U obrazloženju Predloga zakona o lokalnim izborima član 64. nije obrazložen. Tim članom se predviđa novčana kazna od 100 do 200 hiljada dinara za političku stranku, koaliciju, odnosno drugu političku organizaciju ili drugo pravno lice koje prikuplja potpise suprotno odredbi člana 23. Dakle, tu je kazna predviđena od 100 do 200 hiljada, a u drugom stavu predviđena je kazna od pet do 10 hiljada, u trećem takođe. Mene zanima koji su parametri odlučili da se opredeli ovaj iznos od 100 do 200 hiljada? Ne može se predvideti tolika kazna, a da predlagač ne kaže čime se rukovodio. Zašto od 100 do 200 hiljada? Da li je neki drugi zakon poslužio kao primer, pa su kriterijumi iz tog zakona uzeti u obzir? Naravno, neću insistirati na tome da to nije u skladu sa Poslovnikom, ali bi bilo dobro, ako je reč o propustu, da znamo zašto tolika kazna. S druge strane, Vlada Srbije je predložila amandman na član 20, u kome se kaže da na izbornoj listi među svaka četiri kandidata po redosledu na listi mora biti po jedan kandidat - pripadnik onog pola koji je manje zastupljen na listi. Ovo je direktno pozivanje na kršenje Ustava i ne znam gde ste ovo videli. Šta znači da mora biti po jedan takav kandidat? Kakva je tu sloboda izbora? Ustav Savezne Republike Jugoslavije u članu 20. kaže - građani su jednaki bez obzira na nacionalnu pripadnost, rasu, pol, jezik, veru, političko i drugo uverenje. Nije sporno da u ovoj zemlji postoji Ustavom i zakonom zagarantovana ravnopravnost. Ako se u praksi ona pojavi, svako ima pravo da traži zaštitu koja mu je zagarantovana Ustavom i zakonom, tako da sada ići na to da mora među svaka četiri da bude po jedan kandidat - pripadnik onog pola koji je manje zastupljen na listi, i to znači 30% kandidata. Kako određivati političke slobode od 30%? Da li je to bila zamisao da se ženama da 30%? Nedeljive su slobode i ne može se opredeljivati procentima. Pretpostavljam da je ovo bila omaška u radu, u žaru želje da se Predlog učini što boljim. Pogotovo što se u obrazloženju Vladinog amandmana 1. kaže: "Predloženim rešenjem obezbeđuje se ravnopravnost oba pola". Pa, zar ona nije obezbeđena Ustavom i zakonom već do sada? Znači da se priznaje da ravnopravnosti nema. Zato sam izdvojio mišljenje, jer mislim da je ovo pozivanje na kršenje Ustava. Tim pre što je Vlada Republike Srbije, ocenjujući amandman grupe poslanika Olgice Kirćanski, Rodoljuba Šabića, Mehe Omerovića, Živka Selakovića i Dragana Markovića, koji ide u istom pravcu, obrazložila da se amandman odbija, jer nema ustavno-pravnog osnova za utvrđivanje obaveze predlagača izborne liste u pogledu kandidata za odbornike skupštine jedinice lokalne samouprave, pa da na listi mora da bude određeni broj kanadidata bilo kog pola. Prema tome, sada me zanima koji stav Vlada zastupa.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dušan Budišin, koji je takođe izdvojio mišljenje na sednici Odbora. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, zajedno sa kolegom Đorđem Mamulom izdvojio sam mišljenje, zbog toga što mislim da je predlog ovog zakona još jedan primer kako se Vlada igra sa parlamentom. Prvo, što se tiče visine novčane kazne, Vlada sebi dozvoljava slobodu da u obrazloženju, a to je dužna, ne kaže ni jedno jedino slovo o članu 64. Zaista nas interesuje, i šteta je što gospodin Kasa nije ovde, verovatno zato što se ne smenjuje gospodin Maršićanin, onda bi sigurno bio. (Čedomir Jovanović, sa mesta: Onda će biti kada se vi budete smenjivali.) Pretpostavljam, gospodine Čedo. Radi se jednostavno o izigravanju parlamenta. Kazna je tolika, a mene interesuje po kom je kriterijumu to odmereno ili se valjda pri određivanju visine novčane kazne rukovodio svojim merilima. To nikako ne može da se prihvati i to je jednostavno nedozvoljeno. Da stvar bude gora, danas ovde nema nikoga izVlade da nam to objasni. Što se tiče drugog razloga zbog koga smo izdvojili mišljenje, smatramo da je povređen Ustav davanjem ovakvih kriterijuma - da bude 30%, pa sam juče na Odboru za pravosuđe rekao da zaista nemam ništa protiv da bude i 50%. Naravno, i više od 50%, prema situaciji. S obzirom na stav 2. istog člana, pitam se ko će snositi odgovornost ako izbori propadnu zbog toga, jer imamo situaciju u Srbiji takvu kakvu imamo i ona u svim mestima nije ista. Kako će, recimo, oni na jugu Srbije da skupe taj procenat, to mi nije jasno. Znate, kada se radi o zakonu, onda se mora imati u vidu i određena mera. Naš narod lepo kaže - ne treba se praviti veći katolik od Pape. Hvala.
Hvala. Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? Izvolite, narodni poslanik Borislav Pelević, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SSJ po ovoj tački dnevnog reda. (Borislav Pelević: Po Poslovniku.) Po Poslovniku, izvolite.
Hvala. Poštovani građani Srbije, uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, pozivam se na član 89. Poslovnika o radu Narodne skupštine Republike Srbije, koji kaže da predlagač akta, odnosno ovlašćeni predstavnik grupe predlagača dobija reč kada je zatraži i na njega se ne odnosi ograničenje u pogledu trajanja izlaganja. Podvlačim da je Vlada promenila izvestioca po ovoj tački dnevnog reda i da je umesto gospodina Vladana Batića imenovala gospodina Nebojšu Čovića. Pretpostavljam da se radi o zakonu o lokalnim izborima, koji se, pre svega, odnosi na veoma komplikovanu situaciju na jugu Srbije. Vi dobro znate da se Srbi iz nekoliko opština na jugu Srbije masovno iseljavaju i ja to nikako ne bih nazvao rešavanjem problema na jugu Srbije. Prema tome, predlažem Narodnoj skupštini da odložimo ovo zasedanje i raspravu u načelu sve dok ne dođe gospodin Nebojša Čović, koji će nam adekvatno, verovatno, objasniti svrhu i smisao ovog zakona o lokalnim izborima koji se, pre svega, odnosi na jug Srbije. Mislim da je bespredmetno da raspravljamo u načelu pre nego što čujemo gospodina Nebojšu Čovića, koji je sasvim sigurno najmerodavniji da nam objasni u čemu su svrha i smisao ovog zakona. Dakle, predlog poslaničke grupe SSJ jeste da se rasprava o ovom pitanju odloži sve dok nam izvestilac Vlade, gospodin Nebojša Čović, ne podnese uvodno izlaganje. Zahvaljujem na pažnji.
Reklamirali ste povredu člana 89. i stavili ste predlog da se Skupština izjasni o tome da se napravi pauza dok potpredsednik Vlade gospodin Nebojša Čović ne stigne iz Bujanovca. Stavljam na glasanje predlog narodnog poslanika Borislava Pelevića da se odredi pauza dok ne dođe potpredsednik Vlade Nebojša Čović. Za 85, protiv 63, uzdržanih troje, nije glasalo 17, od ukupno 168 narodnih poslanika. Konstatujem da je prihvaćen predlog narodnog poslanika Borislava Pelevića i određujem pauzu do 14,00 časova. Nakon toga ćemo raditi bez pauze, ako sada pravimo pauzu do 14,00 časova. Pozivam matične odbore da održe sednice po ovoj tački dnevnog reda. [[Posle pauze - 14,30.]] Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, molim vas da radi utvrđivanja kvoruma ubacite identifikacione kartice u vaše poslaničke jedinice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema utvrđeno da imamo kvorum i da možemo nastaviti rad. Konstatujem da u sali nisu bili prisutni poslanici SSJ, po čijem predlogu smo odredili pauzu do dolaska predlagača akta, gospodina Nebojše Čovića, iz Bujanovca. Pre nego što dam reč predlagaču, želim da vam dam jedno obaveštenje - na osnovu člana 73. stav 2. zakazujem sednicu Zakonodavnog odbora u 18,00 časova, odnosno nakon završetka današnjeg rada zbog kolizije koja je nastala u prihvatanju, odnosno neprihvatanju amandmana na članove 19. i 20. Predloga zakona o lokalnim izborima. Dajem reč gospodinu Nebojši Čoviću, potpredsedniku Vlade Republike Srbije.
Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, Zakonom o lokalnoj samoupravi predviđeno je donošenje posebnog zakona kojim bi se uredio izbor odbornika i predsednika opštine, odnosno gradonačelnika. Radi uređivanja celine sistema lokalne samouprave Vlada Republike Srbije dostavila je Narodnoj skupštini na razmatranje i usvajanje Predlog zakona o lokalnim izborima koji predviđa značajne novine vezane za postupak izbora odbornika i na novi način uređuje izbor predsednika opštine, odnosno gradonačelnika, u skladu sa Zakonom o lokalnoj samoupravi. Predlog zakona o lokalnim izborima predviđa primenu proporcionalnog izbornog sistema u kome opština predstavlja jednu izbornu jedinicu kada je u pitanju izbor odbornika, a za izbor predsednika opštine, odnosno gradonačelnika predviđa se većinski dvokružni sistem. Imajući u vidu da su prilikom izrade zakona razmatrana uporedo pravna rešenja u ovoj oblasti, određena rešenja u Predlogu zakona su poboljšana u odnosu na do sada važeća rešenja u ovoj oblasti, čime je izvršeno približavanje našeg izbornogsistema izbornim sistemima evropskih zemalja. Ovo se, pre svega, odnosi kako na primenu proporcionalnog sistema, tako i na primenu Hejr-Nimajerovog (Hare-Niemyer) sistema prilikom raspodele mandata odbornika, koji omogućava srazmerniju raspodelu mandata u odnosu na broj osvojenih glasova koje je dobila odgovarajuća izborna lista, za razliku od do sada primenjivanog Dontovog sistema. U postupku prikupljanja potpisa birača za podršku izbornoj listi stranaka, koalicija i grupa građana predviđa se da je potrebno prikupiti 30 potpisa birača po predlogu za jednog kandidata, odnosno najmanje 200 birača po izbornoj listi. Posebna pažnja je posvećena rešavanju pojedinih situacija koje su u dosadašnjoj izbornoj praksi izazivale nedoumice. Tako su precizirane odredbe o neophodnoj dokumentaciji koja se prilaže izbornoj listi gde je značajna novina zakonska obaveza prilaganja koalicionog sporazuma, kada su u pitanju koalicione liste. Naime, nesumnjivo jedan od najčešće izraženih problema do sada upravo je bio problem tumačenja i pravnog značaja koalicionih sporazuma, pa se na ovaj način to pitanje i zakonski uređuje radi omogućavanja pravne zaštite u slučaju kršenja tih odredaba. Prilikom predlaganja kandidata i raspodele mandata obavezno bi se, u skladu sa odredbama ovog predloga zakona, vodilo računa o ravnopravnoj zastupljenosti kandidata oba pola - tzv. pozitivna diskriminacija polova. S obzirom da se predviđa obaveza predlagača liste da na listu uvrsti najmanje 30% pripadnika onog pola koji je manje zastupljen na listi, kao i da svaki četvrti kandidat po redosledu na listi, prva četiri mesta na listi, druga četiri mesta na listi i tako do kraja liste, bude kandidat onog pola koji je manje zastupljen na listi. U odnosu na visinu cenzusa koji moraju ispuniti stranke, koalicije i grupe građana da bi učestvovale u raspodeli mandata, važno je naglasiti da je njegova visina smanjena sa 5% na 3% da bi se obezbedilo potpunije učešće stranaka, koalicija i grupa građana u raspodeli mandata. Primenom Hejr-Nimajerovog sistema mandati između različitih izbornih lista se raspodeljuju tako što se ukupan broj odborničkih mestamnoži brojem važećih glasova koje je osvojila svaka od izbornih lista. Dobijeni proizvod se zatim deli ukupnim brojem glasova datim svim izbornim listima, izuzimajući glasove date onim izbornim listama koje nisu dobile najmanje 3% glasova od ukupnog broja glasova birača koji su glasali. Svakoj izbornoj listi dodeljuje se onoliko odborničkih mandata koliko celih brojeva proizilazi iz ove proporcije. Ukoliko jedan ili više odborničkih mandata ostane neraspoređen, oni se dodeljuju izbornim listama prema najvećim delovima razlomka. Važna novina je da se predviđaju rešenja koja omogućavaju predlagačima izborne liste da za određeni broj kandidata, dve trećine, samostalno dostave podatke na osnovu kojih će biti izabrani za odbornike, dok se jedna trećina mandata dodeljuje kandidatima po njihovom redosledu na listi. Ovo rešenje omogućava predlagačima da delimično odstupe prilikom određivanja koji su kandidati izabrani za odbornike, od njihovog redosleda na listi. Među dve trećine kandidata, kojima se dodeljuju mandati na osnovu podataka koje dostavljaju predlagači liste, obavezno mora biti određen broj pripadnika manje zastupljenog pola na listi, u skladu sa ovim predlogom zakona. Takođe, često se u praksi postavljalo pitanje nespojivosti i prestanka mandata odbornika, pa su i te odredbe precizirane Predlogom zakona. U pogledu izbora predsednika opštine, odnosno gradonačelnika, Predlogom zakona u celini je uređen postupak predlaganja izbora i opoziva čelnika lokalne izvršne vlasti. Tako je za kandidaturu za predsednika opštine predviđena potrebna podrška 3% birača. Kao što je poznato, za inicijativu za opoziv predsednika opštine, odnosno gradonačelnika, Zakonom o lokalnoj samoupravi predviđena je podrška 10% birača u toj jedinici lokalne samouprave. Možda se na prvi pogled stiče utisak da ove dve odredbe nisu usklađene, međutim, bitno je uočiti značajnu razliku između kandidatura za predsednika opštine, kojih može i treba da bude veći broj, imajući u vidu značaj te funkcije i relativno veliki broj potpisa koji podržavaju tu kandidaturu. S druge strane, logično je da je neophodna još kvalifikovanija podrška za predlog za opoziv već izabranog predsednika opštine, znači 10% broja upisanih birača. Konačno, bitno je uočiti značaj prelaznih i završnih odredaba Predloga zakona, kojima je predviđena primena ovog zakona od prvih narednih izbora za celokupni sastav skupštine jedinice lokalne samouprave, odnosno od izbora u pojedinim ili svim jedinicama lokalne samouprave, kako je precizirana odredba člana 130. Zakona o lokalnoj samoupravi. Značaj predloženog zakona je očigledan i usvajanjem ovog zakona omogućava se, pre svega, da se nakon prvih narednih izbora konstituišu organi jedinica lokalne samouprave na način predviđen Zakonom o lokalnoj samoupravi, a da se samo sprovođenje izbora izvrši u postupku kojim se otklanjaju dosadašnji pravni nedostaci koji su proizilazili iz nepreciznosti važećih zakona kojima je uređen izbor odbornika i da se oni održe u skladu sa savremenim uporedno-pravnim rešenjima u ovoj oblasti. Naime, ovaj zakon sadrži savremena uporedno-pravna rešenja u ovoj oblasti i omogućava da se izbori sprovedu u demokratskom duhu. Zato predlažem da Narodna skupština nakon pretresa i rasprave usvoji predloženi zakon o lokalnim izborima.
Zahvaljujem predstavniku predlagača, potpredsedniku u Vladi Srbije, gospodinu Nebojši Čoviću. Da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa? Reč ima narodni poslanik Borislav Pelević, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe Stranke srpskog jedinstva po ovoj tački dnevnog reda.
Poštovani građani Srbije, uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani potpredsedniče Vlade Srbije, donošenje zakona o lokalnim izborima proizilazi iz nedavno usvojenog Zakona o lokalnoj samoupravi i tu nema ničeg spornog. Sporno je samo da li se ovaj zakon odnosi na celu Srbiju, koliko dugo će trajati ovaj zakon, ili se odnosi samo na predstojeće izbore na jugu Srbije u tri sporne opštine - Bujanovac, Preševo i Medveđa. Samim tim moramo se danas odrediti na koje se sve opštine odnosi ovaj zakon i da li je jedinstven za celu Srbiju, jer prema tome treba da odredimo i naš odnos prema ovom zakonu. U svim zemljama sveta zakoni imaju prilično dug vek trajanja. Kod nas se zakoni menjaju nekoliko puta godišnje, što svakako nije dobro, jer unosi konfuziju i ne daje sigurnost građanima Srbije u naše zakonodavstvo i uopšte u naš pravni sistem. Dakle, pitanje koje postavljam, posebno uvaženom potpredsedniku Vlade Srbije, jeste da li se ovaj zakon odnosi samo na Preševo, Medveđu i Bujanovac ili se odnosi na područje cele Srbije? Ono što je indikativno je to što je Vlada prvo predložila da izvestilac po ovom zakonu bude gospodin Vladan Batić, a kasnije je za izvestioca imenovala gospodina Nebojšu Čovića, koji je svakako najmerodavniji za događanja na jugu Srbije, u Preševu, Bujanovcu i Medveđi. To je ono što je po meni najbitnije u celoj ovoj stvari. Nije istocenzusod 3% u Preševu i Medveđi i cenzus od 3% u Jagodini, Kragujevcu ili Beogradu. Nije isto biti Srbin u Preševu i Medveđi ili biti Srbin u Jagodini, Kragujevcu ili Beogradu. Te dve stvari moramo da razlikujemo i ja ovo govorim ne sa nacionalnog stanovišta, već sa stanovišta udruženosti Srba koji žive u tim delovima. Uvažavajući napore gospodina Čovića, koji je zaista dao veliki doprinos za rešavanje krize na jugu Srbije,podsećam vas da smo mi jedina stranka opozicije koja je podržala njegov plan za rešavanje krize;nažalost, taj plan nije realizovan i kriza na jugu Srbije nije rešena, bez obzira na sve napore koje je gospodin Čović uložio. Pretpostavljam da je ostao usamljen u rešavanju problema juga Srbije, jer ako je rešenje problema juga Srbije u tome da se naš narod iseljava iz Preševa, Medveđe i Bujanovca, da se kuće prodaju, da se prodaju stanovi, da se prodaju imanja, onda je to isti scenario kao i na Kosovu i Metohiji. Pitanje usvajanja ovog zakona je zato izuzetno važno, na šta se on u stvari odnosi. Da li će se desiti sutra, ukoliko budemo izabrali, recimo, u Bujanovcu ili u Preševu predsednika opštine, da on ne dozvoli premijeru Vlade Srbije da održi miting u domu kulture ili će mu tražiti za to neku basnoslovno veliku sumu? Kakav je to onda predsednik opštine, kakva je to opština i kakav je autoritet premijera Srbije koji onda mora da održi miting na otvorenom? Dakle, vrlo je važno na šta se odnosi ovaj zakon. Ako se ovaj zakon odnosi na celu Srbiju spremni smo da ga podržimo ukoliko se pojedini naši amandmani usvoje, ali ako se odnosi samo na Preševo, Medveđu i Bujanovac, onda mi se čini da samo činimo utupak Albancima na jugu Srbije, koji su već 1991. godine raspisali referendum o pripajanju tog dela Srbije Kosmetu, jer su ga još onda smatrali nezavisnom albanskom republikom; i, ne zaboravimo da je Riza Haljimi bio jedan od organizatora tog istog referenduma. Prema tome, moramo biti vrlo oprezni u posmatranju ovog zakona i moramo se tačno prema tome odrediti. Ono što je dobro u ovom zakonu to je da se opština posmatra kao jedinstvena celina. Ono što nije dobro jeste to da je cenzus samo 3%. To znači da, ako to pomnožimo, oko 720 građana može izabrati jednog odbornika u jednoj opštini, u proseku, a to nije dobro i nije dovoljno. Još nešto što je vrlo značajno, po meni: ovde se u članu 28. navodi - u opštinama gde su u službenoj upotrebi jezici nacionalnih manjina glasački listići se štampaju i na tim jezicima. Naravno da treba da se štampaju na svim jezicima svih narodnosti koje tu žive. Pitam se, jer je ovde nejasno napisano, da li se radi o posebnom glasačkom listiću na albanskom jeziku za Preševo, Bujanovac i Medveđu ili se radi o jedinstvenom listiću na kojem će tekst biti ispisan na dva pisma, na srpskom i na albanskom. To nije tako objašnjeno u članu 28. i ostavlja rezervu povodom toga. Dakle, to su pitanja koja su, po meni, bitna za ovaj zakon koji ništa suštinski ne menja, osim što opštine posmatra kao jedinstvene celine i što se od većinskog prelazi na proporcionalni sistem, što je dobro. Po našem mišljenju stranka koja ne može da ostvari 5% na izborima u jednoj opštini ne treba da bude zastupljena u toj opštini, ali ako se radi o Preševu, Medveđi i Bujanovcu, gde su Srbi u strašno malom broju zastupljeni i gde je na delu iseljavanje Srba, onda smo spremni da tu klauzulu podržimo, ali to nam se mora jasno reći. To se mora jasno objasniti, da se vidi kakva je svrha ovog zakona. Pozivanjem Srba na izbore na Kosovu i Metohiji, da vas samo podsetim, nismo dobili ništa. Dobili smo ratnog zločinca Bajrama Redžepija za premijera tzv. vlade (ja je zovem takozvana, zato što za mene to nije vlada, za mene postoji Vlada Srbije, jer je Kosmet u sastavu Srbije), kao i postavljanje Ibrahima Rugove za predsednika takozvane republike Kosovo; za mene to nije to. Ili su možda mislila gospoda koja su pozvala Srbe da izađu na izbore da će pobediti Trajković ili bilo ko drugi na izborima. Ne, znalo se da će pobediti Albanci i da će Hašim Tači [[žagor u sali]] biti premijer ili će njegov prvi čovek biti premijer. Dakle, Srbi izlaskom na izbore na Kosmetu nisu dobili ništa. Naprotiv, izgubili su mnogo. Bojim se da ćemo usvajanjem ovog zakona dovesti naš narod, srpski živalj na jugu Srbije, u istu situaciju u kojoj se nalazi srpski živalj koji je ostao da živi na Kosovu i Metohiji. Zato molim uvaženog gospodina Nebojšu Čovića da pojasni na šta se odnosi ovaj zakon, s obzirom da ga je Vlada imenovala da on bude izvestilac po ovom pitanju i s obzirom na činjenicu da se približavaju izbori u Preševu, Medveđi i Bujanovcu. Osim toga, nikada nije rečeno i nigde nije saopšteno kakvi su rezultati popisa stanovništva na jugu Srbije, u Bujanovcu, Preševu i Medveđi. Nikada nije rečeno da li je sprečeno da dolaze Albanci sa Kosmeta ili Albanci iz Albanije i da se upisuju kao građani juga Srbije, odnosno Preševa, Medveđe i Bujanovca. Moramo prvo neka pitanja da raščistimo, pre nego što se bude prešlo na organizaciju izbora na lokalnom nivou na jugu Srbije. Zahvaljujem na pažnji.
Zahvaljujem. Reč ima predlagač akta, potpredsednik Vlade Republike Srbije, gospodin Nebojša Čović.
Hvala, gospodine Peleviću, na toplim rečima podrške u vezi juga Srbije, ali moram da kažem da se program sprovodi a nije sproveden do kraja jer je njegov period za sprovođenje predviđen za tri godine. Možda to nekima izgleda smešno, ne bi im bilo smešno da odu dole na prvu liniju, pa bi se onda drugačije smejali. Smejte se vi, gospodo, koliko god hoćete. Zakon se odnosi isključivo na celu Srbiju. Zakon može da se menja, a opet znamo kako - može ga menjati jedino Skupština Srbije. Ovaj zakon koji danas predlažemo odnosi se na celu teritoriju Republike Srbije, uz uvažavanje specifičnosti koje imamo kao nasleđene, specifičnosti na prostoru opština Preševo, Bujanovac i Medveđa i na prostoru još pojedinih opština u Republici Srbiji. Što se tiče toga da sam ja izvestilac ispred Vlade Republike Srbije, to je prouzrokovano putovanjem gospodina Batića,koji je juče i danas odsutan. Preuzeo sam obavezu da budem izvestilac ispred Vlade Srbije, a on će se verovatno sa vama družiti od utorka, ne znam, sutra će već biti tu, ali mislim da Skupština sutra ne radi. Što se tiče glasačkih listića, glasački listići su dvojezični. Jedino će tako biti i štampani glasački listići. Ne bih širio temu oko Kosova, ali samo kratko da ne bi promašili temu - možda Srbi nisu dobili ništa izlaskom na izbore na Kosovu i Metohiji. Međutim, ono što je jako važno, bar za sada, a nadam se da će to biti i od sada, Srbi nisu izgubili,neću da kažem ništa, Srbi nisu izgubili Kosovo. Mogli su da izgube Kosovo da nisu izašli na izbore. Nadam se da ga generalno kao država, i savezna a i Republika Srbija, nećemo izgubiti. Slažem se da to nije pitanje samo jednog čoveka, nego svih nas, svih građana Republike Srbije. Što se tiče popisa stanovništva na jugu Srbije, popis stanovništva je urađen kao i u celoj Srbiji, s tim što je na jugu Srbije dodat još jedan listić, a to je "jug 1" kao kontrolni listić na osnovu čega se vrše dalje provere. Budite sigurni da u biračkim spiskovima neće biti onih koji su registrovani na prostoru Kosova, onih koji su eventualno registrovani na prostoru Makedonije. Neće im se omogućiti da glasaju i na prostoru centralne Srbije i na prostoru Kosova i Metohije i ne znam gde. Te kontrole se završavaju i mislim da će biti završene pre samih izbora sa prečišćavanjem biračkih spiskova, uz pomoć i saradnju OEBS-a. Hvala lepo.
Zahvaljujem gospodinu Čoviću. Da li želi reč još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa? (Da.) Izvolite, reč ima narodni poslanik Žarko Obradović, predsednik poslaničke grupe SPS.
Poštovano predsedništvo, kolege narodni poslanici, gospodine potpredsedniče Vlade Republike Srbije, Skupština Srbije danas raspravlja o Predlogu zakona o lokalnim izborima. To je najbolji dokaz da nam slede lokalni izbori. Logično bi bilo da je zakon o lokalnim izborima razmatran u isto vreme kad i Zakon o lokalnoj samoupravi. Tada je utvrđen i datum održavanja novih lokalnih izbora. To se tada nije desilo. DOS to nije želeo ili se u to vreme nije mogao dogovoriti oko načina izbora odbornika skupština opština u Srbiji. Zakon o lokalnim izborima, odnosno novi lokalni izbori pretpostavka su potpune primene Zakona o lokalnoj samoupravi. Tek posle izbora, odnosno sprovođenja zakona u celini i izbora novih organa, videće se tačnost tvrdnje, koju smo izneli mi socijalisti, da zakon obiluje brojnim slabostima, sadrži rešenja i institute koji su deklarativno formalno demokratskog karaktera u kojima građani gube mogućnostda budu subjekt odlučivanja i da oblikuju sadržaje lokalne samouprave na tom nivou na kom žive i rade. Zakon o lokalnim izborima i novi izbori treba da isprave sve one brojne nepravilnosti koje su se desile ili postoje u lokalnoj samoupravi u periodu posle oktobra 2000. godine. Tu pre svega mislim na one opštine gde su odborničku većinu osvojili socijalisti, sami ili u koaliciji, ali gde je lokalna vlast nasilno preuzeta uz pomoć kriznih štabova DOS-a. Tu spadaju opštine u kojima je Vlada Republike Srbije uvela prinudnu upravu, čime je prekrojila izbornu volju građana. Takvih opština u proteklih 15 meseci bilo je 29. Istine radi, moram reći da su u jednom broju tih opština novembra meseca prošle godine održani lokalni izbori, ali je još uvek ostao jedan broj opština gde je uvedena prinudna uprava, a Vladi Republike Srbije ne pada na pamet da se zakažu novi izbori i da građani, naravno sami, odluče kome će ukazati poverenje. Zakon o lokalnim izborima i novi izbori treba da isprave nepravilnosti koje postoje u jednom broju opština gde je i DOS na vlasti, pošto resorno Ministarstvo pravde i lokalne samouprave i Vlada Republike Srbije ne preduzimaju nikakve pozitivne mere. Takav drastičan primer između više drugih je i opština Kučevo,gde je, primera radi, u usvajanju budžeta opštine učestvovalo i pet odbornika SPS koji su isključeni iz članstva partije. Pre toga konstatovan je prestanak mandata 17 odbornika i predsednik Narodne skupštine je za tih 17 odbornika raspisao dopunske izbore. Dakle, skupština opštine Kučevo nije htela da konstatuje prestanak mandata isključenih članova,oni su joj bili potrebni za kvorum ne samo kod usvajanja budžeta, nego i kod usvajanja drugih odluka skupštine. Ministarstvo pravde i lokalne samouprave, iako detaljno upoznato sa tim, uopšte nije reagovalo na ove nezakonitosti niti je predložilo Vladi da se ta skupština opštine raspusti. Zakon o lokalnim izborima i novi izbori treba da isprave i nepravdu koju je učinila Vlada Republike Srbije raspuštanjem skupština opština Bujanovac, Preševo i Medveđa. Te skupštine opština su raspuštene dan pre nego što je novi Zakon o lokalnoj samoupravi stupio na snagu, na osnovu starog zakona i odredaba koje je sam DOS ocenio kao anahrone i nedemokratske. Te opštine su raspuštene unapred, na način koji je sigurno unikatu našem pravnom poretku. Dana 28. februara Vlada je donela odluku da se tri opštine raspuste 25. aprila, pa je onda novom odlukom to raspuštanje pomerila za 17. maj, pa onda ponovo za 7. juni. U međuvremenu, sa OEBS-om se potpisuje sporazum o principima za održavanje prevremenih izbora u tim opštinama. Sproveden je popis stanovništva sa brojnim nepravilnostima. Korišćena su lažna identifikaciona dokumenta prilikom popisa albanske etničke zajednice ili su popisivani bez tih dokumenata, upisivana su i lica koja su se trajno iselila ili nikada nisu živela tu. Imali smo i neke paradoksalne situacije da je na malom prostoru zabeleženo nekoliko desetina članova porodica, čime se u stvari menjala etnička struktura stanovništva u tim opštinama, naravno, na štetu Srba i Roma. Država nije reagovala adekvatno i loše posledice toga će se tek videti. Iskreno se nadam da ovi štetni potezi Vlade Republike Srbije i nepravilnosti koje su se odvijale u pomenutim trima opštinama tokom popisa stanovništva neće imati loše posledice po građane ove tri opštine. Kada je reč o samom sadržaju zakona, moram u ime poslaničke grupe SPS izneti više konkretnih primedaba na Predlog zakona. Prvo, način izbora odbornika skupština opština; mi socijalisti smatramo, pošto je lokalni nivo drugi tip odnosa u poređenju sa državnim nivoom kada je reč o odnosu birača i njegovih predstavnika, da je tom nivou primereniji većinski način izbora odbornika u odnosu na proporcionalni. Većinski način izbora omogućuje neposrednu vezu i blizinu kandidata za odbornika sa građanima koji glasaju. Građani su tada u situaciji da dobro upoznaju kandidate i njihove kvalitete ili mane, da tačno znaju za koga i zbog čega glasaju. Izabrani odbornik je odgovoran biračima izborne jedinice i više je u situaciji da se angažuje na rešavanju konkretnih lokalnih pitanja sredine gde je izabran. Drugo, kadaje reč o broju potpisa potrebnih da bi se predale i proglasile izborne liste političkih stranaka, koalicija i drugih političkih organizacija: ako je 30 potpisa birača potrebno za jednog kandidata, logično bi bilo da je isti broj potpisa potreban i za svakog sledećeg kandidata. Ako stranke pretenduju da imaju kandidate u punom broju, tj. onoliko kandidata koliko se odbornika bira, onda treba da se i prikupi više potpisa u odnosu na druge izborne liste koje budu išle na izbore sa jednim ili manjim brojem kandidata. Treće, ako se primenjuje proporcionalni izborni sistem na lokalnom nivou, kao i na republičkom, onda analogiju treba primeniti i kod raspodele mandata koji pripadaju pojedinim izbornim listama. Politička stranka ili stranke treba da raspolažu svim mandatima koji su dobijeni na izborima, bez obzira na redosled kandidata na listi. Četvrto, u vezi cenzusa glasova potrebnih da bi se učestvovalo u raspodeli odborničkih mandata; predlagač zakona je utvrdio, po našem mišljenju, nizak cenzus koji bi mogao dovesti do preterane fragmentacije skupštine lokalne samouprave, otežati formiranje skupštinske većine, a time dovesti u pitanje funkcionisanje skupštine i lokalne samouprave u celini. Cenzus od 5%, koji su socijalisti predložili, obezbedio bi da se u skupštini opštine nađu one političke grupacije koje uživaju najrelevantniju podršku ukupnog biračkog tela u opštini. Još nešto oko cenzusa, vezano za raspodelu mandata - predizborne koalicije malih stranaka, koje su bez značajnijeg uticaja među građanima, dovode se u privilegovan položaj, jer više nezavisnih političkih subjekata udruživanjem moraju da ispune isti cenzus za učešće u raspodeli mandata, kao i političke stranke ili grupe građana koje nastupaju samostalno. Zato smatramo da bi bilo nužno da koalicione liste moraju svoj broj glasova ostvariti u duplom iznosu od zakonom predviđenog izbornog cenzusa, da bi učestvovale i u raspodeli mandata za odbornike. Peto, oko broja potpisa potrebnih za kandidata za predsednika opštine, odnosno gradonačelnika; smatram da bi trebalo odrediti poseban cenzus, to jest broj potrebnih potpisa kada je reč o gradovima, a posebno kada je reč o Beogradu. Lokalna samouprava u Srbiji ima jedno obeležje, da postoje opštine od nekoliko hiljada do 1,3 miliona birača, kao što je slučaj sa Beogradom. Broj potpisa predviđen zakonom, bar kada je o Beogradu reč, može biti problem, pa o tome treba doneti i posebno rešenje. Takođe, u zakonu nije precizno utvrđeno da li je za izbor gradonačelnika potrebna prosta ili kvalifikovana većina. Mislim da se to apsolutno može ispraviti. Poslanička grupa SPS je podnela jedan broj amandmana ne samo u vezi pitanja koja sam pomenuo, nego i u vezi pravno-tehničkih radnji vezanih za lokalne izbore. Smatramo da bi te amandmane trebalo prihvatiti, jer poboljšavaju predložena rešenja. S obzirom da ta predložena rešenja nisu dobra, mi socijalisti ćemo glasati protiv Predloga ovog zakona u celini.
Reč ima predstavnik predlagača, gospodin Nebojša Čović, potpredsednik Vlade Republike Srbije.
Samo nekoliko odgovora predsedniku poslaničke grupe socijalista. Prvo, opštine Preševo, Bujanovac i Medveđa nisu raspuštene. Da postoji namera da budu raspuštene, postoji. Da će biti raspuštene, biće raspuštene; ali, nisu raspuštene. Sada nisu raspuštene. Kada će biti - verovatno 14. juna, da bismo javnost tačno informisali. Što se tiče sporazuma sa OEBS-om i brojnih nepravilnosti za vreme popisa, mi smo evidentirali sve nepravilnosti koje su bile i po tim nepravilnostima se vrši kontrola i čišćenje svih ostalih podataka. Da je bilo štetnih poteza Vlade Republike Srbije, slažem se, ali ne ove vlade, nego prethodne. Mi smo nasledili situaciju na prostoru, na primer, opštine Bujanovac, gde smo imali 41 izbornu jedinicu, od čega je 27 izbornih jedinica pripadalo Srbima, 12 Albancima i dve Romima. U tih 27 izbornih jedinica gde su većinski bili Srbi, imali smo izborne jedinice gde se odbornik birao sa 200 do 400 birača. U onih 12 albanskih, odbornik se birao sa 900 do 1.300 birača. Izvinite, ali to ne može da prođe. Mi smo to nasledili, ajde da ne kažem od vas, ali to je prethodno rešenje. Što se tiče cenzusa od 3%, mislim da to vama svima odgovara.Što se tiče proste većine, gde god se ne kaže eksplicitno, podrazumeva se prosta većina. Sve ostalo sam vam odgovorio. Nigde se nije menjala etnička struktura. Da vas podsetim na biračke spiskove koje smo nasledili, pošto je Bujanovac najosetljiviji - 52% su Albanci, 35,09% su Srbi u biračkim spiskovima koje smo nasledili. Mislim da će tu biti određenih pomeranja.
Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović, pravo na repliku.
Kako narod kaže: "Ako koza laže, rog ne laže". Ovo je odluka Vlade Republike Srbije, objavljena u "Službenom glasniku", broj 10, od 1. marta 2002. godine. "Na osnovu člana 213. stav 1. i 2. Zakona o lokalnoj samoupravi (onog zakona koji je nedemokratski, anahron) Vlada Republike Srbije donosi odluku o raspuštanju Skupštine opštine Bujanovac i obrazovanju Opštinskog veća opštine Bujanovac". Isto piše i za Medveđu i Preševo. Kaže se: " Raspušta se unapred". Čudo jedno od efikasnosti Vlade. Što se tiče popisa, rekao sam i ostajem pri tome da je bilo brojnih nepravilnosti. Da je bilo nepravilnosti, to su nam napisali ljudi koji dole žive i rade i upoznati su sa time. Primera radi, na popisu je upisano i po 100 bračnih parova, popisano je 1.200 punoletne dece. Upisano je i 3% umrlih. Drastičan je primer da je jedna porodica prijavila 48 članova, a živi u stanu od 45 kvadrata. Rekao sam i ostajem pri tome da se nadam da su ove nepravilnosti ispravljene i da neće biti na štetu nijedne entičke zajednice, jer treba da se zna i ko živi i ko radi, a birači neka daju poverenje onima za koje misle da su najkvalitetniji.
Reč ima potpredsednik Vlade, gospodin Nebojša Čović.
Gospodine Obradoviću, to što ste pročitali, to je tačno, samo ste zaboravili jednu stvar - Vlada Republike Srbije je zasedala danas, 6. juna, i sutra ćete pročitati novu informaciju, a imali ste priliku da vam kažem ranije. Što se tiče nepravilnosti vezanih za popis, vidim da ste oduševljeni odlukom, to me raduje. Bilo je nepravilnosti, međutim, sve nepravilnosti se otklanjaju. Bilo je nepravilnosti, npr. da jedno celo selo, 160 i nešto popisanih, svi imaju isti matični broj, a nikome od njih ne odgovara matični broj, što je neverevatno, ne odgovara nikome ni na teritoriji Republike Srbije. Sada bi to mogli da navodimo, ali ono što je naš zadatak, to je da sve te nepravilnosti otklonimo, i to je urađeno.
Da li se prijavljuje još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa? (Ne.) Nastavljamo načelnu raspravu o Predlogu zakona o lokalnim izborima, prema prijavama narodnih poslanika za reč. Reč ima narodni poslanik Teodora Vlahović, iz poslaničke grupe Reformisti Vojvodine i Sandžačka demokratska partija.
Uvaženo predsedništvo, uvaženi ministre, uvažene kolege narodni poslanici, cenim da bi valjalo podržati Predlog zakona o lokalnim izborima zbog činjenice da uvodi prevashodno proporcionalni sistem, koji je mnogo pravičniji i doslednije izražava volju birača. Takođe bih rekla da ovaj zakon mnogo više uvažava izborno pravo, kako pasivno, tako i aktivno biračko pravo, jer nema ni jednog ograničenja koje bi to pravo jednom delu birača isključilo. Kada se radi o pasivnom biračkom pravu, dosadašnje rešenje je imalo odredbu, praktično protivustavnu, koja se direktno kosila sa odredbom o slobodi kretanja i nastanjivanja građana. Znamo da postoji odredba da onaj birač koji se kandiduje, a u stvari, svaki birač koji se kandiduje, mora da je nastanjen i da ima prebivalište u određenoj lokalnoj zajednici najmanje šest meseci. Takođe, u poslednje vreme, u izbornoj praksi i u izbornim zakonima su uvedene i nove odredbe koje su direktno kršile ustavna prava. Tako je uskraćeno aktivno biračko pravo, jer nije data mogućnost građanima da uopšte glasaju ukoliko su sprečeni da dođu na biračko mesto. To je slučaj sa republičkim Zakonom o izboru narodnih poslanika: ko ne može da pristupi glasanju na izbornom mestu, taj ne može da glasa; to je direktno suprotno slobodi i izbornom pravu koje Ustav garantuje. Cenim da je ovaj zakon, pored toga što se prišlo tome da se dosledno sprovodi biračko pravo koje propisuje Ustav, dobar i stoga što je odredio niži cenzus. Cenzus od 3% je mnogo bolji, nego onaj u našim izbornim zakonima koji predviđaju proporcionalni sistem. Smatram da je ovo mnogo bolje za predlagače kao što su grupe građana, a da se isto tako uvažavaju specifičnosti i potrebe višenacionalnih sredina. Nedostatak u ovom predlogu Vlada je otklonila svojim amandmanom na član 20 - uvodi mehanizam kojim ispravlja dugogodišnju nepravdu, a to je ravnomernija zastupljenost pripadnika oba pola na listama. Za ovom govornicom je bilo reči da Vladin amandman, kao i amandmani narodnih poslanika koji se odnose na ovu materiju, nisu pravno mogući zato što su navodno protivustavni. Da se zajedno malo podsetimo šta Ustav o tome govori. Ne sporim diskusije svojih kolega, narodnih poslanika, koji su tvrdili da Ustav garantuje jednaka prava, bez obzira na pol. To je tačno. Ali, isto tako, gledajući isti Ustav, Republike Srbije, ne možemo sporiti da se daje upravo mogućnost da se zakonom mogu propisati načini ostvarivanja pojedinih sloboda i prava, kada je to neophodno za njihovo ostvarivanje. Šta je drugo Vladin amandman, ili šta su drugo amandmani narodnih poslanika, koji su predložili da se uvedu tzv. popularne kvote, odnosno da se omogući ravnopravnija zastupljenost polova na izbornim listama. To je upravo način ili mehanizam da se bolje ostvare Ustavom zagarantovana prava, bez obzira na pol. To je prvi deo o kome sam govorila - propisati način. Drugi deo je - kada je to neophodno za njihovo ostvarivanje? A da je neophodno upravo na taj način propisati mehanizam za njihovo ostvarivanje, govori naša sadašnja praksa: najbolju polnu zastupljenost, od svih skupština u Srbiji upravo ima ovaj dom, a nas, žena u ovom parlamentu, ni izbliza nema 15% . Još smo daleko od te brojke. Kada gledamo skupštine lokalnih zajednica, jedna jedina ima 10% žena, a sve druge su ispod tog postotka. Istovremeno bi trebalo dobro pogledati i šta ispitivanja javnog mnjenja kažu o tome - ispitanici oba pola tvrde da je malo žena na javnim funkcijama, posebno u parlamentu, a smatraju i da su žene neravnopravne kada se radi o izboru na ove funkcije. Ima mišljenja da se i u drugim oblastima ne ostvaruje u potpunosti Ustavom zagarantovana ravnopravnost prema polu, ali najveći postotak ispitanika smatra da su najmanje žene ravnopravne kada se radi o takvoj vrsti političke slobode. Znači, ako smo otklonili dilemu i videli da to nije pravno pitanje, onda ostaje da je to stvar lične predrasude ili političko pitanje. Partija koja ne može da obezbedi na svojoj listi minimum 30% žena, nema pravni nego politički problem. I još bih nešto rekla svojim uvaženim kolegama,uvažavajući ovaj dom i sve svoje kolege, u najmanju ruku je nekorektno reći da žena nema na izbornim listama zato što žene to ne žele.
Zahvaljujem narodnom poslaniku. Da li se narodni poslanik Zoran Ćirković, zamenik predsednika poslaničke grupe Nova Srbija, prijavljuje za reč? Ima reč narodni poslanik Zoran Ćirković.
Gospođo predsedniče Narodne skupštine, gospodine potpredsedniče Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, polovinom februara meseca smo usvojili Zakon o lokalnoj samoupravi, koji nije bio kompletan iz razloga što mu je nedostajala izborna materija; dakle, nedostajale su one odredbe zakona koje definišu način izbora predstavnika lokalne vlasti u našim lokalnim samoupravama. Ovaj predlog zakona je u dobroj meri inovacija, jer se prvi put na lokalnim izborima u Srbiji primenjuje proporcionalni sistem; a drugo, čist proporcionalni sistem; on je nešto pravičniji od onog koji se primenjuje u Dontovom količniku. Ta Hejr-Nimajerova metoda raspodele dobijenih mandata je zaista realnija. Međutim, meni je žao što Zakonodavni odbor nije imao sluha da one amandmanske intervencije, koje preciznije definišu članove 40,41. i 42, odnosno klauzule po kojima se dodeljuju osvojeni mandati, usvoji. Dalje, istaći ću koje su to nepreciznosti; prosto, postoji neka terminologija koja nije aritmetička; ovde se radi o prostoj aritmetičkoj terminologiji. Ne može se govoriti - veći deo razlomka, i - manji deo razlomka. Verujte mi, to ništa ne znači. Deca u osnovnoj školi uče razlomke, a da ih pitate - šta je to veći deo, a šta je manji, oni bi bili zbunjeni. Naravno, shvatam šta je zakonopisac hteo da kaže. On je u stvari hteo da kaže - celi deo i decimalni deo dobijenog količnika. Ali, zašto to nije rekao? Očekivao sam od gospodina Čovića, koji je inženjer i koji prosto te stvari zna, da je to mogao da popravi; žao mi je što gospodin Čović nije bio prisutan na sednici Odbora da agituje za moj amandman, jer on otklanja te nepreciznosti. Dakle, broj dobijenih mandata određuje se na osnovu rezultata u količniku K puta L podeljeno sa S; K je ukupna odbornička kvota, koju odnosna lokalna skupština bira;L je broj glasova koji podržavaju određenu izbornu listu, to je broj glasova onih koji su glasali za tu listu; S je ukupan broj glasova koji se dobija kada se svi glasovi izbornih lista, koje su prešle cenzus, saberu. Dalje, ako glasovi onih odborničkih izbornih lista koje nisu ispunile cenzus ne učestvuju u raspodeli mandata, oni prosto ne učestvuju na onom zbiru S, u članu 42, gde sam predložio izmenu i ostala je nepreciznost, tako da će, maltene, ti glasovi učestvovati iako ne određuju mandate. Indeksirao sam izborne liste prema redosledu usvajanja: Lista - L1, znači prva prijavljena, L2, L3. Šta to znači? To je velika olakšica našim biračkim odborima; nema potrebe da pišu velike zapisnike, oni će samo da utvrde broj glasova koji je dobila lista L1,utvrdiće ukupan broj važećih glasačkih listića, to je S, i prosto: broj mandata Mi bilo koje liste je direktno proporcionalan broju glasova onih koji su podržali tu listu. Tu je stvar zaista bila jasna. Pre 26 godina sam bio u vojsci, rod - veza. Imali smo neke američke uređaje, koji su se zvali "angrc 9". Tamo su date frekvencije, ali naravno one nisu date precizno. Mi smo bili dužni da izvršimo određenu kalibraciju. U vojsci, sećate se, mislim da je i sada tako, postoji pravilo službe. I, ovi članovi 40, 41. i 42. napisani su kao - pravilo službe. To je napisano za upotrebu, da običan čovek može da shvati. Međutim, članovi biračkih odbora ne moraju biti neobrazovani ljudi, i u principu to neće ni biti. Tu će biti ljudi koji znaju da računaju sa razlomcima, da dele brojeve, a čak i da to ne znaju,dovoljno je da koriste najobičniji kalkulator da dođu do rezultata. Znači, preciznost je zaista bila potrebna. Još jedna nepreciznost se potkrala. Ako smo zaista utvrdili da u slučaju da dva kandidata za gradonačelnika imaju isti broj glasova, istina je da je takva mogućnost teoretska, ali je evidentna, može da se desi, onda kažemo - oba kandidata u drugom krugu ravnopravno nastupaju i niko nije diskvalifikovan. Ali, takva mogućnost nije zakonom u članu 41. predviđena za slučaj kada dve izborne liste imaju istu biračku podršku. Dve izborne liste, sa istom biračkom podrškom, imaju u rezultatu isti celi i decimalni deo. Ako su decimalni delovi isti, onda prednost ima ona lista koja ima veći celi deo; ako su i celi i decimalni deo isti, nepreciznost je ostala, što zakonopisac prosto nije predvideo. Ali, predvideo sam je ja. Nažalost, taj zahtev je odbijen. Ako se zaista desi takav slučaj onda će birački odbori, odnosno opštinske izborne komisije biti na brigama kako će taj problem da reše. Još jedna nepreciznost - govori se i o mogućnosti, koja je u principu teoretska, da određena izborna lista, recimo, osvoji veći broj mandata nego što je predvidela kandidata. Onda zakonopisac kaže da ti mandati pripadaju listi koja ima najveći količnik. Opet nije pravedno, iako ta mogućnost zaista spada u sferu teorije nije pravedeo. Pravedno je da se ti preostali mandati tretiraju kao i preostali mandati koji pripadaju onim ostacima decimalnih delova. Znate, kad saberete sve te veličine Mi, cele delove, dobijete prvu raspodelu;druga raspodela - to je zbir onih decimalnih delova, koji daje broj preostalih mandata. Tom zbiru preostalih mandata treba eventualno pridružiti i one mandate za liste koje nisu predvidele mogućnost da osvoje više kandidata. Naravno, kažem, to će biti teoretska stvar, ali zakon mora biti precizan i dosledan. Da završim priču o pravilu službe; i onda sam kao matematičar, sasvim prosečan, nikakva posebna pamet za to nije bila potrebna, rekao mom kapetanu - pa, znate kapetane, tu se radi o nekoj linearnoj interpolaciji: uzmite dva broja, pa druga dva broja, pa podelite, pa pomnožite sa nekom razlikom; nego da to lepo napišemo u formuli. Ali, on kaže - to ne piše u pravilu službe. Kažem - odlično, ne piše, ali mi ćemo proveriti da li to funkcioniše. Kad je on video da to funkcioniše, kaže: "U, pa ti si strašan tip"; i tako me je nagradio sa sedam dana. Vi nećete da me nagradite tako, nego prosto nećete da prihvatite amandmane u kojima stvar popravljam. Evo, kapetan je shvatio. Nadam se da će i poslanici to shvatiti. U odbrani amandmana nastupiću sličnom argumentacijom i podsetiću vas na ovu priču. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Miloš Lukić iz poslaničke grupe Stranke srpskog jedinstva, a sledeći prijavljeni je narodni poslanik Vladimir Dobrosavljević iz poslaničke grupe DOS - Demokratska stranka Srbije.
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi gospodine potpredsedniče Vlade, ukratko ću se osvrnuti na diskusiju prethodnog govornika. Upravo ta diskusija pokazuje koliko je apsurdno rešenje u Poslovniku ove skupštine da diskusija o jednom zakonu traje za našu poslaničku grupu 16 minuta, jer ovaj zakon, bez obzira koliko je tehničke prirode, koliko je precizan, ipak zahteva određena pojašnjenja. Trebalo bi sigurno mnogo više vremena da se svaka od ovih tema obradi na kvalitetan način. Mi smo, zapravo, prinuđeni da se borimo sa vremenom. A, sa druge strane, ovaj predlog zakona pokazuje još jednom odnos Vlade prema ovoj skupštini, odnosno blago rečeno - nepoštovanje ovog doma, s obzirom na dato obrazloženje. Zapravo, obrazloženje je kratko prepričavanje delova teksta zakona, a mi normalno svi znamo da čitamo zakon i trebalo je reč - obrazloženje pravilno shvatiti pa izneti razloge za pojedina rešenja. Na primer, razloge zašto se primenjuje proprocionalni sistem, a nama je svima jasno šta je proporcionalni sistem, ali je trebalo reći zašto je to bolje od većinskog sistema, u kom delu, koji građani će biti favorizovani i koje stranke će time dobiti, a koje izgubiti. Čini mi se da već u narodu, a narod prati naša zasedanja, polako provejava mišljenje da ovaj sistem može izazvati i suprotan efekat, pa neka mesta nikada više neće imati odbornike i to će biti privilegija određene elite. Jedno vrlo važno pitanje je hitan postupak. Nama nije dovoljno obrazloženo ni ono donošenje Zakona o lokalnoj samoupravi po hitnom postupku, ali tek sada ni najmanje obrazloženje nismo dobili zašto se ovaj zakon usvaja po hitnom postupku. Naime, Zakonom o lokalnoj samoupravi predviđeno je da će se taj zakon primenjivati tek za naredne redovne izbore, a sada imamo situaciju, koja je i tehničke i stručne prirode, da se ovim zakonom zapravo menja Zakon o lokalnoj samoupravi; član 65. ovog zakona zapravo menja sadržinu drugog zakonskog teksta. To je stvarno nedopustivo. Kada je reč o izborima odbornika, o izborima za predsednika skupštine, možda je ovo samo prilika da se ukratko podsetimo da će ovi ljudi koji budu izabrani na te funkcije sada imati mnogo veća ovlašćenja i mnogima se to čini primamljivim, međutim, moramo podsetiti da će imati mnogo veće obaveze, a naročito odgovornosti. Ti ljudi biće odgovorni za funkcionisanje lokalne samouprave, neće biti više prilike da se za svaku sitnicu potežu ministri i Vlada, već će verovatno sve češće odgovor biti - rešite to sami u lokalu. Znači, oni ljudi koji ulaze u sve ovo moraju ozbiljno i odgovorno to da shvate. Još jedna stvar - sigurno se javlja potreba da se raspišulokalni izbori, ne samo u ove tri opštine, već i u mnogim opštinama u Srbiji, s obzirom na: stanje lokalne samouprave, na to kako lokalne samouprave funkcionišu, na paralizu mnogih organa, na paralizu rada skupštine opštine, izvršnih odbora; a svi vi znate vrlo dobro da su razlozi u aktuelnom sukobu između stranaka u DOS-u, odnosno između DSS-a i ostatka DOS-a. Prema tome, mislim da će predsednik Skupštine morati ozbiljno da uzme olovku u ruke i da počne da potpisuje odluke o raspisivanju lokalnih izbora širom Srbije. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima potpredsednik Vlade Republike Srbije, gospodin Nebojša Čović.
Malopre je zamenik predsednika poslaničke grupe Nove Srbije naveo niz matematičkih primedbi. Mislim da nije loše da Zakonodavni odbor sagleda to na ovoj sednici u 18 časova, mislim da ima logike ovo što ste govorili, barem neka moja inženjerska logika mi govori da ima dosta stvari koje bismo mogli da dopunimo. Dugujem još neka obrazloženja, samo kratko;što se tiče opština gde imamo sada privremenu upravu u skladu sa ovim zakonom, biće i tamo raspisani izbori, a da li će neka mesta imati odbornike ili ne, to zavisi od stranaka koje budu predlagale. Trudite se da sva mesta imaju odbornike. Stanje lokalne samouprave; sami ste rekli da imamo problema i to je jedan od razloga hitnog postupka. Na kraju, bila je diskusija oko broja potpisa, za jednog 30 pa 200, ako je na listi 41 ili 45, puna lista za odbornike, onda je po 30 posvakome, ali ako na listi imate tri, onda ne može da bude manje od 200 i tako treba tumačiti.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vladimir Dobrosavljević, poslanička grupa DSS, a sledeći prijavljeni za reč je narodni poslanik Radojko Petrić, poslanička grupa SPS-a.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi potpredsedniče Republičke vlade, veliko je zadovoljstvo da nakon godinu i po dana gledamo kako se jedan segment davnih predizbornih obećanja DOS-a ostvaruje. Ovo što imam u ruci su zaključci okruglog stola DOS-a od 14. oktobra 1999. godine, gde smo tačno izneli zahteve kakav želimo izborni sistem. Na sreću, većina onoga što je ovde sadržano, bar što se tiče proporcionalnosti u ovom zakonu o lokalnim izborima, jeste ispunjeno, a nešto je, dakle, spušten procenat, odnosno cenzus koji je tada važio, koji smo tada zahtevali; tada je bilo 4%, a sada je 3%. Ali, na kraju krajeva, za zemlju koja tek stvara, koja treba da stvori kvalitetne političke institucije bolje je da bude niži cenzus i bolje je da bude jači stepen proporcionalnosti. Zašto u ovom trenutku, zašto je trebalo doneti ne u ovom trenutku, nego mnogo, mnogo ranije je trebalo doneti ovakav zakon i zašto treba podržati proporcionalni izborni sistem na svim nivoima, pa i na lokalnom? I, ako ćemo se, većina vas pretpostavljam, složiti sa jednim novim opažanjem, a to je da za komunalne izbore, dakle za lokalne izbore jeste reprezentativniji većinski izborni sistem, ali za zemlje koje imaju razvijenije političke institucije, koje imaju parlamentarnu demokratiju veći i duži niz godina, odnosno duži niz decenija i vekova nego što mi imamo. Ovo je između ostalog i jedna vrsta polemike koju smo juče još otvorili povodom izmene i dopune Poslovnika o našem radu, a zapravo cela poenta priče jeste u tome kakve naše institucije treba da budu i šta treba da prethodi čemu. Političke institucije, njihova izmena, dakle reforma i sistemske reforme političkih institucija stvara klimu, odnosno ambijent za izmenu ekonomskog sistema, a samim tim iuslove da stvorimo jedno moderno, dinamično, tržišno, odnosno kapitalističko društvu. U ovom trenutku, dakle, nemoguće je sve to ostvariti preko reda. Jednostavno je i jasno je da prva stvar o kojoj se mora voditi računa jesu izmena političkih institucija, a da bi dobili reprezentativne političke institucije, odnosno da bi kao društvo koje je u tranzicijidošli do stvarnog reprezentovanja volje biračkog tela, bez obzira na razlike koje postoje u njemu, proporcionalni sistem zaista jeste idealan u ovom trenutku. Zato na svim nivoima Srbija, nadam se i buduća savezna država, proporcionalni izborni sistem bi trebalo da održavaju najmanje narednih 10 godina, a u ovom smislu i proporcionalni izborni sistem za lokalne izbore je neophodno držati bar jedno osam do 10 godina, odnosno dok ne prođe nekoliko izbornih krugova. Zašto? Tačno je da većinski sistem donosi stabilniju vladu, donosi sigurniju i stabilniju vladavinu većine, ali je isto tako činjenica da proporcionalni izborni sistem donosi jednu vrstu konsenzusa, proporcionalnosti, ravnopravnosti među učesnicima u političkoj utakmici. To je za društva, kažem, koja su u tranziciji, a pogotovu za heterogena društva kao što je Srbija, od izuzetnog značaja. Dakle, od izuzetnog je značaja da predstavnici svih političkih opcija, svih etničkih, verskih, odnosno konfesionalnih grupacija, svih staleških struktura budu na reprezentovan način zastupljeni, kako u lokalnoj samoupravi, tako i u nacionalnim parlamentima. Samo na taj način se svi postojeći sukobi i sve postojeće tenzije u samom društvu mogu smiriti, anulirati i stvoriti vrstu ambijenta neophodnu za dalju i mnogo strukturalniju reformu; a kao što smo rekli, to je pre svega ekonomska i pravosudna, pa reforma ostalih segmenata vlasti. Iz tih razloga, proporcionalni izborni sistem zaista za Srbiju danas, od nacionalnog do lokalnog nivoa, jeste neophodan i važan. Kada to govorim, moram da napomenem, ovo je stvar o kojoj ne treba da postoji jedna vrsta stranačkog, da tako kažem, sukobljavanja. Demokratskoj stranci Srbije, kojoj pripadam, da je htela da gleda svoje uskostranačke interese, u ovom trenutku je na lokalnom nivou daleko više odgovarao dvokružni većinski sistem, jer najveća energija glasova, po svim analizama, pripada našim kandidatima u drugom krugu; ako smo hteli proporcionalni sistem, onda smo mogli da tražimo mandate koji se obračunavaju po Dontovom sistemu. Pristali smo i prihvatamo da i na lokalnom nivou bude proporcionalni izborni sistem, sa Nimajerovim obračunom mandata, iz jednog prostog razloga što to u ovom trenutku nijetoliko stranački interes Demokratske stranke Srbije, koliko je interes budućih institucija i budućeg srpskog društva. To je od vitalnog značaja da bismo dobili stabilno i zrelo društvo kakvom svi težimo, u kome će i oni koji su na vlasti glasati za one zakone koji će im odgovarati kada i oni budu u opoziciji. Nama, dakle srpskom društvu u ovom trenutku, na jedan duži vremenski period ovakva vrsta izbornog zakona odgovara i on kao takav treba da postoji i zbog toga i jeste dobar. Ovaj zakon naravno ima i neke svoje mane, ali o tome će govoriti moje kolege. Šta je na kraju poenta? Poenta cele priče jeste - zašto se donosi izborni zakon? Zbog izbora. Vraćam se na jedan vrlo bitan segment, a to je da je za društva u tranziciji lažna dilema: izbori ili reforme. Reforme u društvima u tranziciji se ne zaustavljaju izborima. Naprotiv, zarad jačanja institucija, zarad jačanja reprezentativne predstavničke volje građana Srbije potrebno je više izbornih ciklusa. Zašto ovo govorim? Jedina država u tranziciji čija je vlada posle pada autoritativnog sistema imala sve četiri godine pun mandat jeste Rumunija: to je danas najlošija zemlja u tranziciji. Hoćete drugačiji primer, da se ne držimo samo istočno-evropskih zemalja? Daćemo još neke primere; Italija posle Drugog svetskog rata je menjala vladu prosečno na šest meseci, a izbore je imala prosečno na dve godine, ali to nije sprečavalo tu državu da isto tako uspešno učestvuje u ekonomskim i pravosudnim reformama. Politički sistem se ne narušava izborima njima se on samo ojačava; na taj način ćemo dobiti što više reprezentativnih predstavnika u narodu i otvoriti ozbiljnu političku utakmicu, gde će svi oni ...
Gospodine Dobrosavljeviću, upozoravam vas na temu dnevnog reda. To je Predlog zakona o lokalnim izborima.
Slažem se, ali lokalni izbori se upravo odnose na izbore. Samo za kraj, još jednom, poenta cele priče jeste u tome - izbori sa ovakvim izborni sistemom, koji omogućavaju da jednostavno stvorimo reprezentativan politički sistem u kome će svi moći ravnopravno da učestvuju, da konkurenti ponude svoj proizvod, programski, personalni, metodološki, kakav god hoćete i kojim ćemo na jedan način edukovati naše društvo i naš politički sistem.
Reč ima narodni poslanik Radojko Petrić, iz poslaničke grupe SPS, a sledeći prijavljeni za reč je narodni poslanik i potpredsednik Skupštine Rodoljub Šabić, poslanička grupa DOS.
Poštovano predsedništvo, poštovani poslanici, gospodine potpredsedniče Vlade, kao što smo već upoznati, ovo vanredno zasedanje Skupštine zakazano je na zahtev Vlade. Pored razmatranja izmena i dopuna Poslovnika Narodne skupštine, ključna tačka dnevnog reda ovog vanrednog zasedanja je Predlog zakona o lokalnim izborima. Na predlog Vlade ovaj zakon se donosi po hitnom postupku. Da li ima opravdanih razloga da se ovaj zakon donese na vanrednom zasedanju i po hitnom postupku? Važećim Poslovnikom regulisano je da se zakon može izuzetno doneti po hitnom postupku i u tom smislu citiram stavove 2. i 3. člana 158. Poslovnika - "Po hitnom postupku može da se donese samo zakon kojim se uređuju pitanja i odnosi nastali usled okolnosti koje nisu mogle da se predvide, a nedonošenje zakona po hitnom postupku moglo bi da prouzrokuje štetne posledice po život i zdravlje ljudi, bezbednost zemlje i rad organa i organizacija. Predlagač zakona je dužan da u pisanom obrazloženju predloga zakona navede štetne posledice koje bi nastale zbog nedonošenja ovog zakona po hitnom postupku". U dostavljenom obrazloženju Predloga zakona, za koji Vlada traži da se donese po hitnom postupku, ne navodi se ni jedan predviđeni razlog koji bi pravdao neophodnost njegovog donošenja po hitnom postupku. Kada se radi o Zakonu o lokalnoj samoupravi bilo je normalno da se uporedno radio i ovaj zakon o lokalnim izborima. Čim je usvojen Zakon o lokalnoj samoupravi, a to je bilo 14. februara ove godine, onda je trebalo Predlog ovog zakona uputiti na prvu redovnu sednicu Skupštine, koja je bila zakazana 27. marta ove godine. Da je Republička vlada dobro organizovana i da efikasno radi, kako želi da se predstavi u javnosti, tako bi i postupila. Hitnost postupka ne može da se podvede ni pod jednu važeću odredbu Poslovnika. Očigledno se ne radi o okolnostima koje nisu mogle da se predvide; ne radi se ni o kakvim posledicama po život i zdravlje ljudi, kao ni o bezbednosti zemlje koje bi pravdale hitnost ovakvog postupanja. Možda je DOS pravilno shvatio da je jedini izlaz iz sadašnje parlamentarne krize da se raspišu vanredni izbori na svim nivoima. Ako je to u pitanju i ako je to taj razlog, onda je to dobro. Socijalistička partija odavno se zalaže za održavanje vanrednih izbora na svim nivoima i to ćemo svesrdno podržati. Ako se za to opredelio i DOS, onda to treba javno da kaže i da građanima Srbije donese rasterećenje, da se uvere da se traži izlaz iz ovakve komplikovane situacije. Međutim, ima mnogo razloga za sumnju. Zna se da se izbori ne sprovode u julu i avgustu. Moglo se sačekati da se zakon donese u junu po redovnom, a ne po hitnom postupku. Da li Vlada ovim želi da predstavi da kobajagi nešto preduzima, pa čak vanredno i hitno? Da li se u stvari sa ovim građani odvraćaju od osnovnih problema koji su prisutni u zemlji? Šta je sa stalnim najavljivanjem reformskih zakona? Očigledno ova vlada oblast ekonomije i socijalni status građana ne tretira i ne uzima da rešava, da to bude prioritetno i u pravom planu. Šta preduzima Vlada da se zaustavi pad proizvodnje? Domaće fabrike se masovno zatvaraju i radnici otpuštaju. Spoljno-trgovinski deficit se stalno povećava. Ovo je i te kako vezano za izbore; znači mogli smo rešavati nešto bitnije nego što sada ovo rešavamo. Pokrivenost uvoza izvozom u prošloj godini iznosila je svega 39,3%, a u prva tri meseca ove godine pokrivenost je pala na 35,3%. Ovako porazni rezultati u trgovini sa svetom u Srbiji nikada nisu zabeleženi. Ko će kasnije ovo breme dugovanja moći da plati? Nije sporno da zakon o lokalnim izborima treba da se donese. Opravdan je prigovor zašto nije donet za vreme redovnog zasedanja Skupštine i u redovnom postupku. Na vanrednom zasedanju, po hitnom postupku, treba da se rešavaju druga, mnogo bitnija pitanja za život građana. U odnosu na do sada važeće zakonske odredbe o lokalnim izborima glavna novina je, kao što smo čuli, to što se predlaže da se izbor odbornika vrši po proporcionalnom istemu i u opštini kao jedinstvenoj izbornoj jedinici. Da li je proporcionalni sistem dobar za izbor odbornika? Sigurno nije. Njime će u prvom redu biti pogođene seoske sredine. Dobar poljoprivrednik, ugledni domaćin i čovek od akcije, manje-više, poznat je samo u svom i susednim selima. Retko je ko od njih poznat na nivou cele opštine. Imajući to u vidu, političke stranke će malo takvih stavljati na listu za odbornike. Ići će više na poznate ljude, za koje su čuli svi građani u opštini, kako bi dobili što više glasova. Ko će u tom slučaju iznositi probleme sela i ko će se zalagati za rešavanje lokalnih problema? Ako Vlada želi da napusti većinski sistem, zašto ne predloži neko za sve prihvatljivo rešenje, makar da to bude prelazno rešenje, kojim će se odbornici birati delom po proporcionalnom, a delom po većinskom sistemu, na primer da to bude 50:50%. To je lako sprovodljivo. Ovakav sistem izbora važi u više zemalja i to je tzv. belgijski sistem. Ovaj kombinovani sistem za izbor odbornika bez sumnje je opravdan za većinu građana Srbije i zato ga treba prihvatiti.
Reč ima narodni poslanik Rodoljub Šabić, poslanička grupa DOS. Sledeći prijavljeni za reč je narodni poslanik Adam Urošević, poslanička grupa SSJ. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovane dame i gospodo, pred nama je zakon o lokalnim izborima i mislim da svako benevolentan ili korektan, već na prvi pogled i pri prvom čitanju, može da zaključi da smo u stvari suočeni sa jednim sasvim solidnim zakonskim projektom. Dakle, to je jedan dobar, korektan, tečan normativni izraz, korektno korišćenje standarda, dobra unutrašnja sistematika i logika, a konstrukcija zakona pokriva sve ono što takav zakon, koji treba da uredi lokalne izbore - i to specifične lokalne izbore sa dva modela: jedan za gradonačelnika, a drugi za skupštinu lokalne zajednice - poznaje. Pored toga, može se još dodati da je zakon kvalitetan s obzirom na dobar, korektan, dobro politički odmeren izbor modela. Zakon se opredeljuje za sistem srazmernog predstavništva, za proporcionalni sistem, a što je dobro iz razloga koje ne bih posebno iznosio, jer su već spomenuti. U okviru takvog opredeljenja za sistem srazmenog predstavništva, bira jednu od najpoštenijih formula podele mandata - Hareovu ili Hare-Nimajerovu - onu koja stvarno teži proporcionalnosti. Zakon pri tome bira jednu poštenu, realnu kvotu cenzusa od 3% i tu bih, dodajući još da na odgovarajući i adekvatan način tretira i ostala pitanja izbora, zaštite prava, opoziva, prestanka mandata itd, završio opservaciju. Jednom rečju, to je sigurno tekst koji zavređuje načelnu podršku svakog benevolentnog. Međutim, kada razgovaramo o jednom zakonu, onda ga naravno gledamo i sa stanovišta nekih specifičnih, programskih opredeljenja svake političke stranke. Moja Socijaldemokratska partija imala je u odnosu na Predlog zakona jednu ozbiljnu rezervu; ona se tiče činjenice da zakon, iako u mnogo čemu dobar, ne tretira jedno za nas izuzetno važno pitanje: reč je zapravo o ostvarivanju ustavnog principa ravnopravnosti polova u svim sferama života, a posebno u političkoj sferi. Mi, kao stranka koja na tom principu brižno insistira, koja ga smatra jednim od svojih temeljnih programskih opredeljenja, pokušali smo da intervenišemo u tekstu zakona odgovarajućim amandmanima. Pre nego što iznesem sadržinu amandmana, moram da kažem da je bilo specifično upravo to što smo se, u pokušaju da taj amandman inkorporiramo u tekst zakona, suočili sa dva oprečna stava: s jedne strane, sa stavom grupe cenjenih poslanika DSS iz ove skupštine, koji su izašli sa tezom da je to što mi hoćemo neustavno, protivno Ustavu; s druge strane, sa stavom Vlade, koji ću kasnije prokomentarisati. Dakle, prvo što se tiče neustavnosti. Nemoguće je, gospodo, bilo koji ustavni princip, bilo koje ustavno načelo tretirati kao nešto apstraktno, što nema stalnu realnu vezu sa životom. Kada jedan narod ili jedna država digne načelo o ravnopravnosti na nivo ustavnog principa, onda to znači da taj narod i ta država žele da se to ostvaruje. Gospodo, podsetiću vas, na parlamentarnim izborima za najrelevantnije predstavničko telo ove države, ovo telo pred kojim danas govorim, 1997. godine izabrano je za narodne poslanike nešto preko 6% žena. To je bio sraman istorijski rezultat. Godine 2000. velika DOS-ova pobeda jedva je nešto malo popravila to stanje na nešto preko 10%. Reći ću vam, tih 10% iako je to bitno poboljšanje u odnosu na onih nešto preko 6%, ispod je na primer afričkog proseka, ispod azijskog proseka, ispod pacifičkog proseka, da ne pričamo o skandinavskim ili nekim drugim zemljama. Dakle, ako jedan narod želi ostvarivanje ravnopravnosti polova, pa i u političkoj sferi, pa primeti da mu se to ostvarivanje očigledno ne dešava, onda vlast te države i tog naroda interveniše zakonom, stvarajući neke podsticajne kriterijume za ostvarivanje ustavnog principa, a pri tome ne ugrožavajući ničija prava i ne dovodeći u pitanje ravnopravnost. Amandman koji smo predložili nije zapravo govorio o pravima žena: govorio je o ravnopravnosti i pravima manje zastupljenih. Koristio je striktnu ustavnu terminologiju. Toliko što se tiče problema ustavnosti ili neustavnosti zahteva iz amandmana koji su podneli poslanici Socijaldemokratske partije. Što se tiče problema koji je Vlada imala u odnosu na naš predlog, on se svodi na to da je Vlada prvo ocenila amandman poslanika Socijaldemokratske partije kao pravno neosnovan; otprilike na isti način na koji sam malopre komentarisao stavove nekih poslanika. Ali je potom istog dana predložila praktično identičan amandman. Moram da kažem da to ne smatram korektnim i da to nije dobro, jer izaziva sumnju da čak i u okviru poslaničke većine, koja Vladu podržava, postoje poslanici čiji se amandmani prihvataju i poslanici čiji se amandmani ne prihvataju. Na stranu to; mi nismo sujetni ljudi i ponavljam: ostajemo pri svom amandmanu. Pozivamo poslanike ove skupštine da ga podrže. Ako iz bilo kog razloga ne žele da podrže amandman poslanika Socijaldemokratske partije, pozivamo ih da podrže amandman koji je Vlada sama stavila na tekst svog predloga; jer je to dobro, jer je to korisno, jer to doprinosi ostvarivanju civilizacijskih principa; jer to uskoro može biti standard čije ostvarivanje će nam tražiti i međunarodna zajednica za naše dalje uključivanje u integracione procese koji nas zanimaju. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Adam Urošević, poslanik poslaničke grupe SSJ. Sledeća prijavljena je narodna poslanica Bojana Aleksić iz poslaničke grupe DSS. Izvolite.
Hvala lepo. Uvaženo predsedništvo, braćo i sestre Srbi, poštovani predstavnici nacionalnih manjina i narodnosti, dozvolite mi da se sa nekoliko rečenica osvrnem na postupak za donošenje ovog zakona o lokalnim izborima. Poslanička grupa SSJ ne vidi razloge kojima se rukovodio predlagač ovog zakona da se zakon o lokalnim izborima razmatra na vanrednoj sednici Narodne skupštine Republike Srbije po hitnom postupku. Članom 158. važećeg Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije predviđeno je da se zakon po hitnom postupku može doneti ako uređuje pitanja i odnose nastale usled okolnosti koje nisu mogle da se predvide, a nedonošenje zakona po hitnom postupku moglo bi da prouzrokuje štetne posledice po život i zdravlje ljudi, bezbednost zemlje i rad organa i organizacija. U stavu 2. istog člana, člana 158, kaže se - predlagač zakona se obavezuje da u pisanom obrazloženju predloga zakona navede štetne posledice koje bi nastale zbog nedonošenja ovog zakona po hitnom postupku. U konkretnom primeru Vlada predlaže da se ovaj zakon donese po hitnom postupku "s obzirom na protok vremena od dana stupanja na snagu Zakona o lokalnoj samoupravi i potrebe za hitnim uređivanjem celine sistema lokalne samouprave". Ovako formulisani razlozi za hitan postupak su stvarno neubedljivi. Ostaje nam pretpostavka da je razlog u izborima na jugu Srbije i da ovaj zakon ima jednokratnu upotrebu. Kada smo već kod tog dela naše teritorije, smatram da je ovim zakonom trebalo izraziti želju za regulisanjem i utvrđivanjem celine sistema lokalne samouprave i očuvanjem celokupnosti Srbije, time što bi se naglasilo da se ovaj zakon odnosi i na trenutno okupiranu teritoriju Kosmeta, odnosno Kosova i Metohije, od prestanka mandata KFOR-a i UNMIK-a. Ostaje dilema da li će važenje ovog zakona biti za jednokratnu upotrebu i za određenu teritoriju ili će imati karakter konačno važećeg zakona za celu teritoriju Srbije. Što se tiče izbora, surova stvarnost i stanje u kome se nalaze građani Srbije nameću potrebu za izborima na svim nivoima i promenu vladajuće političke garniture. Hvala na pažnji.
Reč ima narodna poslanica Bojana Aleksić, a posle nje narodni poslanik Toma Bušetić. Izvolite.
Kao što su moje kolege iz DSS već rekle, poslanička grupa DSS podržaće ovaj predlog zakona, ne zbog toga što ga je predložila Vlada Republike Srbije nego zbog toga što on spada među one zakone koji su bili upravo u predizbornim obećanjima DOS-a leta 2000. godine. Smatramo da lokalni izbori moraju da se održavaju po proporcionalnom sistemu u ovom trenutku, jer je to jedini pravilan i pravičan način raspodele mandata, jedini pravičan način da se ispoštuje na pravi način volja građana. U većinskom sistemu, tome smo bili svedoci još od izbora 1990. godine, dolazili smo do toga da ispitivanja javnog mnjenja i uopšte ukupni rezultati izbora ne odgovaraju broju poslanika, odnosno odbornika u skupštinama. Recimo, imali smo situaciju da se samo pobeda broji, dok je drugi kandidat možda osvojio samo dva, tri, četiri ili pet glasova manje, a njegova stranka, ako je izgubila na više takvih mesta sa relativno malim brojem glasova, uopšte ne bi ušla u parlament odnosno u skupštinu opštine. To je dobro i, kao što rekoh, kada smo videli ovaj predlog zakona odmah smo zaključili da ga treba podržati. Ono sa čime ja lično i pre svega ženski poslanici DSS-a (govoriću u ovom trenutku u njihovo ime) ne možemo da se složimo jeste amandman koji je naknadno podnela Vlada Republike Srbije, a odnosi se na polnu zastupljenost na listima, odnosno na obavezu da svaki četvrti kandidat na listi bude pripadnik drugog pola, odnosno pola koji je manje zastupljen, kako stoji u amandmanu Vlade. Pretpostavlja se i podrazumeva da su u pitanju žene. Kao što je već moj kolega Mamula pre mene govorio, pošto je izdvojio mišljenje na sednici Odbora, po našem mišljenju je to jedna potpuno neustavna odredba. Zašto? Zato što Ustav Republike Srbije garantuje ravnopravnost svih građana ove zemlje, kako po nacionalnoj, verskoj, tako i po polnoj i po svakoj drugoj pripadnosti. Ko je to došao na ideju - a ta ideja nije nova, ona je počela da se gura od strane tzv. Ženske mreže još tokom DOS-ove predizborne kampanje, u čemu ni tada predstavnice DSS-a nisu htele da učestvuju - da diskriminiše žene. Najstrašnije od svega je što su na tu ideju došle žene same. Žene su građani ove zemlje baš kao i muškarci. I žene i muškarci mogu biti više ili manje inteligentni, više ili manje sposobni za politiku, više ili manje obrazovani. U odnosu na svoje obrazovanje, interesovanje, želje i mogućnosti, i pre svega intelektualne mogućnosti da se bave politikom, one i treba u politici da budu zastupljene. Svedoci smo, kada govorimo o svetskoj politici, da smo imali jednu Margaret Tačer koju je neko voleo, neko nije, ali niko ne može da ospori da je ona bila veliki političar, verovatno mnogo veći od najvećeg broja muškaraca. Da li neko može da zamisli da jedna Margaret Tačer ulazi u kvotu od 30% i da žene slične Margaret Tačer ulaze u parlamente samo zato što je neko unapred pošao od pretpostavke da su žene glupače, pa da bi tim glupačama neko obezbedio mesto u parlamentima samo zato što su žene treba da im da 30% na listi. Da li je to uopšte kriterijum po kome neko treba da bude biran na liste i da li je to kriterijum po kome političke stranke treba da biraju svoje predstavnike? Kao žena, ne bih mogla da pristanem, a i moje koleginice iz DSS-a takođe, da budemo poslanici ili odbornici samo zbog toga što smo žene, jer sebe pre svega smatramo mislećim bićima koje imaju one iste sposobnosti koje imaju i muškarci. Mislim da je ovakav amandman Vlade Republike Srbije najveća uvreda za žene uopšte. Kada je umro drug Tito mislila sam, a i ostali koji se pre svega smatraju antikomunistima, da je vreme AFŽ-a, vreme velikih istorijskih likova poput Roze Luksemburg i Klare Cetkin zauvek ostalo da spava u mračnoj komunističkoj prošlosti naše zemlje i uopšte istorije Istočne Evrope. Ovim amandmanom vraćamo se upravo na ta vremena, na nešto što ne postoji ni u jednom izbornom zakonodavstvu, ali zato postoji u protektoratima, jer upravo ta evropska zajednica i OEBS od svojih protektorata tako nešto traže. Podrazumeva se da to traže u zemljama Male Azije gde su žene tretirane na potpuno drugačiji način, gde žene nose feredže i gde jedan muškarac može da ima pet, šest i 10 žena, pa je verovatno potrebno te narode podučiti i modernizovati ih. Da li vi smatrate, odnosno da li Vlada Republike Srbije smatra da su naše žene na tom nivou i da treba da skinu feredže i da im treba propisati kvote da bi mogle da uđu u parlament? Da li to znači da će pored žena, kada bude Vlada Republike Srbije predlagala sledeći izborni zakon, na listama političke stranke morati da predlažu i određeni procenat rudara, metalaca, omladinaca i, kako bi drug Tito rekao, "poštene inteligencije". Iskreno sam se nadala da je to vreme ostalo za nama.
Na osnovu člana 84. stav 2. Poslovnika dužna sam da dam informacije poslanicima koji ih nemaju, da bi mogli da obavljaju svoje dužnosti. Juna meseca 2002. održavaju se francuski parlamentari izbori i po izbornom zakonodavstvu Francuske svaki drugi kandidat na listama mora biti drugog pola. Toliko zbog činjenice da li evropsko zakonodavstvo ima ili nema jednakost po polu. Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Gospođo Čomić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, mogu da razumem da neko ne voli Vladu, ali teško mogu da razumem da zbog toga što ne volite Vladu a priori ne volite žene, recimo. Mislim da je ovo mnogo više od problema koji je predstavljen u prethodnom izlaganju. Zbog insistiranja na Ustavu i ustavnim kategorima kojima se garantuje ravnopravnost, između ostalog i ravnopravnost polova, podsetio bih kritičare ove vladine incijative i inicijative Socijaldemokratske partije, koje su suštinski identične mada se proceduralno razlikuju, na jednu veoma važnu činjenicu. U novembru 2001. godine sprovedeni su izbori na teritoriji Republike Srbije, u jednoj njenoj pokrajini, na Kosovu i Metohiji. Izbori su sprovedeni na osnovu izbornog programa, izbornog ciklusa koji je verifikovala naša država. Izbori organizovani za parlament Kosova i Metohije u svom izbornom zakonu, i to u članu 3, veoma precizno utvrđuju odnose između polova kao imperativne. Kakva ćemo mi biti republika ukoliko sa jedne strane administrativne linije budu važili principi koje smo prihvatili kao savezna država i kao Republika Srbija, dok sa druge strane na izborima koji se organizuju za lokalnu samoupravu ne važe oni principi koji važe na izborima organizovanim za pokrajinsku skupštinu. Ne bih ulazio u istorijske kontekste i tražio u njima paradigmu, karikirajući u paradigmu ove vrste inicijative, ali ću vas podsetiti da mi ipak nismo tako sjajno društvo kako se možda povremeno doživljavamo i kakvim se predstavljamo. Kada pogledamo koliko je žena aktivno učestvovalo i koliko učestvuje u društvenom životu ili, u našem konkretnom smislu, u političkom životu, videćemo da nismo onaki kakvim sebe doživljavamo. Na poslednjem mestu smo u Evropi, kao organizovana država sa tradicijom, izuzimajući Moldaviju. Kada bismo tretirali poštovanje ženskih prava i uvažavanje žene u našem društvu, taj odnos bi bio obrnut. Verovatno smo na samom vrhu. Kada imate takvu praksu i takvu činjenicu, onda nam nešto što se podrazumeva ne može biti presudan argument. To što se podrazumeva da mi jedni druge civilizovano tretiramo, da uvažavamo i poštujemo nešto što je norma civilizovanog života, a to je ravnopravnost, ne znači da je tako u svakom trenutku i na svakom mestu u našoj državi. Upravo zbog toga što nije, moramo primeniti tu imperativnu normu baš na način na koji je ona primenjena, recimo, u osnovnom obrazovanju, s obzirom da ste vi, gospođo Aleksić, bili angažovani u Ministarstvu prosvete, koje je, između ostalog, u ovom parlamentu predložilo Zakon o osnovnom obrazovanju koji obavezuje svakoga da obavezno pohađa osnovnu školu. Da li se podrazumeva da mi želimo da budemo obrazovana nacija i da svaki roditelj želi da ima obrazovano dete? Da, podrazumeva se, ali postoje i oni drugi koji misle da se nešto u životu može učiniti i bez škole. Upravo zbog toga što postoje takvi paradoksi, moramo primeniti imperativne norme u zakonu, iako bismo na takav način stvorili u totalu onu sliku koja možda postoji u pojedinim sredinama i u konkretnim slučajevima. Mi danas živimo u društvu u čijoj skupštini na mestu predsednika sedi jedna žena, ali je to prvi put u istoriji našeg parlamentarizma koji je iza sebe ostavio skoro 200 godina. Zašto smo čekali 200 godina do tog trenutka? Koliko smo imali žena na mestu potpredsednika Skupštine, koliko je žena bilo na mestu predsednika Republičke vlade, koliko smo imali žena koje su učestvovale kroz bitne državne funkcije u kreiranju državne politike i našeg društvenog ambijenta? Veoma malo. Ne smatram pri tom da žene treba tretirati kao nesposobne i one koje su a priori u nemogućnosti da same za sebe obezbede takav položaj, ali zašto bismo nekome dali zakonsko pokriće da nastavi sa takvom vrstom prakse koja je ponižavajuća? Upravo zbog toga u praktičnom smislu i u pravnom smislu, zbog normi na koje smo kao država pristali, moramo danas da odlučimo da li je za nas prihvatljiv amandman Socijaldemokratske partije ili amandman koji je predložila Vlada Srbije? U svojoj suštini, i jedan i drugi potenciraju istu temu. U praksi i kroz principijelnu primenu primećuju se razlike koje treba otkloniti, da ne bi bilo pogrešnog tumačenja i zloupotrebe. Te razlike, zapravo, leže u onoj konstataciji amandmana Vlade Republike Srbije, gde se utvrđuje sankcija za onoga ko ne postupi u skladu sa zakonom, veoma precizno. Ne ostavlja se na tumačenje opštinskoj izbornoj komisiji u Preševu, Bujanovcu, Medveđi, Crnoj Travi ili bilo gde, na Vračaru, da tumači da li je zakon ispoštovan ili ne, da li nešto može da bude ili ne mora da bude. Zbog te razlike, na kojoj insistiramo, mi podržavamo amandman Vlade Republike Srbije, ne dovodeći u pitanje amandman Socijaldemokratske partije. To ne znači da su žene manje vredne, ali to znači da moramo pomoći ženskom delu našeg društva, koji je očigledno u depresiji (ne mislim u psihološkoj nego u funkcionalnoj depresiji) zbog statusa u kome se nalazi. Kao što ste rekli da je obavezno poći u prvi razred osnovne škole, utvrdite i u Srbiji principe koji danas postoje, čak i na Kosovu i Metohiji. Jedna trećina žena na izbornoj listi nije nešto što će dovesti u pitanje naš sistem, nije nešto što je degradirajuće za žene. Konačno, one na tako nešto ne moraju da pristanu onog trenutka kada odbiju kandidaturu. Mi insistiramo i na amandmanu i na ovakvoj definiciji, koja je prethodno utvrđena kroz izbore održane na Kosovu i Metohiji.
Ima reč narodni poslanik Bojana Aleksić, replika.
Moram prvo da priznam da ne razumem ovo poređenje gospodina Jovanovića - obaveznost upisa u osnovnu školu i obaveznost da na izbornim listama bude 30% pola koji je manje zastupljen, a to su žene, samo što to ne piše, ali se podrazumeva. Zašto je osnovna škola obavezna, to valjda svi znamo i valjda hoćemo da naš narod bude pismen i da idemo napred, u jednom civilizacijskom smislu. Kakve to ima veze sa 30% žena u parlamentu, moram da priznam da ne razumem. Članovi Demokratske stranke Srbije se zalažu da se izborne liste za sve parlamente, od opštinskih do saveznih, kroje isključivo po principu stručnosti, obrazovanosti, širine interesovanja, čestitosti, morala, ličnih sposobnosti, ako hoćete i lukavstva, jer politika i jeste veština mogućeg, veština pravljenja kompromisa, veština da se u teškim političkim prilikama, kakve su ove, izvuče maksimum nacionalnog interesa u jednoj situaciji u kojoj se nalazi naša zemlja, u okruženju gde joj mnogo toga ne ide u prilog. Kako da izađemo iz toga, kako na najbolji način da dignemo našu zemlju, da je vratimo u Evropu, gde nam je mesto, i to ne kao patronat, ne kao slugu, ne kao pariju, već da je vratimo u Evropu na velika vrata, kao ravnopravnog člana Evropske unije - to je naš cilj i na taj način treba da se kroje liste. U tome treba da učestvuju sve žene i svi muškarci koji smatraju sebe sposobnim za takav posao. Meriti to procentima i određivati procente, molim vas, za mene je to nešto što je krajnje neprihvatljivo.
Reč ima potpredsednik Vlade Republike Srbije, gospodin Nebojša Čović.
Nisam očekivao da ćemo da vodimo ovakvu polemiku. Mi (govorimo u ime Vlade Republike Srbije) nismo zabranili ništa, zapravo, stimulišemo ono što mislimo da je kvalitet i usaglašavamo sa evropskim standardima. Znači, nije ideja ženske mreže, nego je ideja Vlade Republike Srbije; i to je sasvim normalno. Nema kršenja Ustava. Mislim da nije dobro, i to postaje jako opasno, kada žene počnu da vređaju žene. Mi ne mislimo da su žene glupače i nije dobro, verujte mi, ako ne prepoznamo da pojedinci (ne znam zbog čega) ili pojedinke počnu da pričaju u interesu muškog šovinizma. Slučajno sam se okrenuo malopre i video da aplaudiraju samo muškarci, što vodi ka nekakvim zaključcima. Znam da se mi teško menjamo, ali promenićemo se. Kažemo da ne može da bude manje od 30%. Super, pa stavite 70%, znači, nema nikakvih problema. I još nešto, žena nije zanimanje, molim vas. I dalje na prostorima naše države ima još uvek onih delova gde su žene u feredžama, i nadam se da ćete dobro shvatiti ovu moju poruku. Pošto ste vi, Bojana, rekli da trebada izađu iz feredža, i ja mislim da treba da izađu iz feredža.
Reč ima narodni poslanik Čedomir Jovanović, drugo javljanje.
Poštovana gospođo Čomić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, dame i gospodo poslanici iz Demokratske stranke Srbije, upoznao sam vas kao strpljivije i u konačnom smislu korektnije poslanike, od načina na koji se sada predstavljate i nastupate. Dakle, koristim svoje drugo pravo, kao predstavnik poslaničke grupe DOS, i neću govoriti 10 minuta, s obzirom da našoj koleginici, gospođi Aleksić, nije jasan primer koji sam upotrebio; to je primer koji je pratio vaš status u okviru Republičke vlade, dok ste bili angažovani u resornom Ministarstvu prosvete. Zato sam upotrebio baš primer imperativnog i obavezujećeg osnovnog obrazovanja; iako se, naravno, podrazumeva da mi želimo da budemo i obrazovana i kulturna država, još uvek smo država u kojoj je jedna trećina stanovništva praktično nepismena, pored najboljih želja svih nas. Ako dalje zakoračimo u obrazlaganje onoga što sam opet napomenuo, ponekad se stidim tih činjenica i mislim da su one poražavajuće. Rekao sam vam da smo na poslednjem mestu organizovanih država po tretmanu žene u svom društvu. Reći ću vam još dva primera i više u to neću ulaziti, jer je to zaista degradirajuće, čak i za sam parlament: 92% stanarskog prava vezuje se za muškarce, kao i 98% vlasničkog prava nad motornim vozilom, automobilom. [[Žagor.]] To dovoljno govori o tretmanu žene u našem društvu, tretmanu koji, bar za DOS, nije prihvatljiv. Ta vrsta reputacije se mora osporiti. Mi je osporavamo kroz primenu standardnih civilizovanih evropskih parlamentarnih normi. Pomenuli ste gospođu Tačer. U Engleskoj postoje ovi standardi. U francuskom parlamentu su još širi. Evropski parlament uvažava te standarde. Rekli smo da je naš cilj moderna Evropa, zajednica evropskih država i naroda. Da li ćemo sa ovakvim činjenicama zakoračiti u taj svet? Možemo da zakoračimo, ali samo pod uslovom da smo svesni toga da to želimo da promenimo. Tačno je, ove činjenice su poražavajuće, ali i Republička vlada i DOS menjaju takvu Srbiju, zato što znamo da žene vrede mnogo više nego što to ove činjenice pokazuju i insistiraćemo na ovom amandmanu i promenićemo kroz ovaj zakon takav odnos prema ženama u našem društvu.
Reč ima narodni poslanik Toma Bušetić, a posle njega narodni poslanik Velimir Simonović.
Uvažene kolege narodni poslanici, razmatranje Predloga zakona o lokalnim izborima i njegovo usvajanje po hitnom postupku, na vanrednoj sednici Skupštine Srbije, jasno nam ukazuje da Vlada Srbije želi eventualnim lokalnim izborima da skrene pažnju sa dramatičnih problema sa kojima se država i narod susreću ovih meseci. To je, pre svega, pitanje problema na Kosovu i Metohiji, gde su Srbi izloženi neviđenom teroru i progonu. To su problemi u oblasti socijalne politike, jer predsednik Vlade pre nekoliko nedelja reče da nema dovoljno para za socijalne programe, a po dolasku na vlast jasno se isticalo da će biti para za sve. Naravno, pošto predstoji otpuštanje nekoliko stotina hiljada radnika, pošto nema dovoljno para,po rečima predsednika Vlade, znači neće dobiti ni te crkavice od par hiljada maraka. Ili, kada je reč o ekonomskim problemima koji su sve izraženiji, jer je industrijska proizvodnja u padu a fabrike su se takoreći pogasile, donošenje ovog zakona ili eventualni izbori neće rešiti sve ove nagomilane probleme, premda smo mi apsolutno za izbore na lokalnom nivou, jer su i lokalne samouprave u velikom haosu. Sam Predlog zakona ima dosta manjkavosti i loših rešenja, od kojih ću navesti samo nekoliko. Predlagač se zalaže za proporcionalni izborni sistem, sa opštinom kao jednom izbornom jedinicom, što je u suprotnosti sa našim jasnim stavom - zalažemo se za većinski sistem, jer samo po većinskom sistemu do punog izražaja mogu doći kvaliteti kandidata. Kod proporcionalnog sistema najvažnija karika je rejting stranke, popularnost stranke, što nije sporno. Ali, većinski sistem je simbioza i snage stranke i ugleda kandidata. No, sasvim je jasno da iza ovog predloga stoje male stranke, koje teško da bi mogle da nađu kandidate u većini mesnih zajednica. Takve stranke su i stranka Nebojše Čovića, stranka Vladana Batića i sasvim je jasno da u selima Jagodine, Kruševca, kao i Paraćina teško da bi mogli da nađu kandidate i za 10% ako bi išli po većinskom sistemu. Za nas je neprihvatljiv i predlog da cenzus bude 3%, već je neophodno da se vrati i podigne na 5%, kada je reč o jednoj političkoj partiji ili da se podigne na neki veći procenat, kada je reč o koaliciji dve ili više partija. Cenzus od 3% je još jedan ustupak malim strankama čije je članstvo tako brojno da se uglavnom sastoji od članova njihovih porodica. Kakvi su rezultati članica DOS-a od 5. oktobra do današnjeg dana teško da će i ovaj cenzus biti dovoljan za njih. I 3% će biti veliki zalogaj. Možda bi prava stvar bila da se upravo ovim zakonom u Srbiji normalizuje situacija kada je reč o političkim partijama i da ih svedemo na pet do šest, koliko je takvih značajnih partija u čitavom svetu. Kada je reč o ovim drugim detaljima, vezano za član 18, zalažemo se da izborne liste političke stranke ili koalicije moraju imati potpis podrške za svakog kandidata, znači po 30 potpisa, a ne ovo - 200, to treba brisati. Jer, ko ne može da sakupi 30 potpisa za svakog kandidata ne treba ni da izlazi na izbore. Na kraju, sasvim je sigurno da se ovaj zakon donosi na ovaj način i po ovom postupku da bi se što pre stvorili izbori na jugu Srbije. Neko kao da želi da i u Bujanovcu, a možda i u Medveđi ustoličimo novog Rizu Halimija. A, vrlo dobro znamo do čega dolazi kada Albanci preuzmu mehanizme upravljanja - dolazi do terora i progona Srba. Ne znam sada kako potpredsednik Vlade Nebojša Čović tumači albansku zastavu u Velikom Trnovcu a naša milicija ne sme ni da prigviri tamo, ili zahtev Mihela Štajnera da se ukinu paralelne institucije na Kosovu i Metohiji. Nebojša Čović ovih dana govori na televiziji da međunarodna zajednica ima dvostruke standarde, dvostruke aršine. Mi smo tako govorili deset godina, i Nebojša Čović je govorio sedam godina, ali je očigledno da se sada Nebojša Čović promenio. I na kraju vezano za30% žena i za prilagođavanje nekim evropskim standardima - smatram da je to greška, pošto-poto prihvatiti sve iz Evrope. To je ogromna greška. Ovih dana i potpredsednik Savezne vlade Labus govori o potrebi strukturnog prilagođavanja. To jeste velika greška, jer sve zemlje koje su primenile taj proces strukturnog prilagođavanja vrlo brzo su bile i opljačkane i eksploatisane. Da podsetim, to je, znači, ad hok privatizacija, liberalizacija tržišta kapitala i tržišno utemeljenje cena. Svuda u istočnoj Evropi gde je taj princip zastupljen došlo je do totalne propasti i privrede i tih država u celini.
Reč ima potpredsednik Republičke vlade gospodin Nebojša Čović.
Vrlo kratko, mislim da imamo određen problem: niti je tačka dnevnog reda jug Srbije, niti je tačka dnevnog reda Kosovo, niti sam ja tačka dnevnog reda. I da čisto hipotetički pogledamo ovo, da smo u školi, vi biste na ovo vaše izlaganje dobili odgovor - promašio temu, a nakon toga - sedi, jedan.
Reč ima narodni poslanik Velimir Simonović, a posle njega Dragan Marković.
Dame i gospodo, nisam pisao amandmane pošto amandmani ovde dosta teško prolaze, ali ću staviti nekoliko svojih načelnih primedaba na ovaj zakon. Od kad postoje izbori uopšte, stalno se raspravlja o tome da li većinski ili proporcionalni sistem. Manje-više svi znamo prednosti i nedostatke svakog od tih sistema, pa zbog toga postoje zemlje gde je većinski sistem za izbor poslanika, ima zemalja gde je proporcionalni sistem a ima i zemalja gde je sistem mešovit, pa se pola poslanika bira po proporcionalnom sistemu a pola po većinskom. Što se mene lično tiče, oduvek sam bio, od 1990. kada su bili prvi višestranački izbori, koji su bili po većinskom sistemu, pristalica većinskog sistema na svim nivoima. Pogotovu sam pristalica većinskog sistema kada su u pitanju lokalni izbori. Hoće građanin kada bira odbornika da zna da li je taj čovek iz njegove ulice, iz njegovog sela, iz njegove mesne zajednice ili ga on uopšte ne poznaje. Kako ćemo verovatno usvojiti proporcionalni sistem, građani uopšte neće znati ko će im biti odbornici, jer će stranke ili koalicije imati jednu listu, dobiće određeni broj mandata i stranka će odrediti ko će biti ti ljudi koji će ući u opštinsku skupštinu. Smatram da za lokalnu vlast to nije dobro. Što se tiče ovih procenata, pre svega jednu drugu stvar da kažem - ne znam kada je to uvedeno, možda 1990. godine kada su bili prvi višestranački izbori, da lista treba da dobije nakakvu podršku, da se potpisuju građani da podržavaju tu listu. Molim vas, nismo mi od juče. Imala je Srbija do 1918. godinei izbore ivladu i parlamente, pa Kraljevina Jugoslavija od 1941. i izbore i vladu i parlamente i tako dalje, i nije bilo toga da stranka izađe sa svojom listom i da traži potpise građana, odnosno podršku. To je potpuno nepotrebno. To jedino može da ima smisla ako se pojavi lista grupe građana pa se onda traži da li ta grupa stvarno ima neku podršku, ali kada su stranke u pitanju, kakvi potpisi, molim vas. Stranka izlazi sa svojim kandidatima, a građani će reći da li će ta stranka da dobije nešto ili neće, a pogotovu sada, recimo, traži se za predsednika, gradonačelnika veliki broj potpisa i čemu to? Stranka kandiduje čoveka za gradonačelnika koji će dobiti ili neće dobiti, i pogotovu ti koji liste potpisuju kao podršku uopšte nisu obavezni da za tu listu i glasaju, niko ih na to ne obavezuje. Prema tome, ja sam protiv skupljanja potpisa za podršku, osim eventualno ako je u pitanju lista građana. A sada, pošto je to bila jako velika polemika, da se i ja uključim malo, oko ovog procenta - 30%, drugi pol, pa radi se o ženama, da se ne zavaravamo. Moram da vam kažem, iako ne volim daupotrebljavam neke baš nezgodne i teške reči - meni to deluje, nažalost, prilično neozbiljno. Pazite, teorijski je moguće da u nekoj opštini stranka kandiduje same žene na nekoj listi ili da ne kandiduje nijednu; evo, ja ću vam reći, mi u Demokratskom centru smo stalno težili da u našem članstvu bude najmanje, ako je moguće, 30% žena. Prema tome, stranka neka vodi računa, ako ima dovoljno dobrih kandidata oba pola. O čemu se radi? Kada stranka pravi listu, onda će staviti na tu listu žene ili muškarce koji mogu da privuku birače, da osvoje glasove... Nemojte da dobacujete, molim vas, da li ste videli još neku narodnu poslanicu koja dobacuje? (Čuju se dobacivanja iz sale.) Nemojte, molim vas, da mi dobacujete, biću prinuđen da vam citiram jednu narodnu poslovicu. Kakav je to način, vi stalno dobacujete nešto ina kraju ću vam citirati jednu narodnu poslovicu! Nemojte da dobacujete, kakav je to način, molim vas! Prema tome, stranka će voditi računa da stavi na svoju listu najbolje kandidate bez obzira na pol. Ja bih predložio gospodinu Čoviću da taj vladin amandman povuče, a za onaj amandman koji je podnela Socijaldemokratska partija jednostavno nećemo glasati i sve će biti u redu. Na ovakav način, gde se kaže da mora da bude najmanje 30% žena, to je zaista jedan interesni zahtev koji je negde verovatno nemoguće ostvariti iz tehničkih, političkih ili nekih drugih razloga. Prepustimo strankama da same odrede koliko će biti žena na njihovim listama. Eto, to je sve što sam hteo da kažem u vezi sa ovim zakonom i to su moje načelne primedbe.
Reč ima narodni poslanik Toma Bušetić, replika na izlaganje potpredsednika Vlade Republike Srbije, gospodina Nebojše Čovića.
Uvažene kolege narodni poslanici, prvo, nije Nebojša Čović nadležan da ocenjuje rad poslanika. Drugo, gro mog izlaganja bio je vezan za proporcionalni sistem iza cenzus, ali NebojšaČović to nije pratio. Treće, zakon će se prvo primeniti na jugu Srbije izborom gradonačelnika Bujanovca, Preševa i Medveđe, a učinak Nebojše Čovića na jugu Srbije je jedinica čista, kao što je učinak na Kosovu i Metohiji. Danas je na Kosovu i Metohiji sto puta gore nego u vremenu vlasti SPS-a; u vreme vlasti SPS-a nosila se humanitarna pomoć, naši funkcioneri su stalno odlazili, a oni ne smeju da se pojave na Kosovu i Metohiji, a navodno imaju podršku čitave međunarodne zajednice. Molim vas, sankcije još nisu ukinute, a Buš je izjavio da ih je produžio, i pored tolike demokratije, pored tolike servilnosti.
Reč ima predstavnik predlagača, potpredsednik Vlade Republike Srbije, gospodin Nebojša Čović. Molim Narodnu skupštinu da poštujemoPoslovnik i da se, bez obzira na činjenicu da radimo popodne, saslušamo uz uvažavanje na koje nas obavezuje i Poslovnik a valjda i ono što znamo o načinu na koji se ljudi slušaju.
Vlada neće odustati od ovog amandmana vezanog za pozitivnu diskriminaciju i mislim da je malopre jedan od govornika rekao jedan od razloga. Na primer, ako bi na listi bilo 100% kandidata žena, onda bi to morali da primenimo za muškarce. To je jedan od razloga zašto ne možemo da odustanemo, zato vam i kažem, zato što je činjenično. Što se tiče ove poslednje diskusije, gotovo je, ponavljali ste.
Reč ima narodni poslanik Dragan Marković. Vi imate repliku?Izvinite, poslaniče, sačekajte. Replika na izlaganje potpredsednika Vlade, narodni poslanik Velimir Simonović.
Gospodine Čoviću, rekao sam da je teorijski moguće da bude na listi 100% žena, to nije loše ako je moguće. Ako stranka ceni da ima 100% kvalitetnijih žena za listu, neka sve budu tamo.
Reč ima narodni poslanik Dragan Marković, a posle njega narodni poslanik Vukosav Tomašević.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, poslednja tri narodna poslanika koja su diskutovala pominjala su procenat žena, a taj amandman je dala Vlada Srbije. Mi iz SSJ smatramo da 80% žena dođe u ovu salu da bi mnogo pametnije i bolje zakone donosile od vas, dame i gospodo. To je jedno. Drugo, ako Vlada želi da da primer i da dobije neki politički poen, zašto ne ubaci u Vladu 30% žena? Vlada ima dve žene koje mi iz SSJ poštujemo, uvažavamo i one odrađuju onaj posao koji dobiju i vode računa o građanima Srbije. Ali, u Vladi ima onih koji nisu ni žensko ni muško i to je problem. To se ne odnosi na vas, gospodine Čoviću, nemojte da tražite repliku jer vi ste tamo gde su muškarci, a to se odnosi na neke druge. Na osnovu vaše diskusije došao sam do zaključka da se radi o izborima na jugu Srbije;prema tome, nemojte da mi kažete da sam ponavljao razred,ovo je jednokratni zakon. Mislim da nije dobro. Na jugu Srbije, dame i gospodo, stvorili su se uslovi samo za Albance. Sve što su potražili, Albanci su dobili od Vlade Srbije. Prvo su pustili iz srpskih zatvora sve Šiptare, teroriste, a pri tom nismo tražili da se oslobode Srbi iz albanskih kazamata. Druga stvar, Savezna skupština je juče amnestirala sve ratne zločince, one koji su imali učešće na Kosmetu, one koji su ubijali srpski narod, a sa druge strane šalju Srbe u Hag, pazite. Dalje, 90% para je uloženo u infrastrukturu na jugu Srbije, u delu gde su Albanci u većini. Isto to je rađeno na Kosmetu i znamo šta nam se desilo i kakav je kraj bio. Pozivali smo Srbe da izađu na izbore na Kosmet, izašli su i do dana današnjeg ništa ti Srbi nisu dobili. Želimo sada, preko zakona koji će biti usvojen u utorak, takođe da pozovemo Srbe da izađu na izbore samo u tri opštine, što nije dobro. Takođe, Srbi na jugu Srbije ništa nisu dobili, ali su dobili Albanci, jer su tražili da imaju učešće, odnosno da se napravi multietnička policija, gde je odnos 5:1. Mi njima dajemo policiju, a našu policiju i vojsku opterećujemo i želimo da pošaljemo u Hag pojedine koji se nalaze na listi;da vas podsetim da je tu policiju i vojsku činio srpski narod koji se branio od Šiptara terorista na Kosmetu. Ne možemo da se složimo sa takvim zaključkom. Što se tiče ostalih stvari, kada su u pitanju ovi izbori i kada sagledamo kakvi su trenutni uslovi za jug Srbije, predlažemo Vladi Srbije da raspiše izbore u celoj Srbiji, na lokalnom nivou, ako neće i ove druge. Neka to za vas bude jedan probni balon, a ja ću vam unapred reći rezultat, da DOS ovakav kakav jeste i da se podeli u tri ili četiri bloka ne može da osvoji više od 41%. To znači da će neka partija iz opozicije morati da ima učešće u Vladi Srbije. Ta partija će biti Stranka srpskog jedinstva, ali neće sa partijama iz DOS-a koje su dovele Srbiju do propasti. Lokalni izbori treba da se raspišu pod hitno iz više razloga. Prvo, ni u jednoj opštini ne funkcioniše vlada DOS-a, odnosno vaša koalicija. Postoje međupartijske svađe iunutar partija. Konkretno u Jagodini postoje svađe;neću sada da pominjem partije, ali su svađe pojedinačne. Ko trpi? Trpe građani. Dalje, privreda je načisto stala. Oni smatraju da imaju rezultat na način što su povećali cenu vode 800 puta, što su povećali cenu usluge u vrtiću. Ovo je tema, lokalni izbori i opštine u Srbiji. Godine 1998. i 1999. (uzeću kao primer Jagodinu) cena vrtića je bila 250 dinara, a danas je 1.500 dinara. Radnici u Fabrici kablova u Jagodini imaju platu od 5.400 dinara, a isto toliko su imali 1999. godine. Cena grejanja je povećana 700 puta, iako je toliko donacija došlo iz inostranstva, mazut, nafta i šta sve nije došlo, ali su građani na lokalnom nivou sve to morali da plate. Kada su u pitanju penzioneri, jer i o njima odlučuje Vlada Srbije, lokalna samouprava može da organizuje neku pomoć i da im daje, ali nisu u situaciji jer privreda je stala i opštinski budžet ne može da se puni na drugi način nego da se proizvodnja poveća, međutim, proizvodnje nemamo. Kragujevac je grad gde će biti raspisani lokalni izbori, a tema su lokalni izbori. Građani Kragujevca su se zvali građani i to je grad-dolina gladi. Danas je to prosjački grad. Više je ljudi ostalo bez posla za dve godine nego poslednjih osam godina. Ja to gledam iz ugla privrednika i nije više važno ko kojoj partiji pripada. Možemo ovde da pričamo kako smo mnogo bogati, kako mnogo bolje živimo - da, samo narodni poslanici i oni koji imaju određene funkcije, a građani Srbije ne. Takođe je važno da se raspišu lokalni izbori, jer sada imamo studente koji će završiti određene fakultete. Gde će se oni zaposliti? Šta da kažemo novim polaznicima, onima koji treba sada da pođu na fakultet, šta je njihova budućnost kada budu završili taj fakultet? Gde će da rade? Takvo pitanje se postavlja. Šta je njihov motiv da sve predmete daju u roku i da taj student što manje košta svog roditelja. Takođe je problem u Vojvodini, dame i gospodo, u gradovima Vojvodine. Jedino sam Čanka, onog Jasera Arafata, podržavao kada je rekao - čije su naše pare. Isto to pitanje postavljaju i građani iz unutrašnjosti. U Vojvodini je razvijena poljoprivreda i, evo, sada je žetva, za 20 dana, a građani ne znaju kolika je cena žita. Predsednik odbora kaže da će cena žita biti dinar veća nego što je u Holandiji, a zaboravlja da u Holandiji poljoprivredni proizvođači dobijaju kredit na 10 godina da plate traktor, a ne kao što nudi ministar za poljoprivredu kredit, da naši seljaci kupe traktor 539, a kamata na godišnjem nivou je 980 maraka. Postavlja se pitanje - da li može taj poljoprivredni proizvođač za pet godina da isplati traktor, odnosno samo kamatu da plati. Ne može, dame i gospodo. Postavlja se pitanje, a radi se o lokalnim izborima, šta je sa zdravstvom na lokalnom nivou. Bolnice su u katastrofalnom stanju. Direktori bolnica ne mogu da dođu do Vlade, a kada odu kod predsednika opštine on kaže - ja ne mogu da ti pomognem, nisu moje ingerencije, i ne završi se nikakav posao. Znate da su ovih dana oduzeta prava lekarima da izdaju recepte, pa pacijent ode kod jednog lekara na pregled i ovaj mu kaže - meni je juče zabranio direktor bolnice da izdajem recepte, moraš da odeš kod mog kolege koji radi sutra popodne. On se vrati kući i sutra ponovo autobusomode u bolnicu. Dame i gospodo, postavlja se pitanje šta je sa građanima u Trsteniku. U Trsteniku postoji "Prva petoletka". Vi iz DOS-a se smejte, ali tamo su prvi put građani izmislili ulične demonstracije, u Trsteniku. Vi ste to zaboravili i treba da uzmete sliku grada Trstenika i da ga okačite ovde, u ovoj skupštini, jer ste zahvaljujući njima dobili ovaj broj glasova i u ostalim gradovima. Takođe je, dame i gospodo, problem u Ćupriji. Zašto trebaju vanredni lokalni izbori? Trebaju u Ćupriji zato što Ćuprija nema vode. Nema vode, a mi sada pričamo da smograđani koji možemo da živimo od svog rada, a ono što je osnovno za jedno domaćinstvo, ono što ima i Tunguzija, dame i gospodo, to nema pomoravski grad koji ima najbolju infrastrukturu i geografski položaj u Srbiji. Postavlja se pitanje zašto treba da se raspišu vanredni izbori na lokalnom nivou: za Srbe sa Kosmeta koji su izgubili pomoć od Vlade Srbije, a treba da dobiju pomoć od lokalne samouprave. Lokalna samouprava ne prima građane sa Kosmeta, kaže da nema vremena i - idite kod gospodina Čovića; a gospodin Čović je dole na jugu Srbije i na Kosmetu. On želi da nešto uradi, međutim, koliko smo mi iz Stranke srpskog jedinstva mogli da sagledamo, nema podršku Vlade Srbije. Može on da kaže za ovom govornicom da ima podršku, ali ...
Narodni poslaniče, vreme poslaničke grupe Stranke srpskog jedinstva predviđeno za raspravu je potrošeno.
Na kraju, pošto Milka prvi put ne dobacuje, zašto ja predlažem da ima 80% žena u ovoj skupštini. Zato što kada nam je najteže i kada muškarci iz DOS-a predlažu neke zakone, nauče napamet kao studenti predmet, pa sutra zaborave i kako se zvao predmet koji su polagali, Milka dobaci nešto nežno, da vas nasmeje i da bar kada idete kući možete da putujete normalno i da ne budete opterećeni. Zato treba ova skupština da ima 80% žena, a da one koji nisu ni žensko ni muško izbace iz Vlade. Zato trebaju vanredni izbori.
Stranka srpskog jedinstva je potrošila vreme potrebno za raspravu, tako da sledeći prijavljeni govornik ove poslaničke grupe nema vreme za raspravu. Reč ima narodni poslanik Vukosav Tomašević, a posle njega narodni poslanik Jovan Todorović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, DSS je, kao što ste već čuli od naših prethodnih govornika (iz sale - tema), u startu podržala i podržaće ovaj zakon, odnosno ovakav način uređivanja izbora u lokalu. Jer, mi se već odavno zalažemo da se svi izbori i na svim nivoima u ovoj zemlji održavaju po proporcionalnom sistemu; to su kolege, pre svega kolega Dobrosavljević, dobro i uverljivo ovde objasnili. Uprkos tome, napravili smo jednu veoma ozbiljnu analizu ovog zakona. Trudili smo se da uočimo neke manjkavosti u njemu i da ih onda putem amandmana otklonimo, da ovaj zakon popravimo. U tom smislu ću dati nekoliko napomena o ovim amandmanima koje je podnela DSS. Pre toga, mislim da je važno ovde otkloniti dva politička pitanja vezana za usvajanje ovog zakona. Prvo, čuli smo malopre od gospodina potpredsednika Vlade da ovo nije zakon za jednokratnu upotrebu. Dakle, njegova namena nije da samo pokrije održavanje izbora u tri opštine na jugu Srbije, nego je to zakon koji će trajati i posle toga. U vezi sa tim, proizilaze obaveze predsednika ove skupštine. U tom smislu, molim da prenesete odsutnoj predsednici da je po ovom zakonu, kao i po odredbama Zakona o lokalnoj samoupravi, koje još uvek važe, dužna da onog dana kada ovaj zakon stupi na snagu raspiše izbore u više opština u Srbiji. Po ovom zakonu to su one opštine gde već dugo imamo opštinska veća. To je ono što očekujemo od predsednika Skupštine. Druga stvar, žao mi je što je opet izašao gospodin potpredsednik Vlade, jer je jutros jedno vrlo važno pitanje postavio kolega Mamula ovde, a na koje je Vlada trebalo da odgovori. Nažalost, do ovog trenutka ostalo je bez odgovora, a to pitanje tiče se ova dva amandmana oko ravnopravnosti polova, podneli su ih grupa kolega iz Socijaldemokratske partije i Vlada. Ta dva amandmana su suštinski isti, napisani samo jezički različito. Njihovo pravno dejstvo je suštinski isto. Na amandman Socijaldemokratske partije Vlada odgovara da se ne može prihvatiti, jer nema ustavno-pravnog osnova. Zatim, daje isti amandman, sa istim pravnim dejstvom, tvrdeći da time obezbeđuje ravnopravnost polova. Mislim da bi zaista bio red da ovde dobijemo od predstavnika Vlade odgovor: kada je Vlada iskrena, zaista kada je iskrena? Da li onda kada kaže da je ovo ustavno ili kada kaže da je neustavno? Vrlo je to važno da znamo. A što se tiče amandmana koje je dala DSS, tri amandmana od pet su usvojeni; dva je Vlada prihvatila onako kako smo mi predložili, kako je predložila naša poslanička grupa; jedan nakon našeg amandmana istovetan njemu, ali i taj treći je prihvaćen. Među njima suštinski je ovaj na član 50. Predloga zakona i želim da skrenem pažnju gospodi ovde na taj amandman, jer se njime otklanja nešto što se dešavalo u prošlosti u ovoj zemlji. Naime, u prošlosti, onaj ko je bio oštećen odlukom izborne komisije o poništenju izbora, nije imao pravo žalbe sudu. Podsećam vas, na taj način je SPS 1996. godine krao lokalne izbore od Koalicije "Zajedno". Sada je prihvaćen amandman DSS kojim se ta mogućnost isključuje, jer ubuduće i onaj ko je oštećen neosnovanom odlukom izborne komisije ima pravo žalbe u drugostepenom postupku, ima pravo žalbe sudu koji donosi konačnu odluku. Vrlo je važno da smo otklonili tu anomaliju našeg izbornog sistema. Još dva suštinska amandmana, na koje želim da skrenem vašu pažnju, Vlada nažalost nije prihvatila, ali se nadam da će većina poslanika u ovoj skupštini da ih prihvati. Tiču se članova 59. i 62. ovog zakona, a odnose se na izbor i opoziv predsednika opštine, odnosno gradonačelnika. Čuli smo malopre od gospodina potpredsednika da Vlada predlaže da se predsednik opštine, odnosno gradonačelnik bira po dvokružnom većinskom sistemu. To je tako samo teoretski. To može u ovom trenutku najlabavijom varijantom dvokružnog sistema. Uslovi koji utvrđuju dvokružni sistem prosto su u domenu teorije, tako da je ovo praktično jednokružni većinski nokaut sistem, koji važi sada za izbor odbornika. Dakle, Vlada predlaže da se za predsednika opštine izabere kandidat koji je dobio većinu glasova birača koji su glasali. Mi smo u našem amandmanu dali jednu, mislimo, korektnu numeričku analizu: kako se može desiti da neko ko dobije dvadesetak posto glasova u opštini postane gradonačelnik. U praksi se može desiti nešto daleko gore; pod pretpostavkom, a ona je osnovana, da ćemo, u svakoj opštini imati sigurno desetak lista, a verovatno i više, ako na izbore izađe 60% ljudi, pa kada podelimo to na 10 ili 15 lista, doći ćemo do varijante da za gradonačelnika može biti izabran neko ko ima 7-8% glasova. Iz tog razloga, mi iz DSS smatramo da treba podići cenzus za izbor gradonačelnika, imajući u vidu pre svega ovlašćenja gradonačelnika iz člana 41. Zakona o lokalnoj samoupravi, a koji je ova skupština usvojila u februaru. Dakle, predlažemo da u prvom krugu može biti izabran onaj kandidat koji je dobio većinu glasova birača koji su izašli, ali pod uslovom da je izašlo 50%. Praktično, ne može biti izabran neko ko ne dobije minimalno 25% plus jedan glas. To je jako važno, jer se time pojačava autoritet i kredibilitet onoga ko vrši funkciju predsednika opštine, a pogotovo gradonačelnika u velikim gradovima. Nije dobro da imamo nekoga ko će sa 10, 12 ili 15% glasova biračkog tela u nekoj opštini ili gradu vršiti tako značajnu i tako odgovornu funkciju, sa tako velikim ovlašćenjima. U vezi ovog je i amandman na član 62. kojim se reguliše opoziv gradonačelnika. Vlada predlaže da je gradonačelnik opozvan ako je za predlog glasala većina birača koja je izašla na birališta. Teoretski se može desiti, u situaciji kada predlog za opoziv pokreću Vlada ili skupština opštine, da na glasanje izađe jedan birač, glasa protiv gradonačelnika i da ga smeni. Vrlo je verovatno da se gradonačelnik može smeniti sa jako malim procentom birača. Iz tog razloga, DSS predlaže da se gradonačelnik razrešava po postupku po kojem se bira; može ga razrešiti većina glasača, ali pod uslovom da izađe bar 50% birača, odnosno da gradonačelnika ponovo može razrešiti 25% plus jedan ukupno upisanih birača, kao što ga i bira. Molim i Vladu i sve vas da razmislite o ova naša dva amandmana. Smatramo da su oni jako važni i da bi se njihovim usvajanjem znatno popravio tekst ovog zakona. Pozivam i Vladu da još jednom razmotri naše amandmane, a čak i ako Vlada ostane pri svom negativnom stavu po ovom pitanju, gospodo poslanici, pozivam vas da usvojite ova dva amandmana DSS. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Jovan Todorović, a sledeći prijavljeni za reč je narodni poslanik Bratoljub Janačković.
Dame i gospodo narodni poslanici, i tok rasprave koji smo do sada imali pokazuje da se na ovaj predlog zakona mogu izneti nekoliko, po meni, vrlo ozbiljnih i umesnih primedaba, naročito onih koje dolaze iz poslaničke grupe SPS. Šta želim da vam kažem? Najpre, opredeljenje SPS je da u ovom trenutku nisu sazreli uslovi za prelazak na proporcionalni izborni sistem u lokalnim samoupravama. To bi bilo kontra onoga što se ovde moglo čuti u smislu da politička situacija, politička kultura itd. upravo nalažu taj proporcionalni izborni sistem. Zašto to govorim? Verujem da ćemo se u jednoj stvari sasvim sigurno svi složiti. Lokalna samouprava je najneposredniji vid ispoljavanja zajedničkih interesa građana na području jedne opštine. Mi proporcionalnim izbornim sistemom građane dovodimo u takvu situaciju da, u suštini, ne odlučuju o svojim neposrednim predstavnicima u lokalnim skupštinama, već se to pravo isključivo daje političkim strankama, grupacijama, grupama građana, koalicijama itd. U vezi sa tim otvara se jedno jako ozbiljno pitanje i predlagač bi morao o tome da razmisli, a odnosi se na veliku prisutnost opasnosti da u budućnosti selo ne bude uopšte zastupljeno u skupštinama opština, odnosno u lokalnim samoupravama. Praktični su razlozi za taj strah koji želim kao poslanik da ispoljim. Sasvim je sigurno da se najveći broj kvalitetnih, afirmisanih, uticajnih, stručnih itd. kadrova svih političkih stranaka nalazi upravo u gradskim područjima i da ćemo mi na taj način postupiti kao političke stranke koje racionalno razmišljaju, obzirom na proporcionalni izborni sistem,pa ćemo uglavnom predlagati ljude iz gradskih sredina. Time ćemo potpuno dezavuisati mogućnost seljaka, poljoprivrednika i ljudi koji žive na seoskom području da neposredno preko svojih predstavnika, odnosno odbornika, ostvaruju svoje interese. Priznaćete, selo je u takvom stanju da je zaista iluzorno očekivati da će ljudi iz grada, koji budu predstavnici u lokalnoj skupštini, voditi prevashodno računa o selu a ne o gradskom području. Ukoliko se tome doda i činjenica da "Ženska mreža" vrlo argumentovano, rekao bih čak i agresivno, insistira na tome da najmanje jedna trećina odborničkih kandidata bude nežnijeg pola, onda vas pitam, gospodo: koliko znate svojih prijatelja sa sela koji će kandidovati domaćice ili neke druge žene u nekom drugom svojstvu na listama odbornika. Iz tih razloga je potpuno jasno da, kad na jednoj strani učinimo korak koji se može činiti demokratičnim, koji može govoriti o jednakosti polova, upravo tim ženama uskratimo pravo da učestvuju u upravljanju, jer tradicija našeg srpskog seljaka nije da ih žena predstavlja u skupštinama. Nemam ništa protiv žena, štaviše, imam mnogo toga u njihovu korist, ali govorim vam o našoj prisutnoj realnosti. Sledeće pitanje na koje upozoravam je to da mi ovih dana usvajamo nove statute u našim opštinama. Mnoge opštine su već propustile rokove, jer je danas zadnji rok da se, saglasno Zakonu o lokalnoj samoupravi, usvoje novi statuti. Većina skupština opština, tamo gde je DOS na vlasti, ide na smanjenje broja odbornika i time još višesužava prava građana da neposredno, obzirom na proporcionalni izborni sistem, učestvuju u lokalnoj samoupravi i u vršenju vlasti. Ako ostane odredba da najmanje jednu trećinu odbornika sa liste moramo birati u opštinske skupštine prema redosledu, onda smo tek došli u jednu dosta komplikovanu situaciju, jer pod pretpostavkom da tri stranke ostvare tri trećine odborničkih mandata, zaista nam se, i praktično, i u životu, a i politički gledano, može desiti da niti imamo žena u skupštini, niti da imamo seljaka. Na kraju, iskreno se nadam da će mi profesor Nebojša Čović za ovo moje izlaganje dati čistu jedinicu.
Reč ima narodni poslanik Bratoljub Janačković, a sledeći prijavljeni za reč je Dušan Golubović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi gospodine Čoviću, pozdravljam vas, pretpostavljam da je svako od nas bar jednom u svom životu osetio potrebu, uočavajući probleme lokalne zajednice, da se obrati svom izabranom predstavniku, u ovom slučaju odborniku, ali i da se možda zapita ko je to i da li je dostupan i nama i građanima. Možda ste vi jedan od onih građana iz nekog malo većeg grada koji kartu u gradskom autobusu moraju da plate skuplje, jer ne mogu da je kupe na kioscima gradskog prevoznika po nižoj ceni, pošto ta prodajna mesta rade tek od 7,00 ujutro do 20,00 sati uveče i ne rade kada je frekvencija saobraćaja možda i najgušća. Mala sitnica ili vešta provokacija za prikriveno povećanje cena. Ali, svejedno. Sigurno da je to posao za jednog dobrog odbornika. Prethodni primer je stvaran, ali nije najbitniji; može da bude i izmišljen. U svakom slučaju, ovakvih i sličnih situacija u malim lokalnim zajednicama ima i njih treba efikasno rešavati. Da li je predloženi proporcionalni sistem najbolje rešenje da se ostvari najneposredniji kontakt sa građanima, videćemo. Elem, Nova demokratija se odavno bavi pitanjima lokalne samouprave i načinima kojima se može ostvariti najefikasniji izborni model, a sve u korist njegovog veličanstva - građanina. Pred nama je jedna knjižica, spisak dokumenata koji se upravo tiču lokalne samouprave i modela izbornih zakona. Mi iz Nove demokratije imamo zadovoljstvo da danas kažemo da Zakon o lokalnoj samoupravi, koji je u februaru mesecu usvojen, upravo daje za pravo Novoj demokratiji i rešenja koja smo tada predložili, uveliko se poklapaju sa rešenjima Vlade i vladajuće većine. Nova demokratija je danas predložila par amandmana, svesna rizika da oni nemaju pravno utemeljenje u doslednom poštovanju proporcionalnog izbornog sistema. Rizikovala je da možda ispadne i pomalo politički naivna, ali smo svesno ušli u jednu malu pozitivnu provokaciju, pokušavajući da damo doprinos kako bismo u periodu pred nama ovaj proporcionalni sistem, koji ćemo danas ili u utorak usvojiti, dodatno dogradili da bi bio efikasniji, bolji i dostupniji njegovom veličanstvu - građaninu. Suština naših amandmana je u sledećem: oni ne menjaju princip proporcionalne raspodele mandata; u jedinstvenoj izbornoj jedinici - opštini određuju se delovi izborne jedinice manje zajednice i za te delove iskazuju se rezultati za svaku izbornu listu. Takva lista sačinjena je tako da pored svakog imena kandidata obavezno stoji i deo opštine, tj. teritorije, koju bi kandidat trebalo da predstavlja. Onaj kandidat na listi, u čijem delu opštine je lista pobedila, i ako je lista prešla cenzus, automatski dobija mandat, bez obzira na redosled na listi koju je predlagač predložio. To je suština naše ideje. Ovim bi se u načelu afirmisao značaj političkog rada kandidata, u ovom slučaju odbornika, za rad u manjim zajednicama, u neposrednom kontaktu sa građanima. Poštovani, poznate su nam sve prednosti i mane proporcionalnog i većinskog izbornog sistema, kao i mešovitog dela izbora. Ideja Nove demokratije o korekciji i načinu iskazivanja rezultata i vezivanja kandidature na listi za načelno političko predstavljanje dela opština od strane političara tj. pojedinca, čak kada je i na kolektivnoj listi, izraz je naše načelne potrebe da narodno predstavništvo treba da bude dostupno, neposredno i prepoznatljivo građanima. Ima nečeg važnog u potrebi građana malih zajednica da znaju i ocenjuju svog predstavnika, bar u lokalnoj zajednici, odnosno na nivou lokalne vlasti. Otuda i naša potreba da samo naznačimo pravce i dileme ka kojima se kreću razmišljanja u Novoj demokratiji o daljoj eventualnoj budućnosti dogradnje proporcionalnog izbornog sistema. Nesporno je da je potrebno voditi računa o interesu i identitetu manjih zajednica, očuvanju individualnog identiteta kandidata i potrebi da se kao političari iskazujemo i dokazujemo u manjim lokalnim zajednicama. To je naporno, teško, ali i odgovorno. Kada ima rezultata ima i motiva. I, sasvim na kraju - poslanici Nove demokratije ne osporavaju predloženi model proporcionalnog izbornog sistema i neće ni u kom slučaju osporavati postignuti konsenzus u vladajućoj skupštinskoj većini i Vladi Srbije. Poslanici Nove demokratije će svakako podržati ovaj model izbornog zakona, a amandmanima smo hteli samo da učinimo jednu malu provokaciju upućenu parlamentu i Vladi, kako bi eventualno, u periodu koji je pred nama, uspeli da proporcionalni izborni sistem dovedemo do tog nivoa da zadovoljava interese svih relevantnih političkih snaga tj. partija koje žive i deluju na lokalnoj teritoriji, ali da u isto vreme odborničkog kandidata i odbornika koji bude bio izabran vežemo za konkretnu sredinu, za konkretno mesto, za konkretni problem i da njegov politički uspeh i uspeh njegove partije zavisi od nivoa i kvaliteta rešavanja tih problema. Dakle, poslanici Nove demokratije će podržati predloženi zakon. Zahvaljujem.
Zahvaljujem narodnom poslaniku. Reč ima narodni poslanik Dušan Golubović.
Dame i gospodo narodni poslanici, stavljanje Predloga zakona o lokalnim izborima u skupštinsku proceduru je logična posledica donošenja Zakona o lokalnoj samoupravi koji je ova skupština usvojila negde polovinom februara ove godine. Dve ključne odredbe Predloga ovog zakona su: prva, da se izbor odbornika vrši po proporcionalnom sistemu, u opštini kao jedinstvenoj izbornoj jedinici; druga, da se gradonačelnik, odnosno predsednik opštine bira na neposrednim izborima, tačnije, kako je predviđeno ovim zakonom, jednokružnim većinskim sistemom. Moram napomenuti da je DSS podnela amandman, ali o tom potom, kada dođe to na red. Moram istaći da se DSS, kao velika i ozbiljna stranka, zalaže za proporcionalni sistem na lokalu, ali je nama pre svega prioritet raspisivanje i republičkih i saveznih izbora, naravno, vezano sa Ustavnom poveljom, kada se bude uradila, da bi se zaustavilo ovo konfuzno stanje u zemlji. Ali, vratiću se na lokal, jer je to tačka dnevnog reda. Dosadašnji lokalni izborni sistem je pokazao mnoge nedostatke, od kojih je svakako jedan od najvećih da su odbornici tokom svog mandata mogli iz određenih razloga, a najčešće je to bilo iz lične koristi, bez ikakvih sankcija da zastupaju interese drugih stranaka, programski dijametralno različitih od svoje stranke. U krajnjem slučaju, širom opština po Srbiji mi imamo takve primere. Usvajanjem Predloga ovog zakona, stranke raspolažu mandatima svojih odbornika. Znači, samo stranka, ukoliko to proceni, može svog odbornika da zameni i postavi drugoga sa njene liste; to je jedna od ključnih prednosti proporcionalnog u odnosu na većinski sistem. Takođe, DSS smatra da je dobro što je članom 40, stav 4, regulisano da u raspodeli mandata učestvuju izborne liste koje su dobile najmanje 3% glasova od ukupnog broja glasova birača koji su glasali. Mislim da je ovaj procenat krajnje korektan, pre svega prema manjim strankama, i da im daje realne šanse da uđu u gradske, odnosno opštinske parlamente. Naravno da ovde postoji mogućnost izbornih koalicija, pre svega kod manjih stranaka,da bi ove stranke prošle ovaj cenzus. Što se tiče DSS, tu je sve kristalno jasno. Nama lično ne bi smetalo da ovaj cenzus bude i 5% (a koliko znam, ima prilično amandmana da on bude 5%, pa i veći) jer smo apsolutno ubeđeni da ćemo osvojiti mnogo veći procenat glasova birača, nego što bude usvojeno kao minimum prohodnosti ovim zakonom. U postupku raspodele mandata primenjen je određeni sistem;on je detaljno objašnjen u članu 41, da ga ne bih ponavljao. Inače, ovo je jedan matematički model koji se već primenjivao na izborima u Srbiji i on se pokazao kao najpravičniji pri raspodeli mandata, a i podela osvojenih mandata - na jednu trećinu po redosledu na listi, dok dve trećine raspodeljuje podnosilac liste, znači stranka - u potpunosti odgovara stavovima DSS. DSS se u suštini slaže sa predloženim Zakonom o lokalnim izborima, ali smo podneli pet amandmana, i to je moj kolega malopre i pominjao, kako bi ga u određenim segmentima popravili. Ovo se pre svega odnosi na izbor i opoziv gradonačelnika ili predsednika opštine. Naime, po novom Zakonu o lokalnoj samoupravi gradonačelnik, odnosno predsednik opštine je izvršna vlast; znači, jedina izvršna vlast, nema više izvršnog odbora. Samim tim, ima velika ovlašćenja, ali i velike obaveze. Zbog toga bi se usvajanjem ovih amandmana stvorio jedan bolji sistem kontrole njihove vlasti, pa i njihove smenjivosti. Mislim da su amandmani krajnje korektni, pa pozivam predstavnike Vlade (mislim da je ovde samo jedan prisutan), da dobro razmisle i da ih usvoje. Uostalom, moram napomenuti da je Odbor za pravosuđe i upravu prihvatio naša četiri ključna amandmana. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Golub Rajić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, na dnevnom redu Skupštine Republike Srbije, na vanrednom zasedanju i po hitnom postupku, nalazi se Predlog zakona o lokalnim izborima, a potrebno ga je doneti zbog toga što je donošenjem Zakona o lokalnoj samoupravi, februara meseca, predviđeno da se način izbora odbornika skupštine jedinice lokalne samouprave, kao i predsednika opštine, odnosno gradonačelnika, uređuje posebnim zakonom. U osnovnim odredbama ovog zakona, i to u njegovim članovima od 1. do 10, utvrđena su osnovna načela za izbor odbornika, odnosno predsednika i gradonačelnika, pri čemu se izbor vrši proporcionalnim sistemom u opštini kao jednoj izbornoj jedinici, što je i najbitnija razlika u odnosu na dosadašnje lokalne izbore. Činjenica je da će ovaj izborni sistem nekim političkim partijama odgovarati a nekima ne, zavisno od sredine do sredine. Ali, mi socijalisti, sprovodeći desetak godina većinski sistem, mislimo da je on ipak bio bolji na lokalnom nivou, jer su građani znali u startu za koga se opredeljuju, dajući svoj glas uglednim, poštenim i vrednim domaćinima, radnicima i poljoprivrednicima. Primenom proporcionalnog izbornog sistema na lokalnom nivou najveći broj odbornika u skupštinama biće rukovodstva lokalnih političkih partija i koalicija, što neće biti dobro, jer je pitanje koliko će oni biti pravi predstavnici birača, pre svega manjih sredina, mesnih zajednica i sela, i zalagati se za rešavanje njihovih lokalnih problema, pre svega puteva, vodovoda i drugog. Možda bi bilo bolje da opština ne bude jedna izborna jedinica već dve i to - grad i selo, gde bi se uspostavila ravnoteža zastupljenosti u opštinskim skupštinama, ili da se uvede kombinovani sistem da bi se jedna polovina odbornika birala proporcionalno a druga većinski. Ali, DOS ne razmišlja puno o tome. Cilj je da se što duže i po svaku cenu ostane na vlasti, pa, da podsetim, i uvođenjem prinudne uprave u skoro svim socijalističkim opštinama, gde je poništena volja građana iskazana na izborima. Donošenje ovog zakona je korak do novih lokalnih izbora, gde će se prvo odmeriti snage u opštinama, pošto DOS već dugo ne funkcioniše, pa onda na nivou Republike. U odredbama o izboru odbornika u članovima predloženog zakona od 11. do 52. sadržana su osnovna rešenja za izbor odbornika putem izbornih lista, gde stranke, koalicije, grupe građana svojim potpisima podrži najmanje 30 birača po predlogu za jednog kandidata, ili najmanje 200 birača po izbornoj listi; smatram da je to malo i da bi to trebalo povećati ili bar da bude - po 30 birača za svakog predloženog kandidata na listi. Takođe, posebnu pažnju zaslužuje i način dodele mandata izbornim listama, gde je predviđeno da svakoj izbornoj listi pripada broj mandata koji je srazmeran broju dobijenih glasova, pod uslovom da su dobile najmanje 3% ukupnog broja glasova birača koji su glasali. Ovaj procenat, tzv. cenzus, treba povećati bar na 5%, a pogotovo za koalicije gde mora biti još veći. Pitanje je koliko je dobro da se jedna trećina na izbornoj listi dobijenih mandata dodeljuje kandidatima po njihovom redosledu, dok dve trećine dobijenih mandata raspodeljuje podnosilac izborne liste. Predviđanje kaznenih odredaba za prikupljanje potpisa na radnim mestima, kao i svaki vid vršenja pritiska na građane da svojim potpisom podrže izbornu listu je u redu, ali da li će se to primenjivati i da li su kazne dobro i zakonski uređene. U odredbama zakona, članovima 54. do 63, koji regulišu izbor i opoziv predsednika opštine, sadržan je princip primene odredaba Zakona o izboru odbornika, s tim da predlog kandidata za predsednika bude potkrepljen potpisima najmanje 3% birača opštine, što je takođe malo i treba povećati bar na 5%, pogotovo u većim gradovima, zato što za opoziv treba najmanje 10% birača u opštini, Jer, desiće se da od većeg broja kandidata predsednici budu izabrani sa malim brojem glasova, a teško se mogu smeniti, jer za opoziv treba mnogo više potpisa. Ovde, takođe, izborna komisija treba da utvrđuje redosled na listi kandidata za predsednika opštine po redosledu prijema predloga, a ne po azbučnom redu, jer niko ne treba da bude favorizovan zbog nečega što mu pripada od rođenja, već zbog angažovanja oko prikupljanja dokumenata za predizbornu kampanju i podrške građana. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milutin Prodanović, a sledeći prijavljeni je narodni poslanik Miomir Ilić iz poslaničke grupe SPS.
Dame i gospodo narodni izabranici, žao mi je što ovde nema gospodina Čovića, potpredsednika Vlade, da čuje primedbe u načelu i da ih prenese gospodi koja su podnela ovaj predlog zakona. Naime, u trećoj glavi - izbor predsednika opštine - u članu 59. Vlada se odlučila da sistem koji će biti primenjen za izbor predsednika opštine bude većinski, ali faktički jednokružni većinski sistem. To je ono za šta se nismo zalagali i može doći do toga da bude problematičan sa aspekta legitimiteta izbora predsednika opštine. Naime, daću vam jedan primer. Ako na izborima za predsednika u jednoj opštini učestvuje pet kandidata, a na izbore izađe 60% birača upisanih u birački spisak i pri tome bude 10.000 važećih glasova, a prvi kandidat dobije, recimo, 2.050 glasova, drugi 2.020 glasova, treći 1.990 glasova, četvrti 1.980 glasova i peti 1.960 glasova, vidi se da je prvi kandidat dobio 20,5% od ukupnog broja važećih glasova. Ako se držimo pretpostavke da je na izbore izašlo 60% od upisanog broja birača, a da je jedan mali procenat glasova izašlih birača nevažeći, jasno je na ovom primeru da prvi kandidat nije dobio podršku zavidnog broja birača opštine, ali je uspeo da pobedi na ovakvim izborima. Neću dužiti. Ovu manjkavost člana 59. uvideo je Odbor za pravosuđe i upravu i on je prihvatio amandman na član 59. koji je dala DSS. Apelujem da ovaj zakon izglasamo zajednički, s tim što će ova skupština prihvatiti ovakav izveštaj Odbora za pravosuđe i upravu. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Miloš Nešović, preostalo vreme poslaničke grupe je 23 minuta, a sledeća je prijavljena Neda Arnerić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, posle izlaganja izvestioca, potpredsednika Vlade gospodina Čovića, mogu da izrazim svoje zadovoljstvo kada sam čuo da se ovaj zakon o lokalnim izborima odnosi na celu Republiku Srbiju, a ne samo na Preševo, Bujanovac i Medveđu. Predlog zakona o lokalnim izborima uvršten je u dnevni red ove sednice da se rešava po hitnom postupku. Uveren sam i očekujem da će se po hitnom postupku i raspisati izbori na svim nivoima u Republici Srbiji. To treba da bude ključni razlog za donošenje ovog zakona, a ne kako je rečeno u obrazloženju - da je veliki protok vremena od donošenja zakona o lokalnoj samoupravi i da treba doneti zakon o izborima u lokalnim jedinicama i ostvariti jednu celinu. Time hoću da kažem da ćemo ovaj zakon, posle rasprave, sa amandmanima koji će ga popraviti, verovatno usvojiti. Aktuelna vlast bi zaista trebalo da raspiše izbore na svim nivoima jer to traže sve opozicione stranke, a to takođe traže i pojedine stranke iz koalicije DOS-a. Mislim da je to mnogo celishodnije rešenje, da ne bude iznuđenih odluka u izborima koje su neizbežne ukoliko se vlast ogluši o sve brojnije zahteve građana, opozicionih partija, pa i stranaka koje su na vlasti, da izađe na izbore i zaustavi propadanjezemlje; uostalom, to su i predizborna obećanja koalicije DOS-a. Što se tiče konkretno zakona, po meni, najveće su novine uvođenje proporcionalnog sistema, izbor predsednika opštine, odnosno gradonačelnika, kaznene odredbe. Hteo bih nešto da govorim i o ovom predlogu za procenat kandidata onog pola kojeg ima manje na listi, a tu se verovatno misli na ženski pol. Prvo da kažem šta mislim o proporcionalnom sistemu. Mislim da većinski sistem omogućava jedan bliži kontakt birača i kandidata, neposredniji kontakt, i da stavlja kandidata, a sutra odbornika ili poslanika, u jednu sasvim drugačiju poziciju u odnosu na to kada se kandidat nalazi na proporcionalnoj listi. Smatram da je trebalo predvideti kombinovani sistem i deo odbornika da se bira na proporcionalnoj listi, a za deo da to bude većinska lista. Sada bih rekao nekoliko reči o procentima kandidata ženskog pola na listi. Mi smo svi svedoci iimamo mnogo raznih statistika da su žene odgovornije kada su u pitanju deca, kada je u pitanju brak, porodica, kada se nalaze u saobraćaju za volanom i kada se nalaze na radnom mestu. Uostalom, 60-tih godina (verovatno su mnogi od vas to čitali) na jednom kongresu biologa u Londonu zaključeno je da su žene biološki jače, otpornije i poruka je da ruka koja ljulja kolevku, treba da vodi i svet. Kada su u pitanju žene, uvek bih bio pristalica da ih se nađe što višena listi. Međutim, postoji veliki problem u nekim sredinama, pa vas pitam kako ćemo u Tutinu, u Sjenici, u Novom Pazaru obezbediti žene? Prema tome, mislim da ovde treba, kao što je i profesor Simonović govorio, naći rešenje da stranke učine maksimalno da se nađe što veći broj kandidata ženskog pola na listama. Kada je u pitanju cenzus od 3%, mislim da je vrlo mali, treba ga povećati; na taj način bismo omogućili da nam lokalne samouprave imaju odbornike iz manje stranaka kako bi mogli bolje da funkcionišemo. U Kraljevu, gde ja živim i gde sam rođen, pošto imamo odbornike iz 18 stranaka, mi smo u situaciji da se već treći ili četvrti put za ove nepune dve godine pokreće inicijativa za smenu predsednika opštine. Grad, odnosno opština ne radi ništa drugo nego jednostavno se vode razgovori, ubeđivanja, dogovori ko će za koga da glasa. Prema tome, manje se misli o problemima privrede, nezaposlenosti, o socijalnim problemima, a više se misli na koji način i koja stranka treba da pobedi. I na kraju, ne znam da li je to slučajno što je predsednik opštine u Kraljevu član DSS-a, pa zbog toga ostatak DOS-a pokušava da ga razreši.Hvala vam lepo.
Reč ima narodna poslanica Neda Arnerić iz poslaničke grupe DOS, a sledeći prijavljeni za reč je narodni poslanik Joca Arsić, poslanička grupa SPS.
Poštovana predsednice, poštovano predsedništvo, drage kolege narodni poslanici, biću vrlo kratka, podstrek za javljanje je kod mene izazvao negativan stav nekih članova Zakonodavnog odbora. Znači, ovog puta kao totalni laik ću se suprotstaviti pravnicima, neka me izvine, ali citirali su ovde naši vrsni pravnici, koje vrlo poštujem, Ustav u kome se kaže da je ravnopravnost, naravno, zagarantovana. Naime, ceo ovaj moj mali govor će se odnositi na tu čuvenu temu - žene na izbornim listama. Činjenica je da postoji ravnopravnost na papiru i tako dalje, što bi rekli bla-bla-bla, ali u realnosti te ravnopravnosti definitivno nema. Nažalost, naša zemlja je dosta zaostala, dosta primitivna, trebaće nam dugo vremena da dostignemo nivo Evrope i drugih zemalja koje su to rešile ili rešavaju na već određene zakonske ili nezakonske načine. Mislim da je vrlo dobro da podržimo predlog Vlade i njihov amandman zbog toga što smatram da su taj amandman i taj zakon, da kažem, nešto kao specijalna mera ubrzanja de fakto stanja, što bi rekli pravnici, u odnosu na de jure stanje koje piše na papiru. Znači, tim amandmanom bismo jednostavno na neki način primorali sve nas da sezamislimo nad položajem i sudbinom žena, pogotovo u zaostalim i manje razvijenim krajevima. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Joca Arsić, a sledeća prijavljena za reč je narodna poslanica Milka Marinković iz poslaničke grupe DOS. Petnaest minuta je preostalo poslaničkoj grupi SPS.
Poštovane kolege i koleginice poslanici, kod ovog predloga zakona koji je pred nama i o kome danas raspravljamo čini mi se da smo počeli da primenjujemo novi Poslovnik jer nas danas u sali ima otprilike taman toliko koliko treba po novom Poslovniku, ali to nije pitanje o kome želim da raspravljam. Imam nekoliko načelnih primedaba na ovaj predloženi tekst zakona koji je u stvari jedna sublimacija svih dosadašnjih propisa koji su regulisali materiju izbora, bar kada se tiče lokalne samouprave. Novina je u tome što se ovde predviđa čist proporcionalni sistem, bar kako je to predviđeno članom 3. ovog zakona. Moj predlog se malo razlikuje i ide ka cilju da pomiri ova dva rešenja: prethodno, čist većinski sistem i ovo predloženo, koje je čist proporcionalni sistem. Uvođenje kombinovanog sistema nije nikakva novost u izbornoj praksi. Ovde se često pozivamo na neka evropska i druga rešenja, a takva rešenja već postoje u praksi. Mislim da su ona najkorektnija (mislim ovih drugih zemalja) jer zadovoljavaju i jednu i drugu stranu: pravo birača da biraju neposredno i preko partijskih lista, odnosno kako je predloženo - lista građana. Na listi koja je partijska ili lista građana, partije imaju pravo da raspolažu mandatima - i raspolažu, zadovoljavajući pre svega partijsku oligarhiju po proceduri i po načinu kako to rade. Na drugoj strani bi zadovoljili građane sa polovinom odbornika manje jedan, sa direktne, odnosno većinske liste i mogli bismo na taj način da zadovoljimo pravo građana da imaju direktne predstavnike u skupštinama opština, odnosno gradova. Mislim da je to rešenje korektnije i vidim da ni Vlada, ni Odbor nisu prihvatili naš amandman. Mi ćemo se truditi, još jednom, da ubedimo Skupštinu kada budemo govorili o amandmanu, da ovo rešenje bude prihvaćeno. Danas se do kraja jasno kaže ko ne može biti odbornik. Ovo pričam iz razloga što smo do sada imali tumačenja od Ministarstva pravde, odnosno nadležnog u tom ministarstvu, ko ne može biti, pa smo imali različita tumačenja za jednu istu stvar. Recimo, odbornike u Velikoj Plani istovremeno je imenovala skupština opštine, kao i odbornike Raške, gde se to isto dešavalo. Ovde se decidno kaže da ne mogu da budu, nego samo jedno ili drugo, ali pošto su već ovo drugo, onda odbornicima treba da prestane mandat ili da se razreše sa funkcija na koje ih je birala skupština opštine. Rekao sam, upoznat je predsednik Narodne skupštine sa tim različitim tumačenjima; tamo ne može da dođe do razrešenja ovog problema ipotpuna je blokada u radu Skupštine opštine u Velikoj Plani, tako da nisu uspeli ni statut da usvoje, a raspisani su naknadno izbori samo za sedam izbornih jedinica. Dalje, kada se tiče ovog predloga o zastupljenosti žena, mislim da se ovde bavimo demagogijom. Prvo, predložili smo amandmanom Vlade, koji je približan amandmanu koji je grupa gospodina Šabića dala, da svaki četvrti bude drugog pola, i tako redom do kraja liste, a na kraju da se lista neće prihvatiti ako nema 30% žena. Ova matematika nije adekvatna. Svaki četvrti je 25%, a minimum je 30%. Prema tome, treba da bude svaki treći, ako se to želi, odnosno treća, a najčudnije je obrazloženje. Obrazloženje kaže - predloženim rešenjem obezbeđuje se ravnopravnost oba pola u postupku raspodele osvojenih mandata na izborima za odbornike. Mislim da ova konstatacija ne može da bude tačna. Kako se obezbeđuje ravnopravnost ako se obezbeđuje jedna trećina onoj drugoj strani, bilo da je muška ili ženska?! Uopšte nije nikakva ravnopravnost! Ravnopravnost bi bila ako bi se obezbeđivala bar polovina. Ali, na kraju krajeva, to pitanje uopšte ne mora da bude predmet ovog zakona. To ne treba dekretom raditi, već to treba raditi u praksi i ne na ovakav način - ceniti da li će to doneti poene političkim partijama. Sa ovim bih završio i molim da se ove primedbe naše poslaničke grupe prihvate, bez obzira što ih Odbor i Vlada nisu prihvatili, a kada budemo raspravljali o amandmanima bliže i šire ćemo ovo objasniti.
Reč ima narodna poslanica Milka Marinković, a posle nje Sreten Mitrović.
Prvo moram da izrazim protest što se ovde napravio utisak da dobacujem svima, a to nije tačno. Prosto odreagujem sama za sebe na diskusije sa govornice, jer mi nismo čirak koji može da sedi godinama, mesecima, danima i da ne odreaguje na nečiju diskusiju, koja je prosto provokativna. Tema je zakon o izborima. Neću da ponavljam šta su moje kolege rekle, ali ću danas da se držim one problematične priče, zaprepašćena koliko je to izazvalo polemike, koliko je tu bilo reakcija. Možda sam bila naivna kada sam se iznenadila tome, u pitanju su kvote u kojima žene treba da budu na izbornim listama. Kolege naše muške, a čujem i ženske, to su bog zna kako podržavale; da je to sve u redu, da to tako treba, ali neka kasnije ćemo, neka sutra ćemo, neka u nekoj drugoj oblasti;kada je došlo na red ovo sada kaže - neka, ne mora baš sada odmah, neka malo sutra da to glasamo, nećemo sada. Ne vidim šta je tome razlog, jer jasno je da ovaj amandman ne može biti neustavan, kada on samo stvara mehanizam kojim se ustavna ravnopravnost polova konkretizuje u praksi. Kako može biti neustavno? Naravno da ne može biti neustavno. Čula sam razne razloge zašto to nije dobro, a jedan od najnesuvislijih kaže da nema žena na terenu. Ne znam gde su te žene, na kom terenu se nalaze, kada ima 58% žena u biračkom telu. Dođu, glasaju i odu, valjda, posle na neki teren. Baš sam se zainteresovala oko toga terena; nisam znala da sam jedina žena sa terena, i nas nekoliko ovde. Obzirom da će prvi izbori po ovom zakonu biti na jugu Srbije, proverila sam kako stoji stanje sa ženama na tom terenu i stanje je zadivljujuće dobro: opština Bujanovac ima 41 odbornika, što znači da po ovoj kvoti najmanje 10 žena kandidatkinja treba da bude predloženo, a samo Demokratska stranka ima 91 članicu u Bujanovcu; Preševo ima 38 odbornika, a potrebno je devet kandidatkinja i Demokratska stranka ima 20 članica; tu je slabije stanje, ali samo Demokratska stranka ima toliko članica u Preševu; Medveđa ima 35 odbornika, potrebno je najmanje devet kandidatkinja, a tamo samo Demokratska stranka ima 67 svojih članica. Evo žena, evo na terenu, šta je tu problem da se izabere? Meni ono "ali" liči - ma nećemo mi žene da imamo na mestima gde se odlučuje. Zašto ih nećemo? Nećemo zbog toga što bi, da imaju više žena ova skupština i sva mesta odlučivanja, u krajnjoj liniji ova zemlja sasvim drugačije izgledala - mnogo bolje. Žene odlučuju racionalnije, žene su po statistici mnogo manje korumpirane od muškaraca i, što je možda najvažnije, žene su mnogo radikalnije u zahtevu za promenama; one hoće promene i hoće ih brzo, hoće ih odmah. Možda je to problem. Izvinjavam se profesoru Simonoviću, ako je tu, nisam htela ništa da mu dobacujem, samo sam odreagovala na njegovu konstataciju - pa stranke će to same! Koja je to stranka uradila? Zašto nisu uradile? Imamo mi Ustav 100 godina i zašto nije bio dovoljan da ima ravnopravnosti? Fakat je da ravnopravnosti nema pored takvog Ustava, a stranke neće, jer tamo odlučuju muškarci. Znači, moramo da napravimo zakonski mehanizam koji će, prosto, da omogući ženama i da im da šansu, ali ono što je najružnije to je karikiranje ove ideje i pretvaranje ove priče, koja je mnogo značajna, u nekakvu AFŽ priču - kao, mi sedimo, pa pletemo čarape za vojsku, pa pijemo pivo pred prodavnicom. To je zaista budalaština o kojoj ne treba govoriti, već treba omogućiti ženama, malo ih gurnuti; znate, u Srbiji sve mora malo da se gurne i Miloševića smo morali da gurnemo da ode sa vlasti, je lÄ tako! Prosto i zakonom ih malo poterati da shvate da imaju te kvalitete, koleginice Bojana, o kojima ste vi govorili; naravno da imaju, ali im treba omogućiti i da ih realizuju. Zato svakako glasajte za sebe same, odnosno za žene na mestima odlučivanja u što većem broju. Hvala. [[Aplauz.]]
Reč ima narodni poslanik Bojana Aleksić, replika, spomenuta je.
Moja koleginica Milka Marinković rekla je nešto što logički, faktički ne stoji. Traži ravnopravnost žena u odnosu na muškarce; tu ravnopravnost Ustav garantuje - a onda se ta ravnopravnost manifestuje u 30% žena na listi. Moram da priznam da ni to ne razumem, jer žene jesu ravnopravne sa muškarcima; žene su inteligentne, žene su sposobne, jako dobro umeju da se izbore za ta prava i uopšte nije potrebno da im bilo ko i bilo kakvim kvotama nekakva dodatna prava daje. Žene vrede onoliko koliko vrede, one su nosioci srpske porodice i temelji srpske porodice, ono što žele one su jako dobro u stanju i da ostvare. Prema tome, slažem se tu sa nekim koleginicama da žene treba više da se bave ovim poslom, pozivam ih na to, ali ne da se bave u okviru kvota i da im neko pripisuje kvote kao glupačama, nego da se svojom pameću i sposobnostima muškarcima nametnu.
Reč ima narodni poslanik Sreten Mitrović, a sledeća prijavljena za reč je narodna poslanica Nataša Milojević. Preostalo vreme poslaničke grupe SPS je 10 minuta i ima tri prijavljena govornika iz vaše poslaničke grupe.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je još jedan Predlog zakona o lokalnim izborima i posle usvajanja Zakona o lokalnoj samoupravi ovo je još jedan zakon koji ima samo sledeće novine: izbor odbornika umesto po većinskom vrši se po proporcionalnom, a izbor predsednika, odnosno gradonačelnika po većinskom sistemu. Vrline, odnosno prednosti i mane ovog predloga mi iz SPS ćemo dokazati preko predloženih amandmana. Rekaobih da se, kao isvi do sada usvojeni zakoni, i ovaj zakon sigurno neće primenjivati na prostoru Kosova i Metohije. S obzirom da se radi o lokalnim problemima, hteo sam da iskoristim prisustvo potpredsednika Vlade i predsednika Koordinacionog centra i da ukažem na neke stvari koje danas posebno muče predstavnike lokalne samouprave na prostoru Kosova i Metohije. Međutim, žao mi je, jer potpredsednika Vlade i predsednika Koordinacionog centra nema, ali on ne želi da se danas priča o Kosovu i Metohiji, jer kaže da to nije tema. Naravno da nije tema, ali mi, predstavnici sa Kosova i Metohije, retko možemo da dođemo i da govorimo o problemima koji pritiskaju taj narod koji je ostao na Kosovu i Metohiji. Svi poslanici sa Kosova i Metohije traže da se formira taj famozni odbor za Kosovo i Metohiju, gde bi možda preko njega mogli da iznesemo svu problematiku, odnosno ne svu, ali delimično probleme na Kosovu i Metohiji. Kada je reč o lokalnoj samoupravi, moram da kažem da sadašnja vlast ima dvostruke aršine na Kosovu i Metohiji što se tiče lokalne samouprave. Na prostoru centralnog Kosova predstavnici lokalne samouprave su radnici trećeg reda. Svi predstavnici lokalne samouprave koji nisu u svojim sedištima primaju plate u ravni sa socijalom. Nisu sve plate radnika u lokalnoj samoupravi iste. Jedno je plata u severnom delu Kosovske Mitrovice, a drugo je plata u centralnom delu Kosova.Zašto se deli i taj preostali narod koji je ostao na prostoru Kosova. Danas su me zvali i svakog dana zovu predstavnici lokalne samouprave iz centralnog dela, pa pitaju zašto plate radnika lokalne samouprave na Kosovu i Metohiji nisu povećane, kao što su povećane u celoj Srbiji i u severnom delu Kosovske Mitrovice! Ništa u unapređenju i poboljšanju lokalne samouprave dolaskom DOS-a na vlast nije urađeno. Tačno je ovo što je izneo Dragan Marković, poslanik, da od dolaska DOS-a dole nije stigla nikakva humanitarna pomoć. Pozivam predsednika Koordinacionog centra da me demantuje ako nije tačno. (Zeldžo Hurić, sa mesta: Ima li rata?) Rata ima, gospodine, ali se preselio na jug Srbije. Sa Kosova i Metohije je preseljen na jug Srbije. Ništa nije urađeno na famoznom povratku, a gospodo za vreme predizborne kampanje pričali ste da ćete vrlo brzo rešiti kosovski problem i vratiti sve raseljene. Mogu da kažem za ono što je gospodin potpredsednik Vlade rekao, da ne dužim jer vidim da je šest sati i svi se spremate, da idete ako smo mi "ponavljali" na Kosovu i Metohiji, gospodo vi ćete biti "isključeni". Hvala.
Zahvaljujem. Dame i gospodo, pošto se približavamo kraju današnjeg radnog dana, a ostalo je još tri prijavljena govornika, i eventualno, ukoliko bi predsednici poslaničkih grupa želeli da uzmu reč, predlažem da nastavimo raspravu do okončanja rasprave u načelu. Da li se slažete da stavim predlog na glasanje, a to je 15 - 20 minuta. Stavljam na glasanje predlog da se produži radno vreme do zaključenja načelne rasprave i odlučivanja. Za 80, protiv četiri, uzdržana dva, nije glasalo 57, od ukupno 143 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština donela odluku da radimo do zaključenja načelnog pretresa i odlučivanja u načelu. Reč ima narodna poslanica Nataša Milojević, a posle nje narodni poslanik Bora Drakulović. Izvolite.
Hvala. Naši timovi obično odnose pobedu u produžecima, a pošto nastupam u produžetku, mislim da će argumenti koje ću pred sam kraj rasprave o zakonu o lokalnim izborima ponuditi i biti pobednički. Zahvaljujem se svojim kolegama i koleginicama koji su danas ponudili pravu argumentaciju za određene amandmane podnesene na ovaj zakon i sa kojima, koliko čujem, ne samo da je saglasna Vlada, nego će biti saglasan i Zakonodavni odbor ove skupštine. Posebno mi je drago da je šef poslaničke grupe DOS, posle uvida u argumentaciju, imao danas tako nadahnut govor i volela bih da svaki put tako odnesemo pobedu, ne mi iz tzv. Ženske političke mreže, kako kažu, nego poslanice i zastupnice većinskog građanstva u Srbiji, a to su žene, kao što je poznato. Razgovaramo i raspravljamo na temu Predloga zakona o lokalnim izborima. To je danas očigledno kamen spoticanja u razumevanju politike uopšte; pokazalo je da postoje još uvek oni kojima je osnovni patriotski izraz sažet u stihu: "Oj Srbijo nigde lada nema"; do onih koji, Bogu hvala, imaju nekakav reformski pristup i spremni su da se žrtvuju ne bi li te promene, progres i, konačno, reforme društva došle. Poslanici Socijaldemokratske partije, kojoj pripadam, ponudili su amandman, i o tome je moj kolega Šabić podrobno govorio, poredeći njegov tekst sa tekstom amandmana koji je podnela Vlada. Mi, koleginice iz Socijaldemokratske partije, rekle smo da nije bitno čiji će amandman biti usvojen. Važno je ono što je suština, a to je da postoji tzv. pozitivna mera koja će potvrditi Ustavom zagarantovanu ravnopravnost polova i unaprediti je. Postavlja se pitanje zašto danas skoro pola dana govorimo samo na tu temu! Postoji nekoliko grupa razloga: državno-politički, formalno-pravni, postoje suštinski koji spadaju u domen kulturoloških, socijalnih, reformskih, odnosno postoje progresivni razlozi. Kada je reč o državno-političim razlozima, ova zemlja hoće da uđe u Evropu. Postoji: Savet Evrope, Evropski parlament, Evropska unija, koji su mnogo učinili u pogledu obaveza za parlamentarce da rade na unapređenju položaja žena. Podsetiću na nekoliko dokumenata, ne samo zbog sve manjeg broja prisutnih poslanika, već i zbog javnosti: da je postojala potreba da se zaštite politička prava žena potvrđeno je još davne 1952. Konvencijom o političkim pravima žena; da je postojala potreba da se potvrde više od političkih, prava žena, kao i da žene treba zaštititi od svake vrste ugrožavanja potvrđeno je drugom konvencijom iz 1979. godine. Savet Evrope, sastankom u Strazburu 2000, doneo je dodatnu argumentaciju tražećiod država da se obavežu ustavima što je određeno, Poveljom UN i Pekinškom deklaracijom, na sprovođenje političkih prava žena. Strazbur 2000. kaže da država, kao akter sprovođenja politike ravnopravnosti, ima višestruku ulogu; najznačajnija je obaveza parlamenta koja glasi: "Dužnost je nacionalnih parlamenata da donesu zakone koji zahtevaju ili dopuštaju pozitivnu akciju". Dakle, gospodo parlamentarci, naša dužnost je da ovaj akt ili ovu činjenicu stavimo u zakon; ne samo formalna, moralna ili društvena obaveza, već dužnost kao parlamentaraca. Podsećam na Rezoluciju UN 1325 koja obavezuje države na pronalaženje mehanizama i sprovođenje tih mehanizama pozitivne akcije (Milka je pomenula), što spada u državno-političke razloge. Tu spada i činjenica da hoćemo da postanemo članica Evropske unije - nikako drugačije osim poštovanjem svih pozitivnih i progresivnih odredaba ove najveće evropske porodice; nikako drugačije osim progresivnim pristupom temi ravnopravnosti, jednakosti i jednakih mogućnosti, ako me razumete. Izvinjavam se onima kojima je ova tema bliksa i izvinjavam se što ponavljam nešto što ste već čuli mnogo puta i što znate i osećate svojim srcem. Nadam se da će onima koji apsolutno ne razumeju o čemu mi danas govorimo ovaj moj govor pomoći da bar malo shvate. Druga grupa razloga - formalno-pravni, na koji se naši ustavobranitelji stalno pozivaju, čuči u članovima Ustava SRJ, član 9. i Ustava Srbije, gde se pozivaju na član 13, a u stvari sve stoji u članu 3. koji kaže: "U Republici Srbiji je slobodno sve što Ustavom i zakonom nije zabranjeno". Dakle, ne postoji nikakva ustavna prepreka da se ovaj amandman uvrsti u zakon o lokalnim izborima. Podsećam Zakonodavni odbor da još jednom uzmu tekst Ustava, naprave analizu i zaključe da smo apsolutno u pravu. Poslednja i najznačajnija grupa razloga koju sam, dopustićete mi, nazvala suštinskim, to su kulturološki, zapravo sociološki razlozi, a oni zapravo govore o progresu i reformama i stoje u činjenici da osim pozitivnih mera na koje se država obavezuje, ukoliko je članica UN i OEBS-a, postoji i nešto što je društvena i državna volja. Državnu smo objasnili, a društvena je očigledna. Društvena volja je da se ravnopravnost primeti i zastupa u svim sferama društva. Kako ćete pokazati i dokazati ravnopravnost ako je nema u političkoj sferi društva, odnosno tamo gde je ona najviše očigledna, a to je na izborima! Treći bitan argument; vi znate da se ova država u svojim nastupima, posle svih ratova koje je proživela u protekloj deceniji, opredelila za mir i toleranciju; znate da je stavovima međunarodnih organizacija dobila status ili zvanje države koja konačno ide u prostor mir i toleranciju, umesto nasilja i rata. Da li mi možete reći ko bolje zastupa mir i toleranciju od žena? Da li mi možete reći da u Bujanovcu, Preševu i Medveđi žive neke druge žene, možda zainteresovane za rat ili za formiranje novih neformalnih jedinica za terorističke akcije, ili kako god već da se zovu. Da li mi možete reći ko bolje, osim žena, može da vodi državu u progres i da zastupa progresivne interese svoje dece, budućeg građanina i birača u jednoj državi? Postoji i formalna spremnost žena da političke funkcije obavljaju bolje, ako ne podjednako kao i njihove muške kolege. Evo zašto - sva istraživanja su pokazala da je broj i procenat visokoobrazovanih žena u odnosu na muškarce znato veći. Njihova odgovornost, a pominjalo se još nešto, ključne osobine kao nekonfliktnost i njihova nesklonost korupciji, znatno su veće od tih istih osobina kod suprotnog pola. Vama koji poštujete samo činjenice, ključni razlog na koji se stalnopozivate (citiram sintagme) jeste da "u celom svetu, u ostatku Evrope", "u civilizovanom svetu", ne postoji nigde takva vrsta odrednice; apsolutno netačno. Zašto je apsolutno netačno? Citirani su danas ustavi i izborni zakoni Francuske, Britanije, skandinavskih zemalja, ali moram reći i Bosne i Hercegovine i Avganistana. Da se vratim na ono što je pominjano o pitanju narušavanja Ustavom zagarantovane ravnopravnosti. Niste shvatili. Zašto niste shvatili? U Ustavu stoji "ravnopravni"; to znači pola-pola ili fifti-fifti. Dakle, ispravljam se, ne 30% nego 50%.
Reč ima narodni poslanik Bora Drakulović (nije prisutan). Reč ima narodni poslanik Dragan Marković, predsednik poslaničke grupe SSJ, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram član 82. Poslovnika.Na monitoru stoji da ima 130 narodnih poslanika u sali, ima toliko kartica, a 82 poslanika je trenutno prisutno u sali. Mislimo da je ovo veoma važna tema za srpski narod, jer svi građani jedva čekaju vanredne lokalne izbore i poslanici treba da budu ovde u sali. Ukoliko nema 126, mislim da Skupština ne može da nastavi rad.
Narodni poslanik Dragan Marković je predložio da utvrdimo kvorum. Molim vas da ubacite identifikacione kartice u vaše poslaničke jedinice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema utvrđeno da je u sali prisutno 110 narodnih poslanika, a pošto je stupio na snagu novi Poslovnik Narodne skupštine Republike Srbije, "Službeni glasnik RS", broj 30 od ove godine, konstatujem da imamo kvorum i možemo nastaviti rad. Pošto narodni poslanik Bora Drakulović nije prisutan, reč ima narodni poslanik Emilija Krstić.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo, odnosno dame, izgleda da bi stalno na dnevnom redu trebalo da bude neki zakonski projekat koji je vezan za žene, žensku priču ili nešto slično, da bi se videla veća aktivnost žena. Hoću da kažem nekoliko stvari, biću stvarno kratka, nešto oko čega se nećemo sporiti, a to je činjenica da ima malo aktivnih žena u politici. Nećemo se sporiti ni oko činjenice da treba da ih bude na listama za odbornike, poslanike u Republičkom, Saveznom parlamentu i uopšte u državnoj javnoj upravi. Nešto oko čega ćemo se sporiti, a što je činjenica, jeste da ne možemo govoriti o neravnopravnosti žena i muškaraca, ne možemo govoriti o odsustvu jednakih mogućnosti, jer to zapravo ne stoji. Da je to tako, onda ne biste u oba parlamenta u ovom momentu, Srbije i Crne Gore, imali žene predsednike parlamenta, ne biste imali žene ministre, žene predsednike opština, žene za govornicom u parlamentu. Nešto drugo je suština i niko se tom suštinom danas ovde nije bavio, to je činjenica. Postoji nešto što su evropski standardi, i to je u redu, zastupljenost 30% žena u parlamentima, što bi trebalo da utiče na veću aktivnost žena, njihovu motivaciju, povećanu želju i razvoj svesti o tome da se bave politikom. Naime, naš problem je odsustvo žena uopšte; ne samo aktivnosti žena u politici,nego odsustvo motivacije i svesti o tome da ženski deo populacije treba jednako da snosi odgovornost; da žena bude svesna odgovornosti koju svojim mentalnim sklopom i bićem nosi u razvoju demokratije, u izgradnji demokratskih institucija, pravne države i uopšte u izgradnji i unapređenju okruženja u kome živi; bilo da je to lokalna samouprava, republika ili savezna država jednaku odgovornost nosi i ženska populacija, kao i muški deo stanovništva. Ono što će, plašim se, biti posledica usvajanja amandmana Vlade Srbije, ovakvog kakav je - ukoliko ne bude 30% žena zastupljeno na listi, ona će biti proglašena nevažećom, odnosno neće moći da bude podneta; to je opasnost koja stoji, koju bi trebalo na neki način otkloniti. Zašto ne idemo onom drugom linijom, zašto ne bismo nagradili one koji imaju na listi 30% žena, zašto im ne bismo u naknadnim raspodelama mandata dali primat u toj raspodeli, da imaju još jedan mandat više? Postoji hiljadu načina za motivaciju. Nećete vi zakonskom regulativom naterati žene da se aktiviraju. Nećete vi njima zakonom ukazati na obavezu koju imaju, prvo u svom okruženju u kome žive. Zakonska regulativa daje okvire za ponašanje, ali motivaciju za to vam mora dati nešto drugo. Ta obaveza prvenstveno stoji ovde na nama ženama. Svaka od nas u svom okruženju, u svojoj lokalnoj sredini iz koje dolazi, treba da pokaže ženama da politika nije muški posao, da nije ništa strašno, da politika ne boli, da je, naime, politika i bavljenje državnim problemima na lokalnom, republičkom i saveznom nivou jednako njihova obaveza, kao i muškaraca. Ako ni zbog čega drugog, ono zbog toga što žene nose biološku obavezu razvoja ovoga društva na sebi i zarad svoje dece moraju da daju doprinos svojom aktivnošću, a ne zakonskom regulativom kojom ćemo mi ograničiti stranke da 30% žena moraju da stave na listu. Doći ćemo, na kraju, u još jedan problem - nećemo moći da nađemo 30% žena; moraćemo da pristupimo raznoraznim metodima da bi se na neki način smilovale da budu naši kandidati na listama. Da li će nam to obezbediti kvalitet rada lokalnog parlamenta, to je pitanje? Znači, mislim da je odgovornost prevashodno ovde na svima nama iz unutrašnjosti, iz tih lokalnih sredina, da uradimo malo više radi aktiviranja i motivisanja žena da se bave ovim poslom. To je suština stvari. Zakonski okviri će nam možda samo malo olakšati priču, ali treba da se pozabavimo suštinom. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Miomir Ilić. Nije prisutan. Ovim smo završili načelnu raspravu prema prijavama za reč narodnih poslanika. Pitam da li žele reč predstavnici, odnosno predsednici poslaničkih grupa. Izvolite, reč ima narodni poslanik Borislav Pelević, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SSJ.
Poštovani građani Srbije, uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, u odgovoru na moja pitanja, a i u uvodnom izlaganju uvaženi potpredsednik Vlade Srbije, gospodin Nebojša Čović, nije odgovorio onako kako sam očekivao i onako kako to očekuju građani Srbije, pretpostavljam. Pre svega, nije me ubedio da ovaj zakon važi za jedinstvenu Srbiju i da je dugotrajnog karaktera. Naprotiv, iz njegovih reči je proizašlo da se ovo u stvari odnosi na jednokratnu upotrebu i na lokalne izbore na jugu Srbije. Ne verujem Vladi Srbije da će zakon dugo trajati i da će se primenjivati na sledećim lokalnim izborima, već duboko verujem da je ovo samo zakon za izbore u Preševu, Medveđi i Bujanovcu. Ponavljam - bez obzira na sve napore gospodina Čovića, kao pojedinca, kriza na jugu Srbije nije rešena. Ukoliko se ovaj zakon o lokalnim izborima usvoji i po njemu izvrše izbori na jugu Srbije, Srbi na jugu Srbije neće dobiti ništa bolju situaciju nego što je sada, a ona je sada katastrofalna. Prvo, Srbi prodaju svoje kuće, imanja i stanove jer ne vide perspektivu za svoju decu. Drugo, i dalje ima incidenata na jugu Srbije. Setimo se ranjavanja dvojice naših podoficira pre nekoliko nedelja kada su naišli na protivtektonsku minu postavljenu na sred puta. Dalje, zašto bi se ovaj zakon primenio i izvršili izbori na jugu Srbije kada Albanci sa juga Srbije jasno govore da osnivaju albansko nacionalno veće; dakle, organ paralelan ovoj skupštini. Dakle, protiv toga se mora ustati. To se mora reći. Dalje, izjava generala Ninoslava Krstića, potpredsednika Koordinacionog centra, da se garnizoni Vojske Jugoslavije moraju iseliti van gradova samo govori o tome da situacija nije stabilna. On navodi primer opkoljavanja naših garnizona u Hrvatskoj 1991. godine. Pa, da li to znači da nam jedan tako visoki oficir i funkcioner Koordinacionog centra prejudicira šta se sve može desiti garnizonima Vojske Jugoslavije u Preševu, Medveđu i Bujanovcu. Ukoliko se ovaj zakon o lokalnim izborima usvoji i ukoliko bude primenjen u izborima na jugu Srbije, ništa neće rešiti problem sa juga Srbije, koji osećaju opštu nesigurnost. Molim vas, zamislite, pre samo nekoliko dana je otkriven spomenik tzv. kapetanu Lešiju, teroristi, vođi tzv. Oslobodilačke vojske Preševa, Medveđe i Bujanovca uz svu albansku pompu, uz albanske zastave i bez prisustva naše policije, koja je to morala da spreči. Bez obzira na sve ono što čini naša hrabra vojska i naša hrabra žandarmerija na jugu Srbije, Srbi sa juga Srbije dobro znaju da krajnje odluke donose političari, a oni više njima ne veruju. Zatim, amnestirani su ratni zločinci sa juga Srbije ...
Gospodine Peleviću, molim vas da se vratite na temu dnevnog reda. To je Predlog zakona o lokalnim izborima.
Da, gospođo predsednice, upravo govorim o primeni ovog zakona, eventualno, ukoliko se bude usvojio. Dozvolite mi samo da kažem da je amnestija ratnih zločinaca bivše Oslobodilačke vojske Preševa, Medveđe i Bujanovca unela dodatni nemir među Srbe sa juga Srbije. Što se tiče ovog konkretnog zakona o izborima, treba reći da je jedan od uslova za kandidaturu odbornika i predsednika opština i mesto prebivališta. Ali, postavlja se pitanje koliko dugo taj kandidat ima prebivalište, recimo u Preševu, Medveđi i Bujanovcu. Da li se radi o nekom ko se pre par meseci doselio iz Albanije i sada će on biti kandidat neke albanske partije na jugu Srbije. To je veoma važno i to se mora promeniti u ovom zakonu, jer ćemo time dozvoliti teroristima, koji su došli sa Kosmeta ili iz Albanije, da budu odbornici u skupštinama opština Medveđa, Preševo i Bujanovac. I, još nešto, uvaženi potpredsednik Vlade mi nije odgovorio na ono što je veoma važno: kako će na glasačkom listiću biti ispisana slova; da li na albanskom pa srpskom ili na srpskom pa na albanskom? Mislim da bi bilo najkorektnije i najpravilnije, pošto se jug Srbije nalazi u Srbiji, da prvo budu slova ispisana na srpskom jeziku, a tek posle na albanskom. Ako dozvolimo da prvo bude albanski, pa onda srpski jezik, onda vam garantujem da se ponavlja scenario sa Kosova i Metohije. Iz svih ovih razloga koje sam naveo i zbog sumnje u dobre namere Vlade Srbije, prilikom usvajanja ovog zakona stranka SSJ će glasati protiv zakona o lokalnim izborima. Hvala na pažnji.
Zahvaljujem. Da li se još neko od predsednika poslaničkih grupa javlja za reč? Izvolite, reč ima narodni poslanik Žarko Obradović, predsednik poslaničke grupe SPS.
Poštovano predsedništvo, kolege narodni poslanici, samo nekoliko reči na kraju ove načelne rasprave o Predlogu zakona o lokalnim izborima, pošto smo kao poslanici i poslanička grupa dosta toga rekli večeras o sadržaju ovog zakona, odnosno zašto mi smatramo da zakon ne bi trebalo da bude prihvaćen. Pošto je očigledno da će se zakon najpre primeniti u ove tri opštine na jugu Srbije, bilo bi dobro da čujemo nekoliko konkretnih odgovora i šteta je što gospodin potpredsednik Vlade nije tu. Čuli smo da je Vlada uvela prinudnu upravu na osnovu odredaba starog zakona, to je onaj čuveni član 213. starog Zakona o lokalnoj samoupravi, i to dan pre nego što je novi zakon stupio na snagu. Jedna dimenzija ovog pitanja jeste političke i moralne prirode i ona se tiče same Vlade. Kako to da Vlada, koja kritikuje jedno rešenje kao anahrono, nedemokratsko, baš koristi taj član da bi uvela prinudnu upravu u ove tri opštine. Inače, oni koji su učestvovali u raspravi o prethodnom Zakonu o lokalnoj samoupravi znaju da je to bio član zakona koji je najviše kritikovan od strane skupštinske većine. Druga dimenzija je sadržinski vezana za same odluke Vlade. Naime, čuli ste i danas da su donete odluke 28. februara,25. aprila, pa zatim 17. maja, pa 7. juna, pa smo čuli od potpredsednika Vlade da postoji mogućnost da se donese nova odluka o prinudnoj upravi. To najbolje potvrđuje politički karakter ove odluke. Da je bilo nezakonitosti u radu ovih opština ... moram kolega Mićoviću, ovo da kažem.... i nepravilnosti, odluke bi bile ranije donete. Postavlja se pitanje šta je pravi cilj tih odluka i da li će izbori tu nešto novo doneti, odnosno da li će primena zakona u ovim opštinama doneti nešto novo? Moram reći da se iz podataka koje smo mi prikupili vidi da su lokalne samouprave funkcionisale tokom prošle i ove godine i da stvarno nije bilo razloga za uvođenje prinudne uprave. Da li se osnova za uvođenje prinudne uprave, odnosno primenu ovog zakona krije i u ovom sporazumu o osnovnim principima za održavanje prevremenih izbora, gde se kaže da treba održati prevremene izbore, izabrati organe koji bi bili demokratski i reprezentativni. Ovo je utoliko pre čudnije što niko u prethodnom periodu od strane organa lokalne samouprave, ali i od državnih organa nije stavio ni jednu suštinsku primedbu na rad tih jedinica lokalne samouprave. Čak imamo i pismo predsednika opštine Preševo, Rize Halimija, koji tvrdi da su Albanci učestvovali u strukturama lokalne samouprave aktivno od 1. jula 1992. godine i nije bilo ni jedne primedbe u odnosu na rad lokalne samouprave. Znači, bilo bi dobro čuti zašto baš tu i zašto privremena uprava. Druga stvar, šteta je što je iz Predloga zakona izbačen član koji govori o tome da neko ko treba da bude kandidovan za odbornika mora da boravi najmanje šest meseci u lokalnoj samoupravi, odnosno da živi tu. Mislim da je to jedan od neophodnih uslova da bi, da kažem, kandidovanje bilo u potpunosti sprovedeno jer logično je da neko ko obitava duže vremena na jednom mestu može biti kvalitetan kandidat. Znam, ako je opština jedna izborna jedinica i politička stranka predlaže sve kandidate, da to možda neće imati suštinskog značaja, ali mislim da je ovo važno iz nekih drugih razloga. Baš, primera radi, za ove tri opštine pominje se i govori, a voleo bih da to nije tačno, da će se jedan broj Albanaca iz Prešava privremeno nastaniti u Bujanovcu da bi došlo do promene etničke strukture, odnosno da bi se podigao procenat stanovnikaove etničke zajednice. Treće, dobro bi bilo da se zakon o lokalnim izborima primeni u svim opštinama, kako u onim koje nesmetano funkcionišu, uz sve one dobre i loše strane koje prate funkcionisanje lokalne samouprave, ali bi dobro bilo da se i zakonom primeni, odnosno da se izbori sprovedu što pre i u onim opštinama u kojima je uvedena prinudna uprava još krajemprošle godine, a tih opština ima, nezavisno od toga što su u jednom delu održani izbori. Smatramo takođe da je loša strana ovog zakona u tome što je cenzus 3% u raspodeli mandata, cenzus je mali i mislimo da bi trebalo da bude veći; nema nijednog razloga da se bilo koja politička grupacija ili politička stranka pojedinačno toga plaši. I još dve stvari; mislimo da bi bilo logično da se primeni analogija ako se već primenjuje proporcionalni izborni sistem, koja postoji i na republičkom nivou, da politička stranka ili koalicija stranaka raspolažu svim mandatima jer oni će predlagati, oni će kandidovati, oni će skupljati potpise i onda je logično da raspolažu svim mandatima, u odnosu na dosadašnje rešenje gde jednu trećinu mandata određuje Zakon, a dve trećine politička stranka. I na kraju, to sam i danas izneo, mi smo protiv proporcionalnog izbornog sistema iz prostog razloga što smatramo da je većinski izborni sistem primereniji za lokalnu samoupravu; daje veću mogućnost građanima da utiču, odnosno da znaju koga biraju; jednostavno, zajedno sa njim, znači posebno mogu da utiču bitnije na sadržaje odluka, na sve ono što odbornik radi u skupštini opštine, a samim tim da utiču i na kvalitet života gde žive i rade. Hvala.
Replika, narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Gospođo Mićić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, zamoliću vas samo za još malo pažnje; tokom ove naše rasprave čitava ova zakonska inicijativa zapravo je svedena na problem - tri opštine na jugu Srbije. Imajući u vidu pre svega okolnosti koje su zatečene kada je nova demokratska vlast preuzela svoje dužnosti i sve ono što je u međuvremenu urađeno, ne bi bilo dobro da one teze koje su ovde pominjane, a koje su se pre svega ticale problema na jugu Srbije, opštine Preševo, Bujanovac i Medveđa, ostanu bez komentara. Mi ne možemo da garantujemo da ne postoji namera ekstremista kojih ima na svakoj strani, jer nesreća ne priznaje granice, baš kao ni ekstremizam, da se u izbornom procesu - koji zapravo za svoj cilj ima ne samo smirivanje prilika na prostoru juga Srbije, već i približavanje nacionalnih zajednica, albanske i srpske -nešto desi dole ili da se izborni proces zloupotrebi. Ali, država najodlučnije deluje u tim situacijama i nemoguće je da neko iz Preševa dođe u Bujanovac i da tamo, na osnovu prisustva, ostvari pravo glasa na lokalnim izborima kroz prijavu boravišta. To se radi u MUP-u, to se radi u opštini. Ko će izdati ličnu kartu tom čoveku? Nemojte da plašite ljude, ima i suviše ružnih primera da bi tako nešto moglo da se kaže bez ijednog argumenta. Nemoguće je da se pojave na prostoru Preševa, Bujanovca i Medveđe birači iz Makedonije ili sa Kosova i Metohije, jer postoje organi države koji će tako nešto sprečiti. Opet vas pitam - ko će im dati dokumenta da bi oni mogli sa njima da izađu nabirališta? Ako je tako nešto bila praksa u ranijim godinama, na nekim drugim teritorijama, nije moguće u demokratskoj Srbiji, pogotovu ne zbog toga što se u partnerstvu sa nama nalaze i međunarodne organizacije, koje su do sada pozitivno ocenile naše napore. Organizacija za evropsku bezbednost je prisutna dole, zajedno sa nama korak po korak rešava probleme i mi smo do sada u svakom trenutku imali njihovu podršku kada smo se suočavali sa ekstremizmom. To što je neko podigao albansku zastavu u Velikom Trnovcu je loša činjenica, ali je ona sasvim sigurno u dubokoj senci, imajući u vidu činjenicu da u poslednjih godinu dana dole nema oružanih sukoba, da ne gine više policija i vojska, da je razoružana vojska Preševa, Bujanovca i Medveđe. Tačno je, neki su amnestirani, ali im je država pružila priliku da drugačije žive. U okolnostima u kojima su dole ljudi živeli, pitanje je da li je bilo moguće u svakom trenutku napraviti jasnu razliku između krivca i onoga ko je prinuđen na takvo ponašanje. Mi pružamo šansu svakom svom građaninu, izbori su dobra prilika za to. Ovaj zakon nije zakon koji se tiče isključivo te tri opštine i država neće dozvoliti da se dole pravo izbora zloupotrebi, ni od onih ekstremista koji se nalaze na albanskoj strani, ni od onih koji misle da posle deset godina uskraćivanja građanskih prava albanskoj nacionalnoj zajednici tako nešto treba produžiti unedogled. Hvala.
Po kom osnovu? Molim vas, imate tri poslanika u sali. Pravo na repliku, mislim da nije korektno.
Očigledno, oprostite kolege narodni poslanici, očigledno sam pogrešno protumačen. Upravo sam i rekao - da u zakonu postoji ova odredba od šest meseci prebivališta na teritoriji opštine, onda bi se izbegle moguće posledice primenom ovakvog rešenja. Nadam se da neće doći do toga, ali moram da izrazim zebnju ljudi koji su dole i koji su me zamolili da to javno kažem, inače, ne bih voleo da tako bude, ali kao što smo konstatovali da je i prilikom popisa stanovništva bilo brojnih nepravilnosti, koje su objektivno poremetile etničku strukturu tih prostora, postoji bojazan da, ukoliko ovo rešenje ne bi bilo primenjeno i ne bi bilo u sadržaju zakona, može doći do neke od tih posledica; a naravno, niko od nas ne želi da do toga dođe.
Pitam da li želi reč još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa? (Ne.) Zaključujem načelni pretres o Predlogu zakona o lokalnim izborima. O danu za odlučivanje, odnosno danu za glasanje bićete blagovremeno obavešteni, a nastavak rasprave u pojedinostima obavićemo u utorak, 11. juna, sa početkom u 10,00 časova. Hvala vam.