Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram Sednicu Šestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u Jedanaestom sazivu. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 103 narodna poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim vas da ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 140 narodnih poslanika i konstatujem da imamo uslove za naš dalji rad. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju narodni poslanici Đorđe Milićević i mr Dejan Radenković. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, kao što ste mogli da vidite, za sednicu Šestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine u Jedanaestom sazivu, određen je sledeći D n e v n i r e d: 1. Predlog zakona o zaštiti korisnika finansijskih usluga kod ugovaranja na daljinu; 2. Predlog zakona o finansijskom obezbeđenju; 3. Predlog zakona o međubankarskim naknadama i posebnim pravilima poslovanja kod platnih transakcija na osnovu platnih kartica; 4. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o platnim uslugama; 5. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Narodnoj banci Srbije; 6. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o privrednim društvima; 7. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o stečaju; 8. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu (Drugi programski zajam za razvojne politike u oblasti javnih rashoda i javnih preduzeća) između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj; 9. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu (Projekat pružanja podrške finansijskim institucijama u državnom vlasništvu) između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj; 10. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu (Dodatno finansiranje za Drugi Projekat razvoja zdravstva Srbije) između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj; 11. Predlog odluke o izboru četiri člana Republičke komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki. Narodni poslanik dr Aleksandar Martinović, na osnovu člana 92. stav 2, člana 157. stav 2, člana 170. i člana 192. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se obavi zajednički načelni i jedinstveni pretres o: Predlogu zakona o zaštiti korisnika finansijskih usluga kod ugovaranja na daljinu, Predlogu zakona o finansijskom obezbeđenju, Predlogu zakona o međubankarskim naknadama i posebnim pravilima poslovanja kod platnih transakcija na osnovu platnih kartica, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o platnim uslugama, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o Narodnoj banci Srbije, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o privrednim društvima, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o stečaju, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu (Drugi programski zajam za razvojne politike u oblasti javnih rashoda i javnih preduzeća) između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu (Projekat pružanja podrške finansijskim institucijama u državnom vlasništvu) između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu (Dodatno finansiranje za Drugi Projekat razvoja zdravstva Srbije) između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, Predlogu odluke o izboru četiri člana Republičke komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki. Da li narodni poslanik dr Aleksandar Martinović želi reč? (Ne.) (Marko Đurišić: Povreda Poslovnika.) Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite.
Hvala, predsednice. Po ko zna koji put tražim od vas da ovakav predlog ne možete i ne stavljate na glasanje, izjašnjavanje pred Skupštinom, s obzirom da nije u skladu sa članom 157. stav 2. Poslovnika. Taj stav 2. kaže da Narodna skupština može da odluči da obavi zajednički načelni pretres po više predloga zakona koji su na dnevnom redu iste sednice, a međusobno su uslovljeni ili su rešenja u njima međusobno povezana. Od ovih 11 tačaka dnevnog reda, ja apsolutno, čitajući, ne mogu da nađem nikakvu vezu između, recimo, Predloga zakona o finansijskom obezbeđenju i Predloga zakona o stečaju, pa sa njima vezano Predlog zakona o Sporazumu o potvrđivanju zajma za rekonstrukciju objekata u zdravstvu, a pogotovo ne vezu sa imenovanjem četiri člana za komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki. Ovo je ne znam koji put da na ovaj način dezavuišete rad Skupštine, objedinjavajući u zajedničku raspravu tačke koje jednostavno ne mogu po Poslovniku da budu objedinjene. Ono što, nažalost, ovakva praksa ima posledicu je da je Savet Evrope utvrdio da Srbija ne ispunjava ni jednu od 13 preuzetih obaveza vezano za borbu protiv smanjenja korupcije. Jedna od obaveza koju parlament ima po tom zahtevu Saveta Evrope je, da vas podsetim, da se ne koristi praksa podnošenja zakona po hitnom postupku. Mi danas imamo na dnevnom redu pet zakona iz Narodne banke Srbije, koja je, očigledno zaražena virusom Vlade, poslala zakone u ponedeljak od 22. da ih raspravljamo danas, a Vlada je poslala zakone u ponedeljak da raspravljamo danas o njima. Smatram da je to loše i nemojte posle da krivite i optužujete za zaveru Savet Evrope i druge međunarodne organe koji konstatuju da se u Srbiji ne radi transparentno i demokratski. Hvala.
Stavljam na glasanje predlog da se spoje tačke dnevnog reda, po predlogu poslanika Aleksandra Martinovića, u skladu sa članom 92. stav 2. Poslovnika. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 138, protiv – devet, uzdržanih – nema, nije glasalo – osam. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Poštovani poslaniče uvažavam mišljenje Saveta Evrope. Učinićemo sve da sledeći izveštaj bude još bolji nego što je ovaj, ali ne treba prenebregnuti činjenicu da je nedavno po izveštaju za rad 2017. godine sve parlamente država članica Interparlamentarne unije, Srbija i naš parlament izabran za najbolji primer prakse upravo u transparentnosti rada i donošenju zakona, tako da imamo dva oprečna mišljenja. Trudićemo se da i jedan i drugi izveštaj sledeće godine budu jednako dobri po naš parlament. Prelazimo na rad po Dnevnom redu. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da danas sednici prisustvuje guverner NBS, dr Jorgovanka Tabaković, ministar za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja, Zoran Đorđević, kao i saradnici iz nadležnih ministarstava i NBS. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 157. stav 2, članu 170. stav 1. i članu 192. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički načelni i jedinstveni pretres o: Predlogu zakona o zaštiti korisnika finansijskih usluga kod ugovaranja na daljinu; Predlogu zakona o finansijskom obezbeđenju; Predlogu zakona o međubankarskim naknadama i posebnim pravilima poslovanja kod platnih transakcija na osnovu platnih kartica; Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o platnim uslugama; Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o Narodnoj banci Srbije; Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o privrednim društvima; Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o stečaju; Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu (Drugi programski zajam za razvojne politike u oblasti javnih rashoda i javnih preduzeća) između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj; Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu (Projekat pružanja podrške finansijskim institucijama u državnom vlasništvu) između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj; Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma o zajmu (Dodatno finansiranje za Drugi Projekat razvoja zdravstva Srbije) između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj i Predlogu odluke o izboru četiri člana Republičke komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki. Da li predstavnici predlagača žele reč? Ako žele, neka se prijave, dobili ste kartice. Reč ima guverner NBS, dr Jorgovanka Tabaković.
Dame i gospodo, poštovani narodni poslanici, poštovana predsednice Narodne skupštine, gospođo Gojković, a posebno poštovani građani, veliko mi je zadovoljstvo što ću kao guverner NBS danas imati priliku i čast da u ovom domu predstavim i bliže obrazložim zakone koje smo predložili Narodnoj skupštini. Naime, u skladu sa članom 107. stav 2. Ustava Republike Srbije, prema kojem NBS ima pravo predlaganja zakona iz svoje nadležnosti, predmet današnje rasprave pored dva vladina predloga biće i pet zakona koje je predložila NBS. Pre nego pređem na konkretna obrazlaganja, moram da odgovori na primedbu gospodina poslanika da mu nije jasna veza između Predloga zakon o finansijskom obezbeđenju i izmenama i dopunama Zakona o stečaju. Upravo su ova dva zakona direktno, međusobno povezana i izražavam zahvalnost Vladi Republike Srbije koja je preduzeća sve mere i učinila napor da predlog izmena i dopuna Zakona o stečaju koji se menja samo u smislu da primena Zakona o finansijskom obezbeđenju bude moguća i efektivna, danas raspravljamo i o Zakonu o finansijskom obezbeđenju, jer on bez izmena Zakona o stečaju ne bi imao smisla. Bio bi neprimenljiv. Menja se samo u delu u kojem to zahteva Zakon o finansijskom obezbeđenju. Danas razgovaramo o Predlogu zakona o zaštiti korisnika finansijskih usluga, kod ugovaranja na daljinu, Predlogu zakona o finansijskom obezbeđenju, Predlogu zakona o međubankarskim naknadama i posebnim pravilima poslovanja kod platnih transakcija na osnovu platnih kartica, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o platnim uslugama i predlogu Zakona o izmenama i dopunama Zakona o Narodnoj banci Srbije. Predložena zakonska rešenja samo su deo regulatornih aktivnosti koje NBS kontinuirano sprovodi u cilju unapređenje finansijskog tržišta u našoj zemlji i ostvarenja njenih zakonom utvrđenih ciljeva i uvek u interesu onih zbog koje institucije i zakoni postoje, a to su građani i privreda. Predlozi zakona koje smo dostavili i o kojima ćemo danas raspravljati sadrže nekoliko najbitnijih načelnih obeležja, a to su unapređenje poslovnog ambijenta u Srbiji, odnosno smanjivanje troškova privrede u delu koji se odnosi na poslovanje sa platnim karticama i on lajn trgovinom, stvaranje pretpostavki za dalji razvoj finansijskog tržišta, posebno u delu otklanjanja prepreka za razvoj lokalnog međubankraskog repo tržišta i tržišta finansijskih derivata, dodatna zaštita korisnika finansijskih usluga kroz povećanje transparentnosti i uporedivosti pružanja tih usluga, kako bi se svakom građaninu i privrednom subjektu omogućilo da lakše donese pravu odluku o izboru usluge i finansijske institucije, a u skladu sa njegovim realnim potrebama. Sva predložena zakonska rešenja su pažljivo pripremana, a gotovo o svim predlozima vođena je ozbiljna i kompetentna javna rasprava, u nekim slučajevima i do samog dostavljanja predloga, a sve sa ciljem da se prikupe relevantna mišljenja i da se pruži prilika svim zainteresovanim stranama da o tim rešenjima daju svoj sud. Zakoni su predstavljani i raspravljani u odgovarajućim strukovnim udruženjima kao što su Privredna komora Srbije, Udruženje banaka Srbije, a kod pojedinih zakona u postupku izrade nacrta učestvovali su u okviru međuresornih grupa i predstavnici pojedinih ministarstava i drugih državnih institucija. Pri izradi predloga zakona, uzeti su u obzir primeri, dobri primeri iz međunarodne prakse, kao i pravila koja se trenutno primenjuju u EU, ali nikada ne kritički i po svaku cenu, odnosno tako da se prethodno ne oceni zrelost domaćeg tržišta za njihovu primenu. Sveobuhvatna i detaljna analiza efekata, posebno u delu koji se tiče implikacija na građane i privredne subjekte bila je opredeljujući faktor pri predlaganju pojedinačnih rešenja u tekstovima koje imate ispred sebe. Konkretno obrazlaganje pojedinačnih rešenja započeću predlaganjem Zakona o zaštiti korisnika finansijskih usluga kod ugovaranja na daljinu. NJime se nastavlja permanentan rad NBS na unapređenju zaštite korisnika finansijskih usluga. Iako su i do sada posebna prava korisnika bila zaštićena posebnim zakonima, pre svega Zakonom o zaštiti korisnika finansijskih usluga, i to naročito u vezi sa dostavljanjem informacija u predugovornoj fazi i elementima koje ugovor o finansijskoj usluzi treba da sadrži, osnovna novina koju donosi ovaj zakon ogleda se u tome što se sada zaštita prilagođava korišćenju finansijskih usluga putem savremenih informaciono-tehnoloških sredstava, kao što su internet i mobilni telefoni, a sve u skladu sa najboljom međunarodnom praksom. U 2017. godini broj korisnika u Srbiji koji su obavljali internet plaćanja dostigao je broj od gotovo dva miliona korisnika, dok je broj onih koji su obavljali mobilna plaćanja, po prvi put prešao broj od jednog miliona. To jasno pokazuje da se opšti trend digitalizacije društva, koji se osetno brže razvija u finansijskom sektoru, dovodi do potrebe da se umanje rizici koji će usled toga što predstavnik finansijske institucije nije fizički prisutan u momentu pružanja informacija ili zaključivanja ugovora, korisnik izabrati proizvod i obavezati se prema finansijskog instituciji ugovorom koji ne odgovara njegovim potrebama, a zbog kojeg će se kajati dugi niz godina. Za razliku od zaštite korisnika pojedinih finansijskih usluga, koja je u ovom trenutku parcijalno uređena posebnim zakonima za pojedine usluge, npr. zaštita korisnika bankarskih usluga i korisnika lizinga u Zakonu o zaštiti korisnika finansijskih usluga, a zaštita korisnika osiguranja u Zakonu o osiguranju, ovim zakonom se na integralan način pristupa zaštiti korisnika finansijskih usluga kod ugovaranja na daljinu tako da se zaštita odnosi ne samo na usluge koje pružaju institucije pod nadzorom NBS, već i na druge učesnike na tržištu kapitala poput investicionih fondova i fondova. S druge strane, imajući u vidu stepen finansijske edukovanosti jednog dela privrednih subjekata, zaštita koja se u uporednoj pravnoj praksi pruža obično samo građanima, ovde se odnose i na poljoprivrednike i na preduzetnike. Obaveza pružalaca finansijskih usluga i prava korisnika tih usluga kod ugovaranja na daljinu jasno su i nedvosmisleno uređene ovim predlogom što će doprineti jačanju poverenja korisnika u primenu savremenih tehnika ugovaranja, poput elektronske trgovine i elektronskog i mobilnog bankarstva, a time posredno i povećanoj sveukupnoj tražnji za finansijskim uslugama, ali i snižavanju njihovih troškova. Ugovaranjem na daljinu korisnicima finansijskih usluga omogućava se pristup najširem asortimanu finansijskih usluga koje postoje na domaćem finansijskom tržištu, bez obzira na mesto njihovog prebivališta i koliko je udaljena najbliža ekspozitura finansijske institucije. Neću ovom prilikom ulaziti u sve detalje pojedinačnih odredaba zakona, ali pojedini instituti uređeni ovim zakonom odnose se na dostavljanje jasnih i relevantnih informacija u predugovornoj fazi i pri oglašavanju, pri čemu je teret dokazivanja da su dostavljene informacije na finansijsku instituciju. Zatim, na pravo korisnika da odustane od ugovora u roku od 14 dana, osim ako se ne radi o specifičnim ugovorima, kao što su devizno-valutni poslovi ili kupovina finansijskih instrumenata čija se cena permanentno menja i zavisi od uslova na berzanskom tržištu, pri čemu je kod pojedinih ugovora rok za odustanak i duži i iznosi 30 dana, kao što je to slučaj sa ugovorima o životnom osiguranju. Potom, pravo korisnika da raskine ugovor bez troškova kada finansijska institucija prekrši odredbe ovog zakona, kao i ništavost odredaba ugovora kojim se korisnik prava odriče prava koja su mu data ovim zakonom. Ovi instituti nisu bili potpuno nepoznati ni ranije u našem pravnom sistemu, ali se ovim zakonom znatno detaljnije uređuju, čime im se daje dodatni kvalitet i veća sigurnost za korisnike. Korisnici se ovim zakonom štite i od pružanja i naplaćivanja usluga koje nisu tražili. Budući da je izričito propisano da su oslobođeni od bilo kakve obaveze u slučaju usluga koje nisu naručene, kao što je, ilustracije radi, slučaj sa određenim vrstama osiguranja kod kojih korisnik uopšte i nije svestan da ima bilo kakve obaveze, niti je te usluge tražio. Takođe, da bi se sprečilo agresivno reklamiranje automatskim slanjem elektronske pošte ili na drugi sličan način, predviđeno je da takav vid komunikacije bude moguć samo ako je korisnik prethodno izričito pristao na takvu komunikaciju. Uzimajući u obzir još nedovoljnu rasprostranjenu upotrebu kvalifikovanog elektronskog potpisa kod fizičkih lica, omogućeno je da kod ugovora na daljinu do 600 hiljada dinara korisnik daje saglasnost za zaključenje ugovora korišćenjem postojećih metoda dvofaktorske autentifikacije ili šema elektronske identifikacije visokog nivoa pouzdanosti u skladu sa zakonom kojim se uređuje elektronski dokument, elektronska identifikacija i usluge od poverenja u elektronskom poslovanju, kao i propisom Narodne banke Srbije, kojim se utvrđuju minimalni standardi upravljanja informacionim sistemom finansijske institucije. Metod dvofaktorske autentifikacije već se godinama u elektronskom bankarstvu koristi za davanje naloga i izvršavanje platnih transakcija, pa je opravdano da se koristi i kod zaključenja ugovora do određene vrednosti, kao što su ugovori o dozvoljenom prekoračenju ili o štednji građana. Pružalac finansijske usluge, npr. banka, u svakom slučaju mora koristiti kvalifikovani elektronski potpis pri zaključenju ugovora u elektronskom obliku, čime se obezbeđuje sigurnost za korisnika finansijske usluge. Nadzor nad ovim zakonom poveren je u najvećoj meri NBS, a korisnicima kao instrument zaštite na raspolaganje stavljaju pravo na prigovor finansijskoj instituciji, pravo na pritužbu Narodnoj banci, ako je korisnik nezadovoljan odgovorom na prigovor i postupak vansudskog poravnanja. Kada je reč o sledećem aktu koji smo pripremili, Predlogu zakona o finansijskom obezbeđenju, želim da kažem da je osnovni cilj ovog zakona uspostavljanje jasnog, jedinstvenog i efikasnog pravnog okvira za ugovaranje i realizaciju kolaterala za izvršavanje obaveza učesnika na finansijskom tržištu. Donošenje zakona važno je zato što važeća zakonska rešenja kojim se uređuje finansijsko obezbeđenje, tj. zaloga hartije od vrednosti, novca i kreditnih potraživanja nisu sistemski obuhvaćena, nisu međusobno usaglašena, nisu prilagođena savremenim tržišnim kretanjima, niti su usklađena sa međunarodnim standardima, pa u sudskoj praksi postoje brojne i ozbiljne nedoumice oko domašaja postojećih rešenja, što stvara stanje pravne i finansijske nesigurnosti kad je reč o efikasnom namirenju iz ovakvih sredstava obezbeđenja. Takođe, nedostatak odgovarajuće regulative u oblasti finansijskog kolaterala jedna je od glavnih barijera za razvoj vanberzanskog tržišta, uključujući tržište finansijskih derivata za zaštitu od rizika, repo tržište hartija od vrednosti i tržište kolateralizovanih kredita i zajmova. Polazeći od navedenog, koristi koje se očekuju od donošenja i primene ovog zakona su višestruke: ostvarivanje i unapređenje pravne sigurnosti i efikasnosti u izvršavanju obaveza na finansijskom tržištu utvrđivanjem jasnih pravila za ugovaranje, evidentiranje i realizaciju kolaterala bez administrativnih procedura i sprovođenja dugotrajnog sudskog ili administrativnog postupka. Smanjenje kreditnog rizika učesnika na finansijskom tržištu, posebno uz mogućnost ugovaranja netiranja po osnovu prevremenog dospeća ili prestanka međusobnih potraživanja i obaveza ugovornih strana. Veći stepen zaštite potraživanja, odnosno bolja pregovaračka pozicija Republike Srbije u poslovima upravljanja javnim dugom na finansijskom tržištu, kao što je, primera radi, ugovaranje finansijskih derivata za zaštitu od deviznih rizika. Veći stepen zaštite potraživanja NBS u sprovođenju monetarnih operacija, repo transakcija, kupovine i prodaja hartija od vrednosti, deviznih svop transakcija i odobravanja kredita bankama na bazi zaloge hartija od vrednosti i drugog finansijskog kolaterala. Standardizacija finansijskih okvirnih ugovora, čime se obezbeđuje veći stepen sigurnosti za domaće i strane investitore, kao i kreditore u poslovanju sa domaćim finansijskim institucijama, uz istovremenu bolju poziciju ovih rezidenata u pregovorima sa stranim partnerima i pristup povoljnijim izvorima finansiranja. Implementacija savremenih tržišnih rešenja, kao što je mogućnost da primalac obezbeđenja, poverilac, raspolaže kolateralom, umesto da ta sredstva obezbeđenja budu blokirana, što doprinosi većoj likvidnosti tržišta, odnosno intenzivnijem sekundarnom prometu finansijskih instrumenata. Unapređenje tržišta kolateralizovanih pozajmica, odnosno repo poslova i poslova s finansijskim derivatima radi zaštite od deviznog i drugih vrsta tržišnih rizika, kao i drugih OTC, odnosno vanberzanskih ugovora. Ovim zakonom uvode se i brojne novine u oblasti ugovornog i založnog prava, kao što je utvrđivanje posebnog imenovanog ugovora, tj. ugovora o finansijskom obezbeđenju. Tim ugovorom se radi obezbeđenja izvršenja određene finansijske obaveze učesnika na finansijskom tržištu, a pod uslovima utvrđenim zakonom, ustanovljava posebna vrsta založnog prava ili se prenosi sredstvo obezbeđenja, odnosno prenosi pravo svojine na tom sredstvu. Tipičan primer ugovora o obezbeđenju kod kojeg se prenosi pravo svojine nad hartijama od vrednosti jeste repo ugovor, koji se koristi i u centralno-bankarskoj praksi. Zakonom se ne nameću izgled i sadržina ovog ugovora, već ugovorne strane imaju slobodu ugovaranja i izbora uslova pod kojima će bliže urediti međusobne odnose opredeljujući se za ponuđena dispozitivna zakonska rešenja u pogledu vrste sredstava obezbeđenja, načina korišćenja tih sredstava i raspolaganja njima, kao i načina namirenja potraživanja i uslovima pod kojim se mogu namiriti iz kolaterala. Ko može biti ugovorna strana kod ugovora o finansijskom obezbeđenju? To su, pre svega, kvalifikovani učesnici na finansijskom tržištu, kao što su Republika Srbija, NBS, banke, brokersko-dilerska društva, investiciona društva i druga lica iz finansijskog sektora, kao i međunarodne i strane finansijske institucije. Nije predviđeno da ugovorna strana bude i lice koje se ne pojavljuje direktno na finansijskom tržištu, tačnije ugovorna strana ne mogu biti obične kompanije i druga pravna i fizička lica, jer je naša ocena da u ovoj još uvek nedovoljno razvijenoj fazi domaćeg finansijskog tržišta ne bi bilo sistemski racionalno omogućiti ulazak tih lica u ovakve finansijske transakcije, pre svega, zbog njihove slabije ekonomske snage, ali i manje finansijske edukovanosti. Kod sredstva finansijskog obezbeđenja mogu se pojaviti samo novčana sredstva na računu, finansijski instrumenti i kreditna potraživanja, kolateral koji po svojoj prirodi predstavlja likvidan i solidan tržišni materijal. Da bi se smanjio rizik od prekomernog zaduživanja, a tržišni učesnici zaštitili od nelikvidnosti, ne solventnosti druge ugovorne strane i da bi se sprečili poremećaji na tržištu, predlogom je predviđeno da se za finansijsko obezbeđenje ne mogu davati sopstvene akcije, čija vrednost neposredno zavisi od finansijskog stanja davaoca obezbeđenja. Posebna pravila su predviđena kod kreditnih potraživanja, koja se prenose kao sredstva obezbeđenja, kako bi se obezbedilo poštovanje pravila o bankarskoj tajni, kada je reč o dužnicima po tim potraživanjima. Novina u odnosu na dosadašnja tradicionalna rešenja u oblasti založnog prava jeste i mogućnost korišćenja založenih sredstava obezbeđenja i raspolaganje tim sredstvima, čime se podstiče likvidnost tržišta, a primalac obezbeđenja može ostvariti i pravo na prihode i druge prilive koja daju sredstva obezbeđenja, osim ako nije drugačije ugovoreno. Postupak ustanovljavanja finansijskog obezbeđenja lišen je administrativnih komplikacija, odnosno dovoljno je da sredstva budu evidentirana na odgovarajućem računu bez registracije, overa i drugih formalnih elemenata. Ključni deo ovog Predloga jeste efikasna realizacija sredstava obezbeđenja vansudskim putem po tržišnim principima, a uz mogućnost netiranja koje se prvi put detaljnije uređuje u zakonu, ali i prisvajanja tog sredstva, odnosno sticanja prava svojine na tom sredstvu ako je tako ugovoreno. U tom smislu, neophodno je naglasiti da se ostvarivanje prava i obaveza iz ugovora o finansijskom obezbeđenju vrši nezavisno od postupka stečaja, likvidacije i mera reorganizacije prema davaocu, odnosno primaocu obezbeđenja. Ovo su gotovo jedinstvena rešenja u međunarodnoj praksi, jer bi u suprotnom, likvidna sredstva bila zarobljena u stečajnom ili drugom sličnom postupku, na duži vremenski period, a o lančanim posledicama nedovoljnog obezbeđenja kolaterala na finansijskom tržištu i danas svedoče traumatične posledice finansijske krize koja se desila pre 10 godina. S tim u vezi, radi nesmetane primene odredaba ovog zakona i eliminisanja bilo kakvih ne konzistentnosti, pripremljene su i odgovarajuće izmene Zakona o stečaju koje će, takođe, biti predmet raspravljanja na današnjoj sednici. Nadzor nad primenom odredaba ovog zakona vršiće, pre svega, NBS i Komisija za HOV, imajući u vidu da se najveći deo transakcija sa finansijskim obezbeđenjem odnosi na institucije koje su pod njihovim, odnosno našim nadzorom. Početak primene zakona predviđen je za 1. januar 2019. godine kako bi se svi učesnici na finansijskom tržištu i nadležni organi, koji sprovode stečajne postupke, blagovremeno pripremili, kao i da bi se doneli svi potrebni podzakonski akti za njegovo sprovođenje. Pred nama je, meni posebno značajan, zato što je značajan za građane Srbije, privredu, posebno male trgovce, Predlog zakona o međubankarskim naknadama i posebnim pravilima poslovanja kod platnih transakcija na osnovu platnih kartica. Kao što mu naziv i kaže, radi se o zakonu kojim se uređuje poslovanje sa platnim karticama u našoj zemlji, i to po prvi put na celovit način. Podsetiću vas da su Zakonom o platnim uslugama, koji je usvojen 2014. godine, stvorene čvrste osnove pravnog okvira za savremene okvire plaćanja čime je podstaknut dalji razvoj bezgotovinskih plaćanja u Republici Srbiji. Analiza podataka i stanja u domaćem platnom sistemu pokazuju da trendovi u našoj zemlji ne zaostaju za trendovima u razvijenim ekonomijama zemalja EU i da naši građani i privreda sve češće koriste moderne načine plaćanja. Trend rasta se naročito odnosi na platne kartice. Ilustracije radi, u toku 2017. godine, kartice su bile najpopularniji platni instrument i njihovom upotrebom realizovano je 57% ukupnog broja transakcija. Upravo je ovo osnovni razlog zbog koga se predlaže donošenje zakona i on predstavlja nadogradnju normativne osnove koja se odnosi na segment tržišta platnih usluga koji kontinuirano raste. S obzirom na to da ovo tržište karakterišu posebna pravila, njih je potrebno posebno urediti, kako bi se ostvarili ciljevi koje želimo da postignemo u ovoj oblasti, a to su da se adekvatnim uređivanjem tržišta platnih kartica podstakne dalji rast bezgotovinskih plaćanja i postigne viši stepen digitalizacije u našem društvu, a time i smanjivanje sive ekonomije, da se zaštite interesi korisnika platnih kartica, pre svega, potrošača i trgovaca i, tri, da se omogući fer tržišna utakmica smanjivanjem troškova prihvatanja platnih kartica i povećanjem transparentnosti i konkurentnosti na tržištu. Nesporno je danas da su troškovi prihvatanja platnih kartica jedan od osnovnih razloga zbog kojih trgovci na malo nemaju POS terminale ili odustaju od omogućavanja kartičnih transakcija i prihvataju samo gotovinu i čekove. Preovlađujući deo tih troškova čine međubankarske naknade. Kako funkcionišu i šta su zapravo međubankarske naknade? Ovo je centralna tačka zakona i važno je da svi, a naročito građani koji nas prate, razumeju tržište mehanizme kojima smo nesvesno, svakodnevno izloženi kao potrošači. Naime, svaki put kad potrošak koristi platnu karticu za kupovinu u radnji, banka koja je postavila POS terminal za prijem kartica kod trgovca ili banka prihvatilac, kako je nazivamo, plaća tzv. međubankarsku naknadu banci koja je izdala karticu potrošaču banci izdavaocu. U praksi, ovu naknadu banka izdavalac prevaljuje na trgovca preko trgovačke naknade, što je trošak koji je vrlo dobro poznat našim trgovcima. Trgovac taj trošak po osnovu trgovačke naknade ugrađuje u cenu roba i usluga. Važno je reći da trgovac u trenutnim uslovima nema nikakve mogućnosti da aktivnije utiče na to da se transakcija obavi karticom koja nosi niži iznos međubankarske naknade i jeftinija je, jer je izbor platne kartice na kupcu. Kupcu, koji nije dovoljno informisan kome u stvari plaća tu visoku međubankarsku naknadu. Kupac nesvesno često koristi skuplju karticu, jer on ne vidi direktno trošak koji snosi, trošak njenog korišćenja. A radi se o kartici koju mu sugeriše banka izdavalac, jer je to ona kartica koja toj banci, banci izdavaocu, donosi veću međubankarsku naknadu, a sve u skladu sa pravilima Kartičarskih organizacija. Svi smo se susreli sa raznovrsnim nagradnim akcijama, kad potrošač dobije simboličan poklon, ali plati određenom karticom. A on najčešće nije svestan da tim sugerisanim izborom platne kartice pokreće skuplju transakciju kod trgovca koji taj trošak ugrađuje u cenu roba i usluga, pa plaćanjem skupljih proizvoda zapravo svi građani Srbije, a ne samo onaj koji plaća, snose trošak visoke međubankarske provizije, uključujući i one građane koji plaćaju gotovinom ili koriste jeftinije platne kartice. Na taj način pomenuti poklon zapravo plaćamo svi mi potrošači, i to mnogostruko, a ne ni banka, ni Kartičarska organizacija. Pravila koja trenutno važe na tržištu platnih kartica, a što će zakon promeniti, stimulišu korišćenje jeftinijih platnih kartica koje na prodajnom mestu imaju potpuno identičnu funkciju i ne donose bilo kakvu pogodnost ni trgovcu, ni kupcu, u odnosu na jeftinije platne kartice. Takođe, umesto da povećana konkurencija stimuliše upotrebu jeftinijeg proizvoda, u kartičnom poslovanju su uspostavljeni sasvim suprotni mehanizmi od onih koje tržište nalaže, pa konkurencija među kartičarskim organizacijama dovodi do toga da se utvrđuju sve više međubankarske naknade, što generiše i veće trgovačke naknade, a cenu plaća društvo u celini. Dakle, banka koja samo izdaje kartice, često naplaćuje njihovo izdavanje i održavanje, jeste ona koja zapravo odnosi najveći deo zarade pri svakoj upotrebi kartice, a ne ona banka koja omogućava prihvatanje kartice kod trgovca, koja postavlja post terminale i praktično širi prodajnu mrežu na kojoj je moguće plaćanje karticom. Upravo zbog toga se ta prodajna mreža post terminala sporo i širi. Navedeni problem znatno osećaju mali trgovci, jer su prinuđeni da prihvataju visoke troškove za plaćanje karticama kako bi zadržali svoje kupce i povećali prodaju. Naime, iznos troškova koje plaćaju direktno zavisi od pregovaračke moći trgovca, pa tako veliki trgovinski lanci, kao poželjni klijenti za druge bankarske usluge, dobijaju povoljnije ponude banaka, dok mali trgovci, zanatlije i male radnje imaju lošiju pregovaračku poziciju i banke sa njima ugovaraju visoke trgovačke naknade, čime se destimuliše prihvatanje platnih kartica, a u stvari stimuliše upotreba gotovog novca ili se trošak prenosi na potrošača. Zbog svega ovoga, Narodna banka Srbije predlaže da se ovim zakonom eliminišu sledeći nedostaci: Prvo, da se međubankarske naknade ograniče na 0,2% od vrednosti transakcije za debitne, odnosno 0,3% za kreditne kartice. U prelaznom periodu od šest meseci, kako bi se banke prilagodile ovim uslovima, primenjivaće se ograničenje od 0,5% za debitne i 0,6% za kreditne kartice. Međubankarske naknade koje propisuju internacionalni kartični sistemi za Srbiju su među najvišim u Evropi. Trenutno iznose najmanje 0,9 do 1% vrednosti transakcije, dok za pojedine kartične proizvode idu do 2%. Drugim rečima, građani Srbije indirektno plaćaju višestruko više međubankarske naknade od onih na tržištima EU gde su ove naknade ograničene upravo na 0,2% na debitne, odnosno 0,3% za kreditne kartice. Ovo ograničenje je, na nivou EU koja ga je primenila, samo u 2016. godini dovelo do rasta broja posterminala za 11,7%, a broj transakcija karticama se povećao samo u toj 2016. godini za 12,2%. Slično očekujemo i kod nas, pored, naravno, snižavanja trgovačkih naknada. Drugo, Narodna banka Srbije predlaže niz pravila koje će doprineti transparentnosti u odnosu banka-trgovac. Pregovaračku moć trgovca u odnosu na banke će ojačati pravilo o obaveznom razdvajanju naknada, prema kome će banka prihvatilac biti dužna da trgovačke naknade nudi i obračunava trgovcu pojedinačno za različite vrste i brendove platnih kartica, a ne zbirno kao do sada, što je omogućavalo da kartice s nižim troškovima subvencionišu kartice koje su skuplje i da stimuliše njihovu upotrebu. Cilj norme je da trgovac bude upoznat s tim koje kartice mu generišu više troškove. Isto tako, zakon će omogućiti trgovcima da prave izbor i da prihvataju samo one kartične proizvode koje nose niže troškove, a ne sve kartice, kao što je danas slučaj. Zakonom se zabranjuje nedozvoljen uticaj na trgovca kod upotrebe platnih instrumenata, odnosno banke i kartični sistemi plaćanja neće moći trgovcu zabraniti da usmeri potrošača na jeftinije kartice. Nadalje, trgovac će moći da da prednost platnom instrumentu određenog brenda, kao i da obavesti potrošače o naknadama koje trgovac plaća banci prihvatiocu. Treće, možda i jednako važno kao i ovo ograničavanje naknada, platne kartice koje građani Srbije dominantno koriste za plaćanja u zemlji, čak 97%, a čak za preko 80 tih transakcija celokupna obrada se obavlja u inostranstvu, u platnim sistemima nad kojim nadležne institucije Republike Srbije nemaju nikakav nadzor, niti uvid u njihov rad. Da ponovim – od 97% plaćanja u zemlji, preko 80% transakcija, celokupna njihova obrada se obavlja u inostranstvu, u platnim sistemima nad kojima država Srbija nema ni nadzor, ni uvid. Zato smo predložili uvođenje obaveza bankama i drugim pružaocima platnih usluga da besplatno, uz tekući račun, svakom korisniku izdaju karticu za koju se obrada, netiranje i poravnanje svih transakcija obavlja u platnom sistemu u zemlji Srbiji. Na ovaj način će korisnici platnih kartica biti zaštićeni od rizika da eventualni problemi u radu inostranih platinih sistema, bilo da su operativne ili bilo koje druge prirode, dovedu do nemogućnosti obavljanja svakodnevnih plaćanja karticama u Republici Srbiji, a bankama će omogućiti da efikasnije upravljaju finansijskim, operativnim i reputacionim rizikom. Ovde podsećam da je obezbeđivanje nesmetanog funkcionisanja platnog prometa jedna od funkcija NBS koja joj je zakonom nametnuta. S obzirom da je to zakonom predviđen niz novih rešenja, predviđen je rok od šest meseci od početka primene, kako bi svi subjekti na koje se zakone odnosi, imali mogućnost da se pravovremeno i adekvatno pripreme za njegovu primenu. Dozvolite mi da vam predstavim kratko iz zakona o izmenama i dopunama Zakona o platnim uslugama, čiji su prevashodni ciljevi donošenja stvaranje uslova za veću transparentnost i bolju uporedivost naknada za platne usluge, u vezi sa platnim računom, definisanje postupaka promena platnog računa, koji će biti lak, brz, jednostavan, kao i utvrđivanje prava na platni račun sa osnovnim uslugama i pristup tom računu. Bezbedno, stabilno i efikasno funkcionisanje platnog sistema je od suštinskog značaja za održavanje finansijske stabilnosti, sprovođenje mera monetarne politike, ubrzavanje tokova privredne aktivnosti i smanjenje društvenih troškova transfera novčanih sredstava. Baš kao što se i mi u Narodnoj banci trudimo da svoj posao radimo što bolje i što efikasnije, tako smatram da i svi ostali učesnici u platnom sistemu naše zemlje mogu dodatno da doprinesu stabilnosti i efikasnosti funkcionisanja platnog sistema u Srbiji i da će im upravo ove izmene Zakona o platnim uslugama koje su danas pred vama, biti put ka ostvarenju tog cilja. Ovde, pre svega, mislim na način na koji pružaoci platnih usluga prikazuju i naplaćuju naknade za pružane usluge svojim korisnicima. Zakon o platnim uslugama, propisuje pravo pružalaca, platnih usluga da naplate naknadu za pružene usluge, ali i obavezu da informacije koje su dužni da pruže korisnicima platnih usluga, u skladu sa ovim zakonom, pruže na jasan i lako razumljiv način. Međutim, i pored primene navedenog pravnog standarda, korisnici platnih usluga imaju poteškoća da shvate koliko plaćaju i za koju uslugu, odnosno da zbog različite terminologije pružalaca platnih usluga, prosto ne mogu da uporede cene za jednu istu platnu uslugu. Zato smatramo da ćemo utvrđivanjem liste reprezentativnih usluga doprineti većoj transparentnosti, jer će svi pružaoci platnih usluga prilikom oglašavanja svojih usluga biti u obavezi da koriste terminologiju utvrđenu u ovoj listi. Verujemo da ćemo na taj način pomoći korisnicima da razumeju koja usluga im se pruža ili nudi i pod kojim uslovima. S druge strane, obaveza pruža sa platnim usluga da u primerenom roku, pre zaključenja okvirnog ugovora o platnim uslugama, korisniku dostavi pregled usluga i naknada u vezi sa platnim računom i obaveza, da korisniku najmanje jednom godišnje dostavi izveštaj o svim naplaćenim naknadama, treba da doprinesu bolju i uporedivosti naknada za platne usluge u vezi sa platnim računom i posledično, većoj konkurenciji, s obzirom na to da će korisnici sada biti u prilici da na jednostavan i brz način utvrde koji pružalac im može pružiti određenu platnu uslugu po najpovoljnijoj ceni. U cilju ostvaranja pretpostavki za dalji razvoj konkurencije među pružiocima platnih usluga, dopunama zakona izričito se predviđa mogućnost pojednostavljenja procedure kod promene platnog računa. S tim u vezi, utvrđuju se obaveze novog i starog pružaoca platnih usluga, a sve kako bi postupak za promenu platnog računa bio što jednostavniji i povoljniji za korisnika platnih usluga. Korisnik platnih usluga moći će da podnese zahtev za promenu platnog računa i to uključujući i gašenje platnog računa, otvorenog kod prethodnog pružaoca usluga, ali, ili bez gašenja tog računa, već samo određene usluge, a sve na brz i jednostavan način, bez nepotrebnih administrativnih zahteva od strane pružaoca platnih usluga. Imajući u vidu navedeno, očekujemo da će pružaoci platnih usluga uložiti dodatne napore ne bi li na najadekvatniji način odgovorili potrebama svojih korisnika i uverili ih da je odluka korisnika da ukažu poverenje upravo njima, ispravna i na obostrano zadovoljstvo. Sa druge strane, za očekivati je da će svi pružaoci platnih usluga nastojati da sa što atraktivnijom ponudom svojih usluga privuku što veći broj novih korisnika kojima pojednostavljena procedura za promenu računa može samo da olakša donošenje odluke, da starog pružaoca promene za novog. Zbog svega navedenog, verujemo da će odredbe kojima se uređuje postupak za promenu platnog računa doprineti daljem razvoju tržišta platnih usluga i zdravoj konkurenciji među učesnicima na to tržištu, a sve u interesu krajnjih korisnika. Treća važna novina koju NBS predlaže u ovom zakonu jeste upravo pravo na platni račun sa osnovnim uslugama. S tim u vezi, predložena je obaveza svake banke da potrošaču koji imaju zakonit boravak u Republici Srbiji i nema otvoren račun, na njegov zahtev omogući otvaranje i korišćenje platnog računa sa osnovnim uslugama. Osnovni cilj uvođenja ovakvog računa jeste veća finansijska inkluzija građana, tj. veći broj fizičkih lica koja će koristiti platne usluge, a u vezi sa platnim računom. Ovo pitanje je značajno zbog toga što građani koji nemaju otvoren platni račun, ne mogu preneti novac ili izvršavati transakcije, osim onih koje su zasnovane na gotovini, a isključeni su iz bilo koje vrste onlajn transakcija ili onlajn kupovine, koje su neretko jeftinije i povoljnije za njih. Nemogućnost da koriste bezgotovinske instrumente plaćanja, korisnike platnih usluga često na kraju izlažu i većim troškovima, ali i većim rizicima, jer mogu da koriste samo gotovinu. Ne smemo zaboraviti na činjenicu da veća finansijska inkluzija i korišćenje instrumenata bezgotovinskog plaćanja predstavljaju jedan od osnovnih preduslova za smanjenje sive ekonomije u zemlji i da na ovaj način, stvaranjem pretpostavki za veću finansijsku inkluziju, NBS želi da pomogne naporima Vlade Republike Srbije u borbi protiv sive ekonomije. Platni račun sa osnovnim uslugama će obuhvatiti usluge koje omogućavaju uplatu i isplatu gotovog novca na platni račun, odnosno sa platnog računa, kao i usluge prenosa novčanih sredstava sa platnog računa, odnosno na platni račun, direktnim zaduženjem, korišćenjem platne kartice, uključujući i plaćanje internetom i transferom odobrenja, kao i trajni nalog. U vezi sa pravom na platni račun sa osnovnim uslugama, želela bih da istaknem još jednu važnu novinu. Naime, NBS u skladu sa predloženim odredbama stiče zakonsko pravo da za određene socijalno ugrožene kategorije potrošača, a nakon pribavljenog mišljenja ministarstva nadležnog za socijalna pitanja, propiše uslove pod kojima bi banke bile dužne da tim potrošačima besplatno pružaju platne usluge koje se odnose na ovaj platni račun. Na ovaj način nameravamo da stvorimo mogućnost da u slučaju potrebe, podzakonskim aktom dodatno pružimo zaštitu i olakšamo položaj naših socijalno najugroženijih građana. Dalje, ali ne manje važno, ukazala bih i na nekoliko značajnijih izmena važećih odredbi zakona kojima smo nastojali da pružimo veću zaštitu korisnicima platnih usluga. Predloženo je smanjenje iznosa do kog pružalac platnih usluga ne snosi gubitke, koji proističu iz izvršenja neodobrenih platnih transakcija i to sa 15.000 na 3.000 dinara. Procenjeno je da je iznos od 15.000 do kojeg platilac snosi gubitke koji proističu iz izvršenja neodobrenih platnih transakcija, u pojedinim slučajevima može predstavljati znatno materijalno opterećenje za određene kategorije građana. Zato smo podelu odgovornosti u slučaju zloupotrebljenog platnog instrumenta dodatno pomerili u korist platioca, kao slabije strane u ugovornom odnosu sa bankom, ali smo sa druge strane stimulisali banke da na osnovu predloženih rešenja još više pažnje posvete primeni sigurnosnih mera u vezi sa platnim instrumentima koje izdaju i zaštiti personalizovanih sigurnosnih elemenata kako bi se minimizirao broj zloupotreba u vezi sa tim instrumentima. Pored toga, predlaže se i nova odredba koja Narodnoj banci daje ovlašćenje da propiše slučajeve u kojima platilac snosi gubitke koji proističu iz izvršenja neodobrenih platnih transakcija i u iznosu nižem od 3.000 dinara, naročito uzimajući u obzir prirodu personalizovanih sigurnosnih elemenata platnog instrumenta i okolnosti pod kojima je platni instrument izgubljen, ukraden ili zloupotrebljen. Predložili smo i dopunu zakona kako bismo u slučajevima kada je platilac naveo pogrešan broj platnog računa primaoca, obezbedili jednostavniju i bržu proceduru za povraćaj pogrešno uplaćenih novčanih sredstava, odnosno obavezu aktivne pomoći korisniku od strane pružaoca platnih usluga, čak i kad taj pružalac platnih usluga nije napravio nikakvu grešku, odnosno kad je greška u celini na strani korisnika. Predloženo je da primena ovog zakona počne po isteku roka od devet meseci od dana njegovog stupanja na snagu, čime bi ostavili dovoljno vremena svim zainteresovanim stranama da se pripreme za njegovu pripremu. Na kraju, ali svakako ne manje važno, par reči o zakonu o izmenama i dopunama Zakona o NBS. Iza mene je šest godina iskustva na funkciji guvernera NBS i svakodnevnog rukovođenja i praćenja organizacije rada NBS, ali i potrebe za daljim unapređenjem i jačanjem njenih pojedinih funkcija. Uprava za nadzor nad finansijskim institucijama, kao organizaciona celina u kojoj se u ovom trenutku obavlja supervizijska funkcija Centralne banke, ne može adekvatno da odgovori rastućim potreba unapređenja, jačanja te funkcije koje su posledica tehnološkog razvoja i pojave novih učesnika na finansijskom tržištu, kao i predstojećeg proširenja obuhvata nadzorne funkcije. U uporednom pravu je primetno preuzimanje, centralizovanje ili vraćanje ove funkcije Centralnoj banci tamo gde je ona ranije bila poverena posebnim agencijama. Kao podatak koji potkrepljuje ovu tvrdnju pomenuću to da se trenutno u 18 država članica EU, poslovi supervizije obavljaju u okviru Centralne banke, ali bih napomenula da ukidanje Uprave za nadzor nad finansijskim institucijama ne dovodi u pitanje funkcionalnost organizacionih jedinica NBS u kojima se ti poslovi i sada obavljaju i u kojima će se obavljati, jer je u skladu sa evropskim standardima, ovim predlogom izričito zagarantovana operativna samostalnost tih organizacionih jedinica. Ovo će biti dodatno obezbeđeno time što će poseban viceguverner biti nadležan za obavljanje tih poslova. Naveden predlog je između ostalog i posledica činjenice da će NBS, na osnovu poslednjih izmena Zakona o deviznom poslovanju, od 1. janura 2019. godine preuzeti nadležnosti poreske uprave za izdavanje i oduzimanje ovlašćenja za obavljanje menjačkih poslova i kontrolu deviznog poslovanja, rezidenata i nerezidenata i menjačkih poslova. Sa ministrom finansija će biti zaključen poseban sporazum kojim će se urediti sva pitanja ovog preuzimanja, kao što su preuzimanja dela zaposlenih, više od njih 60, operativne dokumentacije, predmeta, informacionog sistema, opreme i sredstava za rad koji služe za obavljanje tih poslova. Zbog toga se ovim predlogom preciziraju i odredbe koje se odnose na funkcije NBS kako bi se njima obuhvatile i ove nove nadležnosti. Sledeći cilj koji nastojimo da postignemo izmenama Zakona o NBS jeste otklanjanje određenih praktičnih teškoća koje su uočene tokom primena zakona u postupku sprovođenja monetarne politike, kao što su neophodnost da se sve kamatne stope NBS zvanično objavljuju na njenoj internet prezentaciji odmah nakon njihovog utvrđivanja. Navedeno rešenje se predlaže zbog blagovremenog informisanja i bržeg delovanja transmisionih mehanizama monetarne politike na finansijsko tržište, imajući u vidu i da se odluka o referentnoj kamatnoj stopi već dugi niz godina objavljuje na internet prezentaciji NBS i da stupa na snagu odmah po objavljivanju, a da se visina osnovnih kamatnih stopa na novčanom tržištu, odnosno koridor kamatnih stopa obično menjaju istovremeno kada i referenta kamatna stopa. Predlogom se preciziraju i kaznene odredbe, tako da je predviđeno da za kršenje odredaba Zakona o Narodnoj banci i propisa koji su doneti na osnovu ovog zakona, Narodna banka Srbije bankama izriče supervizorske mere i novčane kazne u skladu sa zakonom kojim se uređuje poslovanje banaka. Time se doprinosi većoj finansijskoj disciplini banaka, posebno kada je reč o obavezi dostavljanja određenih podataka, a imajući u vidu očekivanu efikasnost nadzora NBS. U skladu sa dobrom uporednom praksom, predlaže se i rešenje kojim se obezbeđuje kontinuitet u radu organa NBS i obavljanju njenih funkcija. Cilj je da se u meri u kojoj je to moguće, spreči prazan hod između prestanka funkcije i novog izbora funkcionera u Narodnoj banci, čime bi se obezbedilo da organi NBS rade kontinuirano, u punom sastavu, odnosno da NBS nesmetano u svakom trenutku obavlja sve svoje funkcije. Kontinuitet o kojem govorim predstavlja i poruku stabilnosti ka finansijskom tržištu i osnovu za odgovarajuća očekivanja i predviđanja budućeg razvoja događaja na tim tržištima. U prilog tome je i rešenje koje je predloženo prelaznim odredbama ovog predloga, a kojim je utvrđeno da će aktuelni direktor Uprave za nadzor nad finansijskim institucijama nastaviti da obavlja funkciju člana izvršnog odbora sa pravima i obavezama koje imaju i drugi viceguverneri u skladu sa zakonom, statutom Narodne banke i posebnim ovlašćenjima i to do izbora viceguvernera ne duže od 120 dana. Narodna banka Srbije će prilagoditi statut i sve unutrašnje opšte akte novim zakonskim izmenama, a postojeće organizacione jedinice, u čijem delokrugu su poslovi nadzora, nastaviće da obavljaju te poslove nesmetano i bez ikakvog prekida u radu. Poštovani narodni poslanici, dame i gospodo, građani Srbije, ovim ću i zaključiti svoje uvodno izlaganje o novinama, pozitivnim efektima i ciljevima koji se nastoje postići predloženim zakonskim rešenjima. Želim da zahvalim na strpljenju tokom izlaganja i nadam se konstruktivnoj raspravi, gde ćemo biti u prilici da zajednički razmotrimo sva druga pitanja, pojedinačna rešenja i ako je to potrebno, moguće i ako ste zainteresovani, da zajednički unapredimo predložene tekstove, a na dobrobit svih građana. Još jednom hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Zoran Đorđević. Izvolite.
Poštovana predsednice Narodne skupštine, poštovani poslanici, dame i gospodo, pred vama je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o privrednim društvima. Naime, u izradi i nacrta zakona o izmenama i dopunama Zakona o privrednim društvima, prethodila je analiza primene zakona u praksi, koja je obuhvatila i komentare, sugestije i predloge privrednih subjekata i njihovih asocijacija, kao i drugih institucija i organizacija koje primenjuju ovaj zakon. Izmene i dopune zakona usmerene su na unapređenje pojedinih rešenja iz važećeg zakona, otklanjanje problema u primeni istih, kao i dalje usklađivanje sa propisima EU. Izdvojio bih danas najbitnijih 10 izmena i dopuna ovog zakona koje se odnose: Pod broj jedan – na upotrebu pečata i prestanak važenja pojedinih odredaba propisa koje se odnose na obaveznu upotrebu pečata u poslovanju privrednih subjekata. Obaveza upotrebe pečata u poslovnim pismima i drugim dokumentima društva ne može se propisivati posebnim propisima. S tim u vezi, propisan je i prestanak važenja pojedinih odredaba propisa koje se odnose na obaveznu upotrebu pečata u poslovanju privrednih subjekata. Predloženim rešenjem, jednim zakonom, jednim propisom, sprovešće se akcioni plan koji se odnosi na ukidanje obavezne primene pečata u poslovanju privrednih društava i preduzetnika, koji je Vlada usvojila svojim zaključkom u „Službenom glasniku“, br. 28/18. Na ovaj način otklanja se i još jedan nepotreban administrativni teret za privredne subjekte, jer je izrada i upotreba pečata nametala suvišnu administraciju, utrošak vremena, otežavala poslovanje i predstavljala dodatno finansijsko opterećenje. Zajedno sa prethodno donetim Zakonom o e-poslovanju i pratećim podzakonskim aktima, omogućava se da pravna lica postepeno pređu na elektronsko poslovanje, koristeći elektronska dokumenta i potpise, elektronsku razmenu podataka, kao i elektronski arhivirana dokumenta. Ujedno, predložena rešenja doprineće unapređenju privrednog ambijenta i poboljšanju pozicije Srbije na rang listi Svetske banke u uslovima poslovanja na Duing biznis listi. Pod dva – stvaranje preduslova za eleminisanje papirnog poslovanja. Uveden pravni osnov za zamenu overe potpisa članova društva na osnivačkom aktu, kvalifikovanom elektronskim potpisom, ako je reč o elektronskom dokumentu, kao i obaveza registracije adrese za prijem e-pošte, što doprinosi daljem razvoju koncepta e-uprave, digitalizacije i poslovanja, efikasnijoj komunikaciji državnih organa sa privredom i privrednim subjektima, međusobno komuniciranje tih subjekata, povećanje ekonomičnosti, efikasnosti i efektivnosti poslovanja. U naredne dve do tri godine preduzeća u Srbiji bi mogla potpuno elektronski da se registruju. Da bi se iz kuće klikom registrovale firme, promene sedišta, direktora, kao i drugih podataka, neophodno je da zažive i novi softveri koji će to omogućiti. Naše procene su da će elektronska prijava registracije osnivanja biti jeftinija 20-30% u odnosu na papirnu prijavu. Ovim se eliminišu i troškovi overe potpisa, koji su u ovom trenutku 432 dinara po potpisniku i skraćuje vreme potrebno za osnivanje privrednih društava, a sertifikacija elektronskog potpisa i registracija elektronske adrese biće besplatna. Pod tri – unapređenje zaštite prava manjinskih članova društva. Za pravne poslove koje zaključuju članovi uprave i nadzornih organa, odnosno kontrolni članovi društva, a u kojima postoji lični interes, potrebno je odobrenje, kao i izveštaj o proceni tržišne vrednosti predmetnog posla, ukoliko vrednost posla iznosi 10% ili više od 10% od knjigovodstvene vrednosti ukupne imovine društva. Takođe, obaveštenje o zaključivanju ovih pravnih poslova mora biti objavljeno na internet stranici društva ili APR-a. Transparentnost podataka o poslovima u kojima postoji lični interes je u interesu samog društva, njegovih članova, kao i poverilaca. Sniženi su pragovi za sazivanje sednice skupštine društva sa ograničenom odgovornošću sa 20 na 10%, kao i predlaganje dopune dnevnog reda sa 10 na 5%, pa veći broj članova društva dobija mogućnost da aktivno učestvuje u odlučivanju. Uveden je i rok za isplatu dividende akcionarima, a to je šest meseci od dana donošenja odluke o isplati dividende, čime se eliminiše mogućnost da se dividenda isplati akcionarima posle više godina ili čak da se dividenda uopšte ne isplati. Ove mere predviđene su i akcionim planom Vlade za unapređenje ranga Srbije na listi Svetske banke i Duing biznis liste. Pod četiri – izmena kriterijuma likvidnosti za utvrđivanje tržišne vrednosti akcija javnog akcionarskog društva. Tržišna vrednost akcija javnog akcionarskog društva utvrđuje se kao ponderisana prosečna cena ostvarena na regulisanom tržištu, odnosno multilateralnoj trgovačkoj platformi, a u smislu zakona kojim se uređuje tržište kapitala u periodu od šest meseci, koji prethodi danu donošenja odluke kojom se utvrđuje tržišna vrednost akcija, pod uslovom da je u tom periodu ostvareni obim prometa akcija te klase na tržištu kapitala predstavljalo najmanje 0,5% ukupnog broja izdatih akcija te klase i da se u istom periodu trgovalo više od jedne trećine trgovačkih dana na mesečnom nivou. Dakle, uvodi se i broj dana trgovanja, kao dodatni pokazatelj stepena aktivnosti tržišta, pošto samo na aktivnom tržištu, tržište na kome se redovno i na trajnoj osnovi odvijaju transakcije, postignuta cena održava fer vrednost akcije društva. U skladu sa paragrafom 77. Međunarodnog standarda finansijskog izveštavanja, 13 – odmeravanje fer vrednosti, kotirana cena na aktivnom tržištu pruža najpouzdaniji dokaz fer vrednosti i koristi se bez korekcija u odmeravanju fer vrednosti kad god je dostupna. Ovakav način utvrđivanja tržišne vrednosti akcija javnih akcionarskih društava primenjuje se i u slučaju kada one čine nenovčani ulog u društvo, kao i u slučaju isplate nesaglasnih akcionara. Pod pet, brže sprovođenje postupka prinudnog otkupa akcija. Prinudni otkup akcija sprovodi se bez obzira na terete zabrane raspolaganja, ograničenja i prava trećih lica na akcijama. Takođe, predloženo je da nema više obustave postupka prinudnog otkupa akcija u slučaju kada je u sudu podnet zahtev za ispitivanje primerenosti cene akcija koje su predmet prinudnog otkupa. Očekuje se da će na ovaj način eliminisati zloupotrebe koje su postojale u praksi fingiranim ustanovljenjem zaloga na akcijama koje su predmet prinudnog otkupa, što će zajedno sa ukidanjem prakse obustave postupka prinudnog otkupa akcija do pravosnažnosti sudske odluke, na koje se često čekalo i veoma dugo, dovesti do lakšeg sprovođenja i okončanja postupka prinudnog otkupa. Sa druge strane, manjinski akcionari novim zakonskim rešenjem neće biti oštećeni, s obzirom na to da je kontrolni akcionar obavezan da doplati razliku u ceni kako akcionaru koji je podneo zahtev sudu, tako i svim ostalim manjinskim akcionarima čije su akcije prinudno otkupljene, ako sud utvrdi da cena akcija nije bila primerena. Pod šest, uređenje postupka smanjenja osnovnog kapitala kod društava d.o.o, jer je shodna primena odredbe Zakona o smanjenju kapitala akcionarskog društva izazvala dosta problema u praksi, imajući u vidu da pravna priroda akcija nije ista sa pravnom prirodom udela u d.o.o, odnosno da udeli nisu hartije od vrednosti. Pod sedam, institut imovine velike vrednosti. Precizirane su odredbe zakona koje se odnose na ovaj institut. Zbog određenih nedoumica u praksi, a naročito u pogledu tretmana, istovremeno uspostavljanje založnog prava, hipoteke ili drugog sredstva obezbeđenja koje privredno društvo daje radi obezbeđenja sopstvene obaveze po ugovoru o kreditu, zajmu ili drugom pravnom poslu. Naime, precizirano je da se u ovom slučaju neće sabirati vrednost pravnog posla i pomenutih sredstava obezbeđenja pri utvrđivanju imovine velike vrednosti, već će se najveća vrednost pojedinačne pravne radnje, odnosno pravnog posla uzeti kao vrednost po kojoj se utvrđuje da li je došlo do raspolaganja, odnosno sticanja imovine velike vrednosti. Ujedno, preciznije se definiše i pojam povezanog sticanja, odnosno raspolaganja imovinom velike vrednosti. Pod povezanim sticanjem, odnosno raspolaganjem smatraće se i više pojedinačnih poslova, odnosno pravnih radnji koje se preduzimaju radi ostvarivanja istog cilja, odnosno svrhe ili čija povezanost proizilazi iz prirode pravnog posla radi čijeg se izvršenja ti pravni poslovi i pravne radnje preduzimaju. Pod osam, registraciju ogranka domaćeg privrednog društva, čime se eliminiše nejednak tretman ogranka privrednog društva i ogranka stranog privrednog društva i omogućava javna dostupnost podataka o ograncima, a naročito podataka koji su neophodni Poreskoj upravi, Ministarstvu za rad, zapošljavanje, boračka i socijalna pitanja, Republičkom fondu za penzijsko i invalidsko osiguranje i drugim državni institucijama. Pod devet, institut prinudne likvidacije. Precizirane su odredbe koje se odnose na razloge otpočinjanja i okončanja postupka prinudne likvidacije, status društva u prinudnoj likvidaciji, kao i odredbe koje se odnose na pitanje imovine društva koja su brisana nakon okončanja prinudne likvidacije. Agencija za privredne registre će na sajtu objaviti obaveštenje o privrednim društvima kod kojih su se stekli razlozi za prinudnu likvidaciju sa pozivom da u roku od 90 dana od dana objavljivanja otklone razloge koje je moguće otkloniti. Rok za okončanje prinudne likvidacije i brisanje društva iz registra po tom osnovu skraćen je sa 12 meseci na 180 dana, a APR po službenoj dužnosti donosi akt o brisanju na koji društvo ima pravo žalbe. Stvaranjem sveobuhvatnog pravnog okvira za efikasno sprovođenje postupka prinudne likvidacije sa tržišta će se eliminisati ona privredna društva koja ne ispunjavaju minimalne zakonske uslove za poslovanje, a koja predstavljaju i nelojalnu konkurenciju privrednim društvima koja zakonski posluju u Republici Srbiji. Pod deset, dalje usklađivanje sa propisima Evropske unije koji se odnose na prekogranično pripajanje, spajanje društava kapitala, Evropsko društvo i Evropsku ekonomsku interesnu grupaciju. S obzirom na obavezu preuzetu pregovaračkom pozicijom za Poglavlje 6 – pravo privrednih društava, koje je Vlada usvojila u junu prošle godine, Zakon o privrednim društvima dopunjen je odredbama koje se odnose na uređenje pravnog položaja Evropskog društva, Evropske ekonomske interesne grupacije, kao i odredbama koje se odnose na prekogranično pripajanje i spajanje društva kapitala sa društvima iz država članica Evropske unije. Predviđeno je da se navedene odredbe primenjuju od 1. januara 2021. godine, kada se očekuje da će Republika Srbija biti spremna za pristupanje Evropskoj uniji. Drugi zakon koji je pred vama jeste Zakon o izmenama i dopunama Zakona o stečaju. Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o stečaju unapređuju se rešenja Zakona o stečaju u domenu namirenja, potraživanja poverilaca po osnovu posebne vrste ugovora, ugovora o finansijskom obezbeđenju u skladu sa odredbama Zakona o finansijskom obezbeđenju kojim se uređuju svi ovi ugovori. S tim u vezi, predložene izmene i dopune Zakona o stečaju isključivo su vezane za primenu Zakona o finansijskom obezbeđenju. Cilj ova dva zakona jeste da se obezbedi savremen, efikasan i usaglašen normativni okvir za izvršavanje obaveza kvalifikovanih učesnika na finansijskom tržištu čime se doprinosi očuvanju i jačanju stabilnosti finansijskog sistema. S tim u vezi sva predložena rešenja samo prate sve novine koje su definisane Predlogom zakona o finansijskom obezbeđenju. Važno je napomenuti da se predloženim zakonskim rešenjima ne dovode u pitanje ni cilj ni načela stečajnog postupka već se uspostavlja poseban režim namirenja za poverioce čija su potraživanja obezbeđena finansijskim obezbeđenjem. Novčana sredstva na računu, finansijski instrumenti i kreditna potraživanja i to potpunosti u skladu sa međunarodnim standardima, pravilima i praksom koji nisu ustanovljeni samo u državama EU već u gotovo svim državama u neposrednom okruženju. Pored toga predložena pravila o namirenju potraživanja tiču se i učesnika na finansijskom tržištu koji su pod nadzorom nadležnih organa uključujući i NBS i Komisiju za hartije od vrednosti. Polazeći od navedenog rešenja koja su predložena u Zakonu o finansijskom obezbeđenju i Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o stečaju, nastoje da ova dva zakona učine komplementarnim i ne protivrečnim unošenjem neposrednih odredaba u finansijskom obezbeđenju u Zakonu o stečaju postiže se i najviša pravna sigurnost u otklanjanju svih dilema i pitanja koja su u praksi mogla da imaju lica koja učestvuju u sprovođenju stečajnog postupka. Važno je napomenuti i to da se finansijskom kolateralom podrazumeva održive finansijske proizvode, kao što su novac, finansijski instrumenti, kreditna potraživanja, obezbeđuje finansijska obaveza u novcu ili u finansijskim instrumentima. Dakle, postoji ekvivalentnost u međusobnim finansijskim davanjima, obavezama i potraživanjima ugovornih strana koji se kontinuirano tržišno usklađuju. Konkretno, u Zakonu o finansijskom obezbeđenju uz predviđenu upućenu normu u predlogu zakona izmenama i dopunama Zakona o stečaju član 5, prvi put se u našem pravnom sistemu u skladu sa međunarodnim standardima stvaraju pravne pretpostavke za efikasno netiranje međusobnih potraživanja i obaveza ugovornih strana po osnovu kvalifikovanih finansijskih ugovora, kao što su finansijski derivati i drugi neimenovani ali standardizovani okvir OTS ugovora. Naime, jedan od fundamentalnih principa u transakcijama na vanberzanskom tržištu jeste da se „close-out netting“ institutom zaštiti imovina i smanji kreditna izloženost u vezi sa stečajem. Taj institut podrazumeva da u slučaju nastajanja ugovornih uslova kao što su postojanje stečajnih razloga, pokretanje ili otvaranje stečaja na zahtev jedne ugovorne strane ili automatski dolazi do prevremenog raskida ugovora i dospeća obaveza, a zatim se izračunava međusobna izloženost i plaća neto iznos obaveza. Ovo je efikasan i pravičan instrument zaštite od rizika koji pri tom ne otežava dodatno položaj dužnika niti ugrožava ostale poverioce. Na ovaj način obezbeđuje se i zaštita od sistemskog rizika čime se doprinosi boljim performansama za ocenu kreditnog rejtinga naše zemlje. Doprinosi se i daljem razvoju domaćeg finansijskog tržišta i njegovoj većoj integrisanosti sa stranim tržištem. S tim u vezi, dugi niz godina domaći i strani investitori ističu da zbog nepostojanja odgovarajućeg pravnog okvira u ovoj oblasti, a posebno nejasno uređenog „close-out netting“ instituta u Zakonu o stečaju nema uslova za intenzivniji razvoj repo tržišta, tržišta finansijskih derivata i sličnih proizvoda. Pošto ove transakcije nisu bile svrstane pod međunarodno prepoznatljivi pravni okvir one se tretiraju kao rizičnije, a samim tim su i skuplje za domaća lica čija pozicija u pregovorima sa stranim partnerima je zato znatno nepovoljnija. Negativni efekti ovih činilaca prenose se na finansiranje realnog sektora u smislu njegovog smanjenog oblika, skupljih sredstava, a slabije diverzifikovanih rizika. Stoga se pri izradi Zakona o finansijskom obezbeđenju, kao i Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o stečaju težilo usklađivanju sa pravnim tekovinama EU i to pod relevantnom direktivom o finansijskim kolateralima, imajući u vidu o rešenjima za najbolje tržišne prakse bazirane na principima za sprovođenje „close-out netting“, okvirnim ugovorima vodećih samoregulatornih institucija, kao što su International Swaps and Derivatives Association i Evropska bankarska federacija. Pred vama su i Zakon o potvrđivanju Sporazuma o zajmu, to je drugi programski zajam za razvojne politike u oblasti javnih rashoda i javnih preduzeća između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj. Ukratko, Sporazum o zajmu Svetske banke za drugi programski zajam za razvojne politike u oblasti javnih rashoda i drugih javnih preduzeća je koncipiran u vidu zajmova za razvojnu politiku. Na ovaj način zajmom se obezbeđuje neposredna budžetska podrška za sprovođenje reformi usmerenih na ostvarivanje skupa konkretnih razvojnih rezultata. Ovaj program je nastavak podrške Vladi Republike Srbije u sprovođenju plana dugoročne fiskalne konsolidacije i transformacije državnih i javnih preduzeća u oblasti energetike i saobraćaja. Drugi zakon je Zakon o potvrđivanju sporazuma o zajmu, to je projekat pružanja podrške finansijskim institucijama u državnom vlasništvu između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj. Navedeni zajam je u skladu sa oblastima na koje se fokusira okvir za partnerstvo između Svetske banke i Srbije za period 2016/2020. godina koji je doneo Odbor izvršnih direktora Svetske banke u maju 2015. godine sa ciljem pružanja pomoći Srbiji u stvaranju konkurentne i inkluzivne ekonomije i kroz takav pristup integrisanja u EU. Država ima značajnu ulogu u otklanjanju prepreka za rast privatnog sektora i efikasno ekonomsko upravljanje, uključujući i slabosti prepoznate u finansijskom sektoru i stoga je podrška Svetske banke u finansiranju ovog projekta jedan u nizu od onih koji doprinose reformskom programu Vlade da između ostalog kreira stabilniji i dostupniji finansijski sektor i upravlja na održiv način u javnim rashodima u toj oblasti. Treći je Zakon o potvrđivanju Sporazuma o zajmu, to je dodatno finansiranje za drugi projekat razvoja zdravstva Republike Srbije između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj. Projekat je koncipiran u cilju unapređenja kvaliteta sistema javnog zdravlja u Republici Srbiji i obuhvata unapređenje sistema finansiranja zdravstva tj. podrška reformama u finansiranju bolnica i primarnog nivoa zdravstvene zaštite, zatim, povećanje efikasnosti nabavke lekova i medicinske opreme, uspostavljanje sistema centralizovane nabavke i unapređenje sistema održavanja opreme, kvaliteta pružanja usluga zdravstvene zaštite i kliničke efikasnosti, posebno u oblasti prevencije i kontrole hroničnih ne zaraznih bolesti. Svi ovi projekti koje sam naveo su rađeni u saradnji sa Svetskom bankom i svi su rađeni sa njihovim ekspertima, tako da je bilo strogo kontrolisano i mislim da potvrđivanjem ovih zakona i predloga zakona, doprinećemo, kao što ste videli i razvoju Republike Srbije i većem ugledu, a takođe, mislim i boljitku života svih naših građana. Poštovani narodni poslanici, hteo bih da vas zamolim da u danu za glasanje glasate za sve ove zakone i predloge i izmene i dopune zakona. Hvala.
Zahvaljujem, ministru Đorđeviću. Prvoprijavljeni je poslanik Boško Obradović.
Poštovani predsedavajući, poštovani ministri, poštovane kolege narodni poslanici i građani, pomaže Bog svima. Meni je zaista pripala retka čast i zadovoljstvo da se prvi obratim nakon ovih zaista divnih uvoda. Bilo je dirljivo slušati koliko najviše institucije ove države brinu o hudoj sudbini građana pod bankarskom pljačkom u Srbiji poslednjih decenija, ali ono što je za mene ovde izuzetno važno i što želim da naglasim jeste da je za nas ovde u Narodnoj skupštini Republike Srbije izuzetna čast i zadovoljstvo videti guvernerku Narodne banke Srbije, Jorgovanku Tabaković posle šest godina njenog mandata i čuti da je ona evo posle šest godina, to je obično prosek koliko je potrebno SNS da nešto shvati i da nešto primeni od svojih predizbornih obećanja, konačno primetila da postoje određeni elementi bankarske pljačke u Srbiji i da bi možda eventualno nekim zakonskim rešenjima trebalo malo zaštititi građane od te bankarske pljačke. Dakle, posle šest godina na mestu guvernera stiglo smo konačno do tog shvatanja da banke očito nešto ovde ne rade kako treba, odnosno rade na štetu svojih klijenata. Ono što mogu da kažem pozitivno, a uvek sam spreman da prvo kažem ono što je pozitivno i dobro, a ima ga u ovim predloženim zakonima, jeste pre svega ovaj predlog da se izbor novog funkcionera NBS mora izvršiti najkasnije do isteka mandata funkcionera kome ističe mandat, kako bi novi funkcioner počeo da obavlja funkciju odmah po prestanku funkcije njegovog prethodnika. Nadam se da će tako biti i sa vama, gospođo guvernerka, čiji mandat uskoro ističe, a videćemo, je li, rezultate vašega rada. Ono što sigurno znam da jedan od rezultata vašeg rada to je da vam je „Telekom“ otkupio stan, tj. platio dug od osam hiljada evra, ili me vi demantujte ako to nije tačno, stan koji ste dobili za vreme vlasti još 2000. godine, kad ste onako šakom i kapom delili stanove državnim funkcionerima, kao da je to vaše nasleđe, vaša babovina, pa ćete vi dobijete državne stanove. Zašto običan drugi čovek ne može da dobije državni stan? Ono što je ovo dobro jeste što vi konstatujete konačno, posle šest godina vašeg mandata na jednom mestu, da sada brinete o tome što se stvara rizik da će korisnik bez potrebnih objašnjenja izabrati finansijski proizvod i obavezati se prema finansijskoj instituciji ugovorom koji ne odgovara njegovim potrebama, objašnjavaju u Narodnoj banci Srbije i konstatuju o ovim predlozima zakona. Posle šest godina vašeg mandata vi shvatate konačno da postoje korisnici kojima banka, bez potrebnih objašnjenja, nudi određene proizvode, obavezuje ih ugovorom koji ne odgovaraju njihovim potrebama? Vi sad meni recite kako prosečan čovek da zaštiti svoj interes pred bankarskom mafijom, pred bankarskim kartelom koji ga pljačka? On mora da bude doktor pravnih nauka da bi mogao da savlada ugovore lopovske i sve druge načine funkcionisanja banaka u Srbiji. Gde je Narodna banka Srbije kada prosečan građanin Srbije strada pod ovim bankarskim prevarantima i lopovima? Naravno, vi počinjete sada ovim određenim predlozima zakona, posle šest godina vlasti, da nešto kao menjate. Sve je to onako flaster na duboku ranu. Mi imamo kancer u našem bankarskom sistemu. Naš bankarski sistem je kancerogen, a vi dođete u Narodnu skupštinu i kažete – evo, imam flaster i kad zalepim ovaj flaster na ovaj kancer, verujte, osećaćete se kao bolesnik bolje. Pa, ne može flasterom gospođo Tabaković da se rešava problem kancera, bankarske pljačke ovog naroda, ove privrede i ove države. O tome ću, naravno, nešto više detaljnije. Kažete vi, i ovo su stvari koje ja podržavam, da se razumemo, Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o platnim uslugama utvrđuju se pravila kojima će se dodatno unaprediti informisanje i transparentnost u vezi sa naknadama koje pružaoci platnih usluga naplaćuju građanima i privredi. Predložena je i obaveza pružaoca platnih usluga da svojim korisnicima, pazite ovo, najmanje jednom godišnje, bez naknade, dostavi izveštaj o svim naplaćenim naknadama za usluge povezane sa platnim računom. Šta to znači? Pa, jel do sad nisu imali nikakvu obavezu, pa su mogli da naplaćuju kakve god hoće naknade, da su mogli da pljačkaju ovaj narod, a da ste vi spavali i primali platu od pet hiljada evra u Narodnoj banci Srbije? Nemojte da se smejete. Neki su ljudi izvršili samoubistvo u ovoj državi zato što su ih banke opljačkale, zato što su ostali bez svojih stanova i kuća, zato što su ih javni izvršitelji izbacili na ulicu. To nije smešno, gospođo Tabaković. To je tragično. Ne govorim ništa slučajno i napamet, govorim veoma konkretno i precizno. Evo i nekih podataka, a vi me demantujte. Da li je tačno da su provizije na elektronsko plaćanje u Srbiji šest puta veće nego u Evropskoj uniji? Da li je tačno da postoji oko 500 različitih provizija na bankarske transakcije za privatna i pravna lica? Da li je tačno da jedna trećina prihoda banaka u Srbiji potiče od raznih vrsta naknada i provizija koje ne mogu biti naplaćivane, a naplaćuju se? Da li je tačno da su banke u prošloj 2017. godini u Srbiji ostvarile 500 miliona evra profita. U Srbiji siromašnoj, ojađenoj, uništenoj, sa ovakvom privredom, 500 miliona profita? Što veća kriza, to banke ostvaruju veći profit. Da nije to malo neobično, gospođo Tabaković? Čiji ste vi eksponent na mestu guvernera NBS? Da li vi radite za građane Srbije, koji vam daju platu, ili vi radite za banke? Za koga vi radite? Znate šta, ja nemam ništa protiv, vi zaslužujete platu od 5.000 evra, ali ne da vam plaćaju građani Srbije, nego da vam plaćaju banke, koje vi štitite vašim ne radom i ne činjenjem u NBS. Neka vam one plate platu od 5.000 evra, jer vi radite za njih. Može se tu naći još po neka stvar, koju vi posle šest godina shvatate da bi eventualno mogli da zaštitite građane Srbije od bankarske pljačke, pa kažete na jednom mestu – novina je to što u slučaju da je nekom ukradena platna kartica, da je potom zloupotrebljena, korisnik odgovarati samo do iznosa od 3.000 dinara, a preko tog iznosa svu odgovornost snosiće banka i moraće da mu nadoknadi gubitak. Na drugom mestu kažete da pokušavate da izađete u susret i što se tiče platnih usluga i sniženja cena prihvatanja platnih kartica za trgovce, a samim tim i potrošače, s obzirom da se visoki troškovi koje trgovci imaju po ovom osnovu, po pravilu, preko viših cena roba i usluga prelivaju na krajnje korisnike. Dobro jutro, Kolumbo. Naravno, još jedna dobra stvar, kažete da se Zakonom o zaštiti korisnika finansijskih usluga kod ugovaranja na daljinu, što je za pohvalu, ova oblast konačno uređuje na mnogo kvalitetniji način nego što je to bilo do sada i omogućava otvaranje novih mogućnosti rada, što je važno za naš IT sektor i što zaista omogućava neka bolja prava korisnika finansijskih usluga kod ugovaranja finansijskih usluga korišćenja sredstava komunikacije na daljinu, interneta, mobilnih telefona itd. Tu se otprilike završava sve što mogu da kažem pozitivno, ali to nije pozitivno, jer vam je trebalo šest godina da ove minimalne stvari na korist građana Srbije uradite, ali ste zato za banke uradili sve. Banke su zaštićeni beli medvedi u državi Srbiji. Niko im ne može ništa, a oni nama mogu da rade šta god hoće. Sada, tu mi dolazimo do tog ključnog pitanja. Vi kažete, i tu se ja s vama slažem, da je zrelost domaćeg tržišta za primenu određenih zakona ključ. Hoćete li da citiram upravo nešto o čemu je drugi ministar govorio, da citiram šta kaže obrazloženje za potvrđivanje zajma između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj? Kaže ovako - u srpskom finansijskom sektoru dominira bankarski sektor sa snažnom prisutnošću inostranih banaka. Čuj snažno, sa preovlađujućom, sa monopolskom prisutnošću stranih banaka. Na drugom mestu kaže – bankarski sektor u državnom vlasništvu nastavlja da se suočava sa gubicima. Recite mi zašto onda ozbiljne države, poput Kanade, ograničavaju procenat stranog bankarskog učešća na njihovom tržištu? Mislite li da su one glupe? Zašto mi to nemamo? Zašto kod nas može bankarski sektor da bude potpuno u vlasništvu stranog kapitala? Pa zato da bismo bili kolonija, da ne bismo bili suverena, nezavisna i samostalna država, da ne bismo mogli da razvijamo domaću privredu i poljoprivredu, da bi banke držale monopol i ucenjivale finansijski krvotok ove države. e lopovske strane banke, koje pljačkaju i deru kožu s leđa građana Srbije sa najvećim kamatnim stopama i provizijama u Evropi, što i vi sami priznajete, kao što je i predsednik Srbije, Aleksandar Vučić priznao, to je velika stvar, da oni neće da ulažu u našu privredu, da oni neće da daju povoljne kredite za naša mala i srednja preduzeća, da one imaju samo motiv da učestvuju u onim transakcijama gde lako i brzo ostvaruju ekstra profit, bez ikakvog rizika po njihov posao. Zato, gospođo Tabaković, je važna domaća banka, zato što ona sme i može da rizikuje, posebno kada je u državnom vlasništvu, u interesu svojih građana, u interesu svoje privrede. Stranu banku to ne zanima, onu stranu banku iza koje vi stojite i koju vi favorizujete i koju vi ovde štitite vašim ne činjenjem. Samo državna banka, određena „Razvojna banka“, određena „Agrobanka“ može da ima interes da po povoljnim kamatnim stopama kreditira domaću privredu i poljoprivredu. To strana banka nema interes. Neće da rizikuje, a i što bi razvijala našu privredu i poljoprivredu kada ima interes da razvija svoju, tj. našu konkurenciju. Dakle, stvari su tu veoma jednostavne, ali je problem u tome što vi ovde ne dolazite u Narodnu skupštinu Republike Srbije da nikada ne bi pred javnošću mogle da se pokrenu te tabu teme. Tabu teme. Valutna klauzula, gospođo Tabaković. Pljačka na valutnim klauzulama. Hoćete da vam samo navedem kredite indeksirane u švajcarskim francima? Kada ste odgovorili na mnogobrojne zahteve udruženja građana koji su oštećeni, poput Efektive, ili CHF? Bio sam zajedno sa njima ispred vašeg sedišta na protestu u više navrata. Pravite se ludu, jedini u Evropi, da ne rešite kredite indeksirane u švajcarskim francima za više od 20 hiljada porodica koje su opljačkane. Zamislite da vi imate kredit, da 10 godina otplaćujete kredit i da posle 10 godina otplate kredita imate da vratite više nego na početku kreditnog zaduženja. Kako se to zove, gospođo Tabaković? Pljačka. Lopovluk, dranje kože s leđa građana. To vi dozvoljavate u NBS. Ovo što ja pričam, nisam ja izmislio, evo vam kolege Viktora Orbana u Mađarskoj. Ukinuo valutnu klauzulu. Sve kredite indeksirane u stranim valutama prebacio u domaću valutu. Znači, može. Evo vam primer kolega u Poljskoj, dodatno oporezivanje stranih banaka. Ne mogu da ostvaruju ovoliki ekstra profit u vremenu svetske ekonomske krize. Ne mogu da pljačkaju ovaj osiromašeni narod. Mislite da bi otišli iz Srbije? Nije njima nikad dovoljno profita. Ako ostvaruju 500 miliona na godišnjem nivou, da im pola uzmemo, opet će da ostanu da tih pola zarađuju. Ali, moramo da malo naučimo banke da podele teret krize sa građanima i privredom, tj. da ih dodatno oporezujemo. Da ne govorim o onome što smo ovde pričali godinama, i kroz rad našeg antikorupcijskog tima, da banke imaju specijalne, povoljne ugovore o određenim specijalnim VIP kreditima, za sudije u različitim sudovima u Beogradu, i da te sudije posle, kako mislite da će da sude oštećenim bankarskim klijentima u nekim specifičnim situacijama? Naravno, onako kako je interes banke od koje su dobili povoljne kredite. Jel, to kriminal, jel, to korupcija? Pa, naravno da je kriminal i korupcija na najvišem državnom nivou, gde banke potkupljuju sudije u ovoj državi. Vi to gledate i ćutite, a znate da je ovo tačno. Odlično znate da sudije najvažnijih sudova u Srbiji, na prvom mestu u Beogradu, imaju specijalne bankarske kredite sa bankama, koje ne može da dobije ni jedan drugi građanin Srbije. Mislite da im banke to daju zato što vole sudije u Srbiji? Ne, nego da ih korumpiraju, gospođo Tabaković, ali vi to gledate i trpite i ćutite. Da se ne vraćam sada na privredni genocid nad domaćim bankarstvom, na sve ono što je urađeno od 5. oktobra 2000. godine, na uništenje svih domaćih banaka i na sve ono što je zapravo, omogućilo da mi danas smo u sopstvenoj državi robovi stranog monopolskog bankarskog sistema. Pogledajte, šta rade ostale države sveta. Kada je kriza spašavaju svoje domaće banke, jer znaju da bez domaćeg bankarstva, nema generatora obnove i razvoja domaće privede i poljoprivrede. To jedino očito vi ne shvatate. Jedino vi radite za interese stranih banaka. Ne bih se vraćao ni na ono što smo takođe govorili kroz aferu „Dveriliks“, kako banke u Srbiji peru pare, posebno od trgovine narkoticima, kako je njihovo učešće u pljačkaškim privatizacija, itd. Vi to odlično znate, ali ćutite, zato što ste vi lobista za banke na čelu NBS, a ne lobista i onaj koji štiti građane Srbije od bankarske pljačke, što bi trebalo da bude vaša osnovna kontrolno-nadzorna uloga NBS. Vi sada ukidate i Upravu za nadzor nad finansijskim institucijama, koja bi valjda trebalo da zaustavi te banke od te pljačke. Vi, praktično, ovde priznajete da su sva vaša dosadašnja uputstva bila beskorisna, beznačajna i bez ikakve funkcionalne koristi, jer morate zakonski malo da pritisnete banke koje vas ništa ne slušaju i koje rade šta hoće. Vi im kažete – hajte malo da te naknade smanjite, hajte, malo da sve to ide u okvire kamatne stope, a ne dodatno da pljačkate građane na 500 različitih provizija i naknada. Oni ništa. Sada morate zakonski da ih pritisnete. To ste mogli i pre šest godina, ali niste uradili. Šest godina vi ste odgovorni za bankarsku pljačku građana Srbije, a mogli ste da je zaustavite. Zašto danas tek donosite ove zakone? Zato što ste šest godina pustili da nas pljačkaju. Koju korist vi od toga imate, ja to ne znam, to možemo da razmotrimo takođe. Dakle, ono što je ovde za nas izuzetno važno, kada govorimo o Zakonu o finansijskom obezbeđenju, ovim zakonom, što je posebno interesantno vi omogućavate da naš dug bude preprodat nekoj drugoj finansijskoj instituciji, da se jedno jutro probudimo da smo uzeli kredit ovde i da treba da vratimo taj kredit, odnosno dug ovde, ali da je on to preprodao nekome drugome i da smo mi odjednom robovi nekog drugog, ali nismo se tako obavezali na početku priče. To je isto jedna od stvari za koju vi dugujete odgovor, kao što dugujete odgovor zašto niste rešili probleme 20 hiljada porodica koje imaju kredite indeksirane u švajcarskim francima. Takođe, može biti problem da se po novom Zakonu o stečaju omogući isto tako tim trećim licima i svim drugim, pravo preče naplate potraživanja u stečajnim postupcima. Na osnovu čega? Zato što su banke? Zato što po vašem ovom novom Zakonu o finansijskom obezbeđenju oni imaju mogućnost da poseban režim namirenja za poverioce čija su potraživanja obezbeđena finansijskim obezbeđenjem, novčana sredstva na računu, itd. Gde su radnici? Opet na poslednjem mestu, kao i do sada. Znači, da se banke namire, da se finansijski poverioci namire, a radnici i sve drugo to uvek može da bude na poslednjem mestu u Srbiji. Ja vas pitam, kada ćete vi da vratite radnicima koji su opljačkani u pljačkaškim privatizacijama ono što im sleduje? Sve neisplaćene zarade, sva neisplaćena druga njihova potraživanja, sav nepovezan radni staž, itd. To vas ne interesuje, ali vas interesuje da banka slučajno i druge finansijske institucije ne ostane nešto oštećena u stečajnom postupku, ne daj Bože. Malo su nas opljačkali pa da ih zaštitimo, da ne dozvolimo da oni nešto slučajno propadnu u ovom vremenu. Malo je 500 miliona evra godišnjeg profita banaka, hajmo još da imaju veći profit. Gde je privreda? Gde je poljoprivreda? Gde su građani? To je za vas nebitno pitanje. Vas, uostalom, i ne interesuje dužničko ropstvo naših građana. Vas ne interesuje to što javni izvršitelji izbacuju porodice na ulicu zbog određenih nemogućnosti da vraćate određene bankarske kredite. Ono što vama sigurno tek ne pada na pamet, jer ne vidimo da za šest godina niste se udostojili to da analizirate. Zašto je bio dobar sistem SDK? Zašto je bio dobar sistem Zavoda za obračun i plaćanje? Zašto je bolje da država u svojim rukama drži svoj platni promet, a ne da ga predaju u ruke stranih banaka?Izvinite gospođo Tabaković, kada vi primite vašu platu na vaš tekući račun, on nema razloga da bude u stranoj banci. Zakonom treba da napravite da on mora da bude u domaćoj banci. Zašto bi ste vi primali vašu platu na tekući račun u stranoj banci? Nema razloga za to. Državni platni promet mora da bude u državnim rukama. Vi ste sve oslobodili da banke mogu da imaju monopol i da mogu da nastave na svaki način da pljačkaju ovaj narod i ovu državu. Naravno, što se tiče ovih zajmova, to je tek komedija za sebe. Mi uzimamo zajmove da reformišemo naša javna preduzeća, naše finansijsko poslovanje, sve ono što bi Vlada republike Srbije trebalo da uradi za platu koju prima državna administracija, nabujala u ovoj državi. Mi sada uzimamo zajam da nam stranci valjda pomognu u tome, a oni će opet uzeti veći deo tih para koje mi od njih pozajmljujemo za svoje usluge konsultacija i ko zna čega. U tom smislu, ja mogu samo da zaključim da ovo što ste vi stavili u osnovne ciljeve koji će se ostvariti predloženim izmenama i dopunama zakona, bolje informisanog korisnika platnih usluga, kao preduslov za veću zaštitu njihovih prava, lakšu uporedivost naknada u odnosu sa drugim bankama, smanjenje troškova korišćenja usluga povezanost platnim računima, sve to je bio vaš posao i pre šest godina. Vi treba da odgovarate što ste za ovih šest godina dozvolili da se banke bogate a da građani Srbije siromaše. Ništa ovo stavljanje flastera na kancer neće pomoći da se sakrije vaša odgovornost za ono što ste uradili na čelu NBS.
Potrošili ste vreme. Poslovnik, Marijan Rističević.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram član 107. Poslovnika – povreda dostojanstva. Slušali smo poznatog privrednika i poljoprivrednika Boška Obradovića. Najviše smo čuli o pljački, o bankama, koje su nastale baš u vreme kad ga je Koštunica delegirao da bude portparol čačanske biblioteke. Da ne zaboravim Velju Ilića. Dakle, u vreme kad je zajedno sa njima pljačkao, recimo, „Kolubaru“ – 50 hiljada evra za portparola čačanske biblioteke, 50 hiljada evra, tek toliko da mu se nađe. Senior Obradović – 60 hiljada objekata bez dozvole za izgradnju, ali sa dozvolom za ugradnju, za juniora, svedočio Velja Ilić. I danas on vređa dostojanstvo Narodne skupštine i priča o pljački. Pri tome neće da kaže da je opljačkao Hilandar, budžet Republike Srbije, sopstvenu stranku. Naime, ovde su podaci, provereni, da je u izbornoj kampanji gospodin Obradović prisvojio preko svojih kandidata koji su registrovali fiktivne preduzetničke radnje 28 miliona i 600 hiljada dinara, imenom i prezimenom, za namene – elektroradovi, pet miliona 665 hiljada. Zamislite stranku koja u kampanji vrši elektroradove i oni koštaju pet miliona 665 hiljada. Fiktivni poslovi, pranje para, ali za njega pranje para ne vredi. Dalje imamo – Cvijanović Borčo, popravka računara, devet miliona 698 hiljada. Gde li je prošla ta kompozicija, koliko vozova? I na kraju, čovek koji je opljačkao Hilandar, koga zovu – sveti boškić levoručica je poslednji koji može da priča o pljački. Hvala.
Hvala. Da li želite da glasamo o povredi člana 107? (Marijan Rističević: Ne.) (Boško Obradović: Povreda Poslovnika.) Kad budete ovde sedeli, vrlo rado ćemo saslušati vaš način vođenja sednice. Ja radim malo drugačije. Reč ima Marija Janjušević.
Povreda Poslovnika. Ukazujem na povredu Poslovnika, član 108, koji se odnosi na to da ste vi dužni da se starate o primeni Poslovnika, a to znači da ne bi trebalo da dozvoljavate da se Poslovnik zloupotrebljava u smislu replike. Mada, da budem iskrena, u ovom slučaju Dverima je to odgovaralo, jer je potpuno jasno da na izlaganje predsednika Dveri Boška Obradovića, konkretno o radu guvernerke Narodne banke Srbije, ne postoje nikakvi drugi argumenti, već se pribegava blaćenju ličnosti. Nama lično odgovara da vi pokazujete iz dana u dan da nemate protivargumente, da nemate objašnjenje za svoje ponašanje, već je jedino čemu pribegavate - blaćenje. Ja vam zaista zahvaljujem što ste mi pružili priliku da podsetim i vas i da podsetim i građane Srbije da pomno posmatraju tok ove sednice i da prosto samo poslušaju šta i ko govori u ovom visokom domu i ko se kako ponaša. Mi se držimo teme, brinemo o interesu građana i ne zanima nas uopšte sve ono što vas lično ovde mnoge karakteriše. Mi se nećemo baviti niti prljavštinama koje vi za sobom vučete, niti repovima, kako je u jednom trenutku pogrešila guvernerka. Nama je ovde bitan interes građana. Izvolite, drage kolege, dajte kontraargumente, pa će i rasprava biti poštovanje ovog doma, poštovanje interesa građana i nećete imati potrebu… [[Isključen mikrofon.]]
Hvala. Pažljivo sam saslušala povredu Poslovnika, pozvali ste se na član 108. a govorili ste u jednoj rečenici, prvoj, samo o sadržini člana 27, pa je vrlo teško bilo pratiti vas. Ali, eto, imate olakšavajuću okolnost što se neki put ne snalazite, verovatno zbog neiskustva u radu parlamenta, pa ćemo vam oprostiti, ali ne može da se glasa za povredu člana čiju sadržinu ne znate, očigledno, jer član 108. govori o nečemu drugom a član 107, čiju sadržinu ste upotrebili, govori opet o nečemu sasvim drugom. Replika, guverner Jorgovanka Tabaković. (Ivan Kostić: Poslovnik.) Član Poslovnika koji govori ko vodi sednicu je vrlo jasan. Prijavite se, molim vas, dok se ne prijave poslanici.
Zahvaljujem, predsednice. Iskreno da vam kažem, ovaj se parlament izgleda mnogo promenio unazad nekoliko godina. Da li je moguće da neko sa takvom lakoćom izgovori u kamere, pred milionskim auditorijumom, pred svima nama ovde, takvu neistinu da se ja ovde pojavljujem prvi put posle šest godina? Usvajali smo zakone o unapređenju zaštite korisnika finansijskih usluga, set zakona koji unapređuju rad u finansijskom sektoru 2014-2015. godine. Pa, čak i da mislim da vi niste bili u parlamentu, to ne znači da vreme počinje od trenutka kada ste vi ovde ušli. Ta vrsta lakoće saopštavanja neistina je nešto što ne treba ni ovom domu, ne treba Srbiji. Mogu ja da otrpim. Ja sam ovde dan, dva, pet, nedelju i biću sledeći put sa nekim zakonom. Nije moje da vam držim obuku, ali je sramota da kažete da pominjem repove. Koleginice, reč je repo operacijama. Verujte mi da se ja ne bih ni setila na šta ste aludirali, da mi kolega iz skupštinskih klupa, Kovačević, nije obrazložio, izgleda bolje zna situaciju ovde, da ste vi repo operacije zamenili repovima. Da se ja vama predstavim, gospodine Obradoviću, ja sam guverner Narodne banke Srbije, izabrana u ovom parlamentu od strane vladajuće većine čiji je najveći deo SNS činila i čini, ponosni guverner NBS, koji nije lobista. Kakav je to lobista koji je 5,3 milijarde vratio korisnicima na osnovu odluke NBS u 2015. godini, banke vratile po osnovu jednostranog povećanja kamatnih stopa, što je NBS utvrdila, zabranila i naložila da se vrati? Koji je to guverner pre mene uradio? Dakle, 5,13 milijardi samo po tom osnovu, a neću da govorim o zaštiti korisnika, gde građani sada imaju pravo da im banke obračunavaju rate u istom kursu, vrsti kursa po kojoj im je odobrena rata kredita. Ne očekujem ja da vi pričate o rezultatima. Samo očekujem da zaštitite ugled, sopstveni i parlamenta u kojem nastupate, time što nećete govoriti ono što jednostavno nije istina, ono što je očigledno i dokazivo. Ja imam 58 godina. Šesta mi je godina u mandatu guvernera. Nikome se ne trudim da se dopadnem, nikome ništa ne dugujem, sem onima koji su ovde glasali za mene, građanima koji su glasali za njih i za mene, dugujem svom obrazu, ekonomskoj politici Vlade Republike Srbije, čiju sam ekonomsku politiku dužna da podržavam i podržavam je. Dužna sam da obezbedim nisku inflaciju i da građanima obezbedim da plata vredi, da nemaju porez koji se zove inflacija, a bio je kada sam došla na mesto guvernera 12,9% mesečno. To je bila inflacija koju sam zatekla. Danas je na evropskom nivou. Izvinite, kakvu finansijsku stabilnost imamo u Srbiji svi zajedno, ne imate vi, nego mi, jer delimo sve i ne uživaju u rezultatima rada koordinisanih monetarnih i fiskalnih politika, znači Vladi i Narodne banke Srbije, samo oni građani koji podržavaju SNS, nego svi građani. To je jedan minimum istinitosti odnosa prema samome sebi, ali i prema drugima. Izvinite, kolike su kamate na kredite danas? Jedanaest procentnih poena su u proseku niže kamatne stope na kredite danas od onih koje ste imali pre, nego ova vlast i ovi koalicioni partneri definišu ekonomsku politiku i ne otimaju se oko zasluga ko je više doprineo, nego rade zajednički jer su pravo lice države Srbije koja je danas uvažena, poštovana i poželjna investitorska destinacija. Zar ja vama da pričam da li bi bila poželjna investitorska destinacija da se ovde diskriminišu bilo koje kategorije onih koji rade, banke, privredna društva, kompanije, a svi imaju cilj da zarade profit? I vaš je cilj, i moj cilj, i svih nas je cilj da živimo komforno. Samo se razlikujemo, neki od nas žele da od poštenog rada, govoreći istinu ne dodvoravajući se nikome zarade platu i obezbede sebi ispunjenja želja od te sopstvene plate. Govorite o profitima banaka, da, ostvarile su banke u 2007. godini veći profit u odnosu na 2016. godinu. Preko 100 miliona tog profita je rezultat konsolidacije tržišnog spajanja banaka u Srbiji, petina je razlog tome. Značajan iznos povećanja tog profita je upravo rezultat mera Narodne banke Srbije koja je tzv. testove, stres-testove, AQR testove, posebne rezultate istraživanja kojima smo od banaka tražili da iz svojih bilansa iščiste problematične kredite, pa su imale gubitke u prethodnoj godini i zato dobit u 2017. godini izgleda veći. Ne ljutim se ja na vas. Znate, kažu – u ratu i ljubavi su sva sredstva dozvoljena. Nije ovo ni rat, ni ljubav. Ovo je parlament, ja sam guverner koji ne traži uvažavanje zato što mu na kartici ili na pločici to piše. Tražim da me uvažavate kao čoveka koji predanim radom, sa timom koji je nasledio u Narodnoj banci i stvarao ga, ima rezultate koji su priznati, uvaženi i nisu stvar ničijeg utiska, nego su konkretni podaci o kojima govore i oni koji ne vole posebno ni eksponente izvršne vlasti, ni Narodne banke u Srbiji, ali moraju da se poklone i da odaju priznanje. Ne tražim sreću u tuđim glavama. Ne očekujem priznanje za rezultate. Od sebe najviše očekujem i isporučujem rezultate. Znamo i vi i ja, lovorovi venci i trnje daju ljudi jednu drugima, ali da bi nešto prihvatili kao trnje ili optužbu ili da bi prihvatili nečiju počast kao lovorov venac, treba biti čovek. Najteže je to danas. Čovek, a treba biti čovek. Nisu toliko rogobatni i teški ovi izrazi ovde. Ovo treba samo znati čitati. To je bio razlog mog osmeha dok vi govorite. Nije stvar da pogrešno razumete sliku apstraktnog slikara, šta je njome hteo da kaže. Vi imate precizne informacije ovde, ne upitne činjenice gde je svaka banka bila i do sada dužna da opšte uslove ugovaranja svih proizvoda dostavi građanima, preciziranje da jednom godišnje dobiju izveštaj o tome koliko koja naknada košta. Vi izvrćete da to danas počinje da bude obaveza Narodne banke, guvernera koji je, bože moj, došao prvi put ovde za šest godina. Pitala sam se o kom govorite i da li je ovo zemlja čiju stvarnost delimo. Možemo da se razlikujemo. Sedela sam i ja kao opozicioni poslanik ovde i nikad se neistinom nisam bavila za glas i poverenje. Nikad se oni koji sede ovde i podržavaju ovu politiku nisu neistinu borili za poverenje. To znaju da cene svi oni koji su i poslali sve ove ljude ovde da zakažu ovu sednicu, podrže ove zakonske predloge koje ćemo, nadam se, i usvojiti. Zaista u interesu poštovanja ovog doma, koji je za mene svetinja, molim vas da govorimo jezikom činjenica, jer mi neće biti teško da odgovorim na svako vaše pitanje, ali diskvalifikacije i čitanje površno, izvrtanje svih onih reči koje su ovde napisane, izvrtanje truda svih nas koji radimo za dobrobit Srbije, neću vam oćutati nijednu neistinu. Molim vas da ukažete minimum poštovanja činjenicama, a tu sam negde i ja. Ne smeta meni, kaže, pozdravljam sve ministre, ja se pitam da li sam ja tu, da li smo zaboravili da jedni drugima kažemo dobar dan i da se obratimo kao ljudi koji su ovde došli. Nisam ja ovde došla kao privatno lice. Došla sam kao guverner. Ne smeta meni. Otrpela sam ja mnogo toga, a znate šta je moja snaga? Uverenje da radite u interesu države Srbije i uverenje da za državu Srbiju postižete najbolje. To je moja snaga i nijedna vaša uvreda, nijedna neistina koju kažete, bez obzira što ja to saopštavam na ovakav energičan način, ja to tako i radim, neće mene da obeshrabri da ućutka ili da onemogući da ove zakone branim onako kako to treba. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, povreda Poslovnika.
Dame i gospodo narodni poslanici, reklamirao sam član 103. još posle izlaganje Marije Janjušević, poznate čupačice mikrofona u Narodnoj skupštini. Dakle, na stranu što se gospođa finansirala preko organizacije „Moja Inđija“ koju je finansirao Goran Ješić, ja njoj i Bošku Obradoviću nudim da, ukoliko Boško Obradović nije bio bibliotekar, odnosno ukoliko nije bio portparol čačanske biblioteke, podnesem ostavku. Ukoliko njihova organizacija nije iz Kolubare u vreme dok su se radnici zakivali ekserima za svoja radna mesta, dok su sekli prste, ukoliko tada nisu dobili 50 hiljada evra, odnosno 4,2 miliona dinara po tadašnjem kursu od Kolubare, ja ću dati ostavku. Ukoliko sredstva koja su dobili iz državnog budžeta, a koja ako se ne utroše se vraćaju u budžet, da li je tako, guvernerko, gospodine Martinoviću, vi to svakako znate, umesto da se vrate u budžet, ona su fiktivno podeljena preduzetničkim radnjama koje se vode na kandidate ili odbornike njihove političke organizacije… Ako to nije tačno, ja Bošku Obradoviću i gospođi Janjušević nudim svoju ostavku. Ako su moje tvrdnje tačne, očekujem da moje kolege budu dovoljno iskrene pred ovim domom i da oni daju ostavku, tim pre što je nedavno Boško Obradović uvredio moju suprugu, Boško Obradović najnovija desna ruka Dragana Đilasa, u ovom parlamentu rekavši da nosi nanogicu i time joj ugrozio zdravlje. Evo potvrde da to nije tačno. Ne očekujem da se on izvini. On je poznati nasilnik nad ženama, verbalni i fizički. Kada je njihova žena u pitanju, recimo Jeremićeva, onda ide plač, konferencija za štampu. Naše žene očigledno nisu žene. Zato od njih očekujem…
Vreme.
… da ukoliko sam rekao istinu, oni podnesu ostavku, a ako sam govorio neistinu, naveo sam podatke, ja ću podneti ostavku. Hvala.
Član 103. stav 1, nisam vam dala po neposredno učinjenoj povredi. Povredila sam Poslovnik, ako želite da glasamo? (Ne.) Zahvaljujem. Reč ima Milimir Vujadinović, po Poslovniku.
Hvala predsednice. Povređen je član 109. koji se tiče opomene narodnom poslaniku koji upotrebljava uvredljive izraze i psovke. Poštovana predsednice, mnogo toga se promenilo od vremena kada je današnja guvernerka sedela u ovim klupama, i to mislim baš na ovim mestima gde moja malenkost danas sedi. Opozicija je tada imala veoma ozbiljne predloge, vodila konstruktivne rasprave sa tadašnjom vlašću. Danas se vreme mnogo promenilo. Imate samo salvu uvreda, izmišljotina, laži i podmetanja. S tim, u vezi moje javljanje po Poslovniku, a vezano na temu koju je obrazlagao poslanik Obradović. Pa kud će uvredljivije od toga da kažete nekome, naročito guverneru Narodne banke da radi za nečije strane interese ili Bog zna čije, a naravno sve je to neutemeljeno i još više licemerno ako vam to kaže čovek koji u političkom savetu svoje sopstvene partije ima osobu koja je kao član Konzorcijuma za nuklearnu fiziku i bezbednost radeći u jednoj velikoj zapadnoj zemlji izjavila sledeće, radi se o gospođi Jasmini Vujić, da budemo jasni, kaže ovako – postoji kritična potreba da se zaštitimo da naši nuklearni potencijali ne odu u pogrešne ruke, pogotovo u Kini, Indiji, Rusiji. I, danas imate takvu osobu u političkom savetu partije Boška Obradovića. Ko tu radi za čiji interese? Mi, naravno ovo nećemo nikada zaboraviti, a vas molim da ne zaboravite sledeći put da po članu 109. izreknete opomenu za taj uvredljivi izraz Bošku Obradoviću. Hvala vam.
Hvala. Pokušavam da vodim sednice i da što manje izričemo opomene poslanicima. Ako smatrate da sam morala da izreknem opomenu glasaćemo o povredi člana 109. Da li želite da glasamo? (Ne.) Zahvaljujem. Poslanik Kostić, po Poslovniku.
[[Isključen mikrofon.]] Povređen je član 27. vi kao predsedavajuća treba da se starate o povredi Poslovnika. Već drugi put mi ne date da govorim po Poslovniku. Prvi put kada je govornik vladajuće koalicije vređao naše članove stranke i porodicu… da se držimo.. Mi smo svedoci koliko se vređa… i za to se nikada nismo… kao što se drže članovi vaše stranke.. da sve što je govorio prethodni govornik… pravosudnim organima… što nije slučaj sa članovima njegove porodice…nabrojali sve… gospodina Obradovića…
Hvala. Ako želite da glasamo, ne menjam stav, trudim se da ova sednica prođe u toku diskusija o temi koju imamo, a ne da svedemo diskusiju na lično omalovažavanje i uvrede. Ako vi smatrate da je trebalo, glasaćemo. Ali, apelujem onda da niko ne započinje ovakvu vrstu diskusije, da vređamo jedni druge, nego da govorimo o suštini, a niko nikog ovde nije sprečavao da govori 20 minuta o čemu god je hteo. Niko nije sprečio poslanika Obradovića da završi svoju diskusiju. Povreda Poslovnika, Branka Stamenković.
Hvala. Povreda Poslovnika član 103. pre svega stav 1. koji definiše da narodni poslanik može da ukaže na povredu Poslovnika neposredno nakon učinjene povrede. Ovde smo imali situaciju da je predsedavajuća Gojković nakon izlaganja poslanika Obradovića reč dala guvernerki Tabaković. Da je neko hteo da se javi za povredu Poslovnika trebao je to da učini neposredno nakon izlaganja poslanika Obradovića, a ne nakon izlaganja guvernerke Tabaković. Znači, nakon toga nije smela predsedavajuća uopšte da da reč po povredi Poslovnika, izuzev ako nisu hteli da ukažu na nešto u čemu je pogrešila guvernerka Tabaković. Dalje, imamo kršenje isto člana 103. st. 7. i 8. Dva poslanika iz vladajuće koalicije koja su se javila po povredi Poslovnika uopšte nisu obrazlagala povredu Poslovnika, već su vreme od dva minuta iskoristila za brutalne napade koje nemaju veze sa povredom Poslovnika na poslanika Obradovića. Ja bih zamolila predsedavajuću Gojković, da što se tiče prve povrede na koju sam ukazala da se izvine ovom parlamentu, u tom slučaju da prizna grešku, u tom slučaju ne moramo da glasamo o tome, a što se tiče ove druge povrede da oduzme dva minuta zbog zloupotrebe povrede Poslovnika poslaničkim grupama SNS i ne znam tačno kako se zove od ovog drugog poslanika njegova poslanička grupa, jer tako nalaže član 103. stav 8. Hvala. U suprotnom da se glasa.
Nisam htela da vas prekinem da ne bi rekli da imam dvostruke aršine, ali član 103. koji govori da odmah neposredno po povredi moram da dam reč poslaniku, već smo raspravili i dala sam izvinjenje poslaniku koji je morao da čeka i dobio reč posle izlaganja guvernerke Jorgovanke Tabaković. Ako hoćete još pet, šest puta da ponovim izvinjenje, ja ću to i uraditi, ali vi niste mogli sada da ponovo govorite o članu 103. stav 1. neposredno po učinjenoj povredi, tako se završava. Znači, greška je sada bila vaša. Ja sam se izvinula, jer zaista jesam napravila grešku. Dobila je reč guvernerka, a ne Marijan Rističević koji je prvi podigao Poslovnik. Ovaj drugi poslanik za koga ne znate kojoj poslaničkoj grupi pripada, takođe je iz poslaniče grupe SNS, ovo sve zauzima SNS, osim par prvih redova koje zauzimaju naši koalicioni partneri. Znam da sam simpatična, ali šta ćete. Mora neko i simpatičan da vodi ove sednice. Ne mogu stalno oni namrgođeni, koji nemaju duha. Šta da radim? Takva je tura došla. To je to. Sad dozvolite da se mi malo vratimo na raspravu, to očekuju građani Srbije od nas, a od Poslovnika jednostavno nema vajde. Zaboravila sam, takođe sam danas napravila još jednu grešku, jer nisam pitala izvestioce nadležnih odbora da li žele reč i sada moram da ispravim tu grešku, jer proceduralno mogu i sada da dam reč, a to je Aleksandra Tomić, izvestilac Odbora za finansije. (Boško Obradović: Replika.) Sigurno će danas biti dan replika, povrede Poslovnika, šta god. (Boško Obradović: Onda povreda Poslovnika.) Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Očito je rasprava bila veoma napeta i zbog toga mislim da je bilo potrebe da se da reč mnogim poslanicima koji su reagovali na nesuvisle komentare kod izlaganja guvernerke i ministra gospodina Đorđevića. Pre nego što pređem kao ovlašćeni predlagač na temu, a to je izbor Komisije za zaštitu ponuđača u postupcima javnih nabavki, koje je u nadležnosti rada Narodne skupštine Republike Srbije, još jednom bih rekla da ono što smo imali prilike da čujemo, zaista nema veze sa temom i predloženim zakonima, danas su paušalne izjave i na svaku od tih izjava danas su paušalne izjave i na svaku od tih izjava vrlo lako može da se odgovori iz prostog razloga, što, recimo, na pitanje kada treba vratiti neisplaćene plate iz firmi koje su bile u privatizaciji i stečaju nije nadležnosti rada Narodne banke Srbije. Drugo, kada govorimo o tome da se omogući preprodaja duga određenih banaka, govori se u trenutku kada jedna banka ode u stečaj, šta se dešava sa deponentima te banke i sa njihovim dugovanjima. Normalno je da postoji pravni sled onog ko kupuje tu banku, pa je logično da taj dug preuzme druga banka. Znači, to pokazuje jedno neznanje uopšte kada već želite da napadnete nekog po prirodi onih zakona koji se donose, onda treba da idete zaista sa argumentovanim napadom i rečinacama, a pogotovo kad pričamo o lobistima drugih banaka. Moram da vas podsetim da u vreme do 2012. godine mi smo imali tajkune koji su državne akcije davali kao garanciju privatnim bankama i tako uzimali kredite i opterećivali budžet Republike Srbije i plus, imali smo i „Razvojnu banku Srbije“, „Metals banku“ i „Agrobanku“ koje su davale bespovratne kredite određenim političkim strankama za izbore. Prema tome, od 2012. godine, toga više nema. I ono što je vrlo važno reći, da kurs koji se kretao do 2012. od 84 dinara za jedan evro, do 123 dinara za jedan evro je upravo davalo mogućnost NBS da sa bankama otvori jedan biznis u kome su se bogatili oni koji su radili za te banke, a to su u svakom slučaju bili pojedinci. Tako da, ono sve što je danas u budžetu Srbije zahvaljujući guvernerki NBS, se nekada prelivalo u privatne džepove. Tako da je potpuno razumljivo zašto je budžet Republike Srbije do 2012. godine došao u situaciju da nema da isplati plate i penzije. Kada govorimo o onim rezultatima NBS, to će govoriti i ovlašćeni predstavnik naše poslaničke grupe i mislim da mu to neće biti uopšte težak posao, ja bih rekla samo ispred Odbora da kao ovlašćeni predstavnik kada smo vršili izbor Komisije za zaštitu ponuđača u postupku javnih nabavki imali smo obavezu da raspišemo oglas zbog toga što je četvoro kandidata, od ukupno devet koji su podeljeni u tri suda, koji se bave praktično drugostepenim odlukama prilikom žalbi u postupcima javnih nabavki, imali smo obavezu da raspišemo javni oglas, jer je mandat za četiri člana tih sudova istekao 1. aprila. Mi smo to uradili u zakazanom roku, 20. februara, tako da je 23. februara u listu „Politika“ i na sajtu Narodne skupštine Republike Srbije oglas pušten da se svi zainteresovani, u skladu sa zakonom, koji imaju zaista godine staža provedene u ovoj oblasti, koji imaju položen pravosudni ispit, mogu prijaviti na ovakav konkurs. S obzirom da su uslovi konkursa visoko postavljeni, zbog toga što traže iskustvo u ovom radu, svega se šest kandidata javilo. Onda, u skladu sa praksom koja je i prošle godine imala kada smo vršili izbor ovih kandidata, izvršen je jedan test u pismenoj formi prema kojem su pitanja sastavljena na osnovu Zakona o javnim nabavkama i na osnovu Zakona o upravnom postupku. Od šest kandidata, uslov je bio da se postavi određeni limit. Od 42 pitanja koja su nosila po jedan bod, 34 boda, praktično 34 pitanja je trebalo da se odgovore tačno. Ono što bih rekla da se pokazalo da od ovih šest kandidata svi su imali zaista jako veliki broj bodova i došlo je do toga da su suštinski pokazali svoje znanje i na tom pismenom testu. Bili smo u obavezi kao Odbor da izvršimo i usmeni razgovori sa svim kandidatima. Ono što se pokazalo da broj bodova se praktično sa našim utiskom poklopio i to je ono što je pokazalo da tri kandidata koja su konkurisala sa pravosudnim ispitom su i nosila najveći broj bodova. Tako da Vesna Gojković, Željko Grošeta i Vesna Stanković su kandidati koji su najveći broj bodova postigli sa pravosudnim ispitom i bili naš predlog posle razgovara. I Slaviša Milošević sa 38 bodova koji je stekao iskustvo u Upravi za javne nabavke. To su u stvari četiri kandidata koji su predlog odluke koju smo doneli 23. maja 2018. godine i utvrdili na samom Odboru. Mislim da su imali prilike i predstavnici opozicionih partija da jednostavno i učestvuju u ovom procesu i da učestvuju, kada je u pitanju rad komisije koja je sprovodila pismeni test, tako mislim da je bilo teško doneti ovu odluku zato što su svi kandidati bili jako dobro i njihovo znanje se negde merilo bukvalno sa par bodova. Mislim da današnja sednica zaista treba da ide u nekom pravcu stručne rasprave, odnosno rasprave koja može i ako treba da donese neke popravke u smislu amandmana na određeni predlog zakona, onda ona treba da pokaže suštinu kojom treba ovaj parlament da se bavi, a to je otvaranje prostora građanima da lakše, jednostavno sprovode postupke u odnosu sa bankama. Odluka svakog korisnika usluga banaka je njegovo lično pravo. Drugo, banke su na tržištu kapitala, jednostavno treba da se utrkuju sa svojim uslugama i na osnovu te konkurencije da svi korisnici, odnosno građani Srbije zaista idu ka najboljim uslovima koje će u tom trenutku za njih ponuditi na tržištu. Mislim da je taj put ustvari, koji je guvernerka dala sa ovim setom zakona, negde otvoren i svi napadi koje smo do sada imali prilike da čujemo su lične prirode, pokazuju ustvari da oni koji to žele da napadnu prvo, ne poznaju temu, nisu hteli ni da pročitaju predlog ovih zakona i onda je najlakše krenuti ka tim ličnim uvredama, tipa kolika je plata ljudi koji rade u NBS. To je uvek jedna paušalna izjava kojom se želi da se građani Srbije okrenu protiv institucija, ali to im ne donosi nikakav benefit. To neće doneti nikakvu korist građanima, pa čak ni onima koji se bave i koji imaju probleme sa kreditima u švajcarcima. Mi smo na odboru imali prilike da čujemo taj odgovor. Odgovor je da 19. hiljada ljudi koji zaista imaju realne probleme, koji su se stekli u mnogo godina i pre nego što je ovih šest godina guverner NBS gospođa Jorgovanka Tabaković. Ne treba da preliju probleme budžet Srbije koji koristi sedam miliona građana. Naravno da mere koje donosi NBS i uteruje banke u redu i uteruje na određeni način da poštuju standarde koji postoje u svim međunarodnim institucijama, treba da budu isti. Upravo ovi zakoni teraju banke u taj red. Zbog toga guvernerka i ima takvu poziciju koja možda danas i nije omiljena kod bankara, ali jednostavno navika banke da moraju da poštuju pravila koja važe u svim razvijeni državama, ne samo članicama EU, nego i one koje poštuju ove standarde, a nisu članica EU. Mislim da je nama danas zadatak da na što bolji način prezentujemo građanima Srbije šta je to dobro što će ovi zakoni da donesu, a ne da se bavimo time da napadamo bez razloga, političkim putem, zarad jeftinih političkih poena pojedinih malih stranaka i strančica, pokreta, da bi jednostavno oni dobili koji minut više reklame na RTS. Hvala vam gospođo guvernerka što niste hteli da ulazite u ovakve rasprave koje se odnose na određene uvrede, jer to više govori o njima koji daju uvrede, nego o nama koji želimo da damo odgovor na ovakve napade. Hvala zbog toga što danas građani Srbije treba da vide koliki su rezultati za ovih šest godina postignuti. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima Vojislav Vujić.
Uvažena predsednice, gospođo Tabaković, gospodine ministre Đorđeviću, ovde je danas najbitnije u ovih prethodnih, koliko, već tri sata, koliko traje ova rasprava, ovo što je koleginica Tomić rekla, a to je jedno veliko priznanje pre svega za vaš rad kada je u pitanju stabilnost i kurs evra u Srbiji u zadnjih nekoliko godina. Time ste pre svega pored političke stabilnosti koja je svakako prisutna, veliko poverenje uveli kod svih onih koji se bave ekonomskom stabilnosti. Znači, svako ko se bavi uvozom, izvozom sada je već slobodniji i mnogo lakše može da pravi svoje planove kako treba da radi. Vi ste za ovih pet, šest godina koliko obavljate vašu funkciju, radili vrlo teške i vrlo odgovorne stvari. Hoću da iskoristim sada jednu priliku, upravo zbog toga da vam kažem da trebate da nastavite teške stvari, a isprovociran jednim naslovom u dnevnom časopisu „Danas“, na strani koja se bavi politikom. Naslov kaže ovako – Nišlije ne daju aerodrom, ali podržavaju Vučića. Urađeno je jedno istraživanje, danas je objavljeno, i u tom istraživanju, bez obzira na aktuelnu situaciju gde su građani davali onakve ili ovakve komentare, istraživanje kaže da kada radite i neke stvari koje narod ne prihvata, ali u suštini donosi dobrobit svakom ko živi u Nišu, kada se naprave rezultati, podvuče linija… (Narodni poslanik dobacuje s mesta.) … na žalost kolega vas u tom istraživanju nema, na žalost ni vašeg lidera. Tu je gospodin Aleksandar Vučić ponovo u vrhu i on je ocenjen sa ocenom 3,38. Drugi iza njega je Dragan Marković Palma sa ocenom 3,13. Treći po redu je gospodin Ivica Dačić sa 3,03, ja nemam razloga dalje da čitam. Znači, ako nastavite tim tempom i ovako kako ste do sada radili, ja ne sumnjam u vaš novi mandat i našu podršku ćete sigurno da dobijete. Kada je u pitanju poslanička grupa Jedinstvena Srbija, za svih deset zakona koji se danas nalaze na dnevnom redu, mi ćemo da glasamo. Zakoni koji su direktno vezani za vas iz NBS su prvih sedam zakona, a to su: Predlog zakona o zaštiti korisnika finansijskih usluga kod ugovaranja na daljinu, Predlog zakona o finansijskom obezbeđenju, Predlog zakona o međubankarskim naknadama i posebnim pravilima poslovanja kod platnih transakcija na osnovu platnih kartica, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o platnim uslugama, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Narodnoj banci Srbije, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o privrednim društvima i Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o stečaju. Ono što je meni privuklo pažnju u vašem uvodnom izlaganju su pre svega platne kartice. To je zadnjih sedam, osam, deset godina stvar koju većina građana Srbije ne može da zaobiđe. Na žalost, dobar deo građanstva nije ni bio upoznat sa svim stvarima i troškovima koje prate korišćenje takve kartice. Ono što ste vi danas rekli, meni je žao što je, vrlo je bitno i to da kažem, gledanost Skupštine je na rekordno nismo nivou. Znači, Skupština Srbije nikada nije manje gledana nego, evo to neko skorije, zadnje vreme, par meseci. Ovo što ste vi danas rekli je stvar koja treba da se ponovi. Ja vas molim da nađete način da upravo onim rečima kojima ste vi to nama danas ispričali, dođe takva informacija do građana Srbije. Neko kaže da li je to trebalo uraditi ranije, da li je trebalo. Radi se onoliko koliko se može. Činjenica je da ste prepoznali šta je trebalo uraditi najranije, a to je da se stabilizuje vro i to ste uradili, kurs je stabilan. Ovo je stvar koja ne može da se reši preko noći. Svi ovi zakoni idu u tom pravcu. Izglasavanjem ovih zakona građani će biti još sigurniji nego što su do sada bili, ali naravno neznanje nikom nije opravdanje. Svako je morao, pre nego što je uzeo bilo kakav kredit ili bilo koju karticu, dobro da se informiše. U sklopu sa tim, hoću da kažem sledeću stvar. Znači, za kredite koji su indeksirani u švajcarcima, ja tu ne vidim vašu krivicu, ali isto tako veliki broj građana je obmanut. Čuli smo malopre, preko 20.000 porodica. Ponavljam, nije vaša krivica, ali vas molim u ime svih nas poslanika da date neki predlog nekog konkretnog rešenja. Ne smemo ni dugo tu da čekamo. Tu ne smemo da imamo status kvo. Bilo bi korektno da u nekom periodu, u sledećem mandatu od vas dobijemo predlog kako ćemo ovaj problem zajednički da rešimo. Za mene je informacija da se 97% transakcija, koje se dešavaju preko platnih kartica, 80% obavljaju u inostranstvu. Ja sam se frapirao kada sam to čuo. Što se tiče građana i izbora banke, znači ne treba niko da žuri o izboru banke. To je sloboda svakog onog ko prima platu preko računa, preko bilo kakve komercijalne banke, da ode da se raspita o uslovima. Naravno, ti uslovi su promenljivi i to diktira tržište. Ne mogu da kažem da radite za bilo čiju stranu, kako je rekao neko od kolega malopre iz SNS, da protežirate strane banke itd, vi ste uradili konkretne stvari sa kojima se većina tih banaka u jednom trenutku nije složila, ali ste rešili da ćete da istrajete u tome i to ste uradili. Ja vas podržavam na tom putu i to nas vraća na onaj početak. Kada radite teške stvari, rezultati ne izostaju. Što se tiče zakona koji se odnose na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o privrednim društvima i dopuna Zakona o stečaju, koje je gospodin ministar Đorđević obrazlagao, kolege iz moje poslaničke grupe će time da se bave detaljnije, a ja ću da se osvrnem na tri zakona koji se odnose o potvrđivanju različitih sporazuma. Prvi je Predlog zakona o potvrđivanju sporazuma o zajmu između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, Predlog zakona o potvrđivanju sporazuma o zajmu između Republike Srbije i Međunarodne banke, opet, za razvoj, objasniću detaljno o čemu se radi, i ovaj treći koji se odnosi opet na zajam između Republike Srbije i Međunarodne banke za obnovu i razvoj, a odnosi se pre svega na finansiranje projekta iz zdravstva. Kada je u pitanju ovaj prvi, piše da je predviđeno da ovaj cilj bude dostignut u okviru tri ključna stuba. Ja ću da pročitam samo prvi i obrazložiću zašto. Stub a) Upravljanje javnim rashodima. Programski razvojni cilj ovog stuba jeste unapređenje, upravljanje javnim rashodima, jačanjem upravljanja javnim finansijama i reformom kroz, prvo – unapređenje kontrole i evidentiranje obaveza i kašnjenja, pod dva – reforma javne uprave i utvrđivanje maksimalnog broja zaposlenih na neodređeno vreme u javnom sektoru, i tri – mapiranje radnih mesta u cilju racionalizacije i strukture plata u javnom sektoru i donošenje podzakonskih akata u skladu sa tim. Neću dalje da idem. Zašto sam ovo pročitao? Svaka opština u Srbiji, svaki grad u Srbiji sa svojim budžetom je jedna država u malom. Znači, ono što mi radimo ovde kada su u pitanju veliki budžeti, isto to rade opštine i gradovi kada su u pitanju njihovi budžeti. Kod mene, odakle ja dolazim, a dolazim iz opštine Vrnjačka Banja, imamo situaciju gde bi predsednik opštine pre svih ovo trebao da poštuje, ali predsednik opštine od ove racionalizacije, bar kakav je slučaj kod nas, iskoristio svoju poziciju da pre svega zaposli svoju užu i širu familiju. Ako mi danas iz Jedinstvene Srbije, na republičkom nivou, podržavamo sve ove sporazume i zakone, a da oni u svom cilju imaju ono za šta im i jesu namene, ja vas molim da onda nađete mehanizam da funkcionerima koji predstavljaju opštine i gradove skrenete pažnju da oni na svojim lokalima upravo ovo ne zloupotrebljavaju. Druga stvar za koju bih voleo da se čuje, a to je ono što sam ministru zdravlja rekao bar tri puta ovde u plenumu i dao mi čvrsto obećanje da ćemo da rešimo, a opet može da se tiče i Predloga zakona o potvrđivanju sporazuma o Zajmu, dodatno finansiranje za drugi projekat razvoja zdravstva Srbije. U Vrnjačkoj Banji već sedam godina u celofanu stoji oprema koja služi za dijalizu. U Vrnjačkoj Banji koja je veliko turističko mesto i veliki broj ljudi koji imaju zdravstvenu obavezu i moraju da posećuju takve centre, ne dolaze zato što to odeljenje nije u funkciji. Svi ljudi koji imaju takve zdravstvene probleme putuju u Kraljevo, 25 km svaki dan na dijalizu i vraćaju se, a kod nas ta oprema stoji u celofanu. Zaključan stoji prostor koji je kompletno opremljen za dijalizu u smislu infrastrukture, objekte, kreveti, sobe, itd. Ja vas molim da ukoliko imate mogućnost u Vladi, gospodine Đorđeviću vama da kažem, prenesite kolegama na nekom sastanku, ja ću ovde kada budem iskoristio priliku i budem imao kolege ponovo ovde danas da sede ispred nas, kao što to danas radite vi, recite im da ovaj problem konačno reše. Znači, za ovo nisu potrebna velika dodatna sredstva. Ovo stoji u celofanu. Ja lično mislim da ovo ima rok trajanja. Ako iz nekog razloga, ne znam kakav je to, ne žele da pokrenu u Vrnjačkoj Banji, dajte da to nekome damo ko će da iskoristi na pravi način. Još jedanput, što se tiče svih zakona, poslanička grupa Jedinstvene Srbije će da podrži ove zakone. Verujem da će gospođa guverner u svom sledećem mandatu i ove stvari koje nisu još gotove do kraja da završi. Još jedanput skrećem pažnju, niste odgovorni i niste vi krivi za sve ono što se desilo sa kreditima indeksiranim u švajcarskim francima, ali vas molim da nam ponudite neko rešenje. Hvala.
Hvala, kolega Vujiću. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. st. 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18.00 časova, zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akte iz dnevnog reda ove sednice. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Stevanović. Izvolite.
Hvala lepo. Uvaženi potpredsedniče, uvažena guvernerko, uvaženi ministre, dame i gospodo, danas imamo set pet zakona koji su direktno vezani za Narodnu banku Srbije i jedan zakon koji je posledica izmene tih pet zakona i jedan zakon koji je, kako da kažem, više naslonjen na neke druge stvari, takođe tri vrlo bitna međunarodna ugovora o zajmovima. Kada je reč o ovih prvih pet zakona vezanih za Narodnu banku Srbije, mogu da kažem jednu stvar da su ti zakoni nešto što smo dugo čekali. Ali, ono što ostaje kao moje veliko pitanje, posebno zakon vezan za naknade za kreditne i platne kartice, a zašto smo toliko dugo čekali? Dakle, postoje ljudi koji su godinama ukazivali na to da se forsira keš ekonomija, time što za relativno male transakcije, a mnogo je malih transakcija u Srbiji, gotovo da se ljudima koji imaju STR-ove gotovo ne isplati prodavati robu. Znači, ako neko dođe i kupi vam za 200 dinara, a platite jednu visoku fiksnu proviziju, ne možete zaraditi ništa, čak ste i na gubitku. Dakle, duboko pozdravljam što je ovih pet zakona stavljeno pred Narodnu skupštinu Republike Srbije, međutim, ono što mene duboko žalosti je što smo morali da čekamo dosta vremena, a pogotovo verujem da to žalosti ljude koji su u nekom momentu odlučili čak da izbace i posterminale iz svojih prodavnica. Ali, kako da kažem, to je bilo, a sada imamo nešto što bi verovatno trebalo biti bolje. Duboko podržavam želju za jednom ozbiljnom raspravom, jer iako sam čovek koji valjda verovatno najviše voli slobodu govora i smatra je svetinjom i sloboda govora može da podrazumeva i da kažete i pametne i one stvari koje su malo drugačije, mislim da je za ozbiljnu raspravu potrebno barem minimalno znati materiju i stoga je jako dobro ako budemo imali što više ozbiljne rasprave o stvarima koje zaista mogu da poboljšaju život građana Srbije. Takođe, jako je bitno da imamo i ozbiljnu raspravu kada budemo raspravljali u detaljima i da se raspravlja u detaljima baš o svim stvarima, ne o dva člana. Ja se nadam da će zaista da bude tako, jer nema razloga da imamo dva dana ozbiljne rasprave, a recimo tri dana rasprave koja je malo drugačija. Kada je reč, pošto je ipak ovo rasprava o načelu o dostignućima Narodne banke Srbije, ja ću to ostaviti više kada bude bilo rasprave o izboru guvernerke, koja nas uskoro sleduje, jer prošlo je već šest godina, ono što je izvesno je da rezultati postoje, i to vrlo dobri rezultati kada je reč o inflaciji, stabilnosti deviznog kursa i kamatnim stopama i to je za svaku pohvalu, budući da je to osnovni zadatak Narodne banke Srbije. Narodna banka Srbije, kao i svaka centralna banka, postoji da bi nam obezbedila da imamo stabilan novac, jer stabilan novac je smisao sam po sebi. Sve ovo ostalo drugo je, kako da kažem, vrlo kreativno tumačenje čemu služi centralna banka. Sada idemo malo više i o ovim zakonima koji su vezani za Narodnu banku Srbije. Kada je reč o zakonu koji se bavi pitanjima kolaterala uglavnom, dobra je stvar što taj zakon stiže na dnevni red, jer mi u ovom momentu živimo u zemlji u kojoj finansijsko tržište umire. Prometi Beogradske berze su takvi da, kako da kažem, ponekad vam se čini da su u svoje vreme bolje menjačnice u Beogradu imale jači promete, doduše, i guvernerka je na neki način ubila dobar promet menjačnica sa stabilnošću kursa, tako da vidite da svaka stvar ima i neke neželjene posledice. Nego, šalu na stranu, finansijsko tržište u Srbiji je zaista umirujuće i potrebno je učiniti sve da bi finansijsko tržište oživelo. Dobro je što kolaterali otvaraju mogućnost da finansijsko tržište, kako berzansko tako i vanberzansko, zaživi u oblastima hartija od vrednosti koje su jako bitne da biste vi u našoj zemlji mogli upravljati kao zaduženošću tako i rizicima. To je jako dobra stvar i tu u samom tekstu zakona teško je naći neku veću primedbu, posebno imajući u vidu da se i zna kako je zakon napisan i da je on u okviru jedne lepe celine koja se zove Poglavlje 17, o kojoj sad ne bih govorio u detaljima, pošto je i dalje, što bi se reklo, sa ograničenim pristupom. Takođe, dobra institucija koja se javlja u ovom zakonu je što imate close-out netting instituciju koja je ovde prevedena kao neto izloženost, ali ja bih više preferirao izraz konačnog saldiranja, mada kažem, vrlo često je to pitanje prakse i koji će izraz zaživeti. Dugo vremena smo imali dilemu da li imamo finansijske derivate ili derivative, pošto je neke ovo prvo podsećalo na naftne derivate, ali smo usvojili ovu prvu terminologiju kao zvaničnu terminologiju u Srbiji. Ovaj institut close-out netting-a pomaže jako da velika količina aktive ne bude zarobljena i neproduktivna u jednom dužem vremenskom periodu, nego da se upravo kroz instituciju konačnog saldiranja oslobodi dobar deo nje i naravno upotrebi u svrhe koje su produktivne. Dakle, jako je bitno uvek da imate zaštitu svih poverilaca u stečajnim procesima, ali kada imate mnogo vezanih poverilaca sa vezanim interesima, potpuno je bezveze da vi ne dođete na neto poziciju i imovinu koja služi za razvoj biznisa i jednostavno oslobodite da bude upotrebljena na produktivan način. Opet kažem, to je jako dobro, to je jedna međunarodna institucija finansijska koja postoji u svetu. Opet kažem, šteta je što smo čekali toliko vremena, ali opet, reći ću još jedanput, bolje ikada nego nikada. Druga stvar vezana za naknade, isto je to bila načelna primedba, jako je dobro što su naknade svedene na 0,2% i 0,3%, uz jedan prelazni period. Jako je loše, kažem, što smo čekali i implicitno stimulisali keš ekonomiju. Ja nemam ništa protiv keša kao takvog, ali keš najčešće ima neke nusposledice kada jedna zemlja mnogo koristi keša u platnom prometu i obično su te posledice da se olakšava bavljenje nekim biznisima koji baš nisu poželjni ili su nelegalni ili su u sivom sektoru. Dakle, s te strane, jako je dobro što smo smanjili naknade i što će sada konačno biti moguće da imate mnogo sitnih transakcija sa platnim karticama, a da blagodeti tih sitnih transakcija platnim karticama ne plaćaju trgovci iz svog džepa, što je, pretpostavićemo, prilično loša stvar. Na neki način to me podseća na to kada imamo neke probleme u nekim drugim oblastima, recimo, eto, godinama je trebalo da u Evropskoj uniji, na primer, se završi sa velikim naknadama za roming i u jednom momentu je završeno. Tako da mi je situacija sa platnim karticama neodoljivo na to podsećala i dobra je, kažem još jedanput, stvar što je sa time završeno. Takođe je za pohvalu i što imate instituciju razdvajanja naknada (eng. unblending) i to je jedna jako dobra stvar u celom Predlogu zakona. Tako da, s te strane, i jedan i drugi zakon će doneti neto pozitivne efekte i, kažem, moja je žalost što se to nije desilo mnogo ranije, jer bilo bi mnogo bolje da je takva situacija bila. Vratiću se još jedanput na ovaj zakon o kolateralima, jako je bitno što ćemo stvoriti mogućnost da imamo i bolji menadžment javnog duga i bolje upravljanje i kroz valutnu strukturu i bolje upravljanje rizicima, ali ono što je meni, kao nekome ko voli da više priča o privredi privatno, jako bitno to je da će u suštini biti omogućeno da se bolje upravlja istim tim rizicima i privatnom sektoru. Takođe, za pozdraviti je i to što je način kako je definisano raspolaganje kolateralom mnogo bolje nego što je do sada bio slučaj i to je još jedna stvar koju u ovom momentu zaista vredi pozdraviti u rešenjima koja postoje u ovom zakonu. Kada je reč o zakonu koji omogućava da se sklapaju ugovori na daljinu, ugovori na daljinu već sada postoje, naravno, u bankarskom sektoru Srbije banke su išle dosta u pravcu e-banking, što je potpuno razumljivo, jer jedan od najnepotrebnijih troškova na svetu za banke su, naravno, da imaju mnogo kancelarija u kojima se posao ne obavlja elektronski nego tradicionalno i banke su zaista imale interes da same budu najveći promoteri i poslovanja i uopšte elektronskog poslovanja u državnoj upravi i u privatnom sektoru. S te strane taj sektor se razvijao dosta dobro, moram priznati, ali u zakonu su definisana neka rešenja koja omogućavaju da se izbegnu neke zamke koje nastaju kao posledica neujednačenog znanja. Neujednačeno znanje je inače veliki problem kada ulazite u bilo kakav vid odnosa, bilo da je ugovorni, bilo da je rasprava, i najčešće onaj koji nema dovoljnog znanja izvuče deblji kraj. Na primer, kada neko ko nema dovoljno znanja o bankarskom sektoru i pogotovo dovoljno pravne moći ulazi u transakciju na daljinu, veliki je podsticaj banke da proba da iskoristi tu asimetriju znanja. S ove strane, dobro je što su uvedena neka rešenja, pozdravljam to zapažanje da je uvedena dvofaktorska identifikacija sasvim dovoljna za transakcije do 600 hiljada. Dvofaktorska identifikacija je inače dobar način da se zaštitite i većina banaka to primenjuje. Jako je teško da na dva mesta padnete u isto vreme, a i ako padnete, sami ste krivi, da vam neko uzme i mobilni telefon, i broj telefona i karticu, i još ove ostale podatke. Onda mislim da nije čak ni do banke, nego do onoga ko je neoprezan prema sopstvenoj imovini. Za preko 600 hiljada je uredu da postoji elektronski potpis, iz nekih drugih razloga. Tu je više reč o zaštiti kod pravnih lica. Kod Zakona o NBS, koliko vidim suština je da je rasformirana jedna Uprava za nadzor, koja je pripojena drugom telu NBS. To je stvar procene NBS, i dobro je što su menjački poslovi vraćeno pod okrilje NBS, jer tu po prirodi prava, i pripadaju, a i po elementarnoj logici. Kod platnih usluga, koji je peti zakon u ovom setu, meni jedno pitanje ostaje prilično interesantno. Dakle, kaže se da ako je nastao određeni gubitak usled toga što ste izgubili nosioca kojim se obavlja platni promet, da ne postoji veća obaveza banke od 3000. Da li u ovom slučaju, konkretno, ja ću postaviti pitanje koje će biti malo, čak delovati laičko, ali me izuzetno zanima, da li to znači, ako neko npr. izgubi karticu na primer koja je beskontaktna, da li to znači ako ta osoba na vreme ne ne primeti gubitak kartice, to je moram priznati jedna velika neodgovornost, da li to i dalje znači da banka odgovara do 3000, tj. da korisnik te kartice odgovara do 3000? Jer, u tom slučaju su, kako da kažem, stavljeni u malo povlašćeni položaj u odnosu na nekoga ko izgubi keš? I, da li u stvari, na taj način prevaljujemo, a uvek je jako lepo emitovati nova prava, ja to znam, i stvarati društvo u kome ljudi ne žele da prihvate rizik i ličnu odgovornost, i da to uvek dobro zvuči, dakle, da li se to odnosi i na ovakav tip kartica, i ako se odnosi, zbog čega je to tako? Jer, kažem, podsticalo bi u stvari, najčešće prevali se trošak nečijeg gubitka kartice ili zloupotrebe nekog drugog instrumenta platnog prometa, na one koji tome pristupaju sa dužnom pažnjom. Sve u svemu ovih pet zakona, u načelu su dobri i predstavljaju jedno solidno unapređenje i od toga će imati koristi, zaista, potrošači u Srbiji, i korisnici svih usluga, kako bankarstva, tako i na finansijskom tržištu. Oni nisu, naravno, jedini zakoni koje mi treba da donesemo, mnogi do njih su zacrtani u planu, u Poglavlju 17. i mogu reći da nas tu čeka još dosta posla. Ali, kažem, ovih pet zakona jesu nešto, što, na šta mi bar, u poslaničkoj grupi Slobodnih poslanika, nemamo neke suštinske primedbe. O manjim primedbama ćemo govoriti kada dođe vreme za raspravu u načelu, ako dođe uopšte. Kada je reč o zakonima o privrednim društvima, jako je dobro istaći što se rade neka poboljšanja koja će nam omogućiti da imamo više uprave u Srbiji, i da u stvari, postanemo jednog lepog dana e-Srbija, zemlja koja je zasnovana na elektronskim tehnologijama, i uopšte, na informacionim tehnologijama, što je u stvari jedno veliko zadovoljstvo, kako za građane, tako i za biznis. Ono što meni stvara određenu dozu, da kažem nelagode, su institucije koje se pominju, vezano za prinudni otkup nesaglasnih manjinskih akcionara. To je razlog jedne određene doze skepse, kada jer o zakonu u celini. Kada je reč o rešenjima koja se odnose na e –poslovanje, rešenja jesu na mestu. Kada je reč o drugim stvarima koje su posledice, opet kažem, našeg usaglašavanja, kod jednog drugog poglavlja, kada je reč o putovanju Srbije u EU, kada je reč u stvari o Poglavlju 6. Tu isto imamo neke stvari da uradimo, ali suštinski, tu nemamo neke velike zamerke koje su stigle od strane EU. Štaviše, Poglavlje 6. se očekuje da nam bude prilično jednostavno, za razliku, ponavljam opet, od nekih drugih poglavlja. Tako da, moje pitanje će biti za ministra, da malo detaljnije pojasni instituciju prinudnog otkupa kod nesaglasnih manjinskih akcionara, jer, kao što, kada je reč o ljudskim pravima i u svemu ostalom i demokratiji je ključno, kako se odnosite prema manjini, tako je kod akcionarstva izuzetno ključna stvar kako se odnosite prema manjinskim akcionarima. Tu se u stvari gradi uspešnost jednog društva u oblasti korporatizacije, u opšte oblasti akcionarstva. Akcionarstvo je jedna od oblasti u Srbiji koja kaska. Zato je bitno imati što bolja moguća rešenja da bismo mogli uživati sve benefite akcionarskih društava koja su nastala kao plod nečije inicijative, a ne najčešće kao plod promene vlasničkog statusa preduzeća, koja su nekada bila u javnom, odnosno državnom vlasništvu. Kada je reč o Zakonu o stečaju, ovaj zakon jeste zaista uslovljen, tu ste potpuno u pravu, i uglavnom izmene se odnose na „close-out netting“, odnosno instituciju konačnog saldiranja, i te izmene će kažem, mnogo doprineti tome da stečajni postupak funkcioniše bolje, efikasnije. Naravno, svaka izmena zakona uključujući i ovih ostalih šest povlači mogućnosti da se nakon početka primene otkrije da može biti nekih posledica koje mogu biti loše, da se svaki zakon može zloupotrebiti kroz podzakonska akta i to je sve moguće, ali sama institucija „close-out netting“ je dobra stvar za efikasnost procesa stečaja. Konačno imamo i tri zakona koja se tiču zajmova sa Evropskom bankom za obnovu i razvoj. Kada je reč o aranžmanima Republike Srbije sa Evropskom bankom za obnovu i razvoj, dobra stvar tih zakona što zajmodavci u ovom slučaju su jako zainteresovani za to kako će se novac trošiti i jako zainteresovani za efekte tih zakona. Obično pre nego što se mogu povući sredstva vi morate nešto da uradite. To nije samo načelne prirode da se Evropska banka za obnovu i razvoj uveri da će Srbija moći da vrati te pare iz budžeta pošto sada u ovom momentu niko nema te sumnje da Srbija može da servisira dug, nego traže nešto više, traže rezultate da biste mogli vući novac. Same kamatne stope, sama pristupna naknada i same ostale naknade su definisane na način koji u ovom momentu nije možda za Republiku Srbiju i zaduženje tog tipa uz dobar program ima opravdanje. Međutim, ono što vam ne može ni IBRD, a to sam govorio još pre godinu dana kada je bio drugi ministar, u stvari tada je bio bivši ministar finansija, bio je kada smo raspravljali o tim zakonima, ne može vas IBRD nikada naterati da vi sami maksimalno ne restruktuirate Železnice Srbije i EPS. Oba ta posla za koja će nama kao Republici Srbiji dati određena sredstva koja u slučaju EPS-a i Železnice Srbije iznose 160 miliona evra, vas ne može niko naterati da vi sami sebe ne minirate i da sami ne tražite neke rupe u programu koji ste sami definisali. To jeste ključni zadatak onih koji upravljaju sa ova dva velika sistema. Sto šezdeset miliona za namene koje su osmišljene u zakonu mogu ta dva sistema podići na jedan nivo koji će biti dosta dobar da se što bih ja voleo i moja poslanička grupa, ta preduzeća jednog dana izvedu na berzu i budu u službi, kako građana Srbije, tako i investitora, tako i razvoja celokupnog finansijskog sektora. Ta dva preduzeća bi mogla dati odličan zamajac, ali danas nisu zrela za tako nešto. Dakle, cela priča o ovih 160 miliona nije da li ćemo mi imati kontrolu i da li su namene koje su osmišljene u tim zakonima najbolje moguće, nego da li ćemo i za prvog nivoa kontrole imati zaista ispravno merenje učinaka i nećemo pokušavati da budemo pametniji, barem oni koji upravljaju tim sistemima i od samog programa i od želja kako da se ti sistemi postave. To je jedan ozbiljan zadatak i mislim da ćemo još mnogo puta u načelu raspravljati o tome kako se ta dva sistema postavljaju, jer oni su još uvek daleko od toga da budu postavljeni na način da bi bili istinski razvojni resursi Srbije, ali ono što je šteta, ako izgubimo ikad vreme u tom procesu, izgubićemo neke jako dobre stvari. Kada je reč o 25 miliona za zdravstvo, da, svakako to je nešto što je potrebno, ali ono što je očajno potrebno našem zdravstvu jeste da prestanemo da ga reformišemo sekirom i da napravimo sada, pošto nam ističe postojeća Strategija zaštite zdravlja u Srbiji, da napravimo novu strategiju koja će ići u susret tim izazovima i gde neće jedini izazov biti kako da seckamo sekirom rashode, nego kako da probamo da napravimo jedan razumniji način upravljanja, kako efikasnošću, tako i upravljanjem, odnosno menadžmentom zdravstvenim sektorom, jer kod nas još uvek robujemo nekim zabludama, pa osciliramo između političkog upravljanja u zdravstvenom sektoru i upravljanjem time da njega vode lekare. U praksi ni jedno, ni drugo rešenje nije najsrećnije i tu treba razmisliti i o tome da u stvari na čelu institucije u zdravstvenom sektoru moraju biti timovi u kojima imate i menadžere, profesionalne i ljude iz zdravstva i da samo tako možemo postići da naše zdravstvo ne bude problem u ovom momentu. Tu mogu pomenuti i tačku 3b u celom aranžmanu, gde se ističe jedna oblast koja se kod nas jako politizuje i vrlo često koristi na način koji nije dobar, a reč je o raspravi o tome i koliko ima obolelih od kancera i koliko ljudi umire od toga. Dakle, mnogo je stvari u zdravstvu koje mogu da se reše i mislim da je ovih 25 miliona potpuno u redu, ali stvar je, kažem, kako ćemo to upotrebiti. Konačno, imamo i zakon vezan za Poštansku štedionicu i druge finansijske institucije. Iskustvo nam je reklo da smo do sad imali zaista probleme s time da nam baš domaće institucije u finansijskom sektoru nisu najbolje funkcionisale, a da smo mnogo bolje rezultate imali sa nekim drugim institucija, gde mi nismo bili vlasnici. Bilo bi dobro da jednom dođemo do toga da i domaće finansijske institucije mogu, koliko, toliko dobro da funkcionišu. Hvala vam na pažnji.
Hvala, gospodine Stevanoviću. Reč ima guvernerka Jorgovanka Tabaković. Izvolite.
Ne mogu da propustim priliku, bio bi greh, da ne pohvalim vašu pripremljenost po zakonima, posebno onim koje Narodna banka Srbije predložila i pokušavam da shvatim da li ste sve vreme bili u toku sa javnom raspravom koju smo imali, posebno po Zakonu o finansijskom obezbeđenju, a koje je maltene trajalo do pre neki dan, ali je formalno i ugrubo završena krajem 2016. godine. Čestitam i pitam se kako će se sad dostići referenca ovog nivoa vaše diskusije. Baš zato što ste tako perfektno, upućeno i detaljno govorili o ovim zakonima, ja vam dugujem jednu malu ispravku, nemojte mi zameriti. Infrastruktura finansijskih tržišta je u devetci, ne u sedamnaestici, i to je jedina moja ispravka, ne zamerka, ali ja vama dugujem objašnjenje šta smo čekali do sada sa ograničavanjem međubankarskih naknada. Evropska unija je to uradila 2015/2016. godine. Mnogi iz našeg komšiluka i ne pokušavaju to da urade. Mi smo to radili tako da je pet meseci trajala javna rasprava. Završili smo je u septembru 2017. godine i želeli smo da svi zainteresovani učesnici, jer su tu ogromni interesi, ogromne navike onih koji su navikli da u Srbiji može sve, daju konkretan doprinos u nekim konstruktivnim rešenjima. Da, zaslužujemo primedbu šta smo čekali do sada, ali smo ovog trenutka kada smo izašli pred vas sa ovim rešenjima spremni da branimo svaki član i svaki stav svakog člana do kraja, znajući da je ovo rešenje koje više ne može da čeka i koje ne sme da bude relativizovano ni na koji način. Još jednom se zahvaljujem i volela bih da ovako nastavimo da razgovaramo. Svaka čast.
Hvala, gospođo Tabaković. Reč ima ministar Đorđević. Izvolite.
Poštovani poslaniče, da odgovorim i na vaše pitanje kada je u pitanju vaša nedoumica oko manjinskih akcionara. Naime, ovim zakonom suštinski nisu dirana prava niti manjih akcionara, niti se suštinski menjao zakon, samo je precizirao i, ako mogu tako slobodno da kažem, njihova prava su čak i povećana, a nikako smanjena. To se činilo ovim Predlogom zakona od člana 515. do 523. Članom 515. Zakona se precizira da se odluka o prinudnom otkupu svih akcija preostalih akcionara društva donosi bez obzira na terete, zabrane raspolaganja, ograničenja i prava trećih lica na tim akcijama, jer u praksi je prethodna formulacija izazivala nedoumice, da li se akcije na kojima je bila ustanovljena zaloga, mogla biti predmet prinudnog otkupa. Članom 516. Zakona, izmenjenom odredbom se podrobno i hronološkim redom propisuje da u samoj odluci i prinudnom otkupu treba da bude utvrđena cena akcija koje su predmet prinudnog otkupa, kao i pitanje registracije, dostavljanje odluke Centralnom registru, kao i deponovanje sredstava za isplatu cene. Takođe, uređeno je da se način i rok isplate cene vrši u skladu sa pravilima poslovanja, odnosno da prenete akcije se upisuju na račun otkupioca, bez tereta zabrane raspolaganja, ograničenja i prava trećih lica, navedeno je, iz razloga što je u članu 515. stav 1. Zakona uređeno da se odluka o prinudnom otkupu donosi bez obzira na teret. Član 519. Zakona se briše iz razloga što se izmenama člana 516. uređuje pitanje registracije odnosno odluke o prinudnom otkupu kao i njeno dostavljanje centralnom registru. Član 521. Zakona i isti se precizira tako što se iz istog brišu odredbe koje su izazvale nedoumice u praksi. Naime, briše se odredba kojom je bilo propisano da nadležni sud obaveštava Centralni registar, Depo i kliring hartije od vrednosti radi obustavljanja isplate cene akcionarima čiji su akcije predmet prinudnog otkupa, ako je podnet zahtev za nadležni sud u vanparničnom postupku, utvrdi vrednost tih akcija. Odredba je brisana iz razloga što je stvarala probleme u praksi u smislu obustave isplate cene prema svim akcionarima, nema smisla, kao i zbog toga što nije u pitanju obustava postupka. Predlog zakona u celosti menja i član 522. Zakona zbog potrebe za velikim brojem intervencija u njegovim odredbama. Postojeća odredba je bila nedovoljno precizna i postojala je potreba da se odredbe sistematizuju u situaciji ako društvo ne utvrdi cenu za otkup akcija, pa je data zaštita kontrolnom akcionaru da može pred nadležnim vanparničnim sudom da utvrdi cenu. Takođe, izmenjenom odredbom dat je odgovor i na pitanje šta se dešava ukoliko se ne isplati utvrđena cena, pa je uvedena odredba kojom se propisuje da ukoliko kontrolni akcionar ne izvrši isplatu utvrđene vrednosti akcija, akcionar može podneti tužbu nadležnom sudu radi isplate. Možda najpodrobnije kada su u pitanju manji akcionari, to je predlog zakona koji precizira u 523 člana zakona, koji se usaglašava sa Zakonom o preuzimanju akcionarskog društva, koji ne pravi razliku između cene u dobrovoljnoj i obavezujućoj ponudi. Naime, cena se u oba slučaja formira na isti način, pa manjinski akcionari ovako neće biti u nepovoljnijem položaju u odnosu na postojeće norme. S toga, eto i vama odgovor na pitanje da suštinski nije menjalo. Preciziralo se, a vodilo se računa o manjinskim akcionarima. Hvala.
Hvala, ministre Đorđeviću. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite, kolega.
Hvala. I ja isto mislim da su ovo dobri zakoni i zato me čudi zašto opet stara greška sa tim zakazivanjem preko noći. To nije krivica Narodne banke. To verovatno nije krivica ni nadležnog ministra. To ima veze sa vođstvom Skupštine, odnosno sa predsednicom, verovatno, koja određuje kada se to zakazuje. Reći će se da je hitnost bila primarna. Zašto onda juče nije bila sednica? Zato što je juče poslednji četvrtak u mesecu, pa su morala da budu poslanička pitanja. Nema nikakve potrebe da se jednim šibicarskim odnosom prema javnosti kvari nešto što je dobro. Dakle, zakoni iz Narodne banke koji su došli su, uz neke možda male kozmetičke izmene, možda u rečniku i nekim stvarima, ali generalno nešto što je dobro. Slažem se sa kolegama koji su rekli da je to moglo da bude ranije. Saglasan sam i sa tim da je i guvernerka priznala i da je njoj žao što to nije moglo da se desi ranije. Imamo tih pet zakon i jedan se oslanja dobrim delom, ovaj prvi, ugovor na daljinu, na direktivu EU iz 2002. godine, Zakon o finansijskom obezbeđenju na direktivu iz 2008. godine, platne kartice na 2015. godinu, platne usluge na 2014. godinu. Sve je to u redu i to treba nastaviti tako. Odlična, dobra, vrlo dobra iskustva koje je neko drugi imao u ovoj oblasti treba da budu primenjena i kod nas. Ako je javna rasprava problem za odugovlačenje donošenja predloga ovakvih zakona, onda daj da nađemo način. Znači, hajde da vidimo šta je bio problem, da ne ulazimo sada u to. Nema potrebe da oko svega pravimo cepidlačenje, ali da to u narednom periodu bude efikasnije. Naravno da svi građani Srbije znaju da banke nisu humanitarne institucije, bilo da su domaće, bilo da su strane. Formalno, sve su domaće, samo što su im vlasnici u većini njih stranci. I naravno da još treba, i to stalno treba ponoviti, ja očekujem i od guvernerke da to kaže – čitajte sitna slova, pazite šta vam nude ljudi iz banke, odnosno bankari. Svuda je tako. Nema ni jedne države na svetu gde je banka dobra prema svojim komitentima. Naprotiv, ona tu pokušava da nađe dobar profit ili ekstra profit. Odgovornost države je u tome da stalno upozorava građane na moguće negativne posledice njihovih odluka koje su ishitrene. Da ne ulazim ponovo u temu o ovim kreditima u švajcarskim francima i nekim drugim stvarima, ali, tu je država propustila i u svoje vreme, a i kasnije, da učini nešto više. Ja očekujem i da tu dobijemo nekakva nova rešenja. Što se tiče zakona koji su predlog Vlade, ja ne bih da opterećujem ministra kome ovo nije resor. Uz svo poštovanje i ministra Đorđevića i onoga što je on radio, ali, naprosto, mislim da nije fer prema poslanicima Skupštine, bez obzira iz koje su stranke, opozicije ili većine, da nemaju adekvatnog predstavnika Vlade. Ako je ministar za privredu opravdano odsutan, onda njega može da zameni ili premijerka ili, eventualno, ministar finansija. To su ljudi koji po svojim resorima bi trebalo da budu adekvatna zamena. Uz saglasnost sa nekim prethodnicima da su i tu solidni zakoni predloženi, ne bih da ulazim o tome u raspravu sa prisutnim ministrom. Imao bih jednu napomenu da je ovo ukidanje pečata, to je drugi put, koliko se ja sećam, prvi put je ukinuto pre jedno pet-šest godina, ako se dobro sećam, ali, ako ovo drugi put bude dovoljno i da nam ne treba treći put, ja ću biti zadovoljan i sa ovim. Naravno da je dobro da se poboljša ambijent za poslovanje, bilo da su to plaćanja koja rade i građani i privredni subjekti, bilo da je to poslovanje koje se bavi ovim drugim zakonom koji sadrži i ukidanje pečata, ali mislim da državna uprava i dalje pravi ogromne probleme time što ne primenjuje svoju strategiju o digitalizaciji, o poslovanju preko e government. To je jako loša stvar. Gde god da odete, ponovo vas čekaju ogromni slojevi papira. Evo, pogledajte kako mi dobijamo materijale. Ovde ima hiljadu stranica, ima preko kilograma. Da li je to neophodno? To dobijaju poslanici. Verovatno to dobijaju i ministri pred sednicu Vlade. Ali, to se onda širi svuda – po lokalnim samoupravama, po pokrajinskoj upravi. Mi imamo ogromne količine papira. Da ne pričam ja sad priču o ekologiji, mada je i ona važna. Ali, naprosto, to je odnos prema svom poslu. Znači, moraju državni službenici, naravno, pre svega poslanici, ministri i ostali visoki funkcioneri, da koriste internet kao sredstvo komunikacije i da samo onaj ko baš ne može da čita sa displeja ili ima neki drugi problem sa čitanjem, sa željom ili sa sposobnošću čitanja, da se njemu odštampa i da mu se nađe neko ko će da mu čita. Ali, generalno, mi bacamo ogroman novac i uništavamo mnogo toga iz prirode. Što je još gore – stvaramo atmosferu iz početka 20. veka, gde postoji šalter, gde postoji birokrata i gde postoji nesrećni građanin. I to mora da se promeni. To nije primedba samo ovoj vlasti, to je bilo i ranije. Ali, mislim da je krajnje vreme da iz toga izađemo. Prema tome, ja mislim da smo dali pozitivne ocene, ja i neke kolege, i da će guvernerka biti zadovoljna prijemom u parlamentu. Da li je bila pre šest godina ili pre dve, ja se ne sećam, ali to nije važno. Ali bi bilo dobro da očigledno znanje koje ona poseduje, i sigurno znanje od njenih saradnika, bude korišćeno i u edukativne svrhe. Bilo bi jako lepo da guvernerka koja je, ako se ne varam, i zamenica predsednika Srpske napredne stranke… (Jorgovanka Tabaković: Zamrznuta.) Hvala bogu, živi ste, niste zamrznuti, ali da kažemo da ste van funkcije, što je inače jedan paradoks, ali ne bih da ulazim sada u to. To ne valja i to znate i vi. Ali, bilo bi dobro da edukujete svoje kolege, i svog predsednika, i kolege ministre iz oblasti ekonomije, iz oblasti istine, pa da ih naučite, to vi znate sigurno kao doktor nauka, a i da prenesete njima da nauče i oni, da je javni dug od 24 milijarde evra veći nego javni dug od 14 milijardi. Tako da, ako je pre šest godina bilo 14 milijardi, a danas je 24, to morate da im otkrijete, tužnu istinu i tajnu i visokonaučni zaključak, da je 24 više od 14. Ja razumem da je teško to shvatiti. Ja razumem da postoje različiti problemi da se dođe do tog realnog shvatanja, ali ako se ponavlja više puta, svaki dan, ili možda noću, po šetnjama od knjižare do knjižare ili negde, da se naučimo da je 24, makar to bilo i milijardi, da je to više od 14 milijardi, a ne manje. Da ih naučite da je nemoguće da prevare građane tako što kad govore o nekim lošim stvarima, recimo o dugovima, o deficitu, da se to izražava u evrima. Pa se kaže – da, tu je deficit milion evra. A kad se radi o nekim dobrim stvarima, navodno, onda se kaže – e, tu je suficit 120 miliona dinara. Znaju građani da je to isto, da je milion evra otprilike 120 miliona dinara. Da ih naučite, isto, da suficit u budžetu nije dobra stvar i da od deficita u budžetu postoji samo jedna gora stvar, a to je suficit. Posebno ako je posledica lošeg planiranja, ili je to posledica nefinansiranja nečega što je bilo neophodno, da bi se čuvao novac, ili je izbegavanje nekih velikih poslova koji su isto trebali da budu finansirani iz budžeta. Balans budžetski je ono što je dobra stvar, i za Vladu i za budžet i za celu državu. Suficit nije. Objasnite im to. Objasnite im i da je u poslednjih 4-5 godina rast BDP u Srbiji negde jedva preko 1% i da to nikako ne može najviše u regionu, ili najviše u Evropi. Naprotiv, to je najmanje. U pet-šest godina mi jedna preskačemo 1% rasta godišnjeg BDP-a. I to je jako loša stvar. To ne može da se promeni tako što ćemo da lažemo. Objasnite da je zaposlenost smanjena sa 26% na 12, 13 ili koliko sad kažu posto, samo promenom metodologije i odlaskom mladih i sposobnih ljudi sa biroa, ne u firme nego u inostranstvo. A da je nominalni broj zaposlenih promenjen vrlo malo i da je i dalje manji nego što je, recimo, bio 2003. godine, i da je nemoguće da zapošljavanje bude tako uspešno, veliko i široko, a da ne raste BDP. Pa, gde rade ti ljudi? Šta oni proizvode? Hajde malo da pređemo neke prve lekcije iz zabavišta za ekonomiste, pa da onda znamo o čemu pričamo. Znači, pohvale timu iz Narodne banke, guvernerki i njenoj ekipi za predloge zakona, uz žaljenje što to nije bilo ranije. Nadam se da će naredni zakoni koji dolaze iz NBS biti brži, odnosno pre da odgovaraju, da budu dobri, ali i da budu u svom sprovođenju, donošenju, brži nego što je to bilo sa ovim. Načelno, podržavam i ove zakone koji su doneti, koji su predloženi u ime Vlade. Da ne bi bilo sve idilično, ja moram da iskoristim prisustvo guvernerke i da je pitam da da odgovor, ja inače predlažem ovde skoro godinu dana da se obrazuje anketni odbor radi utvrđivanja činjenice i okolnosti koje su dovele do nezakonitog oduzimanja dozvole za rad akcionarskom društvu za osiguranje „Takovo osiguranje“ Kragujevac. Oni kažu, a ja sam spreman ne da stajem uz bilo čiju stranu, nego da dođemo do činjenice, da se utvrdi odgovornost NBS zbog oduzimanja dozvole za rad ovom osiguranju, jer je navedeno da zbog nedostatka tehničkih rezervi je ono ugašeno, a u stvari kasnija analiza je došla do toga da su te rezerve bile iznad nivoa koji su prisutni kod drugih osiguranja. Da se utvrdi odgovornost za uništenu reputaciju firme i njenog vlasnika, odgovornost za 108 zaposlenih koji su ostali bez posla i da se utvrdi da li je postojala saglasnost pravne službe NBS za oduzimanje dozvole za rad akcionarskog društva za osiguranje „Takovo osiguranje“ Kragujevac i da li je u likvidacionom postupku ovog osiguranja utvrđeno da nije bilo potrebe za oduzimanjem dozvole za rad. Mislim da srpska javnost, ne samo ovih 408 porodica iz Kragujevca, ne samo vlasnici ili vlasnik tog osiguranja, koje je, inače, koliko sam ja shvatio, trebalo je da bude prodato nekom drugom stranom osiguranju, a vi kao institucija, i možda čak i vi lično ste optuženi da ste to sprečili da biste zaštitili interese konkurencije. Nisam sudija, neću da sudim o tome, ali mislim da srpska javnost treba da dobije adekvatan odgovor na ovu temu. Hvala vam.
Hvala. Guvernerka Jorgovanka Tabaković ima reč. Izvolite.
Gospodine Živkoviću, vi ste onako malo, kako bih to rekla, pokušali simpatično sve da jednu ozbiljnu temu stavite u onako jedan humoristički okvir. Kao prvo, humor je da meni kažete da treba podučim predsednika. Da nije bilo političke volje i da nema političke stabilnosti, ne bih mogla da govorim ni o učincima Narodne banke Srbije, finansijskoj stabilnosti i stabilnosti relativnog kursa i o niskoj stabilnoj inflaciji. Da nije bilo Aleksandra Vučića na mestu premijera, koji je ustanovio tu koordinaciju monetarne i fiskalne politike i da ne delimo te iste sisteme vrednosti kako se radi za svoju državu, ja danas ne bih sedela ovde, niti bi vi mogli da govorite da danas kurs vredi 118,16, plaćate za jedan evro i da je Narodna banka Srbije sa današnjim danom do ovog trenutka stvorila rezerve, samo u ovoj godini, od preko 780 miliona evra za turbulentna vremena koja dolaze iz okruženja. Ne treba mi da preuzimam tuđe zasluge, imam dovoljno onih ostvarenih u timu koji se zove država Srbija gde se zna ko šta radi. I neka mi zameri ko god hoće, meni je prilično teško padalo kada su se zasluge za sproveden aranžman MMF-a, u kojem se branio interes građana Srbije, ne slušani saveti, to je naš aranžman, ali su se preporuke sprovodile tako da to bude u interesu građana i u skladu sa teškim trenutkom dodeljivale drugima, jer znam da, prisustvovala sam razgovorima i neću da čekam da neko piše memoare, hoću danas javno da kažem - da nije bilo političke volje, snage koja stoji iza tog čoveka, a od mene tražite da ga ja podučavam, ne bi bilo ni aranžmana, ni ove stabilnosti, ni ovih rezultata, ni ove naše sednice danas, tvrdim. Ono što se u Italiji dešava poslednja dva dana podiglo je premiju rizika u svim zemljama u okruženju. Ta sama nestabilnost oko formiranje Vlade, mi smo imali pet izbornih ciklusa ovde, ni zloupotreba monetarne politike, ni bilo koja mera jeste bila primenjivana drugačije, niti je bilo koje ponašanje bilo drugačije, zato što je država bila ispred jeftinih političkih poena, ispred ličnog interesa i svega ostalog. Sad vi govorite da neko nije dovoljno obučen, upućen ili da ne zna. A, čiji su ovi rezultati? Čijom zaslugom je Srbija na listama najuglednijih, na listama onih sa kojima se razgovara, pa, ako hoćete, i na listi zemalja koja ima valutu drugu po snazi, a zatekla sam je četvrtu najgoru? Nije samo moj rezultat. Zašto vi imate pravo da to tvrdite? Zato što se vi igrate statistikom. Nekad koristite procente, nekad koristite apsolutne cifre, pa mi govorite o apsolutnim brojkama javnog duga, šta je veće, a šta je manje. To znaju deca u osnovnoj školi. Javni dug se meri u odnosu na BDP, u odnosu na bruto društveni proizvod. To je jedina mera o kojoj možemo da govorimo. Zato i radimo na rastu BDP-a, a vi ga tako lepo uprosečite, ko ovi naši sa međubankarskim naknadama za kartice, najskuplje kartice i najjeftiniju domaću „Dinu“ i u proseku podnošljivo. Nije to istina. Znači, niti možemo da govorimo o negativnim stopama rasta i obavezi prema MMF-u iz 2009. godine, koji je iznosio milijardu i 600 i koji je vraćala ova država od leta 2012. godine do nedavno. Dinar jedan, evro jedan nemamo duga prema MMF, ni troška za aranžman. Pa, šta mislite, ja sam genijalna? Ili je Vujović bio genijalan? Odličan je bio. Ali, prosto mi teško pada kada baštinite te rezultate, govoreći – ovaj je zaslužan, a ovi drugi su tu nešto statirali. Pa,bez te političke stabilnosti koju danas imamo, koja je onaj osnovni kamen temeljac za sve, ma nema priče o ostaloj stabilnosti. Ali, koliko se vi, ja to mogu da nazovem samo humorom, to za mene prosto nije ozbiljna rasprava, izvinite, ali moram tako, kao što je humoristička priča da za propast „Takovo osiguranja“ bude kriv neko drugi, a ne akcionar koji je svoje zaposlene nenamerskim izdvajanjem u tehničke rezerve doveo svoje osiguravajuće društvo i svoje zaposlene u situaciju da im bude oduzeta dozvola. I tu smo dugo čekali kao institucija i kao sistem. Nasledila sam meko srce organa Narodne banke prema „Takovo osiguranju“. I sama sam bila neko ko im je davao više prilika da izvrše izdvajanje i adekvatno pokriće tehničkih rezervi, ne na izveštajne datume, pa nećemo da se igramo mačke i miša, to se zna da u kontinuitetu morate da imate određeni nivo tehničkih rezervi. Po Zakonu o osiguranju, koji je važio te 2004. do 2015. godine jednostavno nije bilo drugog rešenja nego da se oduzme dozvola „Takovo osiguranju“, više upozorenja i iščekivanja tih navodnih investitora, molbi, razgovora i na kraju je morala da bude oduzeta dozvola. Ono što je važno da znate jeste da je sudski postupak koji je vođen okončan potvrđivanjem ispravnosti naše odluke, odnosno da vlasnici „Takovo osiguranja“ jesu izgubili spor i sva njihova snaga da u medijima produžavaju priču o tome je prosto izgubila na značaju, snazi, pa se čudim i vama koji jeste čovek koji ume da se našali sa ovim prosecima, ciframa, javnim dugom i ostalim, da ste uopšte postavili to pitanje, ako smo u više navrata i uvek dosledno i jednako odgovarali i medijima i svima ostalima zašto je u stvari „Takovo osiguranje“ došlo u ovu situaciju. „Takovo osiguranje“ i sve ono što je moralo da bude delicencirano, delicencirano je nepristrasno onako kako i danas radim svoj posao. Ne gledam u table banaka, ne gledam u liste članova upravnih odbora, ne gledam u to ko su vlasnici. Ako se ičim hvalim, to je stabilnost deviznog kursa, relativna, koja je stabilnost i za uvoznike i za izvoznike i za one koji daju kredite, i za one koji kredite uzimaju, i za one koji štede i za one koji pozajmljuju, jer jedina tačka u kojoj se spaja interes svih, to je stabilnost. Odnos guvernera koji je odgovoran ovom parlamentu ovde i onima koji za ovaj parlament glasaju je nepristrasnost koju imam i koju sam dokazala načinom na koji su ovi postupci vođeni, okončani i koji ostaju ispravno lice NBS koja vodi računa o finansijskoj stabilnosti time što nije mekog srca ni prema kome i odgovornost za tih 108 zaposlenih i sve ostalo snosi isključivo akcionar na isti onakav način kako je sud presudio i da mali akcionari nemaju prava da zahtevaju od Narodne banke bilo kakvu vrstu odgovornosti za „Agrobanku“, zato što su oni imali mehanizme i načine da zaštite svoje interese kao akcionari. Uostalom, raspravljali smo ovde, opet je neko zaboravio da sam bila 2015. godine, uvodeći jednu novu ulogu NBS, a to je restrukturiranje banaka gde je lepo redosledom propisano ko prvi, ko drugi, a ko treći snosi rizik za poslovanje banke u smislu činjena štete. Vrlo visoko rangirani, prvo prozvani su upravo akcionari. Znate, akcionari ne mogu da se ponašaju kao vlasnici koji ne žive na svom imanju. Ne mogu da se pravdaju maskiranim menadžerima koji su im dali lažne izveštaje. Znate, ljudi ili su površni u poslu ili namerno žmure na jedno oko. Kad se desi problem onda bi rado da neko drugi snosi troškove njihovog ne činjenja ili površnog odnosa prema sopstvenoj imovini. Narodna banka Srbije nema prava da prevaljuje troškove bilo čijeg neodgovornog ponašanja ili površnog odnosa ili verovanja u revizorske i ostale izveštaje i da trošak snose građani Srbije preko budžeta, a kroz osigurane depozite ili kroz sve ono što direktive koje ste i sami pominjali, neke od njih, a neke i niste najnovije, naprimer restrukturiranje, u rangu EU smo, gde vodimo računa o sigurnosti, propisuju, a mi smo dužni da se toga pridržavamo. Pošto smo vi i ja kolege još od 1993. godine, ako se sećam iz prvih saziva, evo, ja ću vama zbog tog odnosa, privatizujem svoju funkciju i naš odnos, da vam dostavim sve ono što je moguće javno dostaviti iz sudskog postupka u vezi sa „Takovo osiguranjem“ i da vidite da apsolutno nema ni jedne zapete u kojoj je NBS postupila kako ne treba. Hvala.
Hvala, gospođo Tabaković. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković ima reč. Izvolite.
Dakle, hvala vam na iscrpnom odgovoru. Ne znam zašto ste u jednom delu bili onako malo negativno emotivno raspoloženi. Dobili ste komplimente sa moje strane. Ne mogu baš da delim komplimente našem predsedniku, to i sami znate i za to postoje ne samo politički, nego i razlozi koji se tiču činjenica. Naravno, da je važan odnos nominalne vrednosti javnog duga i procenta učešća u BDP. Kako je moguće da javni dug poraste za šest godina za 10 milijardi, što mu dođe negde 70% u odnosu na zatečeni, a da rast BDP godišnje bude 1%? To je malo teško, hajde neka bude i procenat na procenat, to ne može da bude više od 10%. Hajde da budemo široke ruke, a javni dug je porastao 70%. Tako da to objašnjenje vam je jako interesantno, ali nije ono duhovito i komično, kao što vi kažete meni, nego je tragikomično. Naravno, sećam se ja nekih drugih Vlada, recimo, one Vlade sa kraja 90-ih koja je ostavila dug koji je bio 210% BDP 2000. godine, da li je tako bilo? (Jorgovanka Tabaković dobacuje.) Samo da ja završim, ja vas nisam prekidao. Bez obzira što se dugo poznajemo da zadržimo zbog institucije, zbog tela, pa je onda od 2000. do kraja 2003. godine taj dug smanjen za dobrih 30%, 40%, pa se ja ne hvalim time zato što je naravno bila normalna stvar, niti hvalimo bilo koga, svako radi svoj deo posla, ali i pored svega toga i lepih reči koje vi morate da uputite predsedniku svoje stranke ili…
Vreme.
… što je još gore, ipak je 24 veće od 14, uvek bilo i ostaće. (Jorgovanka Tabaković: Dođite malo na obuku u Narodnu banku.) Hoću, hoću, kako ne, pozovite. Vi me niste isključili, pa ja koristim pravo da zloupotrebljavam govornicu…
Hvala. (Zoran Živković: Otišao sistem.) Nije otišao sistem, nego vam mi dajemo priliku da govorite, naravno. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević, povreda Poslovnika. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram član 107. – povreda dostojanstva. Gospodin Živković je moj kolega u pokušaju, kolega poljoprivrednik. Inače, veliki podržavalac Crvenih beretki kojima je upriličio, nekoliko meseci pre ubistva premijera, zabavu u Kuli. Sad nešto o dugu, jer iz tog vremena je govorio. Dug je smanjen zahvaljujući… (Zoran Živković: Kakve to veze ima sa Poslovnikom?) Povreda dostojanstva. Znači, povredio je dostojanstvo tako što nije rekao da je dug smanjen zato što su Pariski i Londonski klub oprostili negde između četiri i pet milijardi duga, pa je to uticalo na smanjenje 2003. godine. Takođe, zaboravio je da kaže da su prodali kompletnu društvenu privredu za 6,7 milijardi, da je donatorska podrška bila 4,5 milijarde i da je, sem ovog duga od 17 milijardi, bio i taj dug koji su potrošili od 15 milijardi. Dakle, mnogo toga je on zaboravio, ali nisam ja. Govorio je o kamatama, on koji je lihvario. Evo, držim ugovor ovde sastavljen 21. juna 2012. godine, između Zorana Živkovića i Zorana Živkovića, možete da vidite ovde i potpise, da je Zoran Živković uzajmio pare Zoranu Živkoviću – 41 hiljadu evra uz kamatnu stopu od 10%. Samo trenutak, veoma zanimljivo. Zoran Živković je Zoranu Živkoviću pozajmio novac na godinu dana uz kamatnu stopu od 10%, on je bio i banka, 10% godišnje, ali je zanimljivo, kaže, ugovor se može produžiti samo u pismenoj formi uz obostranu saglasnost ugovornih strana. Sad zamislite obostranu saglasnost između Zorana Ž. Zato je nerazumnom teško objasniti da je nerazuman, da se to može i ne bi bio nerazuman. Hvala.
Da li želite da se Narodna skupština izjasni u danu za glasanje? (Ne.) Reč ima narodna poslanica Sanda Rašković Ivić. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Gospođo guvernerka, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, danas raspravljamo o celom nizu zakona i sporazuma o zajmu, a pre nešto manje od 48 časova dobili smo ovaj materijal da ga pročitamo i da se pripremimo. Priznaćete da se radi o ruskim klasicima koje, sigurna sam, svi rado čitamo i lako se čitaju i pitki su, za 48 časova nije bilo moguće sve ovo pročitati i dobro se spremiti za raspravu. Unapred se izvinjavam što će moja diskusija oko ovoga biti dosta manjkava i što neću moći da se dotaknem baš svih zakona, nego samo nekih koje sam mogla da proučim i pročitam. Naravno, u ovim zakonima ima i onih koji su jako dobri i koristim priliku da neke od njih i pohvalim i pohvaliću, a određeni zakoni izazivaju neke sumnje o kojima bih volela ovde zajednički da porazgovaramo i prodiskutujemo. Prvo, imamo ovaj Predlog zakona o zaštiti korisnika finansijskih usluga kod ugovaranja na daljinu i tu je potpuno jasno da je generalno ceo tekst Predloga zakona onako natopljen idejom da se poboljša zaštita korisnika on-lajn finansijskih usluga, odnosno on-lajn potrošača. Primedbu imam na rešenje u članu 13, koji uređuje mogućnost potrošača da bez posledica odustane od ugovora, kao i određene izuzetke gde to nije moguće, mahom opravdane, sem u jednom slučaju koji smatram neopravdanim. Pročitaću – korisnik nema pravo na odustanak iz stava 1. ovog člana u slučaju zaključenja sledećih ugovora: ugovora na daljinu o kreditu koji je obezbeđen hipotekom, kao i ugovora na daljinu čiji je predmet kupovina nepokretnosti, odnosno finansiranje takve kupovine, ako su korisniku preneta sredstva kredita, odnosno sredstva za ovo finansiranje. Moje pitanje jeste - zašto ne bi mogao da odustane ukoliko izvrši potpuni povraćaj sredstava uz istovremeno obaveštenje o otkazu ugovora? Ja ovde imam utisak da se na ovom mestu ipak favorizuje poslovanje poslovnih banaka kao pružalaca konkretne finansijske usluge. Možda je moj utisak pogrešan, ali stiče se takav. Mislim da bankama ne treba, da ih ne treba dalje favorizovati u ovom smislu, jer znamo svi dobro da su one jako dobro prihodovale, da su prihodovale u 2017. godini pola milijarde evra. Takođe, zakonom su korisnici zaštićeni od pružanja i naplaćivanja usluga koje nisu tražili. To je u teoriji odlično, međutim, u praksi to izgleda sasvim drugačije. Meni se lično desilo, a i mnogim mojim prijateljima da su morali da plate prvo 180, pa 360, pa čak i 2.000 dinara jednom domaćem telefonskom provajderu za neke usluge za koje nisu imali pojma koje su, a to su usluge koje su bile vezane uz jednu firmu koja sedi u Švajcarskoj, odnosno u Luksemburgu. Kada sam otišla tamo rečeno mi je da moram da pazim kako stiskam dugmiće, jer da slučajno mogu da pritisnem neko dugme koje će me onda odvesti ka tim dugovima. Naravno, za to vi niste krivi, ja to prosto iznosim kao jedan primer. Isto tako, ako putujete, recimo, Er Srbijom, a on-lajn radite, onda kaže tamo jedna opcija – rezervacija sedišta. I onda, ako idete dalje neće vam dati bez te rezervacije sedišta i to se plaća, čini mi se, nekih 480 dinara u jednom pravcu, znači, bezmalo 1.000 dinara u oba pravca, ali onda se opet kaže, pa, nije trebalo, ima jedno malo dugmence tamo dole levo koje vam omogućava da idete dalje. Znači, jedna stvar je praksa, druga stvar je teorija, a u teoriji je sve dobro. Međutim, mi smo daleko od toga da u praksi stvari štimaju i prosto kao da imamo u našem društvu institucionalizovanu prevaru i to da sad ako prođe, prošlo je. Dalje imamo Predlog zakona o međubankarskim naknadama. Ja tu podržavam zaista sve i tu ste mnoge stvari objasnili čak i meni koja sam medicinarka pa ovo ništa ne razumem, nešto sam zaista iz ovog zakona naučila i svakako podržavam da se ove međubankarske naknade smanje. To je zaista jako dobro. Dalje dolazimo do Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o Narodnoj banci. Prvo pitanje na koje, uz najbolju volju, ne vidim jasan odgovor u obrazloženju uz Predlog zakona jeste - zašto se ukida Uprava za nadzor nad finansijskim institucijama Narodne banke Srbije? Naime, pre samo dva meseca, da vidim, tačno 22. marta 2018. godine Skupština Srbije je za direktora Uprave za za nadzor nad finansijskim institucijama Narodne banke Srbije izabrala gospodina Željka Jovića koji je od 2012. u Narodnoj banci, da bi, evo, sad u okviru novog zakona mi imali gašenje tog sektora. Sad je pitanje - zašto je čovek biran i dato mu je da bude malo više od dva meseca tu? On sada vrši dužnost viceguvernera, a opet, ja sam tamo nešto našla da, recimo, Uprava za nadzor ima direktora koji ne može biti iz redova viceguvernera, ali zato valjda viceguverner može da bude iz redova direktora. Takođe, u članu 29. kaže – funkcioner NBS se posle prestanka funkcije u periodu od šest meseci, a direktor Uprave za nadzor u periodu od godinu dana ne može zaposliti ili na drugi način radno angažovati u finansijskoj instituciji ili drugom pravnom licu nad kojim NBS vrši nadzor ili sa kojom sarađuje u obavljanju svojih funkcija. Meni je potpuno jasno da je godinu dana moratorijuma zapošljavanja sasvim normalno zato što u NBS neko ko radi on zaista ima veliku dostupnost svim mogućim vrlo poverljivim i značajnim informacijama i ako dođe da radi za jednu banku taj čovek je suvo zlato i meni je žao i amandmanski smo intervenisali – zašto je taj deo smanjen na pola godine i zašto to nije ostalo godinu dana, jer ipak godinu dana kad prođe to nije dovoljno, ali je ipak neki period. Dalje, kada pogledamo u članu 15. šta sve radi Uprava za nadzor, odnosno izvršni odbor na predlog Uprave za nadzor. Ovde kaže ovako – izvršni odbor na predlog Uprave za nadzor rešenjem odlučuje o davanju i oduzimanju bankama dozvola za rad, o davanju i oduzimanju društvima za osiguranje, dozvola za obavljanje poslova osiguranja, o davanju i oduzimanju dozvola za obavljanje poslova finansijskog lizinga, o davanju i oduzimanju društvima za upravljanje dobrovoljnim penzijskim fondovima, dozvole za rad za upravljanje tim fondovima, kao i ispunjenjem uslova za pokretanje stečajnog postupka, odnosno postupka likvidacije nad ovim finansijskim institucijama. Ovde vidimo da je ova Uprava za nadzor bila vrlo značajna i da je ona u stvari davala i oduzimala dozvole za rad raznim subjektima i ovde primećujem kod ovog zakonskog rešenja nešto slično što smo imali recimo i kod prosvetnih zakona, da se radi o nekoj centralizaciji, odnosno da se preuzimaju neke funkcije koje su imali određeni sektori i da se to centralizuje. Sada, drugo moje pitanje jeste promena odredbe člana 26. Naime, član 26. kaže da guverneru, viceguvernerima, i članovima saveta, u daljem tekstu – funkcioner NBS prestaje funkcija istekom mandata, a pre isteka mandata da podnesu pismenu ostavku kao u slučaju razrešenja sa funkcije. Novi funkcioner NBS bira se najkasnije do isteka mandata funkcionera kome ističe mandata a najranije 120 dana, to je sada novina, pre isteka mandata. Mandat novog funkcionera počinje da teče narednog dana od dana prestanka funkcije prethodnog funkcionera. Ovo bi prošlo potpuno pored mene da nije situacija sada u društvu i državi kakva jeste, a nekako mislim da biste se možda vi, gospođo Tabaković, kao aktuelna guvernerka i verujem da ćete biti kandidat i za novog guvernera NBS, želite na neki način da se osigurate da zauzmete tu svoju funkciju jer će možda na jesen biti održani neki parlamentarni izbori, pa možda i neki referendum, pa onda na taj način… to su prosto neka moja politička razmišljanja, dozvolićete mi da na njih imam pravo, pa bi voleli da čujemo i od vas šta vi o toj temi mislite. Vi možete da kažete – dobro, ja nisam ovde politička ličnost, ali čini mi se da je u vašim iskazima bilo dosta toga što je bilo političko, pre svega to je bila jedna vrlo velika pohvala predsednika Aleksandra Vučića, od koga sigurno očekujete podršku za vaše nominovanje, odnosno izbor za ovo guvernersko mesto. To je sve legitimno i normalno, ali kažem prosto da po zakonu ne bi guverner trebalo da se pača u politiku, a ja vas zbog vaših diskurska pitam i ovo – da li vi znate nešto što ja ne znam? Inače što se tiče ovih zakona koji su dobri i koji su istina došli malo sa zakašnjenjem, to su primetile i moje kolege, a i vi ste takođe gospođo guvernerka sami rekli, nekako ne mogu da se otmem utisku, a to je da su i ovi zakoni negde jedan deo vaše, volim da se našalim, devojačke spreme. Kao što je Siniša Mali kao ministar finansija dobio devojačku spremu povećanje penzija, tako i vi dobijate devojačku spremu ovih zaista dobrih zakona koji će vas kvalifikovati za novu kandidaturu. Dalje, imamo Predlog zakona o finansijskom obezbeđenju. Očekivala sam ovde da vidim ministra finansija za koga verujem da bolje raspravlja ovde, jer se ovde radi o tržištu kapitala koje je zaista u Srbiji, ne mogu da kažem zamrlo, ali koje nije na onom nivou kao u zemljama EU ili na onom nivou kao u zemljama koje su kandidati, odnosno žele da uđu u tu EU. Pre svega nešto bih rekla i o samoj berzi koja je u Srbiji na izdisaju i o tome da u Zemljama koje žele zaista da imaju jedno pravo tržište kapitala, jer je berza mnogo aktivnija nego što je to u našoj zemlji. Tu dolazimo recimo do dva pitanja, a to je pitanje akcija EPS i pitanje akcija Telekoma. Govoriću o akcijama Telekoma. Odmah da stvar bude jasna, lično kao i moja stranka, Narodna stranka se zalažemo za to da se ni Telekom ni EPS kao nacionalni resursi ne prodaju. Mi podržavamo to da se ne prodaju ovi veliki nacionalni sistemi koji zaista predstavljaju pravo nacionalno blago i nacionalne resurse. Međutim, 4.800.000 ljudi je dobilo akcije Telekoma koje ne može da prodaje na berzi. To ne bi oštetilo Telekom ni u kom slučaju, niti bi ga prodalo zato što te akcije čine samo jedan mali deo, čini mi se do 15% njegove ukupne vrednosti, i kako onda videti koliko taj Telekom ili EPS ili neke druge značajne firme vrede, ako se sa tim akcijama ne može izaći na berzu. Ono što bih takođe želela da kažem da je Beograd interesantan firmama koje se bave posredovanjem na međunarodnom finansijskom tržištu. U tim firmama mahom rade mladi LJudi koji znaju engleski, koji su dobro obrazovani, a koji nisu dobro plaćeni. Oni su sve tako edukovani u stvari zaposleni da bi vrteli telefone klijenata širom sveta sa ciljem da ih animiraju da investiraju, ali oni ne animiraju investicije u Srbiju, nego animiraju investicije na neke druge lokacije gde je tržište kapitala nešto bolje. Investitori dolaze i onda kada imate dobar ambijent za investiranje, pravni, ali i kada imate dobro tržište kapitala, a to tržište kapitala kod nas nije u najboljem redu. Dosta je neuredno i dosta slabo. Dalje, ovde sam našla da ovaj zakon prepoznaje razvoj trgovine finansijskim derivatima tzv. fjučersima i opcijama. Malo sam se interesovala i onda sam videla da je recimo država Izrael, izraelski parlament ukinuo ovu vrstu trgovine fjučersima i opcijama, jer se videlo da koliko god to smanjuje rizik za državu, toliko povećava rizik za privatna lica, za ljude koji tu mogu da budu na velikom gubitku. Tako da bih rekla da je ovo po mom mišljenju čist višak i da o ovome treba razmisliti, jer Srbija je već isuviše na neki način postala kolonija i još ova jedna tačka njoj nije potrebna. Hvala.
Reč ima Jorgovanka Tabaković.
Kao prvo, govorili ste ne o zakonu koji štiti korisnike usluga, odnosno ugovaranje na daljinu, nego ste govorili o Zakoni o zaštiti potrošača pominjući vaš personalni problem sa nekim provajderom telefonskim. Verujem da ste to koristili samo kao analogiju da to što se u praksi dešava se razlikuje od teorije. One zakone koje NBS donese zaista nemam nameru da ostane mrtvo slovo na papiru i nikad nisu mrtvo slovo na papiru. Možda malo duže razmišljamo dok donosimo rešenja, ali onog trenutka kada izađemo sa nekim rešenjima, mi imamo i efektivne instrumente za sprovođenje tih zakona i nikada na naš teret nije mogla da padne takva senka da donosimo zakone koji su nesprovodivi. Ima problema, ali ih prevazilazimo poboljšavanjem internih procedura, tako da verujte da smo kod ovog zakona predvideli sve da ne može da se desi takav slučaj o kojem vi govorite. Nije tu gospodin Stevanović, ostala sam mu dužna za onih 3.000 dinara, ko odgovara, da li korisnik kartice koji izgubi i PIN i karticu ili odgovara banka. Za krajnju nepažnju, eksplicitni smo, mora da odgovara građanin koji nije sačuvao ni karticu ni PIN, ali želimo da povećamo odgovornost banke da ona radi na sigurnosnim elementima svih detalja koji se nalaze na kartici, ali i na edukaciji korisnika gde to mora da pođe od onog, postavljaju se kamere na bankomatima, vodite računa da vam neko ne ukrade PIN. Znači, niti smo blagonakloni prema korisnicima usluga preterano, ne želeći da ponižavamo ljude time što im oduzimamo odgovornost da brinu o svojoj kartici i PIN. Zna se eksplicitno, 3.000 je trošak koji snosi građanin, ali kažemo da se cene okolnosti te krajnje nepažnje za trošak iznad 3.000 do onih 15.000, o kojima govorimo. Tako precizni i jasni smo i ne krijemo ništa ni u jednom od ovih zakonskih rešenja, pa da počnem od sebe. Nov zakon predviđa mogućnost, ovaj zakon izmene i dopune, predviđa mogućnost izbora funkcionera vice guvernera kada usvojimo ovaj zakon, neće biti direktora uprave, objasniću i to šta je bilo i zašto ga više nema, može da se bira najranije 120 dana pre isteka mandata, najkasnije na samom isteku. Precizan odgovor. Ne želim lično da se osiguram ni na koji način zato što moj način vođenja NBS i neophodna koordinacija sa Vladom RS podrazumeva, ne zamerite, ali u toj nekoj hipotetičkoj varijanti, kako vi kažete da se nekada i desi neki referendum ili promena vlasti, niko mene ne bi morao da podseća da podnesem ostavku na to mesto ako ljudi sa kojima sada radim na stabilnosti Srbije, ja u finansijskoj, a oni u mnogo širem opsegu stabilnosti, da ostanem i da sama radim ili kako se to zove, kohabitiram sa nekim. Nisam takav čovek. Budite sigurni, u toj nekoj teorijskoj, ne verujem skoroj izvesnoj mogućnosti, ali ako se desi, evo dajem javno obećanje – Jorgovanka Tabaković neće biti na mestu guvernera i ako bude izabrana na drugi mandat ako ona politička opcija, one političke ideje i one vrednosti koje su se pokazale ispravnim, poželjnim i podržanim od građana Srbije izgube podršku. Jel sam bila dovoljno jasna, jel treba još nešto eksplicitnije da kažem ili da izjavim ovde? Drugo, devojačka sprema, a ko meni piše ove zakone? Kakva devojačka sprema, ja od avgusta 2012. godine u Narodnoj banci od ujutru do uveče, svaki papir okrenem, proverim, svaku instrukciju dam, to znaju svi zaposleni u Narodnoj banci. Pa, ko je meni ovo napisao, neki konsultanti? Ovo je vlasništvo ljudi u Narodnoj banci Srbije i trenutak u kojem ovo radimo. Mislite da smo čekali trenutak da bude izbor? Ma taman posla. To nema nikakve veze sa tim. Prosto, za neke stvari moraju da sazreju okolnosti, poštujući vaše prioritete, sve ono što se dešavalo kao izbori, mi smo sad došli na red. Kad je reč o direktoru Uprave, razlog zašto dajemo ovu mogućnost izbora 120 dana najranije ili istekom mandata je upravo slučaj koji smo imali sa direktorom Uprave. Prethodnom direktoru Uprave je istekao mandat u novembru. Obavljen intervju, sve završeno i mi smo zbog opštih okolnosti zvanično izglasanog dobili direktora Uprave nedavno, pre dva meseca. Nismo se mi ništa premišljali i razmišljali, prosto tehnički je nužno da se izbor funkcionera zbog kontinuiteta obavi na taj način. Da li vi verujete da od 2000. godine, kada je meni to moj saradnik Dević rekao, da se nije predvidelo ovakvo stabilno vreme i potreba da se guverner bira u toku isteka redovnog mandata, pa nismo imali ni to rešenje predviđeno. Ni procedurama ovde, ni našim internim, ni u višim aktima koji važe u ovoj državi. Znači, još jedna od zasluga stabilnosti koju mi svi zajednički živimo je potreba da se izbor funkcionera uradi tako da omogući kontinuitet rada institucije. To je jedini razlog, nema nikakvog tajnog, on je eksplicitan, otkriven, pokazan i objašnjen. Jer, direktor Uprave može da dobije ovlašćenje od guvernera. A, izvinite, kad se guverner ne izabere na vreme? Ko će guverneru da da, on nema status vd-a, ne može niko privremeno da obavlja njegovu funkciju, a to je precizno pravno izvedeno u drugim Ustavom definisanim kategorijama najviše vlasti. Prosto, nema potrebe da tražite ništa tajno, kad mi sve kažemo javno. To je razlog, to je osnov na kojem je izgrađeno poverenje prema Srbiji, od političkih odnosa, preko MMF, do onog odnosa koji ja želim da izgradim sa vama, dajući vam jasno do znanja zašto to radimo. Uprava kao uprava, to je jedan eksperiment koji smo pokušali da unesemo 2012. godine gde je Uprava čovek sa dvoje ljudi, a sve ostalo su sektori koji rade svoj posao. Nakon ovoliko godina smo shvatili da preuzimanjem novih nadležnosti, posebno deviznog inspektorata, onog što radimo sa platnim institucijama, onog što treba da radimo sa platnim sistemima, menjačima, prosto nije nadležnost koju može da radi samo jedan čovek kao direktor Uprave, koji je i inače ne neko ko sam odlučuje, nego član izvršnog odbora, kolektivni organ odlučuje o svemu onom što ste vi decidno popisali daje, oduzima, predlaže davanje oduzimanje dozvola i svega ostalog. Suštinski, izvršni odbor sa viceguvernerima i guvernerom na čelu će i nadalje odlučivati o svemu tome što ste pobrojali. Ali, gubimo tu jednu kariku koja nas je usporavala, a sada je ona potrebna da se premosti zato što su preširoke nadležnosti za jednog čoveka, odnosno jednog viceguvernera. I nema ništa iza, ništa tajno, nikakve skrivene agende i namere. Cilj nam je da budemo što efikasniji i da sve svoje nadležnosti obavljamo u najkraćem mogućem roku, a na najkvalitetniji način. Zašto je taj rok skraćen? Klauzula zabrane konkurencije, ako se dobro sećam, 161 član zakona koji je regulisao rad, radne odnose, govorio da ne možete da zaposlite šest meseci, jer nosite kontakte, informacije itd, nego imate ono što se u zapadnom svetu zove „zlatni padobran“. Taj zlatni padobran kod nas nije zlatni, ali država Srbija nema toliko mnogo novca da bi plaćala predugo sedenje, a s druge strane, zaista računamo na kvalitet ljudi koji radi u Narodnoj banci, jer nemamo negativnih iskustava, da će svoje informacije koje imaju prodavati. Na čemu temeljimo ovo uverenje? Da štedimo novac, da ih ne plaćamo predugo i da verujemo u njihovu lojalnost NBS. Da li se ikada bilo šta što se dešavalo u Narodnoj banci, oduzimanje dozvola, spajanje banaka, bilo koji postupak, vodio u medijama? Da li je ikada NBS iskoračila sa jednom neumerenom, neodmerenom informacijom mimo tržišnih učesnika koji kad obave transakciju onda saopštavaju o čemu je reč, uz podršku Narodne banke Srbije? Imali smo mi raznih negativnih iskustava, kada se ljudi neodmerenim izjavama, igraju finansijskom stabilnošću, pa kažu – Narodna banka je tražila ovo, Narodna banka kaže ono, do nedavnog slučaja koji, evo delim sa vama, gde se obaveza države Srbije, koju ima svaka druga država u EU, zbog Zakona o sprečavanju pranja novca, prati stranka, u smislu da li ste politički funkcioner? Jeste, i ja sam funkcioner i vi ste gospođo Sanda. Kada ode neko od vaših u banku, oni treba da ga pitaju da li ima odnos sa vama, jer vi možete da dobijete donacije, pomoć i preko nekog rođaka, prijatelja. To je standard EU koji traži prepoznavanje stranke. Znate šta su dve banke uradile želeći da ismeju sopstvenu državu u sprovođenju nečeg što je dobra praksa, jer se svi borimo protiv korupcije? Građanima u redu, koji čekaju za bilo šta, podele upitnik – da li ste funkcioner, da li ste saradnik funkcionera, da li ste političar ili ne znam šta već. To je praksa, evo, možda je ova moja otvorenost i potrebna u ovom trenutku, što inače ne radim, ali te dve banke su već dobile opomene, jer one propisuju obrasce, one su dužne da obezbede mehanizme kojima će praćenje stranke i sprečavanje pranja novca da zaustave, obezbede i spreče, a oni lepo kažu – to je Narodna banka od nas tražila. Zakon donet od strane kolega iz Ministarstva finansija, hvala im, to je zajednički posao, svako od nas je doneo nedostajuće podzakonske akte. Mi, na primer, oko licenciranja svih finansijskih institucija još preciznije, iako smo to u praksi sprovodili, ali sada imamo i na papiru da neko mora da bude reputabilan, što kažu – „fit and proper“, da nema maslaca na glavi, a hoće po suncu da se šeta, što bi rekli Izraelci, koji nisu ukinuli ovo o čemu vi govorite, finansijsko obezbeđenje i derivate, to je informacija koju ste vi saopštili, ja je nemam, izvinite na digresiji zbog njihove ove dosetke, ali svako mora da bude dovoljno ugledan, kvalifikovan i kompetentan i Narodna banka to ceni. Da li će sada neko, kada neko konkuriše za člana Upravnog nadzornog odbora banke osiguranja da kaže – ona zla Narodna banka to ne da. Ne, to su pravila. Da bi bili uređeno društvo svi moramo da ih poštujemo i zato nema straha što smo skratili rok za plaćanje tog perioda od šest meseci dok ne zasnuje radni odnos u nekoj drugoj firmi, da će prodati naše informacije, jer ljudi u Narodnoj banci nisu posebni, sve su to građani Srbije, ali imaju jedan poseban odnos zato što znaju značaj posla koji rade i znaju kvalitet informacija kojima raspolažu i kako nekome može da naškodi informacija koja je odata kako ne treba. Čovek koji radi na snimanju naših sednica, dugo je tu, pred penzijom je, svaka se sednica i svaki se razgovor u Narodnoj banci snima i to je dobra praksa. Ja sam srećna što je to tako. Taj gospodin, koji je pred penzijom, Nikola, kad god dođu novi prevodioci i saradnici, on ih okupi i kaže – ovo što ovde čujete ostaje u prostoriji svečane sale ili sale 107 gde se sastanak obavlja. To nije ni za porodicu, to nije ni za najbliže prijatelje. Ova institucija stara preko 130 godina mora da čuva svoj ugled i verujte da svi na tome radimo na najbolji mogući način. Izvinite zbog dugog odgovora, ali sam uvažavajući vas, i lično htela da vam ovo sve ovako kažem.
Hvala gospođo Tabaković. Poštovani narodni poslanici, u skladu sa članom 87. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, sada određujem pauzu u trajanju od jednog časa. Sa radom nastavljamo u 15 časova i 20 minuta. Hvala. [[Posle pauze]] Nastavljamo sa radom, dame i gospodo narodni poslanici. Reč ima narodni poslanik Miroslav Aleksić. Izvolite, kolega.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Poštovana guvernerko, predstavnici Ministarstva, evo, danas raspravljamo o 11 tačaka koje su na dnevnom redu, po starom i dobrom običaju u objedinjenoj proceduri, po hitnom postupku ponovo. Ruku na srce, kada govorimo o objedinjenoj proceduri, bivalo je to i mnogo gore na prethodnim sednicama, danas možemo naći i neku vezu između većeg dela zakona koji su danas na dnevnom redu. Međutim, ta praksa usvajanja zakona po hitnom postupku koji su jako važni, jedan od njih je i Zakon o privrednim društvima koji ima 161 član, dobili smo u sredu saziv sednice, on je u ponedeljak ušao u Skupštinu, dakle, apsolutno nedovoljno vremena za ozbiljnu pripremu, da ne govorim za ozbiljnu raspravu u parlamentu. Ali, to jeste način vođenja Srbije u poslednjih šest godina, koju aktuelni režim vodi. Dakle, ako govorimo i o tim hitnim postupcima i težnji zapravo da Srbija postane evropski uređeno društvo, pročitanju vam samo jednu rečenicu iz evropskog izveštaja a ona kaže – treba smanjiti korišćenje hitnih postupaka, moraju se izbeći mere koje ograničavaju mogućnost Narodne skupštine da delotvorno razmatra zakonodavstvo. Dakle, svi na to upozoravaju, ali naravno, nastavlja se praksa starog rada da govorimo o velikom broju zakona, da se što netransparentnije donose zakoni, iako od svakog zakona građani Republike Srbije mogu na svojoj koži da osete ili greške ili ono što on može da donese dobro. Kada govorimo danas o setu ovih zakona koje predlaže Narodna banka, možemo reći da zapravo monetarna politika i ekonomska politike Republike Srbije, odnosno Vlada Republike Srbije, imaju jedan te isti cilj, a to je da se teret kompletnih reformi o kojima slušamo već šest godina preko leđa građana Republike Srbije ostvari, da privreda i domaći preduzetnici zapravo imaju jedan podređeni odnos u odnosu na strane preduzetnike, strana preduzeća i strane firme. Ta politika stvaranja poslovnog ambijenta za razvoj preduzetništva, za rast privrede u Srbiji na duži rok je nemoguća, zato što Vlada Srbije sa svojom ekonomskom politikom i Narodna banka sa svojom monetarnom politikom žele samo da na kratak rok, radi nekakvih propagandnih ciljeva, stvaranja privida da se u Srbiji bolje živi, da je u Srbiji sve sjajno i bajno, da je u Srbiji sve odlično, zanemaruju ono što će na duži rok i na duže staze osetiti pre svega privreda Srbije, a odmah zatim i građani Republike Srbije koji žive u ovoj zemlji. Godine 2016. najavili ste da ćete promeniti preko 40 zakona koji se tiču preduzetništva u Srbiji, da će to biti godina preduzetništva, danas se nalazimo u 2018. godini, dobili smo pre dva dana ovde u skupštinsku proceduru zakon sa 161 članom, Zakon o privrednim društvima, i sada treba na taj način da rešimo poslovni ambijent u Republici Srbiji. Kakav je odnos i monetarna politika ove zemlje prema privrednicima, o tome najbolje govori podatak koliko je učešće malih i srednjih preduzeća u stvaranju BDP-a u Srbiji. Nadam se da guvernerka jako dobro zna da je to negde oko 30-ak procenata, tačnije, po zadnjim zvaničnim podacima sa 32% privatni preduzetnici učestvuju u kreiranju BDP-a. Prosek u Evropi je 60%. Jedna Bugarska ima 60%, Hrvatska ima 51%, u Srbiji preduzetnici učestvuju sa svega 30%. Kada govorimo o tome, to ništa ne čudi, zato što vi vašu pažnju ne usmeravate prema malim i srednjim preduzećima, vi ste pre svega fokusirani na nekakve strane investitore koji od Srbije i od građana Srbije prave jeftinu radnu snagu i prave robovlasničko društvo, gde dovodite raznorazne pletače kablova i najavljujete to kao zlatno investiciono doba Srbije, gde građani Srbije treba da budu srećni i zadovoljni ako dobiju radno mesto u fabrici da pletu kablove, nose pelene i primaju 200 evra za to. Dakle, na tim osnovama se ne može izgraditi ekonomija i privredni rast u jednoj zemlji. Dakle, na tim i takvim osnovama gde dajete 10.000 i više evra strancu po jednom zaposlenom radniku, ne možete imati rezultat u Srbiji. E, kad nemate rezultat, vi onda pribegavate nekakvim drugim merama kako biste stvorili privid nekakvog rasta i ekonomskog razvoja u Republici Srbiji. Međutim, i to teško ide. U zadnjih šest godina do 2017, Srbija je bila poslednja zemlja u regionu po visini stope rasta BDP. Prosečna stopa za pet godina je 1,3 procentna poena. Prosek na Balkanu je 2,3. Dakle, mi smo duplo manji od svih ostalih zemalja. Iza smo Crne Gore i Bosne i Hrvatske i Slovenije i Makedonije. To je istina. Dakle, govorim zvanično statističke podatke. Dalje, Srbija spada među 40 zemalja sa najnižim rastom BDP. Vi govorite o nekakvom ekonomskom tigru, o nekakvom prosperitetu, nekakvom razvoju, a čini mi se sve gore i gore se stvari odvijaju ovde u Srbiji i tek će se odvijati. Tu ima, poštovana guvernerko, naročito i vašeg udela kada govorimo, pre svega, o vašoj monetarnoj politici, situaciji da sa jedne strane imamo najnižu stopu privrednog rasta. Ne govorim o 2018. godini, molim vas da, kada mi budete odgovarali, da ne govorite o stopi u prvom kvartalu ove godine, jer je i prošle godine u prvom kvartalu on bio preko 3,5% pa je spao na dva. To se gleda na nivou godine. Dakle, imamo najnižu stopu rasta. Imamo javni dug koji je 60% danas BDP ili ti 24 milijarde i imamo dinar koji je ojačao prema evru za 5%, koji je ojačao prema američkom dolaru za 15 procentna poena i dinar je najjača valuta sada izgleda u svetu. Gde je tu logika? Nešto ne štima. Ako imate jaku valutu domaću, imate valjda i privredu, razvoj privrede, a mi kod nas nemamo razvoj privrede. Imamo konstantna i nova zaduženja i imamo jaku valutu. Odgovor je da se dinar precenjuje veštački. Tu nema nikakve dileme. To je potpuno jasno. Sada kada ste predložili ove zakone, pre svega Zakon o izmenama i dopunama Zakona o NBS, može se sublimirati u jednoj jedinoj rečenici, a to je da se ukida uprava za nadzor. Dakle, ne sadrži nikakve suštinske promene u radnu NBS niti neke stvari koje su vezane za vođenje monetarne politike u Srbiji, a trebali bi. Reći ću vam kako vi utičete na stanje ekonomije u Srbiji. Kao prvo Narodna banka, kao institucija, koja između ostalog postoji sa jednim jedinim zadatkom, a to je da obezbedi dovoljnu količinu novca u prometu i vi to vrlo dobro zante, da Srbija danas ima tri puta manje novca u prometu nego koliko je to potrebno. Posledica toga je apsolutno zastrašujuća nelikvidnost privrede i građana Srbije i dugački rokovi plaćanja. Kada govorimo o nelikvidnosti, gospođo guvernerko, danas u Srbiji imati 36.000 blokiranih privrednih društava, imate iznos blokade 2,5 milijarde evra. Pored vas i Vlada Republike Srbije kasni sa povraćajem PDV na koji imaju pravo i ostvarili su, dobili rešenje privrednici. Stalno je taj iznos negde oko tridesetak milijardi duga za povraćaj PDV. U toj, takvoj situaciji, normalno da ne možemo govoriti o privrednom rastu i privrednom razvoju. Novčana masa jeste nešto veća nego što je bila 2012. godine. Tačno je, povećali ste u jednom iznosu, ali nedovoljno. I dalje nedovoljno koliko treba da bude dovoljno, praktično da bi mogla da funkcioniše privreda i građani. To što je povećana, povećana je, pre svega, kao posledica bede stanovništva Srbije, jer je ta beda uslovila rast kreditne aktivnosti tih naših građana. Kada govorimo o jakom dinaru. To zaista deluje dobro. Znate, kada građani pogledaju, ne moraju da jure sada neke menjačnice, dilere po ulicama da menjaju devize, da jure da li će danas biti više ili manje, ali da li je to realno stanje Srbije i stanje ekonomsko u Srbiji? Nije. Prvo, što se tiče tog trenutnog kursa dinara, on je posledica, pre svega, interesa stranaca, kao što znate, koji državi pozajmljuju novac. I ovde ćemo govoriti sada o tome. Oni pozajmljuju državi novac i ostvaruju visoke prinose, visoke profite. Dakle, unose devize. Odnos ponude i potražnje definiše kurs, ako se ne varam. Ovakav kurs odgovara uvoznicima. Gospođo guvernerka i te kako, ali je vrlo depresivan za sve one firme koje se bave izvozom u Republici Srbiji, a valjda bi i naša pažnja trebala da bude fokusirana na njih, da proizvodimo i izvozimo, ali ovakav kurs je depresivan za sve firme koje se bave izvozom. Dalje, ako govorimo o monetarnoj politici, apsolutno sam stanovišta i smatramo, kao Narodna stranka, da referentnu stopu treba nadalje obarati sa ciljem da ona bude 2%. Pre svega zbog pojeftinjenja kredita, što bi zapravo dovelo i do povećanja privredne aktivnosti za razliku od ovoga što sam do sada govorio, a to je zamiranje privredne aktivnosti, jer 30% svega preduzetnici učestvuju u kreiranju BDP. Vođenje pravilne monetarne politike jeste preduslov bilo kakvog privrednog napretka i tu verujem da se svi oko toga slažemo, ali nema sreće u privredi ove zemlje gde su kamatne stope sa troškovima kredita veće nego što su profitne stope. Dakle, kada dođete u takav stadijum ne možete govoriti o bilo kakvom privrednom rastu i razvoju jedne države. Naravno, kao rezultat svega toga mi na sednici današnjoj na dnevnom redu imamo i zakone, odnosno sporazume o novim kreditima i novim zaduženjima. Republike Srbije, odnosno njeni građani danas duguju 24 milijarde evra, taj dug je 60% BDP. Godine 2012. pre vašeg dolaska na vlast, taj dug je bio 15 milijardi. Dakle, bio je skoro za deset, da budem precizan 9 milijardi je bio manji nego što je danas. E, sada kada vi govorite o svim vašim uspesima u ovih šest godina, ne možete da kažete da to nije istina. Deset milijardi evra je ova vlast zadužila Republiku Srbiju za šest godina vašeg mandata. Sada kao najveći uspeh predstavljate to što u zadnje dve godine nije nastavio da raste javni dug u odnosu na 2015. godinu kada ste dostigli vrhunac, kada je javni dug bio 25, 3 milijarde, odnosno 76% BDP. Dakle, to je činjenica. Kada govorite o rastu BDP u prvom kvartalu treba da kažete i da ste u ovoj godini već zadužili građane Republike Srbije sa novih 504 miliona u prvom kvartalu emitovanjem hartija od vrednosti. Sada, danas na ovoj sednici zadužujete građane Republike Srbije za novih 225 miliona evra. Dakle, nastavlja se pogubna politika daljeg zaduživanja Republike Srbije i njenih građana, pri tom se stalno služite ekonomskim kategorijama suficita i deficita od kojih apsolutno ne zavisi život građana to jest zavisi ali onda kada nemate suficit kojim se hvalite, nego umesto što imate suficit isplaćujete vaše obaveze prema građanima Republike Srbije, bilo da su to preduzetnici, bilo da su poljoprivrednici, ali vi ne servisirate vaše obaveze, tekuće i dospele, pa kažete, imamo deficit, višak para u budžetu. To nije nikakva sposobnost, ali vi zbog propagande i laži kojima vladate šest godina želite da predstavite građanima takvu pogubnu ekonomsku politiku. Kada govorite o padu, a maločas ste govorili, slušao sam vas pažljivo, odnosu BDP, odnosno padu duga u odnosu na BDP, tako je, rekli ste da je on danas 60-ak%, bio je 76% 2015. godine, rezultat tog pada nije povećanje privredne aktivnosti nego veštački podizanog dinara, odnosno održavanog dinara i kursnih razlika i odnosa evra i odnosa dolara. Dakle, vi da imate realan rast on bi se pokazao, ne bi govorili o 1,3 rastu nego bi govorili o rastu 4 ili 5%, govorili bi o investicijama, a ne da budemo na začelju da naš rast bude daleko manji od svih zemalja u okruženju. Znači, Srbija je iza Crne Gore, iza Bosne, iza Hrvatske, da ne govorimo o Rumuniji, o Bugarskoj i ostalim zemljama. Jedino možemo sa Makedonijom da se poredimo, ali kako stvari teku i Makedonci će biti iznad nas. Rezultat toga su i prosečne plate, gospođo. Prosečne plate su u Srbiji i dalje daleko od onoga što imaju naše komšije iz drugih susednih zemalja. Jedino mi i Makedonci smo tu na 400 i nešto evra, svi ostali imaju više, i Crna Gora i Hrvatska i Bosna, i da ne pominjem stalno jedne iste. O minimalnim platama da ne govorim, jer smo tu poslednji, ubedljivo smo poslednji. Ne možemo čak ni sa afričkim zemljama da se poredimo. Sad vi govorite da je to neki veliki uspeh što smo dostigli platu 400, dva, tri evra. Kad bi kurs dinara danas oslikavao stanje u privredi, ne bismo imali ni tih 400 evra, nego bi bilo ispod 400 evra. Dakle, sve je farsa i sve je predstava za građane Srbije, koji treba da poveruju da je u stvari njima mnogo bolje nego što vi govorite i nego što oni osećaju – da ovde teče med i mleko, da je dinar najstabilnija valuta, da oni imaju najveće plate u regionu, da je u Srbiji zadovoljstvo živeti, da privrednici rade odlično, ostvaruju ogromne profite. Ali, to je možda na vašoj televiziji. Možda biste to vi želeli da tako bude. Ali, vi to ne znate da uradite. Šest godina vladate i posle šest godina i dalje govorite o tome kako je neko drugi kriv za ovakvo stanje u Srbiji. Još je veći paradoks zašto uzimate ove zajmove. Uzimate za javna preduzeća – za „Srbijagas“, za EPS, za železnice. Zadužićete Srbiju 160 miliona evra za javna preduzeća, koja su pri tom kancer srpske ekonomije i koje ne reformišete, znate zašto? Zato što oni služe za raznorazne koruptivne mehanizme, kampanje i šta ti ja znam sve, ali zato reforme idu po leđima građana, da li su u pitanju penzioneri, da li su u pitanju zaposleni, da li su u pitanju poljoprivrednici, da li su u pitanju mala i srednja preduzeća, a oni su zaštićeni kao beli medvedi. Na to vas upozorava i Fiskalni savet i MMF i svi ostali, ali, jednostavno to dalje i dalje teče tako. Šest godina ta ista javna preduzeća i dalje se finansiraju iz budžeta. Parama građana Republike Srbije se oni bahate i njihovi šefovi. Takođe, Poštanska štedionica, sa 40 miliona evra, za koju uzimate zajam i za zdravstveni sistem 25 miliona. I sve to prolazi u ovakvim raspravama sa zakonima, gde ne možemo da se posvetimo, niti da građani znaju šta stoji iza nekog zakona u jednoj netransparentnoj raspravi, pa ću se osvrnuti samo na jedan član ovolikog zakona o privrednim društvima, koji ima 161 član. Naime, u članu 259. ovog zakona predviđa se da se tržišna vrednost akcija javnog akcionarskog društva utvrđuje kao ponderisana prosečna cena ostvarena na regulisanom tržištu odnosno multilateralnoj trgovačkoj platformi. Dalje, izmenom člana 475. ovog zakona preciziraju se odredbe kojima se utvrđuje postupak ostvarivanja prava na otkup akcija nesaglasnih akcionara, tako da se predviđa da javno akcionarsko društvo koje ispunjava kriterijume likvidnosti, definisane u članu 259, ima obavezu da od nesaglasnog akcionara otkupi akcije koje su predmet zahteva po vrednosti koja je jednaka tržišnoj vrednosti. Dakle, prosto rečeno, da bi građanima bilo jasno, vi menjate zakon i da umesto, kao što je bilo do sada, vrednost akcije ponudite po tri aspekta – tržišna cena, knjigovodstvena cena ili procenjena vrednost akcija, to brišete sada u zakonu i ostavljate da se ne isplaćuje akcionarima najveći iznos od ove tri ponuđene, tržišne, knjigovodstvene i procenjene, već samo tržišna cena. Zašto? Zato što ćete isplaćivati, a kad govorim o akcionarima govorim o običnim akcionarima, dva miliona ljudi ima pravo na besplatne akcije, recimo, Aerodroma, sutradan „Telekoma“, možda i „Komercijalne banke“, oni neće moći da dobiju, da izaberu najvišu vrednost kada se pravi procena vrednosti akcije, već će im država ponovo zavući ruku u džep i uzeti deo sredstava, jer će im isplatiti po posebnim procenama tržišnu vrednost akcija. I to je verovatno, a želim da mi odgovorite, možda jedan razlog za to i sadašnje stanje Aerodroma Beograd, a sutradan i drugih društvenih sistema koja su budu privatizovala, i na šta će mali akcionari, odnosno građani Srbije koji su upisali akcije, imati pravo? Ovim zakonom im sasvim sigurno smanjujete vrednost akcije na koju bi građani imali pravo. Ponovo njima zavlačite ruku u džep, a javna preduzeća nastavljaju da se bahate. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima guverner Narodne banke Srbije, dr Jorgovanka Tabaković. Izvolite.
Ja bih da pitam samo mladog kolegu za šta se opredeljuje kad kaže da je dinar veštački jak, u jednom trenutku, a onda kaže – znam da je odraz ponude i tražnje vrednost dinara. Pa, ili je veštački ili je odnos ponude i tražnje? Šta je meni najveći problem? Ja zaista ozbiljno doživljavam sve što kažete. Ali, kad vi saopštite da ne postoji dovoljna količina novca u opticaju, a Narodna banka Srbije svake srede na repo aukcijama povlači višak likvidnosti, i ovo se stvarno dešava i mi imamo troškove održavanja monetarne politike u smislu da se taj višak likvidnosti ne preliva na inflaciju koja bi bila porez za sve građane Srbije, a vi pričate o nedostatku likvidnosti, odnosno o odsustvu dovoljne količine novca u opticaju. Kako mogu da razumem? Ili da vam nije struka, ili da vas neko obmanjuje, ili da ne koristite ispravne podatke. Ali, sada je pitanje – da li ih koristite namerno kao netačne i zastarele, poput ovog o učešću malih i srednjih preduzeća u stvaranju BDP-a. Bio bi red da kažete iz koje godine je taj podatak. (Miroslav Aleksić: Iz ove.) Nije tačno. Poslednji podatak kojim raspolažu relevantne institucije od Svetske banke, IBRD i našeg Zavoda za statistiku su za 2014. godinu. Znači, ja u mikrofon govorim i štitim ugled funkcije koju ovde pred vama ispunjavam u punom mandatu. Taj podatak je iz 2014. godine. Ja ne sporim političku veštinu ako je ima ili pokušaj da se podaci prikazuju selektivno da bi to delovalo, ne znam, mi smo stvorili neku fatamorganu, vi u njoj ne živite i to nije stvarnost, nego je neka obmana. To ne priliči nama kao ozbiljnim ljudima. Znači, kada govorite o kategorijama koje potcenjujete, deficit i suficit i o javnom dugu, spoljnom dugu, o načinu njegovog finansiranja, postoji jedna elementarna stvar koju svako od nas zna. Kada ste privatno dužni, da li je svejedno da li ste dužni za letovanje ili zato što ste kupili neku mini peć kojom ćete da se bavite nekom proizvodnjom? Da li je reč o projektnom zajmu, o investicionom zajmu ili je o potrošnji? To je ono što razlikuje način vršenja ove vlasti, vođenja monetarne politike i onog što smo zatekli. Znači, zatečen deficit mora nečim da se finansira. Imate li minus po tekućem računu? Vi morate da zanavljate kredit ili da prodate nešto i da ga vratite. Znači, dug za deficit koji je stvoren 2008. godine političkim dogovorom, a bez izvora za finansiranje uvećanih javnih rashoda, onih penzija, je nešto što se u privatnom životu ovako može prevesti. Dajete detetu uvećan džeparac, prilično velik, ali nemate platu kojom ćete to da pokrivate. Nemate prihode, nego ga dajete na dugu koji formirate u 2008. preko 100 miliona je bila tada ta rupa koja se konstantno uvećava za kamate i to je jedan deo ovog duga, a vi ističete samo njega. Govorite o tih 500 miliona novog zaduživanja, a ne kažete da je država Srbija u decembru prošle godine otplatila 750 miliona dolara duga bez novog zaduživanja, koristeći kupovinu preko svog agenta NBS u trenutku kada je dolar bio najpovoljniji. To građani treba da znaju. Danas za dospeće koje je u novembru od milijardu dolara, država ima već kupljenih 570 miliona dolara u trenutku kada je vrednost dolara bila najpovoljnija da se taj dug otplati. Šta radi odgovorna država i monetarna politika u koordinaciji sa njom? Kamate na te hartije od vrednosti su koje su nužne za zaduživanje države za pokriće deficita tog disbalansa između prihoda koje ostvarujemo i rashoda koje imamo, a zatekli smo ih, zakonom definisani. On mora nečim da se finansira. Portfolio investicije se zovu hartije od vrednosti, ali nekada su kamate na tu vrstu pozajmica bile za deset procentnih poena više nego danas. Posledica tih sniženih kamata i sniženih troškova države za pokriće deficita, za potrošnju je rezultat manje premije rizika, stabilnosti koju ima ova država, investitorske zainteresovanosti, za ulaganje. Zašto prećutkujete činjenicu i sve kažete portfolio investicije, a ne kažete da su strane direktne investicije neto 2,6 milijardi za Srbiju i veće nego u bilo kojoj zemlji u okruženju? Ja neću reći da teče med i mleko, ali je mnogo toga bolje i bolje je na dugoročnim osnovama. Kažete meni kurs je nešto privremeno, inflacija niska. Za inflaciju tri godine niska i stabilna inflacija spuštena sa 12,9 na 2,2, da li je to za inflaciju kratak rok? Usidrena inflaciona očekivanja, što je sada mera vrednosti poverenja u jednu državu, u njenu monetarnu politiku, a usidrena su u cilju inflacionom koji je snižen sa 4 ± 1,5 na 3 ± 1,5. To bi trebalo da bude vaš ponos, nema veze ko ga je ostvario. Meni ne smeta kada neko postigne uspeh. Meni ne smeta da citiram drugog. Divim se svačijem uspehu. Rado se setim nekad kada je ovde Milan Marković branio Zakon o inspekciji. Stvarno je bio jedan dobar zakon i bilo je mnogo takvih slučajeva, ali tog se rado sećam jer je atmosfera bila – radimo nešto za državu, ali sada ne razumem da je sve što je urađeno i što je evidentno, vama iluzorno, veštački, ovako ili onako. Šta govore podaci? Kažete, privreda nikako ne radi, smanjenje troškova i kamata negativnih kursnih razlika baš zbog ovog i ovakvog relativno stabilnog dinara i sniženih kamata govori da je privreda po ovom osnovu platila poveriocima 54 milijardi dinara manje u 2007. u odnosu na 2014. godinu. Zahvaljujući stabilnosti dinara, koja je rezultat uspešnog sprovođenja makroekonomske politike, negativne kursne razlike smanjene su 246 milijardi dinara u 2014. godini na 97 milijardi dinara u 2017. godini. Da li je 148 milijardi dinara za potcenjivanje? Toliko je novca više ostalo u privredi za investiranje. Da li vi znate da banke danas imaju u jednom delu problem da preduzeća imaju sopstvene izvore finansiranja, iako je dostupnost finansiranja svim kategorijama i malih i srednjih preduzeća i mikro izuzetna i pristup tih preduzeća nad kojima lijete suze, pristup kreditima tih preduzeća je sledeće. Rast novoodobrenih kredita kod mikro preduzeća je 14,2%, za mala 25,9%, za srednja 21,4% i 38,5% na velika. Pa ne zadužuju se da plate dugove, nego da investiraju. Još jedan podatak koji želim sa vama da podelim, koji je izuzetno važan, jeste sledeći. Mislim da to svesno zaboravljate, ali imam obavezu da to ponovim. Period 6. avgust 2012. godine – maj 2018. godine – dinar prema evru je ostao gotovo nepromenjen. Ojačao je 0,3%. Devizne rezerve po osnovu intervencija NBS povećane su 400 miliona evra, za taj period od 2012. do 2018. godine. Ne utrošeno na održavanje stabilnosti, nego stvoren bafer za ono vreme. Hajde sada da to uporedimo. Da dodam samo da je dinar od 2008. do 2012. godine, za četiri godine izgubio 33,2% vrednost. To je trećina. Potrošene devizne rezerve 5,7 milijardi za te četiri godine. Potrošeno je 5,7 milijardi evra, a dinar oslabio 33,2%? Mogu ja ovo da kažem, ali bi bio red da se ovo makar ne pominje, jer ne ide na korist i na čast onima koji su ovo radili i to je postignuto u vreme bregzita, grčke krize, značajnih geopolitičkih tenzija i da ne pominjem sve okolnosti kroz koje smo prolazili za period o kojem govorim. Šta je doprinela ova relativna stabilnost kursa da privredni ambijent bude predvidim i tako to u brojkama izražavamo baš u ovom delu koji vas zanima, spoljnotrgovinske aktivnosti? Od 2016. godine više od polovine proizvodnje plasiramo na inotržišta. Udeo izvoza roba i usluga u BDP je u 2017. godini dostigao 52,5%, a u prvom tromesečju ove godine 54,4%. Zabranili ste da pominjem da je u prvom tromesečju 4,6% rast BDP i evo neću. Poređenja radi, u 2012. godini izvoz roba i usluga je činio 36,2% BDP, što znači da je u 2017. godini ovo učešće bilo veće za 16,3 procentna poena. Da li je to iluzija? Da li je to obmana? Da li je to marketing? Ovo su podaci gde mogu da vam dodam, bojim se da ću da vas iznerviram, neto devizne rezerve i pored ovako stabilnog dinara nikad veći. Bruto iznose preko 10 milijardi, a neto devizne rezerve povećane su za tri milijarde i 258 miliona evra i iznose 8,792 miliona evra. Znači, neto devizne rezerve, ne obavezne rezerve kod NBS, devizne rezerve države Srbije, koja je vlasnik imovine i NBS. Dvostruko veći iznos od onog koji je svim referentnim vrednostima predviđen kao dovoljan i održiv za pokriće uvoza izvozom po svim kriterijumima međunarodnih finansijskih institucija. Referentna kamatna stopa je snižena sa 11,75 na 3, a vi bi da bude 2. Izvinite, a šta će da radi Odeljenje za projekcije u Direktoratu za ekonomska istraživanja i statistiku nego da meri procenu uticaja rasta cene nafte, svojih modela, rizike koji dolaze i da ne žurimo, da budemo neoprezni, da podižemo i spuštamo kamatu? Ne ugledamo se ni na koga. Kada smo sigurni da treba sniziti referentnu, mi je snizimo, ali smo izvršnu, onu cenu novca efektivnu, smanjili sopstvenim načinom izvršavanja aukcija. Pošto tvrdite da znate ovu materiju, da vam kažem da je nekada monetarna politika vođena tako da su svi viškovi likvidnosti povlačeni, svi koliko ih ima, sve što banke ponude, to spada kod NBS po najskupljoj ceni, po referentnoj. Sada je model aukcija po varijabilnoj kamati i povlačimo likvidnost koju mi procenimo. Da li znate koja je cena? Oko 2,4, iako je referentna 3. Da ne opterećujem ostale daljim detaljima, ali to je prava priča o izvozu, o stabilnom i održivom rastu, a ne o iluziji, kako ste vi to želeli da predstavite.
Hvala. Reč ima ministar Zoran Đorđević. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospodine Aleksiću, slušao sam vas pomno šta ste imali za komentare da nam kažete i na predloge zakona koje smo danas predočili. Mislim da je tu bila jedna prosta želja da prikažete nešto da je gore i da je loše, a bez ikakvih argumenata i tražeći bukvalno bilo gde uporište u nečemu što možda neki širi auditorijum neće da razume. Kada su u pitanju građani Srbije, oni najbolje znaju kako žive i, za razliku od vremena kada ste vi bili na vlasti, danas građani Srbije vide da je iz dana u dan bolje, možda nekada malo, ali je iz dana u dan bolje, za razliku od nekih prošlih imena kada su bili u potpunoj neizvesnosti šta ih očekuje, kolika je inflacija, ono što je naša guvernerka rekla, kako se kretao kurs, kako će da završi, koliko će novca, odnosno deviza moći da kupi od svoje plate, a takođe i o deficitu koji je bio nepredvidljiv. Pričate o malim i srednjim preduzećima. Znate kako, mi smo nasledili privredu od vas, koja je bila bazirana na tome da mala i srednja preduzeća se bave uslugama. Mi smo pretili da postanemo zemlja koji ćemo jedni drugima samo da dajemo usluge, ništa da ne proizvodimo. Vi da bi osnažili mala i srednja preduzeća, vi njima morate dati posao, morate da im date nešto da proizvode, da imaju neki nov proizvod koji će da izbaci neku novu vrednost. Ta nova vrednost se bazira na tome, kad imate zemlju kakvu smo mi nasledili 2012. godine, na tome što morate da dovedete investitore koji će nešto da proizvedu. Naravno da bismo svi mi voleli da nama dođu investitori „A“ klase, ali u zemlji kakva je bila Srbija 2012. godine bilo je vrlo teško dovesti i ove investitore koji su danas i koji su onda dolazili i mi gledamo da kreditnim rejtingom i položajem naše zemlje na „Duing biznis listi“ taj imidž naše zemlje menjamo iz dana u dan, da dolaze sve kvalitetniji investitori, a mala i srednja preduzeća, kojih ima sve više i više, nisu bazirana na uslugama samo, već su bazirana na tome da daju podršku tim ljudima koji nešto proizvode i to jeste snaga jedne ekonomije, kad imate klaster malih i srednjih preduzeća koji pomaže to veliko preduzeće, tu veliku kompaniju koja nešto proizvodi, koja daje neki finalni proizvod, koji na kraju krajeva se i na kraju izvozi i opet donosi neki novi profit. Nasledili smo loše obrazovanje, nasledili smo loše pravosuđe, to je sve nešto što ne možete da promenite u jednom danu. Posledica svega toga jeste da imamo i nedostatak radne snage danas, iako možda vama deluje kada kažete da imamo 12,7% nezaposlenost, da možemo da je iskoristimo, da, ali neka ranija vremena su dovela do toga da nebrigom o tome koga i kako obrazujemo, imamo viška kadrova. Naravno, da mi nismo i ne prepuštamo sada da to bude samo po sebi da se rešava, već Nacionalna služba za zapošljavanje odvaja veliki novac za prekvalifikaciju, dokvalifikaciju, kako bi naši ljudi i oni koji imaju danas posao opstali, usvojili neke nove tehnologije, ali ovi mladi ljudi koji su bez posla i ne mogu da ga nađu, možda svojom prekvalifikacijom budu konkurenti da dobiju svoj posao. Bavimo se i socijalnim preduzetništvom i radićemo na tome. Ja mogu samo da vam kažem da Ministarstvo na čijem čelu sam ja ima 12 zakona u prvoj polovini ove godine sa kojima će izaći pred vas ovde u Skupštinu, a u drugoj polovini 18. Itekako se neki od njih i direktno, a neki indirektno tiču socijalnog preduzetništva i itekako vodimo računa o tome da se bavimo socijalnim preduzetništvom. Kada pričate o kreditima, tu je interesantno, kada nama dajete zamerku za ovo zaduživanje, vi ste uzimali kredite i ti krediti su bili osam, devet, 10% plus euribor. Naši krediti su euribor plus 0,25, 0,5, 0,75, 1%. Ovo što je guvernerka rekla, mi smo čak imali obavezu i da neke skupe kredite iz tog nekog vremena vraćamo. Vaši krediti koji su bili tako skupi najčešće su išli da servisiraju neke obaveze koje nisu bile proizvodne, nisu bile ulagane u infrastrukturu, u proizvodnju, već su bile ulagane u penzije, u nedostatak. Mi smo uspeli da napravimo i suficit, a i da iz davanja države, koje iz meseca u mesec pada kada je u pitanju ona subvencija koju dajemo penzionerima, odnosno ono što država njima daje i upravo to jeste razlog zašto sa optimizmom, ono što je rekao naš predsednik Aleksandar Vučić, možemo da im garantujemo da će biti veća penzija, i ne samo veća, nego veća nego što je bila 2014. godine i to dosta veća. To je ono što je on pokazao u onoj tabeli. To sad vidim da niko ne spominje. Ne spominje ni to da je rekao da će biti nikad veća plata i da će i ove godine biti povećanje plata. Mislite odakle to? Nije iz ovih zaduženja, ništa od toga nije otišlo za plate. Poslednje što želim da kažem, a da to približim, kada kažete BDP i mi imamo spori rast. Kažete - u vaše vreme je bilo zaduženje 14 milijardi evra i to je bilo 70% BDP. Prostom matematikom, naš BDP je bio 20 milijardi evra. Matematika je jasna. Danas je naše zaduženje 60% i iznosi 24 milijarde, što znači da je naš BDP 40 milijardi. Ne znam, ako nema nikakvog rasta, kako je BDP porastao sa 20 na 40? To bih voleo da vi meni objasnite. Ako nema rasta, kako je to moguće? Hvala.
Hvala. Reč ima Miroslav Aleksić.
Hvala. Neću moći u dva minuta da tandemu ministra i guvernera objasnim i da sa njima polemišemo o ekonomskim teorijama, fiskalnim teorijama, monetarnim. To možemo na nekom drugom mestu. Zaista bih voleo da sve ovo što ste vi izneli građani osećaju, kao što ste rekli, na svojoj koži. Kako reče ministar – građani iz dana u dan osećaju boljitak i napredak. Zaista ne znam, možda ja ne pripadam toj grupi, možda postoje neki koji osećaju. Vi verovatno, gospođo Tabaković, u Narodnoj banci i te kako osećate boljitak jer primate platu 530.000 hiljada. Vaši saradnici primaju po 400 i nešto hiljada dinara. Prosečna plata u Srbiji, za koju kažete da je najveća nego ikada, je 410, 415, 420 evra i time se hvalite. Dakle, 25% građana Srbije je na ivici apsolutnog siromaštva. To su rezultati. I, hvala vam, poštovana guvernerko, što ste potvrdili da je javni dug povećan za 10 milijardi. Naravno, izneli ste argumente i zamenili teze kako je to zbog ovoga ili zbog onoga. Takođe, ne možete da opovrgnete činjenicu da imamo najniži privredni rast u regionu. I, to što sada želite da zamenom teza kažete da je stanje u Srbiji sjajno, nećete uspeti. Zapravo, vi možete neko vreme obmanjivati građane i pričati im sve te bajke koje oni slušaju, ali doći će trenutak kad će oni zavući ruku u svoj džep i shvatiti kako se u Srbiji živi, i privrednici, i lekari, i poljoprivrednici, i preduzetnici. Još jednom vas pozivam, gospodine Đorđeviću, pošto želite da se javite za reč, niste mi odgovorili za konkretno pitanje vezano za Zakon o privrednim društvima, vezano za aerodrom i budući način obračuna akcija na koje imaju pravo mali, odnosno obični akcionari Republike Srbije, koji ih ima preko dva miliona u Republici Srbiji. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima Marijan Rističević, povreda Poslovnika.
Dame i gospodo narodni poslanici, slušati ovo, govoriti ovo, treba biti s debelim obrazom, a slušati ovo, treba imati jak stomak. Dakle, dug na kraju 2012. godine, kad se podvukla crta, bio je preko 17 milijardi.
Samo recite član, kolega.
Član 107.
Član 107? Povreda dostojanstva.
Povreda dostojanstva. U taj dug nije ubrojana donatorska podrška četiri zarez nešto milijardi. Pet milijardi gotovo oproštaj duga, prodata privreda, 6,7 milijardi. Sveukupno 32 milijarde su, kako to naš narod kaže, proćerdali i pri tome nisu napravili izvor za vraćanje duga. Valuta je otišla 50%. Ali, njima je bilo dobro. NJima je bilo dobro. Vuk potomak, Vuk Jeremić, transakcije, u toku 2013, 2014. i 2016. godine, ovako, 60 hiljada evra, 30 hiljada evra, 30 hiljada evra, 30 hiljada evra, 30 hiljada evra 2014. godine, 2015. godine milion 494 hiljade dolara, evo sve ovde, milion 469 hiljada u 2017. godini, 200.000 dolara u 2014. godini, ponovo 200.000 dolara u 2016. godini, u 2015. godini 25.000 dolara, to mu je bila neka sirotinja, 199.000 2016. godine, pa ponovo 199.000. Evo, kamere mogu da zabele. Dakle, ukupno Vuk potomak, šef na potomče, pet miliona 733 hiljade dolara i 180.000 evra. Dakle, njima je itekako bilo bolje, 400.000 ljudi ostalo bez posla. I, kao što sam rekao, trebalo je imati dobar želudac slušati ove činjenice koje iznosi Vuk Jeremić potomak i njegov pokret lopuža, džabalebaroša i prevaranata. Hvala.
Hvala. Da li želite da se Narodna skupština izjasni u danu za glasanje? (Ne) Hvala. Reč ima Veroljub Arsić, povreda Poslovnika.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da ste, gospodine predsedavajući, morali da postupite u skladu sa članom 86. st. 1, 2. i 3. koji kaže – saziv za sednicu Narodne skupštine sadrži dan, čas i mesto održavanja sednice i predlog dnevnog reda. Tada bi inače moj kolega Aleksić znao da sada nije 2008, 2009, 2010, 2011. godina, nego 1. jun 2018. godine. Da je to znao, ne bi pričao nama ovo što je pričao, jer smo u periodu od 2008. do 2012. godine prodali blizu pet milijardi evra deviznih rezervi i tako smo čuvali stabilnost dinara koji je, tu moram da priznam, guverner bio blag prema njemu, zato što je rekao kurs koji je bio 31. decembra 2008. godine sa kursom koji je bio 2012. godine. Da se vratimo na periode kada ste preuzeli vlast, bio je 76 dinara, a kada ste izgubili vlast 119,80. Pričali smo o nekoj inflaciji. Nikada manja nije bila, a on je opet pričao o periodu od 2008. do 2012. godine. Pričali smo o lošim pravima radnika. Najveće i najlošije pravo radnika je kada gubi posao, ali ne samo kada gubi posao, nego gubi nadu da može da ga dobije, da ga pronađe, da se zaposli, da brine o svojoj porodici. Moram da priznam da je u samo jednom delu kolega bio u pravu. NJemu je lošije nego što mu je bilo 2011. i 2012. godine, jer nema više odakle da drpa, nema više odakle da se krade i sada se za to odgovara. Sledeći put podsetite kolegu u skladu sa članom 86. stav 3. da je danas 2018. godina i nemoj da priča nama o rezultatima njihove vlasti i njihove rezultate da pripisuje nama.
Hvala, kolega Arsiću. Smatram da je kolega Aleksić imao svako pravo na svoj stav, pa da li je realan ili nije realan, sada ste vi o tome govorili upravo. Hvala vam. Da li želite da se Narodna skupština izjasni u danu za glasanje? (Ne.) Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta, povreda Poslovnika.
Na osnovu člana 32. Gospodine Marinkoviću, u toku prošle sednice imala sam sa vama ozbiljniju raspravu zato što se na neki poseban način odnosili prema tadašnjem predlagaču i na putu ste da to bude i sada. Na vreme vas upozoravam. Dakle, Jorgovanka Tabaković nema ovde nikakvu prednost. Ona je došla da predstavi neke predloge zakona i ako se narodni poslanik javi po Poslovniku, onda on mora imati prednost. To što se ona okreće i kaže – daj meni, daj meni da ne zaboravim, ne ide, neka zapiše da ne bi zaboravila. Dakle, vi morate da vodite računa o primeni Poslovnika i ne možete nikome davati prednost na osnovu toga da li vam se neko više dopada, a neko manje. Ne znam zašto Marijanu niste dali reč pre nje. Dakle, molim vas, da ne bi u toku rasprave dalje imali ovakvu vrstu problema, da se ne ponovi ono sa Zoranom Mihajlović. Molim vas da vodite računa. Narodni poslanici su ovde ti koji imaju svaku vrstu prednosti ili barem potpunu jednakost kada je u pitanju primena Poslovnika i vodite računa o tome. Hvala vam.
Hvala vam, koleginice Radeta, na sugestiji. Poslanik Rističević se jeste javio za povredu Poslovnika, ali je povukao pre nego što se guverner dr Jorgovanka Tabaković javila za reč, tako da smatram da nisam povredio Poslovnik. Da li želite da se Narodna skupština izjasni u danu za glasanje? (Vjerica Radeta: Biće prilike.) Hvala vam puno na razumevanju. Reč ima narodni poslanik Miroslav Aleksić, povreda Poslovnika.
Gospodine predsedavajući, reklamiram član 109. Poslovnika iz prostog razloga što se iz sednice u sednicu nastavlja brutalno vređanje i zloupotreba Poslovnika od strane Rističevića, a evo sada i Arsića, kome niste izrekli opomenu na to što je gospodina Jeremića nazvao potomkom, mene lično ovde nazvao potomče, ako sam dobro čuo, gospodin Arsić da kradem, da ne mogu da kradem, da smo lopovi itd. Dakle, za to se izriče opomena, gospodin predsedavajući, na takve izjave i ovo što govore ovde u mikrofon. Vi apsolutno niste odreagovali, iako su govorili o svemu osim o povredi Poslovnika. Ako već govore o tome, govore o tome ko je lopov, ko krade, neka krenu od sadašnje i aktuelne Vlade, neka se ne vraćaju u 2008. godinu, pa neka počnu od Vulina, preko Siniše Malog, preko Ane Brnabić i svih ostalih koji sede ovde uz vašu podršku, a i te kako imaju šta da odgovore građanima Srbije o svojim računima, o svojim ofšor firmama, i o drogi u automobilima, i tetkinim stanovima i da ne nabrajam o čemu sve ne. Ako već to radite, onda počnite prvo od vas, a nemojte da optužujete da su lopovi oni koji su danas opozicija već šest godina. Kako oni mogu da kradu? To kako je meni, ja sam gospodine Arsiću, za razliku od mnogih, mnogo pre politike radio neke poslove, radim ih i danas, i potpuno mi je svejedno, još bolje živim danas, nego kada sam bio na vlasti, ako već vučete za jezik. Nemojte da vređate poslanike ovde. Nemojte da dozvoljavate da bez opomena prolaze ovakve izjave i ovakve optužbe, a sa druge strane opozicione poslanike kažnjavate. Gospodin Arsić je mene kaznio što sam rekao da poslanici vlasti čitaju literarne radove. To je bilo dovoljno da dobijem dve opomene i isključenje, a za ovo lopov, potomak, krade, potomče i ostalo, to kao nema veze, oni mogu da govore šta hoće, da nas vređaju kako ko hoće i za to se opomena ne izdaje.
Hvala, kolega Aleksiću. Znate da se stvarno trudim da prema svima imam isti tretman. Nisam prepoznao u govoru kolege Rističevića vas i uvrede ka vama. Da li želite da se Narodna skupština izjasni u danu za glasanje? (Da.) Reč ima guverner dr Jorgovanka Tabaković.
Ja znam svoja poslovnička prava da se kao predlagač javim i da mogu da dobijem reč u svako doba. Znam da nemam prednost nad poslanicima koji reklamiraju povredu Poslovnika. Međutim, javila sam se samo da kažem da je moja namera upravo bila, zamolila sam predsedavajućeg da meni da reč da odgovorim na primedbe koje je izneo poslanik, da ne bih upravo povredom Poslovnika, sa jedne strane, nastavila raspravu u ovom smeru u kojem je potekla, ali nisam rekla – zaboraviću, da ne zaboravim. Ja vas poštujem i očekujem da vi mene poštujete. Poštujem vaše argumente, ali nemojte da dodajete neistine. Nisam rekla da ne zaboravim, jer imam odlično pamćenje i ne zaboravljam. Istina iznad svega, nemojte da dodajete.
Reč ima ministar Zoran Đorđević.
Znate kako, kada poredite to da vi lošije živite danas nego ranije, reći ću vam, čitao sam zanimljivu stvar o poslaniku koji je ranije bio na jednom visokom položaju u opštini i ne bi me čudilo da on danas priča o tome da mnogo lošije živi. Znam čitajući šta je sve radio tada, ubeđen sam da danas lošije živi i da lošije živi iz dana u dan, jer troši sve ono što je nekada nezakonski pribavio i ima. Ostao sam dužan taj član zakona koji ste vi pomenuli i jeste, to je moja greška. Član 259. je usklađen iz razloga usklađivanja sa međunarodnim računovodstvenim standardima. Tim članom 259. se precizira utvrđivanje tržišne vrednosti akcija jednog akcionarskog društva, tako što se stavom 1. ovog člana tržišna vrednost akcija javnog akcionarskog društva utvrđuje kao ponderisana prosečna cena ostvarena na regulisanom tržištu kapitala, odnosno multilateralnoj trgovačkoj platformi u smislu zakona kojim se uređuje tržište kapitala u periodu od šest meseci, koji prethodi danu donošenja odluke kojom se utvrđuje tržište kapitala i kojom se utvrđuje tržišna vrednost akcija pod uslovom da je u tom periodu ostvaren obim prometa akcija te klase na tržištu kapitala predstavljala najmanje 0,5% ukupnog broja izdatih akcija te klase i da se u istom periodu trgovalo jednom trećinom trgovačkih akcija i isti pooštrava. Ono što je najbitnije, zašto se menja 259. jeste da se time dodatno pojačava značaj kriterijuma likvidnosti akcija i isti pooštrava, što mislim da je plus, a ujedno se vrši i približavanje režimu trgovanja akcijama u skladu sa zakonom kojim se uređuje preuzimanje akcionarskih društava. Hvala.
Hvala. Miroslav Aleksić, izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Hvala na odgovoru gospodine ministre, s tim što neću vam uzeti za zlo ovaj prvi deo, pretpostavljam da ste o meni govorili da sam bio predsednik opštine, pa sad trošim nekakve pare koje sam zaradio ranije, ali nema veze, neću odgovarati.
Mislim da nije vas.
Konkretno, o ovom odgovoru vezanom za akcije koje ste pominjali. Pozvali ste se da međunarodne evropske standarde, ja ću vam pročitati. Dakle – u skladu sa važećim međunarodnim standardima finansijskog izveštavanja koji se primenjuje u državama članicama EU, procena vrednosti akcija tj. tržišna vrednost kotirane hartije od vrednosti, ne zahteva nikakve dodatne korekcije u odnosu na zakonski predlog koji smo do sada imali. Naime, u skladu sa paragrafom 77, međunarodnog standarda finansijskog izveštavanja, odmeravanje i fer vrednosti, kotirana cena na aktivnom tržištu pruža najpouzdaniji dokaz fer vrednosti koristi se bez korekcije u odmeravanju fer vrednosti, kad god je ona dostupna. Dakle, ja sam vas konkretno pitao - zašto u ovom zakonu sada ukidate mogućnost da se utvrdi najveća cena mogućih akcija, već im samo nudite tržišnu cenu? Zato što se to tiče dva miliona građana Republike Srbije koji imaju pravo na besplatne akcije i koji će sasvim sigurno dobiti manje onoga trenutka kada se budu ta javna preduzeća privatizovala, da li je u pitanju Aerodrom Beograd, da li je u pitanju EPS, da li Telekom ili neko drugi, oni će de fakto po ovakvom predlogu zakona dobiti manje para, nego što bi dobili da je ostao član zakona nepromenjen 259. To je konkretno pitanje.
Hvala kolega Aleksiću. Ministar Zoran Đorđević, izvolite.
Kolega Aleksiću, evo još jedno pojašnjenje. Izmena ovog člana jeste da ako postoji tržišna vrednost akcija, ne postoji uopšte razlog za bilo kakvom korekturom, odnosno korekcijom te vrednosti. Iz tog razloga se to radi. Kažem to se radi u skladu sa međunarodnim računovodstvenim standardima i ovaj zakon je bio u Evropskoj komisiji sa ovim obrazloženjem i vratio se kao nešto što jeste bilo uputno da se uradi sada i sa ovom izmenom. Tako da, kada imate tržišnu vrednost, a imate, posedujete znači, u redu je kada nemate, pa potrebno je da vidite, da utvrdite neku vrednost. Ovde kada imate tržišnu vrednost po kojoj trgujete, vi sad hoćete da uvedete novi mehanizam da kažemo to mi sad procenjujemo da možda je visoko ili nisko, pa dajemo sebi za pravo da to korigujemo u nekom drugom pravcu. Zašto ako se trguje po nekoj vrednosti, vi sada da korigujete to? To je vrlo prosto i jednostavno, zato se ovo i radi. Hvala.
Hvala ministre. Reč ima narodni poslanik Miljan Damjanović.
Hvala vam. Zaista od jutros imali smo mnogo toga da čujemo, nažalost mnogo više stvari koje nemaju veze sa zakonima, ali s obzirom na činjenicu da je guverner od jutros tražila da se bavimo činjenicama, da pratimo jedne i druge šta govore, vrlo rado ću kasnije, jer sam pratio i šta je ona iznosila, kao i sve poslanike. Što se tiče izmena i dopuna Zakona o Narodnoj banci Srbije, prosto ukratko, gotovo sve izmene jesu i dopune, vezane su bile za gašenje Uprave za nadzor nad finansijskim institucijama kao odvojene jedinice u okviru NBS, što i jeste dobro, jer tu je guverner faktički bio kao država u državi i zaista su tu bile neke stvari koje nisu baš najbolje definisane. Tako da, izmenama i dopunama zakona predviđeno je da sada guverner NBS bude odgovoran za ono za šta je do sada i bio odgovoran direktor Uprave za nadzor, ako sam dobro razumeo. A sve funkcije koje je Uprava radila nastavljaju da se obnavljaju samo ne više kao zasebna celina. E, sada jedna od stvari koja po nama nije dobra, šta može biti posledica ovog zakona, ovih izmena i dopuna jeste da direktor Uprave za nadzor će sada biti, kako bi rekli, nevidljivije biran s obzirom na činjenicu da više neće prolaziti skupštinsku proceduru, (Jorgovanka Tabaković: Kao viceguverner, to piše.) Hoće? Aha, dobro. U redu. Ukoliko je tako, onda to je u redu, s obzirom na činjenicu da je u onom stavu pisalo da više neće biti birano. Moguće da ja nisam dobro video, ali evo sačekaću odgovor da vidimo da li će biti biran i dalje je kroz Skupštinu, pa ćemo dalje raspravljati. Što se tiče Zakona o međubankarskim naknadama i posebnim pravilima poslovanja kod platnih transakcija na osnovu platnih kartica, tu je onako interesantno meni bilo, odnosno nama iz SRS posebno treći član. Kaže u prvom stavu – međubankarska naknada kod transakcije debitnom karticom ne može biti više od 0,2% vrednosti izvršene transakcije. Zatim, drugi stav – međubankarska naknada kod transakcije kreditnom karticom ne može biti više od 0,3% vrednosti izvršene transakcije, a zatim, u članu devet kaže, tačka 2. i 3. – platne transakcije na osnovu poslovnih kartica, platne transakcije na osnovu platnih kartica koju je izdao trostrani kartični sistem plaćanja, odredbe ovog člana ne primenjuje se na te dve stvari. Pa se prosto postavlja tu pitanje, odnosno, ako smo dobro razumeli, time se faktički stavovi 1. i 2. isključuju i prestaju da važe, tj. međubankarska naknada kod transakcije debitnom prestaje biti ograničena na 0,2%, dok je barijera od maksimalne vrednosti 0,3% za kreditne kartice takođe eliminisana. To nam kaže tačka 9. faktički se isključuju 1. i 2. Budući da se poslovne kartice otvaraju u ime za račun pravnog lica koga zastupa profesionalni zastupnik, verovatno je da ona neće upasti u zamku, kako se često napominje, sitnih slova. Nadamo se da to nije tako regulisano da može da se kaže bila je greška. Interesantno je da je i član 6. definisao pravilo o prihvatanju svih kartica i stavom 3. je precizirano šta je prihvatilac dužan da učini u slučaju da ne prihvati platne kartice pojedinih kartičnih sistema plaćanja, a da u tom slučaju, sledećim stavom istakne tu informaciju na ulazu u prodajni objekat i na naplatno mesto. Budući da je cilj ovog seta zakona izmena i dopuna zakona da se olakša poslovanje na daljinu, imalo bi smisla propisati obavezu onih trgovaca koji na svoj internet prezentacijama, mislim na sajtove, reklamiranje i sve ostale, imaju prikazane kartične sisteme, da ista ažuriraju za kartični sistem čije kartice više ne primaju, kako ne bi sticajem okolnosti dovodili kupce u zabludu usled novonastalih okolnosti. Znate da je ovo najbolji primer bio i bio je često slučaj sa „dajners klub internešnl“. Upravo smo tu imali jednu veliku aferu zbog prikazivanja lažnih finansijskih usluga i mnogi kupci su tek na prodajnom mestu saznali o tome da ne mogu da izvrše svoju uslugu, od benzijske stanice, trgovine, marketa, kako god, već da je bilo i da ne primaju više ovu karticu. Ono što je takođe prilično zanimljivo u ovom zakonu, kada se radi, jeste što su definisani prekršaji trgovaca sa jedne strane i izdavalaca i prihvatilaca sa druge strane, pri čemu su definisane samo novčane kazne. Novčane kazne se izriču istovremeno sa utvrđivanjem neregularnosti i daju se zajedno sa nalogom za otklanjanje pomenutih nepravilnosti. Takođe je propisana i druga novčana kazna u slučaju da nepravilnosti nisu otklonjene. Međutim, time se onda praktično otvara mogućnost da subjekat bude u kontinuiranom prekršaju, a da se ne dovodi u pitanje dozvola za učešće u kartičnom prometu. Primera radi, ukoliko izdavalac konstantno naplaćuje međubankarsku naknadu suprotno članu 3. stavu 1.-3. ovog zakona i beleži dobitke veće od kazne, on i nakon višestrukih novčanih kazni može da nastavi sa istom praksom. Mislim da je to jasno. Kaznu iz člana, ako uzmemo zatim 13. bi trebalo adaptirati za predlog koji je vezan za član 6. To je jedino što je normalno i logično. Isticanjem neprihvatanja pojedinih kartica i na drugim lokacijama, osim fizičkim. Kada govorimo o Zakonu o zaštiti korisnika finansijskih usluga kod ugovaranja na daljinu, prema našem mišljenju, ovaj zakon je podsticajan u smislu olakšanja poslovanja, i to nije sporno, kao i obavljanja pojedinih poslova na daljinu, pri čemu se generišu mnogostruke koristi u smislu smanjenja troškova ugovornih strana. Doduše, sadrži i pojedine stavke koje nisu precizno definisane i prosto kriju, može biti kao zamka, neke određene opasnosti. Nadam se da ćemo to sada da razlučimo, objasniću o čemu se radi. Jedna od takvih stavki jeste autentifikacija samog korisnika, gde se paradoksalno nedefinišu elementi autentifikacije, ali se nabrajaju kao potrebna dva elementa. Takođe, ono što je veliki problem, prema mišljenju nekoga ko se, između ostalog, bavi sajber sigurnošću agencije u kojoj radi, jeste nedostatak uslova elektronskog potpisa na iznose do 600 hiljada dinara. Ukoliko je fizički potpis zahtevan pri fizičkim zaključivanjima ugovora, neophodno je zahtevati elektronski potpis pri elektronskom poslovanju. U daljem objašnjenju zakona jeste navedeno da postoje praktični problemi prilikom primene elektronskog potpisa, što jeste legitimna težnja da se olakša poslovanje, zaključivanje ugovora i slično, ali se problem ne rešava time što će se postaviti nejasno definisan kriterijum atuentifikacije korisnika, već jednim sistemskim rešenjem, pravljenjem registra lica koji će imati svrhu sličnu fizičkoj varijanti matične knjige rođenih npr, ili barem pravljenjem onlajn registra kod zvanične državne agencije ili institucije, u kome bi sva lica koja imaju nameru da poslove obavljaju na daljinu imala naloge koje bi pravili lično, a potom bi podaci koji su upravo lično dostavljeni, služili za autentifikaciju prilikom zaključivanja ugovora na daljinu. Na taj način ćemo stvoriti sigurnost. Ovoj je jedini, po nama, evo, da vidimo da li ste i kako ste vi možda kroz taj zakon regulisali, da li će biti nekih možda dodatnih izmena. Još jedna stvar koja je zaista, ja nisam pravnik, zaista ja nisam pravnik, ali onako, prosto zapada u oči, jeste činjenica da se član 2. stav 4. tačka 9), stranica druga, poziva na zakone EU, a ne na zakone Republike Srbije, pa kaže – direktno se propisi EU, bez usklađivanja sa domaćim propisima proglašavaju važećim nadležnim. Šta se dešava u slučajevima u kojima EU ima definisana i priznata pravna i fizička lica koja pružaju finansijske usluge, a da takva pravna lica uopšte nisu definisana u našem zakonu? Takve su svojevremeno bile agencije za faktoring, odnosno agencije koje su otkupljivale potraživanja. Interesuje me, kako nema, ili onda nisu naši propisi, ili gde su naši propisi, da li je ovo samo bild, da li je ovo kopirano, prebačeno, ne razumem po kom osnovu, to kažem, samo po propisima EU? Prosto mi je neverovatno, da nemamo u našem zakonodavstvu, da smo samo ubacili inostrano, ili nismo koristili, ili nismo kroz prosto naše regulatorne, ili delove zakona, nije došlo do podudaranja, ili ako treba kroz izmene i dopune, ili kako već? Znači, ovde prosto samo stoji da je tako, to je možda ili tehnička greška. Očekujem, zaista me interesuje, kako je to moguće da stoji u zvaničnom aktu. Kada govorimo dalje o ovom zakonu, fundamentalan problem zaštite korisnika finansijskih usluga, nije rešeno ovim zakonom. Naime, i ovde devizne i druge rizike, na koje nijedna ni druga strana ne mogu uticati snosi samo potrošač, tj. samo korisnik. Ovo može proizvesti negativan podsticaj u smislu hazarderskog ponašanja pružalaca usluge koji su daleko bolje informisani od potrošača o tome da li će se kamatne stope menjati ili ne, odnosno da li će doći i u kojoj meri će egzogeni događaji uticati na predmet ugovora koji moraju biti u skladu sa ovim zakonom, koji ste ovim izmenama i dopunama predložili. Stvari prosto, koje ne mogu i dalje da se ne primete, slušali smo i od ministra i od guvernera, da trebamo pronalaziti rešenja. Ako pogledamo, na primer, vaši su ministre zakoni, da kažem, povezani, da sad ne ulazim jedan po jedan, i o stečaju i o privrednim društvima, i ostalo. Kada kažemo privredno društvo, svi smo ovde svedoci, pa rekao bih slobodno svi građani Srbije, jedne činjenice, a to je da je mnogim preduzećima, nezavisno od vrste preduzeća, u nekom prethodnom periodu, bilo omogućeno od strane države da u najviše slučajeva bude poverilac, uzimaju bespovratne kredite, neretko od strane države i, da kažem, subvencionisane kredite od strane države, a da su se zatim ta preduzeća odmah nakon dobijanja tih sredstava gasila. Mi u ovom trenutku imamo 2.080 firmi koje su, na primer u stečajnom postupku. Šta se dobijalo time, a ni ovim zakonom sada nije rešeno, šta se dobija time? Dobija se da imamo najbolje zanimanje u državi, a to je da budete stečajni upravnik ili izvršitelj. Mislim da bolje od toga nema. Evo, uzmimo primer stečajnog upravnika koji je znao da u datom trenutku iskoristi situaciju, na primer naprednjački ministar bivši, Saša Radulović, se tokom svoje karijere stečajnog upravnika upleo u konce organizovanog kriminala, a da nikada za to nije odgovarao. Baš iz razloga kako ovaj zakon postoji i kako se, na kraju krajeva nije se ni onakav kakav jeste, nije se primenjivao. Po podacima, na primer, iz elektronske arhive Hipo alpe-adria banke u Srbiji, vidi se da je on bio zaposlen kao savetnik po ugovoru o delu sa mesečnom naknadom od 13 hiljada evra dok je bio ministar. Jeste on bio kratko, ali njega prosto država mora da tereti i zbog tog perioda i perioda pre nego što je postao ministar, jer je činio krivično delo je li tako? Kao što je poznato, ova banka je bila likvidirana posle serije afera koje su se dešavale ne samo kod nas nego i u Hrvatskoj i tada je pao i bivši hrvatski premijer Ivo Sanader, ali to mu nije bio jedini greh. Saša Radulović je u Agenciji za privatizaciju vodio, dok je bio ministar i kao poverenik u predmetu Šećerane Dimitrija Tucović 1898, u stečaju. U tom predmetu mu je pripala preliminarna nagrada u visini od dva miliona 550 hiljada dinara i naknada troškova od tri miliona i 600 hiljada dinara. Umesto da preduzeće izvlači iz stečaja, one je nezakonito prodao opremu i osnovna sredstva i to kao staro gvožđe. U ovom trenutku danas, mi ne samo da imamo, meni bi trebalo 105 ovakvih strana da pokažem koliko imamo firmi u stečaju, ali nisu problem samo te firme koje su u stečaju, koje ste i nasledili, zato kažem da je bilo vrlo interesantno slušati i poslanike prozapadne opozicije kada kritikuju sadašnju vlast, a zapravo za dobar deo ovih stvari vuku svoju krivicu, krivicu iz njihovog vremena i ovo su firme koje su, čak imamo u stečaju po 18 godina, od 2000. godine pa do danas. Nemamo za sada rešenje tih problema. U odnosu na prethodnu godinu, skočio je broj firmi u stečaju. Pre tri meseca bilo je 2.067, sada imamo 2.080. Ne radi se o tome što je tako, nego što prosto imamo mali broj onih koji se rešavaju, pa sad da ne nabrajam one sa velikim problemima od Komgrapa pa nadalje, ali je na primer bilo interesantno, to ću koristiti u nekom drugom svom obraćanju, na primer kako se odvijao problem i proces čuvene hemijske industrije „HIPOL“, koja prosto da je u Beogradu o tome bi već javnost, ne samo brojila, verovatno bi neko završio iza rešetaka, a nešto malo o čemu su mediji pisali, a moglo se doći do tačnih podataka, čak nije ni stečajni upravnik promenjen pored svih, neću reći, ne volim da koristim termine lopovluka dok se ne dokaže, ali sumnjivih stvari koje su se dešavale. Niko nije reagovao, ali biće više vremena u narednom periodu pa ćemo i o tome govoriti. Ono što je posebno obradovalo, moram da se vratim na guvernera. Zaista jutros kad je govorila, pomno sam slušao i tražila je da razgovaramo jezikom činjenica i da uvažavamo nju, na kraju krajeva, kao čoveka koji postiže rezultate i ja nemam problema sa tim i citiraću je i kaže da dok je bila opozicioni poslanik, nikada se nije bavila neistinama da bi dobila neki glas. Je li to istina? Dok je guverner bila narodni poslanik, znači u periodu pre nego što je SNS došla na vlast, to je bila kampanja 2012. godine, tada je bila šef ekonomskog tima SNS, da ne ulazimo kako je došla do mandata poslanika, to je već svima poznato da su sa Tomislavom Nikolićem drpali mandate SRS, najavila je da će po dolasku na vlast ta partija prvo što će učiniti ukinuti obavezu plaćanja prema RTS-u. Citiram izjavu – predlog kako da građanima uštedimo jeste da ih lišimo suvišnog troška, neplaćanjem i ukidanjem televizijske pretplate. To je ta istina koja se i dan danas, verovatno ne plaćamo, ne bi me čudilo da sada saznamo da televizija plaća nama. Sada ono što je još interesantnije. Kao poslanik je takođe bila veliki borac, citiraću najvećeg krvnika srpske privrede, tu ćemo se složiti, Mlađana Dinkića, i kaže: „Nastaviću da u parlamentu iznosim dokaze o milionskim zloupotrebama koje je Mlađan Dinkić sa saradnicima učinio u proteklom periodu. Ipak sam odustala od toga da ga tužim zbog uvrede, neću da se povlačim po sudovima i tužakam, već ću se politički boriti protiv njega“, Dnevni list „Danas“, 6. mart 2011. godine. Ako se vratimo na 8. april 2010. godine, rasprava o Zakonu o regionalnom razvoju koja je juče prekinuta ostala je u senci sukoba između poslanika SNS Jorgovanke Tabaković i ministra Mlađana Dinkića. Tabaković je tvrdila da joj je, nakon što je u toku rasprave iznela niz kritika na njegov račun, Dinkić prišao i rekao da je džukela. Dinkić je, međutim, novinarima rekao da je Jorgovanki kazao da laže, a u narodu se kaže – laže kao pas. Oboje su najavili tužbe jedno protiv drugog, a rasprava je nastavljena i u sali, pa je branio Tomislav Nikolić. Dalje, netrpeljivost išla je dotle da je Tabaković izjavila da sa Dinkićem ne bi popila nikada ni kafu. Je li tako? Da li je to istina, da ste izjavili? (Jorgovanka Tabaković: Nisam rekla to.) Evo, ja ću vam reći – 6. marta 2011. godine. Ona na pitanje da li bi sa njim popila kafu, za dnevni list „Danas“, u skupštinskom restoranu s osmehom odgovara da bira društvo. Formiranje URS-a, Jorgovanka Tabaković, govorim o URS-u Mlađana Dinkića, koji je bio G17 plus, kaže da pravi stranku Ujedinjeni regioni kojom će preskočiti cenzus i ostati na vlasti da bi sačuvao prljave tragove načina raspolaganja novcem. Svaka čast. Vi ste napravili tu koaliciju sa Mlađanom Dinkićem, odmah nakon formiranja te stranke, izbora 2012. godine, podsetiću vas, jula 2012. godine i upravo ste mu omogućili da, kako vi kažete, sačuva prljave tragove načina raspolaganja novcem. Pošto volite da pričamo o činjenicama, ima još mnogo toga, gospođo Tabaković, zaista. Bilo vas je nekada milina slušati, dok ste bili poslanik SRS, osim jedne stvari, kada ste ubedili, narodnog poslanika Zorana Despotovića i Vesnu Vukajlović Nikolić da se zaduže u švajcarcima, Natašu niste uspeli, pa hvala bogu, njoj niste napravili problem, ali njima jeste i tu se pokazala ta ekonomska vizija koju ste poneli sa sobom u SNS. Hvala.
Hvala. Izvolite.
Da počnem od ovog poslednjeg. Nikada nisam nikome savetovala ni da se zaduži, ni u kojoj valuti da se zaduži. Taj ko vam je to rekao, nije vam rekao neistinu, jer ja i danas tvrdim da građanima Srbije treba obezbediti sve informacije, jer su odluke lične. Onaj ko se izgovara da ga je neko na nešto nagovorio, ne bih da komentarišem. U pravu ste. Ja sam za gospodina Dinkića rekla da nikad ne bih sa njim popila kafu, i nisam, verujte mi. Ono što je problem koji treba sagledati i koji ne može svako da reši u svom životu, a morao bi ako se bavi javnim radom i političkom delatnošću jeste taj da ponekad morate da izmerite šta je vaša lična reč i neka veća težina, kao cilj za koji se borite, gde morate da žrtvujete nešto od sopstvene slobode. Znate kako kažu – civilizacija. Civilizacija nudi čoveku mnoga demokratska dostignuća, pa i demokratiju, ako hoćete, kao najbolji vid izražavanja sopstvene volje i učešća u upravljanju sopstvenim životom, ali vam da deo slobode, a podjarmi vas celog. Pitanje je za svakog od nas pojedinačno – koliko verujte u neku ideju u kojoj ste iskorišćeni, korišćeni ili zloupotrebljeni? Odluka svakog od nas je da kaže šta je veća šteta za njega samog, da prihvati formiranje Vlade takvo kakvo jeste, u kojem je nužan član bio Mlađan Dinkić, ne mojom odlukom, ali da mojim pristajanjem, koja nisam bila član Vlade, nego na ovoj poziciji na kojoj jesam i koja je vrlo profesionalno sarađivala sa njim i kad je bio u Vladi. Znate zašto? Ponekad, da bi promenili točak istorije, vi morate da pretrpite i lični gubitak. Nadam se da ste me razumeli. Svi oni koji nisu, nije mi ni važno. Znate kako kažu – oni koji te ne vole, nećete voleti nikad. Oni koji te vole i razumeju razloge za tvoje postupanje ili, još bolje, imaju korist kao najveći broj građana od onog što radite, neće vam zameriti, a ja uvek imam sopstveni sud kao najsnažniji. Da, ja sam mandat SRS zaradila svojim radom. Program SRS 1996. i naslovnu stranicu „Velike Srbije“ čuvam i sada, jer je to bilo nešto što smo radili pod nadzorom gospodina Vojislava Šešelja, kao predsednika stranke, sa mojim ličnim trudom i da ne pominjem kolege, neki danas i nisu među nama, neka im je laka crna zemlja, radili smo na tom programu. Uvek sam pošteno i časno radila svoj posao i verujte da se rado sećam svog perioda i svega onog što je posle razilaženja, a neki rubikoni se u životu moraju preći, odluku o tome donosite sami. Nikad nisam imala problem šta će ko o tome da misli. Koliko je bilo dobro za građane Srbije što je takva odluka doneta govore rezultati koje danas SNS ima, koju sam ja osnovala, zajedno sa ljudima sa kojima se ponosim. Kad smo kod zakona, član 2. stav 9, za koji kažete da ne znate zašto piše, u Zakonu o zaštiti korisnika finansijskih usluga kod ugovaranja na daljinu, ja bih vas zamolila, kao vrlo pedantnog, da pogledate član 29. – stupanje na snagu, koji kaže: „Ovaj zakon stupa na snagu osmog dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku Republike Srbije“, a primenjuje se posle isteka tri meseca od dana njegovog stupanja na snagu“, sad ide ono najvažnije, „osim odredbe člana 2. tačka 4) podtačka (9)“, to je ona za koju niste imali sigurnost zašto se tu nalazi u ovom trenutku. To je objašnjenje. Ona će se primenjivati od dana pristupanja Republike Srbije Evropskoj uniji. Znači, podtačka 9. člana 2, za koju ste pitali ima svoje obrazloženje u momentu stupanja na snagu i primene. Pitali ste zašto se propis o ograničavanju međubankarskih naknada ne odnosi na trostrane šeme. Trostrane šeme su Diners i American Express. Propis se odnosi kako na četvorostrane, tako i na trostrane šeme. Samo se ovaj član 3. ne odnosi na trostrane, ne zato što se one stavljaju u povoljniji položaj, već zato što po definiciji u obavljanju transakcije učestvuju dve banke. Ne učestvuju dve banke, pa tako ni nema međubankarske provizije. Kako ne učestvuju dve banke? Ista banka je izdavalac i prihvatilac. Možda nije dovoljno jasno napisano u samom tekstu zakona, ali je to obrazloženje. Znači, nije izuzetak, nije prednost, već je u pitanju obavljanje transakcije u jednoj banci koja istovremeno ima dve uloge. Kazne koje ste pominjali odnose se na kazne u postupku zaštite u pojedinačnom postupku zaštite prava i usluga korisnika. Ovim se ne dovode u pitanje kazne koje se inače izriču po Zakonu o bankama. Znači, te dve stvari se ne isključuju, ne preklapaju, tako da znači da mogu da idu i do 10% prihoda banke na godišnjem nivou. Reč je o kaznama koje definiše Zakon o bankama. Možemo o tome i detaljnije, ako budete imali dopunskih pitanja, kada budemo raspravljali u pojedinostima. Pitali ste zbog čega je omogućeno zaključivanje ugovora na daljinu, u formi elektronskog dokumenta, bez upotrebe kvalifikovanog elektronskog potpisa i na osnovu kojih kriterijuma smo odredili maksimalnu vrednost ugovora? Razlog za to je nedovoljna rasprostranjenost upotrebe kvalifikovanog elektronskog potpisa kod fizičkih lica i vodeći se interesom da to zaista što omogućavamo kao propis u primeni, treba i da zaživi u praksi. S obzirom na to da se metod dvofaktorske autentifikacije već godinama u elektgronskom bankarstvu koristi za davanje naloga za izvršenje platnih transakcija, smatramo da je opravdano da se koristi i kod zaključenja ugovora do određene vrednosti. Kako smo uzeli tu vrednost? Uzeli smo na osnovu procenjene prosečne vrednosti ugovora za čijim se zaključivanjem u elektronskom obliku najčešće javlja potreba. Prosto smo odredili da je to neka vrednost, što ne znači da o toj logici i toj vrednosti ne možemo da raspravljamo i dalje. Hvala na pažnji.
Hvala. Reč ima Branislav Mihajlović. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani građani Republike Srbije, po već ustaljenoj praksi, prilikom sazivanja ove sednice, imamo primer zloupotrebe skupštinskih procedura. Naime, sednica je sazvana u sredu za petak, a narodnim poslanicima je ostavljeno tek nešto više od 24 sata za pripremu. To je već rečeno u ranijoj diskusiji. Na dnevnom redu imamo set važnih zakona iz oblasti finansija. Međutim, ova loša praksa koja se ponavlja iz sednice u sednicu služi kako bi sporna predložena zakonska rešenja ostala ispod radara i pažnje javnosti. Nažalost, biće i usvojena, a da građani na koje se ove važne izmene odnose neće o njima biti informisani, niti upoznati. Ovo je pogubna praksa koju kritikujemo već dve godine i koja je u potpunosti obesmislila rad ovog parlamenta. Na početku bih se osvrnuo na glavni zakon ove sednice, a to je Predlog zakona o finansijskom obezbeđenju. To je izuzetno važan zakon i veoma mi je čudno što se ovaj predlog zakona, zajedno sa ostalim predlozima zakona iz oblasti finansija, našao pred narodnim poslanicima samo tri dana nakon što je voljom i glasovima vladajuće većine izglasan novi ministar finansija. Ovo navodi na sumnju da je možda prethodni ministar finansija odbio da predloži ove zakone i podrži ih i da je možda zato podneo i ostavku, znajući da su oni loši po građane Srbije, njihove firme, ali i po celokupnu privredu naše zemlje. Zbog toga izražavamo logičnu sumnju i bojazan od posledica usvajanja ovih zakona. Već na prvi pogled na Predlog zakona o finansijskom obezbeđenju, postoji neusklađenost predloženog zakona sa opštim principima obligacionog prava, čime se narušava ravnopravnost strana u ugovornom odnosu, pa i načelo savesnosti i poštenja. Realizacija sredstava obezbeđenja, koja su novina u našem pravu i ne uklapaju se u logiku pravnog sistema, vrši se na način da se preterano pogoduje primaocima obezbeđenja. Dubljom analizom vidimo da se ispod navodnih reformi i usklađivanja sa evropskim zakonodavstvom, nastavlja praksa donošenja zakona radi pogodovanja interesima krupnog kapitala, bez obraćanja pažnje na koherentnost pravnog sistema i zaštitu građana. Cilj ovog zakona je da se likvidna sredstva i značajna imovina izvuče iz stečajnih postupaka i da se prebace na kojekakve firme za faktoring, otkup, prebijanje potraživanja i da se kroz te mehanizme oštete radnici i poverioci firmi u stečaju, kao na primer domaće firme i domaća pravna lica. Ovaj zakon u privilegovan položaj stavlja faktoring kuće i banke, zato je i, po našem mišljenju, neustavan, pa zaštita od stečaja važi samo za njih, a ne za i ostale poverioce. Zato je u paketu sa Zakonom o finansijskom obezbeđenju i Zakon o zaštiti korisnika finansijskih usluga kod ugovora na daljinu, te se tako uništava domaća privreda, štite se strani investitori, među kojima je za očekivati da će se pojaviti nove of šor kompanije. Srbija se korak po korak pretvara u banana državu, pružajući punu podršku stranim, pod navodima, investitorima, gde se pojavljuju kojekakve of šor kompanije. „Dosta je bilo“ ističe da je Saša Radulović još 2013. godine predlagao izmene Zakona o stečaju, po kojima ovakve promene ne samo da bi bile nedozvoljene, već bi bile i krivično procesuirane. Predlagao je i povezivanje staža i isplate zaostalih zarada, koje bi ušle u prvi isplatni red i tako bi radnici bili isplaćeni pre svih. Da se ovo desilo, hiljade radnika i njihovih porodica danas ne bi bilo u problemu i na ivici egzistencije. Ovako će ostati bez ikakve šanse za isplatu duga iz stečajne mase. Suština zakona koji nam predlaže Vlada je – svi će imati zaštitu osim domaćih pravnih i fizičkih lica. Zaštitu dobijaju strani investitori i of šor kompanije. Takođe, ovde je sporno i što predloženim zakonskim rešenjem Narodna banka Srbije ne štiti građane niti pravna lica od banaka koje krše zakon i propise. Najbolji primer za to su krediti u švajcarskim francima, koji su desetine hiljada građana naše zemlje dovele u dužničko ropstvo, a država ne želi da ovaj problem reši, kao što su to rešile sve druge zemlje u okruženju i njihove odgovorne vlade. To je i problem neopravdano podizanih marži, kao i jednostrane promene kamatnih stopa i to su samo neki od primera. Narodna banka nije vršila nadzor a korisnici nemaju način da je nateraju da radi svoj posao. Jedino što građanima preostaje u sudaru s bankarskim sistemom jeste tužba za naknadu štete i da tim putem pokušaju da se izbore protiv nakaradnog sistema. Umesto ovako predloženog zakona, ono što bi morali da uradimo je da kroz zakon omogućimo korisnicima finansijskih usluga da iniciraju prekršajne postupke i da Narodna banka Srbije ima obavezu da o tim prekršajnim prijavama donese odluku kroz upravni akt. Dok se to ne dogodi, Narodna banka Srbije će nastaviti da štiti bankarski lobi. Da zaključim, sve što ovaj zakon omogućava jeste to da štiti strane finansijske institucije. Ovim Predlogom zakona aktuelna vlast očigledno i nedvosmisleno još jednom gazi prava svojih građana, praveći ih građanima drugog reda u sopstvenoj zemlji. Takođe, pomenuta zakonska rešenja, umesto očekivanih poboljšanja, za jedini cilj imaju da naprave od Srbije banana državu. Dobra su jedino onima koji imaju nameru da dodatno izvuku kapital i novac iz naše zemlje, čineći je dodatno siromašnijom. Podsetimo, deceniju i po se u Srbiji aktivno urušava privreda. „Dosta je bilo“ hoće da napravi sistem koji će da štiti i vrati dostojanstvo građanima ove zemlje. Svaka normalna država štiti interese svojih građana i svoje privrede, jer je to stub na kome počiva i napreduje svaka uspešna država. Kad dođemo na vlast mi ćemo ukinuti sve ove štetne zakona. Aktivno radimo na svojim verzijama ovih zakona koje ćemo predstaviti Skupštini i građanima i koji su u isključivom interesu građana Srbije i privrede ove zemlje. Sada nešto o Zakonu o stečaju. Nove izmene Zakona o stečaju i Zakon o finansijskom obezbeđenju, koji se, navodno, donose radi reformi i regulisanja finansijskog tržišta, zapravo samo pogoduju raznim fantomskim faktoring i sličnim agencijama te nastavljaju da podrivaju ulogu države i izlažu građane direktnom finansijskom udaru, jer ti zakoni legalizuju otimačinu. Stečajni poverioci ostaju nezaštićeni, a sam postupak postaje farsa. Prethodno doneti Zakon o stečaju, obiluje greškama i nedoslednostima, te je zakonodavac trebao da se pozabavi ispravljanjem istih, a ne da još više pogoršava položaj stečajnih poverilaca. Zaposleni koji su u prvom stečajnom redu, vlastima su nebitni. Bitno je izvući novac privilegovanim. Mnoge odredbe sadašnjeg Zakona o stečaju donetog u decembru, kao i ostali zakoni doneti na brzinu i bez rasprave, već su dovoljno konfuzne i nelogične sa stanovišta logike stečajnog postupka. Zajedno sa predloženim izmenama suprotne su osnovnim načelima stečajnog prava, načelu jednakog tretmana i ravnopravnosti i načelu zaštite stečajnih poverilaca i srazmernog namirenja. Smisao ovakvih načela kojima ceo postupak treba da se vodi je u situaciji prezaduženosti svi poverioci dobiju srazmerno, a ne neki ništa, a neki sve. Omogućavanje prvenstvenog namirenja imalaca sredstava finansijskog obezbeđenja, koja se takođe uvode novim zakonom koji je na dnevnom redu tako što bi sva likvidna sredstva prvenstveno pripala ovim privilegovanim poveriocima, faktoring agencijama i sličnim imaocima sredstava novoizmišljenog finansijskog obezbeđenja, dovodi u neravnopravan položaj ostale poverioce, prvenstveno radnike koji bi trebali da budu namireni prvi. Umesto ravnopravne i srazmerne zaštite i raspodele sredstava i stečajne mase, ceo postupak stečaja će biti izigran i obesmišljen. Povezanost faktoring firmi i sličnih institucija baca svetlo na motiv za ekspresno donošenja ovog seta zakona. Motivi vlasti su jasni, nastavak pljačke i privatizacije javne sfere. Zakoni i institucije postoje forme radi, dok pravna zaštita građana ne postoji. Ovakav način poslovanja, koji pod plaštom potrebe ubrzanja postupka izvršenja dovodi do paradoksalne situacije, gde je nečiju nepokretnost moguće prodati ekspresno i bez odgovarajućeg sudskog mehanizma zaštite dužnika. Građani preko noći ostaju bez domova da bi se banke namirile. Zajedno sa ogromnim ovlašćenjima datim javnim izvršiteljima, sa čijim radom građani svakodnevno imaju probleme, vlast, donošenjem ovih zakona pretvara Srbiju u periferiju svetskog kapitalizma, a njene grane ostavljaju bez mogućnosti zaštite svojih osnovnih prava. Ovakvi i slični zakoni u Evropi nigde nisu prošli test ustavnosti i mogući su samo u banana-tranzicionim državama Balkana i istočne Evrope. Legalizovana je otimačina. Ne postoji država u Evropi gde su građani u slabijem položaju u odnosu na banke i slične institucije. Sada bih nešto o Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o privrednim društvima. Na javnoj raspravi o Zakonu o privrednim društvima, koja se održava prošle godine u septembru i oktobru mesecu, učesnici iste su imale priliku da diskutuju o nacrtu navedenog zakona. Ono što mi smatramo problematičnim je da upravo odredba koja se odnosi na prinudni otkup akcija nesaglasnih akcionara u javnim akcionarskim društvima nije predstavljala prvobitno deo samog nacrta predloga zakona, a ni predmet javne rasprave samim tim, već je uneta u nacrt predloga zakona nakon iste i učesnici javne rasprave nisu imali prilike da o spornoj odredbi iznesu svoje primedbe i sugestije u toku diskusije. Zašto ova norma nije bila predmet javne rasprave i na čiju inicijativu je uneta u nacrt predloga zakona? Svedoci smo veoma sumnjivih dešavanja u praksi gde su se fiktivnim pravnim poslovima u poslednjem momentu pred kupovinu kreirale situacije koje pogoduju zainteresovanim akterima, kupcima. Na primer, slučaj AIK banke. Velike firme sa mnoštvom manjinskih akcionara, poput Aerodroma „Nikola Tesla“ ili „Komercijalne banke“, na ovaj način mogu biti prodate mimo saglasnosti akcionara, u ovom slučaju svih građana Srbije. Građani će biti oštećeni, a investitori će dobiti vrednu imovinu po ceni akcija koju sami fingiraju. Opisan postupak će oštetiti veliki broj manjinskih nesaglasnih akcionara, građana, koji će biti isplaćeni po vrednosti daleko nižoj od one koliko zaista vrede. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o privrednim društvima, na veliku žalost, predstavlja još jedan vid zloupotrebe ove vlasti, kao i mnogi zakoni koji su do sad bili usvajani. Smatramo da će i ovaj zakon štititi interese određenih lica, ali ne i građana Srbije. Kako je i ceo postupak davanja koncesije aerodroma protekao u tajnosti i njegove stvarne efekte po budžet Srbije ne znamo, kako država istovremeno namerava da preotme aerodrom u Nišu, a sada i da izmeni zakon o privrednim društvima, postavljamo pitanje do kada će ova vlast nastaviti da ispunjava želje i u potpunosti se povinuje interesima stranih investitora i početi da radi u korist svojih sugrađana? Na kraju, Zakon o zaštiti korisnika finansijskih usluga kod ugovaranja na daljinu. Tekst Zakona o zaštiti korisnika finansijskih usluga kod ugovaranja na daljinu je podnela NBS. Po ovom predlogu, NBS izriče kazne bankama, a druga pravna lica koja nisu pod nadležnošću NBS u istim slučajevima odgovaraju za prekršaje. Pravnu prirodu tih kazni, koje po osnovu zakona očigledno nisu prekršaj, niko ne može da utvrdi. U kom to postupku, i gde je to propisano, nameravate da izričete te kazne, gospodo iz NBS? Imaju li oštećeni sva prava koja im pripadaju kao što imaju, na primer, u prekršajnom ili krivičnom postupku ili nemaju? Mogu li oštećeni uopšte učestvovati u postupku u skladu sa pravima koja im pripadaju po direktivama EU i Evropskoj konvenciji? Znam da su ovo teška pitanja za guvernerku Jorgovanku Tabaković, pa sam pokušao da se upoznam sa praksom postupanja NBS i pronađem kako je to do sada rađeno i pronađoh. Nije rađeno. Bankarski klijenti do sada nisu mogli da pokrenu postupak radi izricanja novčane kazne protiv banke i da u njemu učestvuju sa punim obimom ljudskih prava. Zato mi je jasno čemu služi fantomska novčana kazna. Služi za to da, kao i do sada, postoji privid da banke, kao i svi drugi privredni subjekti, mogu biti kažnjeni ako krše zakon, ali to se neće dešavati. Služi za to da pokažete koliko ste nestručni i nemoćni pred bankarskim lobijem i da čak ne smete da kršenje zakona od strane banaka kvalifikujete kao prekršaj. Konačno, služi za to da potvrdimo našu spremnost da budemo robovi u sopstvenoj zemlji. Ukratko, novčana kazna koju ćemo propisati za banke služi zato da se u praksi ne izriče. Još nešto u vezi sa ovim nacrtom. Članom 13. ovog zakona predvideli ste da korisnik nema pravo na odustanak od kamatnih, valutnih i akcijskih svopova i slično. Jel to hoćete da osigurate kredite u švajcarcima, pošto valutna klauzula u švajcarskim francima potpada baš pod taj pojam, mislim na valutni svop? Nisu to još uvek rekli naši sudovi, ali jeste na primer Vrhovni sud Španije i sudovi mnogih drugih država u Evropi. Da li je to osnovna svrha ovog zakona, da se pripremi teren, da opstanu ti protivzakoniti ugovori pod kojima grcaju cele porodice? I, na kraju postavljam pitanje – da li je moguće da ova država toliko radi protiv svojih građana? Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović. Izvolite.
Zahvaljujem se predsednice, poštovani ministre Đorđeviću, uvažena guvernerko Tabaković sa saradnicima, ja u startu, na samom početku ove diskusije kad razmatramo set zakona koji se odnose na finansije i odredbe Zakona o stečaju, kao i Zakona o privrednim društvima, moram da istaknem činjenicu da će poslanička grupa SPS nesumnjivo u danu za glasanje podržati ove predloge zakona. Od svih ovih zakona ja ću se, s obzirom da će se moje kolege više odnositi u svojim diskusijama i određivati prema prvih šest zakona, ja ću u svojoj diskusiji svoju pažnju koncentrisati na dva zakona za koja smatram da imaju poseban značaj, ne umanjujući značaj, ni u kom slučaju, prvih šest zakona, a to su odredbe Zakona o privrednim društvima i Zakona o stečaju, naravno izmene ovih odredaba. Moram odmah da istaknem da Zakon o privrednim društvima u jednom svom pravnom institutu zavređuje posebnu pažnju, to je Institut prinudne likvidacije. Ovo iz razloga što je od odluke Ustavnog suda, još pre šest godina, ukinut, odnosno stavljen van snage i oglašen neustavnim tzv. automatski stečaj ili stečaj po službenoj dužnosti. Od tada pa do danas, sve dok ova Vlada nije uvela određeni red kako u oblasti finansija tako i uvođenje reda u oblasti stečajne materije, a i kroz pravosudni sistem, gde su posebno opterećeni privredni sudovi, mi smo imali ogromne probleme. Ti su se problemi vezivali za nekoliko činjenica. Prva je činjenica da privredna društva po više godina nisu podnosila finansijske izveštaje, odnosno završne račune, a za sve to vreme za koje nisu podnosili završne račune su bili u blokadi, što znači da je postojao stečajni razlog, a stečajni razlog podrazumeva trajniju nesposobnost plaćanja. Šta može drugo da bude blokada računa u trajanju od više godina, nego trajna nesposobnost plaćanja? Međutim, i pored te činjenice niko nije podnosio predlog za otvaranje stečaja. Ako nema predloga, automatski ostajemo u situaciji da privredno društvo, koje posluje sa ogromnim gubicima opterećuje državu, opterećuje budžet, ne izmiruje obaveze i na taj način čini određene štete, i to sa dalekosežnim posledicama. Sada imamo jedan institut koji će, uvereni smo u poslaničkoj grupi SPS, tu situaciju koja je krajnje negativna sanirati, a to znači da u kratkom likvidacionom postupku se prvo utvrdi finansijsko stanje, pozovu poverioci, transparentno pozove likvidacioni dužnik da ispravi sve ono što podrazumeva manjkavosti u njegovom poslovanju i na kraju da se taj postupak likvidacije što pre okonča, jer neminovnost da se uglavnom iz likvidacionih postupaka rađaju stečajevi, odnosno oni koji kao likvidacioni dužnici koji ne mogu da se u likvidacionom postupku revitalizuju, automatski odlaze u stečaj sa svim posledicama stečaja. Sada imamo situaciju da ogroman broj privrednih društava, koji opterećuju i privredu i finansije i državu u celini, naročito budžet Republike Srbije, budu podvedeni pod ovaj pravni institut i na neki način se postave u pravni okvir koji zaslužuju, a to je stečaj. Što se tiče stečaja, ministre Đorđeviću, dali ste jedno krajnje korektno obrazloženje, zbog čega se predlagač opredelio za ovakve izmene i dopune stečaja, i mi to podržavamo i pozdravljamo. Pozdravljamo tim pre, što mi ne smemo da imamo zakone koji su u koliziji jedan sa drugim. U konkretnom slučaju Zakon o stečaju ne sme da bude u koliziji sa Zakonom o finansijskom obezbeđenju. To je jedan od razloga koji je sigurno najvažniji razlog da se uvedu izmene, odnosno da se izmene određene odredbe Zakona o stečaju koji su ovde po meni krajnje precizno i sistematizovani. Moramo zbog javnosti, prevashodno jednog dela stručne javnosti koji izražava skepsu prema ovim promenama, istaći jednu činjenicu koja se ne može dovesti u sumnju, a to je da se ovde ne radi o privilegovanim ili benefitovanim, kako god, oni koji imaju određene benefite poveriocima u stečajnom postupku, već se radi o poveriocima koji moraju imaju odgovarajući pravni okvir, gde se kao sredstva obezbeđenja njihovih potraživanja pojavljuju kolaterali. To su dinarska ili devizna sredstva na poslovnom računu, kreditne linije, odnosno ugovori o kreditu i realizacije tih kreditnih linija. U toj situaciji ti poverioci bivaju zaštićeni s jedne strane, a sa druge strane se ni u kom slučaju ne dovodi u pitanje bilo šta što je suština stečaja, ni cilj stečaja, ni primena stečajnih načela, ni najpovoljnije namirenje poverilaca, bilo šta što stečaj u svojoj suštini podrazumeva kada su u pitanju potraživanja poverilaca po njihovim prijavama, shodno odredbama Zakona o stečaju. Dakle, ovo su novine koje i te kako znače i koje će mnogo doprineti efikasnosti stečaja, tim pre što, ne znam da li ste to naglasili u uvodnom izlaganju, tim pre što se radi ne samo o međunarodnim pravilima, nego o pravilima koja su već zastupljena u susednim zemljama, u zemljama u regionu, zemljama koje gravitiraju Srbi. Dakle, maksimalna podrška za ove promene. Međutim, uvaženi ministre Đorđeviću, postoji nešto što moramo da ocenimo krajnje kritički. Ja vas molim da to vašem resornom kolegi prenesete od strane poslaničke grupe SPS. Postavlja se pitanje zbog čega se u Zakonu o stečaju nisu pojavile promene koje su neminovnost i koje izazivaju ogromne štetne posledice, a koje već duže vreme stoje pod lupom stručne javnosti? Konkretno, radi se o tome da predlagač nije intervenisao u onim odredbama zakona koje su pod sumnjom ustavnosti. Ja ću biti jako precizan da bi me razumeli. Ustav Republike Srbije izjednačava državnu i privatnu svojinu. Dakle, svi oblici svojine su jednaki i tu nemamo apsolutno nikakvih dilema. Takođe, podsećanja radi, kod privrednih društava koja posluju sa većinskim društvenim kapitalom, jedini ko može da bude stečajni upravnik je Agencija za licenciranje stečajnih upravnika. Ja postavljam pitanje – zašto? Ako su oblici svojine izjednačeni i privatna i državna imaju isti tretman, istu težinu, zašto bi Agencija za licenciranje stečajnih upravnika bila isključivo stečajni upravnik kod privrednih društava koja posluju sa većinskim društvenim kapitalom? Zašto to ne bi mogao da bude bilo koji stečajni upravnik? Zašto to ne bi bio Pera Perić ili Mika Mikić, ovo je metaforički, koji imaju licencu stečajnih upravnika, koji imaju puni kapacitet da sprovedu sve ono što se vezuje za nadležnost i zakonom propisana ovlašćenja stečajnog upravnika, već to mora da radi Agencija za licenciranje stečajnih upravnika? Ovo nije kritika na ALSU, jer sam se lično 2014. godine borio da Agencija za licenciranje stečajnih upravnika, kojoj je tada pretila opasnost da prestane da postoji, da ostane zbog toga što je bila jedina kompetentna institucija koja će omogućiti da se svi stečajni upravnici u stečaju ponašaju shodno zakonu. Međutim, ovde imamo sada situaciju koja je krajnje problematična. S jedne strane imamo stečajne upravnike koji su stečajni upravnici u privrednim društvima sa većinskim privrednim kapitalom, a ne mogu da budu stečajni upravnici u privrednim društvima sa većinskim društvenim kapitalom. Taj anahronizam koji postoji već duže vreme mora da se otkloni, jer je Ustav takav kakav jeste. Na kraju krajeva, ono što doprinosi tačnosti ovog mog tvrđenja je i sledeće. Agencija za licenciranje stečajnih upravnika je u ne retkim slučajevima u praksi propustila, nenamerno, da sprovede kontrolu rada poverenika stečajnih upravnika. Zašto ovo govorim? Agencija za licenciranje stečajnih upravnika nije samostalni stečajni upravnik, već svoje nadležnosti, koje su propisane zakonom, obavlja preko poverenika. E, sada, ako obavlja preko poverenika, onda poverenik mora da bude pod posebnim nadzorom Agencije za licenciranje stečajnih upravnika. Da li je tako u praksi uvek? Ja vas uveravam da nije. Zašto vas uveravam da nije? Zbog toga što iz ličnog profesionalnog iskustva znam da postoje stečajni predmeti, da postoje delovi stečajne mase u vidu nepokretne imovine koja je potpuno neiskorišćena, gde su u sastavu stečajne mase magacini, prodavnice, poslovni prostor, hale, proizvodni pogoni, koji su sablasno prazni, gde se niko nije setio, a to je obaveza poverenika stečajnog upravnika, u cilju očuvanja stečajne mase s jedne strane, a s druge strane, ostvarenje prihoda koji doprinosi povećanju stečajne mase da te nepokretnosti izda pod zakup. Ima mnogo zakupaca koji jedva čekaju da pod povoljnim uslovima, po povoljnim cenama, povoljnim zakupninama dođu do tog prostora koji bi mogli da koriste u funkciji obavljanja određene delatnosti. Poverenici stečajnog upravnika u određenom broju stečajnih predmeta se uopšte nisu obazirali na jednu takvu obavezu koja podrazumeva dužnost da se imovina sačuva i uveća, a odnosi se na imovinu koja suštinski predstavlja stečajnu masu. Dalje, ono što takođe podrazumeva jednu vrstu problema, to je problem koji se vezuje za određivanje stečajnih upravnika, odnosno poverenika stečajnih upravnika, pa se dešava da kod stečajnog dužnika u Užicu, odakle ja dolazim, se za poverenika postavlja stečajni upravnik iz Beograda, ili u gradu na jugu Srbije se postavlja stečajni upravnik sa severa Srbije. Objasnite mi samo gde je logika i kako može onaj ko nije prirodno nastanjen i nema prebivalište u mestu gde se vodi stečaj poznavati privrednu situaciju, težinu problema u stečaju, stanje stečajnog dužnika itd? Zar nismo zakonskim putem regulisali da upravo pred privrednim sudovima, govorim privrednim sudovima koji su nadležni za vođenje stečajnog predmeta, da bude određen odgovarajući broj stečajnih poverilaca? Zbog čega ti stečajni poverioci onda nisu angažovani, nego se dovodi čovek 200, 300 km daleko od mesta gde se vodi stečajni predmet? Na kraju, postoji problem za koji, ministre Đorđeviću, pretpostavljam da ćete takođe preneti tamo gde je to potrebno, a mi u poslaničkoj grupi SPS smatramo odavno da stečajna materija treba da se vrati u nadležnost Ministarstva pravde, da ne bude u nadležnosti Ministarstva privrede, jer Ministarstvo privrede samo će pomoći da privredni sudovi koji imaju najveći teret kada su u pitanju stečajevi, jer se kompletni stečajni postupak vodi pred privrednim sudovima, da budu jedna vrsta logistike i podrške i pomoći, a da predlagač Zakona o stečaju bude Ministarstvo pravde. Zašto ovo govorim? Zbog toga što u Zakonu o stečaju su upravo privredni sudovi kroz sudsku praksu pokušali da reše jednu situaciju koju zakonodavac nije rešio, a ja ću vas zamoliti da obratite pažnju na to. U situaciji kada se stečaj zaključi, kada se namire poverioci, nema više potrebe za bilo kakvim potraživanjem. Ostaje imovina, imovina koja nije unovčena. Šta sa tom imovinom zakonodavac ne govori? Kome ta imovina, nakon zaključenja stečaja i nakon namirenja poverilaca, kome ta imovina pripada? Pripada li državi? Pripada li poveriocima, vlasnicima, kojim? Hajde da i o tom pitanju razmotrimo situaciju na adekvatan način. Vlasnici imovine višu nisu vlasnici imovine. Vlasnik imovine je onaj ko rukovodi i upravlja tom imovinom, a to je stečajni dužnik. Ta imovina je postala stečajna masa. Stečajnom masom upravlja onaj ko je zakonom propisan da upravlja tom imovinom koja predstavlja suštinski stečajnu masu. Znači, nema više vlasnika. Vlasnik može da bude država ili da se ta imovina preda poveriocima. Mislim da su tu privredni sudovi odgovorili zadatku na najbolji mogući način i odlučili u svojim odlukama, koje predstavljaju ustrojstvo sudske prakse, da se ta imovina zaista preda poveriocima srazmerno procentu njihovog namirenja. Ono što je takođe važno, jako važno istaći jeste činjenica da svi ovi postupci, i likvidacioni postupci i svi drugi postupci, moraju biti što kraći. I za guvernerku Tabaković i za vas, uvaženi ministre Đorđeviću, stoji ista dobronamerna poruka. Ukoliko postupke ne skraćujemo, samo ćemo naneti dodatnu štetu državi. Trenutno je pred privrednim sudovima u Srbiji preko 2.000 stečajnih predmeta. Privredni sudovi su u najtežem položaju, jer je fokus trajanja postupaka najnegativne posmatran kada su u pitanju privredni sudovi i smatra se da se povreda prava na suđenje u razumnom roku vezuje za privredne sudove, što apsolutno nije tačno, apsolutno nije tačno zbog toga što pre stečaja postoje drugi postupci, govorio sam o likvidacionom postupku. Pre otvaranja stečaja vode se parnični postupci pred osnovnim sudovima, vode se postupci izvršenja koji traju po nekoliko godina, čak i desetak godina. I kada sve to prođe, predmet dolazi u privredni sud, otvara se stečaj koji traje dve, tri godine i privredni sudovi su krivi zbog povreda prava na suđenje u razumnom roku, zbog čega je najviše aplikanata u Strazburu pred Sudom za ljudska prava, gde upravo taj sud obavezuje državu na visoke naknade, na visoke iznose naknada štete. Po čijem džepu? Po čijem udarcu? Udarcu građana, a najviše udarac na budžet Republike Srbije, što vi i te kako dobro znate. Mislim da u tom pravcu svi, a ne samo pravosuđe, ne samo sudovi, svi moraju dati svoj doprinos da se svi postupci koji prethode stečaju sprovedu što hitnije, što brže, kako se ovakve situacije više nikada ne bi dešavale. U suprotnom ćemo doći u još teži položaj. U suprotnom ćemo doći u situaciju da budžet bude mnogo više opterećen nego što je sada, jer će pred Sudom za ljudska prava u Strazburu se pojavljivati, do sada su to fizička lica u najvećoj meri, svi oni koji su oštećeni zbog dugotrajnog trajanja postupaka, a to nije samo stečaj i to nije samo stečajna materija. Na kraju, želim da istaknem još nešto. Kada sam govorio o pozitivnim stranama i pozitivnim refleksima na odredbe Zakona o stečaju, zaboravio sam da pomenem NBS, što je jako važno. Narodna banka Srbije po svojoj nadležnosti kontroliše rad upravo onih poverilaca koji po osnovu kolaterala zaštićuju ili obezbeđuju svoja potraživanja. Zbog toga je naročito značajno, a naročito značajno zbog NBS, da se kroz ove kolaterale izmiruju obaveze prema poveriocima shodno ugovorima koji su zaključeni na osnovu sredstava finansijskog obezbeđenja, a ta sredstva finansijskog obezbeđenja, kao što sam i rekao, su dinarska i devizna sredstva na poslovnim računima, to su kreditne linije, to su obveznice itd. Ako ovo u praksi, što je predviđeno i predloženo kako je ministar Đorđević u uvodnom delu obrazložio, bude zaista realizovano u punom kapacitetu, onda više neće biti problema kada su u pitanju ugovarači koji su ugovorili obezbeđenje svojih finansijskih potraživanja i mi nećemo imati problem posle ni sa stečajem. Zašto? Zato što je Zakon o stečaju usklađen sa Zakonom o finansijskom poslovanju i onda nemamo više koliziju, onda nemamo više nikakav problem, a olakšali smo NBS, odnosno skinuli jedan veliki teret NBS kada je u pitanju kontrola rada ovih subjekata o kojima sada govorim. Zbog toga mislim da u ovom smislu NBS ostvaruje odgovarajuću korist izmenama i dopunama Zakona o stečaju, a samim tim mi kao država stičemo određenu sigurnost odnosno povećavamo svoj kapacitet kada su u pitanju i pregovaračka poglavlja i kada su u pitanju sve one stvari koje se vezuju za naš položaj kao kandidata za ulazak u zajednicu država EU. Mislim da u tom pravcu idemo sigurnim putem i da ćemo doći do cilja kako god to neko drugi posmatrao. Vama, u svakom slučaju, želim maksimalnu podršku. Ove ćemo zakone podržati, a interesantno je da je danas jedan opozicioni poslanik podržao ove zakone, a glavni je generator stečajeva koji su se desili nakon donošenja kriminalnog Zakona o privatizaciji 2001. godine, a nakon čega je na stotine hiljada ljudi ostalo bez posla zbog takvih stečajeva. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima ministar Zoran Đorđević.
Zahvaljujem se, gospodine Jovanoviću. Hteo bih da otkrijemo tri dileme koje vi imate da ne bi imali nespokoj kada budete glasali za ovaj zakon i mislim da treba da imate pravo na objašnjenje. Počeću od poslednje primedbe, i to kad je u pitanju stečaj. Vi sami znate šta je svrha stečaja, da se pravedno rasporedi nešto na koji su poverioci i koji treba da raspolažu stečajnom masom. Kada se namire iz stečajne mase, retki su slučajevi da tu nastane neki višak koji, naravno, pripada onome ko je bio vlasnik, ne možete da mu oduzmete, pa vi se, kažete, držite Ustava i znate šta je svojina. Tako da i stečaj ste uveli kao neki vanredni instrument da bi namirili sve one koji su do tada imali poverenje upravo u, recimo, tu kompaniju. Kad je u pitanju izbor stečajnih upravnika i tu ste imali u prvoj vašoj primedbi dilemu oko Ustava i oko ustavnog prava, pa svi su ravnopravni građani Srbije, ne mora da bude diskriminisano to što on živi u nekom drugom mestu i da to bude razlog zašto mu ne damo da bude stečajni upravnik. Ako je dobar stečajni upravnik, ako ima licencu, zaslužuje da bude tamo i ne bi trebali da imamo, da kažem, neko unapred nepoverenje prema nekom stečajnom upravniku samo zato što nije iz tog mesta, a možda je i prednost što ne zna te ljude i što neće možda biti pristrasan, pa treba imati i to u dilemi da je nekada možda to i bolje. Prva vaša primedba jeste bila upravo što smatrate za društvenu svojinu kao nešto što se možda danas ne radi u skladu sa Ustavom ili zakonom… Vi sami znate da je u Ustavu 2006. godine izbačena društvena svojina. Da, postoje, nažalost, kompanije i firme kod nas koje još imaju društvenu svojinu i taj, da kažem, status tih firmi možda do dan danas nije rešen, iako ima dobre volje da se one reše. Možda najbolji primer za to jeste namenska industrija. Svakako Ministarstvo privrede i Ministarstvo odbrane rade zajedno na tome i da će sigurno sada posle ovog zakona koji je usvojen ovde u Skupštini i tamo da se reši društvena svojina. Agencija za privatizaciju, kad je prestala sa svojim radom, je nadležnost prebacila na Agenciju za licenciranje stečajnih upravnika, jer je upravo ona brinula o toj društvenoj svojini, da ona bude na najbolji način transformisana u neku drugu svojinu koja je priznata Ustavom i zakonom, da li je ona državna, da li je privatna i ne treba ulaziti u to. Mislim da će oni najbolje doneti odluku kako i na koji način će ona biti transformisana i evo to ćemo videti, možda sad, ubuduće na primeru koji će se dešavati u namenskoj industriji Srbije. Tako da, nemojte da imate nespokoj. Vodilo se računa o tome i ovaj zakon i ove promene koje su ovde se desile pratiće i ovaj novi zakon koji je iz nadležnosti Narodne banke i zajedno će imati jednu potpuno novu dimenziju i kao što sam rekao sigurno poboljšati ambijent u našoj Srbiji i pružiti jednu dodatnu sigurnost svim investitorima. Hvala.
Nema uslova za repliku. Fino vam je odgovorio, pa ne može stvarno. (Neđo Jovanović: Replika.) Ne može. (Neđo Jovanović: Svi su to pravo imali.) Da, ali bili su izazvani da ponovo odgovore, a vama baš ništa nije rekao. U skladu sa članom 104. (Neđo Jovanović: Nismo se razumeli.) Ne mogu, kako prema drugima, tako i prema vama. Reč ima narodni poslanik Goran Ćirić.
Poštovana predsednice, poštovana guvernerko, poštovani ministre, koleginice i kolege, celog dana traje rasprava i mislim da smo čuli puno toga i od narodnih poslanica i poslanika o svim ovim zakonima, predlozima zakona, čuli smo i od predstavnika koji obrazlažu ove zakone. Ja ću pokušati da sistematizujem par stvari, najmanje tri teme koje su meni bile zanimljive, slušajući čitavu ovu raspravu. Tu mogu da se složim i počeću od toga da se složim sa jednom od sugestija guvernerke koja je jednom od poslanika rekla da je začuđujuće kojom lakoćom koristi lažne podatke ili neistinite podatke ili se možda iza toga krije nedovoljno znanje. Mislim da je bilo potrebno da možda upozorite ministra kada je govorio o javnom dugu na taj način, a siguran sam da ste to primetili i mislim da je bilo bitno da i ja vas, gospodine ministre, podsetim, kada ste govorili o javnom dugu u 2012. godine, rekli 14 milijardi. Prvo, smanjili ste taj javni dug, bio je veći. Dakle, štitite taj prethodni režim na taj način tako što ste govorili. Mislim da je taj javni dug u trenutku preuzimanja odgovornosti ove većine bio u julu mesecu oko 15 milijardi ili nešto više i nije iznosio onako kako ste rekli 70% učešća u BDP, nego je u tom trenutku iznosio nešto iznad 45, možda 48, 49. Govorite o kraju 2012. godine, a ja govorim o julu mesecu u trenutku preuzimanja, jer je nova Vlada i tadašnji ministar podigao kredit od dve milijarde u septembru mesecu i ne može da se pripisuje odgovornost za taj dug. Govorim samo o podacima, o tome da se slažem sa vama da je potrebno koristiti precizne podatke. Evo kako ste izveli vaš zaključak: 14 milijardi u julu mesecu, što nije tačno, bilo je 15 milijardi, a rekli ste da je to iznosilo 70% učešća u BDP, pa ste iz toga izveli da je te 2012. godine BDP u Srbiji iznosio 20 milijardi. To je bio vaš zaključak. Možete da zamislite kako je nama kada čujemo takve podatke. Apsolutno ne zasnovani na činjenicama. Dakle, činjenice su mnogo drugačije, činjenice su da je to bilo 15 milijardi, samo da zaključimo to, činjenicu su da je u tom trenutku, jula meseca, taj procenat učešća javnog duga u BDP prevazišao ono zakonsko ograničenje od 45% i bio negde na nivou 48% i kada izračunate, onda je BDP u toj godini iznosio oko 32 milijarde evra. Dakle, to je prilog u razgovoru o činjenicama. Kada smo već kod ove teme, a nisam želeo o njoj da govorim, nego ste me vi motivisali. Želeo bih da kažem par stvari o zaduženjima od Evropske banke za rekonstrukciju i razvoj i ja moram da kažem da su ovo teme koje je potrebno podržati i realizovati. Dakle, drugi programski zajam za razvoj politike u oblasti javnih rashoda javnih preduzeća. Svakako, transformacija javnih preduzeća je neophodna i potrebna. Nažalost, ona kasni. Preduslovi za transformaciju javnih preduzeća su bili i primena zakona o javnoj svojini. Nažalost, tri puta odlažemo primenu Zakona o javnoj svojini sa upisom imovine javnih preduzeća i ubrzanjem potrebnog procesa korporativizacije svih javnih preduzeća. Ovde smo u drugoj fazi tog zajma. Dakle, 182 miliona evra je iznosio potpisani zajam 20. januara 2017. godine. Ovo je sada iznos zajma od 160 miliona evra. Drugi zajam je 40 miliona evra, ukupno 200 miliona, dakle, za transformaciju državnog bankarskog sektora i treći zajam u podršci finansiranja razvoja zdravstva Srbije je 25 miliona evra, dakle, negde oko 225 miliona evra duga. Neću sporiti potrebe za boljim zdravstvom u Srbiji, neću sporiti potrebe za modernizacijom javnih preduzeća, za koorporativizacijom, i to da učinimo da budu što efikasnija. Naravno, potreban je, ubeđen sam u to, potrebna je Srbiji jaka državna banka, ili više njih. Potrebno je imati jake igrače u bankarskom sektoru koji mogu da, na neki način, budu podrška i politici Vlade, bilo koje, ove, sutra, ili prethodne vlade, koja može svoje razvojne programe da, na neki način podstiče, i u saradnji sa državnom bankom. Dakle, ali ono što je potrebno i ono što od vas zahtevam, onako kako smo o tome razgovarali sa ministrom Vujovićem, to je evaluacija projekata, i mislim da je važno izveštavanje ove Skupštine o načinu na koji se koriste ova sredstva, i na koji su način utrošena ova sredstva. Jer, ono što sretnemo na ovom inicijalnom papiru, kada izglasamo podršku zajmu, mi više nemamo apsolutno nikakvih informacija u Skupštini, na koji način je završen projekata za koji smo glasali. Mi smo imali obećanje ministra Vujović, bivšeg ministra finansija da ćemo to izmeniti u Skupštini i da ćemo imati prilike da dobijamo izveštaje, i puno toga smo slušali kod svakog usvajanja budžeta, a bilo ih je šest u ovoj skupštinskoj većini, ovoj koaliciji, međutim ni u jednoj od tih faza nismo dobili tu vrstu izveštaja za tako obećane stvari. Zato vas podsećam na to da, evo, jedna od komponenti u realizaciji projekta razvoja zdravstva u Srbiji, je ta komponenta 4, koja finansijski nije najizraženija, ali mislim da je izuzetno bitna, i možda najbitnija za nas ovde u Skupštini, a to je praćenje evaluacije i upravljanje projektom za koji se izdvaja 1,5 milion evra. Evo, to je poziv i za ministra, poziv i za predsednicu Skupštine da probamo da izmenimo tu praksu u Skupštini, i da dobijamo izveštaje o tome za šta smo glasali u ovoj Skupštini. Kada već pominjem ministra finansija bivšeg, a to važi i za sadašnjeg, mislim da je i ovo o čemu sam malopre govorio, mislim da je pre svega pitanje odgovornosti, odgovornosti kada ste na javnoj funkciji, odgovornost za izgovorenu reč i nas poslanika ovde u ovim klupama, odgovornosti guvernerke, i mislim da je potrebno razgovarati na jedan otvoren način. Siguran sam da nije ni vama drago da ste na čelu Narodne banke u trenutku kada nas je FATF stavio na crnu listu, i mislim da, ali ja govorim i ministru finansija i o nečemu što svakako znamo, a to je, Međuvladina organizacija za borbu protiv pranja novca i finansiranja terorizma, Srbiju stavilo na crnu listu. Dakle, ne optužujem nikoga, ali govorim o sumnji na to da Srbija sa svojim institucijama nema najefikasniji način borbe protiv mogućeg finansiranja ovakvih delatnosti. Zbog toga želim da otvorim ovu temu i da govorim o tome da je mesto za razgovor u Skupštini i to na koji način donositi zakone koji će sprečavati tu vrstu i takvu vrstu transakcija, koja sigurno nije korisna za građane Srbije, nije korisna ni za koga od nas. Ali, siguran dam da delom, predlozi ovih zakona koji nose i pozitivna rešenja, treba da doprinesu tome da sprečimo mogućnosti i pranja novca, a to se najčešće pominjalo kroz nova sistemska rešenja, koja treba da onemoguće takvu vrstu aktivnosti. Nikome od nas nije drago da budemo na toj listi. Verujem da ćemo u ovoj Skupštini donositi zakone koji će ojačati finansijske institucije, pre svega, u državi, institucije koje se bave i sprečavanja te vrste kriminala. Ovde govorimo zbog čega sam bio motivisan da govorim i o tome, želim da čuje to i od vas, jer smo ovde govorili i o potrebi razvoja modernih i elektronskih sredstava, i elektronskih alata u razvoju elektronske uprave, koji u suštini, otvara te mogućnosti. Ukoliko mi nemamo dovoljno kapaciteta, institucionalnog kapaciteta da se na pravi način borimo sa sve većim izazovima tog sajber kriminala, posebno u delu elektronskih finansija, jer je sigurno da nam je u tom smislu potrebna jedna široka saradnja i sa institucijama u Evropi i svetu. Mislim da ste nekim delom pominjali i to, jer kada ste govorili o kartičnim transakcijama i kada se govorili o 97%, ako se dobro sećam, procenata kartičnih transakcija na domaćem tržištu, jel tako, a da od tih 97, 83 ide i procesuira se spolja, pretpostavljam da u nekom delu želite da vratite i da onako, kako ste govorili i na Odboru za finansije, stavite neku vrstu kontrole nad tim procesom. Zbog toga želim da razgovaram i o ovoj široj slici koja je vrlo bitna i želim da čujem od vas taj stavim, jer vidim da ste počeli jednu živu diskusiju o tome otkud sada ta priča o FATF-u, otkud ta priča o tim rizicima. Želim da o tome razgovaramo na način koji može da doprinese tim rešenjima. Zbog toga je potrebno otvoriti onu temu. Siguran sam da ste i vi, kada ste govorili o ponosu na ovaj zakon o kome sam sada govorio, pominjali i taj član 9. Tu ste sigurno imali najviše pritisaka i najviše razgovora upravo na tu temu, a to je obaveza banaka i stranih procesora kartičnih transakcija koji bi po ovoj interpretaciji trebalo da registruju svoja privredna društva i u Srbiji, što po njihovoj argumentaciji negde demotiviše ili njima sužava tržište ili sužava konkurenciju. To je naravno ono što smo sreli i kroz javne rasprave i ono što ste i vi dobili sigurno kao sugestije, a mislim da je važno da na ovakav način razgovaramo i čujemo upravo te argumente. Dakle, gde je granica između te vrste opasnosti i tog velikog procenta obrade kartičnih transakcija van zemlje i gde je sa druge strane, taj problem zatvaranja tržišta, kako oni kažu, taj problem skraćivanja ili limitiranja konkurencije i šta će to značiti i u tehnološkom smislu? I sami znate, a i siguran sam da bez obzira na rast našeg IT sektora u Srbiji da svakako nismo u ravni najrazvijenijih zemalja u toj oblasti i da naše zatvaranje u tom smislu ne bi bilo korisno i da ne doprinelo bezbednosti tih elektronskih komunikacija i elektronskih transakcija, jer mislim da je potrebno naći pravu meru u tom delu motivacije i stimulacije domaćeg tržišta, a sa druge strane, sačuvati taj protok informacija, protok tehnologije i način da očuvamo bezbednost, a pre svega govorim tu o interesu naših građana, jer je potrebno sačuvati maksimalnu bezbednost. Ovi zakoni koje ćete usvojiti sigurno neće biti konačni za ne znam koliko godina, ovo je oblast koja se menja tako dinamično i tako brzo, sigurno ih treba inovirati i mislim da zbog toga treba razgovarati upravo o tim izazovima. Ovde sam govorio o delu odgovornosti, a evo, reći ću nešto i o zakonu i Predlogu zakona o izmeni Zakona o NBS. Dakle, jasno je da se proširuju nadzorne funkcije NBS, da se dobije i nadležnost za kontrolu deviznih i menjačkih poslova. Dakle, nove nadležnosti NBS i kada govorimo o novim nadležnostima, uvek treba sigurno govoriti i o odgovornosti. Ja sam više puta govorio i to dobro zante, jedan od predloga naših amandmana poslaničkog kluba DS je bio da se briše u tom zakonu o NBS član 86b. Pročitaću ga zbog drugih poslanika, vi sigurno znate šta to znači, a prevedeno na ovaj aktuelni zakon, da ne biste rekli da to nije na dnevnom redu, evo u članu 23. ovog Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o NBS se kaže da se član 86. menja i onda se proširuje funkcija. Oni koji bi praktično bili pod kapom i zaštitom tog člana. Mi smo predložili da se taj član briše, a evo iz kojih razloga. Pročitaću vam taj član 86b i mislim da je važno to reći. Za početak, prvi član zakona stav 2. o NBS kaže – za obaveze NBS jemči Republika Srbija. Dakle, prenesno, svi građani Srbije. Nažalost, ovim članom 86b smo praktično predvideli odricanje od odgovornosti organa upravljanja NBS, čime zaista nije došlo do logičnog odnosa između odgovornosti i poverenih prava Narodnoj banci i organima Narodne banke. Ne govorim sada to zbog vas aktuelnih ljudi u Narodnoj banci, govorim i o budućim rešenjima za Narodnu banku i vi ste govorili o toj potrebi, ali želim da pitam kolenice i kolege, a i vas – da li vam zaista deluje logično ovo rešenje? Članom 86. je predviđeno da NBS, guverner, viceguverneri, direktor Uprave za nadzor i drugi zaposleni ne odgovaraju za štetu koja nastane u obavljanju poslova NBS, osim ako se dokaže da nisu postupali u dobroj veri. Za štetu iz stava 1. ovog člana, zaposleni iz tog stava ne mogu odgovarati ni nakon prestanka radnog odnosa u NBS, odnosno prestanka vršenja funkcije. Narodna banka Srbije snosiće troškove zastupanja lica iz stava 1. ovog člana u sudskim i upravnim postupcima pokrenutim u vezi sa poslovima iz tog stava. Narodna banka Srbije snosiće troškove iz stava 3. ovog člana i licima kojima je prestao radni odnos u NBS. Dakle, to rešenje koje, čini mi se postoji samo u ovom Zakonu o NBS, u drugim institucijama u Srbiji, govorim o Srbiji, nema takvih rešenja. Dakle, da, čekam odgovor i naravno sa zadovoljstvom ću čuti odgovore. S obzirom na, zaista velika poverena prava, pre svega, ključne stvari su postizanje i održavanje stabilnosti cena, zatim upravljanje deviznim rezervama Republike Srbije o kojima ste vi govorili. Hajdemo sada i to, kad smo kod deviznih rezervi Srbije, da opet govorimo i probaću da govorim o konkretnim podacima. Vi ste govorili o neto deviznim rezervama i bruto iznosu, a ja ću vam reći podatke koje imam, vi ih sigurno napamet znate. Recimo, pred ulazak u 2012. kraj 2011. godine, su devizne rezerve iznosile 12,058 milijardi evra. Ispravite me ako nije tačno, ali najnoviji podatak koji sam našao za devizne rezerve, kraj maja 2018. godine, devet milijardi i 490 miliona evra. Govorim o bruto iznosu. Dakle, govorim o bruto iznosu, znam da će vaš odgovor biti kakva je struktura neto i bruto, ali mislim da je važno reći i to šta su ti podaci. Još jedno pitanje koje je takođe važno i mislim da smo ga imali na usvajanju, opet se vraćam na usvajanje budžeta Republike Srbije, a to je pitanje za vas – da li je u poslednje tri ili četiri godine, uplaćen neki deo dobiti Narodne banke u budžet Republike Srbije? Znam da je pre pet godina uplaćeno tri milijarde dinara, da posle toga to nismo imali u planu budžeta, bar ga ja nisam video i voleo bih da to nije tačno, ali ćete vi sigurno dati pravi odgovor o tome koliko je u poslednjih tri ili pet godina uplaćeno para budžetu Republike Srbije iz dela dobiti Narodne banke Republike Srbije? Hvala.
Hvala, gospodine Ćiriću. Reč ima guverner Narodne banke Srbije, dr Jorgovanka Tabaković. Izvolite.
Hoćete da počnemo od ovog što je poslednje komentarisano, a vezano je za devizne rezerve. Sve podatke, bez obzira na to što sam ja od avgusta, ne znam vlast od jula, zbog uporedivosti, jer imamo kontinuitet države koja ima obaveze prema inostranstvu ili u zemlji, bili smo dužni da ih ispunjavamo, poput tog aranžmana sa MMF-om koji je počeo da se otplaćuje tek 2012. godine. Niko nas ne pita kad je bila koja vlast u odnosu na to spolja. Zato imamo metodologiju po kojoj sve podatke upoređujemo na kraj godine. Kada govorite o javnom dugu, ja ću javni i spoljni da stavim u poređenje, jer nije nebitno, gde jeste u pravu, kraj godine 2011. – da, bilo učešće 45,4, ali je 2012. godina 56,2. Znači, ona priča bili smo pred bankrotom, nije to priča za uspavljivanje ili plašenje naroda, to je deo te nužde da se po promeni vlasti prazna kasa popuni zaduživanjem, pa tih 56,2 nije ničija ni devojačka sprema, ni nasleđe, nego potreba da država funkcioniše isplaćivanjem obaveza koje je prethodna vlast preuzela. Znači, sve vreme insistiram šta je Srbija doživela kao promenu, šta je nasledila i ko je koliko za to odgovoran, odnosno zaslužan. Nemam problem da pojačavam crnim ono što ste vi radili, niti da pojačavam svetlim ono što mi radimo. Govorim o činjenicama. Znači, 56,2 je bilo učešće 2012. i nadalje se povećavalo, kraj godine, da, i ponovo ono što vi želite da zaboravite, ja ponavljam – šta je od toga projektnih zajmova, odnosno investiranje koje će u budućem periodu donositi neku dobit, imati prihod kroz izvoze nekih drugih grana koji rade na toj infrastrukturi. Šta želim da vam kažem? Ono što javni dug rasvetljava jeste u stvari upoređivanje sa spoljnim dugom. Te 2011. godine, koju kraj uzimamo kao prethodne vlasti, on je iznosio 72,2%. Kraj 2012. godine on je bio 80% i od tada počinje da pada. Godine 2013. 74,8%, 2014. godine 77% se povećava malo, da bi i taj dug 2017. godine bio 69% i korespondirao sa ovim opadajućim trendom javnog duga koji svi komuniciramo kao taj neki nivo opšte zaduženosti, čiju strukturu moramo da gledamo, ali i trend te putanje o kojoj govorimo kao uravnotežavnje bilansa da trošimo onoliko koliko zarađujemo, da vraćamo skupe kredite i da ih ne vraćamo iz novih. Zašto je važno da govorimo o ovoj strukturi? Govorimo o deviznim rezervama, kažete da vam ne pominjem deviznu strukturu deviznih rezervi, ali ja moram. Zato što su devizne rezerve u 2012. godini, koju vi pominjete, u bruto iznosu iznosile 12,1, 2011. godine, a znate šta je struktura. Neto devizne rezerve su bile samo 6,7 milijardi. Obaveze prema MMF bile su 1,6 milijardi, pa da li se hvalimo ono što nam je neko dao i na šta smo platili? Na ovaj dug, rekla sam, 90 miliona evra nas je koštalo korišćenje ovih sredstava, gde su svi pokazatelji bili u minusu i nazadovanje, i 3,6 milijardi su bile obaveze prema bankama, to država ne može da smatra svojim deviznim rezervama, zato se i prikazuju kao u strukturi, obaveze prema bankama, obaveze prema MMF-u i neto devizne rezerve. Znači, ja govorim iz podataka koji su na sajtu Narodne banke, nisu se menjali ni retuširali, niti se menjala metodologija i nosim sa sobom uvek podatke od 2008. do 2017. godine zato što ih celovito imamo od te godine. Znači, podatak o kojem govorite da je 2011. godine bio najviši nivo bruto deviznih rezervi, da, ali je 3,6 milijardi bilo obavezne rezerve koju je ova Narodna banka vratila bankama da bi finansirali projekte privrede, finansirali građane i snizila obaveznu rezervu u tri navrata blizu 9%. Znači, kad god zapitate i začeprkate o strukturi, ja ću uvek imati podatke da u stvari još detaljnije rasvetlim našu sistematičnost i temeljnost u merama koje smo preduzimali. Evo, sad samo da uporedim tu 2011. godinu, koja je bila rekordna – 10,4 milijarde su devizne rezerve bruto, od čega su neto devizne rezerve, znači ono što je stvarno državno, 8,6 milijardi, obaveze prema MMF-u nula i obaveze prema bankama 1,8. U ovom periodu, 2011, odnosno 2012. i 2017, odnosno 2018, o kojoj pričam, vratili smo ovih 1,6 milijardi MMF-ovih, koštalo nas je to 90 miliona evra, korišćenje tih sredstava, pokazatelji od rasta pa nadalje bili su negativni, veći suficit, inflacija, sve ću naći podatke, imam kod sebe, da bi u februaru završen trogodišnji stend baj aranžman bio aranžman iz predostrožnosti, bez povlačenja novca, koštao nas je onaj commitment fee za rezervaciju sredstava za te tri godine četiri miliona evra, jer je neko rezervisao, ako nam treba. I to su svi troškove koje smo imali u vezi sa tim aranžmanom. Uz ovakvu fiskalnu konsolidaciju koju smo imali, Srbija je ipak imala rast i iz tog deficita prešla u suficit i vraćala svoje dugove, ne zadužujući se, najznačajnije, koncentrisane kod, neću da upotrebim neku kvalifikaciju jer kad vam neko da novac kad vam treba, ne možete reći da je nekvalitetan investitor, ali ta nužda da se deficit finansira spoljnim zaduženjem, koje je bilo koncentrisano kod jednog poverioca, koji je mogao, i nije baš da nije, da nas nije ljuljao u kritičnim trenucima, kada su se požari dešavali, uslovno kažem požari, u okruženju, zamenili smo potpuno strukturu novim, kvalitetnim investitorima. Onima koji ulažu dugoročno i idu sa malim profitima, zato što veruju da je Srbija u pravom smislu zemlja koja raste stabilno i održivo. Svaki od podataka koji sam iznela, javno je dostupan, nije nikakva kombinacija. Znači, priča o javnom spoljnom dugu, priča o ukupnom obuhvatu, bez prikrivanja dugova ispod tepiha, ne znam, lokalna samouprava, ovaj ili onaj nivo, to je ta korist od aranžmana koji smo imali, da ništa ne ostane sakriveno, da nema ispod crte knjiženja, da nema vanbilansno pa da se ne vidi, sve je transparentno i jasno i ovo što govorim proverljivo. Otvorili ste vrlo zanimljivu temu – FATF-a. Nemojte, molim vas, da grešite. Siva i crna boja se strašno razlikuju. Crna lista i siva su katastrofa u razlici, kao nebo i zemlja. Znači, to što se Srbija našla na sivoj listi, želim da čujem i da znaju svi građani, ako me neko kritikuje što sam rekla ono što nije, prihvatam odgovornost, što nije vreme da kažem javno, najveći problem državi Srbiji je za stavljanje na sivu listu predstavljalo u stvari kasno podnošenje krivičnih prijava za zloupotrebe položaja, između ostalog i pranja novca, u određenim bankarskim aferama, a prvenstveno u slučaju Šarića. Najveći broj slučajeva, izveštaji Manivala o Srbiji odnosi se na period 2012. i posebno naglašava sporne privatizacije, kao i slučaj Šarić. Čitam iz Izveštaja. Ovome naročito doprinosi činjenica da je naš sistem bio, jeste bankocentričan finansijski i da je najveći broj transakcija upravo prolazio kroz banke, a da je kontrola bankarskog sistema od strane NBS, znači do 2012. godine, u ovom izveštaju bio targetiran kao visoko rizičan. Jel da povežemo priču sa delicencirane četiri banke, koliko nas je to koštalo materijalno i ispraznilo fond Agencije za osiguranje depozita, a evo i koliko nas košta u izveštaju Manivala. Danas kada FATF, kao jedan organ regionalno zadužen za našu zemlju, koji se bavi sprečavanjem pranja novca, ocenjuje rad bankarskih kontrola i nadzor NBS, to ja ne izmišljam, niti sebe uveravam, piše u izveštajima da NBS jedne ocenjena vrlo visokim ocenama za vrstu i kvalitet kontrola koje radi. I da povežem sa tim – ta vrsta zaštićenosti ljudi koji rade kontrolu, nije naš zahtev, neću ni da se branim, nasleđena je u prethodnom zakonu, to je standard za kontrolu službenika koji odlaze kod mnogo jače strane, kod strane koja može da njihov predan i posvećen rad tretira zloupotrebom, pa zato postoji odrednica da su oni zaštićeni, da bi mogli da rade svoju kontrolu časno i pošteno, a da se samo krajnja nužda i zla namera kod njih dokazuju u postupku. Danas se u Parizu održava sastanak na kojem se podnosi izveštaj o tome da je Srbija i te sitne, stvarno ću reći sitne, jer je reč o administrativnim procedurama koje su se u praksi primenjivale, govorim o Narodnoj banci i pominjala sam to danas, bez vašeg prozivanja, o licenciranju ljudi koji ulaze u finansijski sektor, od lizinga osiguravajućih društava, penzionih, dobrovoljnih fondova, pa i banaka, upravni i nadzorni odbori. Mi smo tu proceduru radili, bila je na sajtu Narodne banke, svima jasna i vidljiva, ali neke detalje, one koje sam pominjala u slučaju banaka, šta je neko ko je ovlašćeno lice, šta je njegov saradnik, njegov dalji rođak, pa nemate pojma, to do petog kolena ide. Ali smo sproveli kroz dokumentaciju i zahteve naše i to. I šta je bio problem? Nekontrolisani priređivači igara na sreću, neobuhvaćeni notari i advokati koji uvek nađu neki način da izbegnu tu vrstu kontrole koju zahteva FATF. Advokati su obveznici tek od 2005. godine i nismo imali dokaz da je kod njih vršena kontrola, kao što nije bilo ni dokaza da je vršena kontrola kod nekih priređivača igara na sreću. Šta je važno da kažem? Još u februaru, kad je bio taj sastanak, na strani Srbije je bila i Evropska komisija i gotovo sve zemlje, neću da imenujem samo dve, koje su snagom svoje moći, stavile Srbiju na sivu listu. I Srbija je od februara do danas, odnosno do tog odlaska tamo, ispunila apsolutno sve te administrativne nedostatke, koji nisu bili suštinski, ali trpimo što su prijave za slučajeve iz 2012. godine kasno podnete, dugo stajale u fioci. Da li to otvara problem pravosuđa i svega ostalog što u vezi sa tim ide i onog instituta, nema mladog kolege da mu kažem, koji mene najviše boli po pitanju onih koji nemaju čiste tragove, a radili su mnogo toga u finansijskom sektoru, jeste što neki njihovi prijatelji i dan danas koriste ono – zastarelost, kao jednu vrstu fioke u kojoj neko misli da zločin može da bude savršen i da se nikad ne procesuira? Ja sam ipak uverena i da ta vrsta zastarelosti, govorim o nekim drugim procesima, neće biti zaštita za one koji su radili na štetu države Srbije. Znači, ja sam spremna i svi članovi koji na bilo koji način predstavljaju Vladu da u okviru svojih nadležnosti urade maksimalan napor da to što je ne sticajem okolnosti, ali sticajem geopolitičkih okolnosti i snagom sile, okarakterisano kao siva lista, za razliku od nekih zemalja koje su daleko ispod nas, bude razrešeno na način da Srbija ne bude ni na sivoj listi, a kamoli na crnoj. Sada da sve to dovedem u vezu sa članom 9. Zakona o međubankarskim naknadama. U stvari, rezultat prvo pa ćemo član 9. koji je vama najzanimljiviji. Ovako stoji stvar sa rezultatima. Ono što je u NBS bio dobitak u 2012. godini, 2,97 milijardi, preneto je 2013. i to jeste u najvećem delu rezultat onih pre mene. Ali, moram da vam kažem, pitanje je po koju cenu je Narodna banka uspešna. Narodna banka nije profitna ustanova. Cilj je da Narodna banka obezbedi uslove da dobit ostvare privreda, građani i svi oni koji posluju na ovom prostoru, a ona se ostvaruje kroz stabilne uslove poslovanja, sprovođenjem takve monetarne politike koja inflaciju drži u granicama cilja i koja obezbeđuje uslove za stabilno planiranje i poslovanje. I, pored toga, 2016. godine, NBS je ostvarila dobit i da preciziram za one koji su zaboravili da NBS po članu 77. stav 6. ako se dobro sećam prenosi samo dobit ostvarenu iz operativnog poslovanja. Znači, ne ono što su kursne razlike i tu smo mi u prednosti na drugim pravnim licima. Znači, kad preduzeća ostvari zbog negativnih kursnih razlika gubitaka, ono mora da ga prikaže i ono je u gubitku. Ali, kada Narodna banka ostvari gubitak zbog negativnih kursnih razlika i kretanja na međunarodnom tržištu kapitala gde se njene hartije od vrednosti, koje su po prirodi rezerva i ne mogu da budu uložene nigde, ostvari negativne efekte, a vi znate da negativne kamatne stope i uslove na međunarodnom finansijskom tržištu i Narodna banka nije umanjila vrednost hartije koju nije prodala. Narodna banka Srbije nije umanjila vrednost zlata, a povećala je količine zlata za gotovo pet tona. Mi sada raspolažemo količinom 19,5 tona zlata, koja zbog oscilacija cena na tržištu se samo evidentiraju, zato NBS prenosi državi samo dobit ostvarenu iz operativnog poslovanja i u 2016. godini, ono što država Srbija naplati od Narodne banke, kao porez, a plaćamo za razliku od drugih međunarodnih kartičnih šema, PDV, čak i na prihode koje ostvarimo po osnovu tog dela poslovanja i po osnovu dobiti koju smo ostvarili, preneli smo državi Srbiji 9,6 iz operativne dobiti milijardi i 404 miliona poreza iz redovnog poslovanja na komercijalnom tržištu. Znači, to što je naplaćeno, što je isplaćeno kao nasleđe od prethodnika, od tri milijardi, NBS je prošle godine uplatila svojoj državi put tri, 10 milijardi. Zato što smo u nekim postupcima gde je Narodna banka dobila pravo da vodi stečajeve, uradila to efikasno i imovinu na kojoj su neki mnogo lepo živeli, decenijama, uspela je da naplati i da prenese državi pripadajući deo. To je kada smo kod dobiti. Kada govorimo vama zanimljivom članu 9, gospodine Ćiriću, da li da govorim ili da ne govorim? Šta mislite? Pa, svi me pitaju što nismo ranije, samo vi pitate, a što član 9. i podneli ste amandman da se briše, već sam ga videla, ili da ponovimo, od 97% domaćih platnih transakcija koji naš građanin plaća trgovcu ili podiže gotovinu na bankomatu domaće banke, su domaće transakcije, samo tri su međunarodne. Vrednost tih transakcija je 95% domaće i 5% strane. Od svega toga 80% se procesuira, obračunava u inostranstvu. Od strane dve međunarodne kartične šeme koje u Srbiji ne plaćaju ni dinar poreza, oslobođene su i PDV-a, zato što se bave posredovanjem i ne bih da saopštim cifre do kojih smo došli posrednim putem, zato što će me neko još glasnije pitati, a zašto to niste saznali ranije dok država Srbija gleda da uštedi svaki dinar, svaki evro i da ga uloži u neku delatnost koja će doprineti rastu BDP-a. Niko ne brani, biću kratka, jer imamo priliku da pričamo i u raspravi u pojedinostima. Niko ne brani kartičkim šemama iz inostranstva, naprotiv Zakon o platnim uslugama im je dao pravo od 2014. godine, stupio na snagu zakon kao i sada, devet meseci posle donošenja da se pripreme. Znači, oktobar 2015. godine da registruju platni sistem. Nije to diskriminatorska odrednica da ne mogu oni da budu kartica prvog izvora, nego država Srbija mora da obezbedi preko onog ko je za to zadužen, bezbednost platnog sistema i zato oni moraju, ako žele da budu kartica prvog izbora da se licenciraju u Srbiji za tu vrstu posla, da tih 80% napolju koji rade za domaće transkacije, rade u Srbiji. Jedan Bugarska je članica EU, pa ima sistem borika gde se poravnjanje za tu vrstu transakcija obavlja pri Bugarskoj centralnoj banci. I, nema zemlje koja ne radi tako, i Slovenija, i Francuska, i Nemačka, i Danska. Ako me pitate koja ne radi? Ja ovog trenutka ne znam da vam kažem. Toliko o članu 9. i o tome šta to znači za bezbednost platnog sistema i za mogućnost onih koji su imali priliku od 2015. godine da registruju platni sistem i da rade ovu vrstu posla koju radi Centralna banka kao neki, eto da kažem, generalni operater za sve. Ne bi bili prvi, već postoje platni sistemi u Srbiji koje je NBS licencirala. Nastavićemo u detaljima. Ja se izvinjavam, kad razgovaram sa nekim, okrenem se, pa samo vama, ali u stvari biće prilike za raspravu i dalje, ako budete imali pitanja, ja sam tu.
Hvala vam. Reč ima Ana Karadžić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovani potpredsedniče Narodne skupštine, ministri sa saradnicima, poštovana gospođo Tabaković sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama se nalaze veoma važni zakoni i na samom početku bih rekla da će PS-NSS-USS podržati ove zakone iz dva razloga. Prvobitno smatramo da su ovi zakoni jako kvalitetni. Smatramo da će upotpuniti rad NBS, da će rad biti efikasniji i samim tim da ćemo imati još bolje rezultate nego do sada. Drugi razlog je što u okviru koalicije u kojoj se nalazimo i radimo, ta koalicija radi veoma efikasno, timski i zaista rezultati bi sigurno izostali ukoliko ne postoji timski rad. Pred nama se danas nalaze zakon o izmenama i dopunama Zakona o NBS. Navela bih sledeće celine, ukidanje uprave za nadzor nad finansijskim institucijama, što nam govori da pratimo trendove EU i da modernizujemo rad NBS. Narodna banka Srbije to će izvršiti preuzimanjem određenih nadležnosti poreske uprave što smatramo veoma dobrim jer će određeni deo nadzora preći na taj način i grupisati se, dovešće do jedinstvenog nadzora što će značajno uticati na efikasnost rada. Ovim zakonom takođe umesto direktora uprave nadzor će vršiti viceguverner koji je inače član Izvršnog odbora, međutim mi tu ne vidimo ništa jer će i dalje Narodna skupština kontrolisati rad NBS i to je nama važno i da to ostane tako, jer građani Srbije su nas ovde birali. Mi smo tu za građane Srbije i najvažnije je da se sve što se ovde radi, radi se isključivo u korist građana Srbije. Važan deo predloženog zakona jeste izbor funkcionera NBS pre isteka mandata. Zašto je to važno? Pa, ako se setimo da to nije bilo u prethodnih vlastima, njima verovatno nije se žurilo da izaberu nekog ko će da dođe u tu fotelju, na tu funkciju, jer nisu mogli da se dogovore. Mi danas razmišljamo drugačije. Mi želimo jedan kvalitetan kadar na čelu NBS i to radimo zato što želimo da se održi stabilnost, stabilnost poslovanja, želimo da se kontinuitet u radu održi i zbog toga je nama veoma važan ovaj stav. Znači, da se izbor funkcionera NBS vrši pre isteka mandata da se tu ne bi pravili određeni prekidi. Takođe, transparentnost je jako važna, jer smatramo da je sve što radimo i sve što radi Vlada Republike Srbije transparentno i građani se mogu na javnim prezentacijama uputiti u sve potrebno. Zatim, govorimo o međubankarskim naknadama i posebnim pravilima poslovanja kod platnih transakcija. To omogućava podsticanje višeg nivoa digitalizacije. Pre neki dan, kada smo birali ministra finansija, govorili smo o e-upravi grada Beograda koja značajno olakšava građanima da reše neke svoje probleme, kao što su, na primer, objedinjena procedura pri izdavanju građevinskih dozvola, upis u vrtiće itd. Sve se to radi digitalizovano sada preko internet prezentacije, što značajno smanjuje vreme koje je potrebno da bi neko rešio neki svoj problem. Ipak se nalazimo u XXI veku. Zakoni koji su pred nama veoma su temeljni, smatramo da su jako dobri i vodi se računa, što je najvažnije, o sigurnosti i što boljem položaju građana Srbije, što nama i jeste cilj, nama kao koaliciji. Vlada Republike Srbije odgovorno se odnosi prema svojim građanima još od 2012. godine, kada je gospođa Tabaković došla na čelo NBS. Možemo da se prisetimo određenih brojki, kako je to izgledalo ranije i kako je to izgledalo za vreme njenog mandata, zbog čega bih pohvalila rezultate koje je postigla. Ovde govorimo isključivo jezikom činjenica, pa bih naglasila određene brojeve koji su me vrlo iznenadili, kako one brojeve pre 2012. godine, tako i ono što je ostvareno nakon 2012. godine. Zatečena inflacija 2012. godine bila ja 12,9, vi me gospođo Tabaković, ispravite ako sam negde pogrešila, jer su zaista velike razlike u ciframa, pa je neverovatno da smo to uspeli da postignemo, a u stvari se to postiže vrednim i timskim radom. Znači, 2012. godine inflacija je bila 12,9%, već 2013. godine 2,2% i održava se na 1,9 do 2% u prethodnih pet godina konstantno i stabilno, što je veoma značajno kada govorimo o privrednom ambijentu Republike Srbije. Zatim, od 2012. godine količina zlata u Trezoru povećana je sa 4,72 na 19,65 tona, što je takođe ogromna razlika. Kamatna stopa na dinarske kredite umanjena je za 11% do 12%. Sve se to radi isključivo u korist građana Srbije. Ono što bih istakla jeste otpornost našeg bankarskog sistema, jer smo bili svedoci i Grčke krize, bili smo svedoci bregzita. Ništa od toga nije uticalo na bankarski sistem Srbije, što je zaista za jednu malu zemlju veoma značajan rezultat. Takođe bih pohvalila otvoreno tržište za banke, za dve nove banke „MIRA Banc“ i „Bank of China“. To je takođe veoma važno, kao i uvođenje određenih elektronskih usluga, poput institucije elektronsko novca i plaćanja koje omogućeno građanima 24 sata, kao i da se pri tome primalac, u istoj sekundi, može videti sredstva na svom računu. Sve ovo govori da smo 2012. godine izabrali pravog čoveka na pravo mesto, jer svi ovi rezultati pokazuju da se Srbija kreće u dobrom pravcu. Narodna banka Srbije je jedna od najvažnijih institucija koja može u određenom trenutku kako da pomogne, tako i da utiče negativno na standard građana, a ovde možemo videti da se krećemo u veoma dobrom pravcu. Poslanička grupa Pokreta socijalista, Narodne seljačke stranke i Ujedinjene seljačke stranke u danu za glasanje podržaće ove zakone, jer smatramo da su rezultati zaista pohvalimo. Želimo da pohvalimo vaš rad i nadamo se da ćete u budućnosti nastaviti istim tempom, ali pre svega da ne zaboravite da je timski rad na prvom mestu, jer jedino tako možemo stvoriti rezultate. Hvala.
Hvala, koleginice Karadžić. Reč ima dr Predrag Jelenković. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvažena guvernerko sa saradnicima, uvaženi ministre sa saradnicima, koleginice i kolege, ja ću govoriti o ova prva tri zakona iz ovog seta koji smo dobili za ovu sednicu. Koleginice iz SDPS će o ostalim predlozima zakona. Prvi Predlog zakona o zaštiti korisnika finansijskih usluga kod ugovaranja na daljinu, kao što je i u obrazloženju dato, ali treba ponoviti zbog javnosti da su osnovni ciljevi donošenja i unapređenja prava korisnika, pre svega prava korisnika finansijskih usluga, i dodatna zaštita tih korisnika. Drugo, preciziranje određenih praktičnih pitanja kod ugovaranja na daljinu. Treće, usklađivanje domaćeg zakonodavstva sa pravom EU. Ovim zakonom se, pre svega, obuhvatno i konkretno uređuje zaštita korisnika finansijskih usluga kod ugovaranja na daljinu, a istovremeno se obezbeđuje i viši nivo zaštite prava i interesa tih korisnika. Takođe, radi zaštite korisnika uređuje se način na koji će pružaoci finansijskih usluga, odnosno koji će oglašavati i nude korisnicima finansijske usluge preko interneta ili korišćenjem drugih savremenih sredstava komunikacija. S obzirom na to da se ugovaranjem finansijskih usluga na daljinu može smatrati jednim od načina za unapređenje, osavremenjavanje i razvoj finansijskog tržišta u Republici Srbiji, uređivanje ove oblasti značajno je kako za korisnike, tako i za pružaoce finansijskih usluga. Kada pogledamo analizu efekata zakona, može se videti, odnosno očekuje se da će predložena rešenja pozitivno uticati i na korisnike finansijskih usluga, ali i na pružaoce finansijskih usluga. Korisnici finansijskih usluga osetiće pozitivan uticaj kroz širu dostupnost finansijskih usluga i veći izbor između postojećih pružalaca finansijskih usluga na tržištu kako bi mogli da odaberu najpovoljniju finansijsku uslugu koja odgovara njihovim potrebama. Što se tiče pružaoca, pružaocima finansijskih usluga daje se dodatni podsticaj da u pravno izvesnijem okruženju oglašavaju finansijske usluge na daljinu i na taj način zaključuju ugovore sa korisnicima kada su međusobna prava i obaveze detaljno urađeni i razgraničeni. Posebno bi značajna mogla biti i odredba koja omogućava zaključenje ugovora do određene vrednosti u elektronskom obliku i bez kvalifikovanog elektronskog potpisa koji koristi klijent finansijske institucije, imajući u vidu još uvek nedovoljnu rasprostranjenost upotrebe ovog potpisa kod fizičkih lica, o čemu je danas i ministar Đorđević govorio. Kada je reč o Zakonu o finansijskom obezbeđenju, što se tiče razloga, osnovni cilj donošenja zakona o finansijskom obezbeđenju jeste uspostavljanje savremenog, jasnog, jedinstvenog i efikasnog pravnog okvira za ugovaranje i realizaciju kolaterala za izvršavanje obaveza učesnika na finansijskom tržištu. Na ovaj način doprinosi se kako razvoju finansijskog tržišta, tako i očuvanju i jačanju stabilnosti finansijskog sistema. Opšti ciljevi zakona su višestruki, kao što ste dali u obrazloženju ovog zakona, a to je ostvarivanje i unapređivanje pravne sigurnosti, zatim smanjenje kreditnog rizika učesnika na finansijskom tržištu, standardizacija finansijskih okvirnih ugovora, veći stepen zaštite potraživanja NBS u sprovođenju monetarnih operacija, veći stepen zaštite potraživanja Republike Srbije u poslovima upravljanja javnim dugom na finansijskom tržištu, kao što je ugovaranje finansijskih derivata za zaštitu od deviznog rizika. Ono što je važno, jedan od ciljeva nekako mi se čini najvažniji, a to je veći stepen pravne sigurnosti za strane investitore i kreditore u poslovanju sa domaćim finansijskim institucijama, uz istovremeno bolju poziciju ovih recidenata u pregovorima sa stranim partnerima i pristup povoljnim izvorima finansiranja. Inače, ovim zakonom se uspostavlja savremeni zakonski okvir, kao što ste i naveli, za efikasno izvršavanje obaveza učesnika na finansijskom tržištu na osnovu ugovora o finansijskom obezbeđenju i u skladu sa međunarodnim standardima i najboljom tržišnom praksom. Ono što je važno, predložena rešenja u ovom zakonu neposredno će uticati na poslovanje učesnika na finansijskom tržištu i to na propisane kategorije subjekata koji mogu zaključivati ugovore o finansijskom kolateralu, odnosno druge finansijske ugovore, kao što su banke, investiciona društva, društva za osiguranje i druge domaće i strane finansijske institucije. Predložena rešenja uticaće i na NBS u sprovođenju monetarnih i deviznih operacija, kao i na Republiku Srbiju u poslovima upravljanja javnim dugom u pogledu obezbeđenja veće pravne sigurnosti u izvršavanju obaveza njihovih ugovornih strana po više osnova. Donošenjem ovog zakona se ispunjavaju međunarodne obaveze i usklađuju propisi Republike Srbije sa propisima EU. Na kraju, Zakon o međubankarskim naknadama i posebnim pravilima poslovanja kod platnih transakcija na osnovu platnih kartica, očekuje se da će predložena rešenja ovog zakona pozitivan uticaj imati na smanjenje troškova, pre svega prihvatanja plaćanja platnim karticama, koje trgovci imaju prema bankama. Naime, trgovci će imati povoljniji položaj pri ugovaranju sa bankama i plaćanju trgovačke naknade, s obzirom na to da se uvode pravila kojima se povećava transparentnost u pomenutom procesu pregovaranja. Pored toga, trgovci više neće moći da budu obavezni da prihvataju sve kartične proizvode jednokartičnog sistema plaćanja, jer je propisano da će moći da izaberu, prihvataju samo one platne kartice koje podrazumevaju niže troškove. Osnovni efekat predloženih rešenja je u tome što se očekuje da će ograničavanje međubankarskih naknada dovesti do nižih trgovačkih naknada, što predstavlja mogućnost za dalje smanjenje troškova trgovaca prema bankama, što je jako važno. Očekuje se da bi primena predloženih odredaba dovela do snižavanja cena za krajnje korisnike, jer niže naknade koje će plaćati trgovci smanjuju i ukupne troškove poslovanja, te tako ostavljaju prostora i za niže cene za krajnje kupce, a u prilog tome govori i dokument Evropske komisije, koji se odnosi na uticaj ograničavanja međubankarskih naknada. Socijaldemokratska partija Srbije će u danu za glasanje podržati ovaj set zakona.
Hvala doktore Jelenkoviću. Reč ima narodni poslanik Goran Kovačević. Izvolite.
Poštovani ministre, poštovana guvernerko, primarni utisak koji ja sada u ovom trenutku nosim jeste da pogledam desnu stranu i tamo nema nikoga. Vi guvernerka i ministar ostavili ste Skupštinu Srbije bez opozicije, a građani Srbije svakako na izborima to već rade za nas. Sa jedne strane, danas smo imali nemušte kritike, pre svega Zakona o NBS, a sa druge strane imali smo jasne i precizne, široke odgovore koji se baziraju na radu, znanju, iskustvu. Kada je ova Skupština pre nekoliko dana birala ministra finansija, mi smo tog trenutka postavili jedan od stubova fiskalne politike. Samo nekoliko dana posle tog stuba dolazi u Skupštinu Srbije desetak zakona iz oblasti ekonomije, da kažemo. Sve to jasno govori da tim o kome ste vi pričali, Aleksandar Vučić na čelu tog tima, funkcioniše i dalje gotovo besprekorno, kao kada je tim postavljen 2014. godine. Danas u Skupštini raspravljamo o setu ekonomskih zakona. Ovde su ljudi iz Ministarstva finansija, NBS i iz Ministarstva privrede. Sve ovo što smo danas mogli da čujemo u stvari svodi se na jednu jedinu činjenicu – nema opozicije, ali nema ni ekonomskih tema. U vašem vremenu lepo ste vi to rekli, Skupština Srbije je izgledala drugačije, pa smo kada smo govorili o ekonomskim temama, kada ste vi govorili o ekonomskim temama, u stvari govorili o teškim izazovima pred kojima se Srbija nalazi, o hiperinflaciji, o privatizaciji, o nedovoljnom rastu društvenog bruto proizvode. Te promene koje su usledile u Srbiji od 2014. godine, a koje zovemo da trošimo onoliko koliko imamo, odnosno fiskalna konsolidacija, u stvari učinili su još jednu stvar – izbacili su iz Skupštine Srbije teške ekonomske teme. Ne može opozicija danas da govori o ekonomskim temama kada gotovo i da nema razloga da govori. Zato možemo da čujemo priču o tome da imamo jak dinar, da međunarodne strane banke, koje su u stvari vlasništvo države Srbije na neki način. One su registrovane u Srbiji, treba da ugasimo. Treba da napravimo domaću banku koja će da preuzima veći stepen rizika. Znate, sve su to zilotske ekonomske ideje. Da ih čujete u bilo kojem danas parlamentu Evrope, rekao bi neko – o čemu se ovde radi? To su toliko ideje van svog vremena, van shvatanja ekonomije, da jedini strah u stvari može da postoji šta bi se, ne daj bože, kojim slučajem desilo da se takve ideje ponovo vrate u Srbiju. Danas u stvari raspravljamo o pet zakona koje predlaže NBS. U pravu su poslanici što kažu i što imaju taj osećaj da mnogo češće se suočavamo sa zakonima koji dolaze iz fiskalnog sektora, mnogo manje iz monetarnog sektora, jer smo mi nekako, u Srbiji navikli da monetarnu politiku više i ne vidimo. Od 2008. do 2012. godine, kada je strana valuta rasla po stopi od 33%, onda smo znali da moramo da idemo u menjačnice, da čuvamo svoj novac, da se borimo sa teškim izazovima. Da budemo pošteni, od 1919. godine, Srbija se bori sa inflacijom. Milan Stojadinović je 1923. godine, predlagao program za spas od inflacije Kraljevine Jugoslavije. Za vreme vašeg mandata od 2012. do 2018. godine, imamo rast strane valute od 0,3%. Učinili ste monetarnu politiku, jednom sam vam rekao na Odboru za budžet pre otprilike godinu dana, dosadnom. Potpuno je neprepoznatljiva, ne utiče na život građana Srbije. Šta ćete bolju monetarnu politiku, kako za ekonomiju, tako i za građane, a da je ne primećuju? Naravno, Narodna banka to radi onako kako kaže teorija, koristeći pre svega referentnu kamatnu stopu, operacije ne na repi, nego na repo otvorenom tržištu, koristeći naravno, još jedan mehanizam obavezne rezerve. Sve to radi kao i ostale centralne banke svuda u svetu. Kada govorimo o inflaciji, onda treba da kažemo da inflacija u prvom periodu ove godine 1,1%, odnosno bazna 0,8%. I, po vokaciji kažemo da je to inflacija koja je u EU, u principu, to je taj nivo inflacije. Onda, ja nemam nikakav problem da kažem da se dese istorijski paradoksi, da se ovog meseca desio takav istorijski paradoks, da je stopa inflacije u EU u mesecu aprilu bila 1,2%. Pre dva dana su stigli podaci da je stopa inflacije u EU 1,9%. Kada se desilo u istoriji Srbije da je stopa inflacije manja nego inflacije u EU? Naravno da je stopa bazne inflacije u EU jeste na 0,7%, 1,1%, ali u principu to je stopa inflacije koliko ima Srbija. Kada raspravljamo o ključnim makro-ekonomskim parametrima, onda smo i danas raspravljali o rastu BDP od 0,4. Tu u principu uvek možemo da čujemo da bi to trebalo da bude uvek veće. Znate, mi smo zapamtili da su oni imali rast BDP u 10 godina 5%. Kada imamo rast od 4,5 za nekoliko meseci, onda to ne može da se shvati, i onda zaborave i da taj rast, koji u stvari nisu imali, bio je posledica prihoda od privatizacije i zaduženja. Mi danas imamo čiste marko-ekonomske parametre. Kada imate stabilnu, odnosno praktično vrlo malu inflaciju od 1,1%, videćemo kolika će biti, kada imate smanjenje nivoa nezaposlenosti i kada imate rast BDP. To nikada u istoriji Srbije nije bilo. I, uvek to treba naglašavati, zato što jeste ovo vreme, vreme drugačije od onoga kada smo mi naučili da ekonomski parametri, ekonomska teorija, ekonomska praksa se ne poštuje. Jeste, radimo sve onako kako treba da radimo i jesu tu rezultati. Kada danas govorimo o monetarnoj politici, ja nemam nikakav problem da kažem da je to zasluga guvernera Narodne banke, Jorgovanke Tabaković, i da kažem da jeste njena lična zasluga, ali i njena lična zasluga zato što ima tim. Zato što je kreirala tim, napravila tim, koji je od Srbije učinio da monetarnu politiku, naravno i fiskalnu, stavimo po strani. Naravno da je monetarna politika samo jedan deo cele ove priče. Ako imate suficit od 0,4% u prvim mesecima ove godine, što je izgledalo prosto neverovatno kada smo 2015. godine ulazili u pregovore sa MMF-om. Ako imate referentnu kamatnu stopu koja je 3%, neko nam kaže da treba da bude 2%, ne, a što ne 2%, može da bude -1%, to su prosto besmislene ocene. Imamo inflaciju koja je zacrtana na 3 jedan plus, minus. Kada imate priliv stranih investicija koji se pretpostavlja da će biti na dve milijarde i 600, kao nikada više, u suštini, kada saberete sve zemlje zapadnog Balkana, nivo stranih investicija je veći, kad imate MPL-ove na 9,2 i kada imate rast kreditne aktivnosti na 7,5%, onda sve to govori da Narodna banka, vi kao guverner, u oblasti koja vam je poverena, a tiče se makroekonomske stabilnosti, odnosno dela monetarne stabilnosti, pa gotovo savršeno radite svoj posao. Od toga bolje gotovo i da ne može. Lepo ste rekli – izazovi pred nama su veliki. Nije ništa sporno. Svesni smo svi da je ovo vreme izuzetno i da će verovatno jednog trenutka doći njegov kraj, ali upravo ovo što vi radite, vaš rad, rezultati rada, jačanje Srbije po svim segmentima i fragmentima u vašem delu monetarne politike, čini nas mnogo spremnijim za izazove koji dolaze sa strane. Kada govorimo o zakonima, prosto ne znam da li treba posle svih vaših pojašnjenja da nastavim da govorim o njima, ali ja ću samo iskoristiti tu priliku da kažem da ovi zakoni u stvari neće uticati na makroekonomsku stabilnost, da nemaju nikakve veze sa monetaranom stabilnošću i da nemaju nikakve veze sa fiskalnim funkcionisanjem, da su oni otprilike neutralni i služe, pre svega, da sistemi u funkcionisanju pojedinih segmenata, kako bankarsko–finansijskog sektora, tako i privrede, funkcionišu bolje i jasnije. Kada govorimo o Zakonu o Narodnoj banci, onda svakako treba naglasiti da je taj suštinski zakon posledica Zakona o deviznom poslovanju, koji smo doneli 19. aprila i kada smo jedan ingerencija koje su se nalazile u poreskoj upravi prebacili Narodnoj banci. Sasvim je u redu da ti poslovi budu tu gde i treba da budu, odnosno davanje i odobrenja i uzimanje licenci za nemačke poslove, zato što je to svuda tako u svetu. To radi Centralna banka, ne radi poreska uprava. Naravno da ste dobili praktično celu funkciju devizne kontrole, kako fizičkih, tako i pravnih lica i kompanija i to je normalno i tako treba da bude. Posledica ovog zakona svakako jeste činjenica da sve to morate da preuredite i sredite, počev od onog banalnog da šezdesetak ljudi iz poreske uprave treba da pređe da radi u Narodnu banku. Meni je mnogo zanimljiviji drugi deo koji govori o objavljivanju referentne kamatne stope, odnosno drugih kamatnih stopa koje Narodna banka objavljuje. Referentna kamatna stopa jeste koridor za kamate. Taj koridor za kamate služi da se praktično na osnovu tog koridora prave sve druge kamate i nije nikakav problem i nije ništa sporno da to treba da bude potpuno transparentno. Transparentnost je suština u funkcionisanju Narodne banke i vi kažete da će Narodna banka svakog dana kada zaseda izvršni odbor Narodne banke do 12.00 časova objavljivati podatke koji se tiču visine referentne kamatne stope. Transparentnost u funkcionisanju Narodne banke jeste suština. Još veća je suština da shvatimo da ne živimo više u periodu koji nam je nekako, čini mi se, nama koji pripadamo malo centru i desnom nametnut u prethodnih 40 godina. Ne možemo mi u državi, u Narodnoj banci da budemo odgovorni za funkcionisanje svakog pojedinca. Da se vratim na sporne kredite u švajcarcima. Šta ćemo da radimo ako euribor krene da raste, pa i krediti u evrima krenu da rastu, da li ćemo trpeti pritisak i od ljudi koji se trenutno zadužuju? To su potpuno besmislene stvari. Poslovne banke su deo tržišta, na tom tržištu su kako pojedinci, tako i banke. Uloga Narodne banke, odnosno Centralne banke Republike Srbije je da pruži potpune i jasne informacije svima dostupne i transparentne, da svako pojedinačno donosi svoju odluku na osnovu koje će snositi poslovni rizik, kako banke tako i pojedinci. Tako je svuda u svetu, tako treba da bude i u Srbiji. Predlog zakona o finansijskom obezbeđenju samo normalizuje, odnosno definiše probleme koji su se pojavili u tom sektoru. Vrlo brzo bih prešao preko njega i došao do zakona koji izaziva najveću pažnju, a tiče se međubankarske nadoknade. Jeste, u pravu, 0,2% međubankarske kamate, odnosno 0,3% nadoknade biće u narednom vremenskom periodu. I jeste ta nadoknada bila 1,2%, odnosno u nekim ekstremnim slučajevima se kretala do 2,5%. I jeste činjenica da ne možemo mi bankarski sektor, sve izazove koji su pred nama i koji su iza nas, da rešimo trenutno i momentalno. Ne možemo da se ponašamo u svojim rešavanjima na taj način da ne poštujemo pravila na svetskom tržištu. Mi smo ponosna i zemlja koja raste i razvija se, verovatno lider na Balkanu, nije verovatno, sigurno. Ali, mi moramo da igramo po svetskim pravilima. Prošlost je da, ne smemo i to nikada ne smemo da radimo, da ne poštujemo velike kompanije koje dolaze sa strane. Kada govorite vi o sistemima kartičnog prometa, to su institucije čiji se budžeti mere desetinama, ako ne i stotinama budžeta Republike Srbije. Mi moramo da poštujemo ono što kaže EU i moramo da se ponašamo u skladu da štitimo kako interese naših građana, ali tako i interese velikih kompanija koje zapošljavaju ovde ljude i pune budžet Republike Srbije. Predlozi ostalih zakona koje predlaže NBS svakako idu u cilju, na pravcu nove tektičke revolucije koja se dešava ovde pred nama i svi moramo toga da budemo svesni. Kada govorimo o bezgotovinskom plaćanju, onda treba da znamo da pojedine evropske zemlje najavljuju bezgotovinsko plaćanje, potpuno ukidanje novca u nekom vremenskom periodu koji je tu pred nama za nekoliko godina. Srbija mora da hvata korak sa svim novim tehnologijama i svi ti zakoni koje predlažete, sve te izmene o kojima ste vi naširoko govorili danas jesu tu da Srbija postane bolja i modernija zemlja. Poštovani ministre, poštovana guvernerka, iskren da budem, uzmete nam teme. Kada dođu ljudi koji savršeno znaju svoju materiju, a takvi su uglavnom svi, ne uglavnom nego gotovo svi predlagači zakona koji dolaze iz SNS, onda je nama poslanicima SNS strašno lako, zato što dobijemo toliko informacija, zato što javnost Srbije dobije toliko informacija, zato što je svima danas u Srbiji jasno i onima koji nisu verovali u monetarnu politiku i ove zakone, zašto poslanici SNS podržavaju Vladu Republike Srbije, podržavaju rad Narodne banke i podržavaju svačiji, pa i vaš lično rad. Zahvaljujem.
Hvala. Dame i gospodo narodni poslanici, završavamo raspravu za danas. Nastavljamo sa radom u ponedeljak u 10.00 časova, dakle, 4. jun u 10.00 časova.