Poštovane dame i gospodo, nastavljamo rad sednice Četvrtog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 89 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 112 narodnih poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: prof. dr Žarko Obradović, Nataša Vučković i Aleksandar Senić. Nastavljamo rad i prelazimo na pretres u pojedinostima 1. tačke dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O ODBRANI Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da današnjoj sednici prisustvuju: ministar odbrane Bratislav Gašić, ministar pravde Nikola Selaković, Zoran Đorđević, državni sekretar u Ministarstvu odbrane, Biljana Babić, sekretar Ministarstva odbrane, general major Bojan Zrnić, načelnik Uprave za odbrambene tehnologije u Ministarstvu odbrane, brigadni general Dragoslav Lacković, načelnik Uprave za kadrove u Ministarstvu odbrane, pukovnik Saša Trandafilović, načelnik Uprave za budžet u Ministarstvu odbrane, pukovnik Slaven Bošković, načelnik odeljenja u Upravi za obuku Generalštaba Vojske Srbije, pukovnik Vjekoslav Bogunović, rukovodilac Grupe za pravne poslove u Inspektoratu odbrane i Slavica Jerković, viši savetnik, načelnik Pravne uprave u Ministarstvu odbrane. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o odbrani podneli narodni poslanici. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za odbranu i unutrašnje poslove, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Povreda Poslovnika, dr Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici Narodne skupštine Republike Srbije, poštovani pripadnici i predstavnici Vojske Srbije, poštovani ministre Selakoviću, vidim da ste došli da pomognete malo danas ministru Gašiću, poštovani ministre Gašiću i poštovana predsednice Narodne skupštine, mislim, poštovana gospodo, da su prekršeni članovi Poslovnika 110. do 113. i 283. i 284. poštovana predsednice Narodne skupštine. Kako je prekršen Poslovnik? Tako što narodnom poslaniku Zoranu Živkoviću nije omogućeno da jutros uđe u veliku salu Narodne skupštine kako bi, poštovana gospodo narodni poslanici, učestvovao u raspravi o amandmanima na ova dva predloga zakona. Podsećam narodne poslanike, a i naše goste u Narodnoj skupštini danas, da je odlukom predsedavajućeg 11. sednice Drugog redovnog zasedanja gospodin Živković udaljen sa sednice Narodne skupštine, a mi smatramo da je gospodin Živković na toj sednici Narodne skupštine bio izložen jednoj teškoj samovolji predsedavajućeg Narodne skupštine, da je na toj sednici Narodne skupštine učinjena jedna stvar koja ne sme da se dozvoljava u Narodnoj skupštini. Učinjeno je nelegalno ograničenje slobode izražavanja jednom narodnom poslaniku, a to ograničenje slobode, poštovana predsednice Narodne skupštine, bilo je nelegitimno. Mere koje su izrečene narodnom poslaniku Zoranu Živkoviću su bile i neproporcionalne onome što je on uradio, poštovana gospodo. Zato ja predlažem, predsednice Narodne skupštine, da se odloži izvršenje mere udaljenja sa sednice Narodne skupštine, dok se Ustavni sud ne izjasni o ustavnoj žalbi koji je Ustavnom sudu izjavio Zoran Živković. Hvala.
Vreme. Zahvaljujem. Pozvali ste se, kao i svih ovih dana, na povredu čl. 107, 108, 283. i 284. Predsednik parlamenta nije povredio nijedan od ovih članova Poslovnika. Vi znate da je mera iz člana 108. izrečena poslaniku Zoranu Živkoviću zbog toga što je u skladu sa članom 107. stav 1. ugrozio odnosno nije iskazao dostojanstvo i poštovanje Narodne skupštine, jer se predsedavajućem obratio sa rečju: „stoko“, ili sa dve reči: „stoko jedna“, ne mogu da utvrdim i u skladu sa tim mu je predsedavajući izrekao više mera opomena, kao i oduzimanje reči i meru udaljenja sa sednice. Administrativni odbor je to potvrdio i izrekao novčanu kaznu. O izvršenju kazne nadležan je generalni sekretar Narodne skupštine Republike Srbije. Vi ste nas obavestili da ste uložili žalbu Ustavnom sudu i tražili izricanje privremene mere, odlaganje mere koja je izrečena. U skladu sa Poslovnikom, nismo u situaciji da pre nego što dobijemo tu odluku Ustavnog suda, istu primenimo. Dakle, to nije naša nadležnost, da mi prethodno odlučimo o odluci Ustavnog suda, tako da ćemo sačekati odluku Ustavnog suda. Ako želite, glasaćemo? (Ne) Poštovani narodni poslanici, pre nego što nastavimo rad, dozvolite mi da u vaše i u svoje ime pozdravim Ružicu Stefanović, Gorana Radića, Titomira Dakovića i Novicu Antića, predstavnike vojnog sindikata Srbije, koji trenutno prate deo današnje sednice sa galerije Velike sale. Izvolite. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo predsedavajuća, gospodo ministri, poštovani gosti, reklamiram član 103, član 107, član 113. Mi već danima slušamo kolegu Pavićevića kako traži od nas da mi umesto Ustavnog suda donesemo odluku po pitanju dejstva člana 113. Poslovnika, koga su doneli poslanici na čijoj listi je on sam izabran. Pri tome, on nama spočitava da narušavamo slobodu izražavanja, a kazna koju je dobio gospodin Živković jeste drakonska, ja sam protiv nje, ali su je propisali poslanici i saziv one liste na kojoj je izabran i sam gospodin Pavićević. Dakle, oni se žale na Poslovnik koji su izabrale njihove kolege, one kolege sa kojima su izašli na izbore. On od nas ovde očekuje da uzmemo ulogu Ustavnog suda i da umesto Ustavnog suda donesemo odluku i prekršimo akt koji su oni doneli. Bez obzira što ga ovaj saziv nije doneo, smatram da mi taj Poslovnik moramo poštovati. S tim u vezi, član 103. govori takođe da kad određeni poslanik iz određene poslaničke grupe zloupotrebi pravo reklamiranja povrede Poslovnika, da se u takvim situacijama oduzima vreme poslaničke grupe, odnosno poslanika iz poslaničke grupe koja je reklamirala takvu povredu Poslovnika. S tim u vezi, poštujem da predsedavajući to ne žele da izreknu, ali čisto da se zna da se ovde favorizuje opozicija i ja ću uvek predsedavajuće koji predsedavaju ovim parlamentom podržavati u tome da se izvrše određeni popusti opoziciji, kao što je i u ovom slučaju reč. Ne tražim da se o ovome glasa, ali čisto radi javnosti da znaju da ne kršimo mi Poslovnik, nego oni. Hvala.
Pozvali ste se na član 103, 107. i 113. Član 103. se odnosi na povrede Poslovnika, 107. je bilo, dakle, to smo već odgovarali prvom poslaniku i 113. su mere koje su izrečene. Tako da predsednik parlamenta nije povredio Poslovnik ničim. Vi ste samo konstatovali šta ima ovim odredbama. Moram da kažem da opozicija nema nikakav povlašćeni status, kako ste vi nagovestili u vašem izlaganju, ni kod predsednika ni kod zamenika, odnosno potpredsednika parlamenta. To možemo samo da konstatujemo, ja se nadam da nećete tražiti da glasamo. Zahvaljujem. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, akademik Ninoslav Stojadinović i dr Blagoje Bradić. Vlada i Odbor za odbranu i unutrašnje poslove prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Hvala, poštovana predsednice. Gospodo ministri, gosti iz Ministarstva, pripadnici Vojske, kolege poslanici, mi smo iskoristili mogućnost da pored predloženih izmena u članu 2. koje je predložila Vlada predlogom izmena i dopuna ovog zakona, izmenimo i stav 4. Zakona, koji je govorio da odbrana Republike Srbijese sprovodi samostalno, a može se sprovoditi i u saradnji sa drugim državama u okviru institucija sistema nacionalne, regionalne i globalne bezbednosti. Mi smo ubacili, i dobro je da je Vlada to prihvatila, da se proširi da se odbrana može sprovoditi i u saradnji sa drugim državama i međunarodnim bezbednosnim organizacijama. Svedoci smo i svi znamo da u ovom trenutku preko 500 pripadnika Vojske Srbije, možda, čini mi se, preko 20 misija, koje su uglavnom u organizaciji OUN, ili EU, van granica naše zemlje učestvuje i time doprinosi ugledu Republike Srbije, ali i odbrani Republike Srbije, jer je Republika Srbija na taj način postaje aktivni činilac kolektivne bezbednosti. Mislimo da je to dobro i da je ova izmena koju smo predložili primerena trenutku i načinu na koji danas Vojska Republike Srbije ostvaruje svoju misiju, svoje angažovanje i doprinosi bezbednosti Republike Srbije, i dobro je što je Vlada razumela suštinu našeg amandman i prihvatila ga. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Ivan Jovanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Šutanovac, Borislav Stefanović i Gordana Čomić. Reč ima narodni poslanik Dragan Šutanovac.
Zahvaljujem predsednice. Uvaženi ministri, članovi Ministarstva odbrane, mi smo želeli da u ovom članu doprinesemo malo preciziranju i da praktično u tački 3. koju ste stavili da vojni deo odbrane Republike Srbije koji obuhvata skup mera aktivnosti usmerenih na pripreme za odbranu i odbranu Republike Srbije upotrebom Vojske Srbije, tu stoji tačka. Mi dodajemo – i drugih subjekata odbrane. Smatramo da vojnu odbranu u situaciji neposredne ratne opasnosti, odnosno situaciji rata, ne sprovodi samo vojska, a svedoci smo da u prošlosti tako nije ni bilo, i ne vidimo razlog zbog čega je ovaj amandman odbijen. Mislim da, ukoliko se samo malo vratimo u neko prošlo vreme, šta se dešavalo 1999. godine, ili ranijih godina, videćete da, naprosto, sada sputavate one koji spadaju u vojnu odbranu u situaciji neposredne ratne opasnosti, ili u situaciji rata, da učestvuje. Takođe, definisali smo malo drugačije strategije nacionalne bezbednosti Republike Srbije i strategiju odbrane Republike Srbije. Smatramo da je naša definicija, da kažem, modernizacija, u odnosu na ono što je postojalo, na ono što je predloženo, smatramo da nema razloga zaista da se ovaj amandman odbije. Na vama je naravno da procenite, ali kažem da imamo vremena do glasanja. Mislim da ovaj amandman treba da se prihvati. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Goran Bogdanović. Da li neko želi reč? (Da.)
Hvala, gospođo predsednice. Poštovani ministri, poštovani gosti iz Ministarstva, amandman koji sam podneo je, pre svega, pravno-tehničkog karaktera i nije mi jasno zbog čega Vlada nije prihvatila ovaj amandman. Pre svega, amandman predstavlja usaglašavanje sa predloženom zakonskom definicijom subjekata sistema odbrane, kao i drugih odredbi zakona u kojima se pored privrednih društava i drugih pravnih lica, označavaju preduzetnici kao subjekti odbrane. Obrazloženje koje je ovde dato o odbijanju amandmana, moram da budem iskren, ne razumem, jer pročitaću član 2. stav 3. šta se podrazumeva pod subjektima sistema odbrane, a to su – građani, državni organi, organi AP, organi jedinica lokalne samouprave, privredna društva, druga pravna društva, preduzetnici i Vojska Srbije. Ne vidim razlog zbog čega nije prihvaćen ovaj moj pravno-tehnički amandman. Zahvaljujem.
Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici: Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, akademik Ninoslav Stojadinović i dr Blagoje Bradić. Reč ima dr. Blagoje Bradić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospođo predsedavajuća. Uvaženi ministri, poštovani gosti, dame i gospodo narodni poslanici, amandman koji smo podneli na član 2. odnosi se na član 4. zakona, o on se bavi osnovnim pojmovima koji se koriste u ovom zakonu. Tu imamo pojavu vojne odbrane, civilne odbrane i pod tačkom 5. definicija Vojske Srbije koji kaže da je Vojska Srbije organizovana oružana snaga koja brani Republiku Srbiju od oružanog ugrožavanja spolja i izvršava druge misije i zadatke u skladu sa Ustavom, zakonom i principima međunarodnog prava koji regulišu upotrebu sile. Mi smo bili mišljenja da to treba malo preciznije objasniti, pa smo dali predlog da ta tačka 5. glasi – Vojska Srbije je organizovana oružana snaga koja brani Republiku Srbiju od oružanog ugrožavanja spolja, izvršava druge misije i zadatke u skladu sa Ustavom, zakonom i opšte priznatim principima i pravilima međunarodnog prava koji regulišu upotrebu sile. Vi ste odbili naš amandman sa obrazloženjem da amandman se ne prihvata iz razloga što je definicija u Zakonu o odbrani usklađena sa odredbom člana 139. Ustava Republike Srbije, a poštovane kolege ja ću vas podsetiti član 139. kaže – Vojska Srbije brani zemlju od oružanog ugrožavanja spolja i izvršava druge misije i zadatke u skladu sa Ustavom, zakonom i principima međunarodnog prava koji reguliše upotrebu sile. Mislimo da je naše obrazloženje sveobuhvatnije, jasnije te se nadam da ćete u danu za glasanje podržati naš amandman. Zahvaljujem se.
Reč ima narodni poslanik dr Janko Veselinović.
Poštovana predsednice, uvaženi ministri, dame i gospodo narodni poslanici, dodaću nešto na ovo što je rekao moj kolega Bradić, a tiče se i jutrošnje sednice Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo na kome je pre svega na bazi stava predstavnika Vlade ovaj amandman proglašen neustavnim. Nisam tom prilikom imao mogućnost da pogledam ustavnu odredbu. Sada mogu sa sigurnošću da kažem da je Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo obmanut. Moguće je da Vlada ne prihvati ovaj amandman, ali on apsolutno nije u suprotnosti sa Ustavom niti sa pravnim sistemom. Mi smo ovde na precizniji način definisali Vojsku Srbije i rekli smo da je ona organizovana oružana snaga. U Ustavu u članu 139. kaže se da Vojska Srbije brani zemlju od oružanog ugrožavanja spolja itd. U tom delu naš amandman se u celosti od reči do reči podudara sa ustavnom definicijom. Mi smo samo dodali odredbu da je to organizovana snaga, a šta bi bila Vojska Srbije nego organizovana oružana snaga. Dakle, mi nismo išli u suprotnost niti smo suprotstavili našu definiciju ustavnoj definiciji šta vojska radi. Dakle, ovde u Ustavu se kaže šta vojska radi, a mi smo samo definisali da je vojska organizovana oružana sila. U tom smislu, hoću još jednom da ponovim da smo obmanuti od Ministarstva odbrane, da je definicija u suprotnosti sa Ustavom. Ona nije u suprotnosti sa Ustavom i smatram da je Ministarstvo moglo prihvatiti ovakvo obrazloženje i ovakav amandman. Na kraju kažem, to je odluka Vlade, ali hoću još samo jednom da naglasim da je ovaj naš amandman u skladu sa Ustavom Republike Srbije. Hvala.
Reč ima narodni poslanik dr Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, mnogo buke ni oko čega. Gospodine Veselinoviću, vaš amandman nije u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Dakle, Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo razmatra da li su amandmani u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Vi uporno izbegavate da upotrebite tu sintagmu – i pravnim sistemom. Vi ste doneli gospodine Veselinoviću, dok ste bili vlast u Republici Srbiji i dok ste imali većinu u Narodnoj skupštini tzv. jedinstvena metodološka pravila za izradu propisa. U tim jedinstvenim metodološkim pravilima za izradu propisa stoji da kada preuzimate definicije iz viših pravnih akata, konkretno ovde iz Ustava Republike Srbije, onda definiciju preuzimate onako kako je ona data u višem pravnom aktu, odnosno u ovom slučaju u Ustavu Republike Srbije. Vi to niste poštovali. Vi ste rekli da je Vojska Srbije, odnosno dodali ste reč „organizovana oružana snaga“. Dakle, niste s jedne strane poštovali ono što piše u jedinstvenim metodološkim pravilima koje ste vi doneli. To su pravila za izradu, novo-tehnička pravila za izradu propisa, a na stranu to što je moje lično mišljenje kao narodnog poslanika i kao pravnika da je ovaj prefiks „organizovana“ ovde krajnje nepotreban i nelogičan jer kada se kaže vojska, to već samo po sebi znači organizaciju, i to visok stepen organizacije. Nikada nisam čuo da postoji neka vojska koja predstavlja neorganizovanu oružanu snagu, tako da je vaš amandman sa jedne strane protivan Ustavu i pravnom sistemu, a deo pravnog sistema su jedinstvena metodološka pravila, a lično smatram da je i krajnje nelogičan, jezički loše sastavljen i apsolutno ne odgovara koncepciji predloga zakona.
Reč ima dr Janko Veselinović. Izvolite.
Dajte mi repliku.
Izvolite.
Hvala. Uvaženi kolega Martinović je rekao dve stvari koje ne stoje. Naime, u članu 139. Ustava Republike Srbije ne definiše se šta je Vojska Republike Srbije, nego se u članu 139. kaže šta ona radi. Kaže, Vojska Srbije brani zemlju, itd. Zakon o izmenama i dopuna Zakona o odbrani, u njemu se definiše šta je Vojska Republike Srbije i zato smo mi dodali taj deo reči, rečenice, da je to organizovana oružana snaga i u tom smislu nismo prekršili jedinstvena pravila koja se tiču donošenja pravnih akata i ne radi se o suprotnosti sa pravnim sistemom Srbije niti u suprotnosti sa Ustavom. Zašto smo dodali u definiciji da je vojska jedinstvena organizovana oružana snaga? Baš zbog toga što to nije u Srbiji uvek bilo tako. Postojale su i neformalne paravojne formacije koje su se predstavljale kao vojska. Nastupale su kao vojska i u tom smislu imamo neke sporove koji su nastali tim povodom.
Zahvaljujem. Ovo nije bila replika, oduzećemo vam minut i 20 sekundi od ukupnog vremena, jer vi ste nastavili da se obraćate ministru i ministarstvima i obrazlagali amandman, tako da ne mogu da računam da je bila replika. Sada se javlja Marijan Rističević, pa Dragan Šormaz.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja sam bio voljan da glasam za ovaj amandman i naprosto sam iznenađen, ni doktori više nisu kao što su nekada bili. Polazeći od toga da je doktor prava predložio ovaj amandman, gotovo ne mogu da verujem da je ovaj amandman u sukobu sa Ustavom. Dakle, ako neko predaje pravo, a ja sam laik što se tiče pravnih nauka, ali mi se još nije desilo da podnesem amandman koji nije u skladu sa Ustavom. Ovde u ovom amandmanu nije dodato samo da je Vojska Srbije organizovana, itd, već je dodata i opšte priznatim principima. Piše - izvršava druge misije i zadatke u skladu sa Ustavom, zakonom i uopšte priznatim principima i pravilima međunarodnog prava i pravila međunarodnog prava prihvata. Šta znači – opšte priznatim principima? O kojim principima se radi? Kako to vojska deluje u skladu sa opšte priznatim principima, meni nije jasno? Uglavnom je jasno da je jedan doktor pravnih nauka, jedan profesor i jedan predavač podneo amandman koji nije u skladu sa Ustavom i sa pravnim poretkom ove zemlje, zato ne znam šta mogu da nauče studenti ukoliko profesori i doktori prava podnose ovakve amandmane. Hvala.
Reč ima Dragan Šormaz.
Kakve veze, znači ovaj amandman apsolutno ne treba prihvatiti. Obrazložio je kolega Martinović vrlo dobro zašto i pravno, a i sama reč „organizovana“ i posle dobijamo ovo obrazloženje navodno kroz repliku, u stvari hajde kroz raspravu. Kakve veze imaju paravojne formacije u nekim građanskim ratovima ili u nekim ratovima u kojima Vojska Srbije nije učestvovala, a i te paravojne formacije nisu bile u sastavu vojske, to su bile neke dobrovoljačke jedinice na nekim drugim teritorijama države Srbije, van države Srbije? Znači, mi se nalazimo u državi Srbiji, imamo Vojsku Srbije, imamo odlične zakone o odbrani i vojsci sa ovim izmenama, koji jasno i precizno govore i ulogu vojske i strukturu vojske i sve što ona čini i jasno je šta je vojska. Da bi smo sada stavljali „organizovana oružana sila“ ili vojna sila, to je potpuno ovako besmisleno u odnosu na sve ono što zaista vojska jeste. Zamolio bih kolege ovaj put da uozbiljimo raspravu, da ne koristimo ovakve termine jer vojska je institucija koju narod Srbije najviše poštuje, pored Srpske pravoslavne crkve. Više je poštuje od nas ovde koji sedimo. (Marijan Rističević, s mesta: Čak i lovačku organizaciju.) To je naša greška pa čak se ni za lovačku organizaciju ne treba reći „organizovana grupa“, jer se vrlo dobro zna kada već kolega Rističević mi sugeriše šta da dodam, zna se šta je i savez i organizacija i kako se radi i to je precizirano zakonima i ovo je sve precizirano zakonima. Sada smo dobili stručnjaka koji će da nam objasni to kako treba neka nova definicija vojske koja ne postoji nigde, ni u SAD, ni u Kini, ni u Rusiji, nigde, sada ćemo mi da donosimo novine, mi ćemo da objašnjavamo ljudima šta je vojska, a narod vrlo dobro zna, građani Srbije, a što je još važnije, ovaj zakon to vrlo precizno govori. Tako da, molim vas čisto zbog institucije da ne narušavamo, dovoljno imamo neodgovornih pojedinaca ovih dana u Srbiji koji narušavaju ugled vojske i koriste poziciju na kojoj se nalaze da narušavaju ugled vojske, a samim tim i odbrambeni sistem Srbije za koji sam pre dva dana rekao. Da nam je pravosudni, zdravstveni, prosvetni na tom nivou na kome je odbrambeni i na kome je Vojska Srbije, mi bismo davno bili član EU i to razvijena država EU, ali, nažalost, nisu i na ovim drugim sistemima treba da radimo da ih dovedemo na taj nivo, a ovaj da gledamo da urušimo i da neodgovornim rečima ne kaljamo ugled te iste vojske u javnosti Srbije. Hvala vam.
Hvala. Reč ima narodni poslanik dr Janko Veselinović. Izvolite.
Ne želim da diskutujem sa onima koji su i sami rekli da im pravo nije jača strana, ali zbog šire javnosti i zbog narodnih poslanika koji pomno prate šta se dešava i koji znaju Ustav možda ne napamet, do kraja, ali znaju osnovna načela, ja ću samo reći sledeće. U članu 16. Ustava Republike Srbije pod naslovom Međunarodni odnosi, kaže – spoljna politika Republike Srbije počiva na opšte priznatim principima i pravilima međunarodnog prava. Upravo smo taj član Ustava hteli da ugradimo u ovu definiciju, pa smo principima međunarodnog prava dodali „opšte priznatu“. To što se neki iščuđavaju koji nisu pravnici meni nije čudno, nego mi je čudo što Ministarstvo odbrane nije dovoljno pročitalo sve odredbe Ustava i zakona. Dakle, nije ovo u suprotnosti sa Ustavom i pravnim sistemom. Ovo je u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Vi možete da ne prihvatite ovo naše bliže definisanje, ali u svakom slučaju ovo jeste u skladu sa Ustavom i pravnim sistemima. Rekao sam političku pozadinu i razlog zbog čega smo mi predložili da se ovo precizira, jer jeste potrebno da naša vojska ima ugled, čast itd. Naravno, ta se ugled i čast ne postiže time što im smanjite plate, ukinete mogućnost da dobiju stanove itd. Neki, naravno, ovde šire demagogiju, a glasali su da se licima koji služe u Vojsci Srbije smanje plate i da se vojnim penzionerima vojnim smanje penzije. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar Nikola Selaković. Izvolite.
Hvala. Uvažena gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, ja visoko uvažavam i poštujem pravničko znanje svog kolege dr Janka Veselinovića, ali međunarodni odnosi, naročito ustavna definicija spoljne politike Republike Srbije i nadležnost Vojske Srbije nisu iste stvari. Ako se pozivamo na Ustav, onda lepo uzmete i pročitate član 139. Ustava u kome stoji doslovce ono što stoji i u Zakonu o Vojsci, a tu jasno stoji: „Vojska Srbije brani zemlju od oružanog ugrožavanja spolja i izvršava druge misije i zadatke u skladu sa Ustavom, zakonom i principima međunarodnog prava koji regulišu upotrebu sile“. O čemu se ovde radi? Uostalom, gospodo, kada je donet ovaj zakon koji se danas menja? Pa, kada je donet, što tada niste u njega uneli upravo ovu nakaradnu formulaciju na kojoj danas insistirate da uđe u taj zakon? Dakle, ovde je zakon dosledan Ustavu i ne može ničemu drugom da bude i jasno propisuje na osnovu čega Vojska Srbije deluje. Poštujem vašu želju da poboljšate zakon, ali, jednostavno, ovde niste u pravu. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Dragan Šormaz. Izvolite.
Hvala. Dobro, pošto je bio jedan deo malopređašnjeg izlaganja na račun onoga što sam ja rekao i nazvano je demagogija, nema nikakve demagogije u tome što je činjenica to koliki je ugled Vojske kao institucije i ja žalim što i Narodna skupština nema takav ugled, a za to smo mi koji ovde sedimo krivi, a između ostalog i ovakvim ponašanjem, jer ako ja sada treba na osnovu ove reakcije, a lepo sam objasnio da politički razlozi, na koje se neko poziva da treba precizirati, nemaju nikakve veze sa Vojskom Srbije, to se dešavalo na nekim drugim prostorima i u nekim drugim situacijama, u kojima Vojska Srbije nije učestvovala. i paravojno nije vojno i nije u sistemu Vojske bilo, ako to neko ne razume, ja mogu da mu objasnim. Ako idemo na demagogiju za smanjenje plata, ja mogu da kažem da je Vojska verovatno u problemu zato što je neko ko je bio ministar odbrane, a sada je predsednik te stranke, žao mi je što ne mogu da zapamtim ime, jer se menja na svaka tri meseca, ali znam ko je predsednik i znam da je bio ministar odbrane, bacao višak naoružanja u Jadran, umesto da ga je prodavao. Neki drugi ministri su ga prodavali, koji nisu članovi SNS, i dobro činili Vojsci. Da li je to demagogija? Deset posto smanjenja, jer Vojska je deo našeg društva, je rezultat mera štednje koje moramo da sprovedemo zbog neodgovorne vlasti prethodnog režima, tog istog gospodina Tadića, koji ja zadužio državu toliko koliko je zadužio, pa danas moramo te mere štednje da sprovodimo. Vojska je deo države, oni to znaju i, kao što se smanjuje u zdravstvu, prosveti, tako se naravno smanjuje i vojnicima, ne zato što su vojnici, ne zato što su oficiri, nego zato što je neko doveo državu do ivice bankrota dok je bio izvršna vlast, pa sada sve to mora da se popravlja. Zahvaljujem.
Hvala. Mogu da dozvolim širu raspravu, ali, samo da znate, svima se oduzima vreme od grupe. Ako nećete da diskutujete o amandmanima, nemam ništa protiv. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite.
Mislim da imam pravo na repliku, jer je spomenut predsednik moje stranke.
Imate pravo.
Hvala vam. Mi smo sve vreme govorili o amandmanu koji u principu nije politički i smatrali smo da sasvim sigurno ne može da se kaže da nije u skladu sa Ustavom, a onda smo ovde dobili raznorazne optužbe i priču ko je šta zadužio, ko je kao ministar vojni bacao naoružanje, ko je naoružanje prodavao. Činjenica je da je sadašnji predsednik Vlade kao ministar odbrane u onom prvom mandatu, kada je promenjena vlast u Republici Srbiji, rekao da je Vojska najuređeniji sistem u državi. Ne znam kako je to bio najuređeniji sistem ako je rađeno sve to što je rađeno u 2003. i 2004. godini i svim godinama do 2012. godine? Možemo takođe da govorimo o tome ko je koliko zemlju zadužio. Znate, možete da vidite, ima ona tabela, da su svi predsednici naše države, od Tita do gospodina Tadića, zadužili za sve te godine zemlju za pola od onoga što je ova Vlada za dve i po godine zadužila. Znači, 14 milijardi je bio dug 2012. godine, a sada je dug 23 milijarde evra. To je jasna matematika. Ali, samo da kažem još nekoliko reči o ovom amandmanu. Ja bih pozvao poslanike da pročitaju sadašnji član 4. tačka 5) Zakona sadašnjeg, koji važi, koji kaže: „Vojska Srbije je organizovana oružana snaga koju brani Republiku Srbiju“. Pa, kako su sada te reči problem? Da li je ovaj zakon koji važi sada ustavan ili ne?
Hvala vam. Ministar Selaković, replika. Izvolite.
Upravo tako. Uvažena gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, zaista sam u prilici često i da budem u Skupštini i da pratim skupštinska zasedanja putem televizije i nije mi jasno šta je to potrebno više da se dogodi da bi se ovde znalo ko je državu Srbiju najviše zadužio, takoreći zavio u crno i ostavio nam da bukvalno na zgarištu pokušavamo da obnovimo, izgradimo i vratimo sve ono za šta su nas prethodne vlasti u dugom nizu godina zadužile. Hajde budite jednom korektni pa recite sa kolikim kamatama ste uzimali kredite koje mi danas treba da vraćamo. Ne mi danas, nego decenijama unapred generacije u Srbiji biće pod teretom tih dugova i tih gotovo lihvarskih kamata na koje je Srbija pristajala i prihvatala ih. Hajde jednom da budemo korektni i da kažemo, recite lepo - radili smo to jer nismo mogli da obezbedimo jeftinije kredite, radili smo to jer nismo imali izlaza, radili smo to jer je bila svetska ekonomska kriza, radili smo to zato što su nam išli izbori, pa je bilo potrebno, demagoški, ko što neko malopre reče, povećavati nerealno i plate i penzije. Odakle? Od koje nove proizvedene vrednosti? Od čega? Zaduživali ste se kod komercijalnih banaka da biste isplaćivali povišice na penzije. Pazite, to u Evropi niko nije radio. Za takve stvari, u nekim uređenim sistemima, pojedincu se oduzima poslovna sposobnost, jer ne može da rukovodi ni sopstvenim imanjem, a kamoli državom. Hvala.
Hvala. Daću reč dr Vladimiru Orliću, po amandmanu, a molim da se vratimo na definisanje vojne odbrane i civilne odbrane, dakle, da ne širimo priču.
Hvala, gospođo predsednice. Dakle, definitivno će biti po amandmanu i u skladu sa pozivom kolege jednog od predlagača ovog amandmana da pogledamo važeći sadržaj tačke 5. Upravo tako, kada to uradimo, ne možemo ništa drugo do da se podsetimo reči kolege Martinovića – buka ni oko čega. Dakle, kada se pogleda tačka 5, važeći tekst, kada se pogleda s druge strane ono što se predlaže amandmanom, jedina razlika koja postoji u odnosu na ono što je već sadržano u tekstu, to je deo koji se odnosi na principe međunarodnog prava koji postoje kao obaveza prilikom izvršavanja zadataka, jedina razlika. To što je neki drugi predlagač amandmana u svom uvodnom izlaganju pogrešno naveo čitavu raspravu na temu da li treba ili ne treba da bude vojska organizovana, potpuno je druga stvar. Hajde da se ponovo vratimo na suštinu i da se samo njom bavimo. Već postoji obaveza da se poštuju principi iz međunarodnog prava. Već postoji, ne uvodi se ovim amandmanom. Menja se bukvalno isključivo jezički time što se dodaje kovanica – opšte priznati, što nam ni na koji način ne utiče na kvalitet, na sadržaj, na posledice, dakle, samo buka ni oko čega. I sve to apsolutno nema ama baš nikakve veze ni sa paravojnim strukturama, što je takođe postojalo kao ideja da se kandiduje za temu rasprave, ni sa visinama primanja, apsolutno nikakve veze. Ukoliko je već kao odgovor Vlade stiglo obrazloženje da je trenutni izbor reči jedan na jedan identičan onom koji se koristi u članu 139. Ustava, hajde, molim vas, da pokažemo dobru volju, pa da to uvažimo ako stoji, a stoji crno na belo, u članu 139. Ustava naći ćemo od reči do reči, do poslednjeg zareza identičnu formulaciju kao što se nalazi u predlogu teksta zakona. Ko ne veruje, ima apsolutno pravo da se uveri. Ja tekst držim pred sobom. Član 139. Ustava, mala pomoć, nalazi se na stranici 71. u ovoj knjizi koju koristimo tokom svog rada. Mislim da nema potrebe da na ovo dalje gubimo vreme. Hvala vam najlepše.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, čisto jedna ispravka. Član 139. govori o Vojsci Jugoslavije, a član 16. govori o spoljnoj politici, odnosno međunarodnim odnosima. Kad jedan doktor prava pomeša član 139. vojsku, pa napravi kombinovani amandman sa međunarodnim odnosima i spoljnom politikom, onda dovodi u pitanje da se Vojska upotrebljava isključivo za odbranu od vojnog i ugrožavanja spolja. Kakve veze ima vojska sa spoljnom politikom zemlje i međunarodnim odnosima, meni nije jasno, nisam doktor prava, ali čisto da se zna da kad neko podnese protivustavan amandman protivustavno, radi se o članu 139. i onda pokuša da se vadi na član 16. na međunarodne odnose i na spoljnu politiku, a pri tome je doktor prava i predavač profesor na fakultetu, ja sam onda sa pravom, kao zemljoradnik, kao laik, zabrinut za studente koji pohađaju taj fakultet i ne znam šta još treba da se desi da konačno ova država donese neka nova pravila da profesori makar dokažu svoje znanje polažući makar prijemni ispit na fakultetu na kome vrše predavanje. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragan Šutanovac.
Poštovana predsednice, ja vas molim da mi dozvolite da govorim o amandmanu koliko je govorio ministar Selaković ili, recimo, kolega Šormaz.
Ne, oni su replicirali. To je razlika. Vi izvolite, ja ću vam uzimati vreme od ovlašćenog.
Gospodine Selakoviću, žao mi je što ne gledate malo dublje kroz vreme i što vreme vama počinje od 2012. godine, od kada je Srbija sa 14 milijardi duga došla do 23 koma nešto. Zaboravljate da ste Srbiju ostavili devastiranu sa više od 12 neisplaćenih penzija 2000. godine, da ste ostavili Srbiju u kojoj se gorivo sipalo iz plastičnih boca, da ste ostavili Srbiju sa deviznim rezervama na nivou od oko 230 miliona, da ste ostavili Srbiju u kojoj je zdravstvo bilo potpuno devastirano, da ste ostavili Srbiju sa 75.000 pripadnika Vojske tadašnje Jugoslavije, u kojoj vojska nije imala čizme da kupi, da ste zatekli 11 milijardi deviznih rezervi, sa 200 i nešto na 11, da ste zatekli 380 evra prosečnu platu, a ostavili ste 50 maraka.
Poslaniče, to nema veze sa amandmanom.
Pa ono što je on pričao, to tek nema veze sa amandmanom.
On je replicirao.
Replicirao je kome?
Molim vas, vrlo pažljivo vodim sednicu. Ministar je dobio repliku. Vi niste dobili repliku jer vas niko nije spomenuo. Vratite se na tačku 5. novi stav 4. dodavanje tačke 5.
Nastavljam. Dakle, mislim da formulacija koju gospodin Janko Veselinović predlaže može da stoji i ne mora, to će biti odluka većine, svakako. Ne mislim da na ovaj način treba da se vodi rasprava u kojoj će gospodin Šormaz da pere svoju biografiju, govoreći o tome kad je vojska devastirana. Upravo u vreme, gospodine Šormaz, kad ste vi podržavali Vladu Republike Srbije, sa 75.000 vojnika sišli smo 35.000. To je najcrnje vreme i Vojske Srbije i Crne Gore i Vojske Srbije. Vi ste tada ovde bili većina.
Zahvaljujem. Ne mogu da dozvolim da ne govorite baš ništa o amandmanu.
Niste razumeli, ali to je po amandmanu.
Sve sam ja vas razumela, da ste želeli da replicirate, a niko vas nije spomenuo. Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović, po Poslovniku.
Javio sam se istovremeno sa gospodinom Šutanovcem. Podigao sam Poslovnik, međutim, niste primetili. Dakle, javio sam se na izlaganje prethodnika gospodina Šutanovca. Povređen je grubo član 107, predsednice. Vi ste ga povredili.
Rekli ste na izlaganje Šutanovca?
Gospodina Rističevića. Član 107, poslednji stav – na sednici Narodne skupštine nije dozvoljeno neposredno obraćanje drugom narodnom poslaniku, korišćenje uvredljivih izraza, kao ni iznošenje činjenica i ocena koje se odnose na privatni život drugih lica. Poštovana predsedavajuća, zaista ne želim da se bavim likom i delom čoveka koji je izgovorio te reči. Mislim da bi to bilo nepotrebno na ovoj Skupštini. Međutim, uporno dozvoljavate vi i ostali predsedavajući i danas, malopre, i inače, tom poslaniku da ruši dostojanstvo Narodne skupštine. Na ozbiljan način narušava dostojanstvo Narodne skupštine. Vi dok niste bili ovde, bilo je i drugih narušavanja, koja čak mogu da izazovu i međunarodne komplikacije za Republiku Srbiju. Ne radi se samo o meni i mojoj ličnosti i zbog toga što sam sve svoje zaradio radom i trudom i zbog toga što imam zvanje univerzitetskog profesora i zbog toga što primam samo jednu platu i zbog toga što imam, rekao bih, i zavidan ugled u akademskoj zajednici. Ne može gospodin Rističević da ocenjuje moje stručno znanje i da ozbiljno dovodi u pitanje moje stručno znanje, a da ga vi makar ne opomenete, a obavezni ste prema članu 107, jer danas na dnevnom redu nije nijedan poslanik ni opozicije, ni pozicije, nego je u pitanju Zakon o vojsci i Zakon o odbrani i o tome treba da raspravljamo.
Hvala. Smatram da nije povređen Poslovnik, član 107. Mislim da poslanik Marijan Rističević jeste rekao da je neko od podnosioca profesor i doktor i smatrao da nije u skladu to sa amandmanom koji je podnet. Moram da kažem da mnogi poslanici, bez obzira o kojoj poslaničkoj grupi pripadaju, daju se sebi slobodu da polemišu i postavljaju pitanja o stručnom znanju ili stručnim kvalifikacijama ljudi, kako poslanika, tako i članova Vlade. Tako da bi morala, ako usvojimo taj kriterijum, da opominjem mnoge poslanike, ne samo poslanike jednog dela ovde ili poslaničke grupe, nego sve poslanike, pa se setite onda kada… (Janko Veselinović, s mesta: Možete i vi biti tema.) Apsolutno da, apsolutno. Ja se slažem sa tim. Ja sam mnogo puta tema, ali ja ne reagujem u svom slučaju uopšte. Jeste, samo što sam diplomirala 1986. godine, redovno, na Pravnom fakultetu u Novom Sadu, državnom, ako se to više računa uopšte. Da, zahvaljujem. Da li možete ponovo da se javite, pošto je lista prepuna? Reč ima narodni poslanik dr Vesna Rakonjac. (Dragan Šormaz, s mesta: Replika.) Vesna Rakonjac se javila. Samo ime, ali dobićete reč da diskutujete o amandmanu. Vesna Rakonjac je već dobila reč. Hajde da se ne ponašamo kao u školi, ustani, sedi. Izvolite.
Hvala uvažena predsednice, poštovani ministri, drage kolege, već pola sata raspravljamo o nečemu što uopšte nije sporno. U predloženom amandmanu, koji je obrazložio gospodin Blagoje Bradić, jasno stoji – Vojska Srbije, organizovana oružana snaga. To isto stoji i u tački 5. – Vojska Srbije, organizovana oružana snaga. Jedina razlika je u reči koju su dodali „opšte priznatim principima“. Cela priča je izgrađena na nečemu što se uopšte ne menja. Ja vas molim da se uozbiljimo, da ne pravimo političke marketinge, koji su veoma skupi i koštaju naše građane, nego da se vratimo na zakone koji su na dnevnom redu i na amandmane. Lepo smo počeli, a već pola sata raspravljamo o nečemu što uopšte nije sporno. Hvala.
Slažem se sa vama.
Naravno. Ja ću po amandmanu, ne želeći da vas dovodim u sumnju da je prekršen Poslovnik, član 103. stav 1. O tome neću govoriti, već ću govoriti o amandmanu. Želim da se na određen način izjasnim o onome što sam govorio. Dakle, od Odbora za ustavna pitanja dobili smo mišljenje da je ovaj amandman neustavan. S toga sam izveo zaključak da su znanje i zvanje dva različita pojma. Dakle, ja kao zemljoradnik ako predložim neki amandman i ne bude u skladu sa Ustavom, to se da i tolerisati. Ukoliko to uradi neki profesor, koji je pri tome doktor i koji predaje na univerzitetu, onda to ima daleko veće posledice, nego kada to ja uradim kao zemljoradnik, jer su posledice nikakve, niko ne gleda na moju titulu, niko ne gleda na moje zvanje i niko ne može da bude doveden do štete. (Janko Veselinović, s mesta: Da li je ovo po amandmanu?) Govorim po amandmanu. S obzirom da je amandman, koji je predložen, bio neustavan, ja sam hteo da jasno podvučem crtu, onu koju pokušava opozicija uporno da podvuče, a to je razlika između zvanja i znanja. Ja uopšte ne sumnjam da je neko postao doktor, ja sam samo posumnjao da zbog neustavnog amandmana…
Poslaniče, molim vas o amandmanu. Nećemo o predlagačima amandmana.
Govorim o amandmanu. U obrazloženju piše, izvinite gospođo, da je neustavan i s toga sam ja izveo zaključak da kod jednog pojedinca postoji velika razlika između zvanja i znanja. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragan Šormaz, o amandmanu. Izvolite.
Predsednice, ja mislim da imam pravo na repliku jer je gospodin Šutanovac rekao da, u jednom trenutku, ja ovde govorim da bi oprao svoju političku karijeru. Ne znam da li ste čuli, ali bukvalno je tako rečeno.
Da. Imate pravo na repliku, dve minute.
Zahvaljujem. Znači, ja ne znam od čega ja treba da perem svoju političku karijeru. Ja mislim da je ona izuzetno čista. Ponosan sam, lepo idem ulicama Srbije, nemam nikakav problem sa građanima Srbije. Zašto? Zato što sam rekao da Vojislav Koštunica treba da ide u političku penziju 2010. godine ili da DSS posle dva izborna ciklusa neće proći cenzus, što se i dogodilo, a oni me zbog toga izbacili iz stranke. Ja sam bio upravu, ali isto sam tako govorio kako će proći DS i gospodin Tadić i pokazalo se da sam bio upravu. Ne znam gde je sebe, u onome što sam ja govorio, pronašao gospodin Šutanovac, pa tako reaguje. Apsolutno mi nije jasno - zašto?Ako treba da se traži bilo kakav razlog za diskvalifikaciju onoga koji govori, onda je to potpuno besmisleno. Javio sam se da zaštitim instituciju Vojske Srbije, jer je ovde rečeno da ovakav predlog mora da bude usvojen, jer smo imali političke situacije sa paravojnim jedinicama. Slušate malo ko šta govori. Kakve paravojne jedinice i kakva Vojska Srbije? Kakve situacije iz tog perioda? Šta mi radimo državi Srbiji na taj način kada ovako govorimo ovde? Šta radimo mi sami Vojsci Srbije koja uživa izuzetan ugled u svetu? Izuzetan ugled u svetu uživa. Gde god se pojavi Vojska Srbije, to je nešto najpozitivnije o čemu se govori. Nije ni čudo što građani imaju toliko poverenje u nju, a onda je neko povezuje sa nekim paravojnim jedinicama, ovde, u raspravi. I sada ja perem svoju biografiju, jer sam pokušao da zaštitim Vojsku od takvih neodgovornih izjava.
Zahvaljujem. (Dragan Šutanovac, s mesta: Replika. Pomenuo je stranku i moje ime i prezime.) Nemate pravo na repliku, gospodine Šutanovac. Nemate pravo. Vraćamo se na amandmane. Ovo je otišlo u neki istorijat politike. Prepucavate se jedni sa drugima. (Dragan Šutanovac, s mesta: Replika.) Nemate pravo. Ne dozvoljavam. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Konstantin Arsenović. Vlada i Odbor za odbranu i unutrašnje poslove prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Šutanovac, Borislav Stefanović i Gordana Čomić. Reč ima narodni poslanik Dragan Šutanovac.
Iskoristiću svoje pravo da govorim o Vojsci Srbije. Pretpostavljam da mi ga nećete uskratiti, pošto uskraćujete pravo na repliku kada se pomene lično ime i stranka. Ovlašćen sam da govorim u ime stranke. Očigledno je da slobodna reč u ovom parlamentu ne stanuje…
Nije istina, nego vi imate drugo poimanje iz sednice u sednicu da je vama jedino dozvoljeno kako hoćete, a da su predsedavajući ovde suvišni. Dakle, možete govoriti o amandmanu zato što pokušavamo da se vratimo na predlog zakona zbog kog smo i zakazali raspravu.
Žao mi je što to niste rekli ministru i gospodinu Šormazu kada su govorili…
Jeste, a vi ste rekli nešto na njegov račun, vrlo pežorativno, a nisam izrekla opomenu.
Ništa nije pežorativno. Svi pripadnici Vojske Srbije, koji danas sede ovde, znaju da je najmračniji period Vojske Srbije upravo u vremenu kada je Koštunica…
Zahvaljujem. Nemate pravo. Možete da se javite samo ako želite da govorite o amandmanu. O Vojislavu Koštunici nećemo raspravljati, jer nije tema. (Narodni poslanik Dragan Šutanovac dobacuje s mesta.) Želite li da pričate o amandmanu?
Naravno. Znam da ste vi doputovali sa puta, da ste umorni, da niste pratili raspravu, ali ovo su izuzetno važne stvari i molio bih vas da nas ne prekidate. Dakle, u amandmanu…
Poslaniče, moje je pravo da vam odgovorim da uopšte nisam umorna.
Dobro, tako izgleda, ali nema veze.
Mogu da vas pozovem na dvoboj, pa da vidimo ko je umorniji.
Ja sa vama tu vrstu dvoboja ne bih prihvatio. Mislim da je ovo što govorite kršenje ugleda i dostojanstva parlamenta Srbije. Ne znam zašto bi neko sa vama neki dvoboj prihvatio. Snađite se za taj dvoboj van Skupštine. Dakle, u članu 3. razmatra se nešto što se zovu „vojni izazovi“, a zanemaruju se ne vojni, odnosno asimetrične pretnje. Ako kažemo da u Vojsci Srbije postoje jedinice koje se spremaju za antiteroristička dejstva, zašto se ne u vrsti u strategijska dokumenta ostala strategijsko-doktrinarna dokumenta u oblasti ne vojnih izazova, a mislim na dokumenta koja bi se ticala Strategije borbe protiv terorizma i Strategije borbe protiv kriminala. I jedna i druga pošastugrožavaju odbranu Republike Srbije. U Vojsci Republike Srbije postoje jedinice koje se spremaju za borbu protiv terorističkih dejstava i meni nije jasno gospodo oficiri, pre svega vi koji ste stručni, zbog čega izbegavate da se to uvrsti, da se jasno definiše šta ko radi i koji je posao Vojske Srbije i u ovim situacijama? Dakle, nije dovoljno da stoje samo Strategija o nacionalnoj odbrani, Strategija odbrane, Doktrina Vojske Srbije, već smatramo da treba da stoji strategijska doktrinarna dokumenta u oblasti nevojnih izazova. Sve vreme tretirate nevoljne izazove, a onda kada donosimo zakon, vraćate se isključivo i jedino na vojne i to je nešto što morate da promenite, jer država Srbija, građani Srbije kroz budžet izdržavaju jedinice koje se spremaju i za borbu protiv terorizma. Ko će da uređuje strategiju protiv terorizma, ako ne Ministarstvo odbrane, odnosno ako se ne budu ta doktrinarna dokumenta jasno uvela. Hvala.
Reč ima ministar Gašić.
Dame i gospodo, narodni poslanici, ja vas molim da na taj način se ne obraćate oficirima Vojske Srbije i da kažete da bilo šta kriju, nego da uzmete i da pročitate Strategiju nacionalne odbrane Republike Srbije gde vam je jasno precizirana i borba protiv terorizma. Ne mora sve u ovom zakonu da bude, nego i drugi zakoni i podzakonska akta regulišu ovu temu. Takođe, zamoliću vas i u Strategiji odbrane Republike Srbije imate u tački 7. planiranje odbrane, takođe definisanu i borbu protiv terorizma. Ali molim vas još jednu stvar, malopre ste u vašoj replici spominjali i brojno stanje, u jednom prethodnom zasedanju ste spominjali i određena materijalna sredstva i ubojna sredstva, iako ste kao bivši ministar imali obavezu da čuvate određene tajne. Znam da vam to teško ide, a pošto imam informacije da ste tražili sada ponovo bezbednosnu proveru da bi dobili sertifikat, u njoj ste napisali da ste služili paravojnu formaciju JNA, tako piše. Zato vas molim da određene informacije, određene podatke ne iznosite, jer vas to obavezuje Sertifikat koji ste imali kao ministar odbrane. Zahvaljujem.
Hvala. Dragan Šutanovac, replika. Izvolite.
Izvinite gospodine ministre, odakle vi znate šta sam ja napisao u svojoj prijavi u kojoj se sertifikujem za pravo dostupnosti informacija? Odakle vi to znate? Ko vam je dao za pravo da to iznosite u javnost? Ako ništa drugo to je lični podatak, a rekli ste neistinu. Slagali ste. Ja sam služio JNA 1987-1988. godinu u Hrvatskoj, bio sam deset meseci na Velebitu, dva meseca u Samoboru, ne stidim se tog vremena, bilo je prirodno da se vojska služi, a to što govorite, to bi trebao ministar pravde da vam kaže. Da li ste imali pravo da kažete ako to piše, a ne piše. Odakle vama taj dokument? Ko je vama to dostavio? Kako je moguće da vi raspolažete mojim ličnim dokumentima? Da li u ovoj državi zaista pravite potpuni haos, kao što Ombudsmanu ne dajete dokumenta, puštate ih da idu na televiziju, a sada ovde čitate iz ličnih dokumenata ko je šta kad popunio. Šta je smešno? To nije smešno. To je žalosno. Gospodine viteze, viteze od čarapanije, jel tako beše, mnogo ste neozbiljni za tako ozbiljno mesto. Hvala.
Ministar Gašić.
Znate gospodine narodni poslaniče, sud o našoj ili vašoj ozbiljnosti daju građani Srbije, ne vi. Ja sam vas samo upozorio na izdavanje određenih vojnih tajni koje još uvek postoje u Krivičnom zakonu, ili već kako se već zove zakon koji tretira te vojne tajne, Krivični zakonik. Ja sam isto kao i vi, koji ste iznosili u proteklih par dana razne informacije, koje ste čuli pa vi znate dobio od savesnih građana koji vole ovu zemlju, koji se brinu za ovu zemlju i koji ovoj zemlji žele dobro, informaciju o tome da je to tako napisano. Ja sam služio takođe Jugoslovensku narodnu armiju, ali nije bila paravojna formacija kao za neke, tako da vas molim da o ovim podacima vodimo računa kada ih iznosimo u javnost. Drugo, primedba na vaš amandman koji ste predali ja sam odgovorio i ako želite da raspravljamo samo o tome, da pre toga ne pročitate sva ostala prateća dokumenta koja smo takođe dostavili, koja svi imaju na uvid, onda možemo da raspravljamo u ovoj Skupštini čitavog dana i sutra i prekosutra. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Dragan Šutanovac po amandmanu.
Gospodine ministre, ako vi sebi dozvoljavate da vam neki zabrinuti građanin…
Rekli ste po amandmanu. Izvolite.
Šta sam ja popunio…
To nema u amandmanu, stvarno moram da intervenišem. Izvolite repliku.
Potpuno je jasno gospođo predsedavajuća šta je intencija. Niste vi prvi danas koji je to pokušao, to je pokušano i pre neki dan da se opozicija ućutka opomenama i oduzimanjem reči. Onda kada se napravi greška proguta se ta opomena nazad, pošto se ceo svet nasmeje kada se da opomena za nešto što nema osnova. Ali, ako ministar ovde govori šta je njemu neko rekao u kafani, zabrinut za bezbednost da je Šutanovac služio paravojnu formaciju. U vreme kada sam služio vojsku nisu postojale paravojne formacije. To je možda iz vremena kada ste vi postali vitez, kada je vojvoda Šešelj nosio ono silno ordenje, tada su paravojne formacije postojale. Gospodin Atlagić će vam o tome najbolje pričati.
Poslaniče, pa vi ste bivši ministar odbrane. Molim vas na jednu ozbiljnost i dostojanstvo.
Čega se vi stidite?
Ne stidimo se ničega, samo vas upozoravam.
Kako je moguće gospođo Gojković? Vi imate paravojna ordenja kući.
Šta imam?
Paravojna ordenja. Vi ste se kitili.
Evo, pokloniću vam sva moja paravojna ordenja.
Nemojte da poklanjate meni, poklonite vitezu od čarapanije.
Stvarno ću vam pokloniti, možete ići kod mene kući. Ne mogu da dozvolim da obmanjujete javnost. Neću dozvoliti nikome više da priča o ovome.
Gospođo Gojković, ja imam pravo… [[isključen mikrofon]]
Molim vas da vaše pravo na ćutanje iskoristite onda. Prelazimo na rad o amandmanima. Ne mogu da vam odgovorim poštovani poslaniče na ordenje, ali dođite uzmite sve, zaplenite sve što nađete, ja vam poklanjam to kao ratni plen. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Momir Stojanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Šutanovac, Borislav Stefanović i Gordana Čomić. Reč ima narodni poslanik Dragan Šutanovac.
Dakle, Vlada Srbije usvaja procenu vojnih i nevojnih izazova, rizika i pretnji po bezbednost zemlje, na predlog ministra odbrane. Smatramo da treba da se doda – da usvaja nacionalnu strategiju za borbu protiv organizovanog kriminala, odnosno da usvaja nacionalnu strategiju za borbu protiv terorizma. Zbog čega? Zato što ta dokumenta strategijska, doktrinarna nisu jasno definisana ko predlaže dokumenta, ko izrađuje nacrte i ko ih usvaja. Ponovo se vraćam na početak. Žao mi je što je ovde većina nervozna i ne razume stvari o kojima pričam. Dakle, postoje vojne i nevojne pretnje. Postoje nevojne pretnje koje su danas u svetu čak izraženije od vojnih. Vojska Srbije se sprema i za nevojne pretnje, moguće da to bude čak i primarni deo odbrane Srbije upravo od tih nevojnih pretnji. Ne vidim zbog čega opet bežite od mogućnosti jasnog definisanja ko usvaja strategijske dokumente, uključujući strategiju borbe protiv terorizma i strategiju borbe protiv organizovanog kriminala koji kao pošast ugrožava ceo sistem u Srbiji, samim tim ugrožava i Vojsku Srbije. Ne znam zbog čega je obrazloženje da to tako ne mora. Mislim da pokazujete gospodine ministre, jednu aroganciju ne prihvatanjem amandmana koji su radili stručni tim izuzetno kvalifikovanih i pravnih autoriteta članova Vojske Srbije i bivših oficira, izuzetno visoki činovi. Mislim da naprosto pokazujete jedno potpuno odsustvo razumevanja koji je posao parlamenta i koji je vaš posao. Ako želite da nastavimo neki naš dijalog, voljan sam da sa vama sednem u bilo kojoj emisiji na televiziji, recimo na javnom servisu pa da sučelimo mišljenja i da vidimo ko je šta uradio, koliko je uradio, kada je uradio i da to bude svima jasno, a ne da vodimo debatu ovde u kojoj vi imate neograničeno vreme, a meni se oduzima reč i kada se pomene moje ime i moja stranka. Hvala.
Reč ima ministar Gašić po amandmanu.
To o čemu vi pričate, uz svo uvažavanje i svih oficija koji su učestvovali, Vojske Srbije u izradi tog amandmana i pomagali da ga napišete, morali ste da znate da sve to što ste spomenuli sada, a radi i znanja i narodnih poslanika i javnosti Srbije, sve stoji u dokumentima o kojima se stara MUP. Zahvaljujem.
Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Babić. Vlada i Odbor za odbranu i unutrašnje poslove prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona Da li neko želi reč? (Ne) Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Šutanovac, Borislav Stefanović i Gordana Čomić. Reč ima narodni poslanik Dragan Šutanovac.
U članu 6. potpuni apsurd. Kaže se da – Ministarstvo odbrane obavlja poslove koji se odnose na tačka 36) – obrazovanje i organizovanje finansijske službe u Ministarstvu odbrane, komandama, jedinicama itd. Ovo je, po mom znanju, finansijska struka izvršila pritisak da bude samo to izdvojeno, a imajući u vidu da pored vas sede oficiri koji nisu iz finansijske službe sem gospodina koji je sa vaše desne strane, već ih nekih drugih službi, tehničke, moguće intendantske, informatičke recimo, postavlja se pitanje - zbog čega se primat daje isključivo i jedino finansijskoj službi? Jasno mi je državni sekretaru, koji se smeškate zbog čega, vi ste finansijsta, pa je to valjda fascinacija, trebali ste da idete u Ministarstvo finansija ako mislite da to može da doprinese sistemu odbrane. Druga stvar, u tački 38) – organizovanje i unapređenje informacionog sistema u oblasti materijalnog i finansijskog poslovanja. Šta je sa informacionim sistemima koji postoje? Informacioni sistem koji tretira kadrove? Čuveni KAIS. Informacioni sistem za zdravstvo, informacioni sistem VOJEVID, obaveza odbrane, general Lacković odlično zna o čemu se radi. Zbog čega ti sistemi neće biti unapređivani nego isključivo i jedino materijalno finansijsko poslovanje? Znači, smatramo da u prvom delu treba da se briše, organizovanje službi, službi svih koji postoje. U drugom delu treba da se dodaju kao što ovde glasi - informacioni sistemi saglasno usvojenim standardima. Koji su to sve informacioni sistemi, pretpostavljam da ne možemo ni da pomislimo šta može da bude informacioni sistem koji će biti interesantan i neophodan za Vojsku Srbije. Dakle, to je takođe jedan od amandmana koji je uočen da je greška. Naravno, verujem da ćete imati obrazloženje i baš me zanima koje.
Hvala. Reč ima ministar Bratislav Gašić.
Zahvaljujem gospođo predsednice. Stvarno ne mogu da razumem. Vi ponovo kritikujete nešto što ste vi doneli 2009. godine. Stalno izlazite sa kritikama na račun nečega što ste vi doneli. Dakle, 34a. obrazovanje i organizovanje finansijske službe u Ministarstvu odbrane komandama jedinicama Vojske Srbije, vojnim jedinicama i vojnim ustanovama. To piše u zakonu koji ste vi usvojili 2009. godine. Danas ga kritikujete. Ne kažete da smo mogli da poboljšamo, nego što ga sad ponovo tretiramo u novom zakonu. Pročitajte Zakon o budžetskom sistemu koga takođe Ministarstvo odbrane mora da se drži, član 12. direktni korisnik budžetskih sredstava obrazuje službu koja priprema predlog finansijskog plana i zahteva za izvršenje odobrenih aproprijacija, sastavlja izveštaj itd. Evo vam takođe zašto je ovo u zakonu. Zahvaljujem.
Po amandmanu, Dragan Šutanovac.
Gospodine ministre, na samom početku svog izlaganja preključe sam rekao da je dobro što se pristupa izmenama i dopunama oba ova zakona iz 2009. godine jer je još 2011. godine uočeno da ima stvari koje treba da se izmene i nemam problem da kažem da je zakon iz 2009. godine prevaziđen, ali nemam ni problem da prihvatim ono što je dobro što radite, kao i da kažem ovo što nije dobro da se prihvati. Šta znači Zakon o budžetskom sistemu? Kako on definiše obrazovanje i organizovanje finansijske službe, Zakon o budžetskom sistemu koji se usvaja svake godine? Ovo je zakon koji treba da ne zavisi od Zakona o budžetskom sistem. Odbijate amandman zato što sam ga ja podneo. Vama na čast. Ja vam kažem samo – meni u životu smetnja neće biti, ali će biti smetnja vama i ljudima koji rade u drugim službama jer neće moći po zakonu da dobijaju ono što im sleduje kao i službni finansijskoj. To je činjenica i to je uočeno i pre više godina. Ako mislite da me time kritikujete, prihvatam kritiku. Vi ste me kritikovali kada smo išli u mirovne misije, a danas se hvalite kako imate strašno veliki ugled Vojske. Da, ovde je vaš predsednik bivši, gospodin Nikolić govorio da je to izdaja zemlje. Pa je onda gospodin premijer kada je bio ministar odbrane rekao da je on uvideo grešku, da nije to razumeo i da sada podržava mirovne misije. Pa ste vi otišli da obiđete mirovnjake na Kipru. Vidite kako se to promeni iz stava da ste protiv toga, podržavate, a onda kolega Šormaz kaže da Vojska Srbije nikada nije imala veći ugled. Zahvaljujući i tome, ali da smo čekali na vas, ostali bi u onoj 2000. godini. Dakle, apelujem da ovo ne gledate kroz mene kao ministra, niti kroz parlament koji je to usvojio 2009. godine. Danas se usvajaju, odnosno predlažu izmene i dopune da poboljšamo. Ako niste u stanju da prihvatite, kažite – ne želimo vaše amandmane, to nije problem. Nemojte mi davati argumente koji su nesuvisli, koji ne piju vodu. Hvala.
Ministar Gašić ima reč.
Zahvaljujem gospođo predsedavajuća. Kao vitez od Kruševca, od čarapanije jako sam ponosan kada mi neko da na poklon, a ne o trošku Ministarstva odbrane, da radim svoj lik i svoje delo na tome. Znamo mi svi da sve u Vojsci Srbije počinje od vas i od tog trenutka, ali morate da znate jednu stvar. Dajte danas da raspravljamo, da poboljšamo zakon i da donesemo kvalitetna rešenja, pre svega u interesu pripadnika Vojske Srbije. Zakon o budžetskom sistemu se ne donosi svake godine. Zakon o budžetu se donosi svake godine. Tu vi mešate. Nije problem nikome ko sedi danas ovde zajedno samnom, ma ko od narodnih poslanika da predloži amandman, ako on može bitno da poboljša član zakona, da se prihvati, bilo vaš ili bilo čiji. Nemojte molim vas da pričamo političke priče, nego da raspravljamo o amandmanima i o zakonu i o članu zakona da bi on bio bolji pre svega zbog RS i zbog pripadnika Vojske Srbije. Takođe, pričate o tome kako ste vi slali pripadnike Vojske Srbije u mirovne misije, a pri tom od 2000. do 2012. godine sve pripadnike Vojske Srbije koji su bili u mirovnim misijama da saberete. Samo 2013. godine je duplo veći broj pripadnika Vojske Srbije je bio u mirovnim misijama. To su podaci koji postoje. To ne možete da sakrijete. Kada ste se toliko zalagali pa šta sad odjednom, a 2015. godine imamo još za 50% veći broj pripadnika Vojske Srbije u mirovnim misijama itačno je, ogroman ugled RS…
Vreme.
…nose upravo pripadnici Vojske Srbije koji su u tim mirovnim misijama i koji su svojim znanjem, svojim kvalitetom, svojim vaspitanjem pokazali koliko je Srbija dobra zemlja i koliko u Srbiji žive dobri, osposobljeni vojnici.
Na član 6. amandman je podneo poslanik Konstantin Arsenović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Sulejma Ugljanin, Sabina Dazdarević, Šaip Kamberi, Riza Halimi i Enis Imamović. Reč ima narodni poslanik Enis Imamović.
Hvala gospođo predsednice. Našim amandmanom utvrđuje se propisana obaveza Ministarstva odbrane da u saradnji sa ostalim ministarstvima i drugim državnim organima utvrdi sve činjenice vezane za krivična dela protiv civilnog stanovništva počinjena od strane pripadnika stalnog i rezervnog sastava Vojske Jugoslavije. Upravo ovim amandmanom mi podstičemo vladavinu prava, koju propisuje Ustav, podstičemo pravnu sigurnost i vraćanje poverenja pripadnika nacionalnih manjina u državne organe. Zato je potrebno do kraja rasvetliti i procesuirati sva krivična dela počinjena od strane pripadnika Vojske Jugoslavije. Jedan od tih slučajeva koji do sada nije rasvetljen, niti je pokrenut odgovarajući sudski postupak jeste granatiranje sela Kukurovići u opštini Priboj kada su pripadnici Užičkog korpusa Vojske Jugoslavije 18. februara 1993. godine izvršili pešadijski i minobacački napad. Prilikom tog napada tri građanina naše države Bošnjačke nacionalnosti su ubijena – Uzeir Bulatović, Fatima Sarač i Mušan Husović. Ostali stanovnici iz sela Kukurovići su izbegli, dok je selo Kukurović gotovo u potpunosti izgorelo. Apsolutno podržavamo napore za podizanjem poverenja građana u vojsku, ali hajde da govorimo o svim građanima i ono što je potrebno da se uradi da se podigne poverenje kod svih građana. Ministarstvo odbrane u ovom segmentu mora preduzeti sve zakonom propisane mere i aktivnosti koje će dovesti do rasvetljavanja počinjenih krivičnih dela, a potom i pokretanje odgovarajućih sudskih postupaka protiv odgovornih pripadnika tadašnje Vojske Jugoslavije. Usvajanjem ovog amandmana potvrđuje se osnovni cilj vladavine prava i cilj da je svaki pojedinac zaštićen od zloupotreba nosioca državne vlasti. Zaista ne vidim razlog da ovaj amandman ne bude prihvaćen, jer predviđa saradnju vojske sa drugim ministarstvima i drugim državnim organima u rešavanju ovih slučajeva. Zaista ne želim da verujem da ministarstva nema poverenja jedno u drugo. Još jednom želim da naglasim da je pohvalno to što se radi na povećanju poverenja koje građani treba da imaju vojsku, međutim, za poverenje građana Bošnjačke nacionalnosti u vojsku potrebno je uvažiti i patnje koje su ti ljudi preživeli. Da ste usvojili ovaj amandman, to bi značilo vašu dobru volju da to poverenje izgrađujete i kod Bošnjaka. Na ovaj dosadašnji način još smo daleko od tog poverenja. Hvala.
Reč ima ministar Selaković.
Hvala, uvažena gospođo predsednice. Dame i gospodo narodni poslanici, prvo da odgovorim, ministarstva u Vladi Republike Srbije među sobom, kao i kolege ministri, imamo veoma visoko poverenje jedni u druge i imamo institucionalno poverenje u ministarstva sa kojim svaki od nas, kao na čelu jednog ministarstva, sarađuje. Poštujem vašu želju da se dođe do rasvetljavanja svih zločina, bez obzira na to koje je nacionalnosti ili veroispovesti, kako žrtva tako i učinilac. Bilo je dosta zločina i nad pripadnicima vojske. To treba takođe sankcionisati, kao i svaki slučaj gde kažete da postoji osnov sumnje, da ne bi Narodna skupština presuđivala i optuživala ko je šta uradio i ko je za šta odgovoran. To u državi Srbiji rade nadležni organi. Država Srbija je jedna od retkih koja poseduje posebne specijalizovane pravosudne organe koji se bave isključivo procesuiranjem ratnih zločina. Kao što ste mogli da vidite i u skorijem, prethodnom periodu, na tome se intenzivno radi, a osnovni razlog mislim da ste dobili vrlo jasno i precizno u obrazloženju ne prihvatanja ovog amandmana od strane Vlade, a to je što je upravo ova materija predmet regulisanja drugih zakona. Ministarstvo odbrane, a kao neko ko je na čelu resora pravosuđa, odnosno resora Ministarstva pravde, to vrlo dobro znam, vrlo predano, otvoreno i posvećeno sarađuje sa pravosudnim organima, sa Ministarstvu na čijem sam čelu, i apsolutno imam poverenja da će se te stvari rasvetljavati onoliko koliko za to ima dokaza i da će se nepristrasno, pravično i po Ustavu i zakonu procesuirati svako onaj za koga postoji osnovana sumnja da je izvršio neko krivično delo, između ostalih i krivična dela ratnih zločina. Hvala.
Hvala. Na član 6. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Momir Stojanović. Vlada i Odbor za odbranu i unutrašnje poslove prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Momir Stojanović. Vlada i Odbor za odbranu i unutrašnje poslove prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Balša Božović i Dejan Nikolić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Balša Božović.
Zahvaljujem, predsednice Narodne skupštine. Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre, uvaženi predstavnici Vojske Republike Srbije, dragi gosti, rekli smo, kada je u pitanju i ovaj amandman i kada je u pitanju načelna rasprava od pre neki dan, da ovaj zakon u suštini ne unapređuje sistem bezbednosti, već više održava sadašnje stanje političke moći i da se na neki način koncentriše vlast ka ministru odbrane, odnosno Vladi Republike Srbije, a sa druge strane da se smanjuju ovlašćenja predsednika Republike Srbije, odnosno načelnika Generalštaba. Dakle, uopšte ne ulazeći u bilo kakve disonantne tonove između predsednika Republike Srbije i Vlade Republike Srbije, ovde smo rekli da je Inspektorat Ministarstva odbrane i da su njegove nadležnosti jako dobro postavljene, to je bila pozitivna stvar. Ono što je bila tema i u načelnoj raspravi jeste da je nas zanimao taj odnos ministra ilipredsednika Republike u slučaju kada bi u određenim situacijama trebalo da podstaknu Inspektoratu određene radnje, istražne radnje, gde danas, po ovakvim izmenama i dopunama, Inspektorat ima široka ovlašćenja, od istrage do primene onoga što je nađeno kao neispravno i mislimo da u tom smislu ovaj amandman govori o tome da su odredbe koje ste predložili veoma nejasne. Ono što jeste intencija ovog zakona je da se promeni težište moći sa predsednika Republike na Vladu Republike Srbije, to vam je potpuno jasno, ali s druge strane, možemo da ovim amandmanom u nekoliko definišemo preciznije određene norme i da na taj način, na jedan sveobuhvatan način rešimo i ovu dilemu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. stavovi 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18,00 časova, zbog potrebe da što pre donesemo zakone iz dnevnog reda ove sednice. Reč ima ministar Selaković.
Zahvaljujem, uvažena gospođo predsednice. Dame i gospodo narodni poslanici, opet, kao što rekoh, verujem u dobru volju da se poboljša propis, ali opet, ne možemo da mešamo stvari koje ne treba mešati. Nadležnosti predsednika Republike su, pored Ustava, propisana Zakonom o predsedniku Republike. Kada je u pitanju funkcionisanje ministarstava, nadležnosti se propisuju Zakonom o ministarstvima, a funkcionisanje ministarstava kao organa državne uprave regulisano je Zakonom o državnoj upravi. Inspektorat predstavlja organ u sastavu Ministarstva odbrane, a za rad Ministarstva odbrane Narodnoj skupštini i Vladi odgovara ministar odbrane. Tačno su propisani slučajevi u kojima, usled ratnog stanja, predsednik Republike ima i u ovoj oblasti određene nadležnosti. Naravno da je mogla Vlada da prihvati ovaj amandman, ali to bi bilo neodgovorno. Ne možete menjati nadležnosti predsednika Republike ovakvim amandmanom, ne možete promeniti nadležnosti ministra odbrane, jer je to propisano Zakonom o ministarstvima, šta je nadležnost Ministarstva odbrane i koje poslove državne uprave, odnosno poslove državne uprave iz koje oblasti obavlja Ministarstvo odbrane. Čak i da je amandman ispravan, staviti u jednu odredbu zakona da predsednik Republike i Vlada imaju pravo da u određenim slučajevima nalože da se izvrši inspekcijski nadzor, koji su to određeni slučajevi? To je tako široka formulacija. Kažem, čak i da je ispravan u tom pogledu amandman, a nije. Druga stvar, kažite – Vlada ima pravo. Vlada ima pravo da nešto naloži ministru odbrane, ministar odbrane je član Vlade. Ovo što ste u suštini rekli, a što se tiče Vlade, to je apsolutno nesporno i po sadašnjim odredbama.
Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Balša Božović i Dejan Nikolić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Šutanovac, Borislav Stefanović i Gordana Čomić. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Dragan Šutanovac.
Zahvaljujem. Gospodine Selakoviću, ne znam zašto vi danas odgovarate ovde? Postoje stvari koje se tiču politike, nisu samo prava, a ovo je čisto političko pitanje koje je gospodin Balša pokrenuo. Činjenica jeste da smo mi dali amandmane u kojima se veća ovlašćenja odnosno mogućnost saznanja informacija daje predsedniku i parlamentarnom odboru. „Inspektorat odbrane izveštava predsednika Republike Srbije, ministra odbrane i nadležni odbor Narodne skupštine Republike Srbije o pojavama bitnijeg narušavanja samostalnosti i nezakonitog uticaja na rad inspektora i drugih lica ovlašćenih za obavljanje poslova inspekcijskog nadzora.“ Zbog čega bi to bilo sporno? Ako Inspektorat informiše ministra, znamo da Vojskom komanduje predsednik, ne ministar, zbog čega ne informiše i predsednika? Ako znamo da je ministar izabran u parlamentu i da on na neki način odgovara Odboru za odbranu i bezbednost, zbog čega ne bi Inspektorat informisao Odbor i time stavio transparentno na značaju svim onim institucijama koje su značajne za rad i Ministarstva odbrane i za bezbednost u ovoj državi? Dakle, ovo više nije pravno pitanje, ovo je pitanje politike, da li ćete vi dati mogućnost da inspektor informiše predsednika Republike? Pretpostavljam da nećete. Očigledno je da želiteda njegovu vlast uzmete i da prebacite na ministra odbrane. Ne znam iz kog razloga, ali to se može vrlo jasno pročitati. E sad, da li ćete dati to nadležnom odboru, to zavisi, naravno, od većine ovde, koja i čini taj nadležni odbor, da li će podržati ovaj amandman. Ja mislim da se na ovaj način uvodi i viši stepen civilne kontrole oružanih snaga, odnosno informisanost nas parlamentaraca koji, na kraju krajeva, glasamo i za ministra i za budžet i za sva dokumenta. Smatram da je to bolje rešenje nego što je bilo u Zakonu od 2009. godine, da nemate dilemu, da ne bude ponovo, kad je ovaj zakon usvajan, tad toga nije bilo. Nije bilo i to je greška. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar Gašić.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, uporno se predstavnici opozicije vraćaju nazad na politički teren i žele od ovih zakona da postave i neka politička pitanja. Jedno od tih je bilo i zašto ministar Selaković, kao ministar pravde, danas ovde pomaže i zastupa stavove Vlade. Tu je, naravno, i kao potpredsednik Srpske napredne stranke i ima apsolutno pravo da može i politički sud da donese oko toga. Pitate i uporno, evo, drugi dan, mešate nadležnosti Inspektorata odbrane i inspektora odbrane. Izveštaj Inspektorata odbrane kao sastavnog dela Ministarstva odbrane predaje se ovoj Skupštini na usvajanje i on je sastavni deo tog izveštaja. Inspektor odbrane je izabran od strane Vlade Republike Srbije i on je dužan da Odboru za bezbednost predaje svoje izveštaje. Mešate ulogu predsednika i mi vas razumemo zašto to pokušavate. Ali, mislim da ste na pogrešnom putu. Predsednik kao vrhovni komandant ima i sada sve ove izveštaje u okviru izveštaja Ministarstva odbrane i on ih uredno dobija, i od Inspektorata odbrane, koji je sastavni deo Ministarstva odbrane. Zahvaljujem.
Reč ima ministar Selaković, replika.
Zahvaljujem. Uvažena gospođo predsednice, zahvaljujem što sam dobio reč po osnovu replike, jer su potpuno pogrešno protumačene moje reči. Dakle, uvažene dame i gospodo narodni poslanici, uz svo uvažavanje prema svim ministarstvima, prema svim organima, institucijama Republike Srbije, ali nije zakon o Vojsci, niti zakon o odbrani, nisu jedini zakoni u pravnom sistemu Republike Srbije. Inspekcijski nadzor uređen je Zakonom o državnoj upravi. Koliko mi je poznato, u toku je i finalizacija teksta novog zakona o inspekcijskom nadzoru. Tim zakonom će biti propisano, a sadašnjim Zakonom o državnoj upravi propisuje se koji su poslovi državne uprave, ko te poslove obavlja, između ostalog, među njima i posao inspekcijskog nadzora. Ministarstvo odbrane je nadležno i za obavljanje poslova inspekcijskog nadzora preko svog organa u sastavu Inspektorata u okviru Ministarstva odbrane, kao posebnog organa državne uprave u sastavu Ministarstva odbrane. Ne postoji nijedan jedini slučaj da nezavisno od ministarstva u sastavu kojeg radi neki inspekcijski organ, taj organ potpuno nezavisno i samostalno istupa prema bilo kom drugom organu državne uprave, zaobilazeći onaj koji mu je neposredno nadređen. Sa druge strane, rečeno je, reč je o političkom pitanju. Inspekcijski nadzor ne sme i ne može da bude političko pitanje. Dakle, apsolutno ne sme i ne može to da bude. Ja verujem u vašu dobru volju i želju da se i predsedniku Republike i Vladi prošire nadležnosti i ovlašćenja. Ali, dozvolite, ovde postoji nešto što se zove pravni sistem, gde se ne razlikuje inspektorat u okviru odbrane od upravnog inspektorata, od veterinarskog inspektorata, od prosvetne inspekcije, od svih drugih inspekcijskih službi koje funkcionišu u našem pravnom sistemu. Zahvaljujem.
Hvala. (Dragan Šutanovac, s mesta: Replika!) Replika ne… (Dragan Šutanovac, s mesta: Kako ne?) Uvaženi poslaniče, dozvolite samo da završim rečenicu. (Dragan Šutanovac, s mesta: Ministar me je pogrešno protumačio i optužio da ne razumem.) Nije vas optužio. Tako bi mogli svi. Dozvoliću vam da govorite o amandmanu. Ministar nije replicirao, moram i ministru da kažem, nego je govorio o amandmanu, pa ću i njima od ukupnog vremena uračunati ovo vreme. Znači, nije bilo replika, a vi, izvolite, koristite vaše vreme, možete po amandmanu protumačiti vaše mišljenje.
Ovo što radite je potpuno neprimereno. Malopre dajete ministru reč zato što je pogrešno protumačen, a kada se ja pomenem, kada se postavi pitanje i kada se kaže da ja nešto ne razumem, onda mi ne date reč. Ovo je jedan skupštinski mobing koji sprovodite ovde nad nama već duže vremena koji…
Obostrani, izgleda, i nadamnom. Nego, dobili ste reč, kao što vidite.
Svakako, ali vi možete da ustanete i da se pomerite odatle. Dakle, gospodine Selakoviću, ne može Vojska Srbije da se poredi ni sa jednim drugim organom u državi, pošto ima dualizma u komandovanju i rukovođenju. Inspektorat odbrane naglašava predlog, izveštava predsednika Republike Srbije, ministra odbrane, dakle, nema zaobilaženja, nadležni odbor Narodne skupštine Republike Srbije o pojavama bitnijeg narušavanja samostalnosti i nezakonitog uticaja na rad inspektora. Izvinite, a ko može da izvrši uticaj na rad i da onemoguće samostalnost? Pa upravo ministar. Znači, ako ministar izvršava uticaj na rad, inspektor treba da se žali ministru. Da li pratite vi o čemu ja pričam? Vidim da vam je nešto smešno.
Poslaniče, ne možete vi da vodite sednicu. Dakle, ko se smeje, ne smeje, tu je predsedavajući.
Ali, vi ne vidite, vi gledate njima u leđa. Meni je ovo mnogo važna stvar.
Imam ja sve ekrane, kamere, a vi se usredsredite na amandman, molim vas.
Dakle, ovde imamo situaciju koja je trenutna, u kojoj koza čuva kupus. To nije dobro. Kome će taj inspektor da se požali ako ministar vrši na njega mobing, kao vi na nas ovde? Ministar! Pa stvarno, to je viši stepen kontrole, svaka čast. Kažem, loše je, ne morate da usvojite, ali ćete doći ovde, kao što su najavili drugi poslanici, od gospodina Stojanovića, preko gospodina Arsenovića, koji su rekli da ćemo ovaj zakon vrlo brzo ponovo da menjamo. Zašto da ga menjamo ponovo? Pa zato što ne valja. Hvala.
Hvala. Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, akademik Ninoslav Stojadinović i dr Blagoje Bradić. Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospođo predsedavajuća. Uvaženi ministri, poštovani gosti, koleginice i kolege narodni poslanici, poštovani građani Srbije, član 17a, kako je predlagač dao u obrazloženju, preciznije je uredio materiju inspekcijskog nadzora u odbrani. Predloženo rešenje zasniva se na članu 12. Zakona o ministarstvima, kojim je Inspektorat odbrane obrazovan kao organ uprave u sastavu Ministarstva odbrane za inspekcijske poslove u odbrani i usaglašena su propisima kojima se uređuju organizacija i rad Vojske Srbije i propisima o inspekcijskom nadzoru iz delokruga organa državne uprave. Član 17, kako je Ministarstvo predložilo, kaže – inspektor i drugo lice ovlašćeno za obavljanje poslova inspekcijskog nadzora su samostalni u radu, u granicama ovlašćenja utvrđenih zakonom i drugim propisima. Inspektorat odbrane izveštava ministra odbrane o pojavama bitnijeg narušavanja samostalnosti nezakonitog uticaja na rad inspektora i drugih lica ovlašćenih za obavljanje poslova inspekcijskog nadzora. Mi smo predložili dva stava, kao treći i četvrti. Treći stav bi glasio: “Inspektorat odbrane će po potrebi obavestiti nadležni odbor Narodne skupštine kada ima saznanja da ministar nije otklonio nezakonitosti ili nepravilnost u radu koji je utvrdio inspektor, ili drugo ovlašćeno lice u obavljanju poslova inspekcijskog nadzora“. Sledeći stav kaže: „o svojim nalozima Inspektorat odbrane podnosi godišnji izveštaj nadležnom odboru Narodne skupštine“. Završava se član onako kako je predložilo Ministarstvo. Da ne bih gubio vreme, obrazloženje zašto smo to predložili. „Predlog zakona uvodi i stiče samostalnost u radu inspektora, inspektorata i drugih lica ovlašćenih za poslove inspekcijskog nadzora. Osim toga, prema rešenju iz Predloga zakona, Inspektorat odbrane izveštava ministra odbrane o pojavama bitnijeg narušavanja samostalnosti i nezakonitog uticaja na rad inspektora i drugih lica ovlašćenih za obavljanje poslova inspekcijskog nadzora.“ Ovo su rešenja koja treba pozdraviti i podržati. To je sve u redu. Ipak, budući da do narušavanja samostalnosti može doći i od ministra, smatramo da treba predvideti, odnosno propisati mogućnost da Inspektorat odbrane, po potrebi, o ovome obaveštava i Narodnu skupštinu, odnosno njen nadležni odbor, imajući u vidu kontrolnu funkciju parlamenta u odnosu na egzekutivu. Mislim da je dobro ako Narodna skupština usvoji ovakav amandman jer u slučaju kada ministar naruši neki sistem i ne postupi po nalogu inspektora koji vrši redovnu kontrolu, on bi trebalo o tome da izvesti Narodnu skupštinu. U krajnjoj liniji, mi smo ti koji ovde donosimo zakone. Potpuno razumem obrazloženja koja su do sada o ovom članu dali i ministar pravde i ministar odbrane. Ali, gospodo kolege narodni poslanici, mi donosimo zakone. Znači, ako se mi dogovorimo da treba da budemo obavešteni o svemu onome što se desi u Ministarstvu odbrane, određena služba uoči nepravilnost, naloži ispravljanje, a ministar ne postupi, mi imamo pravo to da znamo. Mi imamo pravo da to uredimo zakonom. Ako smo mi ovlašćeni da promenimo Ustav Republike Srbije, ne vidim zašto ne bi mogli da promenimo zakon i nešto što je u okviru Ministarstva odbrane, po nalogu nas, narodnih poslanika, kroz usvajanje amandmana i ovog člana zakona, obavežemo da budemo obavešteni o tome šta se dešava u Ministarstvu odbrane. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Hvala, poštovana predsedavajuća. Gospodo ministri, govorili smo o ovome i u načelnoj raspravi. Znači, mi smatramo da u svakoj prilici treba jačati demokratsku i civilnu kontrolu rada Vojske. Ovaj naš amandman je jedan korak u tom pravcu, a to je - otvaramo mogućnost da inspektor odbrane, znači, po potrebi, u situaciji kada ima saznanje da ministar nije otklonio nezakonitosti ili nepravilnosti u radu, koje je utvrdio inspektor ili drugo ovlašćeno lice u poslovima obavljanja inspekcijskog nadzora, o tome obavesti nadležni odbor Narodne skupštine. Druga stvar koju smo predvideli je da jednom godišnje izveštaj svoj koji se i do sada u okviru izveštaja o radu Ministarstva nalazio, da se posebno taj izveštaj podnosi nadležnom odboru Narodne skupštine. Smatramo da je jačanje kontrolne uloge odbora skupštinskih pozitivna stvar i da toga nikada ne može da ima previše, pogotovo u situaciji kada se oni mehanizmi koj i sada postoje u sadašnjim zakonima i Poslovniku ne poštuju. Ponoviću, ministar odbrane nije podneo izveštaj Odboru za poslednje tromesečje 2014. godine. Dobili smo pisani izveštaj za treće tromesečje 2014. godine, ali nikad o njemu na Odboru nismo raspravljali. Poslednji put Odbor za odbranu i unutrašnje poslove je raspravljao o izveštaju ministra odbrane u julu mesecu 2014. godine, pre šest meseci, kao i poslednji put kad je Vlada ovde bila da odgovara na pitanja poslanika. Znači, konstantno se od strane ove Vlade i stranaka na vlasti, potpredsednika stranke i gospodina ministra, koji je sada izašao, umanjuje uloga parlamenta u demokratskoj kontroli, u civilnoj kontroli Vojske, konkretno u ovom slučaju. Zato smatramo da ima mesta apsolutno da se ojača uloga odbora, da se omogući Inspektoratu da se obrati u određenoj situaciji, tačno navedeno kojoj, nadležnom odboru Republičke skupštine, kao i da se taj godišnji izveštaj koji je, kako kaže ministar, više puta je to ponovio, nalazi u godišnjem izveštaju koji, evo, nismo još uspeli da vidimo. Možda postoji, možda se radi na njemu, jeste, evo, tek je kraj januara meseca, možda ćemo ga dobiti do leta. Ali, da vidimo i taj izveštaj odvojeno. Možda je taj Inspektorat malo ažurniji od ministra koji, evo, ne može da sastavi taj izveštaj već ceo mesec. Da ne govorim o tome da tromesečne izveštaje ne dostavlja i ne dolazi na Odbor da o njima razgovara. Smatramo da je u interesu Skupštine da se usvoji ovaj amandman, da će se time omogućiti kvalitetnija demokratska civilna kontrola rada Vojske Srbije. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar Gašić.
Zahvaljujem, gospođo predsedavajuća. Dame i gospodo narodni poslanici, i prošli put sam, pre dva dana, rekao, u znanju da nisam mogao da budem prisutan na zadnjem odboru, kada smo predali izveštaj do septembra meseca. Za zadnji kvartal 2014. godine izveštaj se radi, Ministarstvo odbrane svoje izveštaje, onako kako je to po zakonu predviđeno, uredno dostavlja, ali morate da nas pozovete i da sazovete odbor. Ne možemo mi vama da sazivamo odbor. Vama hvala što se sekirate da mina vreme stignemo sa izveštajem, ali morate da sazovete odbor i da nas pozovete da dođemo da predamo svoj izveštaj. To je u nadležnosti skupštinskog odbora, ne naša. Znači, Ministarstvo sve izveštaje, sve što je zakonom propisano, uredno i na vreme dostavlja kada to bude traženo. Što se tiče inspektora, ponavljam ponovo, izveštaj Inspektorata odbrane imate u zajedničkom izveštaju Ministarstva odbrane, kao sastavni deo toga. To dobija i Vlada i Narodna skupština i predsednik Republike. Zahvaljujem.
Narodni poslanik Marko Đurišić ima reč.
Hvala. Upravo o tome sam govorio, da vladajuća stranka, na svaki mogući način umanjuje ulogu parlamenta. Predsednik Odbora za odbranu i unutrašnje poslove je iz vaše stranke. Predsednik Odbora saziva sednice, a ne poslanici opozicije. Mi nemamo na to pravo. Mi smo ukazivali kod raspodele odbora da je loše da na mestu predsednika Odbora za odbranu i unutrašnje poslove, kao i na mestu predsednika Odbora za kontrolu službi bezbednosti budu predstavnici vladajućih stranaka, da to umanjuje mogućnost kontrole, zato što predsednici sazivaju sastanke, ne članovi Odbora. Mi ne možemo da sazovemo sastanak. A i zašto bi sazivali sastanak, sve i da možemo, kad vi ne dođete? Sami ste rekli da niste mogli. Znači, mi moramo sa vama da se dogovorimo, da vidimo kad vi možete, pa onda da se eventualno to sazove, ali ja neću da branim predsednicu Odbora, nek ona to uradi. Znači, loša je praksa, o tome sam govorio, vladajuća stranka radi na tome da se umanji kontrolna uloga parlamenta, kroz jedan mehanizam kontrole, kroz podnošenje izveštaja skupštinskih odbora. Znači, loša je praksa i o tome sam govorio, vladajuća stranka radi na tome da se umanji kontrola, kontrolna uloga parlamenta, parlamenta kroz jedan mehanizam, kontrole kroz podnošenje izveštaja o skupštinskih odbora. Znači, ne možemo mi da sazovemo sednicu neka je sazove vladajuća većina, članovi vaše stranke. Mi ćemo doći kao što dođemo na svaki odbor i raspravljamo i budemo konstruktivni, a imate između ostalog zaključak odbora. Posle događaja na Paradi ponosa 2014. godine gde smo tražili izveštaje Ministarstva unutrašnjih poslova i Ministarstvo odbrane i o događajima, ima zaključak odbora, Ministarstvo unutrašnjih poslova vam je poslao izveštaj, vi nam nikada niste poslali izveštaj.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović, repliku sigurno tražite.
Dame i gospodo narodni poslanici, koliko je tačno ono što priča gospodin Đurišić o tome najbolje svedoči činjenica da je za danas u 13.00 časova, dakle za sat vremena zakazana sednica Odbora za kontrolu službi i bezbednosti. Mi se toliko plašimo gospodina Đurišića i njegovih argumenata da je gospodin Momir Stojanović na tu sednicu pozvao i, naravno pored ministra odbrane i gospodina Sašu Jankovića, Zaštitnika građana. Pa, evo i ja vas pozivam gospodine Đurišiću, dođite i vi na tu sednicu odbora, iznesite sve svoje argumente, ali dozvolite onda da se na toj sednici iznesu i argumenti koje ima SNS i koju ima ministar odbrane. Dakle, ničega se ne plašimo, odbor smo zakazali, a u vaše vreme je bila praksa da se ne pozivaju na sednice odbora ni Zaštitnik građana niti bilo koji drugi nezavisni državni organi koje vi danas tako s dušno branite. Gospodin Zoran Babić vam je lepo objasnio da do 2012. godine niste usvojili nijedan jedini izveštaj tog istog Saše Jankovića kao Zaštitnika građana. A ono što pričate da nije dobra praksa da predstavnici vladajućih stranaka budu šefovi Odbora za odbranu i bezbednost, pa moram da vas podsetim, a ko je bio šef Odbora za odbranu i bezbednost u vreme kada ste vi bili vlast u Republici Srbiji? (Marko Đurišić, s mesta: Dragan Todorović.) A šta je bilo sa Dušanom Bajatovićem? Šta je on bio?
Poslaniče meni se obraćajte. Nije dozvoljena komunikacija između vas.
Pa, hoću samo da kažem gospodinu Đurišiću da izgleda da ima kratko pamćenje, ništa drugo.
Zahvaljujem na tome. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite.
Nadam se da je ovo pravo na repliku, poštovana predsedavajuća. Hvala. Znači, predsednik odbora na početku mandata 2008. godine bio je predsednik opozicije Odbora za odbranu i bezbednost, kako se zvao taj odbor tada. Taj odbor na žalost zbog opstrukcije predsednika godinu i po ili dve dana nije radio, nije mogao da radi. Da bi mogli da odblokiramo rad odbora predsednik odbora je promenjen i bio je gospodin Dušan Bajatović, to je radi istine, pune i potpune. Ne smatram da je dobra praksa i podržavao sam praksu da to mesto predsednika odbora preuzme neko iz opozicije, a 2010. godine to niko nije hteo. Vi iz SRS niste hteli. Srpske radikalne stranke, vi to niste hteli.
Poslaniče da li ste to vi pogrešili.
Ne, poslanici SRS gde je bio gospodin Martinović 2010. godine nisu hteli da preuzmu mesto predsednika odbora kada je gospodin Todorović smenjen.
A vi ste u to vreme bili koja stranka? Molim vas, recite da bi bilo jasnije javnosti.
Evo, ja ću da vam kažem u kojoj sam ja bio, ako vi kažete u kojoj ste vi bili stranci. U kojoj ste vi bili stranci?
Zbog javnosti samo, jer kad se vraćamo toj istoriji?
Radi te javnosti vi kažite u kojoj ste vi bili?
Hoću, samo vi recite.
Evo vi kažite prvo, pa ću ja da vam kažem, ako vi možete da se setite, pošto ja vrlo dobro znam.
Hoću. Zahvaljujem na lepim rečima i primerenom obraćanju predsedniku.
Ja mislim da je vaše obraćanje bilo mnogo manje primereno nego moje.
Naravno, ja prihvatam vašu ocenu. Samo izvolite. Ja sve prihvatam.
Znači, tada Zaštitnik građana, u to vreme nije imao odbijanje od strane ministra odbrane da dostavi neki dokument kao što imamo sada slučaj i zbog čega Odbor za kontrolu službi bezbednosti će danas zasedati. Posle priče i priče koja traje danima zašto nije gospodin Zaštitnik građana dobio dokumenta koja je tražio od ministra. To se tada nije dešavalo, jer je postojalo poštovanje zakona i Ustava u to vreme za razliku od sadašnjeg vremena. Hvala vam.
Zahvaljujem vama. Iako niste odgovorili na moje pitanje. Povreda Poslovnika, narodni poslanik Vladimir Đukanović.
Uvažena predsedavajuća, povređen su članovi 106. i 107. Prvo o tački dnevnog reda o kojoj se naravno govori, a 107. jer se ovde grubo vređa dostojanstvo parlamenta posebno kada se kaže da Zaštitnik građana, da mu se tada nije odbijalo da mu se daju određena dokumenta. Istina je da nikada i nije tražio nijedan dokument, jer nikada nije radio svoj posao. A danas radi očigledno nešto sasvim deseto. Ja tvrdim vrlo smišljeno, ali nema veze, baš danas će zato biti sednica Odbora gde će se sve apsolutno lepo, jasno objasniti. Nema smisla da se laže da Ministarstvo odbrane nije htelo da dostavi dokumenta. Ministarstvo odbrane poštuje zakon zato što su ta dokumenta pre svega u tužilaštvu. Ako neko hoće da krši zakon neka samo nastave kako su vladali nekada, mi to nećemo da radimo. Hvala vam.
Rekli ste povreda člana 106. i 107. Što se tiče člana 106. samo o tački dnevnog reda, poslanik je imao repliku, nije bio dužan da govori o tački dnevnog reda. Znači, to ne stoji. Član 107. poštuje dostojanstvo Narodne skupštine, nemam komentara šta tu ima predsednik da radi. Svako ovde danas govori kako želi i šta želi, najmanje o temi, tako da smatram da predsedik ili predsedavajući ničim nisu povredili dostojanstvo Skupštine niti su povredili Poslovnik inače bi se pretvorili u cenzore čitav dan. Da li želite poslaniče Đukanoviću da se glasa o povredi. (Vladimir Đukanović, s mesta: Ne.) Ne. Zahvaljujem se. Sada replika dr Aleksandar Martinović, pa ministru dajem reč da može da odgovori na amandman ako se sećamo [[Balša Božović, s mesta: Kako to replika na repliku.]] Poslaniče, uzmite Poslovnik i pročitajte kako izgleda taj član o replikama. Znači, nije replika na repliku nego replika i nije zatvoren krug replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodin Đurišić je samo potvrdio ono što sam ja rekao. Dakle, tačno je da je predstavnik vladajuće partije bio predsednik Odbora za odbranu i bezbednost. Ja sam to rekao i to je bio gospodine Dušan Bajatović. Ono što nije tačno, to je da je prvobitni predsednik Dragan Todorović Odbora za odbranu i bezbednost smenjen zato što je navodno vršio neku opstrukciju. Pa, po logici stvari, pa pripadnik opozicije moli Boga da dođe u poziciju da bude predsednik Odbora za odbranu i bezbednost ne bi li na taj način što bolje kontrolisao izvršnu vlast. Ali, vi ste hteli da sve imate u svojim rukama. Vi ste gospodine Đurišiću promenili praksu da vas i na to podsetim. Da predsednik Administrativnog odbora bude predstavnik opozicije. Da li je tako? I tu praksu ste izmenili. Pa, ste imali predsednika Administrativnog odbora i predsednika Odbora za odbranu i bezbednost i tako dalje. Tu praksu koju ste vi uveli, sad smo za tu praksu odjedanput odgovorni mi. Imam utisak da vi mislite ja sada treba da se plašim da kažem da sam te 2010. godine kada ste radili to što ste radili bio poslanike SRS. Naravno da sam bio, kao što ste vi bili poslanik DS, ali to uopšte nije bitno. Bitno je da ste vi uveli praksu da predstavnik vladajuće partije bude predsedik Odbora za odbranu i bezbednost. A što se tiče Zaštitnika građana, pa taj mučenik nije mogao da kaže jednu jedini reč zato što ste ga apsolutno ignorisali. Znači, kao da nije ni postojao. I u to vreme je Zaštitnik građana ukazivao na neke greške u postupanju vlasti i tako dalje, ali vi ste se pravili da te državne institucije u Srbiji nema.
Hvala vam. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Ako je nešto dobro iz ovih replika, to je da je sada reč – mučenik, dozvoljena u parlamentu, očigledno da se koristi i da se jedan predstavnik jednog državnog organa da se kvalifikuje kao – mučenik, ali dobro. Znači, poštovani kolega, ako je dobra praksa da predstavnici opozicije budu na čelu nekih važnih odbora, kao što ste vi rekli, i da je tada uskraćeno pravo opoziciji da bude na mestu predsednika Administrativnog odbora, ko je danas na mestu predsednika Administrativnog odbora? Ko je danas? Ko je danas na mestu predsednika Odbora za odbranu i unutrašnje poslove? Iz koje je stranke? Iz koje stranke je na mestu predsednika Odbora za kontrolu službi bezbednosti, pravosuđa, finansija? Ako smo mi uveli lošu praksu o kojoj vi govorite, što je ne promenite, što ne pokažete, što ne iskoračite više? Ja vam govorim, naprotiv, da smo mi počeli mandat sa tim da predstavnik opozicije bude na mestu ovog odbora. Odbor nije mogao da radi upravo ovo što mi tražimo danas kao opozicija, da raspravlja o izveštaju ministarstva. U to vreme predsednik odbora nije sazivao sednice na kojima su izveštaji koji su dolazili iz ministarstava mogli da se raspravljaju. Nije sazivao sednice sa tim dnevnim redom neko sa nekim drugim dnevnim redom je sazivao sednice. Onda je smenjen i onda godinu i nešto dana nije bio predsednik tog odbora i tek na kraju, znači posle dve, dve i po godine, je gospodin Dušan Bajatović, vaš koalicioni partneri današnji, postao predsednik tog odbora, da bi mogao odbor da radi onaj zadatak koji mu je propisan Poslovnikom.
Hvala vam poslaniče. Molim da se vratimo na amandman. U amandmanu se govori o izveštajima koji treba da se nadležnom odboru… (Aleksandar Martinović, s mesta: Povreda Poslovnika.) Vama ću dati repliku. Povreda Poslovnika može da bude samo zloupotreba jer vidim vi ćete sigurno da replicirate [[Aleksandar Martinović, s mesta: Da li mi dajete repliku?]] Dakle, pošto vam je postavljeno pitanje ko je predsednik Odbora direktno, moram da vam dam repliku.
Zahvaljujem se gospođo predsednice. Ono što nam gospodin Đurišić nije rekao, a što je jako važno, izvinite gospodine Đurišiću a ko je vršio kontrolu službi bezbednosti, Vojske i MUP-a u tom periodu od godinu kada je smenjen Dragan Todorović i kada je postavljen Dušan Bajatović? Ko? Niko. Ko je za to odgovoran? Vi koji ste tada bili na vlasti. To je jedna stvar. Druga stvar, da biste imali predsednike svih tih odbora o kojima vi sada govorite, dozvolite, morate da osvojite malo više glasova na izborima i morate da imate malo više poslanika nego što ih sada imate. Ne možete vi sa 6% osvojenih glasova na izborima da imate predsednike u svim odborima ili u odborima koje vi želite. Ja moram da vas podsetim, taj period o kome mi govorimo, izbori su bili u maju 2008. godine. Tada je jedinstvena SRS osvojila, ako se ne varam 78 mandata. Koliko ste vi osvojili u martu 2014. godine? Dakle, disproporcija je ogromna. Mislim da treba da znate i ono što piše u Poslovniku. Predsednička mesta u odborima i broj članova u odborima zavisi od broja poslanika koji ima vaša poslanička grupa. To što vam je mala poslanička grupa, to nije kriv ni Bratislav Gašić, ni Aleksandar Martinović, ni Maja Gojković, po vama su verovatno krivi građani. Pokušajte da promenite narod. Narod vas je ocenio kao loše i narod vam je dao toliko glasova koliko vam je dao. To što biste vi hteli da imate predsednike odbora tih i tih, to je lepo, ali ćete morati da sačekate neke nove izbore, da se pokažete na tim izborima i da onda imate mnogo više poslanika nego što ih sada imate.
Po amandmanu Dragan Šutanovac.
Ja sam hteo jednu molbu da uputim. Upravo je gospodin Martinović rekao da je predsednik Odbora za kontrolu službi bezbednosti zakazao sastanak, nije rekao da je sastanak plod inicijative, koji su potpisali članovi odbora gospodin Bogdanović i ja, i na kome će biti, koliko smo čuli, ministar Gašić i Ombudsman Janković. Ja bih vas zamolio da, ako možemo da se dogovorimo da date pauzu u trajanju… Vama se obraćam predsednice, važno mi je da čujete. Znači, zamolio bih vas da nam date pauzu u vremenu dok bude trajao Odbor za kontrolu službi bezbednosti, jer dobar deo ljudi koji upravo u raspravi učestvuju po ovim tačkama će biti tamo, a ne možemo da budemo na dva mesta, a mislim da ukoliko nam ne date tu mogućnost, da onda očigledno želite da dezavuišete ili ovaj deo parlamenta ili Odbor za kontrolu službi bezbednosti. Ovo je apel i molba. Hvala.
Zahvaljujem se poslaniče. Nisam konsultovana oko vremena zakazivanja sednice Odbora i neću dati pauzu, zato što je mimoiđen predsednik da se dogovorimo kako će da teče sednica i kad će biti zakazan odbor. Ja vama odgovaram, tako da neću moći da izađem u susret, jer sam drugačije planirala tok sednice, glasanje, zakazivanje sledeće sednice, tako da nije ni do vas ni do mene. Žao mi je i zbog toga i Vlada je morala da ovlasti još jednog ministra da ispred Vlade brani amandmane.
Ovo znači da oni ne žele uopšte da se izvrši kontrola.
Ministre, hoćete vi da odgovorite na amandman ili ne? (Bratislav Gašić, s mesta: Nemam komentar.) Sada odustajete. Zahvaljujem se. Na član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Balša Božović i Dejan Nikolić. Da li želite reč? Reč ima Balša Božović.
Zahvaljujem predsednice Skupštine. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi ministri, poštovani predstavnici Vojske Republike Srbije, uvaženi gosti, ovaj amandman je posledica prethodna dva koja smo potpisali i uradili gospodin Dejan Nikolić i ja. Ono što je vezano za ovaj amandman jeste priča koju smo imali o podeli nadležnosti i onoga što je zapravo suština ovih izmena, a to je da se jedan veliki deo moći prebacuje sa načelnika generalštaba i predsednika Republike na Vladu Republike Srbije, odnosno na ministra ili Ministarstvo Vojske. Imali smo prilike da čujemo od ministra Selakovića, koji trenutno nije u sali, da je ovo isključivo pravno a ne političko pitanje, ne znam koje je onda pitanje odnos između predsednika Republike i Vlade Republike Srbije, da li pravno političko ili unutra stranačko SNS, ali zaista bih voleo da ono što smo na početku rekli i u načelnoj raspravi, da ono što je neprecizno u definisanju kada je u pitanju Zakon o odbrani, da se na ovaj način malo preciznije uredi. Naravno da je gospodin Šutanovac kao bivši ministar odbrane dao mnogo sveobuhvatnije i bolje obrazloženje nego što sam uradio lično iz prostog razloga što je ovo ne samo njegova tema, nego je on neko ko je vodio to ministarstvo jedan duži niz godina i naravno uz sve ono što smo imali prilike da raspravljamo ovde, bio jedan od najuspešnijih ministara odbrane u istoriji Vojske Republike Srbije. Vama bih, gospodine Gašiću, zaista poželeo da u svojoj karijeri i kada je u pitanju izvoz vojne industrije i kada je u pitanju ulaganje u vojsku i budžet za Vojsku Republike Srbije, budu na onim nivoima na kojima su bili na kojima su bili dok je ministar Šutanovac vodio ovaj resor. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima ministar odbrane Bratislav Gašić.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, kada stručni ljudi pišu amandmane, onda uzmu pa pogledaju zakon u kome je jasno definisano da predsednik Republike u svakom trenutku može da naloži vanredni nadzor, vanredni inspekcijski nadzor i to ovim zakonom nije ni ukinuto. Njegova Kancelarija za vojna pitanja u svakom trenutku može da naloži i ovde vam je jasno obrazloženje napisano. Amandman se ne prihvata iz razloga što je predloženim članom 16. stav 1. tačka 3. već predviđeno da se inspekcijski nadzor nad operativnim i funkcionalnim sposobnostima, komandi jedinica i ustanova Vojske Srbije vrši po odobrenju i nalogu predsednika Republike. Mi znamo da je sve krenulo od jednog čoveka i Vojska Srbije je nastala i vojno zdravstvo i vojno obrazovanje je nastalo od jednog čoveka, vama hvala. Rezultate ne možemo da imamo kada je budžet u pitanju, iste, zato što je u vreme tog velikog ministra i Fond penzionog osiguranja bio u sklopu budžeta Ministarstva odbrane i Fond za socijalnu zaštitu vojnih osiguranika je takođe bio sastavni deo tog budžeta, pa se tu malo drugačije pravila matematika zarad znanja onima koji na Tviteru non stop izbacuju neke tabele i paralelne preseke, ali morate da znate šta je tada bilo u budžetu Vojske Republike Srbije, a šta je to danas. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Na član 13. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Balša Božović i Dejan Nikolić. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Balša Božović. Izvolite.
Hvala, gospodine Bečiću. Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi ministre, uvaženi predstavnici Vojske, rekli smo i u raspravi u načelu da obaveštajno-bezbednosni poslovi od značaja za odbranu danas se zovu bezbednosno-obaveštajni i težište se prebacuje sa obaveštajnog na bezbednosni aspekt. Dakle, sa inostranog na unutrašnjeg neprijatelja. Zašto je ovo bio amandman DS? Iz prostog razloga, što smo zabrinuti kao predstavnici građana da zbog svega ovoga što tvrdi Zaštitnik građana, o potencijalnom praćenju, snimanju, prisluškivanju predstavnika i lidera opozicije i ostalih građana Srbije i to je nešto što nama zaista predstavlja veliku pretnju za demokratski sistem. Ono što je intencija ovog amandmana jeste da se na jedan određeni način pre svega da i objašnjenje i obrazloženje, a s druge strane da, ukoliko uspete da shvatite koliko je danas strah dominantno osećanje među građanima Srbije i ukoliko vi to, kao ministar Vlade Republike Srbije ne znate, to mi ne radimo i ovaj amandman ne podnosimo nas radi, nego građana Srbije radi. Strah je danas dominantno osećanje među građanima Srbije. Sva neovlašćena snimanja, prisluškivanja i praćenja jeste nešto što ne spada u bilo kakav demokratski poredak i zaista mislim da je ovo nešto što je Zaštitnik gađana već imao prilike u nekoliko navrata da apostrofira da vi kao ministar odbrane i vaše Ministarstvo ne želi u ovom pogledu i u skladu sa informacijama koje je Zaštitnik građana dobio, da Ministarstvo odbrane ne želi da izađe u susret i da te informacije ili tražene podatke ili dokumenta Ministarstvo odbrane odbija da dostavi. Zašto, zaista želimo da čujemo. Zahvaljujem.
Zahvaljujem se, gospodine Božoviću. Reč ima ministar Bratislav Gašić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, prvo bih odgovorio na postavljeno pitanje oko amandmana. Gospodine Božoviću, niste služili Vojsku, nažalost, i onda pojmovno mnoge stvari mešate, a vaši savetnici su trebali da vam kažu da u svim ostalim dokumentima koje ste vi donosili za vreme njegovog visočanstva tadašnjeg ministra odbrane, u njima piše upravo ovako kako mi to sada menjamo u zakonu. Znači, tada ste doneli zakonu u kome ste promenili nazivvojno-obaveštajni bezbednosni poslovi, a u svim ostalim dokumentima ste napisali bezbednosno-obaveštajni podaci. To je odgovor na pitanje zašto se sada to usklađuje. O strahu građana Srbije koji vlada, kako vi kažete, zato što su načela demokratije koje ste vi postavili, ja vas pozivam da budete na sednici Odbora koji će da počne za nepunih 40 minuta, a ja ću vrlo rado i vama i građanima Srbije da pokažem koji su to predsednici stranaka u koje vreme pokušavani ili nisu pokušavani da budu prisluškivani, tako da ćemo strah kod građana Srbije, bez ikakvih problema, već za 40 minuta da otklonimo. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović. Izvolite.
Hvala, uvaženi predsedavajući. Ja sam vas, inače, zamolio još na prošloj sednici da kada se ovakve stvari izgovore, da reagujete, zato što je ovo nedopustivo da neko širi paranoju među građanstvom, među građanima Republike Srbije time što se navodno prospe informacija kako neko prisluškuje građaneRepublike Srbije. To je nešto što je nedopustivo. Kada govorimo o samom amandmanu, da kažemo građanima Srbije - podnet je čisto da bi se neko javio i da bi ispričao ovakve stvari koje nemaju veze sa istinom. Istine radi, kada govorimo o prisluškivanju, meni je drago da je, između ostalog, bivši ministar odbrane priznao da su oni kupili svojevremeno neki uređaj, a da za to nismo saznali. Vi ste nam, gospodine Gašiću, za to i rekli da je to tajno kupljeno, u nekoj tajnoj nabavci, kako god. Ja mogu da verujem da su oni zaista to nekada i radili, a da je to tačno, činjenica je, to su čak i pisale novine, da je baš iz BIA-e utvrđeno čije su telefone lovili. Između ostalog, ja sam bio jedan od aktera te čitave afere, na žalost. Moj telefon su, ne znam iz kog razloga, prisluškivali, ali nisam primetio da je gospodin Saša Janković ikada reč rekao o tome, jednu jedinu rečenicu. Toliko o tome koliko je on nezavistan. Ja tvrdim da je on direktno partijski čovek i to je moje pravo i nisam mu glasao za Izveštaj prošli put ovde i ja vam sada svečano kažem – nećumu glasati ni za sledeći izveštaj, i to je moje pravo kao poslanika, zato što mislim da uopšte nije nezavistan u svom radu. Izvinite što tom njegovom visočanstvu gospodinu Jankoviću sam se usudio da to tako kažem, pa makar me razapinjali po svim medijima. Ja moram nešto ovde da vas upozorim za sledeći put. Kad god neko ovako prospe tu informaciju, zarad sigurnosti građana ja vas molim da reagujete. Inače ćemo imati situaciju da svako ovde bude u paranoji kako ga neko prisluškuje. Ja sam, inače, kao zamenik člana Odbora za kontrolu službi bezbednosti išao u kontrolu, recimo, BIA-e. Išao sam i u kontrolu VBA-e. Dali su nam sve mere da vidimo kako su to radili. Apsolutno u skladu sa zakonom svi su to radili. Nijedna mera nije mogla da bude bez odobrenja suda. Nemoj da izmišljaju i da lažu ovde. Ja razumem, oni su to verovatno radili, ali tada ni gospodin Janković, niti bilo ko se nije uzrujao da zaštiti građane. Hvala vam.
Zahvaljujem, gospodine Đukanoviću. (Balša Božović, s mesta: Replika.) Nemate pravo na repliku. Možete da govorite samo po amandmanu. (Balša Božović, s mesta: U redu.) Izvolite, gospodine Božoviću.
Hvala, gospodine Bečiću. Apsolutno nisam govorio da bilo ko prisluškuje građane Srbije, već da je osnovana sumnja da su lideri sindikata opozicionih stranaka, po informacijama koje je dobio Zaštitnik građana. Na osnovu tih informacija traženi su određeni podaci od Ministarstva odbrane, određene činjenice da se dostave i to je Ministarstvo odbrane odbilo da uradi i ja samo pitam zbog čega je to odbilo da uradi? Dakle, kada sam govorio, gospodine Đukanoviću… Izvinjavam se što se direktno obraćam gospodinu Đukanoviću.
Ne možete direktno da se obraćate.
Izvinio sam se. Kada sam govorio o bivšem ministru Šutanovcu, govorio sam da je radio transparentno, zato što je Zaštitnik građana kada je tražio podatke, Ministarstvo odbrane u njegovo vreme je dostavljalo te podatke da bi se ovakve sumnje otklonile. Hoću da vam kažem da je ovo što je malopre gospodin Đukanović rekao kada je u pitanju Zaštitnik građana ne napad na Sašu Jankovića, nego na jednu instituciju koja je nezavisna u Srbiji i makar pretenduje da bude. Svi u ovoj Skupštini smo glasali za njega.Naša dužnost kao narodnih poslanika i ovog doma je da branimo nezavisne institucije, a ne da ih krnjimo, napadamo i da govorimo da nećemo da glasamo samo zato što on ima osećaj da je partijski čovek, jer to što on traži ne ide u prilog njemu i njegovoj stranci. To je sramota. (Vladimir Đukanović, s mesta: Replika.)
Gospodine Božoviću, dajući pravo na repliku gospodinu Đukanoviću ja se rukovodim tome da ja kao član Odbora imam sumnju, jer jedno je gospodin Janković rekao u javnosti i pominjao prisluškivanje i lidera, a drugo je dostavio Odboru i to u Izveštaju Odbora ne postoji. Zato ne mogu da opomenem gospodina Đukanovića kad govori o tome. Replika, narodni poslanik Vladimir Đukanović. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Prvo, nije Saša Janković institucija, on je ime i prezime, čovek, kao i svi mi, a institucija Zaštitnik građana. Jednog dana neće biti on, biće neko drugi, a ja mislim da on svojim radom narušava tu instituciju i to je moje pravo da takomislim. Znate, ne mogu da prihvatim da je on bezgrešno ovde izabran. Imamo samo bezgrešno začeće koje je bilo, ali bezgrešno izabran sigurno nije. Svako greši u životu, pa i on, a inače nije nezavistan, zato što zavisi od nas ovde u parlamentu, nama podnosi izveštaj. Dosta više sa tom besmislenom kovanicom o nezavisnim institucijama, zato što su to institucije koje podnose izveštaj Skupštini Republike Srbije. Mi smo ih izabrali i moramo da vodimo računa o tome, a on je nezavistan u smislu da Vlada Srbije ne sme da se meša u njegov rad i to moramo da poštujemo i to je nešto što je dobro. Kada govorimo o samoj instituciji, moje pravo je da tako razmišljam. Ja iskreno mislim lično da on svojim radom narušava kredibilitet te institucije. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dragan Šutanovac, po amandmanu.
Gospodine Bečiću, vi kao principijelni predsedavajući ste imali razloga da kolegi pre mene izreknete opomenu. Znate, kada on kaže da mi lažemo, tim rečima, to je već ozbiljna uvreda parlamenta i parlamentaraca i to bi u skladu sa onim kada vam neko kaže da možemo u nedogled da radimo, ta laž bi bila već za isključivanje sa sednice.
Gospodine Šutanovac, ja vas molim, niste dobili pravo po replici.
Nemoj da me više molite ništa. Pustite me da pričam.
Molim vas, niste dobili pravo po replici. Takođe, ja sam već rekao da ne želim da iznosim privatne razgovore i razlog zbog čega sam ja povukao opomenu. Vrlo dobro znate da opomena nije povučena zbog toga što mislim da sam pogrešio nego zbog nečeg drugog što ste rekli u razgovoru sa mnom. Zahvaljujem. Izvolite, gospodine Šutanovac.
Dakle, kada gospodin Đukanović kaže da mi lažemo, vi ste dužni da reagujete, nevezano za to što ste povukli ili niste povukli. Kada gospodin Martinović kaže – mučenik, za Sašu Jankovića, ista stvar. Ako bi ja rekao da je ministar mučenik, a on čovek vitez, vi biste reagovali, siguran sam, ili da Đukanović laže. Gospodine ministre, pitali ste malopre gospodina Božovića gde je služio vojsku?
Evo, upravo ste to rekli i ja nisam reagovao. Vidite da imam iste aršine za sve.
Ne, ja to neću reći nikada, nikada. Pitali ste malopre - gde je gospodin Balša Božović služio vojsku? Pa, gde je gospodin Đukanović služio vojsku? Nigde. Ne samo on, i Jovičić, nigde. Pa, šta? Znači, on zastupa danas ovde SNS kao ovlašćen, a nije služio vojsku, nije bio u vojsci dva minuta, a vi diskriminišete našeg poslanika koji nije služio vojsku i omalovažavate ga - gde si služio vojsku, pa, zato ti ne znaš. Pa, kako on da zna? Čovek nam drži predavanje ovde već dva dana. Nije bio u vojsci sem u tim kontrolama. Toliko zna o vojsci. Dobro je što, evo, stiže i pojačanje. Malopre ste rekli nešto oko budžeta, sve te vaše analize su fantastične. Objasnite ovim ljudima koji sede pored vas kako je moguće da su 2012. godine imali veću platu nego danas i biće svima jasno da to što pričate naprosto ne stoji. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine Šutanovac. Reč ima ministar u Vladi gospodin Bratislav Gašić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, ja mislim da sam gospodinu Božoviću rekao da to što ne poznaje termine iz vojne terminologije, trebali ste vi da mu pomognete u tome i da mu bude lakše. Nije to ni malo grešno. Nije služio vojsku, dete nije moglo u nekom trenutku itd. Da li vi to pokušavate time što vičete da me uplašite pred odbor, time što se unosite meni u lice da me uplašite pred odbor sa vama i sa Sašom Jankovićem? Vidim da kada god ja sedim ovde u Skupštini, imate potrebu da objasnite i ovoj strani napadno, sa vikom prema meni. Više puta sam vam rekao, gospodine Šutanovac, možete vi mene da vređate, možete da me nazivate kako god hoćete i po tviteru i po svemu ostalom. Ja odlično znam i ko sam i šta sam. Možete da mi kažete i da sam vitez od Čarapanije. Jesam, ponosan sam, ali nisam pravio to o trošku države ili o trošku Vojske Srbije. Kao što ja vas mogu da nazovem baronom od Mirijeva, bez ikakvih problema, pa da dođete na onaj viši čin posle toga koji dolazi kada su pašnjaci u pitanju ovde u centru Beograda. Ali, ja to ne koristim, gospodine Šutanovac. Zato vam kažem. Vratimo ovo da poboljšamo i da vaše primedbe budu u skladu sa boljim i kvalitetnijim pronalaženjem zakonskog rešenja za Vojsku Srbije. Pustite politiku u ovom trenutku. Ne možete sa politikom da objasnite građanima Srbije da se vi mnogo sekirate sada za vojsku. Ja vas razumem, ali sam vam rekao jednom prilikom, bili ste, svaka čast, svu pažnju imate od Vojske Srbije zbog toga što ste bili ministar pet godina, ali mnogo godina će da prođe da bi se vratio ponovo neko od vas.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović. Govorili ste o njemu da li je služio ili nije služio vojsku.
Hvala. Tačno je, gospodine Šutanovac, nisam služio, vi dobro znate zašto i trebalo bi da vam služi na čast što mi to prigovarate, zato što ne bih voleo nikada da se to dogodi ni vama, niti bilo kome iz vaše porodice. Trebalo bi da se stidite što ste to pomenuli. To govori o vama. Ali, kada već tako govorite o tome ko drži predavanja o vojsci, znate, dosta se to uči i na fakultetima. Inače, za 20 i nešto godina ovde nijedan od poslanika možda neće imati pravo ništa o vojsci da govori, jer ste vi ukinuli redovno služenje vojnog roka. Prema tome, nije lepo to što ste se na takav način meni obratili, jer ste dobro upoznati sa svim. Opet kažem to mnogo više govori o vama, a ja zaista iskreno želim da se ni vama, ni nikome iz vaše porodice ništa slično ne dogodi. Hvala.
Zahvaljujem. (Dragan Šutanovac, s mesta: Replika.) Vi bi da replicirate ministru, a ministar nije tu. Nemate kome da replicirate. Vratiće se. Ako hoćete da replicirate u vazduh, evo, izvolite.
Gospođo predsedavajuća, ja sam možda dužan izvinjenje gospodinu Đukanoviću zato što je temu nesluženja vojske pokrenuo ministar Gašić. Gospodine Đukanoviću, vi ste trebali da replicirate ministru Gašiću i da mu kažete – nije u redu što to pričate. Zbog čega? Zato što ima toliko ministarki u svetu, žena, koje nisu služile vojsku, koje su bolji ministri od našeg Gašića. Šta je tu problem? Ni predsednica parlamenta nije služila vojsku. Ne znam da li je ministar Selaković služio vojsku, nije ni važno. To što ste loš ministar nema veze sa tim što niste služili vojsku. To je moje mišljenje. Gospodine Đukanoviću, ako dozvolite da vam se izvinim, ali vi ste trebali da reagujete, trebali ste da reagujete u ime svih onih mladih ljudi koji su imali ili neki problem ili su iskoristili pravo da ne služe vojsku kao što ne moraju. Vaš kolega Jovičić nije služio vojsku, pa, šta je problem? Nemojte me optuživati da sam nešto loše mislio. Ja to znam već 10 godina. Nije to za mene novost. I za Vulina znam 10 godina. Ali, ovde je to pokrenuo ministar Gašić kao argument, u tome da Balša Božović, koji je vaš kolega pravnik, ne može da priča. S druge strane, žao mi je što je ministar izašao. Ja nemam problem da ustanem, da govorim. Ako to zvuči nekome kao unošenje u lice, ja žalim one koji ne mogu da ustanu da govore u Skupštini. Ako ima neki problem sa kičmom ili sa problem sa nekim organom, pa ne može da ustane, ja nemam problem sa tim, ali nemoj da meni zamera. Ne mogu da se unesem u lice na 15 metara. Niste bili tu, pa niste čuli. Meni je zamereno od strane ministra da mu se unosim u lice. Kako to? Moguće je da ima problem sa vidom, ali to treba da reši na nekom drugom mestu.
Ja imam problem sa vidom. Ja nisam služila vojsku. Prihvatam da sve uvrede koje ste jedni drugima rekli budu upućene meni, što ne znači da politički ne mogu dobro da vodim neki resor i parlament. Pravimo razliku između profesije i politike. Čujem vas, poslanici, svi bi da replicirate. Svi ste se našli pogođeni. Koristim svoje pravo da dam pauzu od devet minuta, do 12,45 časova, da nekako uspostavim red u sali, da se priča o zakonu. Mi smo sada počeli da pričamo o našim fizičkim sposobnostima, ko jeste, ko nije služio vojsku. Mislim da o tome treba da stavimo jednu veliku tačku. Nekoliko minuta pauze, ne kruto. Ja ću nastaviti kada budem smatrala da je uspostavljen red. [[Posle pauze.]] Pozivam pripadnike Ministarstva odbrane da se vrate u salu i da nastavimo rad. Prijavljeni mogu da dobiju reč ako je o amandmanu, pošto smo i pravili pauzu da ne bilo replike više. Na član 15. amandman, sa ispravkom, je podneo narodni poslanik Momir Stojanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 18. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Šutanovac, Borislav Stefanović i Gordana Čomić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 21. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Šutanovac, Borislav Stefanović i Gordana Čomić. Da li želi neko reč? (Ne.) Na član 21. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Balša Božović i Dejan Nikolić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 21. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać i akademik Ninoslav Stojadinović i dr Blagoje Bradić. Reč ima predlagač dr Blagoje Bradić.
Zahvaljujem, gospođo predsedavajuća. Predložili smo u članu 21, kojim se menja član 45. u stavu 3. posle tačke 3, da se dodaju nove tačke 4. i 5. Član 45. se bavi logističkom podrškom Vojske Srbije koja se realizuje radi zadovoljenja operativnih potreba Vojske. Izvinjavam se, malo sam žurio. Tu se nabraja da se pod tim podrazumeva održavanje naoružanja i vojne opreme, snabdevanje naoružanjem i vojnom opremom i drugim sredstvima, opštim logističkim potrebama, planiranje, izgradnja i rušenje, uklanjanje i održavanje objekata, infrastrukture saobraćaja i transport ljudi i sredstava, zdravstvenoj zaštiti, veterinarskoj zaštiti, bezbednosti zdravlja ljudi na radu, zaštiti životne sredine, zaštiti od požara i eksplozije, lov na šumskoj delatnosti i drugim logističkim delatnostima, itd. Kaže se da to može da rade – vojne ustanove koje su organizaciono i funkcionalno vezane za Ministarstvo odbrane u kojima se obavljaju poslovi za potrebe logističke podrške Vojske Srbije, koji nemaju status pravnog lica. Pod dva, vojne ustanove koje su organizacione i funkcionalno vezane za Ministarstvo odbrane koje obavljaju proizvodnu i uslužnu delatnost i delatnost izgradnje i održavanje objekata, infrastrukture i posluju po principu sticanja i raspodele dobiti, koji je upisan u sudski registar posebnih pravnih lica, stiču status pravnog lica. Pod tri, jednočlana privredna društva obrazovana od postojećih vojnih ustanova. Mi smo predložili pod tačkom 4. da to budu privredna društva i preduzetnici koji su osnovani i posluju u skladu sa zakonom koji uređuje privredna društva i tačka 5. – javna preduzeća i ustanove koje su osnovane i posluju u skladu sa propisima o javnim preduzećima i ustanovama. Mislimo da je ovaj predlog amandmana smislen i da ima svoje korisne efekte ako se ukaže potreba u Vojsci Srbije, naročito, recimo u delu zdravstvene zaštite, veterinarske zaštite, planiranje, izgradnja, rušenje, planiranje i održavanje objekata, infrastrukture, saobraćaju i transportu ljudi i sredstava. Znači, ako se ukaže potreba da mogu i privredna društva i javna preduzeća da učestvuju i da izvrše neki posao za Vojsku Srbije.
Reč ima ministar Selaković.
Hvala, uvažena predsedavajuća, odnosno predsednice. Dame i gospodo narodni poslanici, nakon pažljivog razmatranja svih amandmana, znam da Vlada i Vladine službe, kao i Ministarstvo, u ovom slučaju Ministarstvo odbrane, vrlo pažljivo i vrše zaista, utvrđeno je da je ovo dobar amandman i da ovaj amandman treba prihvatiti zato što na jedan konstruktivan način dopunjuje član 45. postojećeg zakona i proširuje na jedan racionalan način krug lica koja mogu da obavljaju ovu delatnost. Tako da u ime ovlašćenog predstavnika predlagača, odnosno Vlade Republike Srbije, prihvatam ovaj amandman.
Zahvaljujem. Ovaj amandman je prihvaćen. Na član 45. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Balša Božović i Dejan Nikolić. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O VOJSCI SRBIJE Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici. Primili ste izveštaje Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za odbranu i unutrašnje poslove, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman je podneo narodi poslanik Mirko Čikiriz. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Konstantin Arsenović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Šutanovac, Borislav Stefanović i Gordana Čomić. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik Konstantin Arsenović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i mr Dejan Čapo. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman, sa ispravkom, je podneo narodi poslanik Mirko Čikiriz. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su zajedno narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, akademik Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović i dr Blagoje Bradić, sa ispravkom, i zajedno narodni poslanici dr Milorad Mijatović, Milena Bićanin, prof. dr Branko Đurović, dr Ivan Bauer, prof. dr Vladimir Marinković, prof. dr Vesna Besarović, dr Muamer Bačevac, Meho Omerović, Branka Bošnjak i Ljiljana Nestorović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Balša Božović i Dejan Nikolić. Reč ima narodni poslanik Meho Omerović.
Izvinjavam se, poštovana predsednice, poštovanje vama, uvaženi gospodine ministre, predstavnici Vojske, amandman na član 3. koji su podneli zajedno poslanici SDPS ima za cilj…
Izvinjavam se, vi ste se javili na onaj prethodni?
Jeste, javio sam se.
Dozvoliću vam.
Hvala najlepše. Predlažemo da se reči „ratno vazduhoplovstvo“ menjaju u „vazduhoplovstvo“. Zašto? Zato što smatramo da politika mira i deklaracije koju je ova Narodna skupština Republike Srbije usvojila, a koja ima za cilj i vojnu neutralnost, nam daje za pravo da iz ovog Predloga zakona izbacimo termin „ratni“. Vlada Republike Srbije u svom obrazloženju kaže da ne prihvata ovaj amandman zato što se nazivom „ratno vazduhoplovstvo“ nastavlja prekinuta tradicija i kontinuitet ovog vida Vojske Srbije i što ovaj pojam odražava suštinu njenog postojanja. Sumnjam da je suština postojanja vojske rat. Kada je reč o kontinuitetu i prekinutoj tradiciji, da li je to tradicija Kraljevine Jugoslavije ili je to tradicija Narodnooslobodilačke vojske Jugoslavije? Zašto to kažem? Naziv „ratno vazduhoplovstvo“ na koji se Ministarstvo odbrane poziva, kao na tradiciju u obrazloženju odbijanja amandmana, datira iz vremena Kraljevine Jugoslavije, a kada je ustanovljeno ratno vazduhoplovstvo. Ovaj naziv je postojao i kao ratno vazduhoplovstvo Narodnooslobodilačke vojske Jugoslavije od 21. maja 1941. godine, pa sve do 1990. godine. Dakle, i tokom i posle Drugog svetskog rata je bio u primeni. Tek posle 2000. godine mi smo reformom vojske ovaj rod preimenovali u vazduhoplovstvo. Inače, mala lekcija iz istorije, kada je Srbija prvi put nabavila avione, među prvih 15 zemalja u svetu, to je vrlo važno istaći, tokom balkanskih ratova, naziv koji je korišćen je bio srpska avijatika. Praksa u imenovanju ovog dela Ministarstva jeste različita. SAD imaju vazduhoplovstvo, Velika Britanija ima kraljevsko vazduhoplovstvo, Rusija ima vojno vazduhoplovstvo. Grci, Italijani, Slovenci, Izrael i Sirija imaju ratna vazduhoplovstva. Rumuni imaju vazduhoplovne snage. U terminološkoj zbrci oko ovog pojma dominira pojam ratnog vazduhoplovstva koji ga i razlikuje od civilnog, a u vrednosnom sistemu ja mislim da je možda blaži termin vojno vazduhoplovstvo, ali ako se traži uporište u tradiciji što jeste argumentacija predlagača zakona, odnosno Ministarstva odbrane ovaj termin nije bio prisutan u Srbiji. Prvi termin avijatika potiče od latinske reči avijatika što znači vazduhoplovstvo. I stoga smo mi predložili upravo i vodeći se računa o politici države i mirotvorom da se ratno vazduhoplovstvo u svo uvažavanje, naravno, i tradiciji i svega onoga što ona nosi sa sobom u najpozitivnijem smislu, kao što sam i naveo od balkanskih ratova kada je Srbija među prvih 15 zemalja kupila i imala svoje avione do poslednjih dana. Mislim da je ratno vazduhoplovstvo u ovom trenutku neprimereno upravo zbog pozicije koju ima i država Srbija upravo zbog zakona i Ustava i upravo zbog opredeljenja za mir koji imamo kao društvo. Zahvaljujem se.
Reč ima ministar Selaković.
Zahvaljujem uvažena gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, vrlo pomno sam slušao svog uvaženog kolegu i uvažavam njegove stavove. Samo da podsetim na neke stvari. Naravno, da Vojska Srbije baštini svoje tradicije i na tradicijama Vojske Kraljevine Srba, Hrvata i Slovenaca, odnosno Kraljevine Jugoslavije, jer je ta vojska nastala na osnovu Vojske Kraljevine Srbije i nastavila da baštini njen kontinuitet i svetle tradicije Srpske Vojske. Naziv srpska avijatika normalno da je tada postojala Srpska avijatika, nije bio ni ratna, ni vojna, zato što mi tada nismo imali civilnu avijatiku, i to je bila jedna jedina koja je služila, možemo reći i u civilne i u vojne svrhe. Naziv ratno vazduhoplovstvo, pa i ono što je građanima poznato kao cela kovanica, ratno vazduhoplovstvo i protivvazdušna odbrana jeste nešto što je prisutno u našoj vojnoj terminologiji zaista već dugi niz decenija. Cilj i svrha postojanja svake vojske nije na prvom mestu da ratuje, već da do rata ne dođe. Da to nije tako ne bi smo imali neutralne zemlje i zemlje koje vode najširu moguću mirnodopsku politiku poput Švajcarske konfederacije koja u svoj sistem odbrane, u svoju vojsku, u samom su vrhu u ulaganju sredstava po glavi stanovnika, a svakako da nikome nije cilj preimenovanja da bi se, ajde da kažemo aludiralo, na neke ratne ili ratničke namere, jednostavno i nakon prethodne izmene zakona videlo se i u javnosti da je to neuspela izmena, jer je i dalje kako u medijima, tako i u opštoj javnosti korišćen upravo naziv ratno vazduhoplovstvo i protivvazdušna odbrana i upravo se time i ovde zakonopredlagač rukovodio. Hvala vam.
Hvala ministre. Reč ima narodni poslanik Milorad Cvetanović, po amandmanu.
Poštovana predsednice, uvaženi ministre sa saradnicima, cenjene kolege narodni poslanici i poslanice. Ideja Vlade Srbije je da vrati jedno od najbitnijih i najcenjenijih rodova vojske u stari naziv naišlo je na sveopšto odobravanje. Prefiks ratno obrisan je nastankom zajednice Srbije i Crne Gore. Ostavkom naziva vazduhoplovstvo, može se smatrati da se misli na civilni vazdušni saobraćaj, dok uvođenjem prefiksa „ratno“ tačno se ukazuje da je reč o odbrambenim vazduhoplovnim snagama koje i te kako evocira na svetu tradiciju našeg ratnog vazduhoplovstva. Tako da smatram da je ovaj amandman neprihvatljiv. Hvala.
Reč ima Balša Božović.
Po amandmanu. Zahvaljujem predsednice Skupštine, uvaženi narodni poslanici, poštovani ministre, predstavnici Vojske Republike Srbije, dakle, upravo kao je i rekao gospodin Selaković, evo, sad bi se baš pozvao, jer se potpuno slažem sa vama. Dakle, cilj vojske nije na ratu, makar ne cilj postojanja vojske u Republici Srbiji nije nikakvo ratovanje. Mislim da je negde tu suština da do rata ne dođe i tu se potpuno sa vama slažem. Međutim cilj treba da nam bude odbrana. I kao što je rekao kolega Meho Omerović, dakle, možemo nazvati odbrambeno, vojno, itd. vazduhoplovstvo, ali ne i ratno. Iz tog razloga mislim da ne bi bilo loše kada već mnoge poslaničke grupe ili predstavnici nekih političkih stranaka zaista smatraju da je nepotrebno da se ovaj prefiks stavlja nakon svega što nam se dogodilo 90-ih godina. U tom smislu to remeti negde one poslanike koji su i u toku današnjeg dana rasprava i kada je Zakon o odbrani, sada i o vojsci, koji su imali negativna iskustva u pojedinim delovima, čak i Srbije, u onim ratnim godinama, da jednostavno ovo ratno izbacimo, jer smatramo da nije dobrodošlo u vremenima kada Vojska Republike Srbije služi radi odbrane. Mislim da je veoma važno da potpuno budemo sigurni prema građanima da imamo jednu jasnu poruku, sve što je relikt prošlosti vremenal. Negde u istoriji možemo naći da je to ratno vazduhoplovstvo imalo opravdanje, ali ne zbog svega što se dogodilo devedesetih godina i ne nakon 2000. godine i ne zato što smo u 21 veku. kada se Srbija orijentiše na nešto što znači poboljšanje ekonomskih uslova i boljitka u tom smislu i mnogo snažnije privrede, nego što je to danas. Smatram da Vojska Srbije koja je zaista jedna respektabilna institucija koja danas učestvuje i u mnogim mirovnim misija, a ne ratnim misijama, ne treba sebi da stavi naziv kao što Ministarstvo odbrane predlaže – ratno vazduhoplovstvo. Na ovaj način se apsolutno ne rešava nije dan od suštinskih problema u vojsci, pre svega kada je vazduhoplovstvo u pitanju. Sami znate da imamo svega nekoliko aviona, i kada je u pitanju bezbednost našeg neba takođe se i to dovodi u pitanje sa ovakvom tehnikom. Mislimo da umesto u veća ulaganja da ste predlagali za Vojsku Republike Srbije, ovde se predlažu neke kozmetičke izmene koje iz odbrambenog, vojnog se stavljaju u ratno, što mislimo da nije prihvatljivo u ovom momentu za Srbiju. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo, narodni poslanici, kao bivši vojnik kopnene vojske sa obukom od 200 dana i kao pripadnik ratnog vazduhoplovstva i protiv vazdušne odbrane, RV i PVO, kako se to zvalo, u Bihaću, a već znate šta je tamo bilo, za razliku od bivšeg ministra odbrane, ja neću govoriti o nečemu što može da bude i dan danas vojna tajna. Samim tim što sam bio u Bihaću najmanje ovim oficirima je jasno koliko je vojska imala poverenja u mene i ja u vojsku. Kao pripadnik RV i PVO, moram prvo da kažem da se ovde upotrebljavaju već pogrešni termini. U zakonu ne piše ratno vazduhoplovstvo i protiv vazdušna odbrana, nego piše protiv vazduhoplovna odbrana, koliko sam čitao zakon. S toga bi bi dobro da insistiramo na onome što piše, a ne na onome što mislimo da stoji. Ovde je spominjana i tradicija srpske avijacije Kraljevine Srbije, Kraljevine Jugoslavije, s tim u vezi u obavezi sam da kažem da su te tradicije svetle, bez obzira što su nas u istoriju učili da je to bila trula kraljevina. Posebno sam u moralnoj obavezi prema pripadnicima Kraljevskog ratnog vazduhoplovstva zato što su u 1941. godini, u onih nekoliko dana oborili preko 100 neprijateljskih avionai pri tome uspeli da bombarduju aerodrome u Mađarskoj, Austriji i Bugarskoj, odakle su poletali avioni koji su surovo bez objave rata bombardovali našu zemlju, većinom Beograd, a to bombardovanje se ponovilo nekoliko puta. Isključenje ratnog vazduhoplovstva mi liči na redefinisanje uloge i zalažem se da RV i PVO ima najmodernije sisteme, uključujući one raketne, u kojima bi bili sila, ali da nikad ne doživimo ono što smo doživeli 1999. godine. Ukoliko bi ostavili samo vazduhoplovstvo, onda bi to mogli da posmatramo na razne načine, pa bi tako mogli da tretiramo i poljoprivrednu avijaciju, i ona je neka vrsta vazduhoplovstva. Zato mi apsolutno odgovara termin ratno vazduhoplovstvo. Srbija neće ni sa kim da ratuje ali mora da ima ratno vazduhoplovstvo, najmodernije sisteme koje ćemo nadam se, posle oporavka ekonomije koju su uništili oni koji su vladali pre nas, da ćemo te sisteme nabaviti, da ćemo biti dovoljno sposobni da odvratimo sve one koji budu želeli da ponove ono što su radili 1999. godine. Tako da ovo RV i PVO meni apsolutno odgovara i zato sam protiv toga da se usvoji ovaj amandman. Hvala.
Reč ima Vesna Rakonjac.
Poštovana predsednice, poštovani ministre, drage kolege, mislim da je ovaj amandman potpuno neprihvatljiv. Zašto bismo mi izbegavali reči – ratno vazduhoplovstvo, ako u našem okruženju države koje su članice NATO, kao što je Hrvatska imaju ratno zrakoplovstvo? Prema tome, ne znam zašto bi to nama smetalo, pogotovo od onih koji su našu avijaciju sveli na nivo poljoprivredne avijacije, a sada žele da ostane kako su osmislili, da se naša avijacija svede na to da obavlja poslove na nivou poljoprivredne avijacije, odnosno prskanja komaraca i bacanja mamaca za lisice. To nećemo dozvoliti. Ovaj amandman je potpuno neprihvatljiv. Imamo svetu tradiciju našeg vazduhoplovstva i mislim da treba da ostane ovako kako je predloženo – ratno vazduhoplovstvo. Hvala.
Reč ima Vladimir Đukanović.
Hvala uvažena predsedavajuća. Slažem se, ne bi trebalo ovo prihvatiti, moramo da budemo svesni nekih stvari. Prvo, mi sve te naše pilote u vojnim akademijama, pa čak i u rečnoj flotili ne obučavamo da voze turističke ture, nego ih obučavamo da brane zemlju i samim tim je potpuno neprihvatljivo da nekako njih izjednačavamo sa civilnim vazduhoplovstvom. Oni su deo ratnog vazduhoplovstva. Prosto, to mora da se prihvati. Meni je krivo što nije uvedena ratna rečna flotila. Trebalo bi i to imati zato što su i oni deo odbrambenog sistema, ali to je već sada na ministarstvu. Moramo da budemo svesni, pošto je neko spomenuo da je to retrogradan termin, da nije tačno. Imate grčko ratno vazduhoplovstvo koje je članica EU. Ratno vazduhoplovstvo Italije, koja je članica EU. Kada govorimo recimo o američkom vazduhoplovstvu, oni imaju moto – leti, bori se, pobedi. Prema tome, jasno su stavili do znanja i te kako taj deo odbrambeni ili ratni, pa čak i napadački u njihovom slučaju i te kako to imaju kao prezent. Ne vidim zašto bi se mi stideli toga. Vojska je, i to mi je drago da je u samom zakonu navedeno konačno da je vojska zapravo institucija koja brani teritorijalni suverenitet, integritet ove države. Samim tim ne mogu to da brane, što je kolega Rističević rekao, poljoprivrednom avijacijom, nego to može samo da radi ratno vazduhoplovstvo i samim tim trebalo bi da ostane ovakav termin kakav je predložen. Tako da amandman nije prihvatljiv. Hvala.
Reč ima dr Janko Veselinović.
Postoji ona izreka – zovi me kako hoćeš, samo me nemoj razbiti. Ovde se radi o zameni teza kada je u pitanju ovaj amandman. Dali smo predlog da se umesto – ratno vazduhoplovstvo koristi termin – vazduhoplovstvo. Čak smo u raspravi u načelu rekli da bi odustali od ovakvog predloga i da bi dali moguću izmenu ovog amandmana u smislu da se zove – vojno vazduhoplovstvo kako bi se razlikovalo od civilnog vazduhoplovstva. Smatram da bi to bilo sasvim primereno. Ne mislim da je potrebno da pravimo bilo kakve paralele sa američkim vazduhoplovstvom, pa čak ni da se pozivamo na ratno zrakoplovstvo Republike Hrvatske. Mislim da smo mi suverena država i da mi imamo, vreme od ovlašćenog predstavnika, svoju i unutrašnju i spoljnu politiku koja nije NATO politika kakvu imaju SAD i Republika Hrvatska i neke druge zemlje koje su ovde navedene kao primer zato što oni imaju, tačno je, u svojim programima, u svojim strategijama ponekad i agresivnu politiku, agresivnu vojnu politiku, mi smo to mogli i na svojoj koži da osetimo. Srbija je prošla kroz to 1999. godine. U tom smislu, mislim da su nepotrebna ta poređenja. Smatram da ugled institucije, pa time i Vojske Srbije i vazduhoplovstva vojnog ili ratnog, kako vi želite da se zove, se ne gradi nazivima već samim integritetom i sposobnošću te institucije da funkcioniše time da li pilot kada dođe kući sa posla razmišlja o tome da li će imati on i njegova porodica dovoljno da plati stan, da li mora možda čak i u vazduhu da razmišlja o svojoj egzistenciji. Gospodo, bilo bi logično da ste vi podigli plate tim ljudima i da ste onda dali i kroz ovo jedan novi autoritet Vojsci, odnosno u ovom slučaju vazduhoplovstvu. Ne, vi ste im smanjili plate i sada im dajete naziv a nećete imati mogućnosti iz budžeta da kupite nove avione. Svi bi mi voleli da imamo nove avione, super savremene avione, najnovije avione. Nećemo moći jer naša ekonomija to niti je bila u mogućnosti niti će sada jer se zadužila previše, preko osam milijardi ova Vlada, i teško da ćete moći gospodine Selakoviću da kupite nove avione. Zaista mi je žao što danas, sada ovde nema ministra vojnog. Znam da je na vrlo važnom sastanku koji se tiče pitanja oko prekoračenja nekih ovlašćenja. Videćemo, dobićemo tačno tamo odgovore. Nismo uspeli da dobijemo odgovore recimo na pitanja koja smo postavljali prošli put, a tiču se ovoga konkretno. Pitao sam – koliko je recimo koštala vojna parada? Koliko su koštali naleti tih aviona jer tri, četiri hiljade evra može da košta samo jedan uzlet. Međutim, ministar je izbegavao odgovor na to pitanje. Kako sam prošli put rekao kružio je sa odgovorom po tom pitanju kao kiša oko Kragujevca, odnosno kako se to moderno sada kaže – kao avioni oko Bajčetine. Tako da nismo dobili odgovor na to pitanje. Hvala.
Gospodine poslaniče, malo ste otišli od ratnog vazduhoplovstva i vazduhoplovstva. Tu ništa nismo čuli da ubedite većinu. Molim vas da svi vratite na amandmane. Reč ima Mirko Čikiriz.
Hvala gospođo predsedavajuća. Ja sam protiv toga da se prihvati ovaj amandman naprosto što je rešenje koje je predložila Vojska, odnosno Vlada RS logično. Ratna avijacija se ne priprema za prašenje komaraca ili poljoprivrednih gazdinstava nego za eventualni rat za koji svi nadamo se da se neće mudrom državnom politikom i mudrom diplomatijom u Srbiji nikada više dogoditi. Drugo, bilo je ovde i mislim da nije potrebno budući da je Vojska Srbije daleko otišla u svojim reformama, da je to jedan ozbiljan i savremen sistem koji se u potpunosti oslobodio ideoloških okova i mislim da i narodni poslanici koji imaju skramu na svojim očima treba da budu kada se priča o ovoj temi u potpunosti oslobođenih ideoloških okova. Zbog čega? Avijacija je nastala u vreme Kraljevine Srbije i to je fakat. Nije sve postalo od NOR i od partizana itd. Postojalo je nešto pre toga, a svi oni koji smatraju, poput gospodina Mehe Omerovića, da je to vraćanje lošoj tradiciji, zaista moram javno da im kažem, da je to jedna strašna ideološka zabluda nedostojna jednog narodnog poslanika. Drugo, tokom fašističkog bombardovanja Beograda 6. aprila Jugoslovenska kraljevska avijacija je uzletela na nebo iako su znali da nemaju nikakve šanse protiv jednog takvog agresora. Svi su oboreni i skoro svi poginuli. U našoj svesti o tome se malo zna u našoj istoriji. Isto se desilo tokom NATO bombardovanja. Mnogi heroji srpske ratne avijacije su uzleteli i doživeli istu sudbinu. Ali se na taj način ponašaju i naši piloti u miru. Mi smo prošle godine porodici poginulog pilota koji je žrtvovao svoj život da ne bi pao sa avionom na Staru Pazovu, ovde, posthumno dodelili jedno visoko odlikovanje. Isto se desilo i sa pilotom koji je pre nekoliko godina žrtvovao svoj život, pilot je iz Lađevaca, zbog toga što je izbegao da padne na naselje Aerodrom Kragujevac, gde je sticajem okolnosti nekada zaista postojao jedan aerodrom i zbog toga se i zove naselje Aerodrom i izgubio je svoj život. O takvim herojima koji nisu ginuli ni za kralja ni za Tita, već su davali živote za Srbiju i u ratu i u miru, mi moramo sa puno poštovanja da govorimo u ovoj Narodnoj skupštini. Evo, ovde ima visokih oficira koji su dugo u Vojsci Srbije i treba da kažemo da je 1990. godine postojala obaveza svih oficira da budu članovi jedne partije koja se zvala Savez komunista – Pokret za Jugoslaviju. Danas to nije obaveza oficira, već je obaveza da budu patriote, da štite sve političke stranke, baš na način na koji su se ponašali srpski oficiri za vreme Kraljevine, što je najsvetlija naša tradicija. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović.
Uvažena predsedavajuća, kad govorimo o ovom amandmanu, meni neke stvari sada potpuno nisu jasne. Ovde neko želi, bar terminološki, da pacifikuje našu Vojsku. Odjednom mu smeta termin – ratno vazduhoplovstvo, a onda kada im navedete primere zemalja članica NATO pakta koje gotovo sve redom imaju termin – ratno, onda nam se kaže – nemojte baš te zemlje, sada čak i Hrvatska smeta, ne valja taj primer, zato što su te zemlje agresivne. Dobro, ako su agresivne, zašto im onda otvorite kancelariju u Generalštabu? Zašto ste dopustili da te agresivne zemlje reformišu našu Vojsku i da rade kompletnu reformu naše Vojske? Sada odjednom zato što su tako agresivne, mi treba njih da izbegavamo, a ovamo nam reformišu čitav sistem, kako ste to bili uveli. Evo, nećemo zemlje NATO pakta. Uzmimo Rusku Federaciju. I ona ima ratno vazduhoplovstvo. Ne razumem zašto neko pokušava na sve moguće načine da prihvati sve od nekog sa strane, da nam priča kako je to najbolje, a kada mi želimo to da primenimo, odjednom smeta taj termin. Izvinite, Vojska nije baletsko udruženje. Vojska je institucija koja brani zemlja. I dobro je definisano u Zakonu, ona može da bude mirnodopska i može da bude ratna, u zavisnosti od situacije. Prema tome, ne vidim šta je loše u terminu – ratno vazduhoplovstvo? Mislim da je to nešto što je apsolutno normalno. I baš zato bi ti piloti koji su se školovali na vojnoj akademiji, na kraju krajeva, trebali da se razlikuju od onoga što se školovao da bude civilni pilot, odnosno da pilotira Boingom ili već ne znam čime. Ipak je to ogromna razlika. Nemojmo da izjednačavamo to, zato što su ovo ljudi koji su školovani da brane zemlju i normalno da će da budu deo ratnog vazduhoplovstva. Hvala.
Hvala. Po amandmanu opet? Reč ima narodni poslanik Marjan Rističević, po amandmanu.
Dame i gospodo narodni poslanici, po amandmanu, naravno, zato što mi je ovo veoma bitna tema, em sam bio pripadnik RV PVO, u stanju kad je ta vojska bila opremljena, 1978/79. godine, i kad je bila vojna sila, ne samo u Evropi, nego i u svetu. Proveo sam više od osam meseci u Bihaću, tako da znam šta znači „čuvari našeg neba“, šta znači „odvraćanje“, šta znači „branjenje vazduha“, šta znači „odbrana neba“. Odbranom neba branite sve jedinice koje su na zemlji. Dakle, u to vreme se značajno ulagalo u PVO sisteme i u avijaciju. To što kasnije nismo imali, imali smo rezultat 1999. godine, kada smo, zbog nedostatka modernih sistema, pretrpeli ogromnu materijalnu štetu, ne samo u vojsci, nego i u privredi. Kad nevolja dođe, upomoć se zove Bog i vojnik, kad nevolja prođe, Bog se ne poštuje, vojnik zaboravlja. To je ono što je kod nas Srba problem. Nikako ne želim da se ovaj amandman usvoji i da se ratno vazduhoplovstvo, koje treba da bude sa najmodernijim ratnim sistemima, za odvraćanje svih onih koji budu želeli da nanesu štetu, ne samo vojsci, nego privredi i građanima, onima koji bi želeli da gađaju mostove itd, i da nešto urade, možda i teže od onog što su uradili 1999. godine, mislim da ne samo da ovaj termin treba da ostane, nego moramo značajno da uvećavamo snagu ratnog vazduhoplovstva i PVO, jer je ona bitna ne samo za očuvanje drugih rodova Vojske, nego je bitna za očuvanje ekonomije, bezbednosti građana. Svi znamo koje smo civilne žrtve imali za vreme 1999. godine i da su štete po ekonomiju i civile bile daleko veće nego po jedinice i ratnu tehniku. Ne mislim da treba ovo brisati, kategorički sam protiv. Ne mislim i ne slažem se sa kolegama koji bi da ratno vazduhoplovstvo apsolutno anuliraju. Neki od njih misle valjda da treba da pustimo ove tamo gospođe iz nevladinih organizacija da sednu na metlu i da ometlaju nebo ukoliko neprijatelj napadne. Sa tim ne mogu da se složim. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić.
Zahvaljujem za podršku amandmanu koju su podneli narodni poslanici Balša Božović i Dejan Nikolić, jer je očito iz rasprave da je posredi ozbiljan nesporazum, pošto se misli da će magija reči – ratno, odjedanput obnoviti vazduhoplovstvo. Spominje se potreba za obnavljanjem vazduhoplovstva. To je, poštovane kolege i koleginice, tema za donošenje budžeta za 2016. godinu, a moglo je već i za ovaj budžet. Ta sklonost da verujemo u snagu reči i da je to dovoljno je sklonost ka jednoj iluziji ili deluziji o tome šta je civilna i parlamentarna kontrola ili civilni i parlamentarni položaj Vojske u svakoj od zemalja na koju mi želimo da ličimo, a to su zemlje članice EU ili u svakoj od zemalja koja se menja po istim receptima, kao što se menja i Srbija. Ne sporeći spominjanje svetlih tradicija u kojima su učestvovali pripadnici da li Vojske Srbije, Vojske Srbije i Crne Gore, Vojske Savezne Republike Jugoslavije, Vojske SFRJ, Kraljevine Jugoslavije, Kraljevine Srbije, ja bih volela da umesto toga imamo imena tih ljudi, iz poslednjih ratova, iz nesreće 1999. godine. Ali nemamo. I to je isto stav. Način na koji smo došli do imena je bio dug i mukotrpan, jer ja mislim da je dobro da znamo imena ljudi koji su se u bilo kom rodu vojske borili za odbranu i vršili svoje profesionalne dužnosti. Takođe je očito iz ove diskusije da preskačemo jedan period u kome je takođe učestvovala Vojska Savezne Republike Jugoslavije. Ja to razumem. Kao što insistiranje na rečju – ratno, smatramo da je to magija koja će doneti ponos i snažno vazduhoplovstvo, tako isto smatramo da izostavljanjem podsećanja na ulogu Vojske Savezne Republike Jugoslavije u nekim ratnim sukobima smatramo da oni neće postojati, hoće, kao i što neće postojati dobro opremljeno vazduhoplovstvo Srbije koje će voljom većine biti ratno, bez odluka u budžetu Republike Srbije za 2016. godinu. Ako bude takvih predloga za budžet, veći budžet Vojske Srbije, ja ću glasati, bez obzira što ću i sledeće godine biti opozicija ovoj Vladi, pošto to znači da programski budžet na koji smo bili obavezni da ga donesemo ove godine menjamo tako što bolje procenjujemo gde je novac svih građana Srbije potreban kada je u pitanju Vojska Srbije, upravo zbog mirnodopskih poslova, ogromnih poslova koje Vojska radi, nezavisno od toga da li se negde dešava rat ili neki pripadnici učestvuju u mirovnim operacijama. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Milorad Cvetanović.
Poštovana predsednice, uvaženi ministre sa saradnicima, kolege narodni poslanici i poslanice, razumem nedovoljnu informisanost i nezainteresovanost predlagača za uvođenjem ovakvog prefiksa, čini mi se zbog nedovoljnog iskustva u vojsci i vojnim dejstvima uopšte. Kao rezervni vojni starešina i učesnik vojnih dejstava 1999. godine, kao pitomac škole rezervnih oficira u Zadru, gde je bio smešten i Centar za ratno vazduhoplovstvo i obuku budućih pilota, mislim da je motivacija i visoki moral nešto što je neophodno vojsci, ako pri tome znamo da je Vojska Srbije oduvek i samo bila u svojstvu odbrambene vojne sile, a nikada kroz istoriju kao agresor. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović, po Poslovniku.
Poštovana predsednice, član 27. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, a vezano za nekoliko članova ovog istog Poslovnika. Naime, vama ovih minuta ističe vreme za sazivanje sednice za pitanja Vladi. Šest meseci već nismo imali sednicu sa pitanjima Vladi. Da li je moguće da ćete i ovog puta izbeći tu sednicu?
Poslaniče, moram da vas prekinem. Znači, samo po neposredno učinjenoj povredi. To ne postoji, niste dobro proučili Poslovnik, ne sazivam ja sednicu za pitanja Vladi. Sedite da vam ne bih oduzela vreme od dve minute. Potpuna politizacija.
Vi sazivate poslednjeg četvrtka u mesecu.
Niste u pravu, ne postoji sazivanje sednice. Ako želite, oduzeću vam dva minuta. Za vaše dobro vam govorim da je bolje da sednete i proučite ponovo, da ne bi napravili grešku.
Znači, neće biti sednice pitanja Vladi?
Molim vas, proučite Poslovnik. Apsolutno ste promašili. Razumem vas, hoćete nešto da kažete politički, što nema veze sa životom. Reč ima narodni poslanik Vesna Rakonjac, po amandmanu.
Uvažena predsednice, poštovani ministri, poštovane kolege, ne slažem se da reči nemaju veliko značenje. Snaga reči je ogromna i potiče prevashodno od one prve i osnovne, citiraću: „Na početku beše reč.“ Hvala.
Hvala vam. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Balša Božović i Dejan Nikolić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Balša Božović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsednice. Dakle, ovde se radi o istoj stvari. Ono što je bila namera, imali smo prilike sada da čujemo, jeste da kada je u pitanju vojska, ili vazduhoplovstvo u ovom slučaju, to što ćemo dodati ratno, kao što je gospođa Čomić rekla, to neće obnoviti ni avijaciju, niti će poboljšati ekonomiju Srbije. Ono zbog čega je važna odbrana naše zemlje i to zbog čega je važno da Srbija ima jaku vojsku, jeste prevashodno odbrana, zatim, jaka ekonomija u Srbiji i ugled u svetu, zato što naša vojska učestvuje u mnogim mirovnim misijama i operacijama, sa čime smo veoma ponosni. Ono što je ovde slučaj, jeste da se ovim prefiksom potpuno sklanja jedna jako važna stvar iz vida, a to je veoma teško stanje u srpskom vazduhoplovstvu, da li vojnom ili nekom drugom, a ovde je u pitanju vojno. Mislimo da je veoma važno da tih nekoliko aviona koje Srbija poseduje, koji se često kvare, a jedan i osnovni resurs kada je u pitanju zaštita našeg neba predstavlja veoma veliki problem za ovu i svaku buduću Vladu, s obzirom na ekonomsku situaciju. Kada je Srbija bila u mnogo boljoj ekonomskoj situaciji nismo uspeli do kraja da obnovimo vojno vazduhoplovstvo, a tek nećemo sada kada je Srbija u recesiji, kada postoje mnogi problemi, kada Srbija i srpska ekonomija ne mogu da odgovore na one probleme koji su se stavljali pred nju. Dakle, podržao bih sve one narodne poslanike koji su na amandman i moj lično i gospodina Dejana Nikolića dali podršku. Mislimo da je ovo potpuno nepotrebno i da ovo stavlja jedan potpuno drugačiji kontekst. Dakle, ne postoji vojska da bi ratovala, makar ne u Srbiji, vojska postoji da bi branila teritorijalni integritet i suverenitet naše zemlje. Mislimo da je neki drugi način ili naziv mnogo prikladniji. Do sada ste imali naziv koji je postojao i ne znam zašto bi ga sada menjali u ovo „ratno“ i dodavali nešto što potpuno ne priliči Srbiji u nekim novim vremenima, makar kada se Vlada Republike Srbije makar i deklarativno zalaže za određene integracije i kada propagira mir u regionu i svetu i predstavlja se kao faktor stabilnosti. Mislimo da je veoma važno iz tog razloga da i ova izmena bude usvojena i da ovaj amandman bude usvojen, zato što bi Vladi Republike Srbije olakšali posao u jednom velikom delu kada je u pitanju i naša spoljna politika. Zahvaljujem.
Reč ima ministar Selaković. Izvolite.
Hvala. Uvažena gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, naravno da podržavam upravo ono što je rekao i uvaženi kolega poslanik, a to jeste da Vlada Republike Srbije svojom politikom zaista svedoči da Srbija jeste faktor mira i stabilnosti u ovom delu Evrope. Vlada Republike Srbije propagira i rukovodi se isključivo mirnodopskom politikom. Vlada Republike Srbije poštuje Rezoluciju o vojnoj neutralnosti Republike Srbije, koju je izglasala Narodna skupština. Podsećam na nešto što sam već rekao, jedna Švajcarska, koja je vekovima neutralna država, ima ratno vazduhoplovstvo. Sumnjam da u ovom uvaženom domu postoje oni koji se ne zalažu da Srbija na svim poljima dostigne nivo jedne Švajcarske, u vladavini prava na prvom mestu. Ja bih bio srećan kada bi mogla i da razvije sistem neposredne demokratije, koji postoji u nekim kantonima Švajcarske Konfederacije, ali i na polju ekonomskog razvoja, stabilnosti, socijalne sigurnosti, pravnog poretka, ali i na polju odbrane. Dakle, neutralna država već nekoliko vekova, koja ulaže u svoje oružane snage izuzetno visoke sume novca, a koja ima ratno vazduhoplovstvo. Da li će joj neko reći da vodi agresivnu politiku, da implicira nešto što nije tačno? Svakako da neće. Ovde je reč zaista o terminologiji koja je kod nas još uvek u upotrebi. Jednostavno, nije se zapatilo kod ljudi da govore vazduhoplovstvo ili vojno vazduhoplovstvo. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović. Samo se izjasnite koje vreme trošite.
Vreme poslaničke grupe.
Hvala. Izvolite.
Mogu da vam kažem da je ovakav termin baš u skladu sa reformama vojske i njenim osavremenjivanjem. Ovo je dobro, mi sledimo primere razvijenih zemalja. Već sam ovde napominjao neke i članice EU. Hvala vama, gospodine Selakoviću, pomenuli ste Švajcarsku. Ne vidim zašto to tamo nekom smeta. Nije to bezazlena stvar i nije to uopšte igra reči - da li je to ratno ili je samo vazduhoplovstvo? To je veoma važno, zato što vi na neki način opredeljujete i svoju strategiju u samoj vojsci i za šta spremate tog pilota. Ako biste samo stavili vazduhoplovstvo, izvinite, ali vazduhoplovstvo može da bude i civilno, može da bude i poljoprivredna avijacija. Ne verujem da na vojnoj akademiji nekoga školuju za poljoprivrednu avijaciju. Tako da, ovo je veoma bitno i, na kraju krajeva, mislim da je to čast svakom pilotu koji je završio vojnu akademiju, da je bio deo ratnog vazduhoplovstva i da ne može da se poistovećuje sa svima ostalima. Ipak je to nešto za šta ste se školovali i što vam služi za čast da se svuda pohvalite. To su ljudi koji su svetla tačka u ovom društvu. Samo najsposobniji idu tamo i žele da se baš školuju za to. To uopšte nije igra reči, to je veoma važan termin i zato sam potpuno pristalica da ostane ratno vazduhoplovstvo. Što bi narod rekao, koristim često jednu poslovicu, ne treba da budemo veći katolici od pape i da sada mi nešto pacifikujemo našu vojsku, kada svi ovi na koje se pozivamo nisu na takav način terminološki pacifikovali vojsku. Hvala vam.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Milan Stevanović. Izvolite.
Poštovani ministre, visoki oficiri Vojske Srbije, dame i gospodo poslanici, dve stvari sam hteo da kažem. Prvo, povezivati logički naziv ratnog vazduhoplovstva i njegovo stanje je stvarno neprimereno. Verujem da nećemo da promenimo stanje u našem ratnom vazduhoplovstvu ako dodamo jedan pridev ili ako ga oduzmemo. Međutim, hajde da onda skinemo, ako već plašimo nekog sa tim načinom, što kaže opozicija. Šta ćemo da radimo sa lovačkom avijacijom? Hoćemo li da je zovemo samo avijacija? Čak ona deluje i predatorski. Ratno vazduhoplovstvo je ono što nama treba. Zato što, što reče moj kolega, može da bude i civilno i humanitarno. Mislim da je to dobro za imidž naše vojske i upravo zbog onih koji su ginuli 6. aprila 1999. godine, upravo zbog njih. Puno vam hvala.
Hvala. Na član 4. amandman je podneo narodni poslanik Konstantin Arsenović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Mirko Čikiriz. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Mirko Čikiriz.
Hvala, gospođo predsedavajuća. Vlada je u pravu kada je odbila moj amandman jer sam napravio previd gledajući osnovni tekst zakona, bez kasnijih izmena i dopuna. Ali, vezano za ovaj amandman samo želim nešto da kažem, što mislim da treba da se ponovi u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Naravno, predložio sam da se u okviru obaveza pripadnika Vojske Srbije u vršenju službe donosi i kodeks vojničke etike, koji je već i donet. Ali, mislim da je, kada se priča uopšte o vojsci i o našoj tradiciji, retko se mi tom jednom od najvažnijih institucija, jednom od najboljihinstitucija, jednom od institucija za koju su mnogi mislili da je začaurena i ideološki ostrašćena itd, pokazala se u reformama posle 2000. godine da je daleko i najdalje otišla i kamo sreće da su tako postupale sve ostale institucije. Zbog čega je Vojska Srbije taj nivo dostigla? Pre svega zbog toga što rade stručni ljudi, što su školovani, što poštuju standarde, što imaju odlične resurse. Sada, zbog čega je potrebno naglasiti to što je načelnik Generalštaba već doneo Kodeks časti? Upravo zbog onoga što imamo u našoj vojničkoj tradiciji, a što stalno treba da ističemo, crna je još uvek dosta slika o Srbiji zbog sukoba 90-ih godina. Ali, oni koji tu sliku nabolje menjaju su u velikoj meri pripadnici Vojske Srbije, kroz učešće u mirovnim misijama. Drugi koji tu sliku na bolje menjaju su, recimo, naši teniseri i sportisti, pa tek možda svi političari i državni funkcioneri. Sada, ako smo od Karađorđevog ustanka imali poštovanje neprijatelja uz prikazan veliki stepen patriotizma, lične hrabrosti, poštovanja države, imali smo i poštovanje neprijatelja. Karađorđe je znao da kazni svoje vojnike, i to na najsuroviji način. Tri je vojnika u Beogradu javno obesio zbog toga što su krali tursku imovinu, imovinu neprijatelja. Ministar finansija Lazar Paču, sa Vladom sa Krfa je neprijateljskojNemačkoj tada, sa kojom smo bili u ratu i koja nas je sa Austrougarskom monarhijom isterala iz zemlje, otplaćivao kredite uzete pre rata. Nemački ministar finansija tada je izjavio da će to ući u svetske anale finansija, da smo sa jednom zemljom u ratu a da nam ona sve vreme otplaćuje kredite. Mnogi istoričari, poput Leopolda fon Rankea, mnogi humanitarci, mnogi lekari, mnogi neprijateljski oficiri i vojnici kažu da je u Prvom svetskom ratu u Nišu, recimo, u jednom bolničkom odeljenju bolji bio tretman neprijateljskih vojnika nego naših. To je ona čast i hrabrost tradicionalna srpskih oficira i vojnika kojom mi treba da se ponosimo. Moj je deda bio zarobljenik Kraljevske vojske, četiri godine rata je proveo u Nemačkoj. Trojicu dedova su mi Nemci streljali. Jedan protestantski pastor je u maju 1945. godine održao misu u protestantskoj crkvi u Nemačkoj posvećenu velikoj pobedi hrišćanske ljubavi i srpskih oficira. Zbog čega? Oko 350 hiljada naših vojnika i pet hiljada oficira je bilo u Nemačkoj. Za vreme dok su oni obnavljali nemačku privredu i radili u robovskim uslovima rada, ovde su stradala njihova deca, braća, unučići od tih istih Nemaca. Pastor je rekao u toj propovedi da su se sa puno opravdanja plašili šta će se desiti kada puknu zarobljeničke žice, da li će im srpski oficiri vratiti milo za drago, sa puno opravdanja. Ali, šta se desilo? Kada su izašli na slobodu, naši oficiri i vojnici su nemačku decu tretirali kao našu decu, pevali su im pesme, davali bombone, držali u krilu, ljubili i milovali. Pastor je rekao da takva pobeda hrišćanske ljubavi vojnika i oficira do sada nije viđena. Isto su se naši ponašali u svim sukobima, i u balkanskim ratovima i u Prvom svetskom ratu i tokom NATO agresije 1999. godine. Zbog toga sam samo, uz puno uvažavanje da je Vlada u potpunosti u pravu što je odbila ovaj moj amandman, imao potrebu samo ovo da naglasim. Hvala.
Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Šutanovac, Borislav Stefanović i Gordana Čomić. Reč ima Gordana Čomić.
Zahvaljujem. Član 5. Predloga izmena zakona govori o tome da dosadanji izraz: „Profesionalno vojno lice“ zamenjuje rečima: „Profesionalni pripadnik Vojske Srbije“. Mi tražimo da se ovaj član briše, iz najmanje dva razloga koji otvaraju jedno polje tumačenja ovog člana za budućnost. Prvo je da civilno lice, po tumačenju i obrazloženju koje smo dobili od Vlade da se amandman odbija, kaže da, prema članu 55. stav 5. Ustava Republike Srbije, pripadnici Vojske Srbije ne mogu biti članovi političkih stranaka, a pripadnici Vojske Srbije, u smislu člana 6. Zakona o Vojsci, su vojna lica i civilna lica na službi u Vojsci Srbije, odnosno, u smislu člana 8. Zakona o Vojsci Srbije, za ove kategorije određen je termin: „Profesionalni pripadnici Vojske Srbije“. Imam potpuno jednostavno pitanje za koje bih molila ministra da mi odgovori, i sebe radi i svih ovako definisanih pripadnika Vojske Srbije, jer je važno, jer se radi o pravu garantovanom Ustavom da budete član neke političke stranke, pri čemu ne dovodimo u pitanje da profesionalna vojna lica ne budu članovi političkih stranaka, to se podrazumeva. Za koga će da glasaju, to je njihova stvar, ali da se stranački aktivizam podrazumeva. Kada ste ovako izjednačili civilna lica, ne komandni kadar, ljudi kojih ima u Vojsci Srbije, dva pitanja su meni otvorena. Da li, znači, svaki civil ima ista prava kao i vojno lice? To je vrlo ozbiljna stvar. Drugo, kako se u pravima i obavezama razlikuje Marija Marić, koja je civil u Vojsci Jugoslavije, po definiciji ovog zakona je sada profesionalni pripadnik Vojske Jugoslavije, i Jelena Jovanović, koja radi u Ministarstvu odbrane na sličnim poslovima? Kako vi pišete ovaj zakon, Marija Marić nema pravo na članstvo u političkoj stranci, a Jelena Jovanović ima. Ili, nema ni Jelena Jovanović, koja obavlja poslove u Ministarstvu odbrane, ni Marija Marić. Tone može. Zato što je Jelena Jovanović službenik državne uprave, oni imaju prava. Način na koji ste definisali, uopšte ne sumnjam u lošu nameru, da ne bude nesporazuma, kada sumnjam u nešto, ja kažem da sumnjam. Meni je važno da bude jasno jer se svaki zakon odnosi na neko ljudsko biće, menja mu kvalitet života. To je, ministar je verovatno zaboravio, jedan od dijaloga u kojima sam imala zadovoljstvo da učestvujem sa njim, od nas mnogo. Sigurno je mene zaboravio. Ali, ja sam rekla – država smo mi, građani. To je nepovratno. Tako zakoni moraju da imaju u centru građanina svakog. Ovaj Zakon o Vojsci mora da ima u centru i nas, građane, i pripadnike Vojske Jugoslavije. Na nekog će ovaj član da ostavi direktnu posledicu. Volela bih da je nesporno, ko je ovim članom definisan kao profesionalni pripadnik Vojske Srbije, ali čitajući propise nije nesporno. Jedan ogroman broj ljudi, dakle civilnih lica, koja su na službi, ja neću da izgovaram vrste poslove koje oni obavljaju, to je njihova stvar, ali prosto mi to znamo zato što donosimo budžet i kada nismo zainteresovani, ja jesam zainteresovana za zaposlene i u službama Vojske i policije, jer mislim da je to važno. Mislim da su to ljudi koji rade posebnu vrstu posla za koju od mene imaju uvek podršku, jer zbog moje sigurnosti stavljaju glavu u torbu. Ne mora da bude rat, može da bude poplava, vanredna situacija, može da bude pomoć civilnoj zaštiti, može da bude pomoć borbe protiv terorizma, neko stavlja glavu u torbu da ja ne bih imala o čemu da brinem. Zbog toga je važno da bude potpuno jasno, kroz ovaj primer, da li se sada profesionalnim pripadnicima Vojske Srbije, što mislim da ne bi smelo, smatraju svi zaposleni u Ministarstvu odbrane, naravno, ili se profesionalnim pripadnicima smatraju civili koji su na službi u Vojsci Srbije? To je moje pitanje za Mariju Marić, koja radi tamo i za Jelenu Jovanović, koja radi isti ili vrlo sličan posao, pošto ih ima nužno, preklapaju se u ministarstvu i u Vojsci. Zašto Marija Marić ne može da bude članica, a Jelena Jovanović bi morala da bude? Hvala vam.
Reč ima ministar Selaković. Izvolite.
Zahvaljujem. Uvaženi predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, Ministarstvo odbrane je jedno, a Vojska Srbije nešto drugo. Rad lica zaposlenih stalno, ne upućenih, ne premeštenih, nego zaposlenih stalno u Ministarstvu odbrane, ukoliko oni nisu oficiri, dakle kada pričamo o službeničkom i namešteničkom kadru, regulisan je Zakonom o državnim službenicima i nameštenicima i to je apsolutno i nedvosmisleno jasno. Takvim licima, izuzev onima koji su državni službenici na položaju, gde im je ograničeno pravo obavljanja rukovodećih partijskih funkcija, stranačkih funkcija, kada pričamo o običnim državnim službenicima i nameštenicima nije ograničeno i ne može biti ograničeno. Kada pričamo pak o Vojsci Srbije, pripadnici Vojske Srbije uživaju status definisan Zakonom o Vojsci Srbije. Evropske pravne tekovine regulišu na identičan način ovu materiju kao što je definiše odnosno predlaže ovaj Predlog zakona. Suština jeste da, ako je neko pristao da ima status pripadnika Vojske Srbije, on je, da li je vojni službenik, da li je vojni nameštenik, da li je vojno lice, dakle profesionalni vojnik ili oficir, on je pristao na specijalni status koji nosi određena prava, ali i određene obaveze odnosno dužnosti. Jedna od tih dužnosti, po ovome predlogu jeste depolitizacija i ne unošenje političkih elemenata u rad i funkcionisanje Vojske Srbije. Prošli smo kroz različita vremena kada je pripadnik Vojske bio obavezan da bude partijski angažovano lice. Sećamo se tih vremena, neki sa osmehom na licu, sa radošću, neki ne sa baš tako lepim osećajem, ali ovde je stvar potpuno jasna. Dakle, onaj koji ima status državnog službenika ili nameštenika da li administrativno-tehnički sekretar u Ministarstvu odbrane, koji je nameštenik u tom ministarstvu ima pravo na partijsko organizovanje. Ne možete mu ga ograničiti. Neko bi možda rekao i to bi trebalo ograničiti, ali takvih službenika u celom Ministarstvu odbrane, dakle službenika i nameštenika imate 93 ukupno i to nije tajna.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić, po amandmanu.
Zahvaljujem. Nije važan broj i da je jedan,koncepti nam se razlikuju, 93 – 93, oni će imati prava. Neko koga vidite kao civilno lice u Vojsci Srbije, neće imati ta prava, ali neće imati ni prava koja imaju vojna lica, o tome se radi. Dakle, ja ne sporim vojnim licima, profesionalnim vojnicima, dakle ja njih ne spominjem, ja govorim o civilima u Vojsci Srbije. Oni su sada zaposleni, sasvim sve jedno, nije ni važno koliko ih ima. Nije to meni važno. Meni je dosta jedan, da mislim da mu je ugroženo pravo. Vi ovim zakonom samo tu grupu ljudi stavljate u poziciju u kojoj oni, sada zaposleni, nisu bili. Vi njima menjate prava. Oni do sada, ako su civili, mogli su da budu članovi političkih stranaka. Pošto ih sada definišete kao pripadnike Vojske Jugoslavije, više ne mogu. Samo hoću da ostavim van svake sumnje da oni samo ta prava gube, ali ne stiču neka nova prava koja, za razliku od njih, potpuno prirodno, to ne sporim, imaju vojna lica u istoj toj Vojsci, kao pripadnici Vojske Srbije. Samnom nemate spor, ja sam oduvek imala protiv da Vojska ima političku boju, to je bilo loše po Vojsku i nažalost, mi smo videli koliko je to loše po Vojsku. Mi smo stradali kao zemlja, ali prvi su stradali oni zbog toga što je Vojska negovana kao ideološka i politička, a ne kao profesionalna, koliko god sjajnih ljudi i sjajnih rezultata i naučnih istraživanja je bilo u toj Vojsci. Dakle, ja znam kolika je cena gorka, koju je platila Vojska zato što je bila ideologizovana ili politizovana, prvo ona. Moje insistiranje je samo da budemo svi sasvim jasni, da se jednom broju ljudi, nije važno koliko, zato što ih sada zovete pripadnici Vojske Jugoslavije, oni nisu postali vojna lica, oni su i dalje civilna lica koja su u Vojsci Jugoslavije na nekim poslovima raznim, nemaju veze sa vojnim poslovima, takvih ljudi ima koliko hoćete, njima smanjujete ta prava. Ako se pojavi neko pred vama od njih pa kaže, izjednačili ste me rečenicom – pripadnik Vojske Jugoslavije sa vojnim licima, i ako traži neka prava koja proističu samo iz toga što ste vojno lice, šta će onda biti? To je meni jednaka briga kao i da bude potpuno jasno zašto im se smanjuju ova prava.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani pripadnici i predstavnici Vojske Srbije, poštovani ministre Selakoviću, mislim da je vrlo zgodno što ste vi sada ovde, jer je pitanje i ustavno i zakonsko i tiče se zapravo preciznog definisanja i tumačenja izvesnih prava i izvesnih lica. Poštovani generali predsedavajući, gospodine Arsenoviću, ja sam se javio ovde zato što je ovo, mislim, jedna tačka kojom treba da obiluju po sličnosti naše skupštinske rasprave, poštovana gospodo, jer se radi o tome da moramo precizno da utvrdimo ovde šta neka izmena jednog Predloga zakona, proizvodi kao posledicu i da li je ta posledica u skladu sa onim što su zakoni i Ustav naše Republike. Smatram, pošto sam pokušao pažljivo da ispratim ovu raspravu, uz napomenu da sam ovde u načelnoj raspravi se saglasio, uglavnom sa obrazloženjima ministra Gašića oko neophodnosti izmene ova dva zakona i u skladu sa tim, narodni poslanik Zoran Živković i ja čak, nismo podneli nijedan amandman na ove predloge zakona. U ovom slučaju smatram da treba da se usvoji amandman narodne poslanice gospođe Čomić i njenih kolega iz DS. Evo, da pokušam da obrazložim, možda dodatno poštovanim gostima ovde, ali i narodnim poslanicima koji će na kraju da glasaju za ovo ili za ono. Dakle, kao jedna vrsta podsećanja, menja se član 5. gde se izvesne reči zamenjuju rečima „profesionalni pripadnik Vojske Srbije.“ Predlog gospođe Čomić je da se briše ova izmena u Predlogu zakona koji je poslala Vlada, jer gospođa Čomić smatra da ono što je stajalo prethodno u tom stavu jeste preciznije i bolje. E sada, šta se desilo? Imamo dakle predlog Vlade, imamo amandman, imamo Ustav. Ustav u član 55, na koji se poziva i predlagač u obrazloženju za odbijanje amandmana, taj član 55. ima pet stavova. Ja bih se tu sada zadržao na prvom i na petom. Prvi stav kaže – jemči se sloboda političkog, sindikalnog i svakog drugog udruživanja i pravo da se ostane izvan svakog udruženja. To je u redu. Naravno, Ustav. Ali, stav 5. – sudije ustavnog suda, sudije, javni tužioci, zaštitnik građana, pripadnici policije i pripadnici vojske ne mogu biti članovi političkih stranaka. U obrazloženju Vlada kaže, ministar Selaković, u ovom slučaju, u ime Vlade, odnosno ministar Gašić, kaže – ne prihvata se amandman zato što prema članu 55. stav 5, to je ovaj što sam poslednji pročitao, pripadnici Vojske Srbije ne mogu biti članovi političkih stranaka. Ja sada dolazim tu do dva, ja mislim, dobra argumenta u prilog amandmana gospođe Čomić. Ali, evo, voleo bih da čujem još jednom i obrazloženje ako se zaključi da ne treba da se prihvati. Jedno je, mi i dalje nemamo identičnu kovanicu u Ustavu i u ovom predlogu zakona. Dakle, u Ustavu piše – pripadnik vojske, u Predlogu zakona sada kaže – profesionalno vojno lice ovde. Naravno, u Zakonu o Vojsci, na koji se poziva predlagač, kaže da u smislu člana 6. Zakona o Vojsci Srbije, vojna lica i civilna lica su na službi u Vojsci Srbije. Ja se onda poštovana gospodo, vraćam na ključni argument gospođe Čomić. Ako mi u ovom smislu izjednačavamo vojna i civilna lica na službi u Vojsci Srbije, pa i jedna i druga lica sada nazivamo profesionalnim pripadnicima Vojske Srbije, ja se onda vraćam na sledeće pitanje. U redu, smatra se dakle, da civilno lice na službi u Vojsci Srbije, ne sme da bude član političke stranke. Ja sam tako to razumeo. Ali se onda ja pitam da li to znači, i gospođa Čomić se, koliko sam ja razumeo, isto to pita, da li to onda znači da civilno lice na službi u Vojsci Srbije ovom izmenom sada dobija ista ona prava koja ima i vojno lice u Vojsci Srbije? Drugim rečima, da li se ovde radi samo o tome da jedna vrsta lica gube jedno pravo ili zapravo posledica ovakvog predloga izmene jeste da ta lica sada dobijaju neka prava koja imaju i vojna lica? Ja mislim, poštovana gospodo, poštovani gosti iz Vlade RS i iz Vojske Srbije, da je to za nas relevantno pitanje. Ne smemo da dozvolimo da se nekim licima oduzimaju prava, da se to pravda malim brojem tih lica, na primer, a da zanemarimo da to kao posledicu može da ima i oduzimanje i dodavanje nekih drugih prava, poštovana gospodo. Hvala.
Hvala. Izvolite, ministre Selaković.
Hvala uvaženi predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, takođe izražavam zadovoljstvo zbog kvaliteta rasprave, ali ja bih ovde da razjasnim upravo ovo što ste rekli. Da li znači da civilno lice, ne u Ministarstvu odbrane, nemojte da mešamo to. Znači, koji god da je broj ljudi koji rade kao državni službenici i nameštenici u Ministarstvu odbrane, oni podležu Zakonu o državnim službenicima i nameštenicima. Mi ovde govorimo o pripadnicima Vojske Srbije. Da li to znači da, ako danas imate civila koji je pripadnik Vojske Srbije, on dobija prava koja imaju i vojna lica? Odgovor imate u posebnim odredbama, u članu 134. Zakona. Pogledajte jednu stvar, to su lica koja dobijaju privilegije u platama koje im se obračunavaju i isplaćuju. Zašto se ne posmatra na takav način? Ja bih razumeo vašu raspravu da ste vi rekli, a niste se toga dotakli, vi imate lica koja dobrovoljno služe vojni rok danas. Jesu li to pripadnici Vojske Srbije? Jesu. Da li su oni obuhvaćeni ovim predlogom? Nisu, i ne treba da budu. Oni su nekoliko meseci pripadnici Vojske Srbije dok odslužuju vojni rok. Da li je u slučaju ne daj Bože mobilizacije svako od nas koji smo vojni obveznici, pripadnik Vojske Srbije? Jeste. Zato je vrlo važno da se definiše ono što je Ustav dao. Ustav vrlo jasno kaže – pripadnici vojske. To može biti i civilno lice, to može biti i vojno lice, ali to civilno lice koje je u vojsci, svojim ulaskom u sistem Vojske Srbije, prihvatilo je određene uslove obavljanja tog posla. Vi tu imate civilna lica koja ostvaruju određene beneficije. Državni službenik ili nameštenik, odnosno državni službenik koji radi u Ministarstvu odbrane, on ne zasniva svoj radno-pravni odnos na osnovu ugovora o radu, već na osnovu rešenja koje donosi ministar odbrane. Kada je u pitanju civilno lice koje radi u Vojsci Srbije po ugovoru o radu…
Vreme gospodine ministre.
Završavam. Određena prava nose i određene obaveze, mislim da smo ovo dobro razjasnili. Hvala.
Hvala. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, akademik Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović i dr Blagoje Bradić. Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Gospodine ministre, uvaženi predstavnici Ministarstva odbrane, koleginice i kolege, poštovani građani, član 5. predlaže izmenu člana 14. stav 2. kako bi se zabrana članstva u političkim strankama odnosila jednako na sve profesionalne pripadnike Vojske Srbije, to je obrazloženje koje je dalo ministarstvo, a mi smo predložili još dve izmene u članu 14. U stavu 1. izvorni zakon kaže – vojnom licu je zabranjeno prisustvovanje skupovima političkim stranaka u uniformi i svaka politička aktivnost, izuzev korišćenja aktivnog biračkog prava, tj. da glasaju. Mi smo predložili i mislimo da je to bolja definicija i bolja odrednica. Kaže – vojnom licu je zabranjeno prisustvovanje skupovima političkih stranaka u uniformi. Svaka politička aktivnost u političkim strankama, kao i kandidovanje na izborima i učestvovanje u izbornoj kampanji za državne organe, organe teritorijalne autonomije, jedinice lokalne samouprave, izmena preciznije definiše krug zabrana u pogledu političkih aktivnosti vojnih lica, polazeći od ustavne zabrane, to ste rekli član 55. stav 5, da li je tako, da pripadnik vojske ne može biti član političke stranke, smatramo da zabranu političkih aktivnosti treba u tom duhu i postaviti pa je ograničiti na zabranu političkih aktivnosti u političkim strankama, kao i na zabranu pasivnog biračkog prava. Sledeći stav smo saglasni sa predlogom Ministarstva odbrane, da „profesionalno vojno lice“ se zameni rečima „profesionalni pripadnik Vojske Srbije“, ali u sledećem stavu u stavu 4. koji kaže – profesionalni pripadnici Vojske Srbije imaju pravo na sindikalno organizovanjeu skladu sa propisima Vlade. Mi smo predložili da ti „propisi“ Vlade se zamene reči „zakonom“ pa bi glasio ovaj stav – profesionalni pripadnici Vojske Srbije imaju pravo na sindikalno organizovanje u skladu sa zakonom; i mislimo da je to smislenije od propisa Vlade. Stav 4. govori o predmetu sindikalnog udruživanja i pročitaću vam. On kaže – predmet sindikalnog udruživanja, organizovanje i sindikalnih aktivnosti ne mogu da budu odredbe i primene zakona i drugih propisa koji se odnose na sastav, organizaciju i formaciju Vojske Srbije, operativnu i funkcionalnu sposobnost, upotrebu i popunu Vojske Srbije, pripravnost i mobilizaciju, opremljenost naoružanjem i vojnom opremom, komandovanje i rukovođenje u Vojsci Srbiji i upravljanje sistemima odbrane. Mi smo predložili da se kao mogućnost sindikalnog razmatranja ili dogovora ili razgovora, ostavi opremljenost naoružanjem i vojnom opremom i rukovođenje, jer mislimo da bi to bilo na korist Vojsci Srbiji, a ne na štetu, da može i sindikalno da se raspravlja o ovim temama, pa se nadam da ćete kao predlagači da razmislite, naročito vi ministre Selakoviću i da ćete prihvatiti ovaj naš predlog izmena.
Reč ima narodni poslanik dr Janko Veselinović.
Hvala, predsedavajući. Ja ću se nadovezati na diskusiju koju je imao moj kolega Bradić. Mi smo u ovom amandmanu pokušali da utičemo na član, da ga menjamo, koji se odnosi na pravo vojnih lica, između ostalog i na sindikalno organizovanje. Naime, sindikalno organizovanje jeste zakonom omogućeno. Međutim, mi smo ovde smatrali da je neophodno da se pitanja vezano sa tim urede zakonom i u to nas je posebno uverio ministar odbrane gospodin Gašić kroz svoju diskusiju u raspravi o ovom zakonu u načelu kada smo mu mi predočili zahteve sindikata Vojske Srbije, koji su ukazali da nisu učestvovali u javnoj raspravi, da su neka rešenja na štetu vojnih lica itd, itd, kada je gospodin Gašić rekao – da, ali ne postoje vojni sindikati, ne postoji nijedan sindikat koji je ispunio uslove da bude reprezentativan. Znači, sada u Vojsci Srbije, makar po rečima gospodina Gašića, ne postoje sindikati i oni ne mogu da se organizuju da na adekvatan način po ovome postave pitanje svojih plata, primanja svih ostalih vezano za to. Mi smo tražili da se ovde kao pravo koje uključuje sindikalno organizovanje uvrsti i pravo da vojni sindikati mogu da raspravljaju i da postavljaju pitanja koja se tiču opremljenosti. Možda je moguće da se ovo precizira usmeno ili kroz dopunu amandmana. Dakle, opremljenosti koja se tiče bezbednosti vojnih lica. Dakle, nije svejedno da li vojna lica imaju opremu koja utiče na njihovu bezbednost, da li mesta u kojima obavljaju vojnu službu, kasarnama, itd, skladištima u kojima se nalazi municija, da li su na adekvatan način ona opremljena? Imali smo, nažalost, vrlo loših iskustava gde su neka lica i poginula, nastradala baš zbog toga što nije na adekvatan način, verovatno i od rukovodećeg kadra, na adekvatan način rukovano sredstvima i verovatno nije bila bezbednost na adekvatnom nivou i u tom smislu smatramo da bi vojni sindikati, sindikati u Vojsci Srbije imali mogućnost i trebali imati mogućnost da raspravljaju i da postavljaju pitanje koje se tiču opremljenosti, a vezano za njihovu ličnu bezbednost. Hvala.
Hvala. Na član 5. amandman je podnela Vlada. Odbor za odbranu i unutrašnje poslove prihvatio je amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, akademik Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović i dr Blagoje Bradić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, gospodine ministre, poštovani gosti, koleginice i kolege, član 14a govori o sindikalnom organizovanju u vojsci. Ja ću pročitati da bi i građanima bilo jasno o čemu ćemo pričati. Znači, profesionalnom pripadniku Vojske Srbije po staroj verziji nije bilo dopušteno, a sada ministarstvo kaže – može se uz prethodnu saglasnost ministra odbrane odobriti učešće u aktivnostima udruženja kojima se ostvaruju sledeći ciljevi: reforme sistema dobrane i Vojske Srbije, usklađivanje propisa opšteprihvaćenim standardima i propisima EU, izgradnja strategije odbrane i doktrina Vojske Srbije, kojim se utvrđuje sastav, organizacija i formacija Vojske Srbije, operativno i funkcionalna sposobnost, upotrebe i popuna Vojska Srbije, pripravnost i mobilizacija, opremljenost naoružanjem i vojnom opremom, komandovanje i rukovođenje u Vojsci Srbiji i upravljanje sistemom odbrane, učešće u multinacionalnim operacijama i unutrašnji odnosi u vojsci. Mi smo predložili da se ovaj amandman briše i, evo, da vam dam naše obrazloženje. Članom 6. Predloga zakona je predložena izmena člana 14a zakona. Članom 14a zabranjeno je profesionalnim pripadnicima Vojske Srbije da učestvuju u aktivnostima udruženja koja su osnovana radi ostvarivanja ciljeva koji su u vezi sa vojno-odbrambenim pitanjima. Predlagač je predložio da se pripadnicima Vojske Srbije dozvoli učešće u aktivnostima ovakvih udruženja, ali uz prethodnu saglasnost ministra odbrane. Budući da Ustav ne sadrži izričitu zabranu, niti postavlja bilo kakvo ograničenje u pogledu učestvovanja u aktivnostima udruženja kada su pripadnici Vojske u pitanju, ne vidimo razlog da se ovakva ograničenja postavljaju u zakonu. Rešenje koje predlagač nudi otvara mogućnost arbitrarnosti u odlučivanju ministra. Zbog svega navedenog smatramo da je potrebno član 14a izbrisati. Još jedan podatak. Pre ove sednice na odboru je bilo polemike oko ovoga člana i rečeno je da se u principu to ne dovodi u pitanje, ali, evo, da podelim razmišljanje sa kolegama poslanicima, pošto će ministar odlučivati o svakom zahtevu ponaosob,to je prvo pitanje tehničke izvodljivosti, a ono što smo čuli od državnog sekretara, da je potrebno da u Ministarstvu, tj. ministar i vrh rukovođenja Vojske zna gde se ko od pripadnika Vojske nalazi i na kakvim udruženjima je aktivan. Ja sam to shvatio da treba da bude obavešten od tih ljudi koji žele da se angažuju negde. Ne pretpostavljam i ne želim da mislim da u zemlji Srbiji postoje organizacije koje deluju protiv unutrašnjeg uređenja, taman posla. Računam da svi pripadnici Vojske koji se angažuju u nekim udruženjima, da to rade iz najbolje namere, a i ta udruženja rade na dobrobit ove zajednice, pa zbog toga mislim da bi trebalo da prihvatite ovaj naš amandman. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Olgica Batić. Izvolite.
Hvala. Što se tiče ovog navedenog amandmana, ja ću prvenstveno da ostanem dosledna stavu koji sam iznosila u načelnoj raspravi. Drago mi je što sam na neki način kao prvi ovlašćeni po prijavi za reč i nametnula temu o celishodnosti ovog člana 14a, bar u ovom obliku u kojem se predlaže izmenama i dopuna Predloga zakona o Vojsci. Naime, kada su u pitanju izmene i dopune Zakona o Vojsci, donete 2009. godine, tada je upravo najviše primedaba izazvala polemika oko uvođenja još uvek važećeg, naravno, u ovom momentu člana 14a, a kojim je jednom imperativnom odredbom u potpunosti bila predviđena zabrana pripadnika vojske u organizacije građanskog društva, a koje se neposredno ili posredno bave pitanjima odbrane i bezbednosti. U tom momentu, govorim o 2009. godini, u još uvek važećoj zakonskoj odredbi, kada tome dodate i strana udruženja koja se isto bave takvim pitanjima, koja pak nisu osporena, te je udruživanje u takonešto moguće, što samo ukazuje na protivpravnost, protivustavnost takve jedne odredbe zakona, koja je egzistirala. Nadam se da u buduće neće. Bila sam stava, i u načelnoj raspravi to sam vrlo jasno i iznela, da je potrebno brisanje takvog jednog člana 14a. Naravno, ovako predloženim izmenama i dopunama nije došlo do potpunog brisanja člana 14a, već je predviđeno da se profesionalnom pripadniku Vojske Srbije može, uz prethodnu saglasnost ministra odbrane, odobriti učešće u aktivnostima. Naime, kada god postoji nekakva odredba kojom se daju diskreciona ovlašćenja koja se nalaze u rukama samo jednog lica, mislim da se time povećavaju mogućnosti zloupotreba i nikada onaj element selektivnosti ne možete da isključito. Prihvatamo ono što je ministar Gašić u raspravi u načelu, a povodom člana 14a rekao, da će se takvo jedno pitanje urediti podzakonskim aktima. Smatram da je to ispravno rešenje, ali mislim onda da u tom smislu takav jedan podzakonski akt treba da bude i naveden u samoj ovoj odredbi, pa u smislu da član 14a bude potpuniji i precizniji, te kaže da on glasi da se profesionalnom pripadniku Vojske može, uz prethodnu saglasnost ministra odbrane, odobriti, pa onda sve ovo šta je navedeno, pa onda umesto tačke da bude zarez, a sve na osnovu podzakonskih akata u kojima će se precizirati i taksativno navesti u kojima to profesionalni pripadnik vojske može da bude, odnosno u kojim udruženjima može da pripada, a u kojima ne. Mislim da sve suprotno. Naravno, kada je ovako nešto u pitanju, može se osporiti. Protivnik sam uopšte opstanka i egzistiranja i dalje ovako postojećeg člana koji je, naravno, bolji od onog prethodnog važećeg. Jednostavno, kada se god ranije dovodila, u istoj rečenici ste imali reč „vojska“ i reč „udruženje građana“, znate, to je bilo prilično retrogradno, pa je asociralo na one nesrećne devedesete, gde se apriori smatralo da ako ste pripadnik nekog udruženja građana, vi ste zapravo državni neprijatelj. Kažem, ovim članom 14a, čini se jedan pomak, ali umesto tačke trebalo je dovršiti rečenicu do kraja, pa reći ono što je i sam gospodin Gašić rekao - a u skladu sa podzakonskim aktima, i onda lepo da se taksativno navedu koja to udruženja i gde je to pripadnost moguća, a gde nije moguća, upravo iz razloga da bi ovakav jedan član zakona bio precizniji, bio potpuniji i na kraju krajeva, da bi dao potpuni smisao ono što cilj predlagača jeste, a ja taj smisao nikada nisam dovela u pitanje, niti sporim. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar Selaković. Izvolite.
Hvala, uvaženi predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, složio bih se sa nekim stvarima koje su izrečene. Da li je postojeća odredba zakona oštra? Jeste. Da li je stanje pre njenog propisivanja bilo dobro, dakle, kada smo imali jednu potpunu prazninu? Nije bilo dobro. Očigledno je da su postojali neki objektivni ili neki subjektivni problemi kada je onaj ko je predlagao izmenu i dopunu Zakona 2009. godine predložio ovakvu odredbu. Potrebno je naći neko međurešenje. Ja ne znam koliko je bio iskren u svojoj nameri onaj ko je 2009. godine predlagao ovu izmenu i dopunu zakona. Ako mene pamćenje dobro služi, jedan od motiva je bio usmeren na one koji su tada kritikovali određene reformske procese u vojsci, koji su bili upravo određena udruženja građana ili, kako se to danas popularno kaže, organizacije civilnog društva. To su, između ostalog, ako se dobro sećate, to je bilo i Udruženje penzionisanih generala i admirala, pa je trebalo sprečiti, to je bio jedan od ciljeva, aktivne pripadnike Vojske Srbije, odnosno vojna lica, da uzimaju učešća u delovanju takvih nevladinih organizacija, odnosno udruženja građana. Ja mislim da to nije dobro. Takođe, mislim da nije dobro rešenje koje je postojalo pre izmene i dopune zakona 2009. godine. Vojska u našoj državi, to se nekoliko puta danas ovde u raspravi čulo, važi za jedan od dobro organizovanih sistema, u kome se zna svačije mesto i ko šta radi. Naravno da je nemoguće da jednu organizaciju, završiću u jednoj rečenici, koja broji toliki broj pripadnika, da jedan čovek, a to je ministar odbrane, odlučuje po zahtevima 5, 10 ili 15 hiljada ljudi. Ali, postoji mehanizam koji će biti regulisan podzakonskim aktom, gde će pretpostavljeni iz organizacionih jedinica i same te jedinice davati mišljenja o tome. Da je potrebno da se čuje u ovakvim slučajevima i glas profesionalnih pripadnika Vojske Srbije, apsolutno mislim da je nedvosmisleno jasno i treba podržati. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić.
Zahvaljujem. S punim razumevanjem za obrazloženja i kolege Blagoja Bradića i koleginice Olgice Batić, sa potpunim vrednosnim slaganjem, moram da podržim rešenje da se uz prethodnu saglasnost ministra odbrane odobrava učešće. Moje obrazloženje je životno. Ne bi bilo ratifikacije Rezolucije 1325 „Žene, mir i bezbednost“ bez učešća Vojske Srbije. To je prosto odluka koja je pravljena vrlo precizno i ja sam svima onima koji su i kao profesionalni pripadnici Vojske i u Ministarstvu odbrane učestvovali u toj odluci beskrajno zahvalna, jer je to načinilo mnoga dobra statusu Srbije u svetu i samoj vojsci mislim da će učiniti tek dobra organizovanjem političkog saveta i podnošenjem izveštaja Savetu bezbednosti. Volela bih da se ovo razume da pripadnici Vojske Srbije, koji su profesionalno opremljeni iskustvom, znanjem, spremni, treba za njih da postoji prostor da im se omogući učešće u organizacijama civilnog društva. Navešću samo dva primera. OEBS je nedavno ustanovio tzv. nestalno telo koje vodi ambasador Išinger, koje se bavi onim što se na starom srpskom jeziku kaže tin-tenk, ugledni ljudi. Volela bih da sa civilnim organizacijama iz Srbije, sa „Beogradskim forumom“, sa „Beogradskim fondom za političku izuzetnost“ da bude saradnja sa pripadnicima Vojske Srbije, da ima za njih tamo mesta. To ne znači dnevni angažman ili već šta god, ali znači da saradnjom sa civilnim društvom kod nas mi kažemo – čekajte OEBS-ovci, mi imamo ovu dvojicu, trojicu, jednog, znaju svašta od čega može da vam bude korisno kada su u pitanju konfliktna i postkonfliktna stanja ili kada su u pitanju vojne strukture u predkonfliktnim stanjima. „Beogradski fond za političku izuzetnost“, čak do Dekafa, formalno, to vam je civilna organizacija, a ja znam da Vojska Srbije ljude koji mogu da svojim znanjem pomognu tim ljudima koji učestvuju na međunarodnim forumima kroz civilne organizacije. To je nekad bilo moguće, nekad ne. Ne kažem da je ovo najsrećnija formulacija i znam da neće ministar uzeti, pa dnevno, dobiće određen predmet ili će po nekoj liniji znati ko je odgovoran za to da se odobrava ko će i u kakvim organizacijama učestvovati. Da li se može podzakonskim aktima? Ne znam, ali obrazlažem zašto smatram da toga treba da bude. Moj lični stav, ja bih volela da vidim pripadnike Vojske Srbije u organizacijama koje se bave zaštitom životne sredine. Nema nijednog, a strašno je važno i tek će da bude važno. Da li im je zabranjeno da budu u zaštiti životne sredine? Znam da nije zabranjeno, ali ih nema, a ja znam pozitivno, zato što znam sa drugih mesta ljude koji bi nas mogli da nauče tome šta se radi sa erozijom i gde, pre nego bilo ko ko je uslovno govoreći civilni ekspert. Da li će biti pripadnika vojske u tom sektoru zaštite životne sredine, kojim se bavi, ne znam, ali znam da bih volela da ih bude, jer je to kolektivno znanje, veština i iskustvo koje ne treba da ostane samo u organizaciji Vojske Srbije. Hvala.
Vaša poslanička grupa je utrošila raspoloženo vreme. Reč ima narodni poslanik Vesna Rakonjac, po amandmanu.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministre, predstavnici Vojske, ja ću odmah da demantujem prethodnog govornika. ABH centar iz Kruševca ima vrlo tesnu saradnju sa nevladinim sektorom i sa jednim udruženjem građana koje se zove „Bela breza“, a bavi se zaštitom životne sredine. Samo toliko, radi vašeg obaveštenja. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Olgica Batić, po amandmanu.
Po amandmanu, drugi put. Mislim da je ovde došlo do jedne klasične zamene teza. Moja namera nije ni kada sam u raspravi u načelu, niti danas u pojedinostima rekla, mislim da to nije namera predlagača, odnosno podnosioca amandmana, da se spori bilo kakva uloga vojske ili, ne daj Bože, pripadnost vojske u nevladinim organizacijama, u udruženjima građana, kako je to nekad bilo, već naprotiv. Pazite situaciju, tražila sam da se u potpunosti izbriše član 14a, a ne da se nekome nešto, kao što je ranije bilo, 2009. godine, zabranjuje profesionalnim pripadnicima vojske ili sada da im se ograničava, odnosno da im se izuzetno dozvoljava, ali samo po diskrecionoj oceni ministra. U potpunosti podržavam Vojsku i moj stav je više nego širokogrud. Za ukidanje sam svih zabrana, za jednu apsolutno učešće pripadnika Vojske u onim organizacijama i onim udruženjima građana za koje oni nalaze da je shodno i primereno, a naravno, tako nešto u onim zabranjenim, imamo i takve situacije, naravno, postoje i neki drugi mehanizmi, gde se pripadniku vojske koji postane član, recimo, takvog nekog udruženja, može se pokrenuti disciplinski postupak. Moja namera nije ni malo loša, čak naprotiv, ja nisam ni za ovakvo ograničavanje, već za davanje apsolutno svih prava predstavnicima vojske u apsolutno nevladinom sektoru. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Gospodine ministre, potpuno razumem i prihvatam da ćete vi u danu za glasanje izglasati ovo što je predložilo Ministarstvo odbrane. To je odraz politike skupštinske većine i to je vaše viđenje rešavanja tih problema. Dozvolićete, mi imamo pravo da iskažemo svoju političku viziju i da se ne složimo u nekim predlozima i rešenjima koje dajete ovde u ovom parlamentu. Lično mislim da su pripadnici Vojske Srbije dovoljno školovani, svesni, edukovani i da postoje neka udruženja gde bi bilo problematično njihovo članstvo, da se oni ni pod razno, što kažu Nišlije, ne bi se učlanili u ta udruženja, da treba što više angažovati stručne i kvalitetne ljude Vojske Srbije u takvim udruženjima da svojim znanjem i iskustvom pomognu. Treba, to je moje mišljenje. Bože moj, nadam se da ćemo u narednom periodu, kad ovo pokuša da zaživi, ne želim da budem mnogo negativan u razmišljanju, ali mislim da je ovo nesprovodivo, jer ne vidim kako će to da se sprovede. Naročito ne volim da moje neko angažovanje, diskreciono prava, neko iznad mene, po činu, odlučuje o nečemu što nije usko vezano za vojnu službu, pa vas zbog toga još jednom molim da razmislite o tome i mislim da bi bilo korisno prihvatiti diskusiju i koleginice Batić i moju. Hvala.
Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dubravka Filipovski i Velimir Stanojević. Vlada i Odbor za odbranu i unutrašnje poslove prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Šutanovac, Borislav Stefanović i Gordana Čomić. Vlada i Odbor za odbranu i unutrašnje poslove prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić.
Dobra odluka predlagača da prihvati amandman. Suština amandmana je da u osnovnom tekstu reč „komandanta“ menjamo rečju „starešina“, nije samo kozmetička, nego je prosto prirodna, niti je ovo prevelika greška, ali zaista je dobro što je predlagač prihvatio. Zahvaljujem mu u ime svojih kolega Borislava Stefanovića i Dragana Šutanovca na prihvatanju ovog amandmana i na popravci teksta član 9. stava 1.
Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Šutanovac, Borislav Stefanović i Gordana Čomić. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić. Izvolite.
U osnovnom tekstu Predloga zakona član 12. govori o tome šta i kako se usaglašava sa članom 11. i u osnovnim tekstovima kažu – za oficira u svim rodovima i službama, osim rečnih jedinica: potporučnik, poručnik, kapetan, major, potpukovnik, pukovnik, brigadni general, general-major, general-potpukovnik i general. Tačka 2): u rečnim jedinicama potporučnik, poručnik korvete, poručnik fregate, kapetan korvete, kapetan fregate, kapetan bojnog broja, komodor, kontraadmiral, vice-admiral i admiral, a stav 3. se briše. Ono što smo mi predložili jeste da se uvodna rečenica menja i da glasi: „činovi u Vojsci Srbije su“, pa da se dalje navede. To je po meni sasvim logičan amandman. Ni po duhu, ni po nameri ništa gori od amandmana kojim smo tražili da se reč „komandanta“ promeni u reč „starešina“, što je suštinski prirodnije, a taj amandman je srećom prihvaćen, ali ovaj nije. Hvala.
Na član 16. amandman, sa ispravkom, je podneo narodni poslanik Momir Stojanović. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 18. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Šutanovac, Borislav Stefanović i Gordana Čomić. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić. Izvolite.
U tekstu Predloga zakona članovi koji se menjaju se odnose na lice koje je profesionalni pripadnik Vojske Srbije da je zdravstveno i psihofizički sposoban za službu u Vojsci Srbije, da nije stariji od 35 godina ako se prima u svojstvu podoficira, odnosno 40 godina ako se prima u svojstvu oficira, da je bezbednosno proveren i da nema bezbednosni smetnji za prijem u profesionalnu vojnu službu, u skladu sa propisima kojima je uređeno vršenje bezbednosne provere u Ministarstvu odbrane, da je odslužio vojni rok sa oružjem, a stav 3. se menja i glasi – akt o prijemu u profesionalnu vojnu službu lica koje ne ispunjava uslove iz stava 1. ovog člana ništav je. Predložili smo da se posle tačke 9) doda i tačka 10) koja glasi – da nije član političke stranke. Obrazloženje da se to podrazumeva drugim članom je moguće, ali ako već detaljno idemo kroz opisivanje njegovih ili njenih zdravstvenih, psihofizičkih sposobnosti, godina i bezbednosnih provera, onda smo smatrali da treba i u ovom članu da stoji potpuno jasno da nije član političke stranke. Za profesionalna vojna lica, ponavljam, to smo oduvek smatrali prirodnim, smatrali smo dobrim za vojsku, smatrali smo dobrim za celo društvo da onaj ko je profesionalno vojno lice, po novom zakonu, pripadnik Vojske Srbije, da nije član političke stranke.
Na član 18. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Sulejman Ugljanin, Riza Halim, Enis Imamović, Sabina Dazdarević i Šaip Kamberi. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 19. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Šutanovac, Borislav Stefanović i Gordana Čomić. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić. Izvolite.
Predloženim amandmanom menjamo član 40. stav 2. koji u osnovnom tekstu Predloga zakona kaže, odnosi se na kadeta, i to u posebnim uslovima, kadet vojne visokoškolske ustanove koji ispunjava uslove iz člana 39. stav 1. tačke 2), 5) i 8) ovog zakona završetkom školovanja prima se u profesionalnu vojnu službu i proizvodi u čin potporučnika i od tog dana postaje oficir. Tako glasi tekst Predloga zakona. Ono što je predlog Dragana Šutanovca, Borislava Stefanovića i mene je da taj član glasi – kadet vojne visokoškolske ustanove koji ispunjava uslove iz člana 39. stav 1. tačke 2), 5) i 8) ovog zakona završetkom školovanja prima se u profesionalnu vojnu službu i proizvodi u čin potporučnika i od tog dana postaje oficir, a kadet vojne visokoškolske ustanove koji ne ispunjava uslove iz člana 39. stav 1. tačke 2), 5) i 8) ovog zakona završetkom školovanja prima se u drugom svojstvu u službu u Vojsci Srbije ili na rad u Ministarstvu odbrane kao civilno lice. Obrazloženje odbijanja je da ne treba da bude obuhvaćeno lice koje je kao kadet ispunilo i ono koje nije. Smatramo da treba da bi i kadet koji ne ispuni uslove znao šta će sa njim biti, znala, svejedno, jer je dragoceno vreme i rad koji su uložili u njegovo ili njeno osposobljavanje nije se završilo tako što je ispunilo ili ispunila sve uslove, ali može da se završi dobro, po Vojsku Srbije, na drugačiji način.
Na član 21. amandman je podneo narodni poslanik Momir Stojanović. Vlada i Odbor za odbranu i unutrašnje poslove prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 23. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Šutanovac, Borislav Stefanović i Gordana Čomić. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić. Izvolite.
Izmena koja se predlaže članom 23. se odnosi na primanje i nošenje odlikovanja stranih država. U predloženom zakonu glasi – vojno lice može primiti i nositi odlikovanje strane države, odnosno međunarodne organizacije po odobrenju predsednika Republike. Ono što smo mi predložili jeste da taj član glasi – profesionalno vojno lice može primiti i nositi odlikovanje strane države, odnosno međunarodne organizacije po odobrenju predsednika Republike. Nakon što su sada vojna lica prestala da budu profesionalna izmenama člana koji će to pretvoriti u pripadnike Vojske Jugoslavije, sada je pitanje da li može da ostane u Predlogu zakona kakav je nama dat da stoji vojno lice. Toga više nema. Mi smo se oslonili da to bude profesionalno vojno lice ali će time da to postaju pripadnici Vojske Srbije vojno lice ostati za definisanje. Znam to može da izgleda potpuno nebitno i da se to zna, ali verujte mi na ovakvim malim stvarima se stvaraju veliki skandali, pa da to izbegnemo.
Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Momir Stojanović. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 25. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Šutanovac, Borislav Stefanović i Gordana Čomić. Reč ima Gordana Čomić.
Tekst Predloga zakona definiše šta su to službeni podaci, u tački 2, pa kaže – službene podatke; svojstvo; čin; naziv i matični broj organizacione jedinice u kojoj se nalazi; mesto službovanja, odnosno školovanja; od kada je na službi, odnosno školovanju, komandi, jedinici i ustanovi Vojske Srbije, odnosno organizacionoj jedinici Ministarstva odbrane i do kada je na službi, ukoliko u radnom odnosu na određeno vreme, odnosno školovanju i identifikacioni broj za lice koje pruža zdravstvene usluge. Mi imamo neznatne, mada ne samo jezičke promene i kažemo da ovaj član treba da glasi da treba da bude licu koje pruža zdravstvene usluge dato na uvid svojstvo; čin; naziv i matični broj organizacione jedinice u kojoj se nalazi; mesto službovanja; od kada je na službi, odnosno školovanju, komandi, jedinici i ustanovi Vojske Srbije, odnosno organizacionoj jedinici Ministarstva odbrane, odnosno školovanju i do kada je na službi, ukoliko u radnom odnosu na određeno vreme. Dakle samo je to inverzija rečenice koja nam se čini da bolje zvuči.
Na član 27. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Šutanovac, Borislav Stefanović i Gordana Čomić. Reč ima Gordana Čomić.
Član koji je u predmetu rasprave glasi – ovlašćenja službena lica vojne policije postupaju po zahtevu vojno-disciplinskog tužioca i predsednika vojno-disciplinskog suda za dovođenje profesionalnih pripadnika Vojske Srbije i Ministarstva odbrane za koje postoje osnovi sumnje da su izvršili disciplinski prestup, a koja izbegavaju saslušanje u disciplinskom izviđaju ili na glavnom pretresu pred vojnim disciplinskim sudom. Naš predlog je da se menja i da glasi – vojna policija može se angažovati u pružanju pomoći organima unutrašnjih poslova u miru, vanrednoj situaciji ili vanrednom stanju, na osnovu zahteva nadležnog organa, po odobrenju ministra odbrane. Najsporniji deo u ovome je što vi dajete ovlašćenje službenim licima, vojnoj policiji za dovođenje. Postoji privođenje, postoji zadržavanje, dovođenje ne postoji. Molim vas da to ispravite, da ne bude gde je lice odvedeno, gde je lice dovedeno. Možete da privedete lice i to lice mora da zna zašto je privedeno, možete da zadržite lice i to lice mora da zna zašto je zadržano, odvesti bilo koga bilo gde ne možete.
Reč ima ministar Selaković.
Zahvaljujem uvaženi predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da je ovakva predložena izmena apsolutno jasna. Naime, na snagu je stupio, a nakon poslednjih izmena i dopuna Zakona o Vojsci donet je ZKP. Taj zakonik poznaje institut dovođenja na saslušanje. Dakle, ne privođenja, nego dovođenja na saslušanje bez zadržavanja. Možete reći da nije tako, tvrdim da jeste. Možete i da poredite sa tekstom ZKP i videćete da je tako. Hvala.
Gospođo Čomić, da li po amandmanu. (Gordana Čomić, s mesta: Nemam vremena, htela sam rečenicu kao replika.) Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović.
Zahvaljujem. Osvrnuo bi se na kratko da je zaista period našeg vršenja vlasti obeležio intencije da popravljamo ono što je bilo pokvareno ili u lošem stanju, a dovedeno za vreme prethodne vlasti. Kada danas čujemo da amandmane podnose ljudi koji su do juče vršili vlast, koji su do juče bili ministri odbrane, koji su na tim funkcijama ne samo omogućavali ili nalagali predstavnicima vojne policije ili predstavnicima specijalnih snaga da obezbeđuju pojedince poput bivših funkcionera i ne samo njih, ne samo to, već su i nalagali da se iz državnih fondova obezbeđuju kuće kao što je bivši ministar Dragan Šutanovac omogućio ili naložio da se da kuća na raspolaganje bivšoj ministarki Snežani Malović, zaista to sve dovodi u jedno teško pojmljivo stanje za građane koji kada slušaju danas predstavnike dojučerašnje vlasti kako pokušavaju da ulože nadljudske napore i poboljšaju predloge zakona, sami sebi postave pitanje zašto te nelogičnosti na koje sada ukazuju, navodne nelogičnosti, a u ovom konkretnom slučaju nema nelogičnosti jer se radi samo o usklađivanju terminološkom sa novim odredbama ZKP. Dakle zašto ti ljudi koji su do juče vršili vlast nisu to sve upotrebili, svu tu umešnost, umeće, pažnju, znanje da pokažu šta umeju i šta znaju onda kada su bili na vlasti, a ne sada da pokušavaju da spočitavaju onima koji zaista žele da državu Srbiju urede da jedan valjan način i pokušavaju da one koji zaista se upiru da to postignu predstave kao nedovoljno kompetentne za jedan takav posao. Hvala.
Zahvaljujem. Gospođo Čomić ponovo ste u sistemu. (Gordana Čomić, s mesta: Replika na ministrovo izlaganje.) Ja nisam video u izlaganju gospodina ministra ništa što bi vama omogućilo repliku, ali pošto smo se … (Gordana Čomić, s mesta: Ali sam ja čula.) Gospođo Čomić niste mi dopustili da kažem do kraja. Ali, pošto smo se u tom trenutku ja i predsedavajući menjali, moguće je da nisam čuo. Imate pravo na repliku. Izvolite.
Argumentacija o ZKP ne stoji za ovo, jer je ovo disciplinski postupak iz situacije potpuno drugačije. Zato sam vas zamolila da razmislite o izrazu, ništa više.
Zahvaljujem. Na član 27. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Balša Božović i Dejan Nikolić. Reč ima narodni poslanik Balša Božović.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi ministre, predstavnici Vojske Republike Srbije, ono što je govorila i gospođa Čomić veoma zabrinjava poslanike DS iz prostog razloga zato što smatramo da je sporno proširenje ovlašćenja vojne policije u slučajevima kada postoji sumnja da je civil učinio krivično delo prema Vojsci Republike Srbije. Dakle iz ranije prakse ovakva odredba nije bila sporna, bila je sa našeg stanovišta takođe identična, ali ovo daje mogućnost širokog primenjivanja, možda čak i prema političkim protivnicima. Dok danas u ovom trenutku raspravljamo o amandmanima u toku je sednica Odbora za kontrolu službi bezbednosti gde je nekim poslanicima, pošto i dalje traje rasprava o amandmanima nije omogućeno da prisustvuju na toj sednici, ni meni lično kao zameniku člana odbora. Ovaj amandman smo podneli iz prostog razloga što je Zaštitnik građana imao određene informacije koje su govorile o tome da se neovlašćeno, bez bilo kakve odluke suda, vrši određeno obrađivanje sindikalnih predstavnika, lidera opozicije i mnogih drugih i zbog toga se danas na tom odboru i vodi polemika i rasprava, gde je nezapamćen napad poslanika SNS upućen gospodinu Saši Jankoviću kao Zaštitniku građana. Mislimo da je ovaj amandman…
Gospodine Božoviću, ako želite da govorite o toj temi, imate Odbor za kontrolu službi bezbednosti.
To je tema i Odbora i ovde ovog amandmana.
Ne može biti i Odbora i ovde. Gospodine Božoviću…
Dozvolite mi da završim i molim vas da mi vratite vreme. Dakle, tema Odbora i ovog amandmana je identična. U pitanju su prevelika ovlašćenja pripadnicima Vojne policije kada su u pitanju lica civili za koja se sumnja da su učinili krivično delo prema Vojsci Republike Srbije. Imamo nameru da ono što su bile namere ili zahtevi Zaštitnika građana ovim amandmanom ispravimo, gde sve podatke i dokumenta koja Zaštitnik građana traži od Ministarstva odbrane, jednostavno Ministarstvo još uvek nije dostavilo i zato smatramo da je to nečuveno u postpetooktobarskoj Srbiji. Zahvaljujem.
Ja možda ne razumem, ali ne razumeju ni drugi narodni poslanici, kako čujem. Reč ima narodni poslanik dr Vesna Rakonjac.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre, poštovane kolege, naše kolege poslanici izgleda da ne čitaju dobro član 27. Član 27. kaže: „Ovlašćena službena lica Vojne policije postupaju po zahtevu vojnog disciplinskog tužioca i predsednika Vojnog disciplinskog suda za dovođenje profesionalnih pripadnika Vojske Srbije i Ministarstva odbrane“. Civilna lica se ovde ne pominju. Što se tiče dovođenja, jasno se kaže dalje gde se dovode. Znači, ako izbegavaju, dovode se na saslušanje u disciplinskom izviđanju ili se dovode na glavni pretres. Molim vas, nemojte više da manipulišete. Jednostavno, čitajte ono što piše u članu 27. od početka do kraja. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima gospođa Gordana Čomić.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, iako imam razumevanja da dozvoljavate da narodni poslanici govore mimo dnevnog reda, moram vas podsetiti na vašu obavezu da u skladu sa članom 27. i članom 106. upozorite narodnog poslanika da ne govori o dnevnom redu. Malo pre smo imali izvanredno jedno izlaganje, ali o amandmanu koji više nije u pretresu. Moj amandman. (Vesna Rakonjac, s mesta: To je taj.) Ja molim predsedavajućeg, takođe, da narodnu poslanicu koja dobacuje – To je taj, upozori takođe da nije to taj. Na član 27, koji je u pretresu, amandman su podneli narodni poslanici Balša Božović i Dejan Nikolić. Amandman koji je narodna poslanica, uz vaše odobrenje, ovde obrazlagala, je amandman koji sam podnela ja i kome je pretres prošao. Tako da ja imam razumevanja za vas, jer je izlaganje bilo zanimljivo, ali mislim da bi ipak bilo dobro da se svaki narodni poslanik koji ne zna šta je na dnevnom redu, upozori sa vaše strane. Hvala vam.
Gospođo Čomić, smatram da nisam prekršio Poslovnik. Mi sada raspravljamo amandman gospodina Balše Božovića i Dejana Nikolića na član 27. Jasno imam pred sobom šta se traži, da se u članu 27. stav 3. i stav 4. brišu… (Balša Božović dobacuje s mesta.) Gospodine Božović, dopustite da završim. Ali, pošto vidim da nije potrebno da vam pročitam amandman koji ste dali, gde ne vidim upravo svrhu vaše prethodne rasprave, ali, ipak da idemo dalje. Reč ima Vladimir Đukanović, izvolite.
Moram da priznam da nisam baš siguran da li je ispravno podnet amandman, ali to je već do Odbora, zato što se kaže – stav 3. i stav 4. Čini mi se da su ovo tačke 3. i 4. Tako da ne znam šta hoćete da brišete? Ako hoćete da brišete tačku 3. i 4, onda je to nešto što je već postojalo i što ste vi doneli. Možda kritikujete nešto iz vašeg perioda? Dopuštam da grešim. Možda ste vi pogrešili, možda sam Odbor, a možda i ja grešim. Ali, nije mi jasno, ako se odnosi na tačke 3. i 4, zbog čega bi se ovo brisalo, jer je to, čini mi se, već i postojalo? Ono što smo ovde mogli da čujemo, očigledno je da neko podnese amandman da bi o nečem drugom pričao. To je ono što nije lepo i što nije dobro za ovu Skupštinu. A istine radi, upravo je baš Zaštitnik građana priznao da nije VBA kršila zakon, nego da je on imao indicije pa je hteo to da proveri. Ali se zato danima ovde vodila jedna besomučna kampanja, kako bi se narušio kredibilitet VBA i uopšte Vojske Srbije. I zato ja ostajem pri onom stavu da naš Zaštitnik građana, Saša Janković, ne obavlja posao adekvatno kako bi trebalo da ga obavlja. Lično imam pravo kao poslanik da ga kritikujem, jer on meni podnosi ovde izveštaj, kao i svima vama i u tom smislu nije nezavistan, nego je i te kako zavistan od ovog parlamenta. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović. (Balša Božović, s mesta: Replika, pričao je o mom amandmanu.) Nije dovoljno da neko raspravlja o nečijem amandmanu pa da to bude osnov za repliku. (Balša Božović, s mesta: Rekao je da sam pogrešio.) Gospodine Božoviću, ne vredi. Molim vas, pročitajte Poslovnik. Reč ima narodni poslanik Dragan Todorović.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Ja se zaista trudim da se ne javljam onda kada nemam šta da kažem i do sada sam zaista bio trpeljiv i slušao sve i svašta, ali sam se, bogami, u svom bogatom poslaničkom iskustvu naslušao pokušaja da opozicija dođe do medijskog prostora, dođe do prostora za obrazlaganje svojih stavova i, kako to obično biva, u životu se sve okreće – ko do juče bi` gore, sad je dole. Oni koji su se juče trudili da spočitavaju nama koji smo bili opozicija kako se ne pišu amandmani, sada raste to isto i to 10 puta više nego što smo nekada radili mi kada smo bili u opoziciji. Dakle, taj tehnički deo ovog amandmana je zaista slika i prilika onoga stanja u kome se danas nalazi opozicija, u kome se danas nalaze stranke koje se trude da budu opozicija, iako njihovi dojučerašnji članovi sada zauzimaju nekakva direktorska mesta u nekakvim službenim glasnicima. Ne treba da vas podsećam sada o tome i ne bih da skrećem sa teme.
Molim vas, gospodine Todoroviću, nemojte da pričate van dnevnog reda.
Dakle, kao što ste čuli, ja sam to već pomenuo i rekao sam da su dva aspekta sa kojih bih hteo da kažem nešto o ovom amandmanu. Prvi je taj tehnički, o kome sam već ispričao, a drugi je ovaj suštinski. Danas se predstavnici DS bune ili bore za smanjenje nadležnosti Vojne policije. Ja sam do malopre bio prisutan na Odboru za kontrolu službi bezbednosti i napustio sam sednicu tog odbora upravo zbog činjenice koju sam saznao tada, prilikom izlaganja ministra odbrane, koji je rekao da je prethodni ministar odbrane zloupotrebivši svoja prava sigurno učinio neke stvari koje su vrlo štetne za budžet svih građana Srbije.
Gospodine Todoroviću, ovo o čemu sada diskutujete nema ništa sa ovim amandmanom.
Nadležnost vojne policije ne treba smanjivati. [[Isključen mikrofon.]]
Zahvaljujem gospodine Todoroviću. Reč ima ministar, gospodin Nikola Selaković.
Zahvaljujem uvaženi predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, vrlo pažljivo sam ovo ispratio i moram da kažem da mi nije jasan ovaj amandman. Ovde se traži brisanje stava 3. i stava 4. Stav 3. glasi – u dosadašnjem stavu 8, koji postaje stav 9,reči – civilnog lica, zamenjujemo se rečju – civila. Stav 4. glasi – posle dosadašnjeg stava 9. koji postaje stav 10. dodaje se novi stav 11. koji glasi – službena legitimacija ovlašćenog službenog lica vojne policije sadrži fotografiju, ime i prezime, jedinstveni matični broj građanina ovlašćenog službenog lica vojne policije, a značka ovlašćenog službenog lica vojne policije sadrži i serijski broj. Zašto ovi stavovi nekome smetaju? Promena formulacije sa – civilno lice na – civil, i definisanje sadržine službene legitimacije ovlašćenog službenog lica vojne policije. Ja nisam od predlagača čuo zadovoljavajuće obrazloženje zašto ove stavove treba brisati. Niti su oni u saglasju sa onim što je predlagač ovog amandmana u prilog svom amandmanu izneo. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, gospodine ministre. To je upravo ono što sam rekao, da ne razumem o kom amandmanu predlagač amandmana govori. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, deo moje diskusije koju sam nameravao da izgovorim je već rekao ministar pravde. Dakle, za mene je neprihvatljivo da neko traži da se iz službene legitimacije ovlašćenog službenog lica vojne policije, kojasadrži fotografiju, ime i prezime i jedinstveni matični broj građana, da se to izbriše. Da li se to neko zalaže da se ide bez legitimacije, kao što se prisluškivalo bez ovlašćenja i kao što su se nabavljali uređaji bez ovlašćenja? Takođe, taj član sadrži kako sve ovlašćena službena lica vojne policije postupaju po zahtevu vojnog disciplinskog tužioca itd. Najverovatnije da se neko zalaže da se ne poštuje procedura. Ako se nekad nije poštovala procedura, a pravna država je vladavina po pravilima, po pravu i najbolji su oni zakoni koji su sprovodljivi, ali se bojim da je prethodni režim vladao, ne po pravilima, već po nekom svom ličnom nahođenju. Nemam ništa protiv da Zaštitnik građana kontroliše ovlašćena službena lica, ali u skladu sa zakonom. Ne može Zaštitnik građana da bude iznad službenih lica, odnosno iznad Tužilaštva itd, što on hoće. Mislim da smo sa ovim špijuniranjem i kontrašpijuniranjem preterali. Mislim da Zaštitnik građana treba pre svega da se stara o pravima većine građana, a to su oni siromašni, da se zbrinu siromasi, da se nahrane gladni, da se leče bolesni i da se poštuju ljudska prava svih. Bojim se da se Zaštitnik građana bavi članom 26.
Gospodine Rističeviću, molim vas, morate da se vratite na amandman.
Na amandmanu sam. Ja kažem da sam protiv toga da se član…
Ovaj amandman nema nikakve veze i kada gledamo uporedno, ni predlagač amandmana nije na pravi način podneo amandman, niti je podneo amandman na ono što je želeo i nije govorio o amandmanu koji je podneo, tako da i vi u ovom trenutku ne govorite po amandmanu.
Gospodine predsedavajući, dozvolite. Ako ovlašćena lica nemaju službene legitimacije za koje predstavnici opozicione stranke žele da kažu da to treba da se izbriše, ukoliko usvojimo ovaj amandman i ukoliko ta službena lica nemaju službene legitimacije, a koga će onda Zaštitnik građana štiti, koga će kontrolisati? Zato sam rekao da predlažem da taj Zaštitnik građana osnuje političku stranku, pa nek kontroliše koga hoće. Hvala.
Gospodine Rističeviću, ja se vama zahvaljujem što ste se vratili na amandman i što ste i meni razjasnili ono što ja u ovom amandmanu još uvek ništa ne razumem. (Marijan Rističević, s mesta: Javljam se ponovo po amandmanu.) Izvolite.
Gospodine predsedavajući, u amandmanu koji je podnela grupa opozicionih poslanika stoji stav koji glasi – službena legitimacija ovlašćenog službenog lica vojne policije sadrži fotografiju, ime i prezime, jedinstveni matični broj građana ovlašćenog službenog lica vojne policije, a značka ovlašćenog službenog lica vojne policije sadrži serijski broj. Oni su tražili da se to briše. Dakle, kakvo je to službeno ovlašćeno lice koje nema nikakvu službenu legitimaciju? O tome sam govorio. Na koji način će onda Zaštitnik građana kontrolisati šta rade ta ovlašćena lica, ukoliko im izbrišemo pravo da imaju tu legitimaciju? Tako glasi amandman. Ja se izvinjavam ako niste razumeli.
U pravu ste, gospodine Rističeviću. Upravo sam vas i pohvalio što ste mi razjasnili, pošto sada vidimo da predlagač amandmana nije podneo amandman na članove na koje je želeo da podnese. Zahvaljujem. Na član 31. amandman je podneo narodni poslanik Momir Stojanović. Vlada i Odbor za odbranu i unutrašnje poslove prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postavo sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 34. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Šutanovac, Borislav Stefanović i Gordana Čomić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić. Izvolite.
Zahvaljujem. U Predlogu zakona ovim se članom definiše promena stava 1. i kaže –oficir, odnosno podoficir upućen na usavršavanje u zemlji i inostranstvu i školovanje u inostranstvu koje traje najmanje jednu školsku godinu razrešava se od dužnosti. Naš predlog je da ta odluka o razrešavanju dužnosti traje duže od jedne školske godine, jer ako ostavite da traje najmanje jednu školsku godinu da se razrešava od dužnosti, logično je da ako traje dve godine da se isto razrešava od dužnosti. Ali, onda smatramo da je prosto jednostavnije i bez tumačenja da sve što traje duže od jedne školske godine da podrazumeva razrešavanje od dužnosti. Tih usavršavanja ima i to je dobro što ih ima, zbog toga što je Vojska Srbije, i to sa izuzetnim ocenama, za sve ono što je sa takozvanog „švedskog stola“ „Partnerstvo za mir“ uzela i ima ga i u razmenama. Prosto je to jezička izmena. Ne insistiram ni na čemu drugom, već smatram da je u redu da bude razrešeno od dužnosti ako je duže od godinu dana na usavršavanju.
Zahvaljujem, gospođo Čomić. Na član 35. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Šutanovac, Borislav Stefanović i Gordana Čomić. Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić. Izvolite.
Amandman koji je u pretresu govori o profesionalnom vojnom licu koje je sprečeno da vrši dužnost zbog trudnoće, porodiljskog odsustva i nege deteta. To je jedan od amandmana za koje je meni drago da bude u pretresu u pojedinostima, kao što mi je i izuzetno drago zbog svih promena na bolje koje su Vojska Srbije, ministar odbrane, svi u nizu, i gospodin Rodić, i gospodin Vučić, i sada gospodin Gašić, uradili na većem prisustvu žena baš kao profesionalnih vojnih lica i prisustvu vojnim gimnazijama i vojnoj akademiji i rodovima vojske. Ovo je jedna situacija kada je profesionalno lice takvo da zbog trudnoće, porodiljskog odsustva, nege deteta ili posebne nege deteta kaže se – ne razrešava se od dužnosti. Deo rečenice: „i ima prava propisana opštim propisima o radu“ mi smatramo da je nepotreban. Ona ili ima prava koja koristi iz propisa koji su opšti propisi o radu, jer je ključ i ideja ovog člana da se ona ne razrešava od dužnosti zato što je trudna, zato što je na porodiljskom odsustvu, zbog nege deteta ili zato što je neko ko želi da uzme porodiljsko odsustvo, ne mora to biti nužno žena. Samo ovaj deo rečenice, jer ta prava propisana opštim propisima o radu stoje pa stoje. Ključna stvar je ova, da je dobro rešenje da se ne razrešava od dužnosti u ovim slučajevima.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović, po amandmanu. Izvolite.
Hvala. Nije mi jasno zašto bi se ovo obrisalo, s obzirom da je usaglašeno sa našim radnim zakonodavstvom gde se baš za ovakvu službu, čini mi se, daju posebna neka prava. Tako da, ako bismo ovo izbrisali, plašim se da bismo onda ženama koje su u vojsci, koje su oficiri, a koje su na trudničkom, a kasnije porodiljskom odsustvu, uskratili ta prava. Zaista mislim da je dobra ova rečenica i verujem da će se i uvaženi predlagač ovog amandmana ipak složiti da ovako nešto ostane, jer možemo da dođemo u situaciju da tim ženama uskratimo ta prava koja su im inače propisana našim radnim zakonodavstvom. Hvala.
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik dr Vesna Rakonjac. Izvolite.
Samo da pojasnim. Postoji jedan deo u Zakonu o radu koji se odnosi na žene koje žele da prekinu svoje porodiljsko bolovanje pre isteka 12 meseci i tu stoji pravo na dojenje i na negu deteta u tom smislu. Tako da, mislim da ovo treba da ostane, jer bismo na ovaj način, ako ovo izbrišemo, uskratili tim ženama pravo koje im po Zakonu o radu pripada. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar Selaković. Izvolite.
Hvala. Uvažena gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, mislim da je apsolutno opravdano opstajanje ovog dela formulacije ovog stava iz jednog jedinog razloga, odnosno, ne iz jednog jedinog, ima niz razloga, ali jedan je za mene ključan. Dakle, nesporno je da se profesionalno vojno lice koje je sprečeno da vrši dužnost zbog trudnoće, porodiljskog odsustva, nege deteta ili posebne nege deteta ne razrešava od dužnosti, ali za slučaj da mi ne stavimo ovu odredbu: „i ima prava propisana opštim propisima o radu“, došli bismo u hipotetičku situaciju da takvo vojno lice koje je na ovakvoj vrsti odsustva sa obavljanja svojih poslova, recimo, može disciplinski da se kažnjava, a po opštim propisima o radu lice koje je na porodiljskom, trudničkom odsustvu, odsustvu zbog nege ili posebne nege deteta ne može. Ovo je „leks specijalis“ koji se primenjuje na pripadnike Vojske Srbije. Ovo vam odgovorno tvrdim, jer smo imali velike probleme, recimo, kada pričate o državnim službenicima i upravo tu se primenjuju propisi, opšti propisi o radu i to je posebno navedeno u Zakonu o državnim službenicima, kao što je navedeno i o zakonu o posebnim, recimo, pravosudnim funkcionerima. Tako da opstanak ovog dela stava i te kako je opravdan. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Na član 44. amandman je podneo narodni poslanik Konstantin Arsenović. Da li još neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Konstantin Arsenović. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, odnosno predsednice Skupštine, gospodine ministre, poštovane kolege iz Ministarstva odbrane, nisam komentarisao prethodna dva amandmana iako sam i dalje ja ubeđen koja nisu prihvaćena da su mogla biti prihvaćene iz prostog razloga što smatram da neki neće imati nekih bitnih materijalnih poslovica. Međutim, podneo sam amandman na član 44. kojim se reguliše penzionisanje profesionalnih lica po potrebi službe. Smatram da ovakvo rešenje koje je dato u zakonu može imati izuzetno velike posledice po buduće ljude koji budu po tom osnovu penzionisani iz prostog razloga što je rešenje koje je dato u Zakonu o Vojsci i rešenja koja su data u Zakonu o penzionisanju povodom penzionog sistema su suprotnosti. Pročitao sam amandman koji je podneo gospodin Babić i to je pokušaj da se ovaj problem ublaži. On ovde kaže da će se tražiti stav i mišljenje nadležnog Ministarstva, međutim, to budite ubeđeni nije rešenje. Prvo, nema razloga da to ministarstvo, čak i ne da mišljenje iz prostog razloga što on ne trpi posledice. On će primeniti svoj zakon, pa će trpeti posle lice koje bude penzionisano. Ali, s druge strane, šta će biti ako ne da saglasnost? Šta ćete onda uraditi sa tim licem? Imam obavezu, jednostavno moralnu da kažem više iz prostog razloga što već evo od 2004. godine, vojni penzioneri se tuže sa državom, nažalost, ružno je, ja moram da kažem da je to ružno. Zakleli smo se da branimo otadžbinu na kraju moramo da se tužimo sa tom svojom državom zbog, ili nepreciznosti u zakonima ili hajde, da ne kaže samovolje ili pogrešnog tumačenja, hajde da budem blag. Neću nikoga da optužujem da je to namerno uradio, ali su posledice ogromne. Imate tužbi 2004. godine oko 30.000 sada od 2008. godine oko 40.000 i nažalost vojni penzioneri su bili u pravu. Ali, je problem što ima još oko 12.000 ljudi penzionera kojim nije isplaćena penzija od 2004. godine koje ih je sledovalo, zato što nisu tužili. Sada je Ustavni sud. Dalje ja taj problem neću da potenciram? Ali, ne bih želeo više nikada da oficir ili podoficir koji ode u penziju ima potrebu da se tuži sa svojom državom. Ne bih želeo isto tako da država zavlači ruku u njegov džep ili je to on zaslužio molim vas. Najgore ja se izvinjavam što, ja neću se posle javljati, jednostavno hoću da apelujem i molim sada da ovo rešenje, amandman koji je podneo gospodin Babić, on na neki način to ublažuje, ali, verujte mi, ja sam konstatova, odnosno pokušao da analiziram i jedan i drugi zakon - nije to rešenje. Vi ćete gospodo moji te oficire koji budu po ovom osnovu penzionisani materijalno doživotno kazniti. Vi zaboravljate da su u međuvremenu došle izmene i dopune Zakona o PIO gde su uvedeni kazneni poeni zbog toga što neko nema dovoljno godina starosti. U tom zakonu, toj dopuni nisu izuzeta vojna lica, molim vas, oni podležu tim licima. Kada primenite striktno taj zakon, takvo lice će dobiti 50% penzije od one koja bi inače dobio po zakonu. Molim vas, da li je to u redu ili nije u redu? Znači, nemam sada rešenje ovde. Moje jednostavno prosto rešenje je bilo da se izbriše i da se u međuvremenu nađe rešenje. Ovo ponuđeno rešenje, to malo zamagljuje, izvinite na izrazu, malo ublažava se, ali budite sigurni, uđite u problem pa ćete videti. Voleo bih da nisam u pravu, ali sam ubeđen 99% da sam u pravu da će ljudi imati probleme. Posebno zato što kroz izmenu ovog amandmana koji je gospodin Babić podneo, sada su tu svrstani sve kategorije i po potrebi službe, i oni koji su bolesni, i oni koji su invalidi, i oni koji su izgubili posao zbog nečega i tako dalje. Ne može sve da se svrsta u isti koš postoji neka razlika u tom kategorisanju. Jednostavno ne mogu od vas da zahtevam da prihvatite ovaj amandman moj zato što to nije rešenje. Pokušao sam jednostavno da ukažem, jer prosto u ovom vremenu ja neko rešenje ne mogu da ponudim. Ali, šta je moj apel, da u najkraćem mogućem vremenu i molba, ovaj član koji ovde govori o članu 44. se usaglasi zajedno sa Ministarstvom za rad, ta dva zakona da se usaglase. I onda nećemo imati problema. Inače, ovo kako je sada bojim se da će biti problema. Nadam se da neće biti takvih lica koja će biti podvrgnuta tom tretmanu kao što su u ova prethodna dva slučaja bila iz 2004. godine i 2008. godine, ali svejedno, neka je jedno lice, zašto bilo koga da štetimo nepotrebno, da kažem. Ako je neko nešto zgrešio on neka odgovara zakonski, molim vas. Neka snosi zakonske posledice. Ako neko mora da ode u penziju zbog potrebe službe, onda nije on za to kriv i ne treba da snosi posledice. Zato ja znam da je potreba za ovim kako je ovde rečeno. To je potreba vojske. Nisam protiv ovog ponuđenog rešenja koje ste vi ponudili nego samo jednostavno ukazujem na problem koji će da se desi. Znači, zalažem se da se prihvati ovo rešenje, ali da to takvo rešenje bude u Zakonu o PIO u Ministarstvu za rad i socijalnu politiku i da sutra ljudi nemaju problema, jer to rešenje će o penzionisanju donositi nadležan filijala Ministarstva za rad i socijalnu politiku, a ne Ministarstvo odbrane, ono će samo doneti odgovarajuće rešenje da se on penzioniše, a penziju će mu utvrđivati ovaj. Može da se desi gospodo da neće neko ni dobiti penziju, a šta onda ako se i takva mogućnost desi, da ovo Ministarstvo za rad kaže – to lice ne može da ostvari penziju po Zakonu o PIO Srbije. Smatrao sam da ovo dodatno, da kažem, da obrazložim, da ukažem da jednostavno zamolim. Neka to prođe privremeno, ali da je neophodno u što hitnijem ili bržem vremenu naći adekvatno rešenje i usaglasiti ovaj problem. Zahvaljujem se.
Reč ima narodni poslanik Olgica Batić.
Hvala poštovana predsedavajuća, naravno lično ću govoriti u svoje ime i u danu za glasanje podržati ovaj amandman koji je na član 44. podneo uvaženi kolega Arsenović, a od koga smo mnogo toga mogli da čujemo upravo po ovoj ni malo lepoj temi, a koja naravno nije regulisana na način koji je to već trebalo da bude regulisana. Nemam nešto posebno da dodam, budući da je podnosilac amandmana, gospodin Arsenović, sve lepo objasnio, ne samo sada u svom izlaganju, nego prvenstveno u raspravi u načelu. Sem toga, zastupnik sam stava da u nedostatku nekog rešenja, nekada je bolje nemati rešenje, pa doneti kako ono treba da bude u nekom kasnijem periodu, nego se sada privremeno jednostavno obazirati i pažnju posvećivati nekim polovičnim rešenjima, a polovična rešenja, privremena rešenja ili kako god da ih ovom momentu nazovemo, ništa dobro u praksi ne može proizvesti, tako da sam u potpunosti saglasna sa onim što je uvaženi kolega Arsenović rekao. Na kraju krajeva, on tu temu mnogo bolje pokriva za razliku od nas koji ne pripadamo, odnosno moramo da ukažemo na činjenicu da, ako ništa drugo, sve to je već lepo objašnjeno u raspravi u načelu, a sem toga i ovaj sam amandman, amandman je podnet od strane penzionisanog, profesionalnog pripadnika Vojske Republike Srbije koji zasigurno toj vojsci i svim njenim pripadnicima, pa i penzionisanim želi apsolutno sve najbolje. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 44. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Babić. Vlada i Odbor za odbranu i unutrašnje poslove prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Amandman kojim se posle člana 45. dodaju članovi 45a i 45b, podnela je Vlada. Odbor za odbranu i unutrašnje poslove prihvatio je amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 46. amandman je podnela Vlada. Vlada i Odbor za odbranu i unutrašnje poslove prihvatio je amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 46. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Bojan Kostreš, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i mr Dejan Čapo. Da li neko želi reč? (Ne) Amandman kojim se posle člana 46. dodaje član 46a podnela je Vlada. Odbor za odbranu i unutrašnje poslove prihvatio je amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 48. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Balša Božović i Dejan Nikolić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 48. amandman su zajedno podneli narodni poslanici dr Sulejman Ugljanin, Riza Halimi, Enis Imamović, Sabina Dazdarević i Šaib Kamberi. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 52. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragan Šutanovac, Borislav Stefanović i Gordana Čomić. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 63. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, akademik Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović i dr Blagoje Bradić. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić.
Zahvaljujem predsednice. Uvaženi ministre, uvaženi gosti, koleginice i kolege narodni poslanici, član 63. je u vezi člana 149. i govori o disciplinskim prestupima. Mi smo predložili, da ne bih čitao ceo član da vam oduzimam vreme, tu se navodi šta je sve disciplinski prestup i u jednom delu ministarstvo je predložilo da se obrišu tri stava, to je 21. koji kaže – preuzimanje dužnosti direktora, zamenika ili pomoćnika direktora u pravnom licu bez odobrenja nadležnog državnog organa ili povrede ograničenja članstva u organu pravnog lica od strane profesionalnog pripadnika Vojske Srbije. Zatim, sledeći član – osnivanje privrednog društva i javne službe i bavljenja preduzetništvom od strane profesionalnog pripadnika Vojske. Na kraju ovaj treći pod rednim brojem 23. – ne prenošenje upravljačkih prava u privredne subjekte ili drugo lice, nedostavljanje podataka rukovodiocu o licu kojem su preneta upravljačka prava ili nedostavljanje rukovodiocu dokaz o prenosu upravljačkih prava od strane profesionalnog pripadnika Vojske Srbije. U obrazloženju ste dali da je sve to obuhvaćeno pod rednim brojem 20. koji kaže – rad uz naknadu ili nagradu van jedinice, odnosno ustanove ili samostalno obavljanje profesionalne delatnosti protivno uslovima određenim zakonom. Još jednu rečenicu ste dali kao obrazloženje, da se u praksi nije desilo da se profesionalnom pripadniku Vojske Srbije stavi na teret izvršenje ovih pristupa. Mislim da je trebalo da ostanu ova tri ograničenja, tj. razloga disciplinske odgovornosti jer smatram da ovo što se pod rednim brojem 20. rad uz naknadu ili nagradu van jedinice, odnosno ustanove ili samostalno obavljanje profesionalne delatnosti protivno uslovima određenim zakonom je mnogo široko da bi bilo potrebno da ova tri dela ostanu u zakonu. Obrazloženje je da se to nije dešavalo. Nije se dešavalo jer je bilo zabranjeno. Mislim da u Vojsci Srbije je apsolutno poštovanje discipline i zakona, taman posla kada pripadnici Vojske ne bi poštovali zakon. Iako je bilo u zakonu nešto zabranjeno, normalno da svaki odgovoran i savestan oficir Vojske Srbije to ne bi prihvatio i ne vidim zbog čega ovo skidate, jer skidanjem ovog ispada da ono što nije zabranjeno je dozvoljeno i dajete mogućnost raznim tumačenjima. Hvala.
Hvala. Na član 69. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, akademik Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović i dr Blagoje Bradić. Da li neko želi reč? (Ne) Amandman kojim se posle člana 70. dodaje član 70a, podnela je Vlada. Odbor za odbranu i unutrašnje poslove prihvatio je amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) U skladu sa članom 87. Poslovnika, određujem redovnu pauzu u trajanju od jednog časa. Sa radom nastavljamo u 16.20 časova. Zahvaljujem. Zahvaljujem se Ministarstvu odbrane. (Ljiljana Nestorović, s mesta: Da li je glasanje?) Izvolite? Znam šta radim, ne brinite ništa, pauza je redovna, vidimo se u 16.20 časova. Molim vas poslanici nemojte me terati da kažem ono što ne želim da kažem u skladu sa Poslovnikom mogu da izgovorim ovo. [[Posle pauze]] Poštovane dame i gospodo, vi koji prisustvujete nastavku rada, ostaje nam samo da vas obavestim da pošto smo završili pretres o amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u Danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Poštovani narodni poslanici, s obzirom na to da je Narodna skupština završila raspravu o svim tačkama dnevnog reda ove sednice, saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, određujem sredu, 28. januar 2015. godine, sa početkom u 18.00 časova, kao Dan za glasanje o tačkama dnevnog reda sednice Četvrtog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2015. godini. Ja vas molim da obezbedite uslove za glasanje. Apelujem na poslanike da obezbede uslove za glasanje u 18.00 časova.