu ispoštovane odredbe članova od 150. do 196. Nema svih onih stavova koje svaki akt o kojem raspravljamo mora da ima, a to su ustavni osnov, obrazloženje, finansijska sredstva, ako je u hitnom postupku, razloge za hitan postupak. Ovo bi bio presedan da se o ovakvom aktu raspravlja. Predlažem da uradimo dve stvari. Jedno je da predlagač povuče akt i da nam dostavi akt u skladu sa Poslovnikom, a drugo je da u vremenu koje imamo na raspolaganju, do početka te tačke, da se to dopuni i uskladi sa Poslovnikom i da raspravljamo o aktu tako što je u skladu sa propisima koji ovde važe. Hvala.
S obzirom da svakako nećemo imati danas to na dnevnom redu, danas ćemo razmatrati samo prvu sledeću tačku na dnevnom redu, koju sam pročitao, a nakon toga prekinuti sednicu, obaviću potrebne konsultacije i ako je to tačno, potpuno se slažem, nećemo svakako imati na dnevnom redu nešto što nije u skladu sa Poslovnikom Narodne skupštine. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički jedinstveni pretres o predlozima zakona iz dnevnog reda po tačkama 5, 6, 7. i 8. dnevnog reda, a pre otvaranja zajedničkog jedinstvenog pretresa, podsećam vas da, prema članu 170, a shodno članu 97. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. S obzirom da nema predloga da se vreme poveća, konstatujem da je vreme rasprave po poslaničkim grupama sledeće: poslanička grupa Srpska napredna stranka - jedan sat, 16minuta i 48 sekunde; poslanička grupa Demokratska stranka - jedan sat, jedan minut i 12 sekundi; poslanička grupa Socijalistička partija Srbije - 30 minuta; poslanička grupa Demokratska stranka Srbije - Vojislav Koštunica - 25 minuta i 12 sekundi; poslanička grupa Ujedinjeni regioni Srbije - 18 minuta; poslanička grupa Liberalno demokratska partija- 16 minuta i 48 sekunde; poslanička grupa Partija ujedinjenih penzionera Srbije - 14 minuta i 24 sekunde; poslanička grupa Socijaldemokratska partija Srbije – 10 minuta i 48 sekundi; poslanička grupa Nova Srbija - devet minuta i 36 sekundi; poslanička grupa Jedinstvena Srbija – osam minuta i 24 sekunde; poslanička grupa Savez vojvođanskih Mađara – šest minuta; poslanička grupa Srpski pokret obnove – Demohrišćanska stranka Srbije – šest minuta; poslanička grupa Liga socijaldemokrata Vojvodine – šest minuta i poslanička grupa Nacionalne manjine, Narodna partija i Bogata Srbija- šest minuta. Saglasno članu 96. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, narodni poslanici koji nisu članovi poslaničkih grupa, međusobnim dogovorom određuju najviše tri učesnika u raspravi, koji imaju pravo da govore svako po jednom do pet minuta. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmahpodnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 170, a shodno članu 157. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički jedinstveni pretres o: Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora o garanciji (AD Železnice Srbije: Rehabilitacija pruga) između Republike Srbije i Evropske banke za obnovu i razvoj, Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora o garanciji (Projekat unapređenja vodnih sistema u Subotici) između Republike Srbije i Evropske banke za obnovu i razvoj i Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazumaizmeđu Vlade Republike Srbije i Vlade Gruzije o saradnji i uzajamnoj pomoći u carinskim pitanjima. Da li predstavnici predlagača žele reč? (Ne.) Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? (Ne.) Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Enis Imamović. Izvolite.
Hvala. Poštovani predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, moje današnje obraćanje biće vezano za Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora o garanciji između Republike Srbije i Evropske banke za razvoj, o rehabilitaciji pruga. Poslanici stranke Demokratske akcije Sandžaka, ali i kompletan poslanički klub kome pripadamo, podržaće Predlog sporazuma o rehabilitaciji železnica. O objektivnom značaju železnica i železničkog saobraćaja ne treba puno trošiti reči. Smatramo izuzetno važnim kako onaj putnički, tako i teretni, zbog njegove cene i pouzdanosti. Međutim, govoreći o železnici, ne mogu, a da ne spomenem činjenicu da Novi Pazar, jedan od većih gradova u Srbiji nije povezan železnicom sa ostatkom zemlje, ali i svetom. Da bi Novi Pazar dobio železnicu potrebno je izgraditi 20 kilometar pruge od Raške do Novog Pazara. Izgradnja te deonice državu ne košta puna, a građanima i privredi u Sandžaku, ali i čitavoj zemlji puno vredi. Možda neki ne znaju podatak da je ovaj projekat pokretan nekoliko puta, pa zaboravljan i da se na tih 20 kilometara pruge čeka više od 50 godina. Samo potrebe privrede za povoljnim transportom robe po teritoriji naše zemlje, ali i transportom robe na izvozu, prvenstveno na velika tržišta Rusije i Turske sa kojima imamo sporazum o bescarinskoj trgovini su dovoljan razlog da se na ovo pitanje odgovori realizacijom. Naši proizvodi poput odeće, obuće i nameštaja su i cenom i kvalitetom konkurentni na stranim tržištima. Međutim finalna cena proizvoda trpi veliku štetu i trpi veliki pritisak zbog visoke cene transporta. Uz povoljan način distribucije robe na domaćem i inostranom tržištu, mi bi smo značajno povećali proizvodnju. Povećali bi indeksni izvoz naše zemlje, a smanjili bi nezaposlenost. Kombinacijom železnice i avio prevoza sa Aerodroma u Lađevcima kod Kraljeva, za čiju rehabilitaciju je već odobreno 10 miliona od Vlade Republike Turske. Našoj privredi bismo otvorili vrata brze, efikasne i povoljne komunikacije sa svetskim tržištima. Na taj način dobijamo konkretan odgovor na tešku situaciju u kojoj se nalaze naši građani i naša privreda. Da ne bih dalje trošio vreme govoreći i navodeći svoje razloge zbog kojih je važno da se izgradi tih 20 kilometara pruge do Novog Pazara, tražim od Vlade Republike Srbije i pozivam je da se što pre pozabavi ovim pitanjem, da napravi dinamiku i započne realizaciju ovog projekta, kako bi građanima i privredi u Sandžaku omogućili korišćenje ove pogodnosti. Hvala.
Hvala. Reč ima predstavnik DSS Sanda Rašković-Ivić. Izvolite.
Hvala gospodine predsedniče, gospođo ministarka, dame i gospodo narodni poslanici. Danas je trebalo da bude na dnevnom redu Ratifikacija energetskog sporazuma između Republike Srbije i Republike Italije i ta ratifikacija je povučena. Bili smo zatečeni zato što je juče izgledalo da će do ratifikacije u ovom parlamentu doći, a danas je nema. Želela bih da upitam gospođu ministarku energetike zašto je to tako? Prethodno bih želela da kažem nešto o ovoj ratifikaciji. Jednim delom sam bila prisutna kao ambasador Republike Srbije u Italiji i moje nezadovoljstvo ovim sporazumom, kao takvim je prilično veliko i ocenjujem ga kao jedan neokolonijalni sporazum. Ovaj sporazum se sastoji od niza sporazuma kojima je svima zajedničko da Srbija daje svoje nacionalne resurse, svoje hidro potencijale i vetro potencijale firmama, odnosno kompanijama u pretežno italijanskom vlasništvu. Praktično da poklanja, a za uzvrat će one da izvoze tu energiju, zelenu energiju u Italiju i time se pomaže Italiji, jer Italija je potpisnica ove direktive 2009/28/ZZ, gde je obaveza da do 2020. godine najmanje trećina proizvedene energije bude zelena energija. Takođe je najavljeno da će i Srbija prihvatiti ovu istu direktivu tokom oktobra, odnosno novembra meseca. To znači da ćemo mi onda u budućnosti 2020. godine morati da proizvedemo i proizvodimo ovu zelenu energiju iz drugih, mnogo skupljih obnovljivih izvora energije, kao što je sunčana energija, kao što su geotermalni izvori i bio mase. Obavezali smo se ovim sporazumom da napravimo prenosnu mrežu kompletno o svom trošku što će koštati nekoliko stotina miliona evra, da bi se mogao sprovoditi izvoz u Italiju. Moram da kažem, gospođo ministarka, da vrlo dobro znam da vi sa ovim sporazumom nemate ništa, jer je to urađeno mnogo ranije pre nego što ste vi došli. Moram da kažem kao bivši ambasador u Italiji, da u krojenju i modeliranju ovog sporazuma nisu u potpunosti učestvovali ni prethodni ministri energetike, nego je većina stvari išla u dogovoru sa kabinetom bivšeg predsednika, a preko njegove tadašnje poverenice koja je radila u ambasadi, a sadašnje ambasadorke u Republici Italiji. Zamolila bih još nešto. S obzirom da imamo Zakon o koncesijama, a nemamo komisiju za koncesije, pošto narod kaže – završenom poslu mane nema, mane ovde naravno ima. Da ne ispadne da samo kritikujemo, molim vas da se oformi komisija za koncesije, da se koncesije daju na temelju javnog poziva, jer je to naše nacionalno blago i naši resursi. Da ta komisija prati da li je neko od ovih koji su dobili koncesiju, zaista ispunio sve one uslove koji treba da budu ispunjeni u određenom vremenskom roku. Hvala na pažnji.
Reč ima ministarka energetike Zorana Mihajlović.
Vezano za sporazum između Italije i Srbije, Vlada je juče povukla taj sporazum zbog toga što postoje dodatne aktivnosti koje moraju da se urade kako bi aneks pripadajućih projekata bio kompletan. Kao što znate, taj sporazum nije samo između Italije i Srbije. U pitanju su i elektrane na srednjoj Drini, dakle učestvuje još jedna država, a to je Republika Srpska. Od 2009. godine, kada je sporazum potpisan do današnjeg dana neke stvari su se i promenile. Samo zbog toga da bi ta lista bila zaista kompletna i jasna, zbog toga je sporazum povučen. Mi smo zemlja koja hoće da razgovara sa svima kada kompletira jedan takav projekat. Potpuno se slažem sa vama, vezano za komisiju za koncesije. Ono što je Ministarstvo energetike, razvoj za zaštitu životne sredine već pokrenulo, to je i preispitivanje energetskih dozvola, kao i promena Pravilnika o dodeli energetskih dozvola. Dakle, kada nekome date energetsku dozvolu, on mora da ima određenu obavezu šta u tom roku mora da uradi, a rok energetske dozvole je dve godine. Ukoliko to ne uradi mi ćemo tim pravilnikom urediti da povučemo određene konsekvence. Srbiji treba energija i Srbija ne sme da bude zemlja u kojoj će se dozvole davati, a onda određeni subjekti kojiimaju te dozvole, ništa ne urade u tom periodu. Da se vežem za ovu železnicu koju ste pominjali. Moje je da delegiram vaše pitanje ministru Mrkonjiću i železnicama i to ću kao član Vlade sigurno uraditi.
Hvala. Da li se još neko od ovlašćenih predstavnika ili predsednika poslaničkih grupa javlja za reč? (Ne.) Reč ima, po prijavi, narodni poslanik Aleksandra Tomić.
Uvaženi predsedavajući, poštovana ministarko, poštovane kolege danas imamo objedinjenu raspravu po pitanju davanja saglasnosti na Ugovor o garancijama koji se odnosi na projekte modernizacije železnice. Sa druge strane imamo pitanje modernizacije, odnosno uređenje i unapređenje sistema vodosnabdevanja u Subotici. Smatram da su ova dva predloga, praktično ugovori o garancijama, jako važni iz razloga što ovaj ugovor Srbije i Evropske banke za obnovu i razvoj pokazuje da infrastrukturni projekti u Srbiji u ovom trenutku moraju da budu investirani na ovaj način. Znači, projektnim finansiranjem. Imali ste u materijalu predloženo kako bi ti ugovori izgledali, odnosno koliko su dugo trajali pregovori da bi došlo do potpisivanja tih ugovora, da bi se taj materijal danas našao nama ovde na raspravi. U prvom ugovoru koji se odnosi na železnicu u iznosu od 95 miliona evra, ako ste pažljivo posmatrali materijal, videćete da je to početak restrukturiranja železnice. Tačno je da je taj obim sredstava od 95 miliona mali u odnosu na probleme koje železnica ima. Evropski stav u ekonomskom smislu razvoja železničke infrastrukture, a i Balkana pokazuje da se mora razdvojiti infrastrukturni projekti od komercijalnog dela koji se daje vozarima da se na tržištu kapitala takmiče. Prema tome, ono što se primetilo da su pregovori počeli još prošle godine, da je ugovor potpisan između Evropske investicione banke i Železnice Srbije 27. januara 2012. godine, znači, za vreme kada je prethodna Vlada praktično vršila upravljanje ovim javnim preduzećem i samom Vladom, da je 28. jula 2011. godine u stvari bio prvi zaključak Vlade. Ono što se može videti u opisu ovih projekata, to je da ova infrastruktura kojom se država bavi obuhvata više deonica, pre svega, Beograd, Rakovicu, Resnik, na pruzi Beograd – Mladenovac – Niš, zatim Jajince, Mala Krsna, zatim Lapovo, Bagrdan. Onda imate Paraćin – Ćićevac i Ćićevac – Stalać. Pod ovim restrukturiranjem nije samo pruga. Vi znate da postoje i određeni projekti koji prate samo unapređenje mreže. Tu je i elektromreža, tu je i onaj deo koji se odnosi na obnovu i ojačanje donjeg stroja, a posebno obnovu sistema odvodnjavanja, kao i sistemi koji su vezani za samu energetiku. Tako koncipirani projekti zahtevaju podršku ne samo pozicionih stranaka, već i opozicionih stranaka. Drugi deo ugovora sa Evropskom investicionom bankom se odnosi na projekat unapređenja vodnih sistema u Subotici, koji je takođe započeo još prošle godine, u pregovorima između Javnog preduzeća "Vodovod i kanalizacija". Zašto se to dešava u Subotici? Zato što je inače Vojvodina ugrožena po pitanju zagađenja od podzemnih voda i inače imamo problema sa kvalitetom voda generalno u Vojvodini. Mi smo na Odboru za zaštitu životne sredine imali jedan izveštaj o vodama Agencije za zaštitu životne sredine, koja je sada u nadležnosti Ministarstva energetike i zaštite životne sredine. Po tome smo videli da onaj deo ispitivanja kvaliteta pod uticajem podzemnih voda, što su primetile kolege iz opozicionih stranaka, nije detaljno ispitivan iz prostog razloga što država nema dovoljno finansijskih sredstava i nema adekvatne agense sa kojima može da vrši to ispitivanje. Prema tome, s obzirom da je Subotica bila agilna i na neki način javno preduzeće je počelo pregovore još 2011. godine, a ugovor je potpisan 4. maja 2012. godine, a od 2009. godine teku pregovori sa Evropskom investicionom bankom, ovaj ugovor koji je potpisan iznosi 11 miliona evra. Ne znam da li ste primetili da je dva miliona i 40.000 evra dato kroz određenu donaciju tehničke pomoći kroz ovaj kredit, a to znači milion i 300.000 koji se odnosi na deo koji bi se direktno odnosio na projekat i 740.000 evra koji bi se odnosio na određene konsultantske usluge. Kada dolazimo do priča o konsultanskim uslugama, mi uvek imamo neki loš odijum. Međutim, kod Evropske investicione banke kada dolazi do projektnog finansiranja, eksperti banke rade kompletnu analizu svih projekata i ulaze sa vama u neku vrstu partnerstva. Ne može niko od konsultantskih usluga, od strane Srbije, da vrši procenu rizika i onoga što se odnosi na samu ocenu projekta, osim eksperata banke koji to rade zajedno u saradnji sa našim predstavnicima javnih preduzeća. Taj deo tehničke pomoći koji se odnose i na te konsultantske usluge pripada na neki način ekspertima same banke. Prema tome, i taj deo ovog ugovora pokazuje da će zaista u određenom datom trenutnu biti krajnje isplativi. Zašto? Zato što ovaj deo projekta i ugovora sastoji se iz tri faze. Jedan je izgradnja postrojenja za preradu vode na određenim vodohvatima, zatim izgradnja kolektora i četiri bunara i na kraju imate proširenje kanalizacione mreže i kolektora. Mislimo da će se Subotica pokazati kao dobar primer projektnog finansiranja i ulaganja određenih investicija, bez obzira što je u pitanju kredit, a smatram da je taj početak posla bio u periodu kada je prethodna Vlada insistirala na ovim projektima. Prema tome, smatram da podršku za ove ugovore, odnosno u smislu glasanja, treba da podrži i DS koja je sada u opoziciji. Na kraju, treći ugovor koji se u ovoj objedinjenoj raspravi pokazuje je sporazum koji se odnosi na saradnju Republike Srbije i Republike Gruzije, koji možda i nema toliko veze sa ugovorima po pitanju saradnje Srbije i Evropske investicione banke za razvoj, ali pokazuje jedan deo naše volje da sarađujemo po pitanju svih problema koji se javljaju na carinskim prelazima. On ne izaziva neke finansijske potrebe. Smatram takođe da treba da ga podrže i stranke opozicije. Zahvaljujem se i javiću se ukoliko neko iz opozicije ima određena pitanja, s obzirom da sam se malo dublje bavila razmatranjem ovih ugovora, ne samo po pitanju saradnje Evropske banke za razvoj sa Srbijom, već i zemalja u regionu. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić. Izvolite.
Uvažena potpredsednice, ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, pokušaću da pre svega o ovim predlozima razgovaram i diskutujem sa ministarkom, uz puno poštovanje vaše spremnosti da date neka objašnjenja, ali Srbija je ipak parlamentarna demokratija koja ima i izvršnu vlast, pošto ove zakone predlaže Vlada i ona za njih odgovara, a radi se i o garancijama, pa bih voleo da neke garancije čujem i od predstavnika Vlade, odnosno ministarke, ne od predstavnike političkih stranaka, pa makar bila i najveća vladajuća stranka. Fokusiraću se na predlog, odnosno inicijativu Vlade da damo garanciju za Akcionarsko društvo Železnica Srbije. To je prva primedba na ovo o čemu ste vi govorili. Železnica Srbije već neko vreme nisu javno preduzeće. Dakle, njih ne možemo posmatrati u svetlu nekih drugih preduzeća koja obavljaju delatnosti od opšteg interesa. Železnica je sada, makar formalno, kompanija i sa svim prednostima, manama, rizicima koje takav oblik organizovanja i poslovanja nosi. Nemam primedbu na to što je uzet kredit za rehabilitaciju pruga, odnosno dela pruga na teritoriji Srbije. Najmanje mi je bitno da li je taj ugovor pripremila i potpisala prethodna ili ova Vlada. Bitno je da se taj ugovor ratifikuje. Ono u čemu je moj problem i problem LDP sa ovim predlogom je što sumnjamo u sposobnost Železnice Srbije da ovaj projekat kao deo opšteg projekta o rehabilitaciji i poboljšanju stanja železničke infrastrukture u zemlji realizuje i što je sasvim jasno da Železnica dugo vremena neće biti kredibilan i sposoban dužnik, da će ovaj kredit direktno vraćati Republika Srbija iz budžeta. Dakle, to se kaže u samom tekstu ugovora o garanciji. Republika Srbija, odnosno budžet Republike Srbije su primarni dužnik za ovaj kredit, nisu samo garant. Zbog kažem da Železnice nisu u stanju da realizuju ovaj projekat na dobar način, da on bude dugoročno isplativ i da nakon toga vrate taj kredit, što bi kod ugovora o garanciji bila najnormalnija stvar. Garant se javlja samo kao neko ko u izuzetnim situacijama treba da interveniše i vrati kredit. Sa srpskim javnim preduzećima i državnim preduzećima, preduzećima koja su u apsolutnoj ili pretežnoj državnoj svojini, već godinama ne postoji apsolutna mogućnost da se vraćaju krediti. Iz budžeta Srbije se svake godine isplaćuju vrlo ozbiljni iznosi po tim garancijama. Bilo bi dobro da ministarka može, a verujem da imate moć rasute pažnje, pa da slušate i diskusiju i ono što vam govore vaši saradnici, ali hajde da budemo koncetrisani. Mi smo o ovim problemima razgovarali i sa ministrima, sa ministrom finansija, premijerom prošle Vlade u nekoliko navrata. Mislim da ste bili dužni da ovde na početku rasprave prosto kažete i nama i javnosti kakvo je trenutno stanje, kakve su trenutne performanse kompaniji za koju kredit uzimamo, odnosno za čiji kredit garantujemo. To su Železnice Srbije, kompanija koju ste u prošloj godini, to je doduše uradila prethodna Vlada, ali pre svega pod ingerencijom stranaka koje su i u sadašnjoj Vladi, je veštački pretvoreno u akcionarsko društvo, podeljeno na nekoliko društava, na jedan način za koji ne mislim da je najbolji model restrukturiranja tako ozbiljnih firmi i kompanija koje su toliko ozbiljni gubitaši. To je na neki način ono što država nam sad očigledno namerava da uradi sa JAT i sa nekim drugim kompanijama. Dakle, nekadašnje jedinstveno preduzeće je razdvojeno na nekoliko delova. Jedan deo se bavi kargo prevozom, drugi putničkim saobraćajem, treći infrastrukturom, a ovom četvrtom delu su ostali praktično dugovi. To je ogroman problem kada neko to radi u privatnom sektoru, onda je to manje-više na ivici prevare ili ti krivičnog dela. Kada to država pokušava da uradi sa Javnim preduzećem, kada će to uraditi za nekoliko meseci sa JAT, tako što će izvući imovinu i prava iz stare kompanije, napraviti novu koja navodno startuje od nule, a staroj ostaviti dugove, onda se to posmatra kao restruktuiranje. Zašto nije dovoljan taj potez, zašto nisu dovoljne takve izmene strukture "Železnice Srbije", da bi one postale efikasno preduzeće koje može da se stara i o infrastrukturi, i o prevozu robe, i prevoz putnika i da generalno deluje kao, u ovom slučaju akcionarsko društvo koje obavlja vrlo važnu privrednu delatnost? Zbog toga što je menadžment u toj kompaniji problematičan, organizacija menadžmenta, način na koji se ona postavlja. Vi ćete danas, sutra, prekosutra mnogo govoriti, pretpostavljam, hvaliti se predlogom zakona o javnim preduzećima, koji će uvesti institut konkursa i sprečiti partijska imenovanja u javnim preduzećima. Moram da vas podsetim da će to biti zakon koji se odnosi na javna preduzeća, je li tako? Neće se odnositi na "Železnice Srbije", neće se odnositi na sva ona suštinska javna preduzeća, ali preduzeća koja imaju neki drugačiji organizacioni oblik, odnosno deluju kao akcionarska društva. Neće se odnositi na "Telekom", neće se odnositi na neke druge kompanije. To je ono što nas brine. Naravno, to pravilo se odnosi na generalnog direktora "Železnica", odnosi se i na upravu svakoj od zavisnih društava koja u "Železnici" postoje. Kada se to tako desi, iste primedbe smo imali i na prošlu vladu koja je na isti način, na sličan način kadrirala u javnim preduzećima, postavljajući, između ostalog, svog bivšeg poslanika za generalnog direktora "Železnica Srbije". Koje su druge performanse te kompanije? Koliki je akumulirani gubitak "Železnica Srbije"? On je davno premašio milijardu evra. Koliki je broj zaposlenih u "Železnicama"? Teorijski, između 18,5 i 19 hiljada. Je li tako? Ako pridodate broj zaposlenih u onim kompanijama, u onim društvima koje su pre nekoliko godina administrativnom odlukom izdvojena iz "Železnica", taj broj je daleko veći. Te druge kompanije nisu prave kompanije na tržištu, one su direktno zavisne od "Železnice", zavise od ovih kredita, zavise od subvencija koju svake godine dajemo "Železnicama Srbije" i koje ćete očigledno dati i u ovom budžetu, koji će za nekoliko dana ili za nekoliko nedelja doći pred ovaj parlament. Možda je bilo fer, Vlada i ministar finansija se hvale kako će subvencije smanjiti, da nam kažete kolika će biti subvencija "Železnice Srbije" u sledećoj godini? Ne samo da "Železnice" neće moći da vrate ovaj kredit kada počne njegovo vraćanje, nego neće moći da finansiraju ni svoje tekuće poslovanje. Pre nekoliko nedelja smo ovde slušali raspravu između bivšeg ministra finansija i sadašnjeg ministra finansija, koji se nisu razumeli nekoliko godina oko toga da se čitav iznos ili najveći deo iznosa subvencije koja se daje "Železnici", troši za plate svakog meseca. Kada je subvencija malo manja, onda nema plate za novembar ili decembar. O čemu još govori ovaj kredit? Govori o tome da Srbija zapravo mora da donese odluku koji su njeni strateški interesi, gde su njeni ključni politički interesi. To možemo vrlo jasno da vidimo kada uporedimo uslove pod kojima uzimamo ovaj kredit. Ovaj kredit za infrastrukturu nije laki keš kredit, kakvi su obično krediti za srpska javna preduzeća. To su ovi krediti za tekuću likvidnost koju uzima "Srbijagas" naredne nedelje, pa su onda i kamate pristojne, kamate koje mogu da se servisiraju. Ovde je kamata sa šestomesečnim euribor, plus jedan posto marže. To je vrlo pristojna kamata pod sadašnjim uslovima, pogotovo i s obzirom na trenutnu visinu euribora. To je nekoliko puta manje od cene od marže koju ćemo plaćati za kredit koji uzima "Srbijagas". Tamo je marža 6%, 6,5%, 7%, 7,5%. Valjda nam to govori o tome da moramo da se okrenemo nekakvim projektima koji podrazumevaju ozbiljnu investiciju u infrastrukturu, ozbiljne promene koje će nam omogućiti da se i naša javna i državna preduzeća drugačije finansiraju. U ovom slučaju, to može da obezbedi "Bi-Ar-Di", kredit koji je jednim delom uzet od Rusije, o drugom delu se pregovara, nije tako povoljan. Neki drugi krediti koje uzimamo nisu tako povoljni. Taj novac, to je 120, 130, 140 miliona evra koje dajemo iz budžeta svake godine za "Železnicu", ne pada s neba. Pošto je srpski budžet u hroničnom deficitu godinama, taj novac suštinski uzimamo tako što se zadužujemo. Kada se zadužimo tri, tri i po, četiri, četiri i po milijarde evra tokom godine, onda od tog novca finansiramo subvencije i "Železnicama Srbije", pa je onda cena tog novca zapravo ona cena po kojoj smo se zadužili na međunarodnom tržištu. Ta cena nije šestomesečni euribor, plus jedan posto marže. Neuporedivo je veća. To je 6,5%, 7%, 7,5%. Poslednji put je bilo 6,68%, je li tako? Za milijardu evra i dolara, za koje smo se zadužili pre desetak dana. To je taj novac, novac koji se uzima za budžet i koji onda odlazi na ove stvari – na "Železnicu", na druga javna preduzeća, na JAT, na isplate socijalnih davanja itd. Ako u tom smislu ne napravimo nekakav oštar preokret, ništa se neće promeniti. Dugovi će biti svake godine sve veći. Neka preduzeća će knjigovodstveno iskazivati da nemaju gubitak, tako što će u međuvremenu uzeti kredit za likvidnost i pokritiiznos koji nedostaje, nekad će biti u hroničnom gubitku. Svi očekuju i svi su pristali na to da su "Železnice" verovatno najveći gubitaš u ovoj zemlji i ne uzbuđuju se previše oko toga, ali koji je plan države da rehabilituje samu kompaniju? Kako treba da izgleda železnički saobraćaj u bilo kom segmentu u ovoj zemlji za nekoliko godina? Šta je vaš plan? Kako izgleda jedan važan segment koji se zove obrazovanje mladih ljudi koji će raditi u "Železnicama". U ovoj zemlji se o trošku poreskih obveznika, građana ove zemlje, svake godine finansira upis jednog odeljenja ljudi čije će se zanimanje zvati – dekorater voznih kola. Da li vi stvarno mislite da u "Železnicama Srbije" i u onih nekoliko kompanija koje navodno proizvode vagone u ovoj zemlji, a koje takođe ne mogu da opstanu bez pomoći iz subvencija iz budžeta pošto su gubitaši, svake godine postoji potreba za 30 novih dekoratera voznih kola? Nisam siguran da su vagoni "Železnica Srbije" strašno moderno ili uspešno dekorisani. Mislim da još uvek imaju fotografije turističkih potencijala iz SFRJ iznad sedećih mesta. Je li tako? To je neki trošak. Gde će raditi ti ljudi koji završe te železničke škole? U ovoj istoj kompaniji koja više nikog ne može da zaposli, koja i onako ima previše ljudi, koja plaća 19 hiljada zaposlenih, plus nekoliko hiljada u društvenim preduzećima koja rade za nju, ili će biti gde? Na berzi rada. To je specifičan deo tržišta rada. Ne možete kao dekorater vozova da radite u nekoj drugoj grani industrije. Prosto, tako nešto ne postoji. Inercija je nešto što je paradigma ove zemlje. Verujem da niko o ovoj vrsti problema ne razmišlja ozbiljno, da se to tretira kao problem Ministarstva prosvete, koje nema veze sa vašim ministarstvom ili Ministarstvom saobraćaja, infrastrukture itd. Onda sve to padne na teret budžeta i sve padne na teret nekakvog kredita koji ovde pominjemo. Ovaj kredit ima još neke obaveze. Između ostalog, on kaže da će garant to 31. decembra 2013. godine otvoriti pristup železničkoj mreži za najmanje dva druga domaća operatera. O tome nismo takođe govorili i ništa nismo čuli. Kada je prestala da postoji prethodna vlada, o svim pitanjima reforme, pa i reforme "Železnica Srbije" se nije ni u javnosti govorilo, osim što su se ovi ruski vozovi koji stižu na kašičicu, svako malo koristili za slikanje u izbornoj kampanji. Pa se nama i taj kredit za "Železnicu" ruskim vozovima, pretvorio u sredstvo političke borbe – recimo, u jednom trenutku između Vlade Vojvodine ili Vojvodine ili vlasti u Beogradu, kome će doći novi lepi ruski voz, ruska garnitura, ko će moći da se slika. Je li tako bilo pred prošle izbore? Delimično je tako i sada. Teško je da u ozbiljnoj zemlji te probleme nakraju mogu da rešavaju na sastancima predsednik Vlade Srbije i predsednik Vlade AP. Kada postavimo pitanje – šta je sa tim? Ti vozovi su takođe na kredit. Šta je sa tim? Odgovor je – sva rešenja se nalaze u fascikli. Pošto je ovo parlament, onda nije dobro da se rešenja nalaze u fascikli i kada govorimo o zaduživanju građana Srbije, odnosno budžeta, da kažemo da svako ko ima neku primedbu ili ko je protiv ovakvog modela, ko je protiv dosadašnjeg načina upravljanja državnim javnim preduzećima, da ne želi dobro građanima Srbije, građanima Ćićevca ili građanima bilo kog mesta oko koga ili do koga treba da se rehabilituje pruga. Moramo da se dogovorimo o nekim suštinskim stvarima. Da li postoji neko u zemlji ko može da kaže predsedniku Republike da prestane da priča kada ode u svoje posete određenim delovima Srbije, da će lokalne puteve graditi koncesijama? To je stvarno neozbiljno. Nisam čuo za taj model da se brdsko-planinski putevi do nekih sela grade po modelu koncesija. To je neodrživo i to neće funkcionisati. Dok se u zemljama oko nas koje su mnogo pre nas izgradile putnu infrastrukturu, sada ne govorim o železničkoj, nego o klasičnim putevima, imaju ozbiljne probleme da finansiraju održavanje toga, ulaze u koncesione aranžamane, pokušavaju da spasu i svoju infrastrukturu i svoj budžet, što im je u ovom trenutku još važnije, tako što će u koncesiju dati nacionalni autoput, ali to je autoput koji recimo spaja Dok se u zemljama oko nas koje su mnogo pre nas izgradile putnu infrastrukturu, sada ne govorim o železničkoj, nego o klasičnimputevima, imaju ozbiljne probleme da finansiraju održavanje toga, ulaze u koncesione aranžamane, pokušavaju da spasu i svoju infrastrukturu i svoj budžet, što im je u ovom trenutku još važnije, tako što će u koncesiju dati nacionalni autoput, ali to je autoput koji recimo spaja Zagreb i more, to ne može biti lokalni put preko Golije. Neozbiljno je da se na taj način daje nada ljudima i da se govori o modelima kako će se izgradnja infrastrukture finansirati. Nemamo običaj, nadam se da ću biti ispravljen, da u ovoj zemlji razgovaramo o završnim računima budžeta. Zbog toga nam se dešava da se istrage otvaraju kroz televizijske emisije i da se svi onda o tome izjašnjavamo u skladu sa svojim političkim, ajde da tako kažem, preferencijama. Bilo bi zanimljivo da vidimo šta se dešava u delu putne infrastrukture kada je reč o tzv. Koridoru 11, jer je samo u Srbiji Koridor 11, a u Evropi ne postoji kao takav u mreži evropskih koridora. Šta znači izjava ministra Ilića da Vlada Srbije daje 60 miliona avansa azerbejdžanskoj firmi da bi ona omogućila da domaće kompanije budu uključene u projekte? Pod kojim uslovima smo se zadužili za taj kredit? Ko izvodi radove? Taj ugovor je ovde ratifikovan nekoliko meseci ili nekoliko nedelja pre raspisivanja izbora. Vrlo jasno smo i tada upozoravali u šta će se to pretvoriti. Kada ne bude bilo tih 60 miliona evra, kada te pare budu ponovo iscurele,a putevi ne budu gotovi, ko će onda biti kriv? Prethodna vlas? Sadašnja vlast? Neko ko je uzeo kredit, neko ko se nije direktno dogovorio itd.? Tako će isto biti i sa ovim kreditom. Nastaviće "Železnica Srbije"da izdaje list koji se zove "Pruga". Znate da ta kompanija izdaje svoje novine u kojima piše o izletima radnika, uspesima rukovodstva i receptima za džem i zimnicu. Koji je interes te kompanije i građana Srbije da tako nešto plaćaju? Ne bih imao ništa protiv da tako nešto rade kompanije koje su uspešne i ulažu u marketing. "Železnice Srbije" su monopolista, niko ih ni na šta ne tera. Svake godine dobiju izdašnu subvenciju iz budžeta. Država im garantuje za svaki kredit, a onda se ide na ove radničko sportske igrei izdaju se novine. Da li je to efikasno funkcionisanje država? Neću vam govoriti o primerima jer smo toliko puta pričali u prethodnih nekoliko dana kakve su stručne kvalifikacije, kakve su diplome onih ili nekih od onih, da budem precizniji, koje postavljate za direktore velikih sistema. Još jednom vas upozoravam na činjenicu da zakon koji najavljujete, koji hvalite očigledno neće da se odnosi na one kompanije koje su zapravo najvažnije, koje su ili po svom obimu ili po značaju koji imaju po zemlju, po sredstvima koje angažuju ili po gubicima koje su do sada pravile, zapravo rak rana našeg sistema. U njima neće biti zabranjeno partijsko zapošljavanje. U njima ćete kao i u drugim kompanijama opet linearno smanjivati plate, pa kada najavite zakon o ograničenju najviših zarada ispostavi se da se radi o smanjivanju i to drastičnom smanjivanju najnižih zarada u tim preduzećima, a ne onih koje su naročito visoke. Ne postoji nikakav kriterijum šta je uspešna kompanija. Po kom kriterijumu ćete pokušavati da angažujete ljude da vode "Železnice Srbije", da li po tome da ne naprave gubitak što je u ovakvom sistemu nemoguće ili po tomešto će hrabro i profesionalno predložiti neki model kojije održiv? Šta je uopšte politička ideja? Lako će se na kraju i naći neke kompanije i neki radnici. Tu ste u pravu. "IBRD" ipak ima neka svoja manje više stroga pravila i radovi će se pokrenuti. Morate da shvatite da onaj ko daje kredit u ovom slučaju idealno zaštićen. Ima čak sa svoje strane preterano veliki interes da na tome insistira. Zato sam na početku rekao da je država u ovom ugovoru primarni dužnik. Ona će izmirivati obaveze. Država čak i ova naša, čak i u ovakvom stanju ne može da propadne. Ona će uvek biti sposobna da plati. Naš problem je kako ćemo taj sistem unutar svoje zemlje urediti. Da li će odgovarati za ono što radi "Železnica"? Da li će odgovarati oni koji su na bilo koji način uključeni u ovaj posao ili u neke druge slične poslove? Toga u ovom kreditu nema. To nema veze sa kreditorom koji dolazi kao neko ko daje ovaj kredit pod, priznajem, povoljnim uslovima, a toga pogotovo nema u nekim drugim situacijama i mislim da je ovo bila prilika da o tome mnogo više govorimo. Ne varujem da će građani biti fascinirani. Ne verujem da će poverovati da će srpske pruge i srpske železnice biti mnogo brže posle ovoga, a za one građane u čijim delovima zemlje i regionimaće pruga biti rehabilitovana će svakako biti značajna stvar, ali sama po sebi nedovoljna ukoliko se neke druge stvari ne promene. Oni već plaćaju kartu i kada kupe kartu za voz i posredno za subvenciju koju daju "Železnicama Srbije". O tome se vrlo malo razmišlja. Hvala. PREDSEDAVAJUĆA: Reč ima ministarka Mihajlović.
Odakle krenuti? U 20 minuta vaše debate bilo je reči o putevima, predsednik Vlade, istrage, direktori, Zakon o javnim preduzećima, a ja bih da se vratim na Predlog zakona o potvrđivanju ugovora o garanciji AD "Železnicama Srbije". Verujem da ste svakako za to da se na deonicama koje su ovde pomenute uredi, obnovi tehnička infrastruktura. Verujem da svakako niste protiv toga. Slažem se u jednoj stvari sa tim da priča ovde treba da bude šira, a ne samo vezana za ovaj zakon, ali vezana za sistemske promene koje svakako moraju, i reforme, da se dese u "Železnicama Srbije" i u mnogim drugim preduzećima. Pominjaćete verovatno kasnije i "Srbijagas", sa čime se potpuno slažem, i EPS itd. "Železnice" jesu zatvoreno akcionarsko društvo, što vi znate, i jedan je akcionara to je država, i kako god rekli državno je preduzeće. "Železnica" je od "IBRD" pokušala da dobije u prethodnom periodu i kredit od 200 miliona evra, pa nije mogla to da dobije iz razloga što nije imala pripremljene projekte. Samo za one stvari gde je imala jasno određene i pripremljene projekte dobila je ovaj kredit. Verujem da je "IBRD" jedna ozbiljna institucija i verujem da taj kredit svakako ne bi mogao da bude pod ovakvim uslovima da ne postoje osnovni preduslovi da bi on takav bio, a to mogu da potvrdim kao neko ko je bio guverner "IBRD" ispred Srbije. Što se tiče Zakona o javnim preduzećima, mislim da to nije današnja tema, ali mislim da je veoma značajno da svi direktori javnih preduzeća svakako budu birani na konkursu i to je ono što ova vlada i predstavnici ove vlade i ja govorimo. Mislim da je to pravi način da dobijemo profesionalce, i ono što ste rekli, hrabre ljude, ljude koji mogu time da se bave. Isto tako ne smemo da zaboravimo da mnoge stvari koje mi danas čistimo, da tako kažem u poslednja tri meseca su nasleđe prethodne Vlade ili prethodnih vlada i ozbiljni problemi koji postoje upravo u javnim preduzećima, koje slažem se, plaćamo svi moramo da pokušamoda rešimo kao nova Vlada i to uopšte nije lako. "Železnice" su jedno od ozbiljnih preduzeća i ozbiljnih problema koje imamo,. kao što sam pominjala i neka preduzeća u energetici, tako da verujem da ne možete biti ne saglasni da je ovo Srbiji potrebno, ali da je isto tako potrebno, saglasiću se sa vama, suštinske promene u javnom preduzeću Železnice Srbije".
Hvala. Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić.
Samo da razjasnimo da "Železnice Srbije" nisu javno preduzeće, i ako jesu – da li će se Zakon o izboru direktora u javnim preduzećima, odnosno deo zakona iz Zakona o javnim preduzećima primenjivati na kompanije koje su organizovane kao što je organizovana "Železnica Srbije", u ovom slučaju državno preduzeće koje ima oblik akcionarskog društva gde je država jedini akcionar?
Reč ima ministarka Mihajlović.
Slažem se sa vama da ga nazovemo zatvoreno akcionarsko društvo, ali država je jedini akcionar, da ne bude zabune za sve one koji gledaju, a koji se baš mnogo ne razumeju u te stvari koje pričamo. Druga stvar, ja sam za to da svakako budu konkursi za ovakve slučajeve, kao što ćemo npr. imati korportivizaciju EPS gde će svakako i ona promeniti svoju formu i takođe postati zatvoreno akcionarsko društvo. Imaće jednog akcionara – državu. Vrlo sam za to da i tu budu svakako konkursi, jer su to ozbiljne kompanije koje moraju da vode ozbiljni, stručni i iskusni ljudi.
Reč ima narodni poslanik Bojan Đurić
Jedna rečenica. Danas je sreda, a mislim da je sutra sednica na kojoj će se raspravljati o tom zakonu. Videćemo da li se vaše zalaganje pretvorilo u praksu kroz predlog zakona. U nekim situacijama ste isto od nas kao vlast tražili strpljenje. Govorili ste da rešenja koja ste predložili i doneli neće izazvati probleme, pa će koliko čujem ova sednica prekidana zbog hitne ili neposredno nakon njenog kraja će biti usvajane i razmatrane hitne izmene Zakona o NBS kako bi se ispravile neke od grešaka koje su napravljene pre samo nekoliko meseci i na koje smo vas vrlo dobronamerno upozoravali.
Hvala. Gospođo Tomić, po kom osnovu se javljate? (Aleksandra Tomić, sa mesta: Htela sam samo da pojasnim neke stvari.) Imaćete vremena na kraju diskusije, kada završe svi govornici. Da li se još neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika javlja za reč? (Ne.) Prelazimo na redosled govornika prema prijavama za reč. Reč ima narodni poslanik Miroljub Stojčić.
Hvala lepo. Uvažena potpredsednice, uvažene kolege narodni poslanici, javio sam se za diskusiju pod tačkom 5, odnosno za Predlog zakona o potvrđivanju ugovora o garanciji a.d. "Železnica Srbije", akreditacija pruga, između Republike Srbije i Evropske banke za obnovu i razvoju. Mogu odmah da kažem da je dobro što se ova tačka danas našla na dnevnom redu, s obzirom da se radi o zaista značajnoj investiciji od 95 miliona evra. Pomalo je nerazumno da od 27. januara čekamo na donošenje ovakve jedne saglasnosti i, da kažemo, oslobađanja jedne ovakve investicije, imajući u vidu da je Republici Srbiji potrebna jedna ovakva investicija u jednom ovako ozbiljnom iznosu, ako imamo u vidu stanje železničkih pruga i angažovanje naše građevinske operative. Iskreno se nadam da ćemo posle devet meseci doneti jednu značajnu odluku. Ako se uzme u obzir da će nakon donošenja ove odluke, predstoji ovaj tehnički deo raspisivanje tendera. Izgubili smo godinu dana, u smislu početka ovako značajnog projekta. Naime, želim da kažem da u samom ugovoru stoji da se banka saglasila da odobri zajam zajmoprimcu u iznosu od 95 miliona evra za rehabilitaciju i modernizaciju mreže pruga na Koridoru 10, fokusirajući se na obnovu deonice Beograd-Rakovica-Resnik, i rehabilitaciju deonica duž Koridora 10. Saglasno uslovima koje ugovor o zajmu potvrđuje ili na koje se poziva, ali samo pod uslovom da garant garantuje za obaveze zajmoprimca po ugovoru o zajmu, kako je predviđeno ovim ugovorom. Želim da kažem da se u opisu projekta kaže da projekat obuhvata obnovu građevinske i elektrotehničke infrastrukture na magistralnim prugama a.d. "Železnica Srbije" na deonicama Beograd-Rakovica-Resnik, što je dato u osnovnom ugovoru, Jajinci-Mala Krsna, Lapovo-Bagrdan, Paraćin-Ćićevac i Ćićevac-Stalać. Da ne bih bio pogrešno shvaćen i nemam ništa protiv da se ova sredstva angažuju i da se ulaže u ove deonice koje su navedene, po meni je malo čudno da se čitava deonica pruge od Niša prema granici sa Makedonijom izostavi, imajući u vidu da je najgore stanje, što se tiče pruga, u Koridoru 10, upravo na deonici između Leskovca i Vranja, na deonici u samoj Grdeličkoj klisuri, s obzirom da je ozbiljno poremećena statika i mostova a i same pruge. Na pojedinim deonicama vozovi se kreću brzinom do 30 kilometara na čas i ako kažemo da je potrebno između Leskovca i Vranja da se putuje oko dva i po sata, govori da je ta deonica pruge zaista u kritičnom stanju. O tome koliki je značaj pruge za ovaj deo Srbije ne treba mnogo govoriti, imajući u vidu strukturu privrede juga Srbije, da je sama pruga jedan ozbiljan faktor razvoja čitavog juga Srbije, da se planira otvaranje industrijskih zona i slobodnih zona na prostoru Vladičinog Hana i grada Vranja. Moja diskusija je usmerena u vidu jednog pitanja – da li postoji neka mogućnost da se iz ovih sredstava, iz ovih 95 miliona dinara, izdvoje određena sredstva za sanaciju jednog dela pruge na ovoj deonici ili će se možda čekati na neke nove kredite, koji se najavljuju od strane Vlade Republike Srbije? Molim vas da se ovaj moj predlog uzme ozbiljno na razmatranje, s obzirom na stanje železničke pruge na tom prostoru, da se upravo sa vozovima, koji idu iz pravca Preševa preko Vranja i Leskovca, prevozi jedan značajan broj studenata koji studira u Nišu i da je ovaj infrastrukturni objekat veoma značajan. Zahvaljujem se.
Hvala. Reč ima ministarka Mihajlović. Izvolite.
Samo da podsetim, železnica je dobila ovaj kredit za one projekte koje je imala urađene. Nažalost, to što vi pominjete je svakako bila jedna od njihovih želja, ali nije bilo urađenih projekata. To je sada pitanje onih koji upravljaju železnicom, da naprave prioritete i da sve što budu ulagali bude u tom smeru. Verujem da će to da urade. Na kraju krajeva, mi ćemo im to preneti. Za ono za šta su imali projekte, za to je dat kredit i on ne može sada da se menja za sanaciju ili bilo šta drugo.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Judita Popović.
Hvala vam gospođo predsedavajuća. Poštovano predsedništvo, poštovana gospođo ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, jednostavno je nedopustiva ta lakoća sa kojom se predlažu zakoni i lakoća sa kojom se prelazi preko toga da predstavnici Vlade bi trebalo da obrazlože sve predloge zakona, pa i ratifikacije koje stižu u ovaj parlament. Bilo bi jako dobro da se radi javnosti svi ti predlozi ovde u parlamentu javno iznesu, obrazlože, predstave samom parlamentu i javnosti zašto stižu na dnevni red. To je jedna osnovna stvar, ukoliko se traži jedna ozbiljna debata o predlozima zakona o kojima danas raspravljamo. Naravno, LDP podržava i rehabilitaciju železnice i železničkih pruga, i podržavamo i unapređenje vodnih sistema u Subotici. Mi protiv toga nemamo ništa. Zaista smo želeli da čujemo ponešto i zašto se obraća Evropskoj banci za obnovu i razvoj kada se govori o jednoj takvoj rehabilitaciji i unapređenju. Znate, ovde se mnogo šta govori u javnosti o tome da li su građani za EU ili nisu, kakva je podrška, da li ta podrška opada, da li građani imaju jasnu sliku o tome, šta u stvari znače za Srbiju evropske integracije. To je ono što nedostaje kada se govori o raznim kreditima, garancijama i ratifikacijama raznih sporazuma, koji imaju za cilj da koristimo određene privilegije i pogodnosti koje nam EU pruža, sa nadom da ćemo jednog dana postati ravnopravni članovi te EU. Srbija se nalazi već više od 20 godina u tranziciji. Srbija danas ima 753 hiljade građana koji traže posao. to je više od 25% ukupne radne snage. Dakle, Srbija je u takvim problemima da ona prosto ne može da ne objasni javnosti šta za ovu zemlju znači da se evropske integracije poguraju, ubrzaju i da ne ostanu u situaciji status kvo, koja se očigledno predstavlja kao osnova jedne politike. To je politika ove vlade, koja se u poslednja tri meseca, koliko sam razumela i ministarku, pretežno bavi čišćenjem rešenja ove prethodne vlade, a manje se bavi ili se uopšte ne bavi reformama, što bi trebalo da bude najjači cilj ove vlade. Ne bavi se reformama, ne bavi se modernizacijom finansijskog sektora, ne bavi se revitalizacijom javnih rashoda, ušteda i slično. Podsećam vas da je rebalansom budžeta u stvari postignuto da naš budžetski deficit iznosi 6,8% GDP, što je inače povećanje u odnosu na Zakon o budžetu koji je predvideo taj budžetski deficit. Faktički se povećava jedan javni dug, a pri tom se govori o tome da ćemo uraditi neku uštedu, da ćemo raditi jedan budžet za sledeću godinu koji će biti mnogo restriktivan, koji će biti po volji MMF itd. Onda čujemo da, između ostalog, uskoro ćemo razgovarati, odnosno već sutra, o izmenama i dopunama Zakona o Narodnoj banci, jer očigledno da neke odredbe tog zakona nisu u skladu sa nekim evropskim i svetskim standardima, pa je baš interesantno koliko smo mi skretali pažnju da ona rešenja koja su bila predviđena tim zakonom nisu dobra i da će veoma brzo morati ovaj parlament ponovo da raspravlja o tom zakonu o Narodnoj banci Srbije. Jako je bitno da se Srbija napokon opredeli da li želi da tapka u mestu ili Srbija želi reforme. Bez reformi nema ništa drugo osim jednog retrogradnog razvoja, a taj retrogradni razvoj pre ili kasnije će dovesti Srbiju do bankrota, iako je bilo lepo čuti, kada se ministar finansija izjašnjavao o tome, da je ova vlada spasila Srbiju od bankrota. Ukoliko je ova vlada to učinila, onda mi zaista imamo razloga da tražimo od te vlade da se na taj način i ponaša, da i dalje nastavlja tu svoju spasilačku aktivnost. Ali, iz njenih konkretnih poteza mi ne možemo uočiti da se zaista radi ono o čemu se priča ili da ono što se priča ne odgovara stvarnom stanju stvari. Ponovo ću se vratiti na činjenicu da je jako bitno da se železnice napokon modernizuju. Jako puno je novaca ovaj parlament odobrio na ime kredita ili garancija za te kredite. Međutim, mi neke posledice ulaganja tih sredstava u železnicu ne vidimo. Dakle, ako nema posledica, ako nema nekih pozitivnih pomaka u smislu razvoja celokupne železnice, onda se postavlja pitanje – da li je dobar pristup koji je proklamovan i koji je započet u vezi promene stanja u jako zaduženoj železnici? Železnica nije jedini primer od državnih preduzeća, javnih preduzeća. Tu je i "Srbijagas" o kome ste govorili, tu je i JAT, tu je i mnogo šta što predstavlja veliki teret i veliki balans za budžet Republike Srbije koji će ostati kao teret ukoliko se ne promeni pristup rešavanju problemima u tim javnim preduzećima. Jedan od načina jeste onaj o kojem ste vi govorili za "Srbijagas". Međutim, da li će se sa tom korporativizacijom zaista postići onaj cilj koji vi govorite ili će to samo služiti za to da se stvari za trenutak poprave, ali da se ništa suštinski ne menja. Prema tome, još jednom bih napomenula, mi jesmo za svaku vrstu napretka, jesmo za to da se železnice finansiraju i revitalizuju, jesmo za to da se uradi sve što je potrebno i u okviru ovih voda u Subotici. Međutim, nismo za to da se prećuti jedna istina, a to je da se u Srbiji teško pokreću stvari u reformskom smislu.
Hvala. Ministarka Zorana Mihajlović, izvolite.
Opet da budem konkretnija od vas, pošto ste vi nama ispričali sve ono što pretpostavljam da ste sa svojim prijateljima iz DS radili u prethodnom periodu. Ova vlada je nasledila tešku ekonomsku, socijalnu, svaku drugu situaciju u ovoj zemlji i o tome ja ne bih da pričam sada i da govorim. Mi smo tu da stvari promenimo. Građani Srbije su na izborima vrlo jasno rekli da hoće promene i Vlada je napravljena i rebalans budžeta koji ste pominjali je nešto što je nasleđeno i moralo je kao takvo da se uradi. Isto tako, ono kada vi kažete da nema promena, podsetiću vas da je posle šest godina ova vlada prvi put usvojila nacrt budžeta za 2013. godinu u zakonskom roku i taj budžet će se naći pred vama poslanicima. Ne bih baš rekla da se neke stvari ne menjaju, a da ne govorim o deficitu koji smo planirali, o nekim stvarima koje će se svakako reformski uraditi. Zakon o javnim preduzećima koji ste pomenuli je svakako reformska stvar, pošto u prethodnom periodu je činjenično stanje bilo da je bilo važno jedino i samo kao kriterijum da ste član političke partije, pa da kao takvi dobijete određeno direktorsko mesto. Na kraju krajeva, i vaši predstavnici su u nekim preduzećima, koliko znam, i to preduzećima koja imaju i ozbiljnih finansijskih i ekonomskih problema. Kada govorite i pitate – zašto "EBRD"? Nekoliko je razloga. Prvo, zato što su upravo uslovi tog kredita najpovoljniji, zato što komercijalne banke kao takve neće da finansiraju takve infrastrukturne objekte. Takođe verujem da znate da je isplativost u tom smislu sasvim drugačija. Zato infrastrukturni objekti ili infrastrukturne stvari koje se rade uglavnom i idu preko ovakvih institucija kao što su "EBRD" i ostale institucije. Tu bih se zadržala. Mislim da je potpuno jasno da je ova vlada vrlo opredeljena, ne samo ka putu evropskih integracija, opredeljena je pre svega za reforme u sopstvenoj državi. Ovde će se neke stvari ozbiljno menjati, ne samo vezano za železnice, ne samo vezano za "Srbijagas". Korporativizacija koju vi pominjete je jedan od koraka. Znači, moramo krenuti. To što prethodnici nisu krenuli i to što je bilo takvih problema i to što smo nasledili rasturena, uništena ekonomski i finansijski javna preduzeća, to je verujem, zaista u delokrugu posla nekih drugih organa, ali mi kao Vlada i te kako pomeramo neke stvari. Ovo što sam danas pominjala vašem kolegi, a i vama, jesu jedna od reformskih stvari, tako da olako dajete konstatacije. Verujem da ćemo se videti u ovom parlamentu u narednom periodu, pa verujem da ćete morati da onda vodite računa i o onome što se zove činjenično stanje.
Hvala. Gospođo Popović, izvolite.
Hvala vam, gospođo predsedavajuća. Poštovana gospođo ministarko, samo bih htela da vam skrenem pažnju da, kada već spominjete prijatelje DS, da je dobar deo sadašnje Vlade činio i Vladu u kojoj je DS bila stožer. Kada govorimo o tom prijateljstvu, mislim da se obraćate na lošu adresu. Mi smo i tada bili u opoziciji, kao i danas. To je druga stvar što mi podržavamo sve ono što je reformskog karaktera i sve ono što u stvari ima za cilj modernizaciju Srbije i ne možete da nam osporite tu vrstu dobronamernosti. Dakle, tu konstataciju koju ste uputili nama, bilo bi dobro da uputite svim ministrima koji su bili ministri i u prethodnoj Vladi. Mislim da ovde nema ljutnje, jer ako su ti ministri učestvovali u prethodnoj Vladi i napravili veliku štetu i doveli Srbiju do bankrota, onda se postavlja pitanje – da li su ti ministri znali za to kako se radi i šta se radi? Ako nisu znali, onda su diletanti, a ako su znali i dozvolili su da se to radi i dovrši i završi, u tom slučaju se postavlja pitanje – da li oni moraju da odgovore po pitanju odgovornosti i krivične i moralne prema javnosti Srbije?
Hvala. Reč ima narodni poslanik Radojko Obradović.
Zahvaljujem gospođo Kovač. Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo Mihajlović, danas imamo nekoliko izuzetno važnih zakona i kao što su prethodnici govorili, prvi na dnevnom redu je Zakon o garanciji akcionarskom društvu "Železnice Srbije". Drugi takođe važan, ja ću se samo na ta dva zakona osvrnuti, je zakon kojim se daje garancija gradu Subotici. Vozovi u Srbiji danas putuju ili kreću se sporije nego pre 100 godina. Železnica Srbije je u ozbiljnim finansijskim problemima. Infrastruktura je razorena. Moj prethodnik, uvaženi kolega, govorio je o stanju u infrastrukturi na jugu Srbije. To nije sporno i za nas nije sporno da treba ulagati u infrastrukturu i da treba popraviti performanse jednog tako važnog infrastrukturnog sistema. Nije sporno da u Srbiji u većini gradova su komunalni sistemi u izrazito lošem stanju, godinama nije ulagano, izraubovani su, kvalitet vode je izuzetno nizak. Nije sporno da i grad Subotica treba da dobije pitku vodu, kao što nije sporno da ni jedan drugi grad u Srbiji treba da ima u 21. veku sve te elementarne stvari koje pomažu da se kvalitetno živi. Mislim da u ovoj sali ne postoji niko, kao što ne postoji niko u Srbiji ko će reći da je sporno da jedan grad treba da dobije vodu i nije sporno da treba da se ulaže u železnicu, što zna svako ko je putovao železnicom poslednjih godina, a i onaj koji nije, ako prođe pored železničke stanice ili vidi kompoziciju koja putuje između dva grada, jasno mu je da treba da se u železnicu ulaže. To za nas nijednog trenutka nije sporno, ali da li ima nešto što je sporno osim te dve činjenice? Osim dve činjenice, da nije sporno da je železnica u lošem stanju i da nam treba pitka voda, sve drugo je sporno. Ne postoji nijedna stvar vezana za ova dva projekta koja nije sporna. Ako pogledate kredit za "Železnicu", ovaj kredit od 95 miliona evra, ovaj kredit je na dve strane teksta. Svako ko je u Srbiji pokušao da uzme kredit od 1.000 evra da kupi frižider i zamrzivač, zna da mu treba ovakav spisak papira kojima dokazuje da je u stanju da taj kredit vrati, ovakav spisak papira da dokaže da on to može da servisira na vreme. Za 1.000 evra treba ovoliko papira, a za 95 miliona evra dve strane papira. Pri tome, "Železnica Srbije", meni je strašno žao što, uz svo uvažavanje ministarke Mihajlović, tu nije gospodin Mrkonjić jer je on prava adresa za ovo pitanje, ako se ne varam. Mada, kako prolazi vreme, izgleda da je u prošloj Vladi sedeo samo Mirko Cvetković. Kako prolazi vreme, ispostavlja se da u prethodnoj Vladi nije bilo koordinacije. U prethodnoj Vladi smo saznali da nije imala u budžetu predviđene plate za "Železnicu Srbije", da je imala samo jedanaest plata umesto dvanaest. Mislio sam da dobro poznajem gospodina Mrkonjića, znamo se skoro 20 godina, znam da nema problem da kaže, znam da je vrlo rečit i čudi me kako na toj sednici Vlade nije rekao – ljudi, "Železnica" nema obezbeđena sredstva. Kako je on to zaboravio kada je glasao za taj budžet? To je ta "Železnica" koja prima platu iz budžeta, dobija subvencije iz budžeta, a sada mi dajemo garanciju, Vlada Republike Srbije predlaže Skupštini da se da garancija "Železnici" da se taj projekat finansira. To je ta ista "Železnica" koja ima višak zaposlenih i potpuno neefikasno rukovođenje. Pogledajte samo izveštaj DRI, tu su stotine strana nedostataka procedura i raznih drugih stvari koje treba da budu u zakonu. Ta "Železnica" će sada ovaj kredit da efikasno iskoristi. Nema ni jednog podatka o tome kako će se ova sredstva iskoristiti, ni jednog jedinog podatka, osim da će to biti garancije. Potpuno je jasna stvar da će ovaj kredit doći na teret budžeta, pre ili kasnije. Kad kažem budžet Republike Srbije, mislim na građane Srbije, da će ovaj kredit građani Srbije vraćati. Rezultat ovakvog zaduživanja, gde su u budžetu za 2012. godinu četiri milijarde dinara kamate na aktivirane garancije i 16 milijardi dinara aktivirane garancije, odnosno glavnice po aktiviranim garancijama. Znači, krediti se po automatizmu odobravaju, pošto ta javna preduzeća nisu u stanju da ih prate i pre ili kasnije to dođe na teret budžeta. Drugi kredit o kome ću govoriti je kredit za Suboticu. Ista priča, čak još manja, pošto postoje neki standardni uslovi. To je kredit na jednoj strani. Objašnjeno je da Subotici treba vode. Isto objašnjenje, kada uzmete 1.000 kredita treba vam 100 strana razne prateće dokumentacije, a za 11 miliona evra je potrebna jedna strana. Budžet grada Subotice za 2012 godinu iznosi oko 4 milijarde i 800 miliona dinara. Mada, u Srbiji imamo dvovalutni sistem, pa sve treba preračunati u evre da bi bilo jasnije. To je 42 miliona evra. Godišnji budžet grada Subotice je 42 miliona evra. Naravno, znamo u kakvim su problemima lokalne samouprave. Grad Subotica samo oko 900 miliona evra daje za plate prosvetnih radnika u predškolskom obrazovanju, osnovnom i srednjem obrazovanju. Praktično jedna četvrtina budžeta su samo plate prosvetnih radnika i sva druga davanja. Kada pažljivo pogledamo ovaj budžet, vidimo da je grad Subotica i te kako zadužen. Za kamate i glavnice ove godine trebaju da plate skoro 200 miliona dinara ili oko dva miliona evra. Mi im garantujemo za kredit od 11 miliona koji je jednak četvrtini njihovog budžeta. Nema ni jedne jedine procene da li će ovi krediti otvoriti jedno novo radno mesto u Srbiji, da li će BDP Srbije povećati za jedan dinar, da li će se realizovati, da li će imati bilo kakav pozitivan efekat na zaduživanje. Nema ni jedne reči kakve ovo efekte na zaduživanje ima. Nema gospodina Cvetkovića, ali znam da je glavna primedba na njegov rad bila da je sakrivao podatke o zaduživanju. Da se vratim na početak, nemam ni jednu primedbu da treba ulagati u železnicu. Mislim da u Srbiji ne postoji ni jedan čovek koji će reći da ne treba ulagati u železnicu. Nema ni jednu primedbu da ne treba ulagati u snabdevanje vodom, ali isto tako, ako se složimo da je "treba" jedini kriterijum, onda mislim da ne postoji čovek u Srbiji koji će reći da su škole u dobrom stanju i da ne treba ulagati u obrazovanje. Mislim da ne postoji nijedan čovek u Srbiji koji će reći da ne treba ulagati u zdravstvo. Ako je kriterijum "treba", onda sigurno treba ulagati u gasifikacije, treba ulagati u puteve. Ako je kriterijum "treba", treba ulagati i u penzije, treba ulagati u socijalna davanja, a treba ulagati i u subvencionisanje novih radnih mesta. Ne bi bilo loše da se uloži i u trinaestu platu. Da ne bude zabune, ne pričam sada o Srbiji, pričam o Grčkoj, jer je Grčka imala jedini kriterijum "treba", pa je danas najpoznatija zemlja u svetu, ali po svemu lošem. Vlada jedne zemlje nema pravo da ima jedini kriterijum "treba", jer u svakoj zemlji sve treba, ali zato Vlada treba da izabere prioritete, pa treba da kaže – ovo su prioriteti i prvo ćemo ulagati u ono što može sutra da nam vrati najveću korist, da bismo onda mogli da izađemo iz problema. To zna svaki seljak u Srbiji. Svaki seljak koji ima voćku, kada treba da reže voćku seče jedne godine onu granu koja će mu dati najviše ploda, pa sledeće godine seče neku drugu. Svaki seljak u Srbiji zna da izabere prioritet kada orezuje voće, a Vlada Republike Srbije nema prioritete. Zato smo za nekoliko godina od nisko zadužene zemlje postali veoma zadužena zemlja. Prema podacima Vlade Republike Srbije, 16 milijardi evra, a tu ne ulaze dve milijarde od Narodne banke, ne ulazi 500 miliona od lokalne samouprave i ne ulaze svi oni zaostaci koji se duguju preduzećima za izvršene usluge, pa to već stiže do 20 milijardi. Očigledno je da "treba" nije dovoljan uslov i očigledno da treba da se napravi strategija javnog duga, ali poštena strategija koja će nam omogućiti da ne podelimo sudbinu koju u ovom trenutku ima Grčka i koju imaju, kako se već sada u literaturi zovu, "džipsi zemlje", pet zemalja EU koje su praktično na ivici ili su bankrotirale. To je naša primedba sa ovim zakonima. Ne može država da posmatra svaku stvar pojedinačno. Izvucite svaku stvar iz sistema, pa ćete imati jedne zaključke. Vratite tu stvar u sistem, pa ćete videti da li imate para za to ili nemate. Ono što nas zabrinjava, to je da je potpuno isti princip koji je vladao i prethodne četiri godine, da se iz inostranih zaduživanja finansiraju projekti koje gura svaka stranka u Vladi, da očigledno ne postoji objedinjena politika vezano za izbor prioriteta. Naravno, još uvek nemamo dokaze, ovo su neki od prvih kredita koje imamo, to možemo samo da naslućujemo. Ali, na osnovu podataka koje smo dobili, na osnovu pratećih akata, nažalost, nemamo razloga da verujemo da će biti drugačije. Insistiramo da se izmeni Zakon o javnom dugu koji će na jedinstven način utvrditi metodologiju, da se usvoji strategija upravljanja javnim dugom koja će jasno definisati koje su granice zaduženja i da Vlada izađe sa prioritetima, da bismo kod svakog novog zaduživanja i svakog novog projekta mogli da procenimo koji su to pozitivni efekti tog zaduživanja. U svakom drugom slučaju stvar će biti potpuno stohastičkog karaktera – može da bude, ali i ne mora. Nažalost, naše iskustvo iz prethodne četiri godine je govorilo da kad god je bilo može da bude, a ne mora, bilo je ne mora. Hvala.
Reč ima ministarka Mihajlović.
Kada govorite o prioritetima, pre svega, ovo je kredit koji je nasleđen od prethodne Vlade. Mi smo ozbiljna država i neke stvari prosto ne možemo tako da presecamo. Verovatno je prethodnoj Vladi to bio prioritet, od ovoga što ste pominjali, posebno za Suboticu. Napravljeni su pregovori, završeni su razgovori, kredit je odobren. Vi vrlo dobro znate, jer znam da ste, ne u tom poslu, ali ste generalno učestvovali i znate kako izgledaju pregovori sa međunarodnim institucijama, te tako znate da je potrebno puno toga pripremiti od dokumentacije da biste uopšte jedan takav kredit i dobili. Ali, kada govorite uopšte o samoj Subotici, nije da uopšte želim da branim Suboticu, ali upravo Zakon o javnom dugu vrlo jasno u članu 36. stoji da – iznos na izmireno dugoročno zaduženje za kapitalne i investicione rashode ne može biti veće od 50% ukupno ostvarenih tekućih prihoda budžeta lokalne vlasti u prethodnoj godini. Za Suboticu je to 25%. Kao što imate i član 36. da ukoliko jedinica lokalne samouprave ne može to da plati time obavesti Ministarstvo finansija da nije u mogućnosti da izvršava svoje obaveze po osnovu zaduživanja. Ministar finansija tada obustavlja transfer prenosnih sredstava iz budžeta Republike Srbije do visine neizmirenih obaveza, a to znači da svakako postoji mehanizam da takve stvari se zaustave. Kada ste pominjali Zakon o javnom dugu, verujem da će se taj zakon, bar onako kako je Ministarstvo finansija reklo menjati i uskladiti, imajući u vidu da je donet 2006. godine i da neke stvari moraju da se promene u tom zakonu.
Hvala. Gospodine Obradoviću. Izvolite.
Zahvaljujem na odgovoru. Naravno, da ozbiljna država ne može da pravi rez preko noći, ali isto tako svaka ozbiljna vlada mora da izađe sa prioritetima. Pa kaže naši prioriteti su ovo i ovo, a ovo su nasleđene stvari. Zatim, napravi potpuno jasnu razliku između onoga što želi i ono što mora da uradi. Što se tiče ovih podataka vezanih za Suboticu i izvršenje budžeta i zakonskih ograničenja, duboko sam verovao da Vlada Republike Srbije dostavlja tačne podatke, a onda nas je ministar Dinkić ubedio da je prethodna Vlada frizirala podatke. Da to što piše na papiru, čak i kad stiže od Vlade, ne mora da bude tačno. Što se tiče obustavljanja, obustave iz budžeta, ako pogledate budžet grada Subotice kada vidite da su tu plate prosvetnih radnika, troškovi za struju, telefon i ostalo, čisto sumnjam da će neka vlada baš uskratiti deci u školama grejanje. Ako je to tako, onda očekujem da će "Srbijagas" onda u narednom periodu isključiti sve one neplatiše, da će EPS isključiti one neplatiše i da će svi oni uvesti red. I vi, i ja vrlo dobro znamo da to baš ne može tako da funkcioniše.
Reč ima ministarka Zorana Mihajlović.
Potpuno se slažem za plan prioriteta. Ministarstvo energetike recimo razvoja i zaštite životne sredine, završava dokument, plan prioriteta i investiranja u oblasti energetike i zaštite životne sredine. Mislim da je to važan dokument, ali da nikako ne bude kao oni dokumenti prethodnih vlada, znači prethodna Vlada je donela preko stotinu strategija, a ni jedna strategija se nije realizovala. Dakle, nije samo stvar toga, nego da prosto Vlada kao Vlada taj dokument prihvati. To će upravo biti naš plan. Verujem da i ostala ministarstva koja su u svojim resorima, imaće isto taj dokument. Tako da se potpuno slažem za plan prioriteta pogotovo u ovoj situaciji u kojoj se zemlja nalazi.
Sledeći prijavljeni jeste narodni poslanik Radmila Gerov.
Poštovani predsedniče, gospođo ministarka, kolege narodni poslanici, mi u LDP smatramo da su železničke pruge u jako lošem stanju, da su uslovi pod kojima dajemo garancije za ovaj kredit, da je ovaj kredit sa veoma dobrom kamatnom stopom koji dobijamo od Evropske banke za obnovu i razvoj. Ali, izražavamo sumnju da su i Akcionarsko društvo Železnica Srbije sposobna da uopšte realizuje ove projekte koji stoje u obrazloženju iz razloga što se nalaze u takvoj situaciji, u kakvoj se nalaze, čijom voljom ostaje da se vidi i da ne samo da nisu sposobne da realizuju ovaj projekat, nego nisu sposobne ni da vrate kredit za koju država danas daje garancije. Pošto je država prvi garant kredita, onda će se sam krediti vratiti iz budžeta Republike Srbije. Vi ste gospođo ministarka u pravu kada kažete, a to ste odgovorili jednom poslaniku, da ste kredit mogli da dobijete samo za one delove železničkih pruga za koju imate gotovu projektnu dokumentaciju. To je potpuno normalno da ni jedna banka, pa ni Evropska banka za obnovu i razvoj neće davati kredite za delove bilo kakvog infrastrukturnog projekta za koji nemamo potrebnu projektnu dokumentaciju. U tom smislu, kao poslanik koji dolazi iz istočne Srbije, želim da vas upoznam sa situacijom koju možda ne znate, a to je da su železničke pruge u istočnoj Srbiji, mislim, jedne od najgorih pruga na teritoriji naše zemlje. Ovde ima dosta poslanika iz istočne Srbije, ima poslanika i iz vladajućih stranaka i veoma dobro znaju da je pre nekoliko godina se postavljalo pitanje da li će se ukinuti i putnički saobraćaj u tom delu Srbije. To na sreću nije urađeno jer pojedini meštani određenih sela ne mogu na normalan način i ukoliko nemaju železnički transport do opštine, dođu do prvog naseljenog mesta, konkretno Negotina, gde imaju zdravstvenu negu. Ali, ono što sigurno ne znate i zato želim danas da vas upoznam sa time, da su opštine istočne Srbije zajedno sa opštinama iz Rumunije i Bugarske formirale evro region "Dunav 21". Taj evro region "Dunav 21" usvojio je jednu strategiju ekonomskog razvoja našeg dela Srbije, Bugarske i susedne Rumunije. U toj strategiji pominje se i železnička pruga koja prolazi kroz istočnu Srbiju i cela strategija se ogleda u tome da se deo železničke pruge koji prolazi kroz istočnu Srbiju kod sela Mokrinja na teritoriji opštine Negotin spoji sa susednom Bugarskom, znači kod Vidina. Time bi se pospešio privredni i ekonomski razvoj istočne Srbije jer mi u industriji hemijskih proizvoda u Prahovu imamo veliku pretovarnu luku koja je od značaja za državu gde se sada ovom prugom vrši veliki transport ka Makedoniji. Na ovaj način ukoliko bi se uradila projektna dokumentacija, a to je ono o čemu želi da govorim. Ukoliko su Železnice Srbije nesposobne kadrovski, znači nemaju dovoljno sredstava da urade projektnu dokumentaciju, smatram da Vlada Republike Srbije treba da učini napor s obzirom da su ove podržale, kroz evro region "Dunav 21" i susedna Bugarska, i Rumunija. Da napravite projektnu dokumentaciju kako bi u nekom od narednih perioda kada budemo davali garancije za železnicu i ta pruga u istočnoj Srbiji bila rehabilitovana. Na taj način omogućiti privredni razvoj istočne Srbije jer verujem da je ovoj Vladi kao i svakoj drugoj trebalo da bude jedan od prioriteta i deo Srbije iz koga ja dolazim jer smatram da svi treba da budemo građani istog reda u ovoj državi. Potpuno se slažem da bez projektne dokumentacije ne možemo da dobijemo ni jedan kredit. Kao što smatram isto ono što je rekao i naš poslanik Bojan Đurić, da Železnica u stanju u kakvom je danas, kao akcionarsko društvo, nije u stanju da sprovede ovo za šta ćemo im dati garancije. Teret ovog duga će pasti na budžet Republike Srbije. Zahvaljujem.
Hvala.
Samo da naglasim, pošto se već nekoliko puta pominje ta rečenica da Železnice Srbije neće biti u stanju da ispoštuju kredit. Pre svega novac se povlači u tranšama, što treba da znate. Dakle, pod tačno određenim projektima. Dakle, niko neće dobiti 95 miliona evra, nego će to biti po onome što bude urađeno. Vezano za ovaj drugi deo, projektne dokumentacije, slažem se sa vama da to jeste posao Železnice i Železnica će svakako morati da napravi svoj plan prioriteta, a ministarstvo koje je zaduženo za železnice će to ispratiti. Verujem da ćemo to zajednički ispratiti i da je svaki region značajan, naravno i taj, imajući u vidu luku o kojoj ste govorili i znam o čemu govorite i to jeste značajan deo. Hvala.
Sledeći prijavljeni jeste narodni poslanik Aleksandar Pejčić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, gospođo ministarka predstavnici Vlade, u svojoj diskusiji ću se najviše zadržati upravo na ovom predlogu zakona o ratifikaciji ugovora između AD Železnice i Evropske banke za obnovu razvoj gde garanciju daje Republika Srbija. Dakle, svi dobro znamo, poštovani prijatelji, da je železnički saobraćaj u Srbiji u jednom katastrofalnom stanju. Zbog loše infrastrukture, zbog loših prevoznih kapaciteta kao i tehnološko-tehničko zaostajanje prema zemljama u okruženju i zemljama u EU. Zato pod hitno Republika Srbija mora preduzeti da bi modernizovala naše pruge i obnovila taj prevozni kapacitet. Pokušaću građanima Srbije da objasnim reference železničkih pruga u Srbiji. Dakle, izrađeno je negde oko 3.800 železničkih pruga u Srbiji, od toga jedna trećina je elektrificirana a ako uporedite sa zemljama EU, tamo je preko 50% elektrificiranih pruga. Kad pogledate infrastrukturu naše železnice videćete da je svega 7% dvokolosečnih pruga, a u EU to je negde preko 36%. I ono što je poražavajuće, prosečna brzina na našim prugama je 28 kilometara, a najmanja brzina u EU je 50 kilometara na sat. Gospodo evropejci, ako nastavimo ovim putem mi ćemo u EU doći tek 2050. godine. Želim da vas upoznam da je pruga od Beograda ka Solunu napravljena 1886. godine i tada je deonica između Beograda i Leskovca prelažena za pet sati i 15 minuta. Danas, a znate relaciju od Beograda ka Leskovcu, vozovi prelaze za 6,5 sati. Moj uvaženi kolega Stojčić iz Vranja je govorio o problemima južne pruge i mi dolazimo do zaključka, mi poslanici i gradonačelnici da bi trebalo da uputimo zahtev Vladi Republike Srbije da budemo kandidati za ulazak Srbije zbog ovakvog ponašanja prethodne vlade, pa možda će komisija, Vlada Republike Srbije, jednoga dana spremiti kao stalni član naše države. Iz tih razloga, očekujem da ova vlada preduzme neke mere i da poboljša stanje u infrastrukturi. Vozovi na železnici južnih pruga iskaču permanentno, ne saobraćaju redovno, imamo prigovore građana Topličkog okruga koji su se žalili i moj uvaženi kolega Lapčević je pričao o tome da vozovi redovno ne saobraćaju do određenih mesta. Dakle, ono što je bitno reći za privredu Srbije, i te kako je bitan taj železnički koridor kao i pruga Beograd-Bar, da se godišnje povećava transport na tim prugama 25%, a da država ima godišnje devizni priliv povećanja 60%. Međutim, da bi se obim transporta povećao, mi moramo da uradimo nešto, a to je da magistralne pruge koje se ulivaju u te koridore renoviramo, rehabilitujemo i za to će nam potrebno biti u narednih deset godina oko 4,5 milijarde evra. Nadam se da će Vlada Republike Srbije obezbediti, ali ono što je takođe bedno istaći, to je da bi trebalo da razmišljamo o javnom privatnom partnerstvu, jer su koncesionari zainteresovani za obnovu naših pruga, za koncesije na određenim putničkim pravcima, što se tiče putničkog prevoza kao i za korišćenje železničkog resursa, skladišta, železničkih stanica i ta sredstva bi mogla lako da se upotrebe za rehabilitaciju železničkih pruga. Za našu železnicu i investiciju u nju, zainteresovane su mnoge finansijske institucije, Evropska banka za obnovu i razvoj, mnoge druge evropske institucije, ali one traže da prihvatimo njihove standarde. Takođe, moramo istaći da je napravljeno strateško partnerstvo između A.D. "Železnica Srbije" i ruskih železnica i da je Ruska Federacija dobila 800 miliona dolara kredita za revitalizaciju i obnovu srpskih pruga. Najveći deo tih sredstava iskoristiće se duž Koridora 10, dakle, 110 km će se na šest deonica revitalizovati, kao i ono što je bitno, da će se nastaviti izgradnja pruge od Valjeva ka Loznici i da će na toj pruzi vozovi moći da idu brzinom preko 120 km. Svaka pametna država, a ja se nadam da će tako i naša, vodi računa o tom putničkom saobraćaju. Procena je naša da će i u narednom periodu, Srbija ako popravi te pruge i da vozovi mogu ići brzinom preko 100 km na sat, povećati taj putnički prevoz između 10 i 15 puta što je statistika od pre 20 godina. Tako ćemo moći da od Beograda ka Nišu idemo za dva sata, a od Beograda ka Novom Sadu za nešto manje od sat vremena. Dakle, ovaj kredit koji se uzima je kredit od 95 miliona evra, vraća se za 15 godina sa određenim grejs periodom. Ono što je bitno reći građanima Srbije, svaki kredit koji uzima Srbija, za nas je izuzetno skup. Ne krivim ovu vladu, prethodna vlada je napravila haos u svakom smislu, dovela je Srbiju do dna i iz tih razloga kreditni rejting Srbije je izuzetno nizak i svaki kredit za ulaganje, za investicije, biće izuzetno skup za nas. U prilog ovoj mojoj diskusiji govori, a mi smo to i govorili kada je bio rebalans budžeta, da je javni dug preko 60%, a BDP je ispod nule, inflacija je dvocifrena tako da sve to utiče na naš kreditni rejting i teško da ćemo moći da uzmemo jeftine kredite. Kada je reč o ovom drugom zakonu, a to je zakon o potvrđivanju ugovora između grada Subotice i Evropske banke za obnovu i razvoj, nama neke stvari tu nisu jasne. Prvo, moramo istaći da se mi u DSS i te kako zalažemo da građani Subotice piju kvalitetnu vodu, da reše svoje komunalne probleme. Jedna stvar mi nije jasna, u vreme predizborne kampanje, Vlada Republike Srbije je 12. aprila dala zaključkom, mogućnost da se pregovara o ovom kreditnom aranžmanu. Zamislite ovo, u vreme predizborne ćutnje, 4. maja je potpisan ova ugovor, pa se jednostavno pitamo da li je to vetar u leđa nekoj političkoj opciji, da li je to pomoć bratu da postane predsednik ili nešto drugo što se valja iza svega ovoga. Mi jednostavno želimo da otkrijemo tu misteriju, a verovatno će se nadležni organi pozabaviti ovim problemom, a mi i te kako želimo da ubuduće građani Subotice piju tečnu vodu, a da se ovaj problem oko ovog ugovora reši.
Reč ima ministar Zorana Mihajlović.
Da počnem od kraja, vezano za samu Suboticu, kao što sam rekla prethodno vašem kolegi, postoje neke stvari koje ne mogu da se prekinu i kao ozbiljna država kada napravimo određene pregovore i razgovore, i na kraju krajeva prema određenoj potrebi koju je iskazala lokalna samouprava i prema zakonu, onda mi to kao ozbiljna država i ozbiljna Vlada moramo da ispoštujemo. Ono za šta se ova vlada zalaže pored plana prioriteta koji sam pominjala jesu i kriterijumi, šta su prioriteti i koji su kriterijumi da određene lokalne samouprave uzimaju naravno određene kredite od međunarodnih institucija i mislim da je to značajno. Kada ste pominjali prethodno "Železnicu", samo da podsetim, da taj ruski kredit koji je dat za "Železnicu", za infrastrukturu, dve godine je u budžetu i nije iskorišćen, što je neverovatna stvar. Zaista verujem novoj vladi, pre svega, resorno ministarstvo će se i te kako pozabaviti upravo iskorišćenjem da bismo imali bolju infrastrukturu, jer bez toga, nisam sigurna da možemo da pričamo o nekom ozbiljnijem privrednom razvoju. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, pred nama su zakoni o potvrđivanju ugovora o garancijama koji su već potpisani. Dakle, ukoliko ih ne potvrdimo, sami sebi bi priredili mali skandal i pokazali da ova država nema kontinuitet i da je neozbiljna. Posebno je važan ugovor o potvrđivanju garancija o "Železnici", o rehabilitaciji pruga, s obzirom na kvalitet naših puteva i pruga. Svaku vlast treba ceniti prema onome što ostavi iza sebe. Dakle, i bivši režim treba ceniti i kvalitetno vrednovati po onome što su ostavili iza sebe, što su ostavili u proizvodnji, po onome što su ostavili u trgovinama, bankarstvu, putevima. Ovde valja reći da smo po kvalitetu puteva 132 u svetu, a po kvalitetu železnica smo 135. Znači, sam kvalitet pruga i "Železnice" govori dovoljno onima koji su vršili vlast i koji su bili vladajuća većina u ovom parlamentu pre nas. Bez obzira što su oni potpisali taj ugovor, smatram da tu garanciju treba potvrditi, pre svega, zbog ozbiljnosti države. O kvalitetu naših pruga već je neko govorio, jer prosečna brzina naših vozova je 25 km na sat, a mislim da je na divljem Zapadu brže išla ona divižansa, a da su sa naših vozova poodavno točkovi spali, i da otprilike naši vozovi idu onim brzim prugama brzinom puža, pa je neophodna da se te pruge rehabilituju. Hoću da kažem da je "Železnica Srbije" gubitaš i da te gubitke treba kontrolisati, s obzirom da je to preduzeće sa državnim kapitalom, odnosno pod kontrolom države. Da li je neko ranije kontrolisao to preduzeće? Indikativno je da, recimo, dobijaju 16 milijardi subvencija, a da su im gubici godišnji na nivou od 17 milijardi, što gubici godišnji, što subvencije, to je ukupno 33 milijarde dinara. To je otprilike bilo 330 miliona evra. U Železnici radi 18500 ljudi. Od one 33 milijarde moglo se isplatiti oko 80 hiljada neto ličnih dohodaka. Za mene su to preveliki gubici. Što je rekao ministar finansija, izgleda da kao i kod "Sartida", izgleda je bolje da ih platimo da ništa ne rade, nego što im dajemo subvencije da rade i pritom se oni gotovo ne bave prevozom roba i usluga. Uglavnom se bave ubiranjem subvencija od države, isplatom ličnih dohodaka, koje su daleko manje od polovine subvencija koje dobijaju od države i još naprave 17 milijardi gubitaka. Ukupan akumulirani gubitak u Železnici je negde oko 1,5 milijardi evra. To je ono što je ostalo, što smo zatekli, neefikasnu Železnicu, već sam rekao sa kakvim prugama, sa kakvim kvalitetom prevoza putnika i roba. Sem toga, ostao nam je taj akumulirani dug od 1,5 milijardi evra i naravno, s obzirom železnica nigde u svetu nije privatizovana, ne verujem da će tu biti nekog javnog privatnog partnerstva. Naravno da će taj dug ostati državi koja će to morati da plati, a ukupna vrednost naše železnice, knjigovodstvena, kako je procenjeno, čini mi se da je negde oko 2,5 milijardi. Koliko znam, uvek se to malo preceni. Bojim se da su akumulirani gubici u Železnici, u koju treba uložiti ne znam koliko još milijardi evra, gotovo ravni imovini, odnosno vrednosti imovine sadašnje železnice. Treba ostaviti takođe iluziju po strani da će Železnica vraćati neki dug samim tim što je gubitaš, samim tim što ima ovaj akumuliran gubitak. Opravdano verujem da će dug po garanciji koji sada potvrđujemo, da ćemo taj dug plaćati kao država. S obzirom da država nije zgrada Skupštine, s obzirom da država nije zgrada Predsedništva, s obzirom da država nije zgrada Vlade, hoću da kažem da to što će biti predmet vraćanja države, da će to biti predmet vraćanja građanima Srbije. Danas kada potvrdimo ovu garanciju ili u trenutku kada se država zaduži, treba da budemo svesni da građani Srbije moraju da potpišu menicu. Za razliku od klasičnoj jemstva po kreditima, gde privatno nekom želite da budete jemac, vi otprilike birate da li to hoćete ili nećete. Za razliku od tog privatnog jemstva gde vi gledate i kvalitet kredita koji podiže onaj za koga jemčite, u ovom slučaju to nije slučaj. Vi privatno gledate da li će komšija za koga jemčite kupiti traktor, kupiti njivu i iz duga napraviti izvor za vraćanje duga i tek onda mu potpisujete jemstvo. U ovim slučajevima kada se država zadužuje i kada potvrđujemo garancije, to više nije ta situacija. U ovom trenutku niko građane Srbije ne pita da li žele da budu jemac, znači, to je neka vrsta prisilnog jemstva i oni su samim tim, a to treba da im bude jasno, što su glasaliza svoje predstavnike, predstavnici izabrali Vladu, Vlada zadužila državu, Skupština potvrdila, samim svojim glasanjem oni su potvrdili da žele da budu jemci, a i ubuduće treba da vode računa prilikom izbora, da im se ne desi da izaberu neku vlast kojoj smo nedavno videli leđa, s obzirom da je bila neodgovorna, s obzirom da je potrošila budžetskih sredstava od 2000. godine, gotovo ista vlast u kontinuitetu potrošila je negde oko 80 milijardi evra, zadužila javni dug države 18 milijardi evra. Unutrašnji dug je negde oko 15 milijardi evra i za sav taj novac nije napravila ni čestite puteve, ni čestitu železnicu, a o proizvodnji, po industriji, razvoju poljoprivrede i prehrambene industrije gotovo da ne treba govoriti. Za razliku od klasičnog jemstva, ovde imamo i specifično jemstvo maloletnih osoba, s obzirom da se država zadužila i na po 10 godina. Dakle, i maloletne osobe koje sada imaju osam godina će morati da vraćaju dugove za koje mi izdamo garancije, odnosno za koje se Vlada Republike Srbije, bilo da je povukla kredit ili bilo da je štampala hartije od vrednosti, odnosno državne obveznice. Ovde je proletos takođe potvrđena jedna garancija. Ne sporim da ovo moramo da potvrdimo. Ono što bih osporio to je garancija koju smo dali za Beogradski most. Nažalost, ta garancija, koliko vidim, za razliku od ovih koje su za Železnicu itd, za neki javni prevoz nije bila bitna garancija. Ta garancija nije potvrđena. Ona je sačekala nas da je potvrdimo. Za razliku od te garancije, garancija za Beogradski most je potvrđena,koliko se sećam, još u rano proleće ove godine. Potvrdio je bivši saziv Skupštine, koji smo mi nasledili. Ta garancija je bila u iznosu od 160 miliona evra i ona je tako brzo i olako potvrđena da me to naprosto čudi od bivše vlasti. Kad uzmemo da ni taj dug, koji je navodno dug Grada Beograda, najverovatnije neće biti vraćen od onoga ko je povukao ta sredstva i da će i to biti državni dug, voleo bih da i ta garancija nije bila potvrđena i debelo bih razmislio da li da potvrdimo garanciju za most koji će ubuduće izgleda služiti samo njegovom tvorcu, prvom čoveku ovog grada, koji će po tommostu najverovatnije prevoditi žedne preko vode, jer ne vidim neku njegovu veliku svrhu. Ukoliko želimo dobro ovoj državi, ubuduće za prilazne saobraćajnice oko tog mosta ne treba izdavati nikakve garancije, s obzirom s jedne strane da je Beograd prezadužen, a sa druge strane mislim da je jeftinije da izgradimo još jedan efikasan most od tridesetak miliona evra koji će izlaziti na neke saobraćajnice i time uštedimo možda još nekih 400 miliona evra, koji su nam potrebni da uradimo prilazne saobraćajnice za most preko kojeg u ovom trenutku prelazi veoma mali broj vozila i uglavnom verujem da je visok i dugačak da bi oni koje treba prevesti žedne preko vode bili što žedniji. Kad smo već kod Grada Beograda, treba reći da je ta garancija potvrđena, iako je dug Grada Beograda 820 miliona evra, enormno visok. Procentualno je čak viši nego što je to slučaj sa državnim dugom. Dakle, kad uzmemo tog prvog čoveka Grada Beograda, koji sa jedne strane pravi javni dug koji je u ovom trenutku dostigao 820 miliona evra, onda vidimo dvojne standarde u ponašanju. Njegove dve privatne firme koje ima od 2005. godine i kasnije ona druga od 2008. godine, ukupno su zajedno napravile 930 miliona dolara dohotka. On je zaradio 930 miliona, s tim što je istovremeno javnu funkciju. Sa javnom funkcijom je u dubiozi 820 miliona evra, a u privatnom poslu, koji je paralelno radio sa time, je dobar preko 930 miliona dolara, tako da mi nije jasno da lise tu radilo o presipanju, jer kod mene postoji osnovana sumnja kad ja kao javni funkcioner pravim debeli minus, a privatna firma pravi debeli plus. Verujem, s obzirom da je ministarka tu prisutna, da se na Vladi razgovara i o tom slučaju. Meni je žao što je danas skinuto potvrđivanje ugovora sa Italijom oko energetike, jer sam hteo da pitam i ministarku energetike i zloupotrebiću njeno prisustvo, pa ću je pitati ko je sve dobio energetske dozvole, odnosno dozvole za"vetro-parkove"? Da li je tačno da su to dobili bivši ministri energetike i njihovi članovi porodice i da je to dobio kralj šećera Miodrag Kostić? U vezi sa tim zakonom koji je skinut sa dnevnog reda postoje u javnosti dokazi da su bivši ministri energetike dobili dozvole za "vetro-parkove" i da je sem njih, dakle, radi se o gospođi Kori Udovički ili njenoj sestri, da se radi o gosodinu Goranu Novakoviću i da se radi o kralju šećera Miodragu Kostiću i da u periodu od 12 godina država mora da otkupljuje tu električnu energiju po pribavljenim cenama i gle čuda, baš od njih, baš od bivših javnih funkcionera, tako da je to još jedan dokaz o javašluku i o Srbiji u kojoj je korupcija gotovo za vreme bivše vlasti bila legalizovana. Na kraju hoću da pitam i ovu vladu, s obzirom da sam od prošle davno digao ruke još čim je konstituisana, da li ćemo se baviti podizanjem proizvodnje, ukoliko ne rešimo pitanje proizvodnje i ne podignemo poljoprivrednu proizvodnju koja nije visoka uprkos tome što je naš izvoz veliki? Veliki je zato što smo izgubili preko 400 hiljada stanovnika u poslednjih 20 godina, veliki je zato što se odselilo 400 hiljada stanovnika. Isto toliko je više umrlo nego što se rodilo i stoga je došlo do pada kupovne moći i postali smo povećali izvoz hrane. Interesuje me da li ćemo mi zavrnuti lokale i pokušati da napravimo jedan ambijent da se poveća poljoprivredna proizvodnja i prehrambena industrija, s obzirom da poljoprivredna proizvodnja, ovakva kakva jeste, učestvuje preterano, sa gotovo 18% BDP, a u proseku Evrope i razvijenim zemljama je 2%? Voleo bih da poljoprivreda još više napreduje, ali da uporedo sa poljoprivrednom, razvijemo prerađivačku industriju i da razvijamo sve prateće delatnosti koje mogu da prate jedno i drugo, da povećanjem društvenog proizvoda izgradimo sebi puteve i pruge i pokušamo da tim putevima i prugama prevozimo našu robu. Sistem bivše vlasti je bio – strane banke, strani trgovinski lanci, strana roba. Postavlja se pitanje, sve da izgradimo ove puteve i pruge, čiju ćemo to robu prevoziti? Glasaću za ovo, ali hoću da narod zna da je stara vlast novoj vlasti ostavila gotovo 18 milijardi javnog duga, da unutrašnji dug građana i privrede gotovo iznosi 20 milijardi, iza njih su dela i nedela koje će buduće generacije pokušati da otplate.
Reč ima ministarka Zorana Mihajlović.
Hvala vam na vašem izlaganju o nekoliko stvari iz oblasti energetike. Jedno je sporazum sa Italijom, koji je povučen iz razloga što je potrebno dopuniti aneks određenim projektima. Kao što sam već jedanput rekla, došlo je do određenih promena, jer u ovom odnosu, energetskom sporazumu sa Italijom učestvuju druge države, kao što su Republika Srpska, a samim tim i Crna Gora, vezano za neke od projekata. Iz tih razloga je ovo povučeno, kako bismo napravili kompletan pristup u aneksu vezano za projekte uz taj sporazum. Druga je priča o povlašćenim proizvođačima električne energije, koje ste pomenuli, vezano za vetroparkove, odnosno i za solarnu i za biomasu i za geotermalnu energiju i za male hidroelektrane. Rekla bih da je najlošija stvar u prethodnim vladama bila što su energetske dozvole davane bez ikakvih prethodnih javnih poziva. Dogovor je bio u četiri oka sa ministrom i onda je ministar davao energetske dozvole svima. Sigurno i sjajnim potencijalnim investitorima, ali možda i onima koji nisu mogli da ispoštuju sve ono što treba. Dolazili su sa projektima, projekti nisu realizovani, a za rezultat imamo situaciju da danas Srbija ima preko 150 datih saglasnosti i 180 datih energetskih dozvola. Rezultattoga je sedam malih hidroelektrana, ni jedan vetropark, ni jedna solarna elektrana. Prema tome, to su neke stvari koje jesu posledica. Ako me pitate ko su konkretno vlasnici kompanija koje su za vetroparkove – mislim da su dotični deo vlasništva, kao i neke od bivših direktora NIS iz onih nekih prethodnih vlada. Očito da su oni to uradili po zakonu i zakonima i pravilima koji su pravljeni upravo za njih, odnosno tako da ne možete da napravite, odnosno da takve dozvole ovog trenutka oduzmete. Ono što danas radimo kao Ministarstvo energetike, napravili smo potpuni pregled svih energetskih dozvola, menjamo Pravilnik o davanju energetskih dozvola, gde upravo ubacujemo klauzulu, da onaj ko dobije energetsku dozvolu je dužan da u određenom vremenskom periodu uradi nešto u onom investicionom projektu za koju i dobije energetsku dozvolu. Ukoliko ne bude ispoštovao, u tom slučaju će se energetska dozvola oduzeti. Hvala.
Gospodine Rističeviću, replika. Izvolite.
Drago mi je što ste indirektno potvrdili da se radi o tim osobama, s tim što sam zaboravio tog nesretnog Vukčevića. Samo još jedno kratko pitanje, izvinjavam se, to je moj propust, da li pomenuta lica te energetske dozvole mogu da preprodaju? Hvala.
Izvolite, gospođo Mihajlović.
Po pravilnicima koji postoje, a koji se sada menjaju, kao što sam rekla, imaju prava preprodaje energetskih dozvola u Srbiji.
Narodni poslanik Dragan Tomić. Izvolite.
Zahvaljujem se. Danas kada je u pitanju jedna tema koja je, rekao bih, od šireg značaja za Srbiju, brojne vlade su pokušavale i u bivšoj SRJ da reše pitanje saobraćajnih koridora, pre svega, u železnici. Međutim, očigledno se tu išlo samo sa gašenjem manjih požara. Rešavanje pitanja železnice, mislim da je sveobuhvatnijeg karaktera i vezano je za razvoj ekonomije jednog društva, za korišćenje železnica u vršenja transportnih usluga, da bi se i efikasnost i, ona osnovna stvar, ekonomičnost korišćenja tih resursa podigla na nivo ekonomičnosti, odnosno da bi se dobio neki dohodak koji zadovoljava izbegavanje subvencija od strane države, odnosno jačanja kapaciteta. Mislim da je dobra priča pokušati sa razdvajanjem u celini koja mogu imati ekonomičnost, imati efikasnost i polako popravljati jedan po jedan sektor. Ne radi se ovde samo o izgradnji pruge, možete napraviti šta god hoćete, ako nemate da tom prugom nešto jezdi i nešto radi, da pravi ekonomiju i stvara prihode, onda od tog posla nema ništa. Brojni su primeri u prethodnom periodu kojima su uzimani razno-razni krediti, ali se ne zna gde su završili. Odnosno, za neke se i zna gde su završili. Verovatno će, u periodu koji sledi, doći do otkrivanja šta se stvarno dešavalo. Ali, mislim da treba da pružimo šansu da u ovom periodu, kada su u pitanju krediti od Evropske banke, da pokušamo da povučemo ta sredstva. Neophodno je ubacivati sredstva u sve one poslove gde možemo pomoći razvoju ekonomije i domaćeg društva, pa i u tom delu. Ono što je po meni važno kada je u pitanju železnica, mislim da je važnija reforma tog sektora, nego u ovom trenutku pojedinačno i selektivno finansiranje određenih poslova. Subvencionisanjeobaveza da, ali kratkoročno, kako se u kom sektoru reformiše neki deo, onda ih vratiti u tokove ekonomije da ostvaruju prihode sami. Definitivno se niko u Srbiji nije odrekao železnice, ali mislim da se nije radilo kako treba. Ona je prečesto bila predmet političkog prepucavanja, da budem iskren, bila je korišćena i kao monopol za pojedine važne političare da u njoj ostvaruju neke prihode, jer je ogroman resurs, pa se kod železa tamo svašta dešavalo, završavalo se i u oblasti javnih nabavki železnice sve i svašta. Da budem iskren, ukoliko dođe do realizacije tog ruskog kredita i ukoliko se ovim kreditom Evropske banke dođe do nivoa realizacije, mislim da će se stvoriti uslovi da ova vlada i ovo ministarstvo napokon uhvate taj pravi put kojim će se moći i taj železnički saobraćaj urediti, i ogroman broj ljudi koji živi od toga, dovesti do praga tolerancije i socijalne nezavisnosti, da ljudi nisu u toj meri socijalne zavisnosti, zavisni samo od tih najnižih zarada, da se podigne i nivo finansiranjanezaposlenih u toj oblasti. Često se tu sudaramo sa sindikatima koji su do sada bili politizovani maksimalno i korišćeni su upolitičke svrhe. Imam utisak da je u ovom trenutku i u sindikatima porasla svest u kojem se nalazimo i da se ipak uhvati jedan korak razvoja. Čini mi se da sa ovim sredstvima koja opredeljuje ruski kredit, plus ovaj kredit od Evropske banke za obnovu i razvoj, nabavka novih lokomotiva, novih motornih vozila, treba da donese drugačiju sliku. Možda nekom smeta, ali meni se čini sjajan i onaj program preuređenja i sanacije svih starih objekata. To su stare železničke stanice koje su rađene u nekom stilu koji je daleko iza nas, i čuvanje u onom jednom istorijskom, i da kažem, u funkcionalnom smislu. I velike zemlje, kao što su Francuska i Engleska, kod kojih železnica zaista ima tradiciju više stotina godina, više od sto godina, hoću da kažem da oni čuvaju te svoje raritete i da ih koriste i dan danas u redovnom saobraćaju, odnosno za obavljanje poslova sa putničkim saobraćajem. Ono što, čini mi se, malo ko sagledava je teško vreme, sankcije, vreme kroz koje smo prošli, bombardovanje, rušenje brojnih železničkih pruga, gde je država iskoristila sve što je imala od finansijskih sredstava da oporavi i vrati železnički saobraćaj u normalu. Čini mi se da je to jedno dobro kojeg se ne možemo odreći. Kada je u pitanju rešavanje problema u potvrđivanju Ugovora o garanciji kod obezbeđivanja vodnih sistema u Subotici, voleo bih da se povede računa oko tog vodnog sistema. Očigledno da u toj oblasti u prethodnom periodu kod prethodne Vlade, odnosno Ministarstva poljoprivrede je bilo svega i svačega. Moram da kažem da su kod mene u Mačvi rađeni neki poslovi. Naš bivši ministar Petrović je sa nekim Prodanovićem iz Sremske Mitrovice dovodio neku agenciju i radio je poslove na rekonstrukciji mreže i kanala, ali i nasipa. Silne pare su date preduzeću "Grupa – Dunav agregati", čiji je vlasnik "Dunav grupa" Dušana Borovice. Slikali su se u predizbornoj kampanji. Silni milioni su dati. Ne bih rekao da je toliko miliona uloženo u onaj deo koji je rađen, ali i nestalo je preko 50 hektara šuma. One su fino zaravnjane da se ne bi videlo da je tu bilo šta. Inspekcijske službe koje su izlazile na teren da to vide, rečeno im je da se vrate kući i da ne prave zapisnik. Uglavnom, šume su nestale. Pojedinci su se okoristili, neko više, neko manje. Milione su uzeli veliki igrači. Ne bih voleo da se i kod ovog projekta kada je u pitanju Subotica dešava nešto slično. Voleo bih da povedemo računa o svakoj sitnici. Prosto, imam utisak da svaki dinar koji se dobije treba uložiti pametno i stvoriti uslove da naša preduzeća rade. Da kažem da iako je "Dunav grupa" dobila taj ugovor, bilo je više podizvođača. Nigde nije bilo "Dunav grupe". Uglavnom su se pojavljivali neki podizvođači iz Hrvatske, pa su oni imali svoje podizvođače itd. Nadam se da će Ministarstvo poljoprivrede na ovo obratiti pažnju, a i na te ugovore. Što se tiče Ministarstva energetike, ono ima moju i svaku drugu podršku i ljude koji vode. Napori ovog ministarstva su ogromni da se ipak jedan od ključnih resursa ove zemlje sačuva i zavređuje najveću pažnju svih nas i želju da im mi pomognemo u najvećoj meri ako je to moguće. Ono što hoću da kažem i ono što je rekao predsednik Tomislav Nikolić su dve šanse. Jedna je energetika, a druga poljoprivreda. Nije to rečeno džabe. To su prednosti Srbije i velike šanse Srbije. Mislim da ova dva ministarstva koja sam pomenuo, poljoprivrede i energetike, će biti ključni nosioci razvoja ekonomije Srbije u narednom periodu. Treba da podržimo Ugovor o garanciji Železnice sa Evropskom bankom i potvrđivanje Ugovora o garanciji za projekte unapređenja vodnih sistema u Subotici, jer je Subotica na jednom prostoru koji treba sistemom kanala oplemeniti i stvoriti stanovništvu uslove da može komotnije da živi od poljoprivrede nego što je to bilo do sada, jer se radi o vrlo vrednom i čestitom svetu koji se bavi poljoprivredom. Mislim da u načelu treba da podržimo oba ova zakona. Ono što meni bode oči samo je hoćemo li uspeti da zaustavimo sve ove dosadašnje tokove. Nismo sve točkove korupcije zaustavili, posebno u tim oblastima gde su ogromni projekti, gde su veliki poslovi pa na kraju i jedna podrška Ministarstvu da nastavi i istraje u svemu ovome kao i do sada. Zahvaljujem.
Hvala. Narodni poslanik Branislav Blažić. Izvolite.
Zahvaljujem se. Poštovano predsedništvo, poštovani predsedniče, poštovana ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, želeo sam više da govorim sada o Železnici iz moralnih razloga, pošto sam odrastao u porodici železničara i iz poštovanja prema pokojnom ocu želim da nešto kažem o nekom vremenu u kome je on radio i o vremenu koje je danas. Dobro se sećam tadašnje železnice, koja je na neki način bila i ponos ove zemlje i poštovanje svih ljudi koji su tamo radili, i njihov status, i danas, kada smo u poređenju sa Evropom na poslednjem mestu po brzini naših vozova. Strašno je porediti neki period sa danas u Banatu, kada kroz Banat jure vozovi brzinom od 30 km na sat i samo fale Indijanci da trče pored njih i da imamo kompletan Divlji zapad. Kako se onda odnositi prema predlozima ova dva zakona? Samo reći da ih možemo podržati jer je to neko već potpisao i zato da ne budemo neozbiljni kao zemlja i nikako drugačije, jer gde god zagrebemo kada je u pitanju bilo koja oblast našeg društvenog života ili koji segment nailazimo na katastrofu i nasleđe koje je tužno i jadno, da ne možete da nađete ni početak ni kraj problemu i kako da mu priđete i kako da ga rešavate. Sa druge strane, vidimo kroz ova dva zakona i potpuno pogrešan pristup problemima. Sve se rešavalo parcijalno. Sve se rešavalo haotično. Sve se rešavalo od slučaja do slučaja i od uticaja do uticaja, od stranke na vlasti u nekom gradu ili od njihove mogućnosti da od države obezbede sredstva samo za svoj grad. Ako padnemo u tu zamku i počnemo da pričamo, kao što sam sad rekao za pruge Banata, a neko je pričao o istočnoj Srbiji, neko za južnu prugu, doći ćemo u situaciju da nam sve to liči na jedan brod sa hiljadu rupa i da sada samo hoćemo jednu rupu da zapušimo, nadajući se da će brod opstati. Neće, on će potonuti zato što ove železnice koje danas imamo ne mogu ni same sebe da izdržavaju, zato što ova zemlja i ovi građani izdržavaju železnicu, zato što im plate daju svakog meseca. Neće Železnica vratiti ovaj dug od 95 miliona evra zato što mislim da ona to neće biti u stanju danas, ni za 10 godina, niti za sto godina. Treba otvoreno reći da je ovo dug građana Srbije, a ne dug Železnice i Vlade Srbije. Ako je već tako, onda bi bilo fer i korektno da se ovde pojavio menadžment Železnice i izašao sa nekim planom da pokaže kako to izgledaju pruge Srbije, koji su to njihovi planovi za budućnost, gde treba investirati, kako će se razvijati naš privredni život, gde ćemo i šta ćemo moći da prevozimo, kako će ići naša proizvodnja u bilo kom delu ove zemlje i onda stvarati od toga jedan ozbiljan pristup problemu pa bilo koji on bio. Ovako dolazimo u situaciju da ćemo zadužiti naše građane a ne znamo šta ćemo od toga dobiti. Da li je to i ono što mi daje nadu, a to je stav ministarke da će se prekinuti sa takvim parcijalnim odnosima i da ćemo prioritetima, jednim sistemskim pristupom, rešavati sve probleme u zemlji. To je ono što je budućnost ove zemlje. Da li ćemo to morati da radimo kroz privatizaciju, kako neko kaže? Tačno je da niko u Evropi nema privatne železnice, ali u Evropi ne postoji ni država slična našoj. Lako je biti pametan u bogatoj državi gde ima proizvodnje i tako ćemo lako servisirati i sve probleme, ne samo Železnice nego i bilo kog drugog javnog preduzeća. Imamo osnovni problem u padu proizvodnje i nedostatku proizvodnje. Ne budemo li to digli na neki viši nivo, džabe nam sva priča o mogućem sufinansiranju bilo kog javnog preduzeća, pa u ovom slučaju i Železnice. Druga stvar o kojoj se priča je Subotica i projekat oko kanalizacije i vodosnabdevanja. Ne postoji grad u ovoj zemlji koji nema sličan problem. Ne postoji grad u ovoj zemlji kojoj nisu potrebne neke garancije Vlade. Da li ćemo pasti u zamku da stalno idemo, svi gradovi mogu to da dignu? Objašnjenje da se neće transferna sredstva davati tim opštinama ako ne budu mogla da vraćaju kredit, to su priče za decu. Ne postoji ta mogućnost da se nekoj opštini ta mogućnost uskrati i da se svi građani u toj opštini dovedu u jednu situaciju, to bi bio opšti bunt. Prema tome, takav pristup da se neko selektivno izdvaja, nije dobar. Ne želim da kažem, jer bi politički bilo neumesno, da tom gradu to ne treba. Naprotiv, treba, kao što treba svakom drugom gradu. Vraćam se na priču da ta podrška ide zato što je to već potpisano i zato da bi vi bili ozbiljni ljudi. Na kraju, da ne bih previše pričao o nečemu što je već urađeno, vraćam se samo na ono sistemsko, vraćam se samo na ono strateško i vraćam se u tu nadu koju je ministarka dala. O njenom radu u prvih sto dana imam apsolutni optimizam, kada je to u pitanju i kada je odnos prema kriminalu i korupciji u energetici i drugim oblastima, kada je u pitanju jedan sistemski organizovan pristup, da ova zemlja bude uz rame drugim zemljama barem prema ozbiljnosti kako raspolaže sa svojim sredstvima i sredstvima građana. Hvala.
Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja zajedničkog jedinstvenog pretresa, pitam da li reč žele predsednici, odnosno ovlašćeni predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? Reč ima narodni poslanik Đorđe Stojšić. Izvolite.
Zahvaljujem. Uvaženi predsedniče, poštovana ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, vrlo kratko bih hteo da se osvrnem na garancije koje dajemo IBRD, a vezano je za ulaganje u železničku infrastrukturu, pogotovo što dolazi iz Vojvodine, a kada se tamo spomene železnica, osećanje koje obuzme građane je nostalgija. Dvadesetčetiri godine je prošlo od momenta kada je Slobodan Milošević najavljivao brze pruge Srbije. Posle 24 godine od brzih pruga Srbije imamo činjenicu da je ukinuta mogućnost AP Vojvodina da razvija svoju železničku infrastrukturu. Postojalo je Železničko transportno preduzeće Novi Sad i Vojvođani su svojim parama izgradili železničku infrastrukturu i održavali je dugi niz godina, da bi danas došli u situaciju da isti oni koji su tada razvijali brze pruge i danas odlučuju o razvoju železničke infrastrukture. Danas se vozovi kod nas kreću, ne samo u Vojvodini, nego širom Srbije, brzinom od 45 kilometara na čas, što je sporije od prvog voza koji je saobraćao između Liverpula i Mančestera, a kretao se, 1829. godine, brzinom od 56 kilometara na čas. To znači da vi danas kada krenete, recimo, iz Subotice u Beograd putujete skoro tri i po sata i sve da ste najveći centralista, da ste pripadnik, recimo, Dveri i da verujete da ne treba da postoji ni pokrajina, ni lokalna samouprava, da želite da za sve idete u Beograd, kada krenete vozom sigurno izgubite tu želju. Zato što vam treba tri i po sata da dođete iz Subotice, kroz ravnicu, jer se voz kreće prosečnom brzinom od 45 kilometara na čas. Pre dvadesetak godina u Vojvodini je bilo 70 dizel motornih garnitura i šinobusima se prevozilo oko 30.000 ljudi. Danas se prevozi negde oko 400. Vrhunac ulaganja u železničku infrastrukturu je to što je Vojvodini sada dodeljeno dve dizel garniture. Kupiće se još deset, pa ćemo dobiti još dve. Postoje i neke rentabilne linije, ali ne postoji razumevanje da se uloži obnavljanje tih relacija i da 2012. godine građani mogu da se prevezu železnicom makar između većih gradova. Kolega Rističević je upotrebio ovu kantri vestern analogiju, pa je rekao da se vozovi kreću kao na divljem zapadu, odnosno sporije. Ako gledate kaubojske filmove ne morate da budete inženjer saobraćaja, pa da shvatite važnost da pruge doprinose razvoju gradova, ekonomije i izuzetno su važne za ekonomski napredak regiona kroz koji prolazi. Danas kada želite, recimo, od Kikinde dođete do Beograda ili do Subotice da bi proverili da li šinobus uopšte saobraća, morate da se probudite u četiri ujutru, pa da nazovete železnicu, šta da vam kažu da li će on uopšte doći. Stvarno ne postoji ni jedan razlog zbog koga se ne bi izvršilo neko veće ulaganje u infrastrukturu, ne samo u Vojvodini, nego u celoj Srbiji. Govorilo se o nekom ruskom kreditu, koji je najavljivan i koji će rezultirati time da se neka sredstva ulože. U ovom sporazumu koji je ovde predložen vidim da se ulaže u relacije Beograd-Rakovica-Resnik, Jajinci-Mala Krsna, Lapovo-Bagrdan, Paraćin-Ćićevac i Ćićevac-Stalać. Što se tiče železnice, mislim da je apsolutni prioritet Subotica-Novi Sad-Beograd. Mislim da kroz ravničarske predele ulaganje u infrastrukturu, čak i najpovoljnije, s tim što bi efekti takvog ulaganja bili višestruki. Ono što bi danas takođe mogli da analiziramo jeste generalna strategija razvoja saobraćaja, kao takvog, u Srbiji. 80% svog saobraćaja u Srbiji je drumski saobraćaj. Na putevima, ovakvi kakvi su, nećemo nikada imati dovoljno sredstava da se 80% ukupnog saobraćaja vrši drumskim putem. Iz tog razloga mora postojati neka šira strategija kako bi se razvijao i železnički saobraćaj. Vidim da postoji inicijativa da se, nekim čudom, razvije avio saobraćaj. Čujemo da će se za 120 miliona eura kupovati avioni za neki novi JAT. Voleli bi da vidimo neku fizibiliti studiju na osnovu koje se došlo do kalkulacija da je to dobra investicija, s obzirom da sve veće avio kompanije u svetu propadaju. Ne vidim kako mali JAT može da izdrži. Uprkos inicijativi koja je stigla od nekih evropskih zvaničnika, koliko znam, da se sve manje avio kompanije iz regiona pokušaju udružiti, pa da se kreira avio kompanija koja bi možda imala neku budućnost. Žao mi je što gospodin Mrkonjić nije tu, s obzirom da Ministarstvo energetike nije adresa za ovo. Nekakva sveobuhvatna strategija razvoja saobraćaja bi sigurno dobro došla, pa bi znali šta su prioriteti, a ne da se malo, malo iznose na Skupštinu pojedinačni krediti, odnosno garancije gde država daje suverene garancije za javna preduzeća koja imaju svoj bilans i postoje kao odvojena pravna lica. Samim tim kada bi poslovala pozitivno, jednog dana, mogli bi da se zadužuju sami, a ne da država mora da garantuje za svaki pojedinačni kredit. Sve u svemu, ulaganje u infrastrukturu podržavamo, ali bi bilo potrebno da se bar na teritoriji Vojvodine izvrše ulaganja koja bi omogućila ljudima da putuju, ako ništa, makar kao pre 20 godina, jer železnički saobraćaj je tamo bio od izuzetnog značaja. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima ministarka Zorana Mihajlović.
Malo sam iznenađena zašto što ispred vas sedi čovek koji je bio predsednik Vlade u prethodnom periodu i vaš je kolega. Prema tome, ovo što sada govorite, nadam se da ste govorili to u prethodnom periodu i da ste se i te kako zalagali za prioritete Vlade. Ova kritika koju sada govorite na račun ovih garancija je stvarno neobična. Saglasna sam u jednoj stvari, da je potrebno da imamo prioritete. Ova Vlada, za razliku od prethodne, će i te kako izaći sa prioritetima u svim oblastima, i te kako ćemo voditi računa o svim dokumentima koje izlažemo i usvajamo. Neće se desiti, kao što je to bilo u prethodnom periodu, što sam napomenula, da je preko stotinu strategija usvojeno u ovoj državi i da ni jedna nije realizovana i da, na kraju krajeva, nemamo čak ni izveštaj zašto nešto nije realizovano, pa da možda promenimo, pa da možda vidimo razloge, uzroke, pa da vidimo šta se desilo, pa da damo ispravke itd. To su neke stvari koje će ova Vlada svakako uraditi. Drago mi je da ste to rekli, ali zaista verujem da ste to prvo trebali svom kolegi ispred vas da kažete i da ga pitate za određene razloge, kao i za kriterijume po kojima su neki krediti i uzimani. Na kraju krajeva, možemo da govorimo i o kriterijumu Subotice. Zašto samo Subotica, zašto neki drugi gradovi takođe nisu obuhvaćeni? Ja se sa tim potpuno slažem.
Hvala. Narodni poslanik Đorđe Stojšić, replika.
Samo ukratko. Liga socijaldemokrata Vojvodine se uvek zalagala za to da se železnička infrastruktura vrati u nadležnost AP Vojvodine. Razumeo bih da je pre 24 godine ta nadležnost oduzeta, pa da je negde urađeno nešto drugo sa tim sredstvima su bila tada usmeravana u infrastrukturu na teritoriji Vojvodine, ali nigde u Srbiji nije urađeno ništa. Mislim da od svih grana saobraćaja, u železničkoj infrastrukturi smo daleko iza nekog evropskog proseka. Što se tiče naših inicijativa, mi smo u svakoj prethodnoj Vladi izlazili sa sličnim inicijativama i ne vidimo ni jedan razlog zbog čega tako nešto ne bi moglo da se sprovede, s tim što stvarno ne mislim da je vaše ministarstvo uopšte adresa za ovu diskusiju, ali voleo bih da je ministar Mrkonjić tu, pa bih onda njega pitali. Zahvaljujem.
Hvala. Narodni poslanik Predrag Marković. Izvolite.
Gospodine predsedničke, gospođo ministarka, dame i gospodo, samo da ukratko potvrdim, prvo zahvalnost vama, gospođo Mihajlović, pošto je povučen jedan predlog zakona, ni jedan od ova tri zbilja nije iz vašeg resora i ovo je vrlo korektno sa vaše strane, ne samo prisustvo formalno, već i aktivno učešće. Moja obaveza je da kažem da će URS glasati za sva tri predloga i ja lično iz vrlo jednostavnog razloga. Prvo, koliko god, ovo je Srbija, pa naslušali smo se svega, o onome šta nije predmet ovih garancija, odnosno Zakona o ratifikaciji, ali ono što jeste, pitanje vode u Subotici. Očito, trajalo je godinama, bilo je neophodno angažovanje i lokalne samouprave, ko god bio na vlasti. To nije pitanje od juče. Bilo je neophodno i da se nađu adekvatni projekti i da se obezbedi kredit i svakako, pretpostavljam kao i ostali, ako sam dobro pratio šta su rekle ostale poslaničke grupe, svakako da ćemo za to glasati. Kada je u pitanju nešto, ne znam čemu metafore koje smo slušali, ovu su konkretni problemi koji se tiču završenih projekata za deo rešenja železnice. Ako bolje razmislite, ja ne moram da čitam, to znam napamet jer sam ja sa Rakovice, pa znam šta znači Rakovica – Resnik u jednom istorijskom jezgru Beograda, znamo svi šta znače Jajinci – Mala Krsna, Lapovo – Bagrdan, Paraćin – Ćićevac, Ćićevac – Stalać, ali hajde da budemo malo ozbiljni. Ove deonice su opevane u narodnim pesmama. Od 1904. godine, kada je napravljena ta pruga Beograd –Niš i kada je puštena, ovo su sporne deonice. Razumem da je bio dobar povod da se podsetimo nerešivih, već decenijama nerešivih stvari. Pitanje pruge za Novi Pazar, potpuno razumem zašto ste rekli, ali kao što vidite, mi još uvek rešavamo ono što je bilo sporno 1904. godine. I tada su diskusije bile mimo onoga što je bila tema dnevnog reda. Još jednom podsećam, zbog građana, na ovom delu koridora, zbog stalnih problema na ovom delu koridora, isto kao i u slučaju Subotice, zbog građana Subotice, svakako ćemo glasati za ove garancije prema istoj banci. Dakle, u pitanju su najpovoljniji krediti i podsećam da je to "EBRD". Ono što smo pomenuli, samo da naglasimo, izuzetno je važno da u međuvremenu, da nam se ne bi dešavalo kao u ovim slučajevima, da posle nekoliko decenija kad dođe na red, mi rešavamo osnovne probleme, pitanje zemalja Crnomorskogsliva i Zakavkazja i naše buduće saradnje sa njima, vrlo je važno da u međuvremenu pravovremeno, da nam se ne desi kao što nismo mogli da aktiviramo ovaj deo oko projekta železnice, faktički devet meseci, nećemo moći još tri meseca, neko od poslanika je skrenuo pažnju, jer zavisimo od načina na koji Skupština ratifikuje ove vrste sporazuma, jer oni traže plenarnu sednicu, zalažu se da to ne bude više tako. U ovom drugom slučaju, kada je u pitanju sporazum sa Gruzijom, mi idemo u susret. Unapred rešavamo čitav niz budućih pravnih problema koji će nam u daljoj saradnji trebati i naravno da ćemo i za ovaj sporazum glasati. To je jedino što sam želeo danas da vam kažem. Hvala vam.
Hvala. Narodni poslanik Zoran Babić.
Gospodine predsedniče, gospođo ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, ono što bih rekao, a pažljivo sam slušao današnju debatu, je da prihvatam, verujem dobronamernu sugestiju kolege, da su Železnice Srbije ne javno preduzeće već akcionarsko društvo i zaista se zahvaljujem na toj sugestiji. Ono što bih sugerisao prvenstveno vama, ali i ostalim predsedavajućim, je da treba da poštujemo Poslovnik. Danas sam ovde čuo različite debate o količini dokumentacije koja je potrebna da bi se neki kredit podigao. Slušali smo i o putevima na Goliji, slušali smo i o dekoraterima vagona. Stvarno ne vidim nikakvu vezu dekoratera vagona sa tačkama koje su danas bile na dnevnom redu. Takođe, ono što bih pohvalio, neke kolege koje su vrlo egzaktno pričale naročito o železnicama i mislim da to jeste tema dnevnog reda. Železnički deo Koridora 10 kroz Srbiju prolazi jednom trećinom svoje ukupne dužine, to je negde oko 767 kilometara, da na žalost 92% kompletnog teretnog saobraćaja ide Koridorom 11 preko Mađarske i Rumunije koji je dalji ali je brži i bezbedniji i samo 8% prolazi teritorijom Srbije, što znači 8% prihoda imamo od Koridora 10, a mnogo veći potencijal i kapacitet, 4,7 milijardi evra nam je potrebno da bi završili železnički deo Koridora 10. Ono u čemu se ovaj predlog zakona o garanciji razlikuje u odnosu na prethodne, a dobro se sećam onoga što je bilo izglasano u ovoj skupštini pre dve godine, u novembru mesecu 2010. godine, što ovaj predlog zakona kaže – 95 miliona evra za te i te deonice, za rehabilitaciju tih deonica pruge. Šta smo imali 2010. godine? Ne mogu da ne podsetim kolege koje su bili članovi u prethodnom sazivu, ali i građane Republike Srbije, 100 miliona evra smo se zadužili, isti ovakav ugovor o garanciji smo ovde donosili. Gde je bio potrošen taj novac? Kupili smo lokomotive. Nemamo prugu, kupujemo lokomotive. Gde su sada te lokomotive? Šta prevoze? Ništa, stoje u depoima, a taj novac mora da se vrati. Zbog toga je ovo vrednost ovog zakona i zbog toga će SNS u danu za glasanje podržati ovaj predlog zakona. Ono što bih sugerisao je da rehabilitacija pruga se ne radi samo kao što je do sada rađena, polu mašinski, polu ručno, da postoje cele kompozicije gde se sve radi automatski, gde se pruga reciklira, gde se najveći broj, najveća količina materijal koji se podigne se ponovo i vrati. Sugerišem, ne vaše ministarstvo, nego ministarstvo koje će taj posao odraditi, da to radi na taj način. Čuli smo i o putu na Goliji. Ono što moram da kažem je da je predsednik Republike, gospodin Tomislav Nikolić, otvorio put na Goliji koji su meštani Golije decenijama čekali. Za razliku od prethodnog perioda kada se bivši predsednik Republike slikao pored nekog bagera i obećavao motor vej. Ni od motora ni od puta nije bilo ništa u tom periodu. Za razliku od prethodnog perioda kada se tvrdoća i kvalitet asfalta ispitivao na taj način što se predsednik Republike sagne i rukom mazi taj asfalt, a svi ste videli tako nešto u predizbornoj kampanji, preuzimajući na sebe ulogu i nadzornog organa. Finalno pitanje, žao mi je što je bivši predsednik Vlade izašao, za vas i za predstavnike LSV – zbog čega u prethodnom sazivu zakon o železnici, o kojem je bilo raspravljano i u načelu i u pojedinostima, nije donesen? Ko je stopirao donošenje tog zakona? Svi se sada borimo za železnicu u svom kraju, u Vojvodini, u istočnoj, zapadnoj Srbiji ili bilo gde. Zbog čega nije donet zakon o železnicama? Da li je uslov bio taj gde će završiti te lokomotive koje su kupljene za 100 miliona evra, koliko smo se zadužili u novembru mesecu 2010. godine? Struka je govorila – depo u Nišu, a politika je rekla – depo u Novom Sadu ili u Zrenjaninu. Zbog toga nije donet taj zakon. Jedini u prethodnom mandatu koji je bio, rasprava je bila i u načelu i u pojedinostima, a zakon nije izglasan. Naravno, u jednoj rečenici ponoviću, SNS će u Danu za glasanje podržati ove zakonske predloge. Zahvaljujem se.
Hvala, gospodine Babiću. Mada, moram da kažem da vas pozivam da pokažete malo tolerancije prema kolegama koje na jedan poseban način doživljavaju ove ugovore i prema tome govore na takav način. Poslaničkoj grupi SNS je ostalo još dva minuta. Hoćete li da iskoristite tih dva minuta, Aleksandra? (Da.) Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, na početku nisam htela da idem u detalje po pitanju uopšte ugovora koji se odnosi na Evropsku investicionu banku i projektno finansiranje, ali žao mi je što su predstavnici LDP i DSS, koji su imali neke kritike na ovaj predlog i na izlaganje, sami sebi na neki način skočili u usta. Zašto? Zato što LDP treba da se zalaže za liberalizaciju tržišta, a upravo odvajanje infrastrukture od prevoza, odnosno od vozara predstavlja stvaranje osnova za borbu konkurencije na tržištu i, na kraju krajeva, pokretanje većeg protoka roba i usluga. Kao što je to na železnici, tako treba da bude i u drugim vidovima saobraćaja. Što se tiče ovog dela za ugovor za Suboticu, žao mi je što predstavnici Vojvodine nisu baš tako naklonjeni podršci ovom projektu. Sa druge strane, molim ministra da, kako je do sada radilo ministarstvo u ovom novom sazivu i predstavljalo na jedan dobar način kako treba stvarati ambijent investitorima za određene investicione i infrastrukturne projekte, tako i dalje bude aktivno uključeno u realizaciju ovih projekata. Zašto? Zato što železnica ne može bez energetike i deo radova koji će biti finansiran će biti direktno uključen i vezan za energetiku, a drugi deo stvaranja vodoprivredne mreže Subotice biće direktno vezan sa rešavanjem pitanja otpadnih voda – Ministarstvo za životnu sredinu, koje je pod vođstvom ministra prof. dr Zorane Mihajlović. Nadam se da ćete podržati ovaj predlog zakona za davanje ugovora o garancijama i nadam se da oko toga neće biti spora po političkim osnovama, kao i da ćete u Danu za glasanje glasati za ove predloge. Hvala.
Hvala. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, iscrpeli smo i sve prijavljene predstavnike, odnosno predsednike poslaničkih grupa, zaključujem zajednički jedinstveni pretres o: Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora o garanciji (AD Železnice Srbije: Rehabilitacija pruga) između Republike Srbije i Evropske banke za obnovu i razvoj, Predlogu zakona o potvrđivanju Ugovora o garanciji (Projekat unapređenja vodnih sistema u Subotici) između Republike Srbije i Evropske banke za obnovu i razvoj i Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Gruzije o saradnji i uzajamnoj pomoći u carinskim pitanjima. Istovremeno, na osnovu člana 101. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da prekidam Drugu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine u 2012. godini, radi održavanja nove sednice Narodne skupštine, o čemu ste obavešteni u sazivu Četvrte sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine u 2012. godini, koja je sazvana za sutra, odnosno za četvrtak 1. novembar 2012. godine, sa početkom u 11,00 časova. Do ovoga je došlo zbog neodložne potrebe da Narodna skupština što hitnije razmotri i usvoji Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Narodnoj banci Srbije, koji se nalazi u predloženom dnevnom redu sutrašnje sednice. O nastavku prekinute sednice bićete blagovremeno obavešteni u smislu odredbe člana 101. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine. Zahvaljujem se narodnim poslanicima.