Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Sedmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2014. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 100 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutan 143 narodna poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje u skladu sa članom 287. Poslovnika? (Da) Reč ima dr MuamerBačevac. Izvolite.
Uvažena predsednice, uvaženi poslanici, uredbom Vlade Republike Srbije iz januara 2012. godine o planu mreža zdravstvenih ustanova uvršteno je osnivanje i Zavoda za javno zdravlje u Novom Pazaru koji bi obuhvatao teritorije grada Novog Pazara i opštine Tutina. Gradske vlasti su još 2009. godine ušle u proces pripreme osnivanja ove institucije i osnovali su petočlanu grupu od članova predstavnika grada i lokalnog doma zdravlja i izradili su jedan zaista kvalitetan elaborat, odnosno analizu opravdanosti osnivanja ovog zavoda. Na taj elaborat bio je izuzetno zadovoljan, zadovoljni su bili predstavnici iz Instituta za javno zdravlje dr Milan Jovanović Batut i on je dobio pozitivnu ocenu. Grad je nakon donošenja odluke otišao i korak dalje i pronašao je i dao je na dodelu određeni prostor koji je izuzetno povoljan koji se nalazi na samom ulazu u grad koji je deo, praktično, doma zdravlja, koji ima poseban ulaz i vrlo je adekvatan za privođenje nameni, odnosno za vršenje aktivnosti koje se vrše u samom zavodu za zdravlje. Sam prostor je nešto malo oštećen, tako da je predračunom predviđeno da je potrebno oko pet miliona dinara za njegovu, da kažem, reanimaciju, adaptaciju i stavljanje u samu upotrebu. Moram da kažem da imam informaciju da 2013. godine je praktično ova suma bila opredeljena u budžetu i da je i taj budžet to predvideo, međutim, nije došlo do plasiranja tih sredstava na šta je imao zamerku i sam revizor. Želim da, s toga predložim Vladi da ova sredstva koja su neophodna za adaptiranje ove ustanove predvidi u predstojećem rebalansu budžeta i želim da upitam ministra zdravlja, kada će ova preko potrebna ustanova građanima Novog Pazara i Tutina biti osnovana? Kao predstavnik lokalne samouprave želim da naglasim da lokalna samouprava grada Novog Pazara će dati podršku bilo kakve vrste da u gradu Novom Pazaru postoje zaista veliki broj kvalitetnih i stručnih kadrova, da posedujemo i nešto opreme od bivšeg higijenskog zavoda, da se svakodnevno javljaju ljudi, odnosno oni koji bi hteli, donatori, da pomognu finansijski osnivanje i funkcionisanje ove ustanove. Kao primer, želim da naglasim da je prošle godine Češka razvojna agencija ponudila finansiranje programa u vrednosti od 100 hiljada dolara kojim bi se u potpunosti opremila laboratorija koja je centralni deo i koja je najskuplji deo ovog higijenskog zavoda, odnosno ove zdravstvene ustanove koja se želi osnovati. Želim da zaključim i vrlo je jasno da ovakvim osnivanjem ovakvih centara učinićemo mnogo toga na kvalitetnoj organizaciji zdravstvene zaštite, na preventivi, na higijeni, a za to, kao što sam naveo, su neophodne mala, zaista mala, odnosno skromna sredstva. Verujem da je nesumnjivo da su ovakvi projekti ono što je kurs i imperativ ove Vlade, projekti koji malim sredstvima i boljom organizacijom i štednjom dovode do značajnog poboljšanja zdravstvenih usluga, zato i pozivam Vladu, odnosno ministra zdravlja da moje argumente podrži. Značaj ove ustanove za podizanje zdravstvene zaštite i kvaliteta zdravstvene usluge je veoma veliki. Vi znate da, odnosno elaboratom smo predvideli da praktično ova ustanova ima pet svojih značajnih jedinica koja će se baviti promocijom zdravlja, analizom, planiranjem, organizacijom zdravstvene zaštite, informatikom, biostatistikom itd. Obzirom da je deo Sandžaka koji pokriva ova oblast endemsko područje za brojne bolesti za sarkoidozu, tuberkulozu, za brojne neoplazme, pre svega karcinome bronhija i karcinome debelog creva, endemsko područje sa visokom stopom incidence, dijabeta i koronarnih bolesti smatram da će preventivom koji nudi ova institucija doprineti na poboljšanju. Hvala.
Hvala poslaniče. Reč ima Marko Đurišić.
Poštovana predsednice, uputio bih pitanje premijeru Vlade Republike Srbije. Naime, jedna od prvih mera koju je nova Vlada uvela bila je promena radnog vremena. Tada je rečeno da će se time postići veća efikasnost rada u javnoj upravi i pokazati posvećenost promenama koje su nam potrebne. Kako se ovih dana navršava sto dana od izbora nove Vlade i verovatno će na razne načine to biti obeleženo, moje pitanje je kakva je analiza rezultata te prve mere koju je Vlada uvela od 1. maja ove godine? Da li je povećana efikasnost i u kolikoj meri? Da li je bilo nekih otpora u sprovođenju te odluke? Da li je bilo nekih negativnih posledica? Ja mislim da ako je trebalo dva dana da se dođe do toga, da je to jedna dobra mera da posle sto dana, odnosno tri meseca može da se napravi analiza, koji su rezultati toga. Takođe, da li će Vlada dati neku preporuku školskim odborima da možda i oni promene radno vreme škola, da se ne bi dešavalo kao što se dešavalo tokom maja meseca da učenici mlađih razreda, deca od sedam osam godina dolaze u školu sat vremena pre početka nastave. da nema ko da se brine o njima tih sat vremena, jer su roditelji morali ranije da ih ostavljaju kako bi morali da se jave na posao u skladu sa odlukom Vlade da se promeni radno vreme na 7,30 časova? Tada je rečeno od strane ministra prosvete da je kraj školske godine, pa da nema mogućnosti da se menja radno vreme škola, ali kako za mesec dana počinje školska godina, zanima me da li će Vlada, odnosno Ministarstvo prosvete uputiti neku sugestiju školskim odborima, koji utvrđuju radno vreme škola, da se i ono pomeri u skladu sa novim radnim vremenom u javnoj upravi? Hvala.
Da li još neko želi da postavi pitanje? (Da.) Reč ima narodni poslanik Jelena Mijatović. Izvolite.
Hvala. Poštovana predsednice, poštovani narodni poslanici, s obzirom da ovih dana raspravljamo na temu privatizacije, moje pitanje upućeno je baš u tom smeru. Tiče se privatizacije fabrike mineralne vode „Milan Toplica“ u okolini Prokuplja u selu Tulare. Inače, izvor vode korišćen je još u doba neolita, kasnije korišćen u rimsko vreme kao banja sa lekovitom vodom. Dvadesetih godina prošlog veka počinjemo sa proizvodnjom vode na istom tom izvorištu, vode koja će 1933. godine u Parizu i 1936. godine u Londonu na svetskim sajmovima osvojiti zlatne medalje za kvalitet. Takođe, voda je osvojila i tri „Beogradska pobednika“ za kvalitet. Godine, 1968. se pravi priv put fabrika koja parira sa svojim kvalitetom vode i količinom vode „Radenskoj“ i „Knjazu Milošu“. Znači, stoji rame uz rame na svetskom i na našem tržištu. Prvi put se susrećemo sa problemom 2001. godine. To je bila prva privatizacija, a 2002. godine je već raskinuta na inicijativu lokalnih čelnika koji su smatrali da je ugovor štetan. Lokalni čelnici su jednog od svojih čelnika postavili na mesto direktora. Godine 2004. sledi druga privatizacija aukcijom, na kojoj Slobodan Radulović ispred „C marketa“, Miko Brašnjević ispred „EKO-Produkta“ i Dušan Knežević ispred „Atlas-sistema“, kupuju ovu firmu. Nakon stečajne mafije u kojoj su dva od tri člana prozivana, raskinutje ugovor o privatizaciji i, bez obzira na sve to, kupci su ipak uspeli u nekoj meri da ostvare ono što su zacrtali u ugovoru, a to je izgradnja hale od 2200 kvadrata, dve bušotine mineralne vode, nove bušotine, kao i nove mašine za flaširanje 12 hiljada boca mineralne vode u satu. Nakon raskidanja privatizacije, firma 2009. godine ulazi u stečaj, a 2011. godine iz stečaja biva kupljena neposrednom pogodbom od strane „Import International“, vlasnika Slobodana Simića i od 2011. godine nema nikakvih vidljivih aktivnosti. Kada kažem vidljivih aktivnosti, nema novih radnika, nema zapošljavanja, nema ni starih radnika, ima samo vode koja otiče u reku. Interesantno je da je ista firma kupila i „Prokupac Prokuplje“ i „Prokupac Beograd“, koji su od nedavno u stečaju. Zaista ne bih da raspravljam o tome ko je glavni krivac, da li je krivac DS, koja je u tom trenutku bila okosnica lokalne vlasti ili je DS čiji je član bio postavljen kao direktor te firme, ili je DS čiji je član bio postavljen kao stečajni upravnik ili je DS čiji je član postavljen kao direktor i na kraju procesuiran za zloupotrebu službenog položaja. To ostavljamo da se bave neki drugi organi. Ono što je strašno jeste da voda 10 godina ističe i proističe i teče u reku Toplicu 18 litara vode u sekundi. Samo da napravim poređenje, izvor „Prolom vode“ izbacuje 11 litara vode u sekundi, a „Milan Toplica“ 18 litara vode u sekundi. Mislim da je veoma bitno da kažem da tu vodu trenutno, koja otiče u Toplicu, koristesamo seljaci koji svoju stoku vode da poje i takođe domaćice koje kažu izuzetno dobro peni, što mislim da je strašno za mineralnu vodu koja se na taj način koristi. Koliko vode otiče i koliko je vode oteklo, možemo samo da izračunamo ako uporedimo da 18 litara ističe u sekundi, puta 60 da izračunamo koliko ističe u minutu, pa puta 60 da izračunamo koliko ističe u jednom satu, pa puta 24 da vidimo koliko ističe u jednom danu. Nije mi bilo teško da izračunam, to je 1.555.200 litara u toku jednog dana, više od 1,5 miliona litara vode. Vi sami izračunajte koliko je to za mesec dana, koliko je to za godinu dana i koliko je to za 10 godina. Ovde je veoma bitno da se postavi pitanje same privatizacije. Moje pitanje je upućeno Ministarstvu privrede, Ministarstvu poljoprivrede, Ministarstvu rudarstva i Agenciji za privatizaciju. Da li je firma „Invest Import International“ ispunila svoje ugovorene obaveze? na šta se obavezala i šta je ispunila? Kolika je izdašnost izvora „Milan Toplica“? Kakav je kvalitet i sastav vode „Milan Toplica“? Koliko izvora tačno postoji, odnosno koliko bušotina? Da li „Invest Import International“ ima pravo eksploatacije izvora? Ako ima, da li je uredno plaćala sve takse? Ako nije ispoštovana ugovorna obaveza, koje su mere koje će Agencija za privatizaciju preduzeti? Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Riza Halimi. Izvolite.
Hvala, gospođo predsednice. Dame i gospodo narodni poslanici, ja ću današnje pitanje uputiti ministru zdravlja, a tiče se problema vanbolničkog porodilišta, koje je u Preševu zatvoreno 1988. godine, znači pre više od 25 godina. Dugo vremena se rasprvlja kako otvoriti i kada otvoriti ponovo to vanbolnično prodilište. Pre tri godine počelo se raditi na osnovu jednog poprilično sumnjivog projekta, po kojem je trebala stalna praksa u starom objektu, da izgubi svoje poslovne prostorije, ordinacije i da se taj objekat rekonstruiše u porodilište. Uz pomoć Vlade, a i donacije Evropske komisije na početku ove godine je završena rekonstrukcija. Stigla je celokupna oprema i na osnovu dogovora koji smo imali sa ministrom, sa gospođom Dejanović krajem oktobra prošle godine, bilo je dogovora da će krajem marta, početkom aprila biti stvoreni svi uslovi za početak tog vanbolničkog porodilišta. Međutim, prošlo je tri meseca i nema ništa od tog zakazanog termina, od tog obećanja. I dalje ta oprema i taj rekonstruisani objekat stoji prazan. Ne funkcioniše ništa. Pre nedelju dana imamo jednu reakciju lekara ZC u Vranju koji veoma oštro reaguju i upućuju kritike i Koordinacionom telu i Ministarstvu da u ovom vanbolničkom porodilištu, ovo što je pripremljeno i na osnovu informacija, koštalo je 1,5 milion evra, nema uslova za normalan rad. Oni kažu da nema adekvatnih stručnjaka, neonatologa, transfuziologa, anesteziologa, hirurga i svih drugih pratećih stručnjaka koji bi omogućili normalan rad porodilišta. Moje pitanje je normalno – šta je Ministarstvo, pored ovog investicionog dela, rekonstrukcija objekta vanbolničkog porodilišta, uradilo u kadrovskom osposobljavanju za normalno funkcionisanje porodilišta i koji je plan? Kao poslanik još to nisam saznao. U međuvremenu, opšta praksa je morala novi objekat na brzinu, po meni veoma neadekvatnog, bez normativa. Ponovo bi bilo novo pitanje - da li je Ministarstvo dalo saglasnost za izgradnju tog novog objekta za opštu praksu doma zdravlja u Preševu? Ostaje pitanje - kada će konačno da profunkcioniše, da ponovo funkcioniše, porodilište u Preševu i kada će se rešiti kadrovski problemi koji, po svemu sudeći, do sada nisu bili na dnevnom redu? Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Jovana Jovanović.
Poštovana predsednice, koleginice i kolege narodni poslanici, prema zaključcima koje je donela Narodna skupština Republike Srbije, a povodom razmatranja izveštaja Zaštitnika građana iz 2012. godine, koji su usvojeni 1. jula 2013. godine, Vlada je bila obavezna da jednom u tri meseca Narodnoj skupštini Republike Srbije podnose informacije sa podacima razvrstanim po organima i imaocima javnih ovlašćenja na nivou Republike, a koje sadrže podatke o broju preporuka koje je Zaštitnik građana uputio organima državne uprave i imaocima javnih ovlašćenja na nivou Republike, kao i broj izvršenih i ne izvršenih preporuka i o razlozima za ne postupanje po istim preporukama. Međutim, Vlada to do sada nije učinila. Kada smo razmatrali izveštaj Zaštitnika građana za 2013. godinu, 5. juna 2014. godine, zaključci koji su tada doneti sadrže identičnu odredbu, ali sa izmenjenom dinamikom izveštavanja, odnosno Vlada bi trebala na šest, umesto dosadašnja tri meseca, da podnosi informacije Narodnoj skupštini Republike Srbije. To do sada nije učinjeno sa ovim produženim rokom od šest meseci. Smatram da bi ovaj izveštaj Zaštitnika građana mogao biti od neprocenjive pomoći Vladi i Skupštini u vršenju nadzora nad radom ministara, odnosno ministarstva, ali mogu biti od pomoći i ministarstvima u odnosu na organe nad kojima oni vrše nadzor. Moje pitanje je upućeno predsedniku Vlade – kada će Narodna skupština Republike Srbije dobiti povratne informacija u vezi sa postupanjem po ovim navedenim izveštajima i preporukama. Hvala.
Pošto su se stekli uslovi, predlažem da konstatujemo potvrđivanje mandata narodnim poslanicima u Narodnoj skupštini za upražnjena poslanička mesta, kako bismo omogućili njihovo učešće u radu Narodne skupštine. Uručena vam je Odluka Republičke izborne komisije o dodeli mandata narodnih poslanika radi popune upražnjenih poslaničkih mesta u Narodnoj skupštini. Takođe, uručen vam je Izveštaj Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja Narodne skupštine, koji je utvrdio da su se stekli uslovi za potvrđivanje mandata narodnim poslanicima, sa predlogom da Narodna skupština, shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatuje potvrđivanje mandata narodnim poslanicima Gordani Topić i Đorđu Čabarkapi, izabranim sa Izborne liste Ivica Dačić – Socijalistička partija Srbije, Partija ujedinjenih penzionera Srbije i Jedinstvena Srbija. Na osnovu Odluke Republičke izborne komisije i Izveštaja i predloga Odbora za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja Narodne skupštine, a shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatujem potvrđivanje mandata narodnim poslanicima Gordani Topić i Đorđu Čabarkapi. Čestitam narodnom poslaniku na izboru. Poštovani narodni poslanici, molim vas da, saglasno članu 17. Zakona o Narodnoj skupštini, pristupite polaganju zakletve. (Predsedavajuća čita tekst zakletve, a narodni poslanik ponavlja.) "ZAKLINjEM SE DA ĆU DUŽNOST NARODNOG POSLANIKA OBAVLjATI PREDANO, POŠTENO, SAVESNO I VERNO USTAVU, BRANITI LjUDSKA I MANjINSKA PRAVA I GRAĐANSKE SLOBODE I PO NAJBOLjEM ZNANjU I UMEĆU SLUŽITI GRAĐANIMA SRBIJE, ISTINI I PRAVDI". Molim narodne poslanike da pristupe potpisivanju teksta zakletve. Dozvolite mi da vam čestitam u ime Narodne skupštine Republike Srbije. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Dragan Jovanović, Borisav Kovačević, Jelisaveta Veljković, Milan Korać, Snežana Malović i Ivan Karić. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam, povodom pretresa u pojedinostima o Prvoj tački dnevnog reda, pored predstavnika predlagača dr Kori Udovički, potpredsednika Vlade i ministra državne uprave i lokalne samouprave, i dr Dušana Vujovića, ministra privrede, pozvala da sednici prisustvuju i: Nenad Mijailović, pomoćnik ministra privrede, Marijana Radovanović, v.d. direktora Agencije za privatizaciju, i Branka Radović, savetnik direktora Agencije za privatizaciju. Nastavljamo rad i prelazimo na pretres u pojedinostima o 1. tački dnevnog reda – PREDLOGU ZAKONA O PRIVATIZACIJI. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Zoran Živković, Vladimir Pavićević, prof. dr Vladimir Marinković, Neđo Jovanović, Dubravka Filipovski, Nenad Čanak, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić, Dejan Čapo, Milan Korać, Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović – Korać, Slobodan Homen, akademik Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović, dr Blagoje Bradić, Ivan Karić, Borislav Stefanović i Gordana Čomić. Narodna poslanica Dubravka Filipovski, pisanim putem, povukla je amandmane na čl. 7. i 30. Predloga zakona. Primili ste mišljenje Vlade o amandmanima, kao i izveštaje Odbora za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na naziv iznad člana 1. i član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Hvala lepo. Kao što znate, poslanik Pavićević i ja smo protiv donošenja ovog zakona. Smatramo da su ponuđena rešenja bila sadržana u postojećem zakonu i da su eventualne male izmene mogle da budu izvršene time što bi se doneo zakon o izmenama i dopunama Zakona o privatizaciji. Već sam govorio u načelnoj raspravi o tome da je ostalo malo preduzeća za privatizaciju, da postojeći zakon nije prepreka u ostvarivanju te privatizacije, nego je upravo ne stvaranje opštih makro-ekonomskih stabilnih uslova za dalje sprovođenje privatizacije, a to se u razlozima za donošenje novog zakona stavlja kao glavni argument za šta treba doneti novi zakon. U ovom zakonu ima dosta rešenja koja praktično ozakonjuju ono što je u prethodnom zakonu bilo nezakonito, tako da bi mnoge od ove 24 privatizacije ili 224, kako ja mislim, koje su sumnjive ili nezakonite, bile zakonite da su vođene po zakonu koji vi predlažete. Konačno, ovde se uvodi slobodna pogodba koja je sakrivena iza strateškog partnerstva i to su sve razlozi zbog kojih mislimo da ovaj zakon ne treba doneti. Ponavljam, već je postojalo rešenje u prethodnom zakonu. Videćete od amandmana do amandmana da su mnogi članovi samo ispremeštani u odnosu na prethodni zakon, da nešto što je bilo objašnjeno, odnosno definisano u članu 4. starog zakona sada prebačeno u član 3. ili u član 5. To je nepotrebno trošenje vremena sa samo jednim ciljem da se kaže – donet je novi reformski zakon za 200 ili 300 preduzeća na koja će se, u najboljem slučaju, primenjivati. Kada je počeo proces privatizacije bilo je 4.000 preduzeća, a danas je ostalo 600 i nešto. Hvala.
Vreme. Hvala. Reč ima narodni poslanik Aleksandra Tomić, po amandmanu poslaničke grupe. Izvolite.
Uvažena predsedavajuća, poštovani ministre, kolege poslanici, moram da se osvrnem na rad jučerašnjeg odbora i ono što smo sada imali prilike da čujemo od strane predlagača amandmana, a to je da je juče na odboru predlagač došao u ime dva nezavisna poslanika da kaže da će povući amandmane, ukoliko se prihvate određeni amandmani iz drugog seta izmena i dopuna Zakona o stečaju. Mi smo raspravljali o 94 amandmana, izjašnjavali se, u kojima se svaki od njih odnosi na briše se član. Suštinski smo raspravljali o 22 amandmana iz oblasti Zakona o privatizaciji. Prema tome, jučerašnji dan je pokazao suštinu predlagača i amandmana kojim je hteo da napravi jednu pijacu na kojoj jednostavno niko nije želeo da učestvuje u tome. Ukoliko želite da brišemo amandmane, želimo da brišete zakone, znači ne želite da učestvujete u bilo kakvoj raspravi. Ako ne želite da učestvujete u raspravi onda to javno recite, a ne da izlazite iz političke anonimnosti na način taj što ćete 94 amandmana davati pod zavesom – briše se, briše se. Odavno je narod Srbije izbrisao političku opciju za koju se zalažu pojedinci koji su predlagači. Zahvaljujem se.
Reč ima narodna poslanica dr Dragana Barišić.
Uvažena predsednice, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici i narodne poslanice i građani Srbije, o ozbiljnosti i radu narodnih poslanika koji su podneli ovaj amandman i sledećih 94 amandmana, ne bih govorila. Ali, prosto dužnost mi je da građane Srbije upoznamo i kažemo šta u njima piše. Kao što je moja prethodnica rekla, u svima je isti tekst – briše se, jedino su članovi Zakona o privatizaciji različiti. Inače, ispred nas je, kao što rekoh 94 amandmana sa istim tekstom, podneti od samostalnih poslanika, gospodina Zorana Živkovića i Vladimira Pavićevića. U svim amandmanima isti tekst jedina je razlika u broju člana. Srpska napredna stranka neće podržati ove amandmane jer ovo predstavlja jednu neozbiljnost. Građani Srbije su 16. marta jasno rekli kome veruju i koga su želeli da izbrišu sa političke scene Srbije. Ne bih više dužila, još jednom ponavljam SNS i poslanici SNS neće podržati ove amandmane, jer ovaj Zakon o privatizaciji, tačnije Predlog zakona o privatizaciji daje šansu preduzećima kojima treba dati šansu da počnu da rade. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković, po amandmanu. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, predlažem da se ne prihvati ovaj amandman, amandman na član 1. predloženog zakona. Moram, gospođo predsedavajuća, da izrazim svoj protest zbog ovakvog poigravanja sa amandmanima, poigravanja sa zakonom, ali poigravanja sa čitavom Narodnom skupštinom, ali i građanima Srbije. Meni je apsolutno neshvatljiv uopšte ovakav pristup u pisanju i predlaganju amandmana i neverovatno mi je da smo uopšte došli u jednu takvu situaciju. Ovakvo predlaganje amandmana, gde kaže – briše se član taj i taj - briše se i to se posle ponavlja još 94 puta sa potpuno istim obrazloženjem. Dakle, apsolutno isto obrazloženje, samo se član menja. To je meni potpuno neprihvatljivo i zaista smatram da je ovo poigravanje. Dame i gospodo, predloženi zakon je isuviše važan i ozbiljan da bi sebi dozvolili takav luksuz da se igramo sa ovim zakonom i to na ovakav način, ali to je nešto što govori o predlagaču i o njegovom shvatanju bavljenja politikom. Hvala vam.
Zahvaljujem. Samo da dodam, pravo poslanika je da podnose amandmane, a pravo je drugih da prokomentarišu, tako da nema replike na to. Svako ima pravo na svoje mišljenje. Vi imate pravo da podnosite amandmane kakve god želite, pravo da komentarišete te iste amandmane. Tu smo jasni. Reč ima narodni poslanikMiletić Milija.
Zahvaljujem se. Ja bih, kao poslanik Ujedinjene seljačke stranke na listi SNS, u potpunosti podržavam moje prethodne saradnike i kolege poslanike SNS, jer mislim da je ovo malo neozbiljno, da se podnose amandmani od 1. do 95. u Zakonu o privatizaciji gde samo piše – briše se. Inače da podsetim dolazim iz jedne male opštine, Svrljig koja je u prethodnom periodu do 2000. godine bila jedna od razvijenih opština u Srbiji, gde su od 2001. godine pa na ovamo urađene samo neke privatizacije, a prva je urađena 2001. godine. Urađena je privatizacija firme „Krzno“, gde su ljudi koji su kupili firmu „Krzno“ po zakonu koji je donesen 2001. godine tu firmu odmah uništili. Roba koja je bila u toj firmi bila je u vrednosti tri puta većoj nego za koju je sama firma prodata. Ujedno, u to vreme, ti ljudi koji su to privatizovali su bili iz Savezne skupštine, iz DOS-a, a čuo sam da su kasnije ti isti ljudi privedeni i za to odgovarali. Još neke firme su tako privatizovane i mogu da kažem da zakon koji je bio i koji sada menjamo je bio u mnogome loš. Na ovaj način ovaj zakon koji sada izglasavamo imamo mogućnost da poboljšamo i vratimo ljudima osmeh koji su ostali da rade i čekaju da se firme privatizuju. Firme kojih ima 161 koje su u postupku restrukturiranja i ljudi koji su u njima treba im pomoći da za sebe obezbede egzistenciju i da rade. Zato sam siguran da ćemo ovim zakonom imati mogućnost da se tim ljudima obezbedi posao. Ovo su zaista reformski zakoni i imam poverenja kao poslanik Ujedinjene seljačke stranke naših premijera Vučića i ministra privrede Vujovića. Siguran sam da će se ovim zakonom stvarno poboljšati život svih naših ljudi u našoj Srbiji. Kao poslanik Ujedinjene seljačke stranke sa liste SNS glasaću protiv ovog amandmana i svih amandmana koje su podneli prethodni poslanici gospodin Živković i njegov kolega, jer mislim da je neozbiljno da u svim ovim amandmanima stoji – briše se. Daće se loš primer ljudima i misliće da smo mi neozbiljni. Biću protiv ovih amandmana i glasaću za zakon.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović.
Uvažena predsedavajuća a i uvaženi gospodine ministre, razumem ovakav gnev poslanika, jer danas moramo da se izjašnjavamo o potpuno besmislenim amandmanima. Dokaz je ovaj prvi, zato što neko traži da brišemo ono što se zakonom definiše. Potpuno je besmisleno šta se zahteva. Razumem, parlamentarna opstrukcija je nešto što je demokratska tekovina, nešto što svuda postoji, ali ovo će danas da košta građane Srbije. Zato što suštinski imamo 22 ili 23 amandmana, neke od njih je i Vlada prihvatila što pokazuje koliko je dobar zakon, a najbolji pokazatelj da neko nije ni čitao zakon je upravo kada podnosi 95 amandmana gde napiše samo – briše se, da nema nikakvog obrazloženja zašto se briše. Zaista se izvinjavam građanima Srbije kao narodni poslanik, izvinjavam se vama gospodine ministre i čitavoj državi što ćemo danas morati o svemu ovome da se izjašnjavamo, ali očigledno je neko bio toliko neodgovoran. Koliko je bio neodgovoran upravo je pokazao pre dva dana kada je rekao da se ovaj zakon donosi kako bi sadašnji premijer prodavao preduzeća direktnom pogodbom, a nije ni pročitao zakon zato što se baš u zakonu direktna pogodba izbacuje, a on je recimo možda navikao u životu i njegovi partijski drugari da prodaju naša preduzeća direktnom pogodbom. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragan Šormaz.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Srbije, razumljivo mi je zašto kolege koje su po prvi put narodni poslanici ne shvataju i ne razumeju ovo što se dogodilo. Jeste teško za shvatiti, ali to je nešto što se u ovom parlamentu već događalo. Postojale su političke opcije, ali namerno kažem ovako jer je to činjenica, dakle, postojale su političke opcije na političkoj sceni Srbije koje su ovako radile, na svaki član zakona su davale amandman – briše se, čak i više puta. Te političke opcije su obrisane ione više ne postoje. Te političke stranke više nisu u parlamentu Srbije. Ovde je situacija jasna. Postoji nešto što se zove načelna rasprava i postoji nešto što se zove rasprava u pojedinostima. Znači, kao što je rekao prethodni kolega, u ovom amandmanu, zamislite kada imate zakon gde se ovim amandmanom, 1. članom definiše o čemu se radi, a vi kažete – briše se. Šta je sa ovim dalje? U načelnoj raspravi vi kažete svoj stav o tom zakonu i kažete da ste protiv zakona. Ali, onda u zakonu o pojedinostima, gde treba mi, kao narodni poslanici koji smo odgovorni, da popravimo predlog zakona u odnosu na ono što je stiglo od predlagača, mi radimo – briše se. Znači, ne popravljamo, nego brišemo sve. To se uradi u načelnoj raspravi. Kažemo da smo protiv, pa kad bude glasanje u načelu, glasamo i izjasnimo se o tome. Ovde je u pitanju jedna velika neozbiljnost. Politička organizacija, očigledno, ako ima dva predstavnika, slučajno, greškom DS koja je mislila da će imati ne znam koliko poslanika u Skupštini pa hajde da da još dva a onda su svi zajedno jedva prešli cenzus, koja se verovatno neće nikada više ni naći u parlamentu, ne verovatno nego sam ubeđen, i hajde dok su sad ovde da rade, da budu slikani, viđeni, itd. To sam već govorio i po prethodnim nekim zakonima, jer smo imali slične amandmane od dvojice poslanike. Tvrdim da ih posle toga nema. Znači, mi ih sad lepo istrpimo, građani Srbije ih gledaju, ali posle toga neće nikada više postojati na političkoj sceni Srbije kao ta organizacija. Možda će neko napraviti grešku da ih ponovo stavi na svoju listu, ali teško da će i ti koji ih stave na svoju listu preći sa njima cenzus. Svi ovi amandmani su besmisleni. Meni je žao što je Odbor za zakonodavstvo sve te amandmane prihvatio. Oni bi možda mogli na tom odboru, treba pogledati pravnu praksu i drugih parlamenata u svetu, ali, ovakvi amandmani, ako su oni u skladu sa Ustavom u redu, ali, nije mi jasno kako nešto može biti u skladu s Ustavom kada je sve potpuno besmisleno i kada se zna procedura. Jer, zna se šta je načelna rasprava, zna se šta je rasprava u pojedinostima. Ovo je urađeno potpuno suprotno raspravi u pojedinostima i ako neko kaže da je to formalno-pravno moguće, u redu, ali onda građani Srbije treba da vide ko se na koji način i kako ponaša. Ovo je neozbiljno. Ovo je protiv interesa građana Srbije i parlament Srbije nečim što je neozbiljno ne treba da se bavi i da gubi ceo dan.
Javnosti radi, svaki amandman koji se podnese ulazi u proceduru ako ispunjava uslove i bude predat na vreme. Reč ima Borislav Stefanović, po amandmanu. Vreme grupe ili vaše vreme? Znači, vreme grupe. Hvala.
Moram da kažem da, kada se podnose amandmani u Skupštini Srbije, vi ste gospođo predsednice to dobro primetili, ne postoji nikakav osnov, niti politički, niti ljudski, niti pravni, da neko može da osporava pravo narodnog poslanika da podnese amandman. Tačka. Sve ovo ostalo što pričate ovde služi i u svrsi je vašeg političkog folklora. Narodni poslanici imaju pravo da podnesu amandmane kako oni lično smatraju da treba da podnesu. A da neko ovde govori o tome šta je besmisleno, šta je uvredljivo, šta je loše za građane Srbije, to će građani Srbije utvrditi i potvrditi na izborima, to ste u pravu. Mislim da je nedopustivo ponašanje, gospođo predsednice, da određene kolege daju sebi slobodu da govore o tome šta nije u redu, pa se pozivaju na neke stranke koje su podnosile hiljade i hiljade amandmana u kojima se menja zarez, tačka, briše se, itd, a ne shvataju da sede u stranci tih ljudi koji su to radili. Jel moguće da se to zaboravlja tako olako? Nema potrebe da to vadimo iz ormana. Dajte, pustite poslanicima neka kažu ono što misle, neka predlože što misle. Imate 208 poslanika većine, bez ikakve svađe, zaista ne želim da se svađam s bilo kim i da trošimo vreme, svađe su vrlo kontraproduktivne u ovoj situaciji, možete izglasati da je zemlja ravna, da stoji na leđima slona, imate 208 poslanika, opozicija 17 i NDS 15, prema tome, ja moram to da kažem.
Nisam razumela ovo oko slona. Ne razumem ovaj smeh.
Dakle, da se ne bavim matematikom, ali, opozicija sada je svakako NDS, Nova stranka i DS. Ali, hajde, smejte se malo. Ono što je suština je, ja vas molim, jel vidite sada, umesto da pričamo o amandmanu mi pričamo o principima koji su utemeljeni u zakonu, Ustavu i Poslovniku.
Poslaniče, vi isto, a javili ste se po amandmanu. Potpuno vas razumem.
Čuli ste prethodnike. Ustane jedan poslanik s juga Srbije i kaže – ovo nema nikakvog smisla. Što mi ovo uopšte radimo? Najbolje je da nam gospodin Vučić odredi sve unapred i da idemo kući. Zašto uopšte da pričamo o bilo čemu?
Razumeli smo vašu nameru da skrenemo s amandmana. Ali, vi trošite vreme poslaničke grupe.
Nijednom rečju nisam spomenuo stranku većine, a gospodin lider većine se već javlja jer sam spomenuo gospodina Vučića. Ako mu date reč, ja ću je tražiti kad god se spomene Pajtić, ili Đilas, ili Tadić, ili bilo ko. Hvala.
Daćemo po redu reč. Želela bih da kažem da je parlament potpuno otvoren. Svako ima prava na svoj način da kaže protivljenje nekom amandmanu, kao što i amandman može da glasi kako god to poslanici smatraju da treba. Uzdržaću se od svog komentara. Replika, narodni poslanik Zoran Babić. Sad ćemo da čujemo. Vi ste sami rekli da ćete se i vi javljati i tako ćemo pokazati građanima. Molila bih bez dobacivanja. Izvolite.
Replika po osnovu pominjanja i najveće stranke u vlasti, ne direktno, i pominjanja Aleksandra Vučića. Znate, mi se ponosimo našim predsednikom i naravno da ćemo se uvek javljati na pominjanje Aleksandra Vučića i to ne možete da sprečite. Uostalom, kao što se ovde brani demokratsko pravo podnošenja amandmana, ja zaista nemam ništa sporno i nemam ništa protiv podnošenja amandmana, ali da su smisleni, sa razlogom i da budu takvi da poprave suštinu i srž samog zakona. Ali, protiv sam toga da neko u samom govoru kaže – evo, sprema se tamo neko preko puta i ako mu date reč, to je protiv demokratije. Kada je bilo protiv demokratije ako neko govori? To su osnovni principi demokratije da govori i jedna i druga i treća strana, da suočimo stavove a ne mržnju. Ja nemam mržnju i nemam sujetu da li će neko podneti amandman ili govoriti u Narodnoj skupštini. S druge strane, SNS, a u SNS sam od njenog prvog udisaja, nikada nije podnosila hiljade amandmana. A to što se spočitava o hiljadama podnošenih amandmana neke poslaničke grupe koja sada više nije parlamentarna, znate, prethodni govornik bi morao da zna i morao bi da bude informisan da njegova poslanička grupa i njegova stranka žestoko koketiraju i sarađuju i u lokalnim sredinama gde su im potrebni za održavanje vlasti i u Vojvodini, gde će raditi sve samo da bi zadržali vlast. Nemojte da vređate onoga sa kojim sarađujete, a to definitivno nije SNS. Oko podnesenih amandmana i oko samog zakona, za ove zakone, i o privatizaciji i o stečaju, Vlada Republike Srbije, mi kao država, dobili smo saglasnost i pohvale međunarodne zajednice…
Vreme, poslaniče.
Samo još jednu rečenicu. … i međunarodne zajednice i MMF da su ovo dobri zakoni za radnike, dobri za radnike, za državu, ali nisu dobri za vas, definitivno.
Hvala. Moraću da uzmem vreme od grupe. Želite repliku? Jeste sigurni? Reč ima Borislav Stefanović, replika. Inače, hoću da vam kažem da postoji 99 istih amandmana i da ne trošite vreme na prvi amandman, ali, nemam ništa protiv. Izvolite.
Slažem se s vama gospođo predsedince, rano smo počeli s ovim, ima još dosta prostora. Samo da repliciram kolegi. Mi ćemo kao stranka uvek pokušavati, uvaženi kolega, da napravimo što širi front protiv vas, zato što smatramo i duboko smo uvereni da vodite zemlju u pogrešnom pravcu. Ali, ne sa tim strankama koje ste spomenuli. Mi se ne stidimo ljudi sa kojima sarađujemo, neki od njih su na našoj listi, neki će biti, ali je mnogo gore stideti se svoje prošlosti. Govorite o nekoj grupi koja nije više tu, a znate da ste većina vas bili u toj grupi. Ali, to više govori o vama. Mislim da je takođe jako loše kada kaže kolega da oni nemaju ništa protiv amandmana i slobode govora, ako su oni smisleni, ako su s razlogom, itd. Niste vi čovek, niti vi svi u toj stranci, niti u bilo kojoj stranci, uključujući i demokratsku, koji mogu tako nešto da procenjuju - da li je nešto smisleno, svrsishodno, korisno i ne znam šta ste još rekli, sa razlogom. To ne možete vi da procenjujete, jer, ako vi procenjujete da li mi imamo svrsishodan amandman, onda mi ne treba da postojimo, ni politički ni fizički, jer ćete vi sve da odlučujete. Ja znam da vi to hoćete i ja znam da vi na tome radite, ali to vam neće uspeti, gospodo. Jednostavno, neće vam uspeti. Mislim da je nekorektno da uvodimo praksu u kojoj se spominjanje lidera stranaka, pri čemu je lider vaše stranke premijer Srbije, tumači kao osnov za repliku. Ja predlažem da se to ne radi. Ako se to radi, onda ćemo mi svakako, na našu sreću, imati mnogo više prilike da repliciramo jer smo demokratska stranka, što znači da demokratski biramo lidere, pa ću ja moći bar pet puta da se javljam.
Hvala vam puno na ovome. Hvala. Inače, mogla sam da reagujem na svim stranama, jer bilo je tu i reči „pijaca“ i „folklor“. Mislim da je to sve lepo i da su to uobičajene reči u srpskom jeziku, tako da je sve u redu. Reč ima Zoran Babić, replika. Zatvaram krug replika, to da budete svesni, jer neću dozvoliti da ceo dan pričamo o amandmanu i da branimo amandmane, a ne podnosioca koji se uopšte ne buni. Izvolite, replika i zatvara se krug replika, šta god da se kaže.
Kada smo kod tog demokratskog biranja predsednika, čini mi se da se u ovih proteklih 24 godine svako demokratsko biranje predsednika u DS završilo deobama i nekim novim strankama. Toliko o demokratiji i demokratskom biranju predsednika. Jedino mirno, normalno, pristojno, kulturno i demokratsko biranje predsednika i promena na mestu predsednika jedne stranke se desilo u SNS, i to onda kada je tada predsednik SNS, a sada predsednik države, ispunio svoje izborno obećanje, ali i Ustavom propisanu obavezu da ne može da bude i predsednik stranke i predsednik države. Sve ono što su neki prethodni predsednici države ignorisali se desilo 2012. godine, kada je Aleksandar Vučić od gospodina Tomislava Nikolića preuzeo i izabran je jednoglasno na mestu SNS. To je jedini demokratski izabrani predsednik jedne stranke, na miran, dostojanstven i kulturan način, za razliku od onih perioda kada smo videli samo deobe, samo svađe, samo nove demokratske, ili stare demokratske, ili oprane demokratske, ili ne znam kakve sve demokratske stranke koje su proizilazile iz svega toga. Što se tiče toga da li će se SNS i poslanička grupa SNS opredeljivati po amandmanima, pa naravno da ćemo se opredeljivati po amandmanima. Svaki od 136 narodnih poslanika SNS je vlasnik svog mandata, vlasnik svog razmišljanja, svoje glave i onoga kako misli o određenim amandmanima. To što neki shvataju demokratiju na način što ono što predlože da niko o tome ne sme ni da govori, da niko ne sme kritički ton da uputi, jer, zaboga, to je smanjenje demokratije, to je ugnjetavanje opozicije, to je u žestokom problemu sa shvatanjem demokratije. (Predsednik: Prošlo je dva minuta, zahvaljujem.) Naravno da ćemo na poslaničkoj grupi o svakom zakonu i amandmanu imati svoje mišljenje.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić, vreme od ovlašćenog predstavnika. Izvolite.
Zahvaljujem. Koristim vreme ovlašćene predstavnice. (Marko Đurišić, s mesta: Replika.)
Rekla sam da zatvaram krug replika, moje pravo. (Marko Đurišić, s mesta: Kako to može?) Tako što ću kažnjavati kada neko viče i govori predsedniku kako vi to… (Marko Đurišić, s mesta: Povreda Poslovnika.) Ne čujem vas apsolutno jer dobacujete, nismo van parlamenta. Reč je dobila Gordana Čomić i ne mogu da prekinem govornika. Izvolite, gospođo Čomić.
I kada bi neko hteo, ne bi mogao. Želim da dam podršku amandmanu koji su podneli kolege narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević, iz dva razloga. Prvi je što prepoznajem koncept koji je legitiman, legalan i Poslovnikom propisan. Daću digresiju. Na moju žalost, jer sam bila jedina pri izradi Zakona o Narodnoj skupštini, koji sam potpisala, i u Radnoj grupi za Poslovnik Narodne skupštine, koja je imala predlog da se ovakvi amandmani i svi amandmani zaustave raspravom na odborima, svi danas koji s lakoćom zaborava o tome šta su govorili samo pre dve godine ili pre četiri godine, koji pokušavaju da pri podnošenju ovakvog amandmana diskvalifikuju čoveka, a ne sadržaj amandmana, prave jednu ozbiljnu grešku kada je u pitanju pravo našeg govora slobode u plenumu ili na odborima. Jedan užasan nesporazum može da nastane ako je argument da amandman ne valja zbog toga koliko narodni poslanik ima iza sebe podrške u biračkom telu, kako se zove, čime se bavi, jer se to svodi na ad personam i ad hominem komunikaciju, koja može da bude dopustiva, ali nikakvog dobrog rezultata ne može da donese. To je onaj čuveni dijalog kada vi kažete da u amandmanu ili u predlogu zakona ne valja to i to, a sa druge strane iz bilo čijeg misaonog konteksta dobijete da ti je tata ružan ili da si ti već nešto uvredljivo. To je nedopustivo i ja zato zahvaljujem predsednici Narodne skupštine što nas je podsetila da narodni poslanici svoja prava i dužnosti imaju u mandatu narodnog poslanika, u Zakonu o Narodnoj skupštini i u pravu da dokle god u proceduri postoji mogućnost da se podnose amandmani kojima želi da se objasni, jer to je naš posao – objašnjavanje ljudima zašto ono što smatramo nedopustivim u nekom predlogu zakona mi kao narodni poslanici želimo da uklonimo ili zašto želimo da popravimo nešto ili zašto želimo da promenimo. Svaka vrsta kvalifikacije sadržaja amandmana je dobrodošla, kao što ja pokušavam ovim svojim obraćanjem da objasnim zašto ću glasati za amandman kolega Zorana Živkovića i Vladimira Pavićevića, jer poštujem njihovo pravo da u okviru poslovničkih mogućnosti na ovakav način spreče donošenje Zakona o privatizaciji, koji smatraju nedopustivim, koji smatraju budućim izvorom korupcije, način na koji čitaju strateško partnerstvo, gledajući prikrivenu skrivenu pogodbu, a pogotovo što se slažem sa tim da je Zakon o privatizaciji donesen kao pomoćno sredstvo da bi se rešio jedan ozbiljan problem, protiv čega nemam ništa, ali imam protiv da se jedno priča, drugo piše u odredbama zakona, a treće radi, kada je u pitanju privatizacija. Izbor poslanika na sadržaj amandmana je njegov slobodan izbor. Izbor drugog poslanika da ga zbog toga diskvalifikuje po bilo kom njegovom osnovu je nedopustiv. Zato još jednom zahvalnost predsednici Narodne skupštine što nas je sve zajedno na to podsetila. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Po amandmanu?
Po Poslovniku.
Izvolite.
Hvala. Poštovana predsednice, povređen je član 104. – ako se narodni poslanik u svom izlaganju na sednici Narodne skupštine uvredljivo izrazi o narodnom poslaniku koji nije član iste poslaničke grupe, navodeći njegovo ime i prezime ili funkciju, odnosno pogrešno protumači njegovo izlaganje, narodni poslanik na koga se izlaganje odnosi ima pravo na repliku. Ako se uvredljivi izrazi odnose na poslaničku grupu, odnosno političku stranku kojoj narodni poslanici pripadaju, u ime poslaničke grupe pravo na repliku ima predsednik poslaničke grupe. O korišćenju prava iz st. 1. i 2. ovog člana odlučuje predsednik Narodne skupštine. Znači, ne možete vi pre nego što date reč gospodinu Babiću da kažete – zaključujem ovaj krug replika. To ne piše nigde u ovom članu. Mi smo pratili ovu diskusiju, nismo se javljali, nismo se uključivali, a onda je u poslednjem izlaganju gospodin Babić govorio uvredljivo o političkoj stranci kojoj ja pripadam. Ja sam tražio pravo na repliku, a vi mi niste dali pravo na repliku. Ponovo apelujem na vas da nemate dvostruke aršine. Ne može gospodin Babić po ovom Poslovniku da se javi svaki put kada se spomene gospodin Vučić, ako to spominjanje nije uvredljivo. Ne može da bude osnov za repliku samo kad se kaže – premijer Vlade Republike Srbije, ako nije rečeno ništa uvredljivo vezano za to. Juče smo govorili o članu 8. Zakona o informisanju, kako izabrani predsednici moraju da trpe kritiku za svoj rad. Molim vas, ne možete vi da dozvolite da se uvek krug replika završava tako što će neko iz Srpske narodne stranke da zatvori krug replika i vi da kažetemoje diskreciono pravo, vi ili bilo koji drugi predsedavajući, uvek se tako završi, tako da gospodin Babić ima zadnju reč. Molim vas da se pridržavate Poslovnika, da ravnopravno tretirate sve poslanike. Hvala vam.
Dva minuta, povreda Poslovnika. Zahvaljujem se. Obratiću pažnju na to što ste rekli i član 104, sami ste rekli da ne navodi ovo što se desilo u sali. Reč sada ima Zoran Babić. Dakle, sami poslanici daju to na ovoj raspravi. Samo onako kako se očekuje od mene, stalno da dajem reč. (Marko Đurišić, s mesta: Hoćete da mi date obrazloženje, i da me pitate da li će se glasati o tome, da li treba da se glasa. To treba da uradite po Poslovniku.) Kada mi dozvolite, prvo moram da se trudim da čujem kada mi poslanici dobacuju s mesta, to je dodatan napor ako ne koristi mikrofon. Izuzetno, verujte mi i nemam tu dispoziciju da ulazim i izlazim iz sale kad hoću. Ali, koliko sam vas razumela kada ste dobacivali, morate dozvoliti da završim rečenicu, a onda ide pitanje, da li ćemo da glasamo. Dakle, ako ste me razumeli ili pažljivo slušali, upravo član 104, koji ste pročitali nije bilo moguće da je predsedavajući povredio. Eto, saslušala sam vašu sugestiju pa sledeći put ću završiti krug sa nekim drugim poslanikom, ali krug replika se mora završiti u nekom momentu. Vi to dobro znate i predsedavajući ranije, bez obzira kojoj su stranci pripadali, imali su isto pravo da odrede kada su replike gotove. Izvolite poslaniče, da li želite da glasamo o ovome? (Marko Đurišić, s mesta: Da.) Zahvaljujem. Glasaćemo svakako. Sada ste sam izazvali, ali replika koju tražite ne postoji, replika na povredu Poslovnika [[Zoran Babić, s mesta: Ne, replika u pitanju je povreda Poslovnika]] Dobro, izvolite. Koji član je povređen?
Povreda član 107. stav 1. Nemam pravo i neću komentarisati prethodnog govornika, osim konstatacije da vodite sednicu sa demokratskom trpeljivošću i ponašajući se kao prva među jednakima, ja vam se na tome zahvaljujem, ali povredu Poslovnika reklamiram ne na prethodnog govornika, nego na izlaganje koleginice Čomić.
Na moje ponašanje, na njeno izlaganje.
Naravno, zato što je niste prekinuli u dva navrata. Javila se govoreći po amandmanu, a govorila je o demokratskim principima, a o amandmanu ne, tako da to nije bila tačka dnevnog reda. Međutim, ono što je bilo mnogo opasnije, a što je izrečeno, da se jedno govori, drugo piše u zakonu i da se treće radi i da je to izvor korupcije. Izvinite molim vas, za ove zakonske predloge i za Predlog zakona o privatizaciji, za Predlog zakona o stečaju, Vlada Republike Srbije je dobila svu saglasnost i pohvale i međunarodne zajednice i Međunarodnog monetarnog fonda i Svetske banke i Evropske unije. Za sve i u domaćoj javnosti i u svetskoj javnosti ovi zakoni su reformski zakoni, dobri po državu, dobri za građane, dobri za zaposlene, dobri za firme, jedino nisu dobri za opoziciju, jedino nisu dobri za Demokratsku stranku i za predlagača amandmana. Pa neka kažu da su protiv zaposlenih. Neka kažu da su protiv ljudi u Srbiji. Sa druge strane, gde piše u zakonu da postoji direktna pogodba? Gde piše to u zakonu? U kojem članu? Na kojoj strani? Nije dovoljno samo reći i sakriti se iza poslaničkog imuniteta i prava da možete da govorite šta god želite i da imate imunitet i pravo da tako nešto radite. Uostalom, danas će doći premijer Vlade Republike Srbije. Danas će biti ovde gospodin Vučić. Odgovoriće na sva pitanja. Poneće sve ugovore. Pokazaće. Ali,ko je rodonačelnik tih skrivenih ugovora, rešenja i ugovora o „Fijatu“ koji ste vi napravili i vi izmislili.
Zahvaljujem. Iskoristili ste dva minuta. Samo da odgovorim na povredu Poslovnika. Smatram da nisam povredila Poslovnik, jer svim poslanicima sam danas dozvolila da o amandmanu u kome se kaže „briše se“ kažu svoje mišljenje o takvom amandmanu, a ona se opredelila i potrošila četiri minuta i 10 sekundi. To ću dozvoliti svima makar završili na trećem amandmanu svo vreme koje imate kao poslanici. Reč ima Neđo Jovanović. Povreda Poslovnika? Samo recite član koji sam sad povredila? (Neđo Jovanović, s mesta: Član 27. stav 2.) Daću vam po članu 2, eto odmah ću prekršiti Poslovnik, samo vi promenite to. Promenite, nađite neku poslaničku jedinicu i odmah se pozovite. Zaista se ne bavim tehnikom. Na naziv iznad člana 2. i član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Narodne skupštine, poštovani ministre, poštovani gosti, nas dvojica poslanici Nove stranke Zoran Živković i ja podneli smo amandman na član 2. Predloga zakona o privatizaciji i dali odgovarajuće obrazloženje našeg amandmana. Naime, članom 2. Predloga zakona o privatizaciji definišu se pojedini izrazi koji su relevantni za razumevanje ovog zakona. To su, privatizacija, javni kapital, pa se onda navodi šta je predmet privatizacije, koji su subjekti privatizacije, modeli privatizacije u okviru kojih se, a to smo saznali u raspravi podrazumeva i korišćenje jednog novog, mada, kasnije u amandmanu u članu 8. pokazaću kako to nije nikakva nova stvar. Potom kaže - učesnik u postupku privatizacije, koje privatizacije, zatim ko je kupac, šta znači strateški investitor, sredstva plaćanja, pismo zainteresovanosti, fer tržišna vrednost. Zatim se kaže šta je metod javnog prikupljanja ponuda sa javnim nadmetanjem, potom, metod javnog prikupljanja ponuda, pa se ponovo objašnjava isto to, početna cena za prodaju kapitala, prodaja kapitala, prodaja imovine i imamo 32 termina koja se članom 2. ovog predloga zakona samo definišu. Mi smo smatrali da su dve stvari ovde veoma važne. Sve ove kategorije, i ovi termini, već su na drugim mestima definisani i nije bilo neophodno ovde jedan posebni član posvetiti tome, ali ono što je za nas mnogo važnije jeste sledeće. Nas dvojica smo analizirajući sadržinu ovog predloga zakona, a to smo i prekjuče ovde rekli, zaključili da je brisanje svih 95 članova Predloga zakona o privatizaciji jedini način da se ovaj predlog zakona popravi. Hvala vam.
Hvala vam. Reč ima narodna poslanica Aleksandra Tomić. Izvolite.
Uvažena predsedavajuća, poštovane kolege poslanici, zarad istine i javnosti, i da obavestim kolege koji su podržali prethodni amandman svojih kolega, juče je na Odboru predlagač amandmana došao sa idejom da će povući 94 amandmana i za to postoji snimak sednice koji možete na sajtu parlamenta da skinete. Prema tome, u nadi da ćemo zaista konstruktivno danas raspravljati, u nadi da nećemo razgovarati o tome da se brišu uopšte pojmovi ovog zakona, da se uopšte briše Zakon o privatizaciji, mi smo sproveli proceduru kao Odbor i glasali o svakom predlogu ovakvog amandmana ne ulazeći u kvalifikaciju da li je neozbiljno ili je ozbiljno. Očito da postoji jedno nerazumevanje između dva podnosioca amandmana, gospodina Pavićevića i gospodina Živkovića, jer vidim da gospodin Pavićević nije obavešten da je gospodin Živković rekao da će povući 94 amandmana. Ono što je interesantno, a to je da je naglašeno decidno da amandmani moraju da budu povučeni u pismenoj formi za šta smo dobili odgovor i obećanje da će danas u plenumu gospodin Živković to i izreći javno da povlači ovih 94 amandmana. Ovo vam govorim zbog informisanosti drugih poslanika da znaju za šta se zalažu. Da li se zalažu za ono što je bilo juče ili ono što je sada i koja je suština zalaganja uopšte i podrške ovakvih amandmana i ovakvog rada u parlamentu. Zahvaljujem.
Moram da dam reč Zoranu Živkoviću, jer ste mu se direktno obratili i pitali ga da li će da povuče amandmane? Molim vas, samo kratko. Hoćete da povučete amandmane?
Ja se nadam da ste osetili zadovoljstvo kad ste mi dali reč, a ne samo zato što ste morali da mi date reč.
Tako je. Spomenuti ste i pitanje vam je postavljeno.
Na sreću sednice odbora se direktno prenose i snimaju, tako da osim prisutnih članova Vlade i Vladinih institucija i dvadesetak poslanika i srpska javnost je mogla da lepo čuje i vidi šta je juče rečeno na odboru. Ja sam rekao da na odboru neću da diskutujem o amandmanu, da diskutujem o ovih 95 amandmana, a da ćemo povući amandman na Zakon o stečaju, jer su nas ljudi iz Vlade ubedili, pre svega direktorka Agencije za licenciranje stečajnih upravnika, da je to rešenje sa legitimacijama dobro. Znači, to sam rekao, rekao sam vam da usmeno da li je dovoljno da to kažem usmeno, vi ste rekli pismeno, a inače se kaže „pisano“ i dogovorili smo se da ja to povučem danas kada taj amandman bude na dnevnom redu. Prema tome, nema razloga da iznosite neistine, posebno kada je vrlo lako proverljivo to što sam ja juče rekao na odboru. Sa druge strane, meni je jako drago da naši amandmani su naišli na ovako visok nivo interesovanja i aktivnosti i to govori o njihovom kvalitetu. Hvala.
Samo da vam kažem, morate pismeno da povučete amandmane, objasniće vam koleginica Čomić, na taj zakon koji ste rekli. Sa zadovoljstvom ćemo prihvatiti, jedva čekam da odustanete od tih amandmana. Reč ima po redu Neđo Jovanović povreda Poslovnika. Izvolite.
Tek sada vidim da sam, malopre, bez obzira što je bila neispravna kartica, opravdano intervenisao, pa ću vas zamoliti da razmotrite upravo ukazivanje na član 27. stav 2, a u vezi člana 162. Poslovnika, a imajući u vidu nespornu činjenicu. Prvo, svi narodni poslanici imaju pravo da podnesu amandman u skladu sa članom 161. To može biti jedan, to može biti 100, može biti 1.000 amandmana. Imali smo ovde u prethodnim sazivima situacije kada je bilo mnogo amandmana o kojima smo raspravljali, ali se postavlja pitanje da li ovde dolazimo do zloupotrebe procesnih ovlašćenja, a na to, vi predsednice, morate da reagujete. Kako se čini zloupotreba procesnih ovlašćenja? Jednostavno tako što se primenom člana 162. ukazuje da je obavezno da se u amandmanu navede obrazloženje koje sadrži objašnjenje predloženog rešenja i cilj koji se tim rešenjem postiže. Sa ovih 94 amandmana se postiže jedan cilj. Taj cilj je da se zakon ne donese, da se ne usvoji. Ako je to cilj, onda nisu trebala 94 amandmana, mogao je da bude samo jedan amandman, a ne opstrukcija kako se to sada čini. Hvala vam.
Hvala vam, ali predsedavajući baš ništa nije učestvovao u pisanju amandmana. Nisam određivala cilj amandmana, ušlo je u proceduru, odbori su odobrili te amandmane i sada imamo interesantnu raspravu. Reč ima po redosledu Aleksandar Marković, trošite vreme grupe poslanika, to znate. Hvala vama.
Uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici, predlažem da se ne prihvati ovaj amandman na član 2. predloženog zakona koji glasi – briše se, sa potpuno istim obrazloženjem, kao i prilikom amandmana na član 1. Ne mogu da prihvatim brisanje ovog člana, zato što ovaj član 2. definiše apsolutno sve ključne pojmove i izraze koje ovaj zakon tretira, da ne nabrajam sve, ali privatizaciju kao takvu, javni kapital, zatim predmete privatizacije, subjekte privatizacije, modele, metode, učesnike u postupku privatizacije i sve ostalo što se nalazi u ovom predlogu zakona. Potpuno je korisno da jedan zakon sadrži jedan ovakav član koji definiše sve pojmove na jednom mestu u jednom članu i bilo bi, gospođo predsedavajuća besmisleno menjati ovakav član, kao što je bilo besmisleno i predlaganje ovog amandmana.
Reč ima Dragan Šormaz.
Ja bih sada i zahvalio kolegi Neđi koji je jasno objasnio i vezano za amandman na član 2. i svih ostalih 90 amandmana, dvojice poslanika, koje smo dobili, ono što sam govorio, pa što je izazvalo i govor i replike nekih poslanika opozicije. Ako imate načelnu raspravu i u načelnoj raspravi kažete da ste protiv zakona, protiv ste celog zakona i glasate načelno i u celini protiv zakona, vi ste protiv. Ako donesete na 90, na svaki član – briše se, to je opstrukcija, to je besmisleno i to je smešno, još uz ono malopređašnje objašnjenje da su oni došli do zaključka da ovim amandmanom će brisanje tog člana i svih ostalih članova, sprečiti da bude donet jedan loš zakon, koji MMF, Svetska banka, Komisija EU podržava i kaže da su reformski. Ja razumem, apsolutno mogu da budu neki protiv ulaska Srbije u EU, mogu da se ne slažu sa standardima EU, mogu da traže da se briše ovaj član zakona i svih ostalih na taj način, ali to su onda ljudi koji ne žele dobro Srbiji, koji ne žele standardizaciju Srbije i imam pravo kao narodni poslanik to da kažem. Kao što oni imaju pravo da napišu besmislen amandman i ja imam pravo da kažem da su napisali besmislen amandman i da smatram, a građani će na kraju oceniti sve i to je tačno, ali da smatram da oni koji kako rade, ne rade dobro u interesu građana Srbije, šta drugo narodni poslanik ima pravo da kaže, ako ne to. Znači, ne rade dobro, nisu za standarde EU, dezavuišu javnost, vrše opstrukciju, troše vreme Narodne skupštine. Ceo dan će se ovde raditi, ostaće zbog toga više zaposlenih, povećane dnevnice, povećani troškovi, prekovremeni rad i sve ostalo, koštaju građane Srbije, dva neozbiljna poslanika i to građani Srbije treba da znaju. Hvala.
Sami ste rekli kakav amandman, diskusija sa druge strane. Ja odobravam danas da diskutujete na način na koji smatrate da je potrebno, bez uvreda, samo da mimoiđete član 104. molim vas svi zajedno. Po redu se javila Gordana Čomić, prozivam, trošite vreme ovlašćenog? Dobro.
Koristim vreme ovlašćene predstavnice poslaničke grupe DS, ponovo za podršku amandmana koji su podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević, iz očiglednog razloga. Amandman koji se osporava na…
Molim gospodina Toškovića da ne dobacuje.
Komotno može, mi smo Novosađani, mi kada dobacujemo, mi to radimo kako valja, tako da Vučeta, komotno. Dakle, želim da podržim ovaj amandman iz očiglednih razloga, jer je očigledno bio neposredan povod za dosta zanimljivu raspravu koja je neujednačena, kako slušamo o tome da li se osporava predlagač ili se osporava procedura, odnosno govori o zloupotrebi procedure za koju nema sankcije ili se pokušava predložiti da predlagač, odnosno, predlagači su krivi zašto su predložili amandman, kojim žele da se, zakon koji je pred nama ne usvoji. Osporava se i obrazloženje, a vidi se da je cilj predlagača i amandmana da zakon ne bude usvojen. Ako vam je cilj da zakon ne bude usvojen, onda je sredstvo omogućeno procedurom Poslovnika Narodne skupštine da koristite podnošenjem amandmana. Ono još zanimljivo što se čulo, s obzirom da je sadržaj ovog amandmana koji se briše, takav da se ponavlja, manje-više uz jedno izuzeće je obrazloženje da ovakvo rešenje podržavaju MMF, EU, i slično. Onda ne govorimo o istim zakonima. Pošto Zakon o stečaju, izmene i dopune Zakona o stečaju i Zakon o privatizaciji i danas nedostajući Predlog izmena i dopuna Zakona o Agenciji za privatizaciju su zakoni koja je podržala Svetska banka i radila grupa stručna Svetska banke kao i Zakon o radu i to sa obećanjem, odnosno dogovorom da će sprovođenje tih zakona imati podršku Svetske banke o različitim sumama novca se radi, u jednom slučaju 250, u drugom slučaju 400 miliona dolara, ali to je istina o Zakonu o privatizaciji i Zakona o stečaju, Zakona o Agenciji za privatizaciju, pa onda i za Zakon o planiranju i izgradnji. Ako je ideja da se ospori pravo narodnog poslanika da sadržajem „briše se“ spreči i da dopre do javnosti, zašto želi da spreči donošenje zakona ako ideja da se kao mantra ponavlja da je ovo posao Evropske komisije Brisela, a ne procesa kojem smo bili svedoci poslednjih šest meseci, plus šest meseci, plus dve godine, pošto su o zakoni o kojima je reč početi u saradnji da se rade sa Svetskom bankom 2010. na 2011. godinu? Onda bi bilo dobro radi svih onih zbog kojih mi pišemo amandmane, zbog kojih imamo mandate, da pažljivo biramo reči podrške nekom zakonu citirajući međunarodne institucije koje sa ovim zakonom nemaju veze. Dakle, to je dodatni razlog zašto ja želim da podržim amandmane koji su podnele kolege jer su očigledno proizveli mnogo zanimljiviju raspravu nego što je moguće bila njihova namera. Njihova namera je jasna, oni zakon smatraju štetnim, u načelu su protiv, svaki član smatraju štetnim i žele da iskoriste Poslovnikom Narodne skupštine i Zakonom Narodne skupštine garantovano pravo da podnošenjem amandmana obrazlože zašto smatraju da je i zakon i njegova primena u budućnosti štetna. Ja smatram jako kreativnim braniti ovaj zakon Evropskom komisijom, braniti ovaj zakon podrškom koju nije imao. Ja ću imati pitanje za ministra o toj podršci Svetske banke u ovom slučaju kada se ovako izmenjeni zakoni budu usvojili. Sada nije momenat za to. Hvala vam.
Hvala. Doktor Darko Laketić. Vreme poslaničke grupe.
Poštovana predsedavajuća, odnosno predsednice, poštovani ministre, uvažene kolege narodni poslanici, koliko znam i zakon o privatizaciji i Zakon o stečaju, dakle ima apsolutnu podršku evropskih finansijskih institucija, a koliko vidim nemamo podršku ljudi koji se samo formalno deklarišu kao „evropejci“. Dakle, zaista sam saslušao i obrazloženje predlagača, ali i svaku diskusiju po amandmanu i tragao za razlozima ovakvih predloga, dakle, „briše se“. Pričam o amandmanu broj 2, dakle, i pričam o svim amandmanima, dakle svih 94 amandmana koji su predloženi na jedan isti način, a to je sa dve reči „briše se“. Zaista sam tragao za razlozima i motivima podnošenja ovakvih predloga amandmana. Našao sam ih u citatu, u jednom citatu pokojnog doajena novinarstva Aleksandra Tijanića koji je izrekao sledeću rečenicu kada su ga upitali da li je uzeo Zorana Živkovića da mu piše kolumnu, otvoreni citat: „Ne moguće“, rekao je, „Kako dotični da piše kada ne zna da kuca?Elem, od dana kada je ukopao prvi čokot, somelijer Živković nije više u srodstvu sa sobom“. Zatvoren citat. Zaista mislim da sa ovim citatom i bukvalno sa ovim objašnjenjem mogu protumačiti, a možemo i svi zajedno, motive podnošenja 94 amandmana sa dve reči „briše se“. Mislim, takođe, da ova rečenica oslikava ne samo jedan gigantski poslovni poduhvat pomenutog gospodina, naravno uz subvenciju države, evo završavam, već i stanje duha. Hvala vam puno.
Poslaniče, molim vas. Javili ste se po amandmanu. Zoran Živković, vi ste ga spomenuli, citirali njegove rečenice. Moram da mu dam reč. Replika dve minute. Izvolite.
Hvala uvaženom kolegi što mi je dao mogućnost da dobijem još malo vremena koje ću naravno potrošiti, ne na odgovor besmislici koju je izrekao, nego na daljem dokazivanju da ovaj zakon nije dobar i da ovaj zakon mora da bude ne usvojen, odnosno ja se nadam da će posle ovako iscrpnih, kvalitetnih, dubokoumnih rasprava poslanika većine i sam ministar da shvati da zakon treba da se povuče, jer usvojiti zakon sa podrškom ovakvo grandioznih umova će biti stvarno komplikovana stvar. No, pozdravite vi svakoga ko piše o meni...
Poslaniče, meni se obraćajte. Gospodin Mićunović je juče zamolio sve poslanike samo spikeru. Hvala.
Izvinjavam se. Prenesite prethodnom govorniku, predsednice, da ja jako volim ljude koji se bave mojim radom, poslovnim, političkim i sportskim i ne znam kojim sve, da je to jako lepo, da je posao svakog političara da izazove pažnju i to pozitivnu pažnju što ja tako shvatam pažnju prethodnika i da uz današnji nedostatak mog već hroničnog biografa koji i danas nije prisutan u sali, vidim da postoje još dosta visokoumnih ljudi koji se bave mojom istorijom, što mi godi, i ja vam se zahvaljujem na vašoj pažnji.
Hvala vam. Preneću u pauzi. Reč ima Dragan Nikolić. Izvinjavam se, prethodno se javio Marko Đurišić ako još uvek želi, po amandmanu. Samo mi recite, vreme poslaničke ili vreme šefa?
Vreme šefa.
Izvolite.
Ovaj član 2. definiše pojmove koji se nalaze u ovom zakonu i jedan od pojmova je strateško partnerstvo. Kaže – strateško partnerstvo je model privatizaciji kroz istitucionalni odnos domaćih ili stranih lica sa subjektom privatizacije, odnosno Republikom Srbijom koja se sprovodi kroz zajedničko ulaganje putem osnivanja novog privrednog društva ili dokapitalizacijom postojećeg subjekta privatizacije. Slušali smo od dosta prethodnika kako ovaj zakon će sprečiti korupciju, kako je dobio pohvale raznih međunarodnih institucija, pa bih ja želeo da pročitam saopštenje za javnost jedne institucije, zove se „Transparentnost Srbija“, koja počinje ovako – privatizacija je i dalje pod rizikom korupcije. „Transparentnost Srbija“ smatra da aktuelni Predlog zakona o privatizaciji ne otklanja u dovoljnoj meri rizike za nastanak korupcije u toj oblasti i pored toga što proklamuje transparentnost i onemogućava korupcije među temeljnim načelima i donosi neka dobra rešenja. „Transparentnost Srbija“ ocenjuje da je izuzetno važno što je u predlogu zakona izostavljena najspornija odredba iz nacrta, mogućnost da se privatizacija sprovodi po metodu neposredne pogodbe. Međutim, istog dana je javnost obaveštena da će neposrednih pogodbi ipak biti, ali da će se one primeniti direktno na osnovu međudržavnih ugovora. Time se nastavlja opasna praksa, stvaranja paralelnog pravnog režima u kojem država sa jedne strane propisuje stroga pravila nadmetanja, transparentnosti i procedura kod raspolaganja javnom imovinom, a sa druge strane se olako odriče svih tih načela kada dođe na red poslovanje sa inostranim partnerima iz odabranih zemalja, bilo da je reč o prodaji preduzeća, javnim nabavkama ili javnim, privatnim partnerstvima. Predlog zakona sadrži model strateškog partnerstva kod kojeg će postojati konkurencija, javnost, metod javnog prikupljanja ponuda, ali je problem u tome što kriterijumi za odabir ovog modela i za kvalifikacije investitora nisu precizno postavljeni, već je prepušteno da ih Vlada arbitrarno utvrdi od slučaja do slučaja i ide dalje saopštenje, ne bih sada čitao. Znači, nije baš da svi imaju pozitivno mišljenje o rešenjima iz ovog zakona, evo ja sam naveo saopštenje „Transparentnosti Srbija“ koje se često ovde uzima kao neko ko ocenjuje transparentnost zakona koji se donosi i sprovodi u Republici Srbiji i mislim da, citirao sam, iskoristio sam raspravu u ovom članu 2. koji definiše strateško partnerstvo i uključio se, nadam se dovoljno argumentovano u diskusiju o tome da ovaj zakon ipak ne otklanja sve rizike od korupcije, kako neke kolege poslanici tvrde. Hvala.
Gospodine Babiću, mogu da vam dam vreme grupe ili vaše vreme, pošto nije ništa spomenuo?
Vreme grupe.
Izvolite, po amandmanu.
Ono što ovaj zakon čini znatno fleksibilnijim i boljim od još uvek važećeg Zakona o privatizaciji, za koji smo videli koliko je invalidan, jer invalidan je čim je ostavio skoro 600 preduzeća u portfoliju Agencije za privatizaciju, koji je ostavio 161 firmu u fazi restrukturiranja. Definitivno da je loš. Stavio je znak pitanja nad 88 hiljada radnika u Srbiji i definitivno ne može da se govori o zakonu koji je dobar. Za zakon koji ima direktan ili indirektan trošak za budžet Republike Srbije od skoro 800 miliona evra za te firme u restrukturiranju ili one firme koje nisu iznašle svog strateškog partnera ne možemo da govorimo kao o zakonu koji je dobar, već o zakonu koji mora da se menja. Ono što čini fleksibilnijim i boljim ovaj predloženi Zakon o privatizaciji baš više modela od kojih je svaki transparentan kako bi sve te firme, a ja bih voleo da sve firme iznađu svoje strateške partnere, nisam siguran i ne želim da zamajavam ljude u Srbiji da kažem sve će se rešiti. Voleo bih, ali je tako nešto gotovo nemoguće, zato što je prethodni režim ovakvim zakonom, uvođenjem firmi u restrukturiranje, uspavao i menadžment i zaposlene u tim firmama, rekao - ne morate da plaćate nikome ništa, ne morate da radite, dobićete platu, malu platu, mizernu platu, ali ne morate da se borite za tu platu, tu platu će vam obezbediti poreski obveznici, tu platu će vam obezbediti drugi ljudi u Srbiji, tu platu će vam obezbediti ono malo zdrave privrede u Srbiji što je ostalo. Takav vid ekonomije, po mom skromnom mišljenju, je diletantski. S druge strane, ja poštujem ulogu koju nevladin sektor ima i civilno društvo u svakom društvu, pa i u srpskom društvu. Poštujem svaki kritički ton. Poštujem i ulogu koju „Transparentnost Srbije“ ima u našem društvu, ali, nažalost, „Transparentnost Srbije“ nije dovela ni jednog investitora. „Transparentnost Srbije“ nije donela sredstva u te firme, nije obezbedila proizvodnju, ne obezbeđuje kreditne linije. Ima tu jednu elegantnu ulogu kritičke uloge, korektivne uloge u društvu. To je dobro i mora da postoji, ali ne može da se meri istom snagom mišljenje „Transparentnosti“ u odnosu na Fiskalni savet, u odnosu na Međunarodni monetarni fond, u odnosu na Svetsku banku. Želeli vi to da priznate ili ne, voleli mi to ili ne, mi zavisimo od tih međunarodnih institucija. Od „Transparentnosti“ ne zavisimo. Ponoviću, poštujem šta „Transparentnost Srbije“ radi i šta znači korektivni faktor u našem društvu, u svakom društvu, pa i u srpskom društvu, ali ne može da se meri kritički ton u odnosu na one koji konzumiraju ovaj zakon od koga srpska privreda i od koga srpska država zavisi. Naravno da nam je bitniji stav Svetske banke i bitniji stav Međunarodnog monetarnog fonda i EU u odnosu na „Transparentnost“, tako da porediti ta dva mišljenja i stavljati znak jednakosti je neozbiljno. Ovo je zakon koji nam nije niko nametnuo. Ovo su zakoni koji nam nije niko napisao i stavio i rekao – ovo morate. Ovo su zakoni koji su potreba našeg društva, koji su potreba da se stavi tačka na postupak privatizacije, od kojih se najvećem broju našeg stanovništva okreće stomak. Lepo je govorio moj kolega Martinović, od svih tih privatizacija, 28 privatizacija se vode kao uspešne. Zamislite hiljade privatizacija koje su sprovedene, a da vi imate 1. promil uspešnih i da kažete – da, to je dobro. Imate jedan promil uspešnih i hvalite taj zakon? Zalažete se za evropski put, a ne poštujete evropske vrednosti, ne poštujete evropsko mišljenje? Onda otvoreno kažite – nismo za EU, imate neki drugi put. Ako su ovi zakoni reformski zakoni i zato smo dobili podršku, ako su ovi zakoni dobri za firme koje se još uvek nisu privatizovale, ako su ovi zakoni dobri za zaposlene u tim firmama, a nisu dobri za vas, pa kažite – mi smo protiv građana, mi smo protiv zaposlenih, mi smo protiv tih firmi. Kažite onda otvoreno. Ne može jedno da piše u programu, a druga politika se sprovodi. Ne mogu dupli standardi. Zbog svega ovoga, zbog onoga što je i pre nekoliko dana izrekao gospodin Vujović, zbog međunarodne podrške, zbog života koji donose ovi zakoni, i o privatizaciji i o stečaju, SNS će u danu za glasanje podržati ovaj zakon i naravno da neće podržati ove amandmane na koje svako ima pravo, ali amandmane koji nemaju ideju osim – briše se.
Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić. Izvolite.
Koristim vreme ovlašćene predstavnice poslaničke grupe DS. Imam jednu molbu. S obzirom da sam pažljivo slušala prethodnog govornika, upotrebljen je jedan pridev, jedna reč za koju samo mogu da molim da se ne koristi, jer su zakoni koji se menjaju, odnosno u ovom slučaju zakoni koji treba da se zamene, ocenjeni kao invalidni. Invaliditet nije negativna stvar, niti je negativan opis. Ja znam da nam treba više dobre volje nego što postoji način da se u Poslovniku to odredi i zato na tu dobru volju apelujem. Kao što zakoni ne mogu da budu invalidni, tako to ne mogu da budu ni amandmani okvalifikovani, kako se ovde pokušava, osim što se ponavljaju neistine o razlozima, o vremenu, ako hoćete i o autorima, i o podršci Zakonuo privatizaciji i Izmenama i dopunama Zakona o stečaju. Da bismo bar na ovom amandmanu, koji definiše na čega će se zakon odnositi, pokušali da dobijemo relevantnu informaciju, odgovorne javne reči, ja sada pitam ministra da li će Svetska banka i da li je ostala pri podršci od 250 miliona dolara, kako je najavljeno za donošenje ovih zakona u decembru 2013. godine, odnosno u januaru 2014. godine? Dakle, da li Svetska banka ima finansijsku podršku za primenu ovih zakona za Vladu Republike Srbije? Da završimo sa tim ko i na koji način podržava primenu ovih zakona, uz jednu molbu da sebe radi pažljivije biramo reči i da zakone ne nazivamo invalidnim jer postoje ljudi koji se u takvim rečima jednostavno i nažalost lako prepoznaju. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima ministar. Izvolite.
Hvala. Pre nego što odgovorim na vaše pitanje direktno, samo jedna napomena. Postojalo je jako mnogo pokušaja da se i prethodno promene zakoni i omogući nastavak procesa privatizaicje. Razlozi zbog kojih oni nisu doveli do konačnih efekata su složeni i mislim da prevazilaze okvir ove sednice, ali mogu da kažem sledeće. Nacrt ovog zakona smo stavili na sajt Agencije, na sajt Ministarstva. Postojalo je puno vremena od 20 dana za javnu diskusiju. U okviru te javne diskusije za zakon koji smo mi pisali, a ne oni, dobili smo komentare i sugestije naše stručne javnosti, međunarodnih finansijskih organizacija. Dve nedelje nakon zaključenja te rasprave smo usvojili sve one primedbe koje su po našem mišljenju i po mišljenju Vlade, jer je Vlada taj izmenjeni tekst usvojila. Mi smo to odrazili u izmenjenom tekstu zakona. Ako želite, možemo da idemo kroz detaljne izmene koje smo usvojili. Taj tekst je išao na Vladu. Prema tome, ovde se govori o podršci međunarodnih finansijskih organizacija na tekst zakona koji smo mi predložili, o interakciji koja se dogodila između javne diskusije i predloga zakona koji je upućen na Vladu i koji je Vlada usvojila i dostavila Skupštini na razmatranje, koji imate pred sobom. Prema tome, ovo je potpuno tačno, da smo dobili podršku od svih organizacija koje se pominju i više od toga, znači, i od drugih organizacija koje su aktivne u Beogradu, bilateralnih organizacija, profesionalnih organizacija itd. Mi smo u sklopu razgovora o primeni ovog zakona nastavili razgovor sa Svetskom bankom i obezbedili ne samo podršku koja je bila pre, nego mnogo dublju podršku. Želimo da ostvarimo puni tzv. DPL za ovaj zakon koji će omogućiti svima nama da u okviru tzv. matrice za razvoj rezultata…
Vreme. Potrošili ste dve minute na odgovor.
… pratimo ostvarenje tog zakona. Prema tome, to će biti… [[Isključen mikrofon.]]
Reč ima narodni poslanik dr Aleksandar Martinović, po amandmanu. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani gospodine ministre, postoji više razloga zašto SNS smatra da je Vlada dobro postupila zbog toga što je odbila predloženi amandman. Razumem da su pojedine kolege narodni poslanici, da kažem narodskim jezikom, novi u ovom poslu, ali mislim da su dobili jednu knjigu koju sam dobio svojevremeno i ja, a koja se zove zbirka propisa. Tu se nalaze Ustav, Ustavni zakon, Zakon o Narodnoj skupštini, Poslovnik i jedan akt na koga su izgleda poslanici, ovi novi, zaboravili - jedinstvena metodološka pravila za izradu propisa. Ta jedinstvena metodološka pravila za izradu propisa, to želim da podsetim kolege koje su malo duže u ovoj Narodnoj skupštini, je usvojio Zakonodavni odbor 30. marta 2010. godine. Ta jedinstvena metodološka pravila za izradu propisa su objavljena u „Službenom glasniku Republike Srbije“ nekoliko dana kasnije, početkom aprila 2010. godine, a na čelu Zakonodavnog odbora, ako se ne varam, nalazio se narodni poslanik iz DS. Zašto ovo govorim? Zato što se ovim amandmanom predlaže brisanje člana 2, gde se nalaze definicije, odnosno daje se definicija 32 pojma koja su ključna za primenu, odnosno za tumačenje Zakona o privatizaciji. Zašto su bitna ova jedinstvena metodološka pravila za izradu propisa? Iz sledećeg razloga, Glava 2. ovog akta naziva se „Sadržaj uvodnog dela propisa“. U ovoj Glavi 2. imate član 7. koji glasi – definicija je deo uvodnog dela pripisa, koji se nalazi posle predmeta uređivanja, a sadrži objašnjenje značenja pojedinih pojmova koji se koriste u propisu. U definiciji se koriste opšte poznati i nedvosmisleni izrazi. Šta vi ovim amandmanom predlažete? Ovim amandmanom predlažete da Narodna skupština ne poštuje jedinstvena metodološka pravila za izradu propisa. Vi predlažete da se obrišu 32 definicije pojma, odnosno pojmova koji su neophodni sutra, kada se ovaj zakon usvoji, prilikom njegove primene. Kažete pri tome, što nije istina, da je nepotrebno da se te definicije nalaze u ovom predlogu zakona kada te definicije već postoje u nekim drugim zakonima. Pitam predlagače, pošto pretpostavljam da su mnogo bolji pravnici, nego ja, u kojim zakonima imate definiciju, sem u ovom predlogu zakona, privatizacije, u kom zakonu imate definiciju predmeta privatizacije, subjekata privatizacije, modela privatizacije, metoda privatizacije, učesnika u postupku privatizacije, strateškog investitora, kupca, fer tržišne vrednosti, metoda javnog prikupljanja ponuda sa javnim nadmetanjem itd? To što ste vi izgovorili, kako da vam kažem, u poslovničko, pravničko, formalno-tehničkom smislu nije tačno. Ono što mi takođe nije jasno – kako to da poslanici koji su 2010. godine na sednici Zakonodavnog odbora, poslanici tadašnje vlasti, glasali za ova jedinstvena metodološka pravila?
Molim vas, govorite o amandmanu.
Pričam o amandmanu. Dakle, kako to da poslanici koji su glasali zdušno za ova metodološka pravila sada kažu – nemate pravo što ste odbili amandman, koji kaže – treba obrisati 32 definicije iz predloga zakona, a lepo vam piše u ovim metodološkim pravilima da je neophodno, to je obaveza predlagača zakona, da na početku predloga zakona definiše pojmove koji se u predlogu zakona koriste? Dakle, to je jedna, ne samo pravnička, to je jedna velika politička nedoslednost. To je, da kažem, formalno-pravni razlog zašto je Vlada dobro postupila kada je odbila ovaj amandman, jer amandman je zaista besmislen. Ne možete obrisati 32 pojma i definiciju tog pojma, tih pojmova, kada je obaveza Narodne skupštine po ovom metodološkom pravilu da ima te definicije. To je formalni razlog. Materijalni razlog. O tom materijalnom razlogu je već govorio moj kolega Zoran Babić. Šta znači obrisati, odnosno predložiti brisanje svih članova predloga zakona? To znači sledeće: hoćemo da srpska privreda ostane u žabokrečini, hoćemo da ostane mrtvo more, hoćemo da stotine preduzeća, koja do sada nisu privatizovana, i dalje ostanu u tom statusu, nećemo da rešimo problem preduzeća koja su u restrukturiranju, hoćemo da sve ostane isto, a pri tome navodno hoćemo u EU, hoćemo da građani Srbije žive bolje, hoćemo da imaju posao, hoćemo da imaju plate, pa kako sa ovakvim Zakonom o privatizaciji. Još jedna stvar. Kao dodatni argument zašto su ovi amandmani, neću da kažem besmisleni, da se kolege ne uvrede, ali nemaju baš mnogo smisla, ni pravnog, ni političkog, a boga mi ni ekonomskog. Kolege su, između ostalog,predložile, videćete kasnije kada dođemo do tih amandman, da se iz Predloga zakona obrišu i oni članovi koji su u sadržinskom smislu potpuno identični sa članovima važećeg Zakona o privatizaciji. To znači da vi, ne samo da ne podržavate ovaj Predlog o privatizaciji, već ste sada protiv onog Zakona o privatizaciji koji ste sami predložili i za koji ste glasali.
Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić, po amandmanu. Koristite vaše vreme? (Da)
Odgovor ministru, s obzirom da je njegov odgovor vezan za sadržaj ovog amandman. Dakle, vi ste meni dali odgovor, a ja to vas nisam pitala. Drugo, verovatno ćete postati ministar finansija, pa je možda vreme da na ovom lakšem primeru naučimo zajedno da se na pitanja poslanika ovde mora precizno odgovarati, jer je to zajednički interes. U odgovoru ne mogu da budu neke organizacije, neke finansijske, u Beogradu i svugde u svetu, neke međunarodne, kao što ne može da sadrži deo odgovora na stranom jeziku, koji ja razumem, ali možda ima drugih kolega koji ne razumeju. Pitanje je bilo vrlo jednostavno – da li u ovom slučaju ostaje prethodni dogovor sa Svetskom bankom o finansijskoj podršci za sprovođenje, izuzetno teško sprovođenje, Zakona o privatizaciji i ako bude izmena i dopuna Zakona o Agenciji za privatizaciju, Zakona o stečaju i Zakona o radu? Važno je da znamo taj odgovor, jer je vaš odgovor sasvim precizan takve vrste i nama pokazatelj da li da i dalje, sa razumevanjem, tretiramo osnovni razlog donošenja ovog seta zakona, a to su decembarske odluke iz 2007. godine o preduzećima u restrukturiranju. To je objektivan problem o 600 miliona dolara u budžetu, koji ide na plate, koji ide na neuspele privatizacije. Imamo svest o tome kakav je problem. Mi nismo opozicija Srbiji koja hoće da reši taj problem, ali jesmo opozicija Vladi koja pokušava da jedno priča, drugo piše, a treće radi. To neće moći, jer nije dobro ni po koga. Moje pitanje je bilo vrlo jasno i nije stvar u tome da li zaslužujem jasan odgovor ili ne, već je stvar u tome da na ovom primeru vidimo da li vi, kao ministar, budući finansija, i ja, kao narodna poslanica, delimo jednak stav o tome šta je zajednički interes, a šta je zajednička šteta od ovih četiri ili pet zakona koji će biti na pretresu u Skupštini Srbiji. Ne zbog mene i ne zbog vas, nego zbog javnosti koja sluša, dužni ste precizne odgovore imena finansijskih organizacija, i to da li postoji 250 do 400 miliona dolara podrške ili ne?
Zahvaljujem. Ne možete ministre, dve minute ste potrošili na isti amandman. Sledeći put. Žao mi je procedura je takva. Na naziv iznad člana 3. i član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković:
Hvala. U članu 3. je jasan dokaz onoga što govorimo da je ovo samo jedan malo izmenjen postojeći zakon. Recimo, ovde imate stav 1. – odredbe ovog zakona primenjuju se na subjekte privatizacije koje imaju sedište na teritoriji Republike Srbije. Isti taj tekst piše u članu 4. prethodnog zakona. Stav 2. je interesantan u ovom članu i zato smo, između ostalog, protiv i za brisanje ovog člana 3. Kaže – ako je ovim zakonom uređeno pitanje kojim je drugim zakonom na drugačiji način regulisano, primenjuju se odredbe ovog zakona. Znači, ovo je jedan zakon koji ima višu vrednost nego drugi zakoni. Bez definicije koji su to zakoni, koja su to pitanja na koja se odnose. Ovo su nesagledive posledice stava 2. u primeni zakona. Nadam se da je neko bar iole pažljivo pokušao da vidi kakve će biti posledice pošto u našem pravnom sistemu verovatno ima nekoliko hiljada i nekoliko stotina zakona. Da li je neko uspeo da ispita sve mogućnosti u kojima ovakva odredba neće da izazove loše, manje dobre ili čak katastrofalne posledice na oblast privatizacije ili na neke druge oblasti? Tako da me interesuje objašnjenje šta je ovim stavom trebalo da bude postignuto i da li je izvršena bilo kakva analiza? Kakve će posledice taj stav imati uopšte na pravni sistem ove države? Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragan Nikolić.
Hvala gospođo predsednice parlamenta. Javio sam se po onom drugom amandmanu, ovo je treći, ali je potpuno isto. Komentar će biti jednak zato što je predlog identičan u 94 slučaja, što je, čini mi se bez presedana. Naravno, SNS neće u danu za glasanje glasati za ovaj amandman. Moj predlog kao poslanika jeste da ne glasamo ni protiv. Mislim da treba da se uzdržimo jer je šteta trošiti struju u ovom parlamentu glasajući protiv svih ovih amandmana. Pre toga sam hteo da pozdravim ministra privrede, ministra koji će uskoro, po mom saznanju biti ministar finansija, ali da mu se zahvalimo što je u svom mandatu dao ovoj skupštini jedan vrlo ozbiljan studiozan, temeljan Zakon o privatizaciji koji će otkočiti mnoge privatizacije koje su zaglavljene, koje će omogućiti firmama koje su u restrukturiranju da krenu iz tog začaranog kruga i siguran sam da ćemo u danu za glasanje, kao poslanička grupa dati podršku ovom zakonu u celini, a da ćemo prihvatiti amandmane koji su suvisli, koji su uradili na tome da ovaj zakon bude poboljšan. Toga dana kada smo dobili amandmane obradovao sam se, bilo ih je 120. Predsednik, odnosno šef naše poslaničke grupe nam je rekao, obradovao sam se i rekao – opozicija shvata težinu ovog zakona, njegovu ozbiljnost, ali onog momenta kada sam video da se radi o 94 amandmana, 10% je samo dve reči, a to je – briše se i to pokazuje svu jednu neozbiljnost u ovoj veoma teškoj situaciji u kakvoj se Srbija nalazi. Zato je opcija kojoj pripada, onaj ko je dao ovakve amandmane, u Vranju dobilo manje od 4%, a SNS je dobila preko 50% glasova. Svako od nas ko uđe u ovaj parlament uđe preko stranke ili na listi, ali nakon toga njegovo ime i prezime se jako prepoznaje u Srbiji. Prepoznaje se u gradu u kome živi, među ljudima sa kojima se kreće i…
Poslaniče, molim vas o amandmanu, to - briše se.
… Pričam o ovom amandmanu upravo o kvalitetu amandmana. Ja sam zadivljen jer ćemo imati priliku da se danas 94 puta javimo i kažemo javnosti Srbije da je SNS jedna veoma ozbiljna, jedna veoma odgovorna stranka i da građani Srbije se sigurno nikada neće pokajati što su glasali za nas, a očekujem na sledećim izborima da u Vranju osvojimo i preko 60% glasova. Hvala.
Reč ima narodna poslanica dr Dragana Barišić.
Zahvaljujem. O neophodnosti donošenja ovog zakona, a u isto vreme odbijanja ovog amandmana suvišno je bilo šta reći, jer se prethodni Zakon o privatizaciji pokazao kao jako loš. Naime, 400.000 radnika je bez posla. Konkretno u Kruševcu, gradu iz kog dolazim pre 15 godina bilo je 40.000 radnika, od toga 17.000 radnika je bilo u primarnoj proizvodnji. Sada je svega 17.000 zaposlenih, a od toga oko 3.000 radnika u primarnoj proizvodnji. Neophodnost donošenja ovog zakona je višestruka jer trebamo misliti na radnike „14. oktobra“, „Trajala“, zatim Fabrike maziva, jer su u Kruševcu skoro sve fabrike ili u procesu restrukturiranja ili u procesu privatizacije. Kruševac, koji je bio grad na petoj poziciji pre petnaestak godina, sada je devastirano područje. Prema tome, smatram da ovaj amandman kao i sledećih 93-94 koliko su kolege samostalni narodni poslanici podneli, trebamo odbiti a ovaj zakon podržati u celini. Zahvaljujem.
Reč ima prof. dr Aleksandar Martinović. Izvolite.
Dame i gospodo, narodni poslanici, poštovani gospodine ministre, mislim da predlagači ovog amandmana bez ikakve potrebe plaše građane Srbije, plaše javnost i plaše privrednike kako se u članu 3. u stavu 2. nalaze nekakve monstruozne odredbe koje će da potpuno poremete funkcionisanje pravnog sistema Republike Srbije. Član 3. stav 2. Predloga zakona o privatizaciji glasi – ako je ovim zakonom uređeno pitanje koje je drugim zakonom na drugačiji način regulisano, primenjuju se odredbe ovog zakona. Želim da skrenem pažnju predlagačima amandmana da studenti na prvog godini svakog pravnog fakulteta u Srbiji iz predmete koji se negde zove Uvod u pravo, negde Teorija države i prava uče da postoje dva pravila prilikom tumačenja pravnih propisa, dva interpretativna pravila. Jedno pravilo na latinskom glasi – lex specialis derogat legi generali, dakle – poseban zakon suspenduje odredbe opšteg zakona u određenoj oblasti. Drugo pravilo – lex posterior derogat legi priori, što znači – kasniji zakon suspenduje zakon koji je donet pre njega. Tu nema ničeg nelegalnog, tu nema ničeg spornog. To ne unosi nikakav haos u funkcionisanje pravnog sistema. Da unosi, ne bi rimski pravnici, još iz tih davnih vremena formulisali ova pravila. Ta pravila vekovima važe u svakom demokratskom, civilizovanom pravnom sistemu. Čak i da ih predlagač zakona, dakle Vlada Republike Srbije, da ne postoji ova odredba u Predlogu zakona, postoje ova dva pravila, teorijska pravila koja se primenjuju prilikom tumačenja svakog pravnog propisa koga donese, bez obzira da li Narodna skupština, Vlada ili neki drugi državni organ. Dakle, nema ničeg spornog. Zašto ovo govorim? Ne zato da bih držao bilo kakve akademske pridike podnosiocima amandmana, nego samo zato da bih uputio jednu jasnu političku poruku građanima Srbije, a pre svega zaposlenima u preduzećima koja još nisu privatizovana, odnosno u preduzećima koja se nalaze u statusu restrukturiranja, da ima se ništa strašno neće desiti kada se usvoji ovaj zakon i kada počne njegova primena. Naprotiv, ovaj zakon je jedini lek za tešku bolest u kojoj se nalazi, nažalost, srpska privreda. Vi znate kako naš narod kaže – na ljutu ranu se stavlja ljuta trava. Ovaj zakon je ljuta trava za ljute bolesti u kojima se nalazi srpska privreda, a te ljute bolesti nije prouzrokovao ni Aleksandar Vučić, ni SNS, ni Dušan Vujović. Te teške i ljute bolesti su nasleđene i mi te nasleđene bolesti ovim ljutim travama pokušavamo da izlečimo, da bi bilo bolje nama, ali pre svega da bi bilo bolje našoj deci.
Zahvaljujem dr Martinoviću. Za reč se javio šef poslaničke grupe SNS, narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Kolega Martinović je, pokazujući svoje izvanredno pravničko znanje, objasnio sve razloge zbog kojih će SNS glasati protiv ovog amandmana. Sa mojim skromnim znanjem i skromnim političkim iskustvom, podsetiću i predlagače amandmana i sve ostale narodne poslanike da „leks specijalis“ nije novina u našem političkom sistemu. Čini mi se da je prvi „leks specijalis“ u novijoj istoriji Srbije tako krstio i napisao Ratko Marković 1996. godine, ispravljajući nepravilnosti nastale u lokalnim izborima 1996. godine. To je tada bio taj ljuti lek na ljutu ranu koji je zaustavio neke procese koji su se s pravom u to vreme dešavali. Na ovaj način i ovaj zakon je ta nova ljuta trava za ljutu ranu i za nepravilnosti koje su se dešavale u privatizacijama po postojećem Zakonu o privatizaciji, koji je ostavljao ljude bez posla, koji je ostavljao ljude bez perspektive, koji je bio samo opterećenje za budžet Republike Srbije, koji nije davao mogućnost budućnosti, nije davao mogućnost proizvodnji, nije davao mogućnost našoj deci, kao što je gospodin Martinović rekao. „Leks specijalisom“ ne treba plašiti nikoga, naročito ne od onih koji kada su taj „leks specijalis“ konzumirali bio je dobar, a sada nije dobar, naročito što mi, i ponoviću i ponavljaću do 95. amandmana, da smo za ovaj zakon dobili podršku relevantnih međunarodnih institucija – Svetske banke, MMF-a, EU, svih onih ljudi koji zaista ljudima u Srbiji i Srbiji žele dobro. Zbog toga u Danu za glasanje odbićemo ovaj amandman.
Zahvaljujem, gospodine Babiću. Za reč se javio narodni poslanik dr Marko Atlagić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovani gospodine ministre sa saradnicima, naravno da predlažem da se ovaj amandman odbije i da u Danu za glasanje kažem da neću glasati, a pozivam i poslanike pozicije i opozicije da ne daju glas za ovaj amandman. Zašto? Zato što i predlagači amandmana navode u svom obrazloženju, ako ste pročitali njihovo obrazloženje, da ponuđena rešenja u ovom predlogu zakona o privatizaciji neće dovesti do stvaranja boljih uslova za ekonomski razvoj i očuvanje socijalne stabilnosti kroz otvaranje novih ili očuvanje postojećih radnih mesta. Gospodine predsedavajući, smatram, naprotiv. Upravo i jeste jedan od novih modela privatizacije koji nudi ovaj predlog zakona prodaja imovine u postupku privatizacije, koja kada se uporedi sa prodajom imovine u stečajnom postupku ima izuzetne pozitivne efekte u širem poslovnom društvenom kontekstu upravo kroz održavanje zaposlenosti i zadržavanje postojećih radnih mesta. Zašto? Upravo zato što se prodajom imovine u postupku privatizacije, što ima svoju i strategijsku vrednost u onome što smo se mi opredelili, a to je reindustrijalizacija, zato što aktivira ljudske resurse u tradicionalnim oblastima, na primer, čuvanjem kadrovske strukture kada je u pitanju industrija. To je izuzetno bitno i izuzetno važno. Međutim, suprotno tome, postojeći zakon koji na neki način, ne na neki nego u stvari forsira kupovinu i prodaju imovine u stečajnom postupku, nema tu intenciju. Ono što je bitno, što me čudi, što je jedan od predlagača zakona i profesor univerziteta, a juče je rekao da bi povukao sve amandmane samo da mu jedan usvojimo. Pitam ga, ako na ispitu studenti znaju 99% odgovora od 100%, valjda ne negira i ne ruši studenta? Prema tome, predlažem mu da on glasa za ovaj amandman i za ovaj zakon. Ako ruši studenta, jaoj se tim studentima. Predlažem da glasamo za ovaj amandman. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milija Miletić.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre, poštovane kolege poslanici, javljam se ponovo povodom ovog amandmana, brisanje člana 3. Zakona o privatizaciji. Mislim da je isto kao i u prethodna dva amandmana, kao prvo mislim da nije korektno da na ovom mestu na ovaj način ovako radimo, jer svi smo svedoci da privreda u Srbiji je u veoma teškoj situaciji. Imamo 584 nezavršenih privatizacija, imamo 161 subjekt u restrukturiranju, tako da je vrlo bitno da se ovaj zakon o privatizaciji što pre usvoji da bismo mogli da obezbedimo radna mesta za ljude, jer 400.000 nezaposlenih koji su bili u prethodnom periodu zaposleni, to znači za vreme DOS, period DOS od 2000. pa do 2012. godine. Dolazim iz opštine Svrljig, u mojoj opštini imali smo preko 6.000 radnika. Za vreme DOS 2002. godine urađena je prva privatizacija koja je veoma loša, rekao sam malopre „Krzno Svrljig“, a kasnije, 2006. godine određena je privatizacija EI „Svrljig“, gde je privatizovano preduzeće i vlasnici su bila dvojica mladih momaka koji su iza sebe imali veoma jake i moćne ljude. Oni su tu firmu uzeli, stavili u hipoteku imovinu, uzeli velike kredite, uzeli iz Fonda za razvoj Republike Srbije velika sredstva i normalno, vrlo brzo su tu firmu oterali u stečaj. To je bila takva privatizacija i tako su naši ljudi iz naše opštine, male opštine Svrljig, izgubili radna mesta. To što kažem – jedna mala opština Svrljig, to važi za još 3.000 firmi koje su privatizovane i gde je urađena ta loša privatizacija. Kao poslanik Ujedinjene seljačke stranke sa liste SNS, normalno da neću glasati za ovaj amandman i neću glasati ni za ostala 92 amandmana, jer mislim da je suludo i mislim da ovaj zakon moramo što pre usvojiti i sve ostale reformske zakone, jer naša zemlja Srbija mora krenuti nekim brzim koracima da obezbedimo radna mesta, da opštine kao što je Svrljig budu opštine razvijenog tipa, kao što su bile 80-ih godina. To možemo samo ovim reformskim zakonima. Kao poslanik Ujedinjene seljačke stranke sa liste SNS, glasaću za ovaj zakon i sve zakone koji će dati dobro našoj zemlji Srbiji. Ujedno, privatizacije rađene i u firmama i preduzećima gde su bile poljoprivredne aktivnosti, gde su bile zadruge, a ja predstavljam seljačku stranku i seljake koji su radili u tim zadrugama i siguran sam da će imati određeni broj firmi koje nisu privatizovane, koje su možda među ovih 584, koje će sutra imati mogućnost da uposle nekog poljoprivrednog proizvođača koji će otvoriti neku mlekaru, sušaru, hladnjaču i gde će naši poljoprivredni proizvođači moći da daju svoje proizvode. Još jednom, sigurno ću glasati za zakon i sve zakone koje predlaže Vlada na čelu sa našim premijerom Aleksandrom Vučićem.
Zahvaljujem, gospodine Miletiću. Reč ima dr Vladimir Pavićević. Koristi vreme samostalnih poslanika. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, poštovani gosti, hteo sam samo da intervenišem u odnosu na pominjanje važnosti i značaja tzv. leks specijalisa iz 1996. godine i poređenja važnosti tog zakona sa stavom 2. člana 3. predloženog zakona o privatizaciji. Hteo bih da podsetim sve nas ovde kako je došlo do leks specijalisa 1997. godine, kako slučajno ne bi bilo zabune oko toga šta je značenje te vrste zakona bilo tada i u kakvoj vezi je taj zakon sa ovim predloženim zakonom o privatizaciji. Svaki narodni poslanik i građanin, ja mislim, treba to da razume kako bi mogao da ceni da li vredi ovaj predlog zakona. Poštovani predsedavajući, 1996. godine desila se, po priznanju aktera tih događaja, najveća, kako su sami tvrdili, izborna krađa u istoriji Srbije. Četiri meseca, ja kao student prve godine studija na fakultetu, tada smo protestvovali ulicama različitih gradova u Srbiji, tražeći da se prizna da je počinjena izborna krađa i da se opozicionim poslanicima i odbornicima tada da ono što su zaslužili na izborima.
Gospodine Pavićeviću, vratite se malo na amandman.
Vraćam se na amandman. Ovo se upravo tiče stava 2. člana 3. predloženog zakona o privatizaciji. Govorim o leks specijalisu. Pazite leks specijalisom tada šta je urađeno. Maskirana je ta izborna krađa. Zapravo se našao način da se prikrije da je ta izborna krađa urađena. Ja samo u tom smislu, poštovani predsedavajući, mogu da vidim vezu koju je napravio sa tim zakonom gospodin Babić kada je govorio, jer mogu da razumem da se i ovim predlogom zakona želi maskirati nešto što je bilo sakriveno. To lesk specijalisom zaista može da se radi, kao što je bilo 1996. godine, ali nas dvojica amandmanima na ovaj predlog zakona želimo to da sprečimo. Gospodo, hvala.
Zahvaljujem, gospodine Pavićeviću. Za reč se javio šef poslaničke grupe SNS, narodni poslanik Zoran Babić, replika na direktno pominjanje imena i prezimena. Izvolite.
Uz sugestiju vama, neću se javljati po Poslovniku, da pričamo o amandmanima, a ne da se javimo po amandmanima pa da pričamo šta god želimo. Ono što želim da kažem je da se na ovaj način i ovim leks specijalisom ništa ne prikriva. Ono što bih se složio sa prethodnim govornikom je da su dešavanja iz 1996. godine ružna dešavanja, u smislu da nijedna krađa, a naročito izborna krađa, ne može da bude dobra. Ali, na ovaj način, jedino gde ćemo se složiti, kao što je taj leks specijalis detektovao krađu na izborima, na neki način je rešio, na ovaj način detektujemo krađu koja je bila u postupku privatizacije u Srbiji i rešavamo je. Eto, to je veza između dva leks specijalisa između 1996. i 2014. godine.
Zahvaljujem, gospodine Babiću. Narodni poslanik Aleksandar Marković, povreda Poslovnika. Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Moram da ukažem na povredu člana 106. Poslovnika, koji kaže da govornik može da govori samo o tački dnevnog reda o kojoj se vodi pretres. Podsetiću vas, gospodine predsedavajući, da ste meni pre nekoliko dana oduzeli reč zbog toga što se nisam, po vašem mišljenju, državo rasprave o amandmanima, a sada ste dozvolili gospodinu Pavićeviću da govori o svemu, samo ne o amandmanu i o tački dnevnog reda. Cenim, gospodine predsedavajući, to što je gospodin Pavićević profesor i što ima verovatno veliko znanje, ali ga pozivam da to svoje znanje iskoristi na jedan bolji i plemenitiji način, a to je da svom prijatelju barem objasni razliku između restrukturiranja i restitucije. Hvala vam najlepše.
Zahvaljujem. Za reč se javio prof. dr Ljubiša Stojimirović [[Vadimir Pavićević, s mesta: Molim vas, replika.]] Nemate pravo na repliku, niste pomenuti u negativnom kontekstu, ni na bilo koji drugi način. (Vladimir Pavićević, s mesta: Povreda Poslovnika.) Po povredi Poslovnika, reč ima dr Vladimir Pavićević. Izvolite.
Član 107. Gospodin Babić i prethodni govornik su direktno mene pomenuli i pogrešno me interpretirali. Na osnovu člana 104. imam pravo na repliku. I gospodinu Babiću ste dali pravo na repliku na osnovu istog člana.
Gospodine Pavićeviću, gospodin Babić je dobio pravo na repliku jer ste direktno pomenuli njegovo ime i prezime. On vas nije spomenuo i nemate pravo. Ja kao predsedavajući mogu da protumačim da nemate mogućnost, nije pomenuo…
Molim vas, samo deset sekundi. Gospodin Babić nije pomenuo moje ime, ali rekao je – prethodni govornik. To sam mogao da budem samo ja jer sam govorio pre njega, gospodine predsedavajući. Poslednji govornik je direktno rekao – gospodin Pavićević…
Gospodine, nemojte da budemo neozbiljni i da mi kao predsedavajući moramo da tumačimo na kog se govornika mislilo ili ne.
…prema tome, molim vas, ako sada ne dobijem pravo na repliku, onda je ovo kršenje svih pravila Poslovnika Narodne skupštine.
Molim vas, izvolite, završite povredu Poslovnika.
Molim vas, dva minuta samo za repliku, kratko ću ja to i koncizno. Poštovani predsedavajući, hvala vam mnogo na razumevanju i na prilici da koristim svoje pravo na repliku prema Poslovniku. Dve su stvari ovde važne, ja mislim. Jedna je stvar, ako iko u ovoj Skupštini uvek govorio po tački dnevnog reda, pa to smo nas dvojca, Zoran Živković i ja. Bilo koja primedba da mi ne govorimo o tački dnevnog reda nema nikakvog smisla. Druga stvar, nisam ja pomenuo ovde leks specijalis i 1996. godinu prvi. To je uradio, poštovani predsedavajući, upravo gospodin Babić. Pošto je on, po mom sudu, pogrešno interpretirao neke stvari iz tog vremena, ali je i dobro povezao sa ovim vremenom, ja sam samo hteo to da pojasnim i da kažem da je krađu izbornu 1996. godine detektovao upravo Zoran Živković. Iz Niša su krenuli ti protesti, nastavili smo u Beogradu, a onda je leks specijalis pisao čovek u ime čije stranke je počinjena izborna krađa. Mislim da je to stvarno neviđeno.
Zahvaljujem, gospodine Pavićeviću. Reč ima profesor dr. Ljubiša Stojimirović.
Hvala, gospodine predsedavajući. Da su prethodni zakoni o privatizaciji i stečaju bili dobro, ne bi došli u situaciju da sada izglasavamo nove zakone i ne bi došli u situaciju ni da kolege moraju da podnesu ovoliki broj amandmana. Zadatak svih nas jeste da stvorimo ambijent u državi koji će omogućiti uslove za rad i za blagostanje. Međutim, veoma često zaboravljamo na tu našu obavezu. Sada ću citirati profesora Dušanića, koji je još pre osam ili više godina ukazivao na nedostatke tih zakona. On kaže: „Posle dve godine priče o privatizaciji, koja je na početku izgledala kao lepa bajka, sve manje liči na nju. Sada možemo da očekujemo novu priču. Biće to priča o stečajevima i ta priča će u početku takođe ličiti na lepu bajku. Ubeđivaće nas da se stečaja ne treba plašiti, jer u njima propadaju samo loši vlasnici, ali ne i loša preduzeća. Njih će preuzeti novi, bolji vlasnici, odnosno loše vlasnike zameniće dobri, pa ćemo od bolesnih kroz stečajeve doći do efikasnih preduzeća koja će povećati broj zaposlenih i njihove plate. Ostaje da se vidi da li će biti dovoljno onih koji će poverovati istim pripovedačima i u ovu novu bajku. Ali, ni to nije sve. Svetka oligarhija uveliko već piše novu priču koja ima radni naslov – međunarodni stečajevi nad zaduženim zemljama, a koju ćemo uskoro i zvanično moći da vidimo i na delu. Hoću da verujem da ćemo imati dovoljno mudrosti da zemlju ne dovedemo u stanje u kome će i nad njom da se uvede međunarodni stečaj sa stečajnim upravnikom. Hoću da verujem, ali ne mogu da se oslobodim strepnje.“ Tako je pisao profesor Dušanić, koji je jedan od poznatijih ekonomista i ukazao nam je da moramo da vodimo računa da ne dovedemo zemlju u situaciju da se nad njom uvede stečaj. Ja hoću da verujem da kolege sa najboljom namerom daju amandmane i da pokušavaju da pomognu u nečemu što se zove stvaranje novog zakona, ali je evidentno da ne nailaze na naše razumevanje, jer su ti amandmani sada u suprotnosti sa onim što treba pružiti Srbiji i njenim građanima u ovom trenutku.
Zahvaljujem. Na član 3. amandman je podneo narodni poslanik prof. dr Vladimir Marinković. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku su prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naziv člana 4. i član 4, amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Dr Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, poštovani ministri, poštovani gosti, kao i u prethodnim slučajevima i u prethodnim članovima ovog predloga zakona, predlažemo da se briše i član 4. i naziv iznad člana 4, koji glasi – načela privatizacije. U okviru ovog člana ovde se definiše šest načela privatizacije. Mi smo to poredili sa postojećim Zakonom o privatizaciji i imamo identični član, doduše broj 2. u postojećem Zakonu o privatizaciji uz nešto prošireni krug načela. Mi smatramo da postojeći okvir jeste dovoljan i to je jedan od razloga zbog kojih smatramo da ovaj član treba da se briše. Međutim, mislim da rasprava o ovom amandmanu na član 4. zaslužuje jedno usmerenje ka jednom principu koji je za proces privatizacije uvek najvažniji, a to je poštovani ministre, princip vladavine prava. Da bismo mi mogli da sprovedemo dobru privatizaciju po bilo kom zakonu, mi moramo da delamo u uslovima vladavine prava. Sada je pitanje za nas ovde – kako mi cenimo vladavinu prava u Srbiji danas? Još dve stvari hoću ovde da kažem, podsetio bih narodne poslanike naročito one koji pripadaju skupštinskoj većini, da smo mi povodom ova tri predloga zakona, pa i povodom ovog predloga zakona zapravo deo jedne konstruktivne opozicije. Podsećam vas da smo se mi dogovorili sa članovima i članicama tima gospodina ministra da prihvatimo njihovo obrazloženje za izmenu člana 2. Zakona o stečaju, dakle, mi pokazujemo volju da sarađujemo, ali smatramo da ovaj Zakon o privatizaciji nikako ne može da se ispravi i zbog toga smo podneli isti amandman, „briše se na svih“ i moram da vas podsetim, ne 94, nego na svih 95 članova Predloga zakona o privatizaciji. Hvala vam.
Ništa nisam čula, imate sreće. Reč ima, Aleksandra Tomić. Izvolite.
Poštovane kolege poslanici, uvažena predsedavajuća, ništa niste propustili mnogo. Analiza efekata privatizacije u Srbiji postoji na sajtu Agencije za privatizaciju, lepo urađena, detaljno, metodološki, komparativna analiza i zakon iz 1997. godine, zakon iz 2001. godine, praktično pokazuje koje su posledice, odnosno koji su rezultati vezani za privatizaciju. Ona govori u zaključcima da od 2006. do 2009. godine 852 preduzeća privatizovanom, od toga je 40% u periodu između 2008. i 2009. godine. Ali, ono što je interesantno, to je da u 2010. godini od 597 preduzeća u prometu je prošlo oko 4,6 milijardi evra, što je svega 7% više u odnosu na 2002. godinu. Ako uporedite sa 2010. godinom i 2003. godinu, onda ćete videti da supstanca tih preduzeća, odnosno kapital je smanjivan, imovina umanjena, da je promet povećan svega za 7%, a da je tri puta više poslanika otpušteno u tom periodu, a to pokazuju cifre koje kažu da je 137.000 ljudi otpušteno iz firmi koje su u privatizaciji, a117.000 preduzeća, kod onih koji nisu izvršile privatizaciju. Rezultat današnje, odnosno danas koji imamo u brojkama, na osnovu te politike privatizacije koja je do sada trajala je 750 miliona evra godišnje iz budžeta, od toga 200 miliona godišnjeg neplaćanja praktično javno-komunalnih obaveza, odnosno budžetskih sredstava javnim preduzećima, kao što su elektroenergetski sistem, kao što su Uprava prihoda, porezi i doprinosi. Imovina tih preduzeća 6 milijardi evra i 100.000 ljudi, koji još uvek rade u ovim preduzećima. Obaveza naša koju smo definisali Deklaracijom u saradnji sa EU radi donošenja i definisanja odnosa po pitanju stabilizacije i pridruživanja Evropskoj uniji, zadali smo sami sebi zadatak da sa društvenom imovinom jednostavno treba da završimo. Ono što danas imamo kao Predlog novog zakona, znači, ne izmena i dopuna, su definisani modeli, metode i mere. Sada, da se vratim na član 4. – načela privatizacije definisana članom 4, amandmanom kojim traži da se briše, kaže – predlagač da želi da izbriše „stvaranje uslova za razvoj privrede, smanjenje negativnih finansijskih efekata, obezbeđenje javnosti i transparentnosti, onemogućavanje korupcije, formiranje prodajne cene prema fer uslovima i stvaranje uslova za socijalnu stabilnost“. Ako tražite da se sve to briše, da li to onda znači da želimo da stvorimo uslove u kojima privreda neće da se razvija u koje želimo da jednostavno nema transparentnosti, da povećamo korupciju. Da li želite da stvorimo uslove u kojima ćemo imati socijalnu nestabilnost. To znači, da prema ovom amandmanu predlagač želi potpunu nestabilnost u državi, nepostojanje ni prava za koja se zalaže, a sve manje želi da se zemlja reformiše i da ide napred. Mislim da poslanici Srpske napredne stranke jednostavno u svim svojim izlaganjima čvrsto stoje na stanovištu, da smo kao stranka, i kao stožer Vlade, i kao neko ko ima premijera na evropskom putu, na putu ekonomskih reformi, da smo za to dobili podršku preko 50% naroda i da jednostavno svi međunarodne institucije i sve nađe komšije u regionu su prepoznali tu našu čvrstu rešenost da idemo napred i da nas niko na tom putu jednostavno neće sprečiti. Zahvaljujem se.
Hvala. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik Neđo Jovanović. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naziv iznad člana 6. i član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Niko.) Kako ste rekli. Javili ste se. Samo da sedne zamena ministara na klupi. Reč ima Zoran Živković. Izvolite.
Amandman na član 5. je naravno – briše se, zato što je to praktično prepakovan član 3. postojećeg Zakona i to je, još jednom da ponovimo suština naših amandmana i naša želja da ukažemo da je stanje u srpskoj privredi loša privatizacija koja je rađena negde u poslednjih deset godina. To znači da je u pre dve godine ona rađena dobro. Mislim da ovde imamo svedoke te dobre privatizacije, bar polovina ovih ljudi koji ovde sede su radili u Agenciji za privatizaciju, pa su i lični svedoci, a mislim da je i sam ministar imao tada jednu jasnu sliku o tome šta se dešava u procesu srpske privatizacije. Da podsetim od januara 2002. godine do marta 2004. godine, privatizovano je 1.300 i nešto preduzeća. To su sve mahom dobre privatizacije koje su ostvarile svoj cilj. Među tim privatizacijama nema ni jedne koja može da se nazove sumnjivom, ima neuspešnih u smislu da privredni subjekt nije mogao da nastavi svoje poslovanje, ali ne kao posledica kriminala u procesu privatizacije ili kasnije, nego zbog toga što praktično nije imao svoje mesto na tržištu i to je više nego jasno. Kada govorite, kad govorimo svi o promašajima privatizacije, o teškom stanju u srpskoj privredi potpuno se slažem, ali nemojte do da prebacujete gospodinu Pavićeviću i meni. Gospodin Pavićević je u politiku ušao pre godinu dana, u parlament kad i mi svi zajedno pre četiri meseca, a ja sam u politici bio upravo, svoj prvi deo bavljenja politikom završio u to vreme koje mogu slobodno da vrlo i subjektivno, ali mislim i objektivno da nazovem zlatnim dobom reformi u Srbiji, to je 2001, 2002. i 2003. godina.
Prošlo je vreme. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Orlić.
Hvala gospođo predsednice. Dame i gospodo narodni poslanici, pozivam da se predloženi amandman odbije, i ujedno pridružujem argumentaciji koju su kolege, koje su reagovale na ovaj način podnošenja amandmana i na njihovo ovakvo formulisanje pogotovo ovakvu odbranu da se tako izrazim do sada iznele. Predlažem da se amandman odbije iz više razloga. Pod broj jedan, zato što amandman predlaže da se obriše nešto što je vrlo jasno i vrlo dobro i to kaže i sam predlagač amandmana. Onaj ko predlaže brisanje kaže da je ovo nešto što je preuzeto rešenje iz prethodnog, odnosno sada još uvek aktuelnog zakona, da tu ne vidi ništa sporno, ali da vidi sporno to što je prebačeno iz jednog u drugi član, to svakako nije razlog za brisanje, i to nije suština ovoga što se danas dešava. I ono što jeste dodatno sporno pored toga što se traži brisanje nečega što nema razloga da bude obrisano to je način na koji se to radi, i ovde pričamo o vrlo principijelnom stavu. Mislim da smo razgovarali već na ovu temu pre jedno sedam dana po pitanju drugog zakona, a opet po pitanju identičnog problema, a to je na koji način se formiraju obrazloženja prilikom podnošenja amandmana. Pričam o dobroj praksi gospođo predsednice, da li je, ili nije prihvatljivo za ovo mesto da se generički formiraju strahovite količine amandmana sa jednim te istim obrazloženjem koje je načelno, koje se uopšte ne bavi suštinom amandmana na koji se odnosi, koje je prosto načelno, koje se tiče kvaliteta zakona na način na koji ga vidi predlagač amandmana koji se tiče toga da li moram da citiram – „se vodi ovakva ili onakva politika“. Šta to zapravo znači? Da možemo da osporavamo amandmane načelno, opštom pričom kritikujući neku politiku, hoćemo li sutra kritikovati ovu ili onu Vladu, ovog ili onog predlagača? Šta to dalje povlači kao reperkusiju na samoj sednici? Da li obavezu da se predlagač amandmana pridržava onoga što je samo u obrazloženju stavio, što bi bilo logično, što ima smisla, što je dobra praksa, ako je ima, a bojim se da danas gubimo bilo kakav kontakt sa dobrom praksom. Ako bi to radio, ako bi se držao svog obrazloženja sve bi nas doveo u situaciju da prisustvujemo još jednom danu rasprave u načelu, jer je obrazloženje prosto takvo. Ako to ne žele da urade, ako hoće da diskutuju o samim amandmanima, a danas smo zaista bili u prilici da čujemo jedno i drugo od strane predlagača. Ne drži se onoga što je dao kao razlog za odbijanje i resornom odboru i Vladi, i šta je poenta svega toga, čemu to vodi? Da li zaključku da obrazloženja mogu da sadrže bilo kakav tekst, da nema nikakve veze sa onim što se traži sa razlozima iz kojih se to traži. Da li vodi zaključku da posle diskusije da može da nema nikakvu vezu sa onim što je stavljeno u obrazloženju, da li je to ono što hoćemo da postignemo. Nadam se iskreno, da ne i ne sporim, naprotiv, pozdravljam svačije je pravo da formuliše politički stav i svačije je pravo da se ne slaže sa nekim rešenjem bilo kog zakona u celini. Zato smo tu, ali postoji i odgovarajući način da se to stavi do znanja ostalima i da se taj stav zastupa, niti sporim bilo čije pravo da ima problem sa tim da li su određene međunarodne institucije iskazale podršku u nekom zakonskom rešenju ili ne, pa i da ima rezervu. Da ima rezervu prema pitanju da li su određena zakonska rešenja korisna za građane Srbije. Verujem i nedvosmisleno ogromna većina ljudi prisutnih ovde vidimo pravu direktnu korisnost koju ste mogli da pronađete u samo dva detalja tek da zaboravite sve ostalo, a to je koliko se unapređuju praktični nedostaci onog zakona koji je i dalje na snazi. Koliko se pojednostavljuje procedura tamo gde je ona rezultat onoga da se ne dođe do odgovarajućeg rezultata i odgovarajućeg rešenja. Ali, hajde da zaboravimo sve to. Šta ostaje, ako ne vodimo računa ni o načinu na koji pokušavamo da isteramo nešto svoje? Šta ostaje ako ne vodimo računa o pravilima kako treba da funkcioniše ovo mesto ovde? Ja se bojim samo jedno prilika da se dovoljan broj puta danas govori na ovoj sednici ovde, i da se možda i ne vodi računa o tome da li će se to obraćanje fokusirati na amandmane ili će biti priče u načelu ili o nečemu trećem, kao na primer o nekim političkim karijerama. Da zaboravimo sve to, ali to nije suština dame i gospodo narodni poslanici. Nije suština našeg boravka na ovom časnom mestu. Prilika da se pojavimo dovoljan broj puta u besplatnim minutima. Nije suština prilika da nas vide ljudi koji nas podržavaju i da zaključe da smo se lepo obukli i tečno govorili. Suština je u tome da postignemo nešto za naše ljude i kakvu konkretnu korist će naši građani videti nakon puna tri sata rasprave o tri člana po identičnom obrazloženju koje nikakve veze nema sa onim šta se dalje u raspravi dešava. Nikakvu. Zbog toga, moramo da se zapitamo vi mi ovde, hajde da se obratim prvo sebi, pa onda i bilo kome drugom, kakav to utisak treba da ostavi ovo što se dešava danas na ljude koji nas gledaju. Koliko će nas ceniti i da li smo sami krivi što se ponašamo, neki od nas na način kako se ponašamo danas.
Reč ima Ljubica Mrdaković-Todorović, po amandmanu.
Javljam se povodom predloženih amandmana, svih 95 predloženih amandmana nezavisnih poslanika, za koje nećemo, naravno, glasati. Želela bih da kažem nešto. Ono što je komunistički sistem posle Drugog svetskog rata uspeo da stvori i institucionalizuje za jako kratko vreme, mi ne možemo da demontiramo bezmalo tri decenije. Unikatna pojava svetskih razmera, tzv. društvena svojina, visi na vratu svih nas i celokupne države kao balast koga se treba osloboditi. Brojni pokušaji dosadašnjih Vlada da se izbore sa tim problemom i da se jednom zauvek zatvori priča sa tom samoupravnom umotvorinom, dali su u najgorem slučaju nikakve rezultate, a u najboljem slučaju delimične rezultate. Da se ne zavaravamo, preduzeća koja postoje i danas, a koja su u režimu društvene svojine su na teret svih nas u ovoj zemlji, počev od državne kase, koja je uvek tu da pripomogne, pa do radnika koji godinama preživljavaju bez ikakvih prihoda i rade za overenu zdravstvenu knjižicu i za markicu za prevoz, koji žive ispod minimuma ljudskog dostojanstva i koji se samo na papiru vode kao zaposleni, a niti šta rade, niti su uradili poslednjih godina, a o redovnim prihodima, bez ikakve proizvodnje, iluzorno je govoriti, pa do poreskih obaveza koje se gomilaju iz dana u dna, bez ikakve šanse da se ikada naplate. Iz tog razloga novi zakon o privatizaciji ima zadatak da u relativno kratkom roku prekine agoniju tzv. društvena svojina. Predviđeni su instituti, mehanizmi onoga što nije razgrabljeno ili prodato u bescenje proteklih godina, da se na jasan i manje komlikovan način, veoma transparentan način izvrši privatizacija društvenog kapitala i da se zaposlenima koji još uvek rade i nalaze se u tim preduzećima, obezbede nova radna mesta ili da se očuvaju postojeća radna mesta. Zbog toga će SNS u danu za glasanje podržati ovaj set zakona.
Reč ima Goran Kovačević.
Dame i gospodo narodni poslanici, četiri člana ovog zakona suštinski su povezani. Načelo privatizacije, predmet privatizacije, obaveznost i rok privatizacije. Kada danas slušamo diskusije predlagača amandmana, onda smo u jednom od prethodnih objašnjenja mogli da čujemo da je vladavina prava nešto što je trebalo da bude sadržano u ovom zakonu. Ako pođemo od strateškog planiranja i ideje da strateško planiranje u sebi sadrži misiju i viziju, onda svakako da je misija ovog zakona ono što je sadržano u članu 1. gde kažemo da u procesu privatizacije želimo da promenimo društvenu i javnu svojinu u preduzećima koja poseduju, u privatnu svojinu. Možemo da sporimo, ali da svakako načela privatizacije jesu vizija. Vizija kojom ova Vlada, odnosno ova skupštinska većina kaže šta želi da postigne od ovog zakona. Ovim zakonom mi želimo da promenimo ključne stvari, stvari koje se definišu kao rast i razvoj srpske privrede. Kada pogledate danas 584 preduzeća i 161 preduzeće koje je u restrukturiranju, vi shvatite da oni doprinose stvaranju društvenog bruto proizvoda u jednom nivou kojim doprinose. Tog rasta BDP, povećanja nivoa zaposlenosti i monetarne stabilnosti danas nema. Nesporno je da ovim zakonom menjamo i fiskalna pravila i fiskalne efekte. Ako imate preduzeća koja moramo da promenimo u strukturi vlasništva i koja odnose iz budžeta Republike Srbije 800 miliona dolara, da jeste, naša je vizija i vizija Vlade da tih 800 miliona ne bude više dato sa rashodovne strane budžeta, već da se socijalna izdvajanja premeste na stranu na koju treba. Mi naravno, ako pogledate našu viziju, funkcionisanje načela, kažemo da će ovi zakoni doprineti povećanju stabilnosti, ekonomske i socijalne sveobuhvatne aktivnosti u funkcionisanju države Srbije i to je sasvim normalno. Mi ne smatramo i ne mislimo da je moguće to ostvariti u svim slučajevima u kojima će ta preduzeća biti privatizovana, ali svakako ako napravimo pomak ili jednom slučaju, to će biti nešto za šta ovaj zakon treba da funkcioniše. Vlada Republike Srbije je u članu 6. u odnosu na predlog Nacrta zakona, izmenila ovaj zakon i rekla – sve ovo što mi hoćemo da uradimo, a što je naša vizija, funkcionisanje, misija ove Vlade, ove skupštinske većine, mi ćemo to uraditi za kraći vremenski period u odnosu na ono što smo rekli u načelu. Uradićemo do 31. decembra 2015. godine i nesporno je da različite političke stranke, različite političke grupe mogu da imaju različite vizije i ideje i rokove za ostvarivanje svojih ciljeva. Iz predloga ova tri člana, jasno je da SNS i Vlada Republike Srbije hoće odmah potpune društvene reforme koje će imati što veći ekonomski značaj u što kraćem vremenskom periodu. Hvala.
Reč ima dr Aleksandar Peranović. Izvolite.
Uvažena predsednice, gospođo ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama se nalazi i zakon koji je još jedan u nizu reformskih zakona i koji će u narednom periodu stvoriti uslove za jedan normalan, kvalitetan i bolji život u Srbiji. Pred nama se takođe nalazi 95 amandmana koji predlagač predlaže da se brišu. Predlaže da se briše predmet privatizacija. Gospodo, ako želimo da obrišemo nešto što jeste predmet, šta mi onda zapravo pokušavamo? Pokušavamo da osporimo boljitak reforme i napredak Srbije. Ovo što danas čujemo jeste produžetak ili baš ono predstavljanje kako su se ponašali u periodu kada su vladali. Grad iz kog dolazim, Šabac, jeste pravi primer za tako nešto. Brojne privatizacije, preko 30.000 radnika ostalo je bez posla, baš u vreme vladavine tih koji sada predlažu da se brišu članovi zakona. Ovo je potpuno neprihvatljivo, narod i građani Srbije ne mogu ovo dozvoliti i sve ovo što danas slušamo da se briše jedan, drugi i 90 i više članova, jeste način na kakav su ostavili više stotina hiljada ljudi bez posla. Kako danas predstavljaju i kako danas predlažu da se brišu članovi, jeste predmet brisanja privrede Srbije za vreme njihove vladavine i ovo je apsolutno nedopustivo. Ne smemo dozvoliti da se privreda i da se Srbija izbriše. Srbija mora ići u jednom pravom smeru i mora se podržati jedan reformski zakon, a ne ovakvi amandmani koje je dao predlagač. Hvala.
Reč ima Aleksandar Marković. Izvolite.
Hvala predsednice. Dame i gospodo narodni poslanici, želeo bih da predložim kolegama da se ne prihvati ovaj amandman, amandman na član 5. predloženog zakona o privatizaciji koji glasi, naravno „briše se“. Ne mogu da prihvatim brisanje ovog člana, a evo i zašto. Članom 5. ovog zakona koji nosi naslov „Predmet privatizacije“, vrlo se precizno definiše šta je to predmet privatizacije, šta može biti predmet privatizacije i šta ne može biti predmet privatizacije. Dakle, društveni, odnosno javni kapital i imovina u preduzećima, javni kapital iskazan u akcijama ili udelima, akcije i udeli koji su preneti Agenciji za privatizaciju nakon raskida ugovora o prodaji kapitala, akcije i udeli Akcionarskog fonda, Fonda za razvoj Republike Srbije i Fonda za PIO, sve su to predmeti privatizacije i ovaj član to vrlo kvalitetno i detaljno reguliše. Zbog toga predlažem da se odbije ovaj amandman i nadam se da ćemo i odbiti u Danu za glasanje. Hvala.
Na naziv iznad člana 7. i član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima dr Vladimir Pavićević. Izvolite.
Poštovana predsednice, moram sada da intervenišem jer smo mi do sada raspravljali o sadržini člana 5, koji je obrazložio gospodin Živković.
Ne, niste pazili, 6.
Ne, evo možemo da proverimo to. (Zoran Živković, s mesta: Ne, molim vas, poslednji govornik je…)
Imate koleginice koje prate sednicu i nisu mi ništa sugerisale. Vas dvojica trenutno niste u pravu, vrlo rado ću vam učiniti, meni je potpuno svejedno šta brišemo.
Preskočili smo član 6, a on nam je najvažniji ovde sada.
Verujem, ali niste pazili.
Jesmo, mi smo pazili, molim vas da proverite to.
Molim vas sedite, samo da dobijem pravu informaciju. Zahvaljujem na sugestiji. Da li hoćete biti ljubazni, zato nam i služe službe i oni kažu mi raspravljamo taj amandman, uopšte nije problem nikakav. (Zoran Živković, s mesta: Setite se šta je govorio poslednji govornik.) Sada ćemo da vidimo, možda je on pogrešio. Neđo Jovanović, pročitali smo broj 6, rekao je rukom da ne želi da raspravlja, niste u pravu. Zahvaljujem.
Neđo Jovanović je podneo amandman na član 5.
Sve vas razumem, ali ako službe koje prate takođe kažu da niste u pravu, stvarno do kraja zakona naći ćemo to ako je nešto propušteno, svi će biti krajnje tolerantni, ali svi tvrde da nije propušteno, tražićemo i stenogram, biće sve u redu, nemojte se nervirati, ima toga 90 i nešto. Na naziv iznad člana 7. i član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Ovo sam pročitala, stav Odbora. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima Zoran Živković. Izvolite.
Hvala lepo. Naravno da nismo govorili o članu 6. malo pre, ali videćete to u analizi stenograma i to nije nikakav problem. Malo je problem u tome što je to jedini član u ovom zakonu koji ima smisla i ovaj zakon je trebalo da se zove Zakon o izmenama Zakona o privatizaciji i da se samo promeni ovaj član koji definiše rok za privatizaciju, govorim o članu 6, jer to je suština. Prvobitni zakon iz 2001. godine je imao rok 31. decembar 2004. i to je pomerano kasnije iz potpuno besmislenih razloga i to je jedan od faktora zašto je napravljeno ovakvo stanje u srpskoj privredi i to nije urađeno u vreme dok sam se ja bavio tada politikom, a za gospodina Pavićevića smo rekli da tad nije bio u politici. No da pređem na član 7, kojim se naravno ponovo na jedan drugačiji način prepričava član 5. prethodnog zakona, odnosno postojećeg zakona, pa naravno da je to razlog da se briše, naravno ne da se prekine proces privatizacije, nego da se prekine farsa gde se prepakivanjem starog zakona navodno nudi potpuno novo rešenje. Pogledajte član 7. i uporedite ga, ako ste pratili ili ako imate pri sebi član 5. prethodnog zakona, aktuelnog zakona i videćete da je to jedno te isto. Da vam kažem još jednu stvar, a to je da su obrazloženja Vlade, kojim se odbijaju naši istovetni amandmani, istovetna sva, prema tome ako prebacujete nama nešto što nemate razloga da prebacujete, to radite isto i Vladi bez nekog velikog razloga, a u samom tekstu obrazloženja ima treći pasus koji je jako interesantan, ali nemam vremena da ga sad obrazlažem.
Reč ima ministar Kori Udovički. Izvolite.
Ja bih htela da iskoristim priliku da odgovorim u ovom slučaju na amandman i na komentar podnosioca amandmana za član 7. Pre svega bih da iskomentarišem to pitanje da se ovaj zakon ne razlikuje toliko od prethodnog i da nije bilo uopšte potrebe da se donosi kao zakon, tj. da je ta razlika mala. Ja zaista mislim da, iako postoji dovoljan broj rešenja koja su istovetna ili slična sa prethodnim zakonom i da je to logično zbog toga što se suština privatizacije ne menja, razlika koja postoji između ovog zakona i prethodnog, odnosno razlika u postupku jeste nijansa, ali kao što bi Francuzi rekli - fiziologija žene i muškarca razlikuje se jako malo, ali živela ta razlika. Suštinska je razlika u tome što ovaj zakon postavlja pitanje, dajte, predložite, dođite, recite ideje i sredstva koja imate kako možemo da spasemo ovo što do sada se nije pomerilo s mesta već nekoliko godina. To je vrlo bitna razlika. U tom kontekstu moram da odgovorim na komentar da u meri u kojoj postoji razlika, ona otvara privatizaciju većoj koruptivnosti u odnosu na prethodni zakon. Sami predlagači ovog amandmana su rekli da je prethodni zakon primenjivan prvo na jedan, a zatim na drugi način. Zakon ne može da spreči, ja mislim i tu bih volela da odgovorim i na komentar „Transparentnosti Srbije“, da postoji naravno prostor za koruptivnost u ovom zakonu. Čujte, kada bismo sutra pozatvarali sva preduzeća, pootpuštali sve ljude i rekli – ništa se ne mrda....
Dve minute je prošlo. Hvala vam. Reč ima narodni poslanik Sonja Vlahović. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo poslanici, uvaženi ministre i gosti, kolega Živković i Pavićević su podneli amandman za brisanje člana 7. u kome se definiše organ nadležan za sprovođenje i kontrolu postupka privatizacije, a to je Agencija za privatizaciju. Ostali državni organi i institucije, na zahtev Agencije, dostavljaju bez naknade podatke koji su potrebni za pružanje pomoći, stručne i tehničke, u cilju efikasnijeg sprovođenja privatizacije. Osnovna ideja predloga ovoga zakona je da se predložene mere primenjuju kod preduzeća sa održivim poslovanjem i na taj način se stvore uslovi za razvoj samog tog privatizovanog preduzeća, pa tako i razvoja celokupne privrede. Samim tim što će se izvršiti još jedna prethodna procena održivosti poslovanja i zajedno sa informacijama iz pisama o namenama potencijalnih investitora, neka je garancija da će se odrediti prave odluke o donošenju modela, metoda, mera kod tih preduzeća. Novi zakon će omogućiti rešavanje do sadašnjih problema zbog neuspešne privatizacije preduzeća, koji su se nagomilali i samim tim će stvoriti uslove za socijalnu stabilnost. Samim tim, predlažem poslanicima SNS da u danu za glasanje ne podrže ovaj amandman. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić. Imate vreme minut i 35 sekundi.
Zahvaljujem. S obzirom da se radi o članu 7, čiji je naslov „Subjekti nadležni za sprovođenje privatizacije“, a koji u prvom stavu definiše – Agencija za privatizaciju je pravno lice koje sprovodi i kontroliše postupak privatizacije u skladu sa zakonom, imam pitanje za podpredsednicu Vlade, koje postavljam zato što nije tu ministar privrede, on je izneo tvrdnju, ali nemam šanse da pitam njega. U načelnoj raspravi je rekao da Agencija može biti predlagač stečaja ili privatizacije. S obzirom da nisam uspela da nađem koji su to uslovi u kojim je Agencija predlagač stečaja, onda bih molila da razjasnimo dilemu. Inače je ministar privrede takođe govorio o ovom zakonu kao potrebi da se napravi purgatorijum, citiram, odnosno čistilište iz „Božanske komedije“. Kada gledamo sve ovo što donose odredbe zakona, bojim se da ne produžimo limbo u kojem je 160 plus 600 preduzeća. Nisam uspela da doprem do ministra pitanjem i o podršci Svetske banke o novčanom iznosu i razumnom ponudom da mi želimo da se objasni da ne bi zaista nastao limbo za preduzeća koja pod ovim zakonom mogu biti privatizovana u budućnosti.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dragan Šormaz. Izvolite.
Mi smo i sada i po ovom amandmanu čak imali situaciju da je morala i ministarka da se javi i da objašnjava razliku u nijansama između važećeg predloga zakona i ovoga koji je sada predlog zakona i opet potvrda onoga što sam govorio, zbog čega treba i sve prethodne amandmane dvojice nezavisnih poslanika odbiti i sve ostale. Čak mi je žao što ovoliko pažnje tome posvećujemo, ali moramo zbog toga da bismo zaštitili integritet Narodne skupštine i Doma kada neko napiše 95 amandmana na 95 članova zakona i to u kojima se traži brisanje. Podsetiću još jednom šta kaže naš Poslovnik u članu 161. „Amandman je predlog za izmenu i dopunu predloga zakona“. Znači, ne govorimo o važećem. Dostavljen je novi predlog zakona. Legitimna većina, legitimna vlada je donela predlog zakona na osnovu volje koju je narod pokazao, tj. građani Srbije na izborima. U članu 162. u jednom delu se kaže – obrazloženje koje sadrži objašnjenje predloženog rešenja i cilj koji se želi postići usvajanjem amandman. Ako je cilj ne usvajanja ovog zakona, to se kaže u načelnoj raspravi. Ozbiljni ljudi, ozbiljni poslanici koji vode računa o građanima, o troškovima parlamenta i sve ostalo to kažu u načelnoj raspravi. Kažu da su protiv, glasaju u danu za glasanje protiv, a ne raspravljaju o tome po svakom amandmanu po na osob, tako da i ovaj amandman apsolutno treba odbiti, kao i sve ostale, ali smatram da je potrebno da narodni poslanici koji su članovi SNS, a naravno i svi ostali ozbiljni narodni poslanici, treba da ukažu na ovu anomaliju i na ovu ne ozbiljnost dvojice narodnih poslanika kako nam se ovo nešto ponovo ne bi dogodilo. Zahvaljujem. (Vladimir Pavićević, s mesta: Povreda Poslovnika.)
Ko je prekršio Poslovnik? (Vladimir Pavićević, s mesta: Član 104. Poslovnika. Gospodin Šormaz je rekao da sam ja neozbiljan.) Nije rekao. Da sam čula, ja bih odmah reagovala. Nije rekao zaista. (Vladimir Pavićević, s mesta: Rekao je: „Podnosilac amandmana“.) Ima ovde podnosioca. Nije bio eksplicitan. Nemojte da se prepoznajete. (Vladimir Pavićević, s mesta: Vi prihvatate da smo mi ozbiljni?) Prihvatam da su svi poslanici ozbiljni. Nema povrede Poslovnika sada. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović. Izvolite.
Imajući u vidu da me je kolega Šormaz bukvalno citira, ja ću samo još jednom ponoviti da je došlo do zloupotrebe procesnih ovlašćenja, a ta procesna ovlašćenja su sadržana u Poslovniku kao procesno-pravnoj normi. Zaista je predlagač ovde iskoristio jednu mogućnost koja nesumnjivo predstavlja jedno demokratsko načelo, da se ističu amandmani. Nije sporno da se ističu, ali ne na ovaj način. Ako je cilj da se devalvira zakon, da se obesmisle sve norme iz predloženog teksta zakona, onda je to moglo da se učini bez ovoliko amandmana i bez ovoliko trošenja vremena i energije svih nas narodnih poslanika u ovoj Skupštini. Ono što je bitno istaći, istaknuto je nešto od predstavnika opozicije sa čim se teško mogu složiti, a to je da postoji opasnost po državu ukoliko se navodno ovi amandmani ne prihvate. Da li je moguće da se ovako nešto moglo izneti kao konstatacija? Opasnost za državu ukoliko se ovi amandmani ne prihvate, a s druge strane, ne postoji opasnost po državu ukoliko jedan nakaradni zakon iz 2001. godine opstane. U čemu je ovde problem? Da li se ovde govori o apsurdima ili se govori o realnosti i realnim činjenicama? Novim predloženim tekstom zakona anuliramo sve ono što je zakonom iz 2001. godine generisano kao problem. Osnovni problem je nepostojanje kontrolnih mehanizama, nepostojanje uvida u sprovođenje privatizacije, nepostojanje uvida u realizacije ugovora. Sve to predloženim tekstom zakona predstavlja nešto što se eliminiše i daju se bolja i kvalitetnija rešenja. Zar je moguće da se podrži stav, da se podrži stanovište predlagača kojim se i ove odredbe poboljšavaju, kvalitativno se poboljšavaju? Koliko je raskinutih, koliko je poništenih privatizacija o tome je mnogo puta ovde rečeno i kolege iz SNS i kolega Martinović je o tome govorio, a ja to neću ponavljati, samo moram da ukažem na jednu činjenicu. Da smo na vreme, kada je Agencijom za privatizaciju rukovodio neko drugi, a ne niko iz vladajuće koalicije, da je tada uspostavljen kontrolni mehanizam da se prate kako subjekti privatizacije, tako i način sprovođenja privatizacije, mi danas ne bi imali problem i potrebu za donošenjem ovakvog zakona, već bi bili zadovoljni na taj način što je privatizacija uspešno sprovedena, što danas nemamo sablasno prazne pogone, što danas nemamo opustošene firme i što danas imamo veliki broj zaposlenih. Sve ovo o čemu mi pričamo može da se svede na prostu jednostavnu rečenicu. Ovaj zakon je neophodan, ovaj zakon je reformski zakon, ovaj zakon od nas traži EU, ovaj zakon doprinosi harmonizaciji našeg zakonodavstva sa zakonodavstvom EU i neminovno je da svi poslanici u tom pravcu razmišljaju, a ne da razmišljanje ide u pravcu kako devalvirati i obesmisliti nešto što podrazumeva načela koja prihvataju ekonomski i pravni standardi EU. Hvala.
Zahvaljujem. Na naziv iznad člana 8. i člana 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu i regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima predlagač amandmana dr Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, poštovana gospođo Udovički, poštovani gosti, mi smo podneli amandman i na član 8. i hteo bih da, komentarišući sadržinu člana 8. Predloga Zakona o privatizaciji, samo napomenem da smo osim načelnog argumenta da ne treba uopšte usvajati novi predlog Zakona o privatizaciji, za svaki član ovde skoro, pripremili i posebnu argumentaciju zašto svaki od tih članova ne treba da bude u Zakonu o privatizaciji. Ovde npr. imam dve dodatne napomene koje mogu mislim da budu korisne. Pre svega, u našoj raspravi ovde između poslanika, a onda možda i za ljude koji nastupaju ovde u ime Vlade. Na primer,kaže modeli privatizacije su taj, i taj, i taj, pa jedan od njih je prodaja imovine. Primetio sam, analizirajući sadržinu ovog zakona i čitavu istoriju procesa privatizacije ovde, da najveća kritika, npr. ovog modela privatizacije, jeste nekada dolazila od onih ljudi koji danas najviše zagovaraju usvajanje, između ostalog, i sadržine ovog člana zakona. Tu se nalazi jedna vrsta nedoslednosti. Mi smo oko toga dosledni u potpunosti. Ima jedna važnija stvar, a tiče se četvrtog modela koji se ovde pominje, a to je strateško partnerstvo. Gospodo, strateško partnerstvo u uslovima obezbeđene vladavine prava jedne razvijene demokratije naravno da može da donese neki interes i korist, ali u uslovima u kojima smo mi, veoma, poštovana gospođo Udovički, udaljeni od primene svih elemenata principa vladavine prava. Strateško partnerstvo koje smo već imali sa „Fijatom“, sa „Etihadom“, mogu zapravo, da budu loši za nas. U ovim primerima, po našem razumevanju, jesu bili loši. Zato mi izražavamo sumnju oko ovoga.
Reč ima ministar u Vladi dr Kori Udovički.
Dakle, odgovarajući na komentare o ovom amandmanu, zašto se podnosi, i komentari koji su dati, mogu da nastavim i argument koji sam počela maločas. Jedini način, a možda ni taj ne bi funkcionisao, da potpuno isključimo mogućnost koruptivnosti pri privatizaciji bilo bi da samo zatvorimo i ne damo nikakvu imovinu nikome, pa i onda mislim da bi se noću odvlačila imovina iz nekog tako zaustavljenog preduzeća. Jedina šansa koju imamo danas za relativno mali broj, mali deo preduzeća koja će se privatizovati po ovom zakonu, da iz njih i dalje izvučemo, odnosno ponovo izvučemo istinsku ekonomsku korist, razvojne efekte na zemlju, jeste da se otvorimo ka fleksibilnim formama i mogućnostima. Ovaj zakon je danas neophodan i moguć. Slažem se da je prethodni zakon bio dobar zakon za vreme kada je donet. Tada je trebalo privatizovati, kao što je pomenuto, više hiljada preduzeća. Tada su kapaciteti, i na strani vlasti i na strani kontrole koju treba opozicija i nevladin sektor da pruže, bili mnogo slabiji nego danas. Takođe, neke negativne posledica prethodnih zakona rešavaju se danas u ovoj skupštini usvajanjem, na primer, i Zakon o stečaju. Problem koji je postojao u okruženju, na primer, da su povezana lica mogla u stečaju da izvuku korist, iako su uništila preduzeće u privatizaciji. To bi trebalo da se menja u Zakonu o stečaju. To je jedan od primera kako ne zavisi sve samo od ovog zakona.
Reč ima narodni poslanik Jelena Mijatović.
Poštovani predsedavajući, poštovane kolege narodni poslanici, meni je baš drago što se kolege narodni poslanici i predlagači ovoga amandmana javljaju i tako samouvereno govore o svojim amandmanima. Samo zarad građana Srbije bih da pročitam šta je to predlog da se briše. Modeli privatizacije su prodaja kapitala - briše se, prodaja imovine - briše se, prenos kapitala bez naknade – briše se, strateško partnerstvo – briše se. Nadovezaću se na načela privatizacije, koja su bila u članu 4. Možda da je u modelima privatizacije u članu 8, kao peti model, bila neka usmena pogodba, možda se ne bi brisalo, ali nećemo o tome. Načela privatizacije, stvaranje uslova za razvoj privrede – briše se, obezbeđenje javnosti i transparentnosti – briše se, onemogućavanje korupcije – briše se, formiranje prodajne cene prema fer tržišnim uslovima – briše se, stvaranje uslova za socijalnu stabilnost – briše se. Znate, malo sam se zabrinula, s obzirom da je jedan od poslanika predlagača, ove grupe od dva poslanika, bio na visokim funkcijama u DS, čak je bio i premijer Republike Srbije od 2003. do 2004. godine. Samo bih da podsetim da je u 2003. godini, po nekoj statistici, utrostručen broj privatizovanih preduzeća. Godine 2003. je privatizovano 709 preduzeća, a 2004. godine 238. Mislim da je građanima Srbije sada jasno zašto se nalazimo u ovako teškoj situaciji, zašto je od mase privatizacija samo 28 uspešnih, zašto su fabrike zatvorene, zašto su radnici na ulicama, zašto radnici ne primaju plate. Mislim da je svako dalje objašnjenje, zašto SNS neće podržati ovaj amandman, suvišno. Mi se borimo za Srbiju, a ne za lični interes. Hvala.
Hvala. (Zoran Živković, sa mesta: Replika.) Nemate osnova za repliku. Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić. Izvolite.
Zahvaljujem, koristim vreme poslaničke grupe. Dokaz je ove diskusije da je dobro što ćemo sve objasniti ljudima. Citiraću ponovo ministra privrede od juče koji je rekao ovako – oba ova zakona ministar privrede je rekao u načelnoj raspravi da i Zakon o privatizaciji i izmene i dopune Zakona o stečaju odnose se na ljude koji su od decembra 2007. godine na budžetu Republike Srbije. Citiram njegove reči – do sada nisu imali posao, a od sada neće imati ni platu, možete proveriti u stenogramu. Tako da molim sve koji učestvuju u raspravi u ovome da se odluče, ili je u pravu ministar, pa onda nećemo glasati, niko za zakon, ili ministar nije u pravu, pa ćemo glasati za zakon. Po tom zakonu ostaće 57.000 plus 30.000 radnika na budžetu Republike Srbije, pri čemu, da sklonim svaku dilemu ja ne zagovaram takvo rešenje, niti sam ga zagovarala 2012. ni 2010. godine. Ali, nije sloboda govora da se laže o onome šta je proverljivo. Dakle, ovaj Zakon o privatizaciji i izmene i dopune Zakona o stečaju treba da reše jedan ogroman problem koji se tiče 584 plus 161 preduzeća sa poništenim privatizacijama i sa ukupno godišnjeg rashoda u budžetu Republike Srbije od oko 600 miliona dolara, koji ide u plate ljudima koji su, opet na osnovu odluke i zakona u kojima smo zajedno učestvovali od 2007. godine, dobijaju plate. Ministar, citiram rekao je - do sada nisu imali posla, a od sada neće imati ni plate. Ali, postoje planovi i mi nemamo razloga da sumnjamo da planovi postoje, da oni brže nađu posao jednom kad sada pošto nemaju posla, već najmanje sedam godina, pa nemaju ni platu da budu zaposleni. Sav optimizam koji je legitiman, dakle,potpuno je legitimno da kada predstavljate zakon, a branite, odnosno pokušavate da podržavate Vladu, da to uradite na najlepši mogući način kao što je legitimno da svako drugi ko ga čita kaže - čekaj ovo nigde ne piše u zakonu, zašto se onda o tome priča? Dakle, potpuno je legitimno imati plan da se ljudi zaposle, ali nije legitimno govoriti da se to radi ovim zakonima, jer se ne radi. Zato bih zamolila sve nas da vodimo računa o javnoj izgovorenoj reči, da se setimo da sve što ovde izgovorimo bude deo stenograma i da lakoća kojom citiramo ono što nam se sviđa da bude posledica zakona, nažalost po sve nas često bude u raskoraku sa stvarnim posledicama zakona. Moj predlog je bio pri svakom javljanju, a biće i pri obrazlaganju svojih amandmana, da razumemo da je tvrdoglavost i ustrojavanju da ovim zakonom donosite poslove, da se ovim Zakonom o privatizaciji ukidaju greške ranijih privatizacija dakle istrajavanje na takvoj argumentaciji nema dobro ni po koga. Ko hoće da podrži ovaj zakon, slobodan je da to učini, ali ko neće takođe je slobodan da ukaže da i nakon usvajanja ovog zakona imamo zajednički problem. Niko nije na gubitku. Ako ne znamo detalje plana i kako će skoro 100.000 ljudi koji će ostati bez plata, a već su bez posla, na koji način će biti osigurani? Nema garancija, nema večne sigurnosti, ali na koji način ćemo mi poslanici voditi računa o tome da detaljno pogledamo taj plan i da oni u nekom roku od tri, šest meseci ili godinu dana ipak nađu posao. To je moja molba i kolegama i svima koji koriste argumentaciju koju je lako proveriti da ne stoji. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Ne mogu da se saglasim sa amandmanom i sa predlogom da se član 8. briše, zato što član 8. uvodi modele i definiše koji su to modeli privatizacije. Dobro je što je ta paleta modela privatizacije što veća, što šira, a vidim da se u portfoliju Agencije za privatizaciju se nalazi skoro 600 firmi sa 88.000 zaposlenih, što lakše i što brže dođu do posla i do mogućnosti da rade, da zarade, da nastave proizvodnju i da nastave da privređuju i da žive. Naravno da od svih ovih modela najveću saglasnost lično dajem na model strateškog partnerstva koji je, kada je reč o bivšem „JAT-u“, a sadašnjoj „Er Srbiji“ i strateškom partnerstvu sa „Etihadom“ pokazao kako iz jedne firme koja je godišnje isisavala 55 miliona evra iz budžeta Republike Srbije kako je postala profitabilna firma. U ostalom danas ćemo imati prilike da od premijera dobijemo odgovore o samim elementima ugovora i šta znači pravo strateško partnerstvo kada od jedne firme na izdisaju nažalost, dobijemo respektabilnu kompaniju. Nadam se da će takav put izabrati i dobiti većina od ovih, ne samo firmi koje se nalaze u restrukturiranju već i ostale firme koje se nalaze u portfoliju Agencije za privatizaciju. Sa druge strane, zaparala je uši rečenica koju je uvažena koleginica upotrebljavala, da do sada niste imali posla, a od sada nećete ni platu. Znate, neko ko nema posao, ko ne radi gde može da primi, ko može da obezbedi nekome da ne radi, a da prima platu? Koja je to vrednost? Mislim da je to neozbiljna politika koja je vođena u našoj državi. Ta neozbiljna politika je krenula 2002. godine skromno, 2003. godine, ali naročito 2008. godine sa čini mi se više od 60 firmi koliko je uvedeno u postupak restrukturiranja, kada je zaposlenima u tim firmama poslata poruka – radili, ne radili primićete platu. Ta plata i ti troškovi su davani iz budžeta. Uzimano je od onoga što je zdravo, davano onima koji nisu radili, opterećivan je i budžet, opterećivana je privreda i mislim da je to neodrživo. Poruka koja kaže – ko ne radi ne može da očekuje da će imati platu jer normalna i to je nešto što važi za sve i za svakoga. Naravno da će važiti i u Srbiji. Ovajzakon o privatizaciji, i Zakon o stečaju su zakoni koji se nalaze ne samo na agendi premijera Vlade Republike Srbije, koji se nalaze na reformskom putu kojim je Srbija krenula, nalaze se na putu života koji je neophodno vratiti u srpsku privredu, da se ne daje novac zarad socijalnog mira i zarad manjka hrabrosti političkog znanja da se na taj postupak stavi tačka. Ovo su zakoni koji otvaraju perspektivu srpskoj privredi, ovo su zakoni koji prave atmosferu da ljudi u Srbiju dođu da kupuju firme, da nastavljaju proizvodnju. Zbog toga brisanje člana 8. koji bi brisao i modele privatizacije mislim da je u krajnju ruku neozbiljan i neprihvatljiv za SNS.
Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić.
Reči koje su zasmetale auditorijumu, o tome da do sada radnici nisu imali posla, a od sada treba da nemaju ni platu, nisu moje. To su reči koje je juče izgovorio ministar privrede Dušan Vujović. To što trebam da citiram reči, lako je proveriti u stenogramu. Tako šta ne bih izgovorila, ali ako je ministar to rekao, javna je reč i samo sam ponovila. Tako da bih molila da svi pažljivo slušamo jedni druge, svima nama koristi. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, replika.
Vešta zamena teza. Samo hoću da kažem da je normalno da neko ko ne radi da ne može ni da prima platu. To je sasvim normalno i to je i ministrova rečenica. Ono što neko pokušava da plaši građane Srbije time što do sada nisu imali posao i ti koji do sada nisu imali posao neće imati ni platu je nešto strašno, jer do sada je ta plata obezbeđivana tako što je Vlada i što je bivši režim stavljao ruku u džep građanima Srbije, zdravom delu privrede, da bi davao onom nezdravom. Zato što nije želeo da ih reši, zato što nije želeo da donese ovakav zakon o privatizaciji, zato što se krio iza novca koji nije njihov. Normalno je u bilo kojoj kompaniji, u bilo kojem društvu, bilo gde na svetu, ako se ne radi – nemaš šta da primaš. Šta je u tome loše? Na ovaj način nisam se brecao na reči ministra Vujovića, ja ovo podržavam, ja potpisujem ove reči. Ono što mi smeta je da to nekome smeta, da neko kaže – u redu je, možete da ne radite, a primaćete platu iz budžeta. Na taj način smo 780.000 ljudi, nažalost, partijski navikli da ne rade ili većina da ne radi ništa, a da prima platu, pa još na to da dodamo 88.000 ljudi u firmama u restrukturiranju i u privatizaciji. Dokle više? Odakle? Da li imamo privredne aktivnosti koje mogu tako nešto da prate? Nemamo. Ovaj zakon je zakon koji oslikava realnost i reči gospodina ministra su apsolutno u pravu i mogu da stanem i da potpišem te reči.
Zahvaljujem gospodine Babiću. Za reč se javio narodni poslanik Borislav Stefanović. Vreme poslaničke grupe. Izvolite.
Hvala gospodine predsedavajući. Mislim da je ovaj amandman i ceo zakon i ovo sve što je ovde rečeno u smislu da postoji jasna veza prosperiteta zaposlenosti, rešavanja problema u velikim sistemima koje do sada nismo mogli da rešimo, guranje ruku u džep od strane bivšeg režima, a sadašnji režim duboko, duboko gura ruku u džep građanima, pokazuje u suštini da neki predstavnici većine, naročito prethodni govornici, se bave samo tvrdnjama koje su sjajne i koje su, čak bih rekao, dobro elaborirane, ali ničega nema iza toga što to podržava. Mi ne čujemo ni jedan dokaz. Nemamo ni jedan dokaz, empirijski, bilo kakav prikaz, bilo kakvu brojku za koju uporno molimo danima da nam date da vidimo vezu između tog prosperiteta zaposlenosti, rasta standarda i ovog zakona. Uporno vas to molimo. Ministar Vujović lepo kaže – mi ćemo vam dostaviti analize, biće to urađeno, i ja njemu verujem, ali verujem i u to što je on rekao, a vi se ljutite, pa to je ministar Vujović rekao juče. Slažem se sa vama, ako ste baš toliko sigurni u to što govorite, idite u „Krušik“, povedite ministra Gašića. Ministar Gašić pre neki dan ode u „Krušik“, koji je važna fabrika za čitav kraj, i kaže – neće niko vas da dira, skidamo vas sa minimalca, tamo inače radnici, samo da znate, ne rade, a primaju platu, znači idite u „Krušik“ sa Gašićem i recite – nećete više primati platu pošto ne radite, a to što ne radite, ne možemo da vam nađemo tržište, ne možemo da vam nađemo bilo gde da plasirate svoj proizvod koji je od strateškog interesa. Njima recite - nećete više dobijati platu, jer ne radite. Recite mnogim drugima u Srbiji. Recite ljudima u JAT Etihadu, 36 miliona je pravio JAT gubitka godišnje evra. Danas Etihad „Er Srbije“ pravi preko 70 miliona evra gubitka, duplo više. I vi se hvalite kako je to sjajan posao. Čekajte, molim vas, to su egzaktne stvari. Građani Srbije preko 60 miliona evra plaćaju godišnje iz svog džepa za tu kompaniju, čiji ugovor, naravno, to je već poznato, niko nije video osim par ljudi. Kako možete? Nemojte ustajati odmah i stalno počinjati s pričom - u prethodnom periodu bivši režim. Dajte ljudi rešite jednu stvar iz vašeg portfolija. Slažem se, veliki broj radnika prima platu, a ne radi. Idite pa im recite to. Rekli ste suprotno u kampanji. Rekli ste – obezbedićemo tržište, obezbedićemo plasman, modernizovaćemo proces proizvodnje, rešićemo te stvari. Šta pričate vi o tome da je neko zapošljavao? Vi pričate o tome? Pogledajte današnje podatke, vaše podatke, državne.
Gospodine Stefanović trenutno smo na amandmanu na član 8. koji su podneli Zoran Živković i Vladimir Pavićević.
Hajde bar u tom smislu da budemo precizni. Taj amandman je u dubokoj vezi, u čistoj i jasnoj konekciji sa svim što je govorio gospodin Babić i u tom smislu ga pozdravljam, svaka mu čast. Obožavam njegovo izlaganje, idem apsolutno istom trajektorijom. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Za reč se javio šef poslaničke grupe SNS, narodni poslanik Zoran Babić. Replika.
Samo bih zamolio prethodnog uvaženog kolegu govornika da pamti ono što govori. Znam da često u parlamentarnoj debati i zbog brzine se napravi određena greška, ali ukoliko je grešku napravio u dva dana i da je ta greška u iznosu od 30 miliona evra, malo je mnogo. Govoreći tako nadahnuto protiv „Etihada“, protiv „Er Srbije“, protiv modernizacije kompanije koja je sada bezbedna i kojom se rado leti, koja je povećala i broj putnika i broj letova, kompanija sa kojom ćemo naredne godine imati i direktan let u SAD, a vidim da to prethodnom govorniku smeta, kompanije koja je do prošle godine ove građane, građane države Srbije koštala 55 miliona evra, pa ako još uz tih 55 je napravila taj gubitak od još 50, pa vidite na kom mestu je i u kom stadijumu, da je u tom žaru borbe i debate rekao da je napravila gubitak prošle godine 40 miliona evra. Dobro sam zapamtio taj podatak i tražiću i stenogram, da ga podsetim. Danas je rekao 70. Da li će to značiti da će sutra reći sto? Nemojte da se frljamo nekim stvarima koje ne znamo, nemojte da koristimo neke podatke radi političke teatralnosti i radi dobijanja nekog sitnog poena, ali ovo govorimo u javnosti. Zapamti se, kaže se. Stajaću ovde mirno i staloženo i za godinu dana. Tada ćemo videti pokazatelje ovog zakona o privatizaciji. Empirija koja pokazuje da prethodni zakon nije bio dobar je 584 firme koje nisu privatizovane, je 161 firma u restrukturiranju, je 800 miliona evra, koliko te firme koštaju direktno ili indirektno građane Srbije. Zbog toga je potrebno promeniti zakon.
Zahvaljujem. Gospodin Stefanović, po kom osnovu?
Replika
Nemate pravo na repliku. Na naziv iznad člana 9. i član 9. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Član 9. je jednim delom kompilacija članova 10. i 11. postojećeg zakona sa jednom inovacijom, a to je da umesto kod metoda privatizacije putem prenosa kapitala bez naknade, do sada je bilo rešenje da se bez naknade prenosi zaposlenima i građanima Srbije, zavisi od toga koji je objekat privatizacije. Ostaje rešenje da se prenosi zaposlenima bez naknade, ali se uvodi umesto građana Srbije prenos strateškim investitorima u skladu sa ovim zakonom i propisima koji određuju podsticaj direktnih investicija. To je ono što pričamo, to je jedan od članova koji stvara uslove za skriveno neposredno dogovaranje koje naravno nije postojalo u postojećem zakonu, koje naravno nikada nije postojalo do sada, koje je postojalo u Nacrtu ovog zakona koji je ova Vlada predložila, pa je na pritisak ili dozivanjem pameti to povučeno, jer bi bilo previše očigledno, ali ovo je jedan od puteva, jedna od rupa kojom se omogućava neposredno dogovaranje. Na kraju, pošto su kratka dva minuta, let za Njujork je postojao 2003. godine, direktan, da vas podsetim, i drago mi je što je potpredsednica Udovički rekla da je privatizacija 2002, 2003. i 2004. godine, na početku 2004. godine bila dobra i da je taj zakon bio dobar, jer ja drugo ne bih ni očekivao od uvažene potpredsednice. Hvala vam.
Hvala. Reč ima ministarka, Kori Udovički. Izvolite.
Dakle, ovaj zakon donosi fleksibilnost, koja početkom dvehiljaditih ne bi bila moguća, bili bismo ophrvani u ono vreme sa 2000 preduzeća i više za privatizaciju i time ne bi moglo da se upravlja. Nažalost, danas je to neophodno, a i moguće, zato što je to jedini način da se od jednog dela, i to ne verujem da će to biti jako veliki deo, tih 161 preduzeća u restrukturiranju, izvuče i dalje razvojni efekat. Znači, da se spase proizvodnja, delatnost i jedan deo zaposlenosti, a kada se spase delatnost i deo zaposlenosti imaće razvojne efekte i šire i proizvešće zaposlenost kroz vreme. Ovo je dobar zakon. U njega je uneto nekoliko rešenja koja takođe smanjuju mogućnost za zloupotrebu, kao što je npr. zahtev za registraciju imovine nad kojom postoji zabrana prodaje, za vreme dok postoji zabrana prodaje. Moram da se zahvalim i poslanicima iz Nove demokratske stranke koji su predložili amandman koji je usvojen, a koji će ugovor o strateškom partnerstvu, o kome govori ovaj član na koji se predlaže amandman brisanja, načiniti javnim objavljivanjem na sajtu Agencije i Vlade. Kao što sam već jednom rekla, nema tog zakona koji može sasvim da eliminiše mogućnost korupcije. Reč je o tome da to pre svega zavisi od načina na koji se radi, ali i načina kontrole i iznad svega transparentnosti procesa koju ovaj zakon sada obezbeđuje.
Hvala. Reč ima gospodin Vučeta Tošković.
Poštovani predsedavajući, poštovana ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani, ovo je jedna vrsta presedana da se ovako na kompletan jedan zakon podnesu amandmani na svaku tačku tog zakona. Od postanka ove zgrade ni malo veće skupine narodnih poslanika nisu uspele da na jedan zakon podnesu sve amandmane. Ne bi me to čudilo od jednog poslanika, nezavisnog, ali me čudi od onog drugog. Ali, verovatno onaj drugi utiče na prvog, prvi na drugog i ovo je ishod tog rezultata. Dakle, ovaj zakon je transparentan, donosi nešto što se do sada nije moglo doneti i što se neće moći uraditi. Samo da pročitam ono što predlagač kaže u tački 9. zakona. Kaže – metod privatizacije, metod prodaje kapitala i imovine je javno prikupljanje ponuda sa javnim nadmetanjem. Kapital, subjekt privatizacije izražen u akcijama može se prodati, i to: „ pod tačkom 1 – u skladu sa zakonom koje uređuje tržište hartija od vrednosti; pod tačkom 2 – prihvatanje ponuda za preuzimanje, u skladu sa zakonom kojim se uređuje preuzimanje akcionarskih društava, pa metod privatizacije putem prenosa kapitala,“ itd, itd, sve tranparentno ili, kako naš srpski narod kaže – javno. Vidite sad amandman koji su podneli dva nezavisna poslanika, koji kažu da se sve briše. Onda ovaj zakon ne bi postojao ako bi se sve to brisalo i ako bismo mi paranoično prihvatili njihove predloge, onda bismo ostali na prethodnom zakonu i po drugi put bismo upropastili ovu državu. U obrazloženju člana 9. oni kažu – smatramo da rešenja koja su ponuđena Predlogom zakona o privatizaciji neće dovesti do stvaranja boljih uslova za ekonomski razvoj i očuvanje socijalne stabilnosti kroz otvaranje novih ili očuvanje postojećih radnih mesta. A prethodni član Predloga zakona Vlade govori o tome da će biti i zapošljavanja i otpuštanja. Dalje se kaže – što nije ostvareno stabilizacijom makroekonomskog okruženja. Znači, nije stvoreno makroekonomsko okruženje prethodne Vlade. Kakve mi imamo veze sa novim zakonom? Dalje – zato što se ne vidi odgovorno ekonomska politika. Kako možemo da vidimo mi sad, pomoću ovog zakona, da nije dobra ta ekonomska politika i da nije dobar ovaj naš zakon koji se predlaže? Dakle, ovo je stvarno jedan presedan i bez obzira na Poslovnik i bez obzira na sve ostale uredbe Skupštine Srbije, mislim da bi se ovim trebao pozabaviti neko ko je ovlašćen. Hvala.
Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. st. 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18.00 časova, odnosno 19.00 časova, zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese zakone iz dnevnog reda ove sednice. Hvala. Na naziv iznad člana 10. i član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, poštovana gospođo Udovički i poštovani drugi gosti, imam dva komentara u odnosu na naš amandman, kao neka vrsta dodatnog pojašnjenja na član 10. Predloga zakona o privatizaciji koji je u Skupštinu poslala Vlada. U članu 10. naziv člana 10. je kombinacija više modela i metoda. A onda piše – u postupku privatizacije moguće je primeniti kombinaciju više metoda i modela privatizacije u cilju efikasnijeg sprovođenja ovog postupka. Dve stvari. Prvo, ovaj termin „kombinacija“ u nazivu, pa i u tekstu, u članu 10, može da nekome zvuči na jedan način a nekome na drugi način. Ja sam, naravno, čitao šta sve može da znači kombinacija, evo, i u rečniku srpskog jezika, da to bude sve jasno, i pronašao sam da umesto reči: „kombinacija“, što kod nas, kod većine građana, sigurno izaziva onu drugu asocijaciju, a kada onda uzmemo u obzir sve naše komentare ovog predloga zakona i njegove sadržine, onda je slika upotpunjena ovde. Naš predlog bi bio da umesto reči: „kombinacija“ stoji: „spajanja“, što jeste pravo značenje toga. Onda bi bilo: „spajanje više modela i metoda“. Ja mislim da bi to bilo u redu. Drugo, ovde bih hteo jednu pohvalu da saopštim i narodnim poslanicima skupštinske većine, mada ne znam koliko to znači. Konačno smo došli do toga i pokazuje se da ovo danas jeste bio način da na odgovarajući način komentarišemo, čitamo, tumačimo i menjamo predloge zakona koji dolaze od Vlade. Konačno smo u prilici da idemo član po član i građanima objašnjavamo šta valja, šta ne valja, a šta treba da se menja. Nažalost, ovaj predlog zakona u potpunosti treba da se izbriše. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Žarko Mićin.
Poštovani predsedavajući, gospođo ministre, predstavnici ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, smatram da je ovaj amandman neprihvatljiv, kao i ostalih 94 amandmana samostalnih narodnih poslanika, zato što su pre svega loše obrazloženi. I ne samo to, svi su isto obrazloženi, a ovamo dobijamo neka potpuno druga obrazloženja, što smatram da je krajnje neozbiljno. Krajnje neozbiljno prema ovom časnom domu i krajnje neozbiljno prema svim građanima Srbije. Jer, građani Srbije od opozicije očekuju da bude konstruktivna opozicija. Opozicija koja će nam predložiti nešto bolje, a ne koja će samo sebi kupovati vreme za kojekakve priče. Smatram da bi bilo dobro da samostalni poslanici prestanu sa ovakvom praksom, jer bi se moglo desiti da na sledećim izborima izgube i ovaj promil podrške koji su sada dobili i ne samo to, nego da izgube i podršku stranaka uz koje su se prošlepali u ovaj parlament. Hvala.
Hvala. Javljate se po amandmanu? Replika? Možete po amandmanu ali da koristite ono vreme koje imate. Izvolite, samo po tom osnovu možete da dobijete.
Dame i gospodo poštovani poslanici, poštovani predsedavajući i poštovani gosti, sada moram da kažem da nisam razumeo gospodina Mićina. Mi smo upravo pokazali da ovo jeste način da čitajući član po član jednog predloga zakona ovde u Skupštini debatujemo, proveravamo jedni druge, predlažemo bolja rešenja i ja kažem - bravo i vama što učestvujete u tome. Gospodin Mićin kaže – ne, ne, ne, ja ne želim da učestvujem u raspravi, mene ne interesuje da građanin Srbije čuje šta sve u svakom pojedinačnom članu ovde piše. Ne razumem. Hvala vam.
Hvala. Po kom osnovu? (Žarko Mićin, s mesta: Replika, direktno sam prozvan imenom.) Nemojte molim vas sada, nema potrebe za replikom. Na naziv iznad član 11. i član 11. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, poštovana gospođo Udovički, poštovani gosti, član 11. ima naziv – mere za pripremu i rasterećenje obaveza subjekta privatizacije. U tom članu se sada govori o tim merama itd, da sada ne gubim vreme i da ne trošim čitajući sadržinu člana 11. Više narodnih poslanika, ovde moram sada da podsetim, u argumentaciji obrazloženja našeg amandmana na član 11. je smatralo ovde da to kada mi kažemo – „briše se“, zapravo svodi našu diskusiju ovde i našu poziciju pre svega, na to da brisanjem svega kroz jednu temeljnu raspravu pokažemo da je bilo neophodno samo promeniti postojeći Zakon o privatizaciji, a ne usvajati potpuno novi. Zato mi je veoma žao što nismo dobili priliku, možda je bila neka tehnička greška, da obrazložimo i jednu našu strašnu dilemu koju smo imali, oko člana 6. npr, gde smo mi prihvatili, mi smo hteli da prihvatimo član 6, pa smo imali dilemu da li da pišemo amandman na sadržinu člana koji nam je prihvatljiv. Onda, kao odgovorna i konstruktivna opozicija, gospodo ovde, mi smo zaključili da ukoliko bi se desilo da ova skupština većina, nekim sticajem okolnosti, ili Vlada, prihvati sve naše amandmane, onda bi se zapravo čitav Zakon o privatizaciji i ovaj predlog sveo na član 6. i onda bi cela privatizaciji samo značila da se privatizacija okončava do kraja decembra 2015. godine. Kao odgovorni ljudi mi smo onda uložili amandman i na taj član, pa i na član 11. Gospodo, ovo jeste ja mislim primer konstruktivnog delovanja u ovoj Skupštini, otvorenost, transparentnost i menjanje onoga što treba da se menja. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar Kori Udovički. Izvolite.
Nažalost, poslanica gospođa Čomić nije tu sada, nisam sigurna da li će da se vrati, a ja bih ipak da odgovorim na pitanja povodom ovog amandmana koji, opet, upućuje na neke dileme koje su se takođe pojavile u pitanjima gospođe Čomić. Prvo pitanje je kada Agencija za privatizaciju pokreće stečaj? Na to pitanje je jasno odgovoreno u članu 80. Nabrajaju se svi slučajevi i najvažniji taj slučaj ukoliko nastupi rok do kraja 2015. godine, a privatizacija nije okončana. To je odgovor na prvo pitanje. Na drugo pitanje, da li će čistilište da se pretvori u limbo, odgovor na to pitanje nalazi se u prethodnom, dakle ne. Limbo, odnosno neodređeni status preduzeća u procesu privatizacije, može da traje najduže do kraja 2015. godine, a veoma je verovatno da će za jedan izvestan broj da traje mnogo kraće, jer u trenutku kada ne postoji kredibilan program i predlog za model metodu i meru privatizacije može da se pokrene već stečaj. Na kraju, pitanje o kreditu Svetske banke za podršku razvojnim politikama. Taj se kredit daje na osnovu, odnosno odobrava na osnovu kvaliteta politika. On je na stolu i apsolutno ovaj zakon je bio bitan korak u tome da se taj kredit i odobri u kontekstu daljih pregovora kako sa Svetskom bankom, tako i sa MMF.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milan Stevanović. Izvolite.
Hvala uvaženi predsedavajući. Po vokaciji sam matematičar i pretpostaviću o Narodnoj skupštini da smo mi danas na svih ovih 95 amandmana u konstruktivnom dijalogu rekli da. Šta bi se onda desilo? U matematici postoji jedan zakon koji se zove Zakon kontrapozicije, da ako pretpostavite nešto netačno, nikada nećete doći do ispravnog zaključka. Često se u životu time bavim. Hajde da pretpostavimo da smo danas uradili na veliko zadovoljstvo predlagača, šta je rezultat. Rezultat svega toga jeste da ostaje stari zakon koji ima katastrofalne rezultate, a Srbija nema vremena za takvu igru. Hvala vam.
Hvala vam. Na naziv iznad član 12. i član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, poštovana gospođo Udovički i drugi gosti, mi smo podneli amandman i na član 12. ovog predloga zakona koji tretira kupca u postupku privatizacije i tu se sada u ovom članu definiše ko može da bude kupac, ko ne može da bude kupac i imamo osim one načelne primedbe da u celosti zakon ne treba da bude usvojen, imam dve dodatne primedbe. Jedna, čini nam se, da jedan argument u prilog tome da je trebalo samo da se možda negde menja postojeći zakon jeste i to što je sadržina člana 12. veoma slična onome što piše u postojećem zakonu, to je član 12, 12a i 12b. Dakle, ovde nemamo da kažem neke velike izmene, pa da kažem da mora ceo novi zakon da se donosi. Postoji druga stvar koja je meni važna i ovde reagujem na nastup gospođe Udovički, vi ste rekli da se ovim predlogom obezbeđuje fleksibilnost kao jedan princip koji treba da pomogne malo da se čitava stvar oko privatizacije dovede do kraja na dobar način. Ali, tu takođe imam jednu primedbu. Na primer, vama su principi u ovom predlogu zakona o privatizaciji definisani u članu 4. U tom članu, među šest principa nijedan se ne odnosi na fleksibilnost. Znači, fleksibilnost nije evidentirana kao takva, a postojeći Zakon o privatizaciji, evo sada čitam član 2. koji kaže – privatizacije se zasniva na sledećim načelima: stvaranje uslova za razvoj privrede i socijalnu stabilnost, obezbeđenje javnosti, formiranje prodajne cene prema tržišnim uslovima i četvrti princip, kao princip posebno izdvojen i naveden, fleksibilnost. U ovom predlogu zakona koji je došao u Skupštinu toga među principima, a principi su važni, to su temelji nekog sadržine, nekog zakona, toga nema. Prema tome, to koristim kao jedan argument da nije trebalo predlagati novi zakon o privatizaciji. Hvala lepo.
Reč ima narodni poslanik Dragan Nikolić. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, gospođo ministar i gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, po metodologiji i izradi zakona koji je ova skupština usvojila 2010. godine se kaže ukoliko se menja jedna trećina ili više članova zakona koji važi pre nego što je ovaj predloženi zakon, ne ide se na izmene i dopune zakon, nego se ide na predlog novog zakona. Mi imamo situaciju u ovom trenutku da je pred nama Zakon o privatizaciji, a ne o izmenama i dopunama, zato što temeljno i rekao sam malopre vrlo svrsishodno menjamo ovaj zakon o privatizaciji, jer je on jedan od seta zakona koje smo predložili u predizbornoj kampanji, a tiče se reforme čitavog privrednog sistema u Srbiji, koji vapi za tim da stvorimo jedan novi poslovni ambijent u koji će i strani i domaći investitori doći, uložiti novac u nove pogone, u nova radna mesta. To smo obećali, zato su građani Srbije glasali. Ovaj amandman naravno nećemo prihvatiti i u danu za glasanje neću ni glasati po tom amandmanu, da ne bi trošio struju ove Narodne skupštine i trošio novac budžetskih korisnika Republike Srbije. Mislim da treba da se zaštiti ovaj patent kada se tiče brisanja, odnosno davanja predloga da se brišu amandmani, jer vidim da dvojica inovatora su to uradila i sa Zakonom o medijima, tako da ćemo i sutra imati isto ovo, samo što se tiče drugih zakona. Ovo se kratko i prosto zove egzibicionizam i to politički egzibicionizam. Samo bih pročitao na šta se odnosi brisanje. Odnosi se na brisanje člana 12, gde se nabraja ko ne može biti kupac u postupku privatizacije, koji će uslediti nakon usvajanja ovog zakona. To su domaća pravna lica koja posluju većinskim društvenim kapitalom, to su fizička, pravna lica i osnivači pravnog lica koji prema subjektu privatizacije imaju dospele i ne izmirene obaveze. Fizičko lice, pravno lice i osnivač pravnog lica sa kojim je raskinut ugovor o prodaji i četiri, fizičko lice koje je osuđeno za krivično delo protiv života i tela, krivična dela protiv imovine, krivična dela protiv privrede, krivična dela protiv službene dužnosti, krivična dela protiv zdravlja ljudi i krivična dela protiv javnog reda mira, kojima je zaprećena kazna zatvora od pet godina ili teža kazna, ili protiv koga je pokrenut krivični postupak za ta krivična dela. Dakle, ako bismo brisali ovaj član, onda bi svi ovi ljudi, svi ovi ljudi koji su pravosnažno osuđeni za teška krivična dela, gde je zaprećena kazna do pet godina ili teža, mogli da kupuju preduzeća, što je u nekom prethodnom periodu i rađeno. Takođe, svi ovi koji duguju na sve strane, nisu izmirili dospele obaveze, takođe mogu da se pojave kao kupci, pa se plašim da je ideja ljudi koji su dali ovaj predlog upravo ta da se zaštite ovakvi ljudi, ovakve secikese, ovakvi prevaranti, ovakvi kriminalci, koji su to radili i u prethodnom periodu. Mene kao narodnog poslanika ovde interesuje i zato ću glasati za Zakon o privatizaciji, šta ćemo raditi sa radnicima „Jumka“, radnicima „Simpa“, „Zavarivača“, „HIVA“, MIVA“, „Rasadnika“ iz Vranjske banje, jer ti ljudi kada se budem vratio pitaće me šta ovaj zakon znači, šta znači Zakon o radu. Odgovarao sam na sva ta pitanja i tvrdim, i profesionalno, i politički, i kao čovek koji ima dva sina, i koji je zabrinut kako će sutra naći sebi posao. Glasaću za ovaj zakon zato što stvara mogućnost da se konkurencijom i borbom dođe do radnog mesta, da se ne čeka na radno mesto, da se ide ka tome da se neko zaposli. Agresivnu politiku vodimo kao Vlada, takvu Vladu ćemo podržati uvek kao poslanička grupa i u danu za glasanje ću dati svoj glas za ovaj zakon. Hvala vam.
Po kom osnovu se javljate gospodine Pavićeviću? (Narodni poslanik Vladimir Pavićević, s mesta: Imam vreme samostalnog poslanika, imam još jedan minut, tako ste mi rekli, dozvolite da objasnim.) Imate pravo da se javite samo jednom, a vi ste to pravo iskoristili. Hajde jedan minuta, izvolite.
Sada ću vam reći, prema Poslovniku – samostalni narodni poslanik ima pravo na pet minuta u amandmanskoj raspravi, a tih pet minuta može da podeli ukoliko god hoće javljanja, samo da pojasnim. Samo jedna kratka intervencija u odnosu na ovo što je rekao gospodin Nikolić. Gospodine Nikoliću, molim vas da se kao deo pripreme za učešće u radu Narodne skupštine bolje informišete. Zoran Živković i ja nismo podneli onoliko amandmana koliko imaju članovi na sve predloge medijskih zakona. U našoj načelnoj raspravi ovde, mi smo dali čak uslovnu podršku tim predlozima zakona, pod uslovom, uslovna je podrška da Vlada prihvati naših 15 amandmana na sva tri predloga medijskih zakona, jer smatramo da preko tih amandmana zaista možemo da popravimo sve te zakone. Mi smo i ovde gospodinu Vujoviću rekli, gospodine Nikoliću, da dajemo uslovnu podršku Predloga zakona o stečaju i tu smo podneli samo jedan amandman. Dobili smo obrazloženje zašto taj amandman ne može da bude prihvaćen i mi ćemo glasati za taj predlog zakona. Gospodine Nikoliću, ja mislim da je pitanje neke vrste odgovornosti svakog od nas pojedinačno, da se informiše i ovde poput nas dvojice, govori isključivo istinu.
Nema potrebe da replicirate, gospodine Nikoliću, molim vas da odustanete od replike, on se jeste vama obratio, ali nije toliko uvredljivo. Reč ima narodni poslanik Mirjana Đoković.
Poštovani ministre, želim da istaknem da je zakon o privatizaciji i te kako bitan, da bi konačno Srbija stala na prave noge i da konačno počnemo da zapošljavamo naše sugrađane. Što se tiče člana 12. i te kako je značajan, zlo i naopako kada bi brisali ovaj član ili kada bi radili određene izmene, iz prostog razloga što je i te kako važno ko može da kupuje u zemlji Srbiji. Zašto? Jer smo do sada imali praksu da su naša preduzeća kupovali ljudi sa sumnjivim kapitalom, nije bila praksa u svakoj privatizaciji, da se to dešavalo, ali ću navesti primer samo svog grada Čačka, gde se dešavalo da pojedini ljudi mogu da kupe određene informativne kuće i maloletnoj deci, što je neshvatljivo u ovom trenutku. Kakva je bila sudbina tih takvih privatizovanih preduzeća? Moram da kažem da su ta preduzeća propala, pa od tri redakcije, danas živi samo jedna redakcija. Moje lično mišljenje a mislim da je to mišljenje i opredeljenje SNS da više nikada nećemo podržati takve privatizacije. I te kako je bitno da znamo sa kakvim se novcem kupuje i ko kupuje, i da li može da nastavi dalje ta firma da živi ili ne. Davati preduzeća određenim ljudima, koji nemaju nikakve veze sa određenim preduzećem, niti imaju određena radna iskustva, kada su te firme u pitanju, neće Srbiju povesti napred. Toliko i hvala.
Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i Dejan Čapo. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku su prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Olena Papuga.
Hvala predsedavajući, samo hoću da pohvalim Vladu što je prihvatila naš amandman koji je bio namenjen prevashodno tome da poljoprivredno zemljište u Republici Srbiji ne mogu da kupuju stranci. Tako da ste postupili sa Ustavom, jer Ustav predviđa da poljoprivredno zemljište ne mogu da kupe strana lica. Hvala što ste prihvatili ovaj amandman.
Reč ima, narodni poslanik Zoltan Pek. Izvolite.
Hvala. Nekoliko reči bih rekao o ovom amandmanu, kao prvo treba da znate da Savez vojvođanskih Mađara je isto protiv toga da se naše prirodno blago, poljoprivredno zemljište da se proda ili da se da da zemlju kupi inostrano ili fizičko lice. Ovde u ovom obrazloženju piše da Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju, u tom sporazumu piše da do 2017. godine inostrana lica imaju ista prava kao što naša fizička lica, ili firme da kupuju poljoprivredno zemljište. Do sada je bila loša praksa da fizičko lice se udruži sa inostranim fizičkim licem i formira jednu firmu i ta firma je mogla da kupi bilo koju firmu koja je posedovala zemljište. Znači, zemlja je prodata po zakonu. Nažalost, možemo i mogu i dan danas tako da odrade da kupuju zemljište, znači, kao naši građani, ali imaju sredstva inostranih rođaka ili firmi, ili bilo čega. Znači, ovaj amandman mislimo da u neku ruku je prihvaćen od strane Vlade, ali ne daje rešenje za ovaj problem. Kao što sam rekao, nažalost da ne daje rešenje na to da naša pravna ili fizička lica mogu kupiti zemljište sa tuđim parama, znači, sa parama inostranih investitora ili inostranih firmi ili inostranih fizičkih lica. Dobro je što se kaže da domaći kupac ili domaće fizičko lice može da kupi zemlju, ali nije precizno određeno pod kojim uslovima. Naša poslanička grupa je već godinama u ovom problemu i mi smo pripremili rešenje, potpuno rešenje ovog problema u Predlogu zakona u poljoprivrednom zemljištu, jer tamo ćemo precizirati da, na primer, fizičko lice koje se bavi poljoprivredom, znači ima poljoprivredno gazdinstvo ili bavi se poljoprivredom već pet godina, da on to može da kupi zemljište ili ako je firma osnovana pre pet godina u tom području, u toj opštini gde se prodaje zemljište ili eventualno ako gledamo sedište firme ili prebivalište domaćeg fizičkog lica, da on može kupiti zemljište oko tog prebivališta oko 20 kilometara u okolini. To su takvi primeri koji su naši susedi izgradili i tako su rešili problem kupovine zemljišta inostranih fizičkih lica. Znači, samo domaća fizička lica tako mogu da kupe zemljište. Mislim da je ovaj amandman u neku ruku, ne kažem da nije tačan, nego mogu kazati da je sa ovim amandmanom obmana javnosti. Naši građani će misliti da samo oni mogu da kupe zemljište, ali u stvari i oni mogu kupiti zemljište koji imaju pare od inostranih rođaka ili inostranih firmi. Hvala.
Gospodine narodni poslaniče Zoltane, odbijam vam vreme od ovlašćenog predstavnika. Hvala. Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Dubravka Filipovski. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodna poslanica Dubravka Filipovski. Izvolite.
Hvala. Gospodine predsedavajući, gospodine ministre, kolege i koleginice narodni poslanici, podnela sam amandman na član 12. zbog toga što sam mišljenja, što smatram da konzorcijumi ne treba da se pojavljuju kao kupci u postupku privatizacije. Zašto? Zato što smo do sada imali mnogo loših iskustava sa njima, zbog toga što su odnosi među konzorcijumima pravno nedefinisani, zbog toga što su usporili mnoge privatizacije, zbog toga što su ugovori za mnoge privatizacije raskinuti i imali smo i duge sudske procese i nisam sigurna da novi zakon na bilo koji način može da uredi odnose u samom konzorcijumu. Žao mi je što ovaj amandman nije prihvaćen, smatrala sam da zbog javnosti Srbije još jednom treba da obrazložim razloge zbog čega sam podnela ovaj amandman i takođe koristim priliku da se Vladi zahvalim što su još četiri moja amandmana koje sam podnela na ovaj zakon prihvaćeni. Vrlo je važno što je prihvatajući te amandmane Vlada u stvari shvatila moju nameru da tim amandmanima želim samo da pomognem da zakon bude što jasniji i bolje primenjen u praksi. Hvala.
Na naziv iznad člana 13. i član 13. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Hvala lepo. Naravno, ovde je amandman - da se briše. Naravno, da je naša intencija da se brisanjem svih članova ovog zakona ukaže na to da je postojeći zakon bio sasvim dovoljan pravni okvir za okončanje procesa privatizacije u slučaju da je sprovođen dosledno, to znači zakonito i bez izuzetaka i da su sprečene sve kriminalne radnje koje su se naravno dešavale u ovom procesu, posebno od polovine 2004. godine do današnjeg dana. Agencija za sprečavanje pranja novca postoji od 2001. ili 2002. godine. Osnovana je u ovom domu kada je ovde bio Savezni parlament i učestvovao sam u tome, tako da svi ti mehanizmi zaštite su bili mogući i po starom zakonu. Ono što je interesantno, to su obrazloženja na koja sam malopre ukazao kojima se odbijaju naši amandmani, kao što su naši amandmani praktično vrlo slični samo se razlikuje redni broj člana. Sva obrazloženja su ista, i jedan deo tog obrazloženja Vlade zašto se odbijaju naši amandmani glasi – ideja predloga zakona je da predloženi modeli i mere primenjuju se samo kod preduzeća sa održivim poslovanjem. U ovim definicijama u članu 2. ne piše šta je održivo poslovanje. Ko ocenjuje, po kojoj metodologiji, po kom standardu šta je održivo poslovanje, a šta nije? To je takođe dobar uslov da se ovaj zakon koristi kao osnova za korupciju. Ne mislim da je to namera ministra i vas koji sedite pored njega, ali vam ukazujem da se tu javlja velika mogućnost za korupciju i kriminal. Nastaviću sa ovim obrazloženjem kasnije.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, po amandmanu. Izvolite.
Da, po amandmanu naravno. Ovaj član 13. čije se brisanje amandmanom traži ima četiri stava. Prvi od ta četiri stava mislim da je i najvažniji i voleo bih i lično mislim da je mišljenje predlagača ovog amandmana da se izbriše i ovaj prvi stav, pretpostavljam greška, jer drugačije bi bilo veoma loše, a to je da Agencija pre zaključenja ugovora pribavlja od nadležne organizacije za sprečavanje pranja novca mišljenje o nepostojanju smetnji na strani kupca, odnosno strateškog investitora za zaključenje ugovora – tačka. Da li na ovaj način predlagač zakona smatra da svako sa torbom novca, stečenog možda na loš način, možda preprodajom narkotika, možda otmicama, videli smo šta je sve bilo u prošlosti, da na takav način brisanjem ovog celog člana, a na taj način i prvog stava da svako ko dođe sa torbom novca stečenog od kriminala, stečenog od trgovine narkoticima dođe da kupuje po Srbiji, da legalizuje svoj novac, mislim da je prošlo vreme kada je Šarić kupovao imovinu po Vojvodini, a da ga niko ništa nije pitao i da je bio uvaženi gospodin investitor, ne bih voleo da ovakvim amandmanom se vraćamo na to vreme, jer samim brisanjem i brisanjem člana 13. i prvog stava 13. ja ne mogu nikako drugačije da protumačim osim da predlagač ovog amandmana želi drugačije. Predlagač zakona kaže – mora da se utvrdi postojanje, odnosno potvrda o poreklu novca, da li ne postoji bilo kakva smetnja oko pranja novca, a predlagač amandmana kaže – ne, ne treba nam to, hajde da narkodileri malo kupuju, hajde da neko drugi ko je stekao kapital na neki drugi način. Zbog toga mislim da je predlagač amandmana greškom ovaj amandman podneo. Možemo da diskutujemo i o drugom i o trećem i o četvrtom stavu, ali mislim da o prvom stavu niko ne može da stavi znak pitanja na taj prvi stav, jer kada neko predloži brisanje, ja samo mogu da protumačim na način da nam ta potvrda o poreklu novca nije potrebna. Mislim da je potrebna izbog toga pozivam predlagača amandmana da ovaj amandman povuče.
Pravo na repliku, narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Mislim da je ovo još jedno u nizu namerno pogrešnih tumačenja. Naravno da nije cilj da se omogući pranje novca u Srbiji. Ponavljam, bio sam u Saveznoj Vladi koja je predložila Zakona o sprečavanju pranja novca i formirala Komisiju za sprečavanje pranja novca. Po tom zakonu i u radu te komisije postoje svi zakonski osnovi da se spreči pranje novca u Srbiji. Zašto to nije sprečeno, to je pitanje za one koji su to dozvoljavali. Ja čekam da se borba protiv kriminala, koja je obećana pre dve godine, intenzivna, koju ja zastupam ceo svoj život, posebno me raduje što je to intenzivirano, bar na rečima u zadnje dve godine, da dođemo do jednog primera i da vidimo u zatvoru nekoga ko je kriv za neku lošu privatizaciju, za pranje novca ili za bilo kakvu zloupotrebu. Ja sam jedan od najzainteresovanijih za to, jer je njihovim radom od 2004. godine na ovamo kompromitovano ono zbog čega sam ja ušao u politiku i kompromitovano ono za šta su se borili mnogi ljudi koji su dali svoj život za ostvarivanje te politike i kompromitovano je ono za šta su se borili ljudi, za te svetle ciljeve 05. oktobra. Ja imam najveći interes da oni koji su iskompromitovali sve te ideale i sve te ciljeve, što pre budu iza brave. Moj povratak u politiku ima za cilj i to. Hvala vam.
Hvala. Pravo na repliku, narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Pretpostavljam da su ove reči predlagača amandmana potvrda mojih prethodnih reči i da znače da se ovaj amandman povlači, jer nisam čuo ni jedan argument zbog čega bi trebalo da ne piše u zakonu da Agencija pre zaključenja ugovora pribavlja od nadležne organizacije za sprečavanje pranja novca mišljenje o nepostojanju istog takvog dela. Što se tiče borbe protiv kriminala i korupcije, ona je sve samo ne na rečima u protekle dve godine, zato što su irelevantne međunarodne organizacije našu zemlju svrstale 2012. godine na 86. mestu po borbi protiv kriminala i korupcije, zadnji u Evropi, među poslednjima u svetu, da smo 2014. godine napredovali 14 mesta i da smo sada 72, ali ono što nećete čuti od mene, nećete čuti ni od jednog čoveka koji se odgovorno bavi politikom, a to je to slanje iza brave. Iza brave ne šalje politika, iza brave ne šalju narodni poslanici. Nije ovo sudnica. Niti sudimo, niti branimo bilo koga. Neću se mešati u pravosudne i istražne organe naše države zato što na tako nešto politika nema pravo. Ja u to verujem. Ono što je politika donela, ono što je SNS donela, ono što je gospodin Aleksandar Vučić doneo je politika nulte tolerancije za kriminal i korupciju i da u toj borbi protiv kriminala i korupcije zaštićenih nema, ma koliko novca imali, ma koliko bili ili se vratili ili da li su u politici ili koju člansku kartu imali. To je politika SNS i Aleksandra Vučića, kao i da svako radi svoj posao i da u tim istragama, koje su bar u 24 sporne privatizacije završene istrage, sudski procesi, niti imam pravo, niti ću uticati.
Po amandmanu, narodni poslanik Vladimir Orlić. Izvolite.
Zahvaljujem. Potvrđujem utisak da ovaj amandman ne treba da bude prihvaćen. Ponavljam da ne možemo da prihvatimo usmeno obrazloženje koje smo upravo dobili, jer je načelne vrste i ne daje nijedan dobar razlog zašto bismo prihvatili nešto što podrazumeva eliminaciju obaveze da se uradi provera od strane Agencije za sprečavanje pranja novca, što nije u saglasnosti sa predloženim pismenim obrazloženjem, koje je takođe načelne vrste. Podvlačim potrebu da poslu pristupimo ozbiljno, jer konkretan posao nije načelna rasprava, konkretan posao je rasprava o konkretnim amandmanima i onome što proizilazi iz onoga što je predlagač amandmana zapravo sam i zapisao. Hvala vam.
Po amandmanu, narodni poslanik Janko Veselinović. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre, ovaj amandman je otvorio pitanje borbe protiv korupcije i pranja novca. To je svakako jedno važno pitanje. I kanali korupcije i kanali pranja novca obično nađu neke prečice i neke puteve koji nisu u legalnim okvirima. Možda bi bilo u ovu raspravu važno uključiti i odgovor na jedno pitanje koje se ovih dana postavlja, a na koje mnogi nemaju odgovor. Pretpostavljam da ministar Vujović ima, a tiče se mogućih indicija da u Srbiji kroz formu isplata enormnih zarada menadžerima se pere novac. Naime, imamo najave i izveštaj od prošle godine da su pojedini radnici, menadžeri primali mesečne plate od preko 200.000 evra. Ovo pitanje ne zavisi od bilo koje političke opcije, nego je pitanje ministru i njegovim saradnicima, pošto vidim da će ministar verovatno biti novi ministar finansija, da proveri da li je taj metod isplate plata preko određenog iznosa, uz oporezivanje od svega 10% do 15%, stvorio mogućnost pranja novca, jer postoje kompanije koje na taj način izvlače novac sa računa, ponekad oštećujući i poverioce kroz isplate plata menadžerima i taj realno mali oporezivi deo je najbolji način da se novac skloni sa računa. Ministre Vujoviću, da li ćete učiniti nešto da konačno razrešimo tu dilemu da li su to zaista menadžerske plate ili je to pranje novca? To nije individualni slučaj već masovna pojava. Vraćam se na početak, kanali novca su našli neki put, našli određenu rupu u zakonu i na taj način se izbegava oporezivanje tih sredstava. Možda je to odgovor otkud tolike visoke menadžerske plate. Hvala.
Reč ima ministar Vujović. Izvolite.
Zahvaljujem se na ovom komentaru. Mislim da je to odavno primećeno. Ja još uvek nemam te nadležnosti. Mislim da je ovo dobro pitanje i da ono može da se pojavi u najskorijem roku pred poslanicima Skupštine, ali u nekom drugom svetlu, ne kao deo ovog člana. Mislim da ovaj član potvrđuje želju predlagača da se mišljenje Agencije za borbu protiv pranja novca i finansiranja terorizma primeni u svim zakonima. Mislim da bismo to trebali da uvedemo kod poreskih zakona. Drugim rečima, da uradimo sve da se to ne dešava. Hvala vam na sugestiji.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Jovičić. Izvolite.
Dame i gospodo, uvaženi predsedavajući, ovo je ključan zakon, kao što smo rekli, za spas naše privrede i da konačno steknemo uslove za ekonomski razvoj. Istina je da svi poslanici mogu podneti sijaset amandmana i da o njima možemo raspravljati, ali što se tiče ovog amandmana i samog predlagača, čuo sam ovde divne stvari i zaista vam čestitam, a to je što se zalažete da konačno oni koji su odgovorni za neuspele privatizacije dođu tamo gde im je mesto, da odgovaraju za to. Drago mi je što ste vi borac, iskreni borac za jednu zdraviju srpsku ekonomiju. Nije mi jasno kako ste bili na listi tih koji su odgovorni za te privatizacije. Da li je to bio samo trenutak u kome ste hteli da uđete u ovaj parlament, jer govorite da se borite za srpsku ekonomiju i da konačno odgovaraju oni koji su je upropastili, a znamo ko je u većinskom delu odgovoran za to, a posle odete na njihovu listu i uđete u ovaj parlament? Trebali ste možda ići kao nova stranka, stranka koja nudi nove ideje, a videli smo danas 95 amandmana koje nudite, a to je – briše se. Hvala.
Gospodine Jovičiću, pustite ko ide u koju stranku, to nije predmet rasprave. Izvolite, gospodine Živkoviću.
Hvala vam. Hvala na zabrinutosti za političku sudbinu političke ideje i političke organizacije koju ja predstavljam i vodim. Mislim da, evo sada da budem ne skroman, to nije potrebno, jer deset godina sam bio van politike, vratio sam se u politiku. Bio sam na listi sa ljudima od kojih niko nije, koliko ja znam, ovde ni gospođa Čomić ni drugi članovi stranke koja je bila na toj listi, optužen za bilo kakvo krivično delo, niti se protiv njih vodi bilo kakav istražni postupak. Za razliku od nekih članova ili članova porodice u vašem poslaničkom klubu, neki su u bekstvu, neki su tamo, neki su vamo, neku su malopre govorili o privatizaciji, pa ih nema. Gospodin Stevanović, ako se ne varam, i gospodin Nikolić koji su učestvovali u privatizaciji po starom zakonu, koje ja znam iz nekih drugih stranaka, kada su se zdušno zalagali za primenjivanje svega onoga što vi i ja sada osuđujemo zajedno. Prema tome, ne sekirajte se za moju političku sudbinu, a poruka biračima je i za prošle izbore, a to je već prošlo, ali za buduće, kada glasate nemojte da brinete o sudbini političara, brinite o svojoj sudbini. Kada glasate definišete svoju sudbinu, a ne sudbinu ovog ili onog političara. Hvala. (Aleksandar Jovičić, s mesta: Replika.)
Nemojte, gospodine Jovičiću. Izazvali ste repliku. (Aleksandar Jovičić, s mesta: Imam pravo.) Kada već hoćete, izvolite.
Hvala, predsedavajući. Ja prema vama imam posebne simpatije. Možda gospodin Živković u tih deset godina, u tom svom odmoru od politike, nije video da stranka na čijoj je listi bio, omogućila da neki ljudi koji će završiti tamo gde im je mesto i za koje će se sprovesti postupak, da su im omogućili da na račun svih građana, svih nas dođu do nekih benefita i do neke privatizacije, a koje su bile korumpirane, da zahvaljujući tim ljudima, koji vode tu listu, Srbija je došla do te mere u tešku situaciju, da je nezaposlenost porasla sa 14% na 26%. Rekao sam da ste vi borac za jednu zdravu srpsku ekonomiju, ali mi je samo malo zabrinjavajuće i čudno kako ste baš otišli na tu listu. Možda ste mogli na neku drugu, s obzirom da je od te stranke posle bilo još nekoliko stranaka koje se takođe zalažu za bolju srpsku ekonomiju. Baš ste otišli kod Dragana Đilasa i kod gospodina Pajtića, a znamo da u Vojvodini imamo „Razvojnu banku Vojvodine“, fond koji je opljačkan, jednu regiju koja je bila najbogatija, a danas je najsiromašnija. Samo sam zbog toga doveo u sumnju vašu nameru, ali imate šansu da pokažete da vaše namere jesu čestite i poštene u ovom sazivu, jer trajaće još tri i po godine. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Zoran Živković, replika.
Ponavljam, jako mi je drago što svojim inspirativnim diskusijama mnoge kolege potvrđuju značaj ovih amandmana koje smo gospodin Pavićević i ja podneli. To je očigledno izazvalo interesovanje koje govori o kvalitetu tih amandmana i o razmišljanju o tome da, ako se slažemo oko toga, nam je zajednički cilj, a to je da se na neki način nađe spas za tih 85,90,100 hiljada ljudi koji su ostali u tih 600 i nešto preduzeća. Ako nam je to zajedničko, vi mislite da to treba da se reši novim predlogom zakona, a mi smatramo da je taj novi predlog zakona samo jedna estradna manifestacija, da je to u stvari reciklirani stari zakon, koji je mogao doslednim sprovođenjem da dovede do istog cilja, a za koji se i vi zalažete. Ovo je set zakona od tri zakona, gde mi podržavamo dva. Zakon o stečaju, na žalost, danas jeste jedini lek za najveći broj preduzeća koja su ostala ne privatizovana. To je jasna ekonomska logika i to se uči u zabavištu za ekonomiste. Tu nema nikakve sumnje da je naša namera dobra, a da ovde želimo da ukažemo da, kažem još jednom, reciklirani estradni zakon neće doprineti, a u njemu se, ne namerom ministra, ali bojim se nečijom tuđom namerom, stvaraju uslovi za korupciju. Potpredsednica Vlade je rekla da ne postoji zakon koji apsolutno isključuje mogućnost korupcije. To je vrlo opasna izjava i to dolazi iz Vlade koju vi branite i koju vi predstavljate. Mislim da je to jedna opasna izjava i da ne možemo tako da govorimo. Zakoni ne smeju da budu fleksibilni. Osnovni cilj zakona je da bude vrlo jasan i precizan. Fleksibilnost zakona je bezakonje, a vi se zalažete za fleksibilnost u ovom zakonu.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, po Poslovniku.
Reklamiram član 107. stav 1. Mislim da je prekršeno dostojanstvo, odnosno prekršili ste član 107. stav1. zato što govornika niste opomenuli kada se krajnje zlonamerno ophodio prema nekim narodnim poslanicima poslaničke grupe SNS, generalizujući neke stvari na celu poslaničku grupu, sa dovoljno hrabrosti da se polemiše sa ljudima koji nisu u sali, a bili su do malopre i doći će ponovo. Podsetiću i vas, zato što ste bili prisutni, a i srpsku javnost, odnos SNS prema kriminalu, prema korupciji je nulta tolerancija. U prošlom sazivu Narodne skupštine, u jednom teškom danu i na jednoj teškoj sednici za SNS, smo ukinuli imunitet narodnom poslaniku Draganu Tomiću, narodnom poslaniku SNS da bi pravosudni organi mogli ne smetano da obavljaju svoj posao. Takav je odnos SNS. Da li i jedna stranka u dosadašnjem delovanju može da se pohvali takvim odnosom, takvim stavom? Ne može. Zbog toga imputiranjem i stavljanje na teret SNS takvih stvari ili pojedincima kada nisu tu, mislim da je na taj način prekršeno dostojanstvo Narodne skupštine, gospodine predsedavajući. Morate narodne poslanike, koji se takvih stvari late da opomenete i da oduzmete reč, da uvedete ovu sednicu u normalne tokove. Jesam za to da se suoče stavovi, mišljenja u 94 ili 194 ili milion i 94 amandmana, ali pominjanje na ovakav način, ne utemeljeno na istini, je zaista neprimereno Narodnoj skupštini.
Ponoviću, iako sam ponovio već nekoliko puta, nije moje da utvrđujem istinu. Moram da priznam da nisam shvatio svrhu reklamiranja Poslovnika. Da li želite u danu za glasanje da se izjasnimo? (Ne) Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, po amandmanu.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja u ovom famoznom članu 13. ne vidim ništa loše. Traži se da se ispita poreklo kapitala kojim treba nešto da se privatizuje. Ne znam šta je tu sporno. Da li je sporan onaj deo da neki koji su bili umešani u velike trgovine sa duvanom za vreme vlade od 2001. do 2003. godine, kad kupiše neke od najozbiljnijih poljoprivredno industrijskih kombinata? Mislim da su neke cigarete „Fast“ bile u pitanju. Odakle toliki kapital? Isto tako, da li je ovo surogat zakon u odnosu na prethodni Zakon o privatizaciji, odnosno na onaj koji je donet još 2002. ili 2003. godine, ne mogu tačno da se setim, kada je vrednost kapitala, predmeta privatizacije i njegova početna cena utvrđivana knjigovodstvenom vrednošću kapitala, koji je po 10 puta manji od stvarne tržišne vrednosti kapitala, a onda je početna cena bila 20% ili 1/5, znači jedan pedeseti deo tržišne vrednosti kapitala? To je bilo prepisano i u naredni Zakon o privatizaciji, i tako se privatizovala srpska privreda. Sada kada kupite nešto sa mnogo manje novca nego što stvarno košta, pravite ekonomsku računicu. Možda je bolje da otpustite radnike, da zaustavite delatnost predmeta privatizacije, i da pravite stambene zgrade na imovini predmeta privatizacije. Jer, Bože moj, mnogo brže će da zaradi novac, ili da preprodaje proizvodne delove rascepkane na više celina, da bi se na taj način više novca steklo. To su rezultati Zakona o privatizaciji koji se brani ovim amandmanom na član 13. To su najveća dostignuća koja smo postigli u dosadašnjoj privatizaciji. Zato što je neko nešto kupovao jeftino u bescenje, sumnjivim kapitalom, jer nikad nije radio u toj delatnosti. Nije imao dodirnih tačaka sa tom delatnošću, ne zna ništa o tome. Bilo je bitno da jeftino kupi, novcem sumnjivog porekla, i da proda što je god moguće skuplje, bez obzira kakva je sudbina tih radnika. Odatle tih 400 hiljada novih nezaposlenih. Za to možda možemo da krivimo i one koji su kupovali takva preduzeća, ali mislim da su mnogo odgovorniji i one vlade koje su predlagale takve zakone, i oni poslanici koji su podržavali i takve vlade i takve zakone. Zato i mislim da ovakav amandman ne treba prihvatiti.
Na naziv iznad člana 14. i član 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili amandman, a odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, poštovani ministre i poštovani gosti, mi smo podneli amandman na član 14. i povodom rasprave o ovom amandmanu, hteo bih da napomenem dve dodatne stvari, koje ja mislim, mogu da budu važne. U našem pokušaju da predstavnike Vlade ovde, pre svega ministra, ubedimo do kraja ove amandmanske rasprave, da možda ipak odustane od ovog predloga Zakona o privatizaciji. Što se tiče člana 14. nismo zadovoljni obrazloženjem koje je dala Vlada. To je ono obrazloženje koje je stajalo i u obrazloženju za podnošenje predloga Zakona o privatizaciji, gde se kaže – da je stabilno makro ekonomsko okruženje i odgovorna ekonomska politika, zapravo ono što sada obezbeđuje da se usvoji novi zakon o privatizaciji, i onda će sve da se reši. Mi smatramo da te ocene nisu tačne. Mogu ovde, povodom rasprave o ovom amandmanu samo da pokažem da sama činjenica da smo imali jednog ministra privrede, pa sada ministra finansija, pa sada neku vrstu rokada u Vladi nakon izbora, govori o tome da stabilizacija i odgovornost nisu neke kategorije koje možemo da vežemo za usvajanje ovog Predloga zakona o privatizaciji. Druga stvar, moram samo da kažem gospodi narodnim poslanicima, npr. u članu 14. ako u prvom stavu piše – učesnik u postupku privatizacije ima pravo prigovora na zakonitost sprovedenog postupka u roku od osam dana od dana održavanja postupka. To što mi kažemo da i ovaj stav kao i svi stavovi ovog člana treba da se brišu, to ne znači da nužno smatramo da je sadržina nekog stava loša ili neprihvatljiva, nego tada usmeravamo narodne poslanike ka postojećem Zakonu o privatizaciji koji podrazumeva uglavnom takve stvari, i ako ne usvojimo ovaj zakon ne ostajemo na čistini. Imamo postojeći zakon kojeg možemo da se pridržavamo. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Petković.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, na član 14. Zakona o izmenama i dopunama zakona o privatizaciji nezavisni narodni poslanici su podneli amandman koji je apsolutno ne prihvatljiv, a moram i da naglasim, besmislen, kao i svih ostalih 94 amandmana na Zakon o izmenama i dopunama zakona o privatizaciji. Jednostavno, bez adekvatnog obrazloženja u smislu amandmana nisu adekvatni da možemo na ovaj način o njima da raspravljamo. Član 14. se odnosi na prigovor učesnika u postupku. Jasno je definisano da je rok na prigovor osam dana, da se prigovor podnosi nadležnom ministarstvu preko Agencije za privatizaciju i jasno je precizirano da se odgovor dostavlja u roku od osam dana i da svako pravno lice koje podnese prigovor ima pravo da se žali i pokrene postupak kod nadležnog suda. Mislim da je namera podnosioca amandmana bila da na neki način oduzme vreme rada ovog parlamenta, a mislim da nam je vreme jako dragoceno i da bi to trebali u narednom periodu da poštujemo, da se ne desi da nam vreme protekne na način kako je to bilo prethodnih 12 godina. Ono što bih takođe želeo posebno da naglasim, tačno je, jedan od prethodnih govornika je jasno rekao da izbor poslanika na predlog amandmana je njegov slobodan izbor. Apsolutno se slažem, ali na ovaj način, mislim da nećemo doći do konkretnog predloga u smislu amandmana, jer amandman služi da bi neke propuste, ako postoje u zakonu ili nešto što nije predviđeno zakonom implementirali u sam zakon. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić.
Amandman na član 14. sam htela da podnesem u istom tekstu, da se briše, ali želim da postoji mera prigovora. Nisam uspela da nađem dobru formu kojom bih promenila amandman, ali je ova rasprava o njemu povod za razjašnjenje od kojeg svi mogu da imaju korist. Radi se o stavu 2. člana 14. koji kaže – prigovor se podnosi ministarstvu nadležnom za poslove privrede, preko Agencije. Nisam imala vremena da dovoljno dobro to pojasnim, pa vas molim da sada date odgovor šta to znači – preko Agencije? Da li znači da Agencija može da odluči koji prigovor će biti prosleđen ili ne, što sumnjam da je ideja člana zakona. Da li znači da Agencija mora biti obaveštena da bilo koji učesnik ima tužbu, jer to podrazumeva posle upravni spor? Ponavljam, nisam uspela da dam formulaciju koja bi ostavila van svake dileme. Šta znače reči da se prigovor podnosi ministarstvu, a preko Agencije? Ne može to podzakonskim aktima. Mislim, ako bude to odgovor, onda ću vas ja podsetiti da Rezolucija o zakonodavnoj aktivnosti Republike Srbije, koja je doneta u junu 2013. godine, obavezuje sve predlagače da podnesu podzakonske akte zajedno sa predlogom zakona ili obaveštenje zašto ne može. Ali, mislim da je ovo važno zbog mogućnosti sporova, kojim se ja ne nadam, i zbog toga što podnosilac prigovora posle ima po drugim zakonima osnova za upravni spor. Dakle, šta znači da se prigovor podnosi Ministarstvu za privrede preko agencije?
Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite.
Dame i gospodo, ovo je reč o čistom drugostepenom postupku u članu 14. predloga zakona, koji, između ostalog, je regulisan Zakonom o upravnom postupku, jer mnogi zakoni se oslanjaju na taj upravni postupak i tu je regulisano. Sada zamislite sledeću situaciju da se direktno upućuje prigovor nadležnom ministarstvu. Nadležno ministarstvo kada dobije prigovor u nekom roku mora da uputi zahtev agenciji da dostave spise po tom predmetu prigovora, pa onda da odlučuju, pa da vrate nazad samo spise, ali ne i rezultat prigovora ili kako ćemo već o tome da raspravljamo. Znači, normalan put je da se uputi prigovor organu koji je doneo određen akt, a on je dužan da sa svim spisima preda prigovor drugostepenom organu koji odlučuje. Mislim da je to toliko regulisano i toliko postoji pravna praksa, Zakon o upravnom postupku je mislim jedan od najstarijih zakona koje imamo. Tu je apsolutno sve regulisano. Problem je možda kod upravnih sudova koji čini mi se nisu u stanju da sprovode Zakon o upravnom postupku, ali to je neka druga tema.
Po amandmanu gospođo Čomić? Izvolite.
Ne znam zašto ministar neće da mi da odgovor. Ako je bilo nekih reči da nešto nismo bili dobri, šta da vam radim, vi ste ministar, ja sam narodna poslanica. Obrazloženje koji je dao kolega narodni poslanik ne smatram ničim obavezujućim za bilo koga, nego ipak insistiram vaš odgovor, jer mislim da je to zajednička korist. Dakle, preko agencije uputiti prigovor šta znači i kako će agencija postupati? Ako ovde kažete to jasno, mislim da smo svi na dobitku, šta god bio odgovor, pogotovo što to može da bude izvor mnogih sporova, nepotrebnih za tumačenja stava o kome govorimo.
Reč ima ministar Vujović. Izvolite.
Želeo bih da dam kratak odgovor, iako ovaj predlog nije podnet u formi amandmana i prema tome ne javlja se predmetom diskusije direktne. Amandman je samo da se briše ovaj član. Želim da vam odgovorim, u postojećoj praksi agencije agencija se javlja prvostepenim organom, ministarstvo se javlja drugostepenim organom, kao što je kolega već objasnio. Prigovori drugostepenom organu se upućuju preko prvostepenog organa, prema tome, žalba se podnosi preko agencije kao prvostepenog organa, ministarstvo odlučuje kao drugostepeni organ u ovoj situaciji. Ako želite pismeno obrazloženje mi ćemo vam poslati. Hvala.
Na naziv iznad člana 15. i član 15. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Hvala lepo. U ovom članu koji naravno da je postojao i u aktuelnom zakonu se definiše kako se plaća privatizacija i plaća se naravno dinarima i devizama. Teško da bi moglo da se nađe neko treće rešenje. Naravno da tražimo brisanje, ne zato što smo protiv toga da se privatizacija plaća nego zato što je besmisleno da se reciklira jedno dobro rešenje u zakonu koji je inače, ponavljam, mogao da bude dobar da je zakonito sprovođen. Da pročitam ponovo ono što sam izvukao malopre iz obrazloženja za odbijanje našeg amandmana. Da ponovim – ideja predloga zakona je da predložene metode, modeli i mere se primenjuju samo kod preduzeća sa održivim poslovanjem. Pitao sam šta to znači? Ministre, čekam odgovor. U tom smislu sprovešće se još jedna procena održivosti poslovanja. Šta to znači? Ko to sprovodi? A koja će zajedno sa informacijama iz pisma o namerama potencijalnih investitora poslužiti kao osnov za donošenje odluke o modelu, metode mera kod preduzeća sa održivim poslovanjem. Tri puta se pominje jedan izraz koji ne znamo šta znači, a koliko ja mogu iz ovoga da vidim, iz pisma o namerama nekoga ko želi da nešto kupi Vlada će preko svojih nadležnih tela da izabere kojim modelom će biti vršena privatizacija, a to opet zavisi od nečije procene, ne znamo čije, da li ta preduzeća mogu održivo da posluju ili ne. To je mačka u džaku, to je tamni vilajet. To je toliko fleksibilno da možete da ga motate na bilo koju drugu stranu i to je problem u ovom zakonu, jedan od osnovnih problema, a to je da mogu da se stvore uslovi za korupciju. Konačno, ja sam dvojici prethodnih ministara za finansije i privredu rekao da ne ulaze u ovu Vladu, jer će posle šest meseci da izađu iz nje sa osećanjem da su prevareni i ne bih voleo da se to desi vama.
Da li još neko po ovom amandmanu želi reč? Reč ima narodni poslanikBratimir Vasiljivić. Izvolite.
Pošto predsedavajući, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, upoređujući predloženi Zakon o privatizaciji i upoređujući ga sa datim amandmanima stiče se utisak da se radi o ozbiljnom radu, ali ako dublje pogledamo značaj ovog zakona, šta omogućava, šta donosi privredi i zaposlenima u Srbiji, ima se jasan uvid da je cilj bio opstrukcija i neozbiljan i neodgovoran rad na amandmanima samo da se odloži jedan ovako važan dokument koji je potreban pre svega prirodi Srbije. Nije ni čudo što se traži brisanje svakog ponaosob, od jedan do 94, ako vidimo podnosioce koji traže brisanje ovih članova, znamo da su obrisali privredu Srbije, pa nije ni čudo što traže i brisanje ovih zakona, jer verovatno je to u njihovom cilju. Ono što je najopasnije, pokušava se da se okrivi SNS i Vlada Srbije koji se trude da ovakvim predlozima i ovakvim zakonima učine sve ono što je moguće kako bi privreda u Srbiji krenula sa mrtve tačke. Svakako da nikako ne mogu da podržim ovaj predlog amandmana, a verujem ni svi ozbiljni ljudi i poslanici u ovom visokom domu. Hvala.
Zahvaljujem. Da li se još neko javlja po ovom amandmanu? (Ne) Na naziv iznad člana 16. i član 16. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, gospodine Arsiću, poštovani gospodine ministre i gosti, smatram da se evo već i do sada, a mi smo stigli do amandmana na član 16. Predloga zakona o privatizaciji, pokazalo koliko je veoma dobro da se temeljno bavimo sadržinom predloženih tačaka jednog zakona koji je ovde došao u Skupštinu. Hoću da napomenem ovde tri stvari vezano za član 16. Nije naša namera da odložimo vremenski usvajanje ovog predloga zakona, naša je ideja bila ovde od prvog dana, kada smo se prvi put obratili i ljudima koji su došli ovde iz Vlade i iz različitih agencija, da ubedimo njih u toku nekoliko dana koliko imamo za raspravu da oni odustanu od ovog predloga zakona, i to činimo i sada. Druga stvar, mi smo smatrali, i to je važno ovde negde da se evidentira, da pristup „zakon radi zakona“ neće da nas usmeri ka onim ciljevima koji su definisani u obrazloženju usvajanja ovog zakona, odnosno predstavljanja ovo predloga zakona u Skupštini Srbije. Mi smatramo i treću stvar vezano za član 16. Ovde se čulo da ne treba možda da se neguje ovakav pristup, da se podnosi toliki broj amandmana, jer se troši struja u Narodnoj skupštini, a samim tim se troši i novac poreskih obveznika, a to znači građana Srbije. Ta logika, gospodo, mislim da nije dobra, jer tom logikom, ukoliko je dosledno sledimo, možemo da dođemo do zaključka da možda parlament uopšte ne bi trebalo da radi jer će da se troši neka struja, a to će sve da plati neki građanin Republike Srbije. Gospodo, demokratija jeste skup model, ali je najjeftiniji i najbolji od svih i ovde to treba da negujemo, a ne da je ugrožavamo. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, stav 3. ovog člana govori o tome da ministar nadležan za poslove privrede propisuje visinu i vrstu troškova koji se priznaju u visini stvarnih troškova iz stava 1. ovog člana. I kasnijim članovima vrlo važnu ulogu u sprovođenju ovog zakona ima ministar nadležan za poslove privrede, kako se kaže. U članu 92. govori se o potrebi da se u roku od 30 dana od dana donošenja ovog zakona donesu svi podzakonski akti. Sada postoji velika bojazan kod nas, s obzirom da ćemo u narednih nekoliko dana ostati bez ministra privrede, jer smo juče u skladu sa zakonom dobili obaveštenje da je ministar koji sada obavlja posao ministra privrede predložen za ministra finansija, ko će raditi ovaj vrlo odgovoran posao i da li će ovim zakonom predviđeni rokovi moći da se ispune, kao ovaj koji govori o tome da način za utvrđivanje troškova određuje ministar nadležan za poslove privrede. Šta ćemo da radimo, pošto tog ministra verovatno od sledeće nedelje neće biti, a rokovi će početi da teku? Osam dana od objavljivanja ovaj zakon stupa na snagu i možemo da dođemo u situaciju da ne mogu da se ispoštuju rokovi i da ceo ovaj obiman posao oko završetka privatizacije, što je predviđeno ovim zakonom, ne bude urađen na vreme i da na početku upadnemo u jedan cajtnot koji do kraja, s obzirom na jako kratke i dinamične rokove, nećemo moći da ispunimo. Tako da, mislim da je vrlo važno da Vlada nađe odgovor na to i nađe rešenje za novog ministra privrede, ukoliko se ostvari ono što nam je premijer kao poslanicima poslao inicijativu da se ministar privrede, Dušan Vujović, imenuje za ministra finansija. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Orlić. Izvolite.
Zahvaljujem. Pridružujem se ocenama da uporno radimo ovo na pogrešan način, odnosno da ni ovaj amandman ne treba da bude prihvaćen iz svih razloga koje smo čuli danas. Nažalost, moram da konstatujem dodatno i na obrazloženje da se demonstrira konstruktivnost, da to ne radimo, uporno ne radimo ceo dan. Konstruktivan pristup bi svakako bio pristup koji omogućava da se konkretno rešenje, koje zaslužuje da bude popravljeno na bilo koji način, popravi konkretnom merom i sa jasnim pristupom kako bi se to uradilo, a to svakako nije brisanje iz opštih razloga. Inače, dosadašnja praksa rada u ovom sazivu je mislim i više nego jasno pokazala da predstavnici skupštinske većine nemaju problem sa takvim pristupom, kada je postavljen na pravi način, da smo u mnogo navrata uspeli da se usaglasimo oko stvari za koje se postigla zajednička volja, da smo nedvosmisleno usmereni ka boljitku za naše građane, da nemamo problem sa tim odakle predlozi potiču, ali svakako način, pogotovo ovaj koji se demonstrira danas čitav dan, nije pravi i definitivno nije nešto što je na ponos onome ko ga primenjuje. Hvala najlepše.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Nebojša Tatomir. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, moram da kažem da uopšte ne razumem predlagača ovog amandman, jer gospodin Pavićević nam je malopre održao predavanje o demokratskim principima, a ni jednom rečju nije pomenuo ni amandman, niti ste obrazložili svoj amandman. Niti smo mi na predavanju, niti ste vi profesor, tako da vas molim da pričate o amandmanu. Hvala.
Zahvaljujem. Da li se još neko javlja po ovom amandmanu? (Ne) Na naziv iznad člana 17. i član 17. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstva smatra da je amandman u skladu sa ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. U članu 17. se definiše kuda idu sredstva od privatizacije, kao što pratite, nadam se, pa znate. Naravno da je to bilo sadržano i u aktuelnom zakonu i naravno da ću i ovde da upotrebim izraze „reciklaža“, to znači na jedan malo drugačiji način, pod nekim drugim rednim brojem člana zakona se praktično na isti način obrađuje ista materija. Ovo je dobra prilika da, kada se već priča o tim nekim lošim i dobrim iskustvima iz privatizacije, podsetim da su prihodi od privatizacije 2003. godine bili preko dve milijarde dolara i da je to, uz „Telekom“ koji se desio nekoliko godina kasnije, mislim 2007. godine, najveći prihod od privatizacije i da svi ti tada privatizovani pravni subjekti ili kompanije i dan danas rade i spadaju svi među prvih deset poreskih platiša za budžet Srbije. To je i, čini mi se, premijer u ekspozeu istakao i naveo neke od njih. Tako da, to vam je još jedan dokaz da je postojeći zakon, pre svega onaj njegov izvorni tekst, bio sasvim dobar okvir za rešavanje ovog problema koji sada imamo, a to je tih 600 i nešto neprivatizovanih preduzeća, od kojih smo čuli i na odboru da bar šezdesetak ne možete da nađete na adresama, da su dvadesetak-tridesetak zaštitne radionice za invalide koje nisu predmet privatizacije, da je tridesetak i nešto na Kosovu, što znači da i tamo ne možemo da ih privatizujemo, i da je praktično od onoga što je ostalo, a to je negde oko 400, bar polovina spremna za stečaj sutra. Tako da, samo da ne podižemo ovom diskusijom i ovim zakonom velika očekivanja kod tih skoro 100.000 ljudi. Nažalost, tu nema neke velike dobre sudbine. Slažem se da je problem veliki, ali ovo nije način da se on reši. Hvala.
Da li se još neko javlja po ovom amandmanu? (Ne) Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Milan Korać. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstva smatra da je amandman u skladu sa ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 17. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici Nenad Čanak, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić i Dejan Čapo. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstva smatra da je amandman u skladu sa ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Đorđe Stojšić. Izvolite.
Zahvaljujem. Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predstavnici Vlade, naš amandman je bio vezan za takođe raspodelu sredstava po osnovu prihoda od privatizacije. U prošlom zakonu i u ranijim zakonima o privatizaciji jasno je bilo definisano da se 10% sredstava uplaćuje Republičkom fondu nadležnom za penzijsko i invalidsko osiguranje, zatim 50% sredstava izdvojiće se za finansiranje i restrukturiranje i razvoj privrede na teritoriji Republike Srbije, 5% sredstava po osnovu nadoknade licima čija je imovina nacionalizovana, 5% za razvoj lokalne infrastrukture, 30% će se rasporediti posebnom odlukom Vlade, ali ono što je za nas najvažnije, u slučaju da je sedište subjekta privatizacije na teritoriji AP Vojvodine, 50% tih sredstava izdvojiće se za finansiranje i restrukturiranje i razvoj privrede na teritoriji AP Vojvodine. Mi smo inicijalno dali ovaj amandman i vezano za kapital, ali i za imovinu. Znam da u slučaju da se prodaje imovina nije moguće da se ovako raspodela vrši s obzirom da se tu sprovodi nekakav fingirani stečaj, te i poverioci moraju da se namire iz tog proces, tako da smo dali ispravku i ostalo je da se odnosi samo na društveni kapital. Mi bi želeli da kada dođe na red, a nadamo se da će doći i Zakon o finansiranju AP Vojvodine da se ova materija malo bliže uredi, ali za sada bili bi srećni ako bi se prihvatio ovakva naš amandman. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem. Za reč se javio ministar Vujović. Izvolite.
Samo kratko, prihvata se ispravljeni predlog amandmana za ovaj član. Hvala vam.
Da li još neko po ovom amandmanu želi reč? (ne) Na naziv iznad člana 18. i član 18. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, poštovani ministre, poštovani gosti, podneli smo amandman na član 18. koji se tiče javnog poziva za prikupljanje pisama o zainteresovanosti. U tom članu se sada opisuje, šta sve taj javni poziv sadrži. Sada imam dve napomene, dodatne u odnosu na sve što smo do sada pričali o našim amandmanima, a vezano za član 18. Gospodin Orlić je malo pre rekao da meni, gospodinu Živkoviću nedostaje konstruktivnosti u skupštinskim raspravama, a naročito, pretpostavljam danas. Smatram, gospodine Orliću, da smo načinom na koji smo obrazlagali sve amandmane na sve predloge zakona koji su došli u Skupštinu do sada pokazali ne samo konstruktivnost, nego jednu strašnu želju da svi zakonski predlozi budu najbolje mogući. Niko ovde nije podneo više amandman od nas dvojice. Nijedan od tih amandmana nijedan poslanik vaše stranke nikada nije podržao. Verovatno nije ni pomislio da podrži. Smatram, gospodine Orliću, da je to nekonstruktivnost sa te vaše strane. Mi smo ovde ubedili sve razumne ljude, oko vozačke dozvole, kada je bio onaj predlog zakona o izmenama Zakona o saobraćaju, da se ne skraćuje na osam godina nego na 10 godina i to smo toliko dobro argumentovali ovde i nije to prihvaćeno. Gospodine Orliću, mi smo i ovde podneli sve ove amandmane i saopštili prekjuče, kada smo imali raspravu u načelu, da ćemo uložiti svu svoju energiju da i ovaj zakonski predlog, a sada u članu 18, učinimo mnogo boljim odnosno najboljim. Mi upravo to sada i radimo. Zato smatram da nije u redu zamerati nama dvojici na nekonstruktivnosti, koji smo već glasali za Predlog zakona o savetima nacionalnih zajednica, glasaćemo za Predlog zakona o stečaju, ali za Predlog zakona o privatizaciji nikako. Hvala vam.
Gospodine Pavićeviću, po Poslovniku je zabranjeno direktno obraćanje narodnim poslanicima i ja vas molim da se te odredbe Poslovnika pridržavate ili ću u budućnosti morati drugačije da reagujem. Pravo na repliku ima gospodin dr Vladimir Orlić. Izvolite.
Zahvaljujem. Biće kratko i definitivno u duhu dobre prakse mesta na kom se nalazimo. Konstruktivnost mora da bude sagledana ne samo u želji da se postigne određeni efekat, već u tome da li pružate način da se određeni efekat zaista postigne ili ga eliminišete u startu. Nije dovoljno deklarativno izaći sa pričom – želimo najbolje. Hajde da vidimo da li to zaista može da se postigne u praksi na način na koji se radi. Ovakvim pristupom, mislim na današnji, i ne želim uopšte da prenosim bilo kakvu zamerku i da provlačim krivicu kroz situacije koje su se događale u prošlosti ili će doći u budućnosti, prema svakoj situaciji treba da se odredimo pošteno, onako kako stoji u momentu kada se nalazi. Dakle, za sve što se postigne dobro zajedničkim snagama, svaka čast, za sve što će se postići dobro zajedničkim snagama, takođe svaka čast. Ali, imamo problem sa današnjim pristupom. Nije kvalitet današnjeg pristupa sadržan u broju amandmana. Ne može da ih bude ni previše ni premalo. Pitanje je šta se u njima nalazi, kako glase i šta sa sobom povlače. Nije konstruktivan pristup davati zamerke a pri tom ne pružiti mogućnost da se, ako postoji potreba, te zamerke usvoje. Pristup sa – briše se sve, ne pruža tu mogućnost i mislim da je to i samom predlagaču više nego jasno i da nema potrebe da obrazlažem nešto što i on sam dobro razume. Ovakvim pristupom se ne ostavlja prostor da se, ako treba, nešto zajednički reši. Ovakvim pristupom ostavlja se samo prostor da se iznova o nečemu govori, bez mogućnosti da se završi drugačije do, da ponovim i ovom prilikom, da se amandman odbije jer ne pruža drugu mogućnost. Hvala vam najlepše.
Zahvaljujem. Gospodine Pavićeviću, po kom osnovu? (Vladimir Pavićević, s mesta: Replika, imam isto pravo.) Ni u jednom trenutku nije spomenuo ništa uvredljivo niti vas je na pogrešan način protumačio. Vi ste taj koji ste izazvali pravo na repliku. Čak ste ga i lično spomenuli. (Vladimir Pavićević, s mesta: Molim vas da pitate gospodina Orlića kome se obraća.) Nije se ni u jednom trenutku obratio vama. Nema potrebe da ga pitam. Nije direktno obraćanje. Molim vas da poštujete odredbe Poslovnika. Izazvali ste repliku. Prvi put sam bio tolerantan, po Poslovniku sam mogao za direktno obraćanje da izreknem i opomenu. Molim vas, imaćete priliku još da diskutujete i da sklopite taj odgovor. Sada se za reč javio narodni poslanik dr Predrag Mijatović. Izvolite.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Gospodine ministre, skoro celo pre podne slušamo obrazloženja podnosilaca amandmana i mislim da ovaj amandman koji je podnet na član 18. oslikava, ako tako mogu da kažem, svu besmisao podnošenja ovakvih vrsta amandmana, sa istim obrazloženjem za svaki amandman. Ako pročitamo član 18, ne želim da ga čitam, mada građani Srbije ne znaju na šta se on odnosi, odnosi se na potrebnu dokumentaciju za obavljanje privatizacije, za koju je potrebno oglas koji će se održati za privatizaciju i dokumentacija koja je potrebna da podnosilac zahteva za privatizaciju podnese. Šta tu nije dobro? Podnosilac amandmana traži da se to briše. U jednom trenutku su podnosioci dosadašnjih amandmana rekli šta su hteli da postignu. To bi i svi mi ostali, a verovatno i građani Srbije koji pošteno i pozitivno misle, verovatno se pitaju šta su podnosioci amandmana hteli da postignu ovim amandmanima, a to je da se zakon o privatizaciji, koji je sada na redu i o kome diskutujemo, povuče iz procedure, da nastavimo sa starim Zakonom o privatizaciji koji je doveo do svake kriminalne privatizacije u svim ovim godinama koje su iza nas, do svih nelegalnih i kriminalnih privatizacija. Znači, to biste hteli da postignete, da ovaj zakon povučemo, a da se nastavi da se prljavim novcem i na nelegalan način otkupljuju sva preostala, nažalost, vrlo malo preostalih, preduzeća koja ova zemlja ima. Zar biste to hteli da postignete brisanjem svih ostalih tačaka iz ovog zakona? Mislim da je to nepošteno i nekorektno sa vaše strane. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Da li se još neko javlja po ovom amandmanu za reč? Reč ima narodna poslanica Vesna Simić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, uvaženi ministre i ostali predstavnici Vlade, poštovane kolege, nažalost, nijedan od predloženih amandmana ne sadrži ne samo valjano, nego uopšte ne sadrži obrazloženje, što znači da suštinski nije podnet u onom obliku u kojem bi trebalo da bude podnet. Zato smo imali prilike da, prilikom obrazlaganja svakog od podnetih amandmana, čujemo da je cilj podnošenja svakog od, do sada diskutovanih amandmana to da se ubedi Vlada Republike Srbije da odustane od teksta predloženog zakona, te da ostane na snazi stari Zakon o privatizaciji, odnosno do sada važeći. To se, nažalost, neće desiti. Zašto? Zato što je dosadašnji Zakon o privatizaciji bio najveće zlo koje je moglo da pogodi Republiku Srbiju, jer pre donošenja i stupanja na snagu ovog zakona, preduzeća su, možemo da kažemo, barem životarila, a i građani Srbije su koliko-toliko životarili, danas nažalost samo dišu vazduh.
Ja vas molim da se vratite na amandman na član 18.
Prema tome, mi nećemo podržati i SNS i ja u danu za glasanje nećemo podržati niti ovaj, niti bilo koji od predloženih amandmana od strane Nove demokratske stranke. Hvala.
Zahvaljujem. Hteo bih da skrenem pažnju svim kolegama narodnim poslanicima. Prvo, kada je u pitanju podnošenje amandmana, postoje po Poslovniku skupštinski odbori koji razmatraju da li su amandmani u skladu sa Poslovnikom, pravnim sistemom i Ustavom Republike Srbije. To što govorite o nekom amandmanu, i imate pravo da pričate o njemu, znači da je on u skladu sa Poslovnikom, pravnim sistemom i Ustavom Republike Srbije. Šta je predlagač hteo da kaže sa amandmanom gde piše – briše se, to je njegovo pravo, njegove političke borbe. To važi za sve poslanike. Ja vas molim da to pravo poslanika poštujete i kažite kada već neki poslanik hoće da neki član izbriše, pročitajte bar šta hoće da izbriše. Da li još neko želi reč? (Ne) Prelazimo na član 19. Na naziv iznad člana 19. i član 19. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Član 19. govori o tome ko pokreće postupak privatizacije, subjekte privatizacije i to je za društvenu imovinu je ministarstvo nadležno za poslove privrede. Što se tiče javnog kapitala, tu se pokreće inicijativa Vlade, nadležnog organa AP ili lokalne samouprave. Bolje rešenje je bilo u prethodnom zakonu zato što je bilo više inicijatora procesa privatizacije, a ne samo Vlada ili nadležni organ lokalne samouprave ili AP. Zato, između ostalih razloga, i to je razlog što tražimo brisanje ovog člana. Hvala prethodnici koja je ukazala i mislim da je prva shvatila šta je naš cilj. Da, naravno, naš cilj jeste da pokažemo da je ovaj zakon pokušaj da se kroz velike fanfare i,da ponovim još jednom, estradu, prikaže kao reformski nešto što je inače reciklaža i prepakovanje postojećeg zakona. Naravno da kriminalne radnje vezane za privatizaciju ne proističu iz Zakona o privatizaciji, nego proističu iz kršenja Zakona o privatizaciji i drugih zakona koji su bliski ovoj oblasti. Konačno, uz svo poštovanje posle 100 dana ili malo više koliko smo ovde, ja bih vas molio da zapamtite koja stranka se kako zove. Moja stranka se zove – Nova stranka. U narednih dvadesetak godina ćemo vas vratiti u klupe…
Molim vas vratite se na temu.
… opozicije, pa ćete imati vremena da pišete prave amandmane koje nam sada preporučujete.
Da li se još neko javlja po amandmanu? Po Poslovniku, Aleksandar Martinović.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da je prethodni govornik povredio dostojanstvo Narodne skupštine. Uzmite bilo koji materijal Narodne skupštine Republike Srbije i videćete da gospodin Živković i njegov kolega nisu poslanici Nove stranke, nego su poslanici van poslaničke grupe. Poslanik Nove stranke će biti onda kada Nova stranka na izborima, nekim budućim, pređe cenzus. Koleginica iz poslaničke grupe SNS jeste napravila grešku. Gospodin Živković definitivno nije poslanik NDS, ali nije ni poslanik Nove stranke, nego je poslanik van poslaničke grupe. To je sada njegov problem zašto je sebe doveo u takvu situaciju, ali prosto da ne bi bilo nesporazuma, Nova stranka nema poslaničku grupu u Narodnoj skupštini Republike Srbije.
Gospodine Martinoviću, niste opredelili koji član Poslovnika je prekršen, pa samim tim smatram da nisam ni dužan da vam dam odgovor na vaše reklamiranje Poslovnika. Na reklamiranje Poslovnika nemate pravo na repliku. Ja sam istakao da kolega Martinović nije precizno definisao koji član Poslovnika je reklamirao, pa samim tim ne mogu ni da mu dam odgovor, i samim tim ne možemo čak da se izjasnimo ni kao Skupština u danu za glasanje koja odredba Poslovnika je povređena. Po Poslovniku, dr Aleksandra Tomić.
Uvaženi predsedavajući, član 107. stav 1. kaže da – govornik na sednici Skupštine je dužan da poštuje dostojanstvo Narodne skupštine. Ne možete akte koje donosi najviši zakonodavni organ, koji se zove Narodna skupština nazivati otpadom, jer reciklaža je postupak sakupljanja, sortiranja i tretiranja otpada. Ako pričamo o reciklaži, onda pričamo o Narodnoj skupštini, onda se bavimo time da kvalifikujemo dokumenta, zakone, predloge, amandmane u otpad. Prema tome, time urušavamo Narodnu skupštinu, njeno dostojanstvo i ja vas molim da reagujete na vreme.
Da li tražite da se u danu za glasanje izjasni Skupština? Ne, dobro, hvala. Da li još neko želi reč? Po kom osnovu? (Narodni poslanik Zoran Živković, s mesta: Imam pet minuta poslaničkog vremena.) Pet minuta poslaničkog vremena? Izvolite.
Ja bih molio uvaženog prethodnog govornika i sve druge da pogledaju u monitor. Osim mog lika u dobrim godinama, imate tamo i moje ime i imate naziv stranke kojoj pripadam. Hvala.
Istrošeno je 25 sekundi od vremena narodnog poslanika. Da li još neko želi reč? (Ne) Na naziv iznad člana 20. i član 20. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, poštovani ministre, poštovane gošće, mi smo podneli amandman i na član 20. Predloga zakona o privatizaciji koji se tiče popisa i procena. Mislim da je današnja rasprava, pa i ovaj deo gde ja sada obrazlažem ovaj amandman dobar pokazatelj, koliko je važno da se svi narodni poslanici i poslanice pripremaju za naše skupštinske rasprave, tako što će svaki član zakona temeljno da čitaju, da budu informisani o tome, pa da onda budemo sposobni da menjamo. Gospodin Mijatović je malopre rekao da to što mi radimo da je to potpuno besmisleno. Poštovani predsedavajući, ja vam se zahvaljujem na komentaru od malopre, kada ste mi skrenuli pažnju kao jedan saobraćajac, da ja ne smem direktno da se obraćam narodnim poslanicima, a vas molim da gospodinu Mijatoviću kažete da besmisleno znači u suprotnosti sa zdravim razumom. To je uvreda, poštovani predsedavajući, za svakog narodnog poslanika u Narodnoj skupštini, naročito ako se ima u vidu da nas dvojica ovde demonstriramo pravi poslanički rad u Skupštini Srbije.
Molim vas gospodine Pavićeviću da se vratite na amandman.
Hoću. Nakupi se, dosta ljudi nešto kaže, moram onda malo da reagujem.
To traje 80 sekundi.
Dakle, dve su stvari koje nas dvojica, Zoran Živković i ja kao poslanici Nove stranke u Skupštini Srbije, hoćemo da ostvarimo i amandmanom na član 20, jedan je, i gospođa Simić je to veoma dobro razumela, hoću sada to ovde da joj kažem, obaranje ovog predloga zakona. Nećemo da ovaj predlog zakona bude usvojen, ali druga stvar jeste informisanje građana Srbije i o tome šta piše u predlozima zakona. Ovde zakoni stižu po hitnom postupku. Nema tada ni narodni poslanik, a kamoli građanin da sazna šta se dešava i ovo je prilika, čak i ako Predlog zakona bude usvojen, mi ćemo biti zadovoljni ostvarenjem ovog drugog cilja. Hvala.
Zahvaljujem kolegi Pavićeviću. Zamolio sam kolege narodne poslanike, čak i ako piše da se nešto briše da pročitaju šta se to predloženim amandmanom briše. Isto i vi kao podnosilac, predlažem vam, ne morate naravno, da i vi to isto uradite. Pravo na repliku, dr Predrag Mijatović. Izvolite.
Hvala lepo gospodine predsedavajući. Ako se potpuna bezidejnost pretoči 95 puta sa istim obrazloženjem, onda je to, kolega, potpuna besmislica. Hvala.
Da li se još neko javlja na podneti amandman? (Ne.) Na naziv iznad člana 21. i član 21. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Hvala. U ovom članu se definiše da Agencija predlaže da Ministarstvo nadležno za poslove privrede, model i metod privatizacije rok od 45 dana, kaže, ako je iskazano interesovanje investitora prihvatljivo i ako je održivost poslovanja subjekta privatizacije pozitivno ocenjeno, to je i ono što sam već čitao u tekstu obrazloženja. Tri puta se ponavlja sintagma – održivost poslovanja, jer ja sam već jednom pitao ministra, pa bih molio da dobijem odgovor na to kako to objašnjavate, ko sprovodi, po kojoj metodologiji i po kojim standardima? Hvala.
Zahvaljujem. Da li se još neko javlja po ovom amandmanu? Reč ima ministar Dušan Vujović. Izvolite.
Dakle, da ponovim samo kratko, smisao ovog zakona koji ste izgleda propustili da primetite je da se rešava problem koji već postoji, a da se ne izmišlja problem, rešava se problem 584 preduzeća koja se nalaze u portfolio za Agencije za privatizaciju, 161, odnosno 162 preduzeća koja su ušla u status restrukturiranja zato što nisu uspela da završe proces privatizacije i osposobljavanja za normalni ekonomski život na osnovu starog Zakona o privatizaciji. Znači, slučaj opravdanja ovog zakona i cilj ovog zakona je jasno definisan. Drugo, Agencija je u svom dosadašnjem poslovanju, posebno u sklopu ovog zakona, vrlo jasno definisala šta to predstavlja, znači da citiram ovaj član zakona, šta predstavlja održivost poslovanja subjekta privatizacije?To je sposobnost da se proizvodi i prodaje proizvod ili usluga na tržištu, gde će prihodi biti veći od troškova, dovoljno veliki da se pokriju svi ostali izdaci, uključujući plate radnika, amortizacija, normalno poslovanje, što će vam svaki udžbenik iz ekonomije objasniti i pokazati. Prema tome, tamo je navedeno od prodaje proizvoda na tržištu, menadžment, radna snaga, tehnologija i svi ostali elementi koji obezbeđuju kontinuirano poslovanje isključivo se finansijske teškoće iz prošlosti, pošto ovaj zakon nudi mogućnost da se finansijski problemi, uključujući probleme potraživanja države, komercijalnih poverilaca, zaštićenih poverilaca da budu rešeni u toku procesa privatizacije. Prema tome, ako je potrebno da objašnjavamo podzakonskim aktima i aktima Agencije, to ćemo vrlo rado uraditi, to je vrlo jasno definisano. Ako tu nešto nije jasno, to nije stvar zakona, to je stvar podzakonskih akata, metodologije Agencije i standardne ekonomske analize. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima Zoran Živković. Izvolite.
Bilo bi jako lepo da je ovo tačno što sam čuo od ministra. To znači da je održivost poslovanja subjekta privatizacije to da subjekt privatizacije, odnosno firma, privredno društvo, proizvodi ili pruža usluge i njih naplaćuje na tržištu tako da ostvaruje veći prihod nego što su troškovi. U čemu je problem onda sa tom firmom? Zašto ona ima probleme? Čemu onda zakon koji treba da spasi tih 600 firmi od problema, ako one mogu da posluju na način na koji ste vi rekli? Zašto nisu do sada našli nekoga da ih privatizuje? Naravno da to to znači u jednoj široj definiciji, ali tome apsolutno nije mesto u ovom zakonu, jer da jesu takve, oni bi već odavno bile privatizovane i radile bi vrlo profitabilno. Hvala.
Reč ima ministar dr Dušan Vujović. Izvolite.
Znači, rekao sam, postoje realni ekonomski uslovi, to je prodaja proizvoda ili usluga sa troškovima koji su niži od prihoda, rekao sam, ne uzimajući u obzir finansijske teškoće. Uzmite primer „Galenike“, ona ima aktivu koja vredi, ona ima proizvod koji može da proda, ima proizvodne troškove koji su manji od prodajne cene, ali ima finansijske troškove koji su višestruko veći. Ona ima dva i po puta veće obaveze od vrednosti aktive. Da bi mogla ta aktiva da funkcioniše, neko mora u procesu privatizacije da ponudi dokapitalizaciju i rešenje problema dva i po puta većih obaveza finansijskih troškova. Kako je došlo do tih obaveza, to možemo da odgovaramo. Znači, došlo je zbog poslovnih promašaja, zbog nagomilanih obaveza iz prošlosti, itd. Znači, upravo ovaj zakon pokušava da reši situaciju u kojoj postoji zdrava ekonomska osnova, ali se dogodila finansijska situacija koja je preduzeće stavila u situaciju koja može da se rešava bilo stečajem, bilo privatizacijom. Ovde pokušavamo da rešavamo pre stečaja, zbog toga što se u stečaju sve prodaje „na parče“. Ovde se imovina prodaje kao imovina u delatnosti. Znači, ovde nije samo hala u pitanju, nisu u pitanju samo oprema, nego je u pitanju znanje „Galenike“. Istraživanja godinama, „Galenika“ ima određeni broj proizvoda koji nam potencijalni investitori govore da može da se prodaje na određenim tržištima. Ako bi „Galenika“ otišla u stečaj, ona bi se prodavala kao hala, kao pojedinačne mašine, itd. Ako bi se rešilo u procesu privatizacije, onda bi se kupovala imovina sa tim znanjem, sa tim nematerijalnim delovima aktive koja bi ostala u delatnosti, koja bi sačuvala zaposlenost, ako ne u celini, onda najvećim delom. To je bitna razlika. Mogli smo na početku u stvari da posvetimo malo vremena da objasnimo suštinu. To je suština razlike prodaje imovine koju ovaj zakon nudi, a koji prethodni zakon nije nudio. On je nudio samo prodaju kapitala. Kod „Galenike“ je kapital negativan. Ona prodajom kapitala ne može da se privatizuje. Ako izdvojimo tih 100 i nešto miliona procenjene aktive i tome dodamo mogućnost da neko investira 30-40 miliona, rešimo problem 250 miliona, koliko već imaju dugova u ovom procesu, onda „Galenika“ za koju svi želimo da preživi, može da preživi. Ako ode u stečaj, onda ćemo prodavati tu halu u kojoj će neko pravi hotel, stanove itd. Mislimo da je to propuštena šansa za Srbiju. Sve ovo vreme pričamo samo o tome da „Galenika“ dobije realnu šansu, da nastavi da proizvodi lekove, sve one koje znamo od detinjstva, dobre lekove, dobre antibiotike, koji mogu da se prodaju kod nas i u drugim zemljama, gde Srbija ima ovlašćeni pristup.
Gospodine Živkoviću, po kom osnovu? (Zoran Živković, s mesta: Da li imam još vremena?) Imate još vremena samo od vremena narodnog poslanika, od onih pet minuta. Imate još četiri minuta i 35 sekundi.
Hvala vam. Primer „Galenike“ je jako dobar i naravno da niko normalan ne želi propast te firme, pa ko god da je u ovoj Srbiji, ali je ta „Galenika“ došla u taj položaj zato što nije privatizovana po starom zakonu, u vreme kada nisu pravljene poslovne gluposti, egzibicije, namirivanje partijsko, klanovsko, kumovsko ili ne znam kako. Znači, mi imamo ceo segment farmacije koji je privatizovan. Sve ono što je imalo mesta na tržištu je opstalo i danas posluje jako dobro. Ono što je bilo mrtvo pre 20 godina, mrtvo je i dan danas. Prema tome, to je jedan problem sa tim primerom. Drugi je problem što najveći deo drugih firmi, da li je tu „Lasta“ i „Simpo“, sve ostale firme su firme koje teško mogu da se porede sa „Galenikom“. Konačno, pitanje ko plaća te dugove? Ko je time što je propušteno da se to privatizuje, po starom zakonu, u vreme kada je to trebalo da se radi, ko plaća sve te dugove? Ne plaća to Vlada. Ne plaća to ni država. To plaćaju građani Srbije. Prema tome, hajde da uzmemo tih par velikih firmi da stavimo na stranu i da mi objasnite ili bih ja mogao da me uputite na neki sajt, na neku publikaciju gde bih ja mogao da se upoznam sa tim šta je po kojoj metodologiji i po kojim standardima se vrši ocena održivog poslovanja subjekta privatizacije. Inače, ne sumnjam u dobre namere. To govorim vama, ministre, i vašim saradnicima, ne skupštinskoj većini. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Milan Novaković. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, poštovani gospodine ministre, koleginice i kolege narodni poslanici, za mene je ovaj amandman potpuno neprihvatljiv iz prostog razloga što u ovom članu 21. ko god je pažljivo slušao obrazloženje ministra apsolutno se vidi da su upotrebljeni svi elementi ekonomske i pravne struke. Ministar je to vrlo jasno pojasnio u svom razjašnjenju na postavljena pitanja. S toga, gledajući na prethodne amandmane, apsolutno ne vidim ni u jednom delu da predlagač amandmana zbilja ima bilo koje utemeljenje u bilo kom delu struke za koji se zalaže SNS, a i sam ministar je nestranačka ličnost, čije apsolutno iskustvo i sve stavove do sada iznete ja nisam mogao da čujem ni jednu činjenicu da opovrgne obrazloženje bilo ko ovde od prisutnih na bilo koji član ovog zakona, a da je utemeljen na principima ekonomske i pravne struke. Kad smo već kod struke, jedan od predlagača je i predavač. Zamislite kada se pojavim negde na njegovom nekom predavanju i donesem ovih 94 papira i da pokažem studentima da na svakom papiru piše isto – briše se. Hvala.
Zahvaljujem. Gospodine Pavićeviću, po kom osnovu? (Vladimir Pavićević, s mesta: Da li mogu da odgovorim, da obasnim?) Ne možete da objasnite, niste ni učestvovali u diskusiji po ovom amandmanu. Jedino možete da govorite po amandmanu od vremena koje imate kao narodni poslanik. (Vladimir Pavićević, s mesta: Da li mogu da repliciram?) Nemate pravo na repliku. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, gospodine Arsiću, poštovani ministre, poštovani gosti, ja sam razumeo da je prethodni govornik mislio na mene kada je pominjao predavača koji nosi 95 amandmana, a da u svakom od tih 95 amandmana piše – briše se, briše se, briše se. Gospodo, pa ja bih i kao predavač u okviru, na primer, političke teorije, političke istorije i metodologije i političkih nauka to navodio, ovaj slučaj kao primer jedne dobre prakse delovanja jednog posvećenog narodnog poslanika u Skupštini Srbije, naročito kada nam predlozi zakona iz Vlade dolaze po hitnom postupku, svi do jednog, kada nas ujutru zatekne taj predlog zakona, kada nemamo vremena ni da pročitamo, pa da onda argumentovano raspravljamo o tim predlozima zakona i šta nama onda preostaje? Onda nama preostaje jedna borba snažna za to da, prvo, sebi obezbedimo vreme, da se upoznamo sa materijom, da znamo o čemu ovde govorimo. Pa mi smo ovde čuli danas i neku saglasnost oko nekih mogućih izmena. Da nije bilo ove rasprave, da nije bilo rasprave ovih 20 amandmana do sada, mi to ne bismo bili u stanju da uradimo. Gospodo, to je demokratija. Ovde je važno da vaši odgovori na ono što su naši amandmani budu dobri, a ja ne vidim da su ti odgovori dobri, ni vaši, ni Vlade u odnosu na ovaj Predlog zakona o privatizaciji. Hvala vam, gospodine predsedavajući.
Zahvaljujem, gospodine Pavićeviću. Zahvaljujem vam i na ovom predavanju. Potpuno ga razumem i u mnogo čemu se slažem sa vama. Isto tako, predložio bih vam da izučite jedan drugi fenomen, a to je da je zakazana sednica Skupštine Srbije sa utvrđenim dnevnim redom, a zakoni nisu bili u proceduri u Skupštini Republike Srbije. Da li se još neko javlja po ovom amandmanu? (Ne.) Na naziv iznad člana 22. i član 22. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima dr Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući gospodine Arsiću, poštovani ministre, poštovani gosti, slediću vaše instrukcije, poštovani predsedavajući i zahvalan sam vam na pomoći oko toga, pre svega sada oko obrazlaganja ovog amandmana na član 22. Tri su stvari koje tu posebno hoću da kažem, ali samo radi narodnih poslanika možda, pošto imam sumnju jednu sada, koji možda nisu čitali sve ove članove, a i građana koji prate ovu Skupštinu. Članom 22. predviđeno je, u naslovu piše – izmena odluke o modelu i metodu i onda stoje dva stava. Stav 1. „Ako u sprovođenju postupka privatizacije nastupe okolnosti iz koji proizilazi da sprovođenje odluke o modelu i metodu nije moguće, Agencija može predložiti izmenu odluke o modelu i metodu subjektu privatizacije“. Odmah da kažem, nemam ja da smo u nekim redovnim okolnostima, boljim, primedbu na sadržinu stava 1. inače. Stav 2. „Na donošenje novih odluka o modelu i metodu primenjuje se postupak iz člana 21. ovog zakona, koji smo već obrazložili amandmanna član 21. prethodno. Mi samo smatramo da sve ovo, kao i mnoge stvari u ovom predlogu zakona, pa i ovo što piše u članu 22. već postoji. Da, zakone u ovoj Narodnoj skupštinine treba da donosimo radi marketinga, ni odluke političke ne treba da se donose radi marketinga. Zakoni ne smeju da postoje radi zakona, već radi uređenja i rešavanja izvesnih problema sa kojima se u društvu i u državi suočavamo. Nas dvojica samo smatramo i ceo dan pokušavamo samo to da objasnimo. Vidim da to neki poslanici razumeju, čak iz Napredne stranke, ali kažu da će ipak da glasaju protiv toga. Mi samo tvrdimo – iskoristimo postojeći instrumente, ono što već postoji u postojećem zakonu, a nemojmo gubiti vreme na usvajanje potpuno novog. Hvala vam.
Zahvaljujem. Za reč se javio narodni poslanik Goran Kovačević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, u članu 8. jasno su definisani modeli privatizacije. Mi kada govorimo o modelima privatizacije kažete – prodaja kapitala, prodaja imovine, prenos kapitala, strateško partnerstvo. Da li je tako, ministre? Mi ceo dan slušamo o modelima i o metodima. Gospodo iz opozicije, da li postoji jedan drugi metod i model sem ovih? Da vas podsetim, u ekonomskoj teoriji postoje dva modela. Oni imaju dve podgrupe. Kaže se, prvi model, model privatizacije putem prodaje. U novijoj istoriji govorimo o Engleskoj iz 1980. godine, kao početak tog modela, dva oblika – izdavanje akcija i prodaja imovine, primenjen u Nemačkoj, Mađarskoj. To je prvi model. Drugi model – akcijska i vaučerska privatizacija. Trećeg modela nema. Znači, ostavljena je mogućnost da se, kombinujući ta dva modela i te četiri podgrupe, nađe za svako preduzeće model koji će omogućiti sačuvanje što je moguće više tog negativnog kapitala, ako ga je moguće i sačuvati i sačuvati makar i jedno radno mesto. Ja ne vidim ništa sporno što se tiče modela i metoda privatizacije. Ako ekonomska teorija primeni neki novi koji primeni i bude praktična, vaši amandmani će imati smisla. U ovom trenutku ministarstvo i ministar, ko god, primenjuje sve ono što postoji. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Gospodine Pavićeviću, po kom osnovu želite reč? (Vladimir Pavićević, s mesta: Po osnovu vremena samostalnog poslanika.) Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, gospodine Arsiću, poštovani ministre, poštovani gosti, saglasan sam sa gospodinom Kovačevićem. U dobrom delu njegovog govora, osim u onom delu koji čini zaključak njegovog govora. Pazite, ovaj model privatizacije, koji stoji u osnovi ovog predloga zakona, nije u smislu njegove filozofije, nekih principa, drugačiji model od onoga što je postojeći Zakon o privatizaciji i onaj koji je bio 2001. godine, a u pogledu člana 8, ne vidim nikakvo nerazumevanje. U pogledu člana 8, koji ste vi sada ovde pomenuli, mi smo već saopštili da članom 8, gde se predviđaju ti podmodeli, kako ste ih nazvali, ali u Predlogu zakona piše da su to modeli privatizacije. Jutros smo u raspravi imali primedbu na ovaj 4. podmodel – strateško partnerstvo. Pokazali smo da to strateško partnerstvo već jeste praktikovano na primeru „Fijata“, na primeru „Etihada“. Jutros smo rekli da je strateško partnerstvo dobar model za one države, demokratske, razvijene u kojima postoji sigurno obezbeđena vladavina prava. Mi još uvek nismo takva država. Ako nismo takva država, onda strateško partnerstvo može da bude veoma loš model. Ova dva slučaja počivaju na skrivenosti tajnosti ugovora, jer su dokaz toga, gospodine Kovačeviću. Ako nešto donosi opšte dobro, zašto bismo sakrivali to od građana Srbije i od narodnih poslanika. Prema tome, razumeo sam da su naše diskusije vrlo kompatibilne. One su dosta usaglašene, ali ja iz svoje pozicije ne bih mogao da prihvatim vaš zaključak, i to je jedino neslaganje. Hvala vam.
Gospodine Pavićeviću, opet vas upozoravam na direktno obraćanje narodnom poslaniku. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Martinović, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Arsiću, povređen je član 107, odnosno prethodni govornik je doveo u pitanje dostojanstvo Narodne skupštine kada je rekao da Srbija nije demokratska država. Želim da mu skrenem pažnju na činjenicu da ova država ima Ustav i da u članu 1. Ustava Republike Srbije stoji - Republika Srbija je država srpskog naroda i svih građana koji u njoj žive, zasnovana na vladavini prava i socijalnoj pravdi, načelima građanske demokratije, ljudskim i manjinskim pravima i slobodama i pripadnosti evropskim principima i vrednostima. Ovo što je rekao gospodin Pavićević je uvreda ne samo za Narodnu skupštinu, već je ovo uvreda za Republiku Srbiju i za sve njene građane. Mislim da se ovakvim rečima šalje veoma loša poruka onima koje pozivamo da ulažu u Republiku Srbiju. Zamislite kakav smisao imaju reči – Srbija je sve suprotno od demokratije i vladavine prava, od pravne države, a pozivamo i domaće i strane investitore da ulažu u jednu takvu nedemokratsku državu koja ne poštuje principe vladavine prava, koja ne poštuje ljudska prava itd. Vodite računa o rečima koje izgovarate. Možete da mrzite SNS do mile volje, možete da se ne slažete sa našom politikom, ali nema niko pravo da kaže da Srbija nije demokratska država i da Srbija nije država koja počiva na vladavini prava.
Gospodine Martinoviću, smatram da nije bilo povrede člana 107. Poslovnika o radu Narodne skupštine Republike Srbije. Tačno je da je kolega izgovorio to što vi sada tvrdite, ali ako kolega poslanik sedi u Narodnoj skupštini Republike Srbije i dobio je mandat na fer i demokratskim izborima, koji su održani pre nekoliko meseci, mnogo je više narušio svoje dostojanstvo i integritet, kao naučnog radnika i narodnog poslanika, kada se poziva na diktaturu, odnosno nedostatak demokratije. Da li želite da se u Danu za glasanje izjasnimo o povredi? (Ne) Poštovani narodni poslanici, s obzirom da je danas poslednji četvrtak u mesecu, podsećam vas, u skladu sa članom 205. Poslovnika, danas u vremenu od 16.00 do 19.00 časova, da će članovi Vlade odgovarati na poslanička pitanja, a dotle određujem pauzu. Sa radom nastavljamo u 19 sati i 10 minuta.
Pristupamo postavljanju poslaničkih pitanja u vremenu od 16,00 do 19,00 časova. Pre nego što pređemo na postavljanje poslaničkih pitanja, dozvolite mi da vas još jednom podsetim na odredbe Poslovnika Narodne skupštine koji se odnose na način postavljanja poslaničkih pitanja. Narodni poslanik ima pravo da postavi poslaničko pitanje pojedinom ministru ili Vladi iz njihove nadležnosti. Poslaničko pitanje mora biti jasno formulisano. Izlaganje narodnog poslanika koji postavlja pitanje ne može da traje duže od tri minuta. Predsednik Narodne skupštine upozoriće narodnog poslanika koji postavlja poslaničko pitanje, ako pitanje nije postavljeno u skladu sa odredbama ovog Poslovnika, odnosno ako nije upućeno nadležnom organu. Uputstva uostalom iz Poslovnika imate, imate odredbe Poslovnika, nema potrebe da vam ja to čitam još jednom. Prelazimo na postavljanje poslaničkih pitanja. Izvolite sa prijavama. Pitanje postavlja Zoran Živković. Pošto idemo od najmanjih grupa. Izvolite.
Naravno da će sva pitanja biti postavljena predsedniku Vlade. Mislim da je to pravi način komunikacije parlamenta i Vlade, a i sam predsednik Vlade je rekao da će on odgovarati na pitanja poslanika, tako da će sva pitanja biti upućena njemu. Ima ih više i tiču se onoga što građani Srbije očekuju da dobiju danas kao odgovor. Nema pitanja interesuju i mene lično, ali u izboru tih pitanja sam se pre svega vodio time dam odgovore na sve one teme koje stoje u srpskoj javnosti i nikako da dobijemo konačan odgovor na to. Prvo pitanje. Ugovori sa „Etihadom“, sa „Fijatom“, sa NIS, tajni ugovori, predsednik Vlade je još u kampanji, kada je bio šef svoje stranke i kandidat za premijera je rekao da će to biti objavljeno do 16. marta, pa onda nešto posle, pa nešto pre, u svakom slučaju od 16. marta do dana današnjeg je prošlo skoro četiri meseca, nismo dobili te odgovore. Zašto se to ne objavljuje? Koji to član bilo kog pravnog akta u Srbiji to dozvoljava? Zašto dopuštamo da važna pitanja za ovu državu ostanu bez odgovora? Kada je nešto bez odgovora onda se tu stvaraju razne sumnje. Obećano je takođe da će se u prvih 100 dana Vlade čuti i dati tačna i prava istina o privatizaciji „Politike“. Misli se verovatno na kompaniju „Politika“. Od toga nismo čuli ni reč, ni u javnosti, ni u bilo kakvom direktnom dokumentu koji bi potekao iz Vlade. U vreme poplava još su bile u jeku, obećano je na sednici da li Vlade da li kriznog štaba da će biti hitno objavljen spisak svih donatora koji su svojim sredstvima pomogli obnovu države od posledica poplava. Do dana današnjeg mi nemamo taj spisak. Ne znamo onih tridesetak miliona, čini mi se koji je skupljen na taj humanitarni način, ko je to dao, kuda ide taj novac, ko raspolaže tim novcem, a to je bilo obećano? Izveštaj o poplavama je prošao kroz Skupštinu, a ja nisam shvatio da li je to bio taj izveštaj koji nam je obećan da će biti dat kad svi ministri imaju vremena da dođu i da nam kažu svoje viđenje, ili je to bio samo onaj dokument od 300 i nešto stranica koji ja praktično jedna kompilacija raznih izveštaja od kojih su neki neupotrebljivi, neki dosadni, neki pogrešno definisani. Znači, šta je sa izveštajem o poplavama? Obećano je u prvih 100 dana Vlade, Zakon o privatizaciji, Zakon o stečaju. Recimo da je to usvojeno.
Tri minuta je isteklo. Imaćete priliku još tri. Izvolite. Predsednik Vlade.
Drago mi je da smo na ovako veoma ozbiljan način krenuli u posao danas posle podne. Pokušaću da odgovorim na sva pitanja koja gospodin Živković postavi i koja se postavljaju u javnosti, jer mislim da je važno da njih odgovorim. Iz meni nepoznatog razloga neki ljudi beže od odgovora. Mnogi ljudi, neki u Skupštini, neki van Skupštine izmišljaju različite stvari o nekim ugovorima i posebno ću se baviti ugovorima koji su potpisani u vreme dok sam bio potpredsednik Vlade i predsednik Vlade. Naravno, baviću se i ovim ugovorima koji su potpisani u vreme vladavine stranke na čijoj ste listi izabrani. To se odnosi na „Fijat“ i NIS. Dakle, ugovore o „Fijatu“ u NIS je potpisala stranka na čijoj ste listi vi izabrani. Molio bih vas samo, bio sam veoma učtiv i pažljivo sam vas saslušao, molio bih vas da mi ne dobacujete, jer se trudim da odgovaram na pristojan i dostojanstven način, a primitivizma se nikada nisam plašio. Što se tiče „Fijata“, na žalost neće biti pokazan taj ugovor. To je ugovor za koji je država Srbija potrošila najviše novca, ubedljivo najviše novca, ali za razliku od neodgovornih ljudi neću da spadam u one koji će da kažu da je to loše i pogrešno iako da su neki drugi na vlasti, a da smo to mi potpisali, verovatno bismo bili optuženi za najveći i najteži mogući kriminal, ali to pokazuje razliku u odgovornosti između nas i nekih drugih. Mi smo morali da vodimo računa i da ukalkulišemo koliko košta 3.500 zaposlenih, koliko košta i imidž Srbije, koliko košta i ono što smo dobili, 5.000 novih kooperantskih firmi i preduzeća, koliko se tu ljudi zaposlilo, iako mi se čini da smo mogli neke stvari bolje da pregovaramo. Što se tiče NIS, ja sam ne vama, već predsedniku Vladimiru Putinu izneo naše primedbe za ugovor o NIS i dogovoreno je u Moskvi. Taj ugovor su potpisale vlade stranke na čijoj ste vi listi izabrani i još jedne političke stranke. To nije nikakve veze imalo sa mnom, ni u kakvim pregovorima nisam učestvovao ni na koji način, ali izborili smo se da dobijemo jedan veoma dobar ugovor o „Južnom toku“ bez obzira što je početak trapav, pa smo imali 49:51 umesto 50:50. Svi ostali uslovi su za nas neuporedivo bolji nego što ih imaju Bugarska, Mađarska koje su taj ugovor takođe potpisale. Očekujem da radna grupa onako kako to priliči prijateljima i kako dolikuje prijateljima, a to su srpska i ruska država, reše određene probleme. Mogu da vam kažem u čemu je najveći problem. Mi priznajemo naše dugove, ali sem činjenice da priznajemo i prihvatamo naše dugove, tražimo da vidimo i da promenimo situaciju povodom iscrpljivanja naših izvora energije. Tu mislim i na naftu i na gas i samo u prvih pet meseci iz naše zemlje, iz srpske zemlje razlika između cene koja se nama plati i cena koja nam se na drugom ventilu predaje je 483 miliona dolara. To su podaci koje sam lično predao na ruke predsedniku Vlade Ruske Federacije Dmitriju Medvedevu, kao što vidite nisam se ponašao kao neko ko se uplaši bilo koga, već sam na najdirektniji način zastupao interese Srbije, kao što sam to radio i u Parizu i u Berlinu i na svakom drugom mestu. Gledaćemo da te odnose, ako ikako bude moguće promenimo na bolje, što znate da nije lako, jer su ugovori veoma tvrdi, veoma čvrsti, ali ćemo dati sve od sebe da to promenimo. Što se tiče tzv. arapskim ugovora, a imaću prilike nadam se da danas više o tome govorim, spremio sam. Pošto ovi ugovore o „Fijatu“ i NIS, pre svega o „Fijatu“ nismo u stanju zbog druge strane, a ne naše strane, da bi to građani Srbije razumeli da pokažemo javnosti, sačekaću naše arapske prijatelje, koji su nam dali uzgred ubedljivo najviše novca, što ćete videti i od donatorskih sredstava. Zamoliću ih da otvorimo sve ugovore, ali sam danas spremio i pokazaću vam sve elemente ugovora. Dakle, neću pročitati ceo ugovor da neko ne bi mogao da mi kaže da otkrivam poslovnu tajnu ili da time smetam našim arapskim prijateljima, ali navešću vam sve bitne elemente ugovora, pa ćete videti kakvim su se lažima služili naši politički protivnici, kakvim lažima su se služili pojedini mediji i kakve su sve izmišljotine plasirali narodu neki političari, valjda razmišljajući i polazeći od činjenice da ako su oni lopovi, da svi drugi žele da kradu i da su svi drugi gori od njih. Sada ćete da čujete sledeće činjenice. Što se tiče „Er Srbije“ ili „Jata“, naime „Jata“. „Jat“ je imao gubitke svake godine. Pošto su danas neki od vas davali izjavu kako „Jat“ mi plaćamo, pa mi to plaćamo od vašeg vremena gospodine Živkoviću. U svako vreme plaćamo. Nijedne godine nam gubitak nije bio manji od 28 miliona evra, nijedne godine. Evo vam sada podaci. Od kada je „Er Srbija“ preuzela, dakle od gubitaka maksimalnih koji su bili, kada saberete tromesečje i godinu dana - 72 miliona evra, znači računajte na 60 miliona evra, uvek su išli od 28 do 60. Mi ćemo ove godine prvi put, kako stoje bilansi, „Er Srbija“ i „Jat“ biće u plusu i daće državi i novac. Želim da vam pročitam šta je u međuvremenu urađeno, to je važno za građane Srbije da čuju. Uvedeno je devet vazduhoplova Erbas A319 i 320 u našu flotu, a spuštena je prosečna starost aviona iz flote sa 26 i po godina na devet i po godina. Ne moram da objašnjavam dalje. Naručeno je deset aviona Erbas 320, da li su ovo novi, ne znam šta znači ova oznaka, koji će biti pušteni u rad 2018. godine. To će značiti da „ErSrbija“ ima najnapredniju i kada je reč o potrošnji goriva, najefikasniju flotu uskotrupnih aviona u celom regionu. Popravka pet aviona ATR 72 turboprob za upotrebu na regionalnim linijama čime će se postići usklađenost sa Erbas avionima. Proširena je mreža na ukupno 38 destinacija, pokrenuto još od januara ove godine, 2014. godine, povećana povezanost sa susednim zemljama tako što je Beograd, još jednom, postao regionalno čvorište, unapređene su veze i povećana komercijalna saradnja sa širom grupom partnera šire Evrope. Istovremeno, broj putnika u 2014. godini je, nećete verovati, porastao za 70%, na 944 hiljade u poređenju sa istim periodom u 2013. godini, a u 2013. godini je sa 856 miliona povećan na milijardu i 588 miliona u 2014. godini, ako bude obračun isti. Teretni saobraćaj je ostvario rast prihoda od 32% i rastao do 65%, porast ukupnih prihoda u finansijama je od 21% na 72 miliona evra tokom prve polovine 2014. godine. Prva AFRS revizija, to su međunarodni standardi finansijskog izveštavanja, o „Jatu“ je uspešno završena 2014. godine, kojom se garantuje da „Er Srbija“ radi sa čistim bilansom stanja. Što se tiče ljudi, zaposleno je preko 300 novih članova posade od početka rada, u oktobru 2013. godine. Regrutovano je deset diplomiranih menadžera koji su diplomirali u Abu Dabiju i 16 pilota kadeta, a pridružilo se 44 inžinjera i tehničara. Što se ekonomskog uticaja tiče procenjuje se da je direktni, indirektni, indukovani ekonomski uticaj „Er Srbije“ doprinosi sa 710 miliona dolara, 1,5% BDP srpskoj ekonomiji i omogućava postojanje preko 20 hiljada radnih mesta i stvara mogućnosti za rast i buduće ekonomske planove. To je što se tiče „Er Srbije“. Što se tiče „Politike“, te sam podatke izneo još pre godinu i po dana šta se stvarno dogodilo. Uopšte nemamo rešenje, gospodine Živkoviću, zato što ova vaša stranka kada je vladala, oni su vladali tako da su pljačkali sve da Sveti Petar ne može da ustanovi ko je tu koga i u čije ime i za čiji račun pljačkao. Dakle, mi tu sada imamo nekoliko garanta, supervizora, žiranata. Da li Bogićević sada plaća Nemačkoj strani ili ne plaća? On kaže da plaća, Nemci kažu da ne plaća. Onda Nemci kažu – mi imamo tu još jedno udruženje i još neka fizička lica koja su nam garanti i žiranti, a ovaj kaže – ja te nikada nisam video u životu. Ponovo idemo na arbitražu, ponovo idemo na suđenja, a zašto? Zato što stranka na čijoj ste listi izabrani je želela da to učini još jednoj medijskoj kući, da im pomogne u izbornoj kampanji, a da im i ova kuća pomogne i da imaju punu kontrolu preko biznisa na tim medijima. Tu je jedan krao, drugi krao, treći krao, a četvrti prikrivao. Moram da vam kažem da to niko živi ne može da ustanovi, jedino se nadam da ćemo u direktnim pregovorima sa Nemcima moći da izbegnemo nova suđenja i nove arbitraže, ali moram da vam kažem da se stvarno nimalo kriv ne osećam ni za situaciju u „Politici“, ni za situaciju u „Novostima“, jer tako su vični lopovi bili na vlasti da to niko živi, nema te arbitraže i tog suda koji to na kraju može da pohvata. Nadam se i obećavam vam da ćemo imati snage da to ustanovimo i da pokušamo da to klupko raspetljavamo. Da li ćemo u tome uspeti, ostaje da se vidi. Još nešto oko arapskih investicija. Pošto ste vi ovde govorili, a vratiću se posle i na poljoprivredu, kako u zakonu o privatizaciji, koji je reformski zakon, koji je odličan zakon, koji podržavaju i MMF i Svetska banka, kao i zakon o stečaju, kao i Zakon o radu, kao i Zakon o PIO, dakle u tom zakonu vi kažete da postoji mogućnost slobodne pogodbe. Ne postoji mogućnost slobodne pogodbe, ne postoji. Nemojte da polazite od sebe gospodine Živkoviću. Ako ste se vi tako dogovarali, to je jedna stvar. Ovde ne postoji mogućnost slobodne ponude, ali postoji mogućnost preuzete iz Ustava i zakona ove zemlje koja se tiče poštovanja strateških sporazuma. Hajde da vidimo poštovani prijatelji ko je pravio te strateške sporazume i kako ih je pravio. Naime, ti sporazumi su počeli da se primenjuju de fakto od 2009. godine. Srpska napredna stranka je formirana 2008. godine, bila je mnogo daleko od vlasti 2009. godine. Nećete verovati, sada ćete da čujete projekte, šta je to što mi radimo na osnovu onoga što neki nazivaju neposrednom pogodbom, a za neke od ovih projekata uopšte ne mislim da su loši, naprotiv. Reč je o Projektu most Zemun-Borča. To je dogovorena varijanta, reč je o 255 miliona dolara, to je 85% finansiranja, preostalih 15% finansiraju Republika Srbija i Grad Beograd, 50% - 50%. Nikada niko nikoga nije pitao kako smo do tih brojeva došli, jer ako me pitate danas, za razliku od većine vas biću veoma pošten i reći ću – da, mislim da je to dobar ugovor za Srbiju. Vidite kako se razlikujemo. Mogao sam da kažem i 50 miliona manje i 70 miliona manje. Nije bilo tendera, nije bilo nikakve procedure. Mislim da je to dobra cena i mislim da je to dobar ugovor za Srbiju. U tome se razlikuju ljudi koju su odgovorni od onih koji to nisu. Imate i drugih stvari. Projekat prve faze, paket Projekta Kostolac B iz kredita kineske „Eksim banke“ za povlašćenog kupca u iznosu od 293 miliona dolara za finansiranje 85% ukupne vrednosti projekta od 344,63 miliona dolara. Dakle, nikada nisam čuo da se neko za ove projekte bunio, a govorimo o projektima koji su već do sada, ako ste izračunali, 700 miliona dolara vredni. Ali, tu dolazimo i do ključnog ugovora. Ugovor za naš autoput Ljig-Preljina sa Azerbejdžanom je direktno po ovom principu ugovaran i napravljen, ofrlje određena cena. Mi to moramo da poštujemo kao zemlja i mislim da Azerbejdžanci svoj posao danas dobro rade. Želim da obavestim građane da uz našu žestoku kontrolu će taj deo autoputa umesto u junu 2016. godine biti gotov pre kraja avgusta 2015. godine. To je odlična vest za građane Srbije. Što se tiče tendera, posle ću imati sve da vam pročitam detaljno iz ovih arapskih ugovora, samo želim jednu stvar da vam kažem. Pošto su vam držali predavanje poslednjih dana i nedelja kroz različite medije sa svim netačnim informacijama, koje ćete dobiti danas tačne, pa možete da uporedite, pa su govorili sve vreme – zašto nije bilo tendera za Bačka-Sivac, zašto je to dato arapskoj kompaniji „Avram Vafed“? Doći ćemo do toga šta Arapi rade, koliko para daju, koliko ljudi zapošljavaju i šta je u ugovoru sa njima. Ali, oni su zaboravili svi da vam kažu da je tu bio tender, da je raspisan tender 2005, pa 2006. godine i daje na tenderu pobedio Mile Jerković. Poznat vam je Mile Jerković. To je još jedan od tih prepoštenih tajkuna, koje danas čuvamo, pošto je zaštićen. Ne znam više da li je on Šarićev ili je Šarić njegov. Ko je tu čiji, nije ni važno. Nećete verovati, dragi prijatelji, na tom tenderu, posle ćete dobiti precizne podatke, i to bez dodataka za sve što Arapi rade, na tenderu je to dobio za 60% nižu cenu od onoga koliko su Arapi danas platili, 60% nižu cenu. Ali, to nije kraj. On je na to dobijao i subvencije u 50% od onoga po hektaru što je platio. Ali, ni to nije kraj. Ugovor je raskinut u februaru, 12. 02. 2010. godine. Zašto? Zato što je preduzeće uništeno. Zato što radnici nisu imali primanja. Zato što je raspolagano imovinom suprotno odredbama ugovora - nepoštovanja kontinuiteta poslovanja i neplaćanja rata. Zato što to što Arapi plaćaju odjednom taj čovek nije ni platio, a gubici su 15 miliona evra, zbog čega se danas nalazi u restrukturiranju. Ukupna investicija „Al Ravafed“ je 142 miliona evra i pare daju odmah. Eto, toliko o tome ko nam se za tendere zalagao i kako su te tendere sprovodili.
Zahvaljujem. Da li ste tražili dodatnih tri minuta? (Da) Reč ima Zoran Živković, tri minute, komentar ili postavljanje konkretnog pitanja.
Prvo komentar. Ja nisam izabran ni na čijoj listi, nego je to bila koalicija koja se zvala kako se zvala. Možete da se informišete. Drugo, niste dali odgovor na ugovor o „Er Srbija“. Rekli ste - to što su parametri koje ste obećavali da će taj ugovor da donese, ali ugovor nismo videli. Što se tiče Mileta Jerkovića, on me je tužio zbog klevete, zato što sam mu rekao da je kriminalac javno, pa je posle odustao, tako da nemojte njega meni da prebacujete. Molim vas, sada vi mene slušate. Nijedan ugovor koji ste pomenuli nema nikakve veze sa vremenom dok sam se ja bavio politikom i to vi dobro znate. To je rađeno u vreme kada je tu stranku vodila neka ekipa sa kojom ste vi hteli da pravite Vladu pre tri meseca, tako da nemojte meni to da… Ako je neko bio protiv tih tajnih ugovora, ako je neko bio protiv privatizacija kao što je Mile Jerković, od 2004. godine do dana današnjeg, to sam bio ja. Da vam postavim još samo dva pitanja, pošto vidim da ne dajete odgovore na pitanje o autokomponentama u Pančevu, čipovi itd, itd, dva laka pitanja. Prvo, da li možete da garantujete da niko od vaših ministara nije nezakonito stekao diplomu ili da nije plagirao magistarski ili doktorski rad? To je prvo pitanje. Ako kažete da garantujete, više nikad neću postaviti ovo pitanje. Drugo pitanje – ko je odabrao i platio profesionalne muzičare koji su zabavljali ministre na ekskurziji za Niš koja se desila u ponedeljak, a srpski mediji su dobili puno informacija o onom veselju u autobusu? Hvala lepo.
Pošto ste skupljali pitanja ceo dan i celu noć, očekivao sam da će da bude i neko pristojno pitanje. Ne bih nešto više od toga da kažem. Što se tiče veselja, nikakvog veselja nije bilo. Veselje je za vas koji ste se vozili u tri puta više limuzina nego što se voze naši ministri danas, a ja sam ponosan na činjenicu što su naši ministri išli autobusom. Neke druge vlade kada su se vozile autobusom, u povratku u autobusu je bio jedan član Vlade, a svi ostali su jedva čekali da sednu u limuzine i da se vraćaju nazad, što kod vas nije bilo ni pokušaja, vi iz limuzina niste izlazili nikada. Dakle, što se tiče ugovora, u pravu ste, jednu stvar nisam odgovorio i za to ste potpuno u pravu i to vam obećavam da ćete od ponedeljka imati na sajtu, jer sam se iznenadio da nemate na sajtu ko je koliko novca za Srbiju dao. Izvinjavamo se zbog toga. Izvinjavam se javnosti Srbije, skandalozno je da to nije stavljeno. Mislim da je to zbog Ministarstva finansija, zbog promena u Ministarstvu finansija u ovom trenutku i neažurnosti. Dobićete svaki dinar. Sem onih, rekao bih, što smo trošili iz budžetske rezerve novca, iz redovnog poslovanja „Puteva Srbije“, ništa nije potrošeno. Kod nas se svaki dinar zna i ide preko Kancelarije za obnovu. Svaki dinar kontrolišu i zajedno sa nama rade i UNDP i EU i Svetska banka. Dakle, sve te tri institucije rade zajedno sa našom Vladom i za svaki dinar će biti potpuno jasno gde ga je ko dobio. U sredu, pošto istekne poslednjih osam dana za žalbu, prvi ljudi na rešenja, do sada je 211 rešenja izdato, dobijaju novac od države Srbije u visini od 120 hiljada dinara do 650 hiljada dinara, u zavisnosti od visine štete koja je nađena u njihovim objektima. Dakle, što se toga tiče, imaćete apsolutno zagarantovanu punu transparentnost. Izvinjavam se što niste mogli da vidite koje su zemlje do sada dale koliko novca, jer mislim da je to veoma važno da naši ljudi vide, jer onda će naši ljudi dobrim delom da promene svoj sud o pojedinim zemljama i pored kampanje koja se protiv pojedinih zemalja i naroda na neprimeren način vodi. Što se tiče muzike, nisam čak ni čuo muziku jer sam bio na donjem spratu, tako da nisam čuo muziku, ali sigurno država Srbija nije platila ni dinar, kao ni za hranu koju su ministri podelili zajedno sa novinarima, što je iz privatnog džepa plaćeno. Dakle, što se tiče večere i ručkova, želim takođe da vas obavestim, nijedan moj ručak, ni jedan jedini, nijednu večeru nije platila Vlada Srbije i građani ove zemlje, nijedan. Ni flašu vode, niti bilo šta. Takođe, želim da kažem građanima Srbije, pošto sam o tome slušao, ja čekam dolazak šeika Muhameda i uveren sam da će on odobriti i ponosiću se objavljivanjem ugovora i za „Er Srbiju“, a za „Al Ravafed“ ću vam pročitati u toku dana danas svaki detalj. Podsetiću samo ljude u ovoj sali da je jedan veliki „Ostrijan erlajns“, hiljadu puta vredniji od JAT-a, hiljadu puta vredniji od JAT-a, platio 500 miliona evra. Država Austrija je platila 500 miliona evra „Lufthanzi“ da „Lufthanza“ uzme „Ostrijan erlajns“, samo da sačuva zaposlene, da bi mogli da žive, odnosno da rade i da žive od svog rada, kao što je to bilo u prethodnom periodu. Što se tiče Zakona o privatizaciji, samo još jednu stvar na koju moram da odgovorim, a koju neki ljudi nisu razumeli. Pa, mi imamo problem sa onim što smo napisali u zakonu. Ja sam s mukom glasao za zakon jer su ljudi iz MMF rekli da neće da nam daju podršku ukoliko ne uđu sva moguća ograničenja preko hipotekarnih poverilaca itd. Mi imamo problem jer sam ja hteo da mi čvršće i jače zaštitimo naše radnike, naše radnike u „Železari“, naše radnike u „Fapu“, da možemo mi da pregovaramo. Hoćete da vam kažem u čemu je problem? Na sve ste ukazivali, sem na to. Problem je u tome što ćemo mi sada morati da se dogovaramo sa bankama i da im plaćamo, jer će da kažu da hala vredi tri miliona evra, a ta hala ne vredi ništa ako je dajete za proizvodnju kamiona i autobusa, zato što tog hipotekarnog poverioca, tog u banci ne interesuje što tamo žive ljudi, što tamo rade ljudi. Ne interesuje ih da li će da ostane 600 zaposlenih ili 1000 zaposlenih. Sada će država morati sa njima da pravi nagodbe, da bismo mogli da poštujemo sve one koji su nam solili pamet i pričali o tome kako je to nepošteno jer time će neko tobože da trguje. Čime da trgujemo? Da trgujemo onim što nemamo, da trgujemo negativnim kapitalom svuda, da trgujemo sa onim minusom od 750 miliona evra koji nam je ostavljen u amanet, a koji moramo da rešavamo. Naš je problem taj što ćemo upravo sa tim, sa svim onim suprotnim o čemu ste pričali da se suočavamo, a naša je namera u stvari da pomognemo radnicima na svaki mogući način i da pokušamo da pronađemo strateškog partnera i da ih vežemo za to da moraju da sačuvaju radna mesta. Pa, kažite narodu da niste za to da budu sačuvana radna mesta, nego da ste za to da se ta imovina proda po što je mogućoj višoj ceni, a za radnike vas baš briga. Baš vas briga za „Železaru“ i za „Fap“. Koga imate za „Fap“ da nam preporučite? Koga ima bilo ko u sali da nam preporuči, pošto 20 godina, 15 godina ne proizvodi ili je minimalna proizvodnja? Koga imate da nam preporučite za Železaru? Ostavili ste nam da izdržavamo sa osam i po miliona evra svakog meseca gubitak. Koga imate, kažite mi? Evo, mučimo se imamo pet firmi sada sa kojima razgovaramo. Mučimo se. Neposredno pregovaramo, boga moleći da bar jedna hoće da uzme, boga moleći. Samo mi pokažite gde je tu taj nekakav kriminal o kojem pričate. Ko je to sebi uzeo bilo šta? Naravno, da nije niko. Zato što u ovoj Vladi nema lopova. Zato što u ovoj Vladi nisu oni koji razmišljaju o tome kako će oni da budu bogatiji, a narod siromašniji, već ljudi rade da pokušaju nešto da naprave za svoj narod i za svoje ljude. Još jedanput se izvinjavam za veoma ozbiljnu stvar i bilo je vrlo korisno i žao mi je što to naši ljudi nisu primetili za donacije, za transparentnost donacija i mislim da je strašno važno da svi ljudi mogu da vide ko je koliko novca dao. Još jedna stvar zahvaljujući nekim drugima koji su mislili da će toliko novca oni da dobijaju. Nadam se da ćemo moći da promenimo u dogovoru sa vama Zakon o finansiranju političkih stranaka. U tom slučaju i stranka koju vodim će dati značajan doprinos poplavljenim područjima. To danas ne smemo po zakonu, zato što je nekada nekima smetalo, jer smo pomagali izgradnju kuća u Kraljevu i onda su doneli idiotsku odredbu da ne možete humanitarno, da stranke nemaju pravo da pružaju humanitarnu podršku svom stanovništvu. U svakom slučaju bilo je veoma korisno da ovo čujemo. Držite me za reč, najkasnije u utorak imaćete na sajtu Vlade ili na sajtu Ministarstva finansija kompletno sve donacije ko je koliko para Srbiji dao. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Živković, dve minute izjašnjenje i zatvaramo krug sa vama poslaniče.
Nisam zadovoljan odgovorima. Nisam dobio nijedan precizan odgovor na bilo koje pitanje, neka nisu ni pomenuta kao recimo, plagijati. Što se tiče „Er Srbije“, da vas podsetim da je 2003. godine JAT je poslovao sa profitom, s tim što je imao istorijske dugove od pre, znači, nije imao gubitke tada. Što se tiče ovih drugih pitanja, stvarno je lepo slušati to što govorite, ali tu nema nikakvog osnova. Vaše lepe želje su bez osnova i to je problem ove Vlade, i možda joj mesto u autobusu. I konačno, nemojte da vičete na mene. Nisam ni član Vlade, niti član otadžbinske uprave.
Hvala poslaniče Živkoviću. Pravo na pitanje ima Šaip Kamberi.
Hvala gospođo predsednice. Poštovani članovi Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, imam pitanje za ministra prosvete. Kao što je upoznat nakon našeg razgovora, stanje u obrazovanju na albanskom jeziku u Bujanovcu i Preševu se nalazi u ogromnim problemima. Pitanje udžbenika je samo jedno od gorućih pitanja koje se ne rešava godinama. Međutim, činjenica da u Bujanovcu od šest osnovnih i srednjih škola, pet se nalazi u privremenim ili prinudnim merama, pokazuje kakvo je tamo stanje. Ovakvo stanje nije samo posledica sukoba nadležnosti između lokalne samouprave i nacionalnog saveta već i nedovoljnog delovanja ili nedelovanja, ne činjenja prosvetnih inspekcija da se to pitanje reši čime se krše i odredbe Zakona o osnovama sistema obrazovanja. Pri ovakvom stanju, pitam ministra, kada će ministarstvo oglasiti konkurs za prijem prosvetnog inspektora za školsku upravu Leskovac sa znanjem albanskog jezika, jer bivši inspektor je penzionisan 15. maja ove godine, a do sada ministarstvo nije preduzelo nikakve mere da se to mesto popuni? Drugo pitanje, koje mere preduzima ministarstvo da bi se postigla situacija da đaci Albanci od prvog do četvrtog razreda dobijaju apsolutno sve udžbenike, kao što dobijaju njihovi vršnjaci u drugim opštinama u Srbiji i bukvar, a ne samo delimično kako se to čini? Među udžbenicima koje primaju, primaju one prevode sa srpskog jezika koji više nisu u upotrebi na teritoriji Republike Srbije.
Reč ima ministar Verbić. Izvolite.
Hvala na pitanju. Kada su u pitanju besplatni udžbenici, niskotiražni udžbenici, rešenje koje bi sve to moglo da reši je novac. Niskotiražnih udžbenika ima toliko da kada bismo imali budžet koji je 10 puta veći za niskotiražne i besplatne udžbenike nego što je sada, ne bi bilo dovoljno. Tako da ja potpuno razumem nezadovoljstvo zašto neki obećani tiraži i neki udžbenici nisu isporučeni na vreme. Mi imamo problem sa neprevedenim udžbenicima na jezike manjina. Neki tenderi nisu realizovani na vreme i to je ono na čemu radimo. Pošto novac ne možemo da stvorim, ono što možemo da uradimo jeste da napravimo drugačije kriterijume za subvencije udžbenika i za dodelu besplatnih udžbenika. Sistemski će to biti rešeno novim zakonom o udžbenicima koji je u pripremi i koji će verovatno pred vas poslanike stići negde u oktobru ili novembru ove godine gde će naglasak biti na tome da besplatne udžbenike dobijaju oni kojima je najpotrebnije, to je pod jedan. Pod dva, da se ne dele besplatni udžbenici koje niko ne koristi, odnosno da se ne štampaju i ne dele udžbenici koje na kraju niko ne otvori. Mnogo ćemo više pažnje obratiti na to koji su potrebne udžbenici koji nisu potrebni i u skladu sa tim racionalno raspodeliti. Što se tiče izbora inspektorasa znanjem albanskog jezika, to je u proceduri, tako da to možete očekivati po početku školske godine da se raspiše taj konkurs i da to privedemo onako kako smo se već dogovorili, da to privedemo kraju.
Hvala ministre. Da li tražite dopunu pitanja? Da.
Što bi rekli, nije sve u novcu, nešto je i u parama. Razumem da je kriza pogodila sve slojeve društva, ali nikako ne mogu da se složim da realizacija ili ostvarivanje prava manjina treba da zavisi od manjka ili viška novca. Država mora da obezbedi jednake uslove za školovanje svih građana, pa i pripadnika nacionalnih manjina u skladu sa evropskim standardima. Vi znate, skoro je Republika Srbija dobila treći izveštaj savetodavnog komiteta za praćenje okvirne konvencije i šta piše u njemu. Tako da bih zamolio da pre početka nove školske godine preduzmete konkretne mere da se i ta pitanja oko snabdevanja udžbenicima, besplatnim udžbenicima već reši jednom, jer se događa niz godina da đaci Albanci dobijaju samo prazne torbeza razliku od svojih vršnjaka u drugim opštinama koji dobijaju sve udžbenike besplatno.
Reč ima premijer. Izvolite.
Želim pre svega da vam se zahvalim gospodine Kamberi i potpuno ste u pravu da je tu bilo problema i ranije. Ima problema i do naše strane, kasnili smo i sa hrvatskim udžbenicima, sa bugarskim, odnosno, izvinjavam se na Hrvatskom i Bugarskom, tako i na Albanskom jeziku. Mi ćemo dati sve od sebe da pre 1. septembra to ispravimo. Država Srbija će sve svoje obaveze prema svim svojim građanima da ispunjava. Isto tako koristim priliku da i vama kažem, da očekujem da i vi lično, i svi ostali u Bujanovcu, Preševu i Medveđi ispunjavaju svoje obaveze prema državi. Što znači da plaćate struju redovno. Da plaćate sve drugo redovno. Jer, ako tražite od države Srbije dobićete ono što vam pripada i država Srbija ima pravo da naplati ono što njoj pripada. Zato vas molim, znate ovo pitanje ni u jednoj drugoj državi se ne bi postavljalo, ali pošto će sada, jedan po jedan,da padaju tajkuni i veliki vlasnici restorana koji kradu struju. Izvinite, nije u redu da mi hapsimo ljude u Srbiji koji imaju mnogo para a ne plaćaju struju, a da vi ne plaćate struju godinama. Te vas molim da se postarate da svoje birače zamolite da prime od države Srbije udžbenike na albanskom jeziku. Država Srbija će to da im obezbedi. To je obaveza države Srbije. Mi moramo to da poštujemo, ne zbog Evrope, već zbog toga što volimo i poštujemo naše građane, ali i vas molim ne morate da volite, ali da poštujete državu u kojoj živite i da plaćate račune, izmirujete obaveze prema državi Srbiji.
Poslanik Kamberi dva minuta komentar. Sledeći poslanik Olgica Batić.
Čekaćemo 1. septembar, pa da vidimo da li će se ova obećanja ostvariti. Što se tiče ove opaske premijera, ja sam pročitao i Ustav, pravnik sam po struci i nekoliko zakona koji štite prava manjina i okvirnu konvenciju i evropsku konvenciju o ljudskim pravima i sve druge međunarodne dokumente koja štite ljudska prava nigde nisam video da je ostvarivanje prava manjina uslovljeno plaćanjem struje.
Reč ima narodna poslanica Olgica Batić. Izvolite.
Poštovana predsednice, premijeru, članovi Vlade, kolege i koleginice, kao što vidite ni danas ne jenjava naravno aktuelno pitanje oko zaključenja ugovora Vlade Republike Srbije sa Etihadom. Sa jedne strane, ja naravno, razumem pojam koji u prevodu na srpski znači poslovna tajna, sa druge strane razumem i one koji takav pojam naravno ne razumeju, pa u svom tom svom nerazumevanju izgovaraju mnogo toga, počev od reči - da, stajao je u sefu ministra privrede Vujovića, to je izvikani ugovor, samo meni lično nije jasno kako nešto može da bude izvikano čiju sadržinu ne znamo, pa do toga da se uslovi za razvoj privrede definišu prema merilima kompanije Etihad, tako što se u privilegovan položaj stavlja strana kompanija. Dalje, da svaki građanin Srbije plaća 40 do 50 miliona evra godišnje subvencije Etihada. S druge strane, ovo su oni koji su rekli da ne znaju ništa ni o ugovoru, ni o sadržini ugovora. S druge strane, imamo i one koji kažu da su upoznati sa sadržinom ugovora, pa tako tvrde, a jedan od tih je bivši ministar Radulović, da je taj ugovor video, pa je onda rekao citiraću – on je pod znacima navoda „sedeo kod mene u kabinetu“, sedeo mu je ugovor u kabinetu, pa na pitanje – šta je u tom ugovoru toliko štetno po Srbiju? Bivši ministar Radulović je izjavio - ne mogu da vam kažem, jer postoji odredba ugovora o tajnosti. U slučaju da se prekrši ta odredba Etihad bi imao pravo ne samo raskida ugovora, nego i pravo naplate štete. Put da govorimo, dalje nastavlja bivši ministar Radulović, tačno šta u ugovoru stoji jeste da se izvrši pritisak na Vladu Republike Srbije da objavi taj ugovor. Moje pitanje, a ja ću se sada nadovezati na uvaženog kolegu Živkovića koji je dao šlagvort da nastavimo ovako istim tempom, jeste da li sada konačno, pošto ste i sami rekli da ćete predočiti neke odredbe ugovora, da nam te odredbe ugovora predočite i konačno demistifikujete sve sporne stvari, da skinete dobrim delo veo tajni, a sa druge strane, poštujući onu ugovornu klauzulu o tajnosti i da nam predočite bar neki od onih obaveznih elemenata ugovora koji se, mi kao pravnici znamo, u ugovornom pravu, nazivaju i obaveznim imenom, čine sadržaj ugovor, a ne može postojati. Time ćete, davanjem odgovora na takvo pitanje, sigurna sam da ćete izaći upravo u susret svima onima koji ovo pitanje najčešće postavljaju, a to su isti oni koji ni na koji način nisu želeli da se obznani sve ono što je svojevremeno pisalo u ugovoru, o „Fijatu“ iz prošlosti, a samo što iz prošlosti pamtimo, to su neki ugovori gde se po markerima, odnosno gde se markerima njihova sadržina zatamnjivala. Pošto mi ističe vreme, molim za odgovor na ovo moje prvo pitanje, pa ću imati i sledeće.
Zahvaljujem se poštovana gospođice Batić, želeo bih samo jednu stvar da kažem, tek toliko oko istine. Mislim da je važno i žao mi je što nisam, nekada pomislim da je možda za nijansu lakše sedeti u skupštinskim klupama, ali ću vam pročitati jednu informaciju da vidite, pošto je gospodin Živković rekao, da u godini kada je on bio premijer, da je JAT poslovao sa profitom. Pročitaću vam samo za nekoliko godina, pa da vidite koliko to ima veze sa istinom. Godine 2003. minus je 18.784.000, 2004. godine – milijardu i 185 miliona 823 hiljade, godina 2005. je minus tri milijarde 637.471. Dakle, izvinjavam se, čega god da je, a dinari su u pitanju gospodine Živkoviću, sve vreme u minusu, a 2001. godine ste imali manji minus nego što ste imali, govorim vam ne u nominalnim, nego u realnim ciframa, kada promenite to u dolare, imali ste manji minus nego 2004. i 2005. godine. (Zoran Živković, sa mesta: Nisam tada bio premijer.) A niste tada bili premijer? Pa rekli ste da ste 2003. godine bili u plusu, a sada papiri kažu da ste u minusu, 18 miliona, znači bili ste u minusu, samo ste bili u minusu 18 miliona, tako kažite, nemojte da kradete još malo vremena. Izvinjavam se… (Zoran Živković, sa mesta: E, ja sam dobio reč.)
Gospodin Živković vas je isključio.
Nemojte da vičete, to nisu argumenti.
Živković vas je isključio, prijavite se ponovo. Poslaniče Živkoviću nemojte da isključujete premijera.
Gospodine Živkoviću, nemojte da dobacujete. Ja se nikada nisam plašio takvih tipova kao što ste vi i srećom, oni su završili u političkoj istoriji i neće se nikada vraćati u Srbiju na bilo kakvu važnu funkciju. To što ste naučili da pretite, nemojte da mašete prstom, gospodine Živkoviću, nemojte da mašete prstom, da li ste vezivali ljude za bandere ili niste, to je za neke druge periode i šta se sve dešavalo u Nišu, u Srbiji više nikada nikoga nećete da vezujete za bandere. Ja vam to obećavam gospodine Živkoviću. Više se građani Srbije, ne znam da li ste se vi plašili čuvenog Luleta ili Lule vas, ali građane Srbije nikada više nećete da plašite i zastrašujete. Što se tiče vas gospodine Kamberi, nisam znao da je ostvarivanje ljudskih prava vezano sa plaćanjem struje. Mi ćemo sve ono što je u domenu pružanja ljudskih prava da ostvarimo. Uopšte nemojte da brinete i pre početka školske godine dobićete sve što vam pripada u skladu sa tim kako država Srbija poštuje prava nacionalnih manjina. Gospodine Kamberi, i pre 1. septembra počnite da plaćate struju. Da se vratimo na ozbiljne teme, na ozbiljan način. Država Srbija je uložila istu sumu novca, 40 miliona kao i kompanija Etihad i to nam je bilo neophodno odmah za dobijanje novih aviona, za novu flotu, oni su dobili mogućnost, a mi smo ti koji upravljamo, ali smo se dogovorili da deo njihovog menadžmenta angažujemo. Tu je bio spor sa EU, da li smo mi ti koji imamo kontrolu nad 51% ili oni? Mi smo ti koji imamo kontrolu i to je srpsko preduzeće i dalje, nismo dali većinski paket, ali zahvaljujući činjenici, da su oni značajan deo u našem menadžmentu, mi smo danas u situaciji, u poziciji da ostvarujemo sve ove izvanredne rezultate koje sam vam pokazao. Dakle, od preduzeća koje je bilo najveći mogući gubitaš, od preduzeća za koje i danas slušam kako boravak direktora „Er Srbija“ u Hajatu plaća „Er Srbija“, građani Srbije i to puštaju svakog dana, a reč je o notornoj laži. To plaća Etihad, a ne „Er Srbija“, kao i za ostala dva direktora, to plaća Etihad, a ne „Er Srbija“, tek toliko da neke te gradske priče suzbijemo. Pokazaću vam sada kako izgledaju neistine vezane za ugovor sa „Al Rafedom“, vezan za nekoliko opština i vezan za poljoprivredno zemljište. Naime, danima smo slušali kako su Arapi dobili zemlju po ceni od 6.000 evra, to je upravo taj koji govori u ugovoru koji sedi, saopštavao javnosti i rekao da im je data zemlja po 6.000 evra. Ni jedan metar kvadratni nije dat po 6.000 evra, iako smo mi davali za mnogo manje novca, to da znate, u vreme svih tih koji nam drže predavanje i sole pamet. Davali smo i za tri puta manje novca od toga. Mi smo davali po 10.000 evra i po 7.000 evra, ali, molim vas saslušajte me sad, vrlo je važno, 20% smo mi vlasnici, što će reći 12.000 evra i 8.400 evra je puna cena. Ali, ni to nije dovoljno. Oni nisu vlasnici zemlje, jer ne mogu čak ni založno pravo nijedno da uspostave, što znam da ovde ima dobrih pravnika i u opoziciji, koji to dobro znaju, dakle, ne mogu ni jedno založno pravo bez odluke države Srbije da uspostave, ni hipoteku, niti bilo šta slično, ništa, bez odluke države Srbije. Mi imamo taj zlatni glas koji odlučuje o tome. Zaštitili smo se čak i po tom pitanju. Pogledajte molim vas dalje. Radimo o preduzeću, pričamo o preduzećima koja su bankrotirala, koja radnicima ne isplaćuju plate i koje su 15 miliona evra u minusu. Oni preuzimaju sve dugove, počinju da rade, odmah zapošljavaju 80, zatim još 15 radnika, pri čemu imaju dalju obavezu da ulože po 4.000 evra po hektaru. To je 16.000 i to je 12.400. Sva aparatura za navodnjavanje, sve što budu uradili ostaje državi Srbiji. To nije kraj. Oni, za razliku od svih ostalih naših proizvođača, ne uzimaju 12.000 dinara po hektaru subvencija, govorim vam za zemlje u zakupu sad, gde su rekli po 250 evra, prodaje se po 400. Lagali su. Na tom mestu prodaje se po 234 evra, plus mi dajemo 110 evra subvencije. Arapima ne dajemo ni dinar subvencije i plaćaju veću cenu i to odmah. Sve to navodnjavaće lokalne samouprave i davaće neuporedivo više novca nego što je bio slučaj do sad i mimo svega toga imaju obavezu da ulože 52 miliona evra pod raskidnim uslovom, dakle, čitam vam sve bitne elemente ugovora, 52 miliona evra da ulože u fabriku za preradu, gde će da zaposle novih stotinu ljudi i gde će sve ono što tu budu stavili da ponude za domaće i inostrano tržište. Ukupna investicija 142 miliona evra. Kada je uzimao gospodin Jerković, pa da dodate i ovaj drugi deo, to bi ispalo negde oko 18 miliona evra. Razlika između 18 miliona evra i 142 miliona evra i nije baš tako mala, složićete se. Kada sve ovo sagledate onda se pitate – a, kome je to trebalo? To je bilo potrebno samo onima koji su polazili uvek od sebe kada su donosili zaključke o drugim ljudima. Valjda je u prirodi ljudskoj da lošije misli o nekom drugom nego o sebi. Znaju dobro koliko su oni loši, pa zamišljaju da su svi drugi ljudi mnogo lošiji. Nisu svi nepošteni. Ima mnogo poštenih ljudi i u ovoj zemlji je najveći broj poštenih ljudi i ti pošteni ljudi će ovu zemlju da naprave i normalnom i pristojnom i uspešnom i modernom.
Zahvaljujem. Olgica Batić, dodatno pitanje.
Hvala. Premijer Vučić je delom odgovorio na ono što bi mu u svakom slučaju postavila kao drugo pitanje, a upravo se tiče zakupa poljoprivrednog zemljišta, pa do onih sporadičnih slušanja koja imamo svaki dan. Više ne znamo da li se radi o prodaji ili zakupu poljoprivrednog zemljišta i o tom zemljištu se i ne bi toliko govorilo da za tako nešto nije zainteresovana arapska kompanija, koja nije izrazila svoje interesovanje upravo da teritoriji Republike Srbije i osniva svoje uporište za proizvodnju poljoprivrednih proizvoda. Znači, opet slična situacija kao u slučaju „Etihada“. Opet ista galama kao u slučaju „Etihada“, samo sada tiče se naravno ugovora sa „El Dahrom“. Imajući u vidu da u Srbiji postoji naravno, i sad oko toga vi mi recite tačan broj ako znate, postoje licitiranja da postoji negde između, to je raspon, od 400.000 pa do 900.000 hektara neobrađenog poljoprivrednog zemljišta koje nema ko da obradi, zato se valjda i daje u zakup, pa mene jako zanima upravo koji to procenat poljoprivrednog zemljišta mi dajemo u zakup? Čini mi se da ste cenu već rekli, pa neću pitati koja je to cena po hektaru. Da li je Vlada Republike Srbije, prilikom zaključenja tih ugovora o kojima govorimo, imala u vidu i mišljenja stručnjaka da je u Srbiji potrebno upravo subvencioniranje zakupca, jer zemlju, kao što sam već navela, nema ko da obrađuje. Najzad, da li je Vlada Srbije procenila koliko prinosa ista ta zemlja daje sa domaćim načinom obrade, a koliko sa savremenim načinima obrade koja se koriste u daleko razvijenijim zemljama od naše? Hvala.
Reč ima premijer. Izvolite.
Ono što je najvažnije, poštovana gospođice Batić, vi ste upravo rekli. Arapi će imati četiri do pet i po puta veće prinose po hektaru nego što smo imali mi, četiri do pet i po puta veće prinose po hektaru, verovali ili ne. Mislim da to dovoljno govori, to će biti show case, to će biti ogledno dobro gde ćete moći da vidite. Kažite mi, da li neko od vas nije ponosan kada danas pogleda kako izgleda danas, a videćete kako izgleda 2018. godine, za godinu dana ćemo da letimo za Čikago i Njujork našim avionima, kad pogledate šta smo to uspeli da uradimo, četiri do pet i po puta će uvećatiprinos. E, sad, cena koju sam vam rekao je najviša, jer tu je najbolja zemlja. Naša cena je niža kada uporedite Banat, Srem i Bačku, negde oko 150 evra i na to dajemo ovolike subvencije. Nećete verovati, mi na to ne naplaćujemo čak ni porez na imovinu, jer je to naša imovina i tu bi sad trebalo da mi sednemo ovde zajedno sa vama, da se dogovorimo, da pokažemo, da vidimo šta nam je to plan za budućnost, jer bi trebalo da je ukrupnimo ili da ovako jedan krupni, kao što je „Al Ravafed“, može da pozove i da udruži sve male poljoprivrednike, što je njihova namera i zbog ove fabrike za preradu koju će da naprave zbog onoga što nam je potrebno, ali ovo su pionirski koraci i nije važno. Znam za neke koji nikada neće biti vlast, ali neki će biti sutra vlast, kažem vam, samo će da nastave to i pitaće me samo jednu stvar kada odem sa vlasti, a to je – možeš li da nam sačuvaš te kontakte da možemo to da nastavimo? Evo zašto vam to govorim. Evo vam vesti, skinuo sam samo poslednjih dana iz Velike Britanije i iz Londona, pogledajte kako najviši engleski zvaničnici govore o tome kako Velika Britanija dočekuje investitore iz Emirata. Pogledajte, ovo su desetine i desetine tekstova. Sada ćete da čujete u šta su sve ušli i nikada im nisu rekli da nisu dobrodošli. Od Aerodroma „Getvik“, gde su dobili 15%, a ne moram da vam govorim da je „Getvik“ šesti aerodrom po veličini u Evropi, do toga da su uzeli za najveću vetrofarmu vetropark u svetu, kupili su 20% neposredno pored Londona, do toga da su kupili „Mančester siti“ i kao što vidite „Mančester siti“ je najuspešniji klub u Britaniji od kada su ga oni preuzeli, dve titule u tri godine, do toga da su zajedno zakupilisa „Egzibišn kompani“ u Londonu „Eksel“ još 2008. godine, do toga da vam se najprestižnija škola biznisa u Engleskoj. Zamislite da to uradite ovde u Srbiji, kako ne bih mogao da živim od onih koji misle da su obrazovani, a od obrazovanja nemaju skoro ništa, „Lands of kul ekonomiks“, najlepša i najveća sala se zove „Bin Zajed“, zato što je to bio čovek koji je napravio moderne Emirate, koji imaju pet puta manje i slabije kvalitete nafte, negošto ima Libija, oprostite, pogledajte kako izgleda Libija, pogledajte kako izgledaju Emirati. Zamislite da nam se Petica na Pravnom fakultetu zove „Bin Zajed“, a više je pomogao Srbiji nego što je pomogao njima. Kakvom bismo pritisku i kakvim rečima bismo bili izloženi? Izvinite, da li mi ne umemo da cenimo one koji su nam dali? Samo još jednu stvar, već sada možete da pogledate, dobio sam te podatke na sajtu „obnovazemlje.rs“, možete da pogledate podatke sa donatorske konferencije, sva pravna lica i sve zemlje koje su nam davale novac, imaćete u ponedeljak na sajtu, jedino fizička lica, tek ako oni dozvole, daćemo na sajt u ponedeljak i imaćete potpuni uvid u to. Jermenija je nama dala 55.000 evra, Bosni i Hercegovini nije dala. Grčka nam je dala 200.000 evra, Bosni i Hercegovini 100.000 evra. Jedina zemlja koja nam je dala značajnu sumu novca, veću što je dala Bosni i Hercegovini, nije bila ni Rusija ni Amerika, bili su Ujedinjeni Arapski Emirati. Izvinjavam se što sam to morao da kažem. Sramota me je da neki ljudi to nisu želeli da vide, da čuju i da pročitaju. To su dali zato što oni osećaju da u Srbiji imaju prijatelje, zato što ovoj zemlji hoće da pomognu. Neću da dozvolim dokle god mogu da se borim protiv takvih, onima kojim su njihovi interesi važniji od interesa ove zemlje, da nam te i takve prijatelje od zemlje oteraju. Hvala onima koji su nam pomogli, a oni su nam do sada dali, iako su molili da o tome ne govorim i kroz kuće i kroz direktni novac ubedljivo najviše - 15 miliona. Pokažite mi tu zemlju koja nam je dala 15 miliona na kugli zemaljskoj. Nijedna druga. Da li treba da kažemo sve najgore o njima? Da li treba da pljunemo na naše prijatelje? Pa, neću u tome da učestvujem. Poštujem svakog ruskog spasioca koji je došao tu, poštujem američke helikoptere koje su poslali, a treba da ne poštujem one koji su nam poslali i više od toga? Tako se ne ponašate odgovorno. Odgovorno se ponaša onaj ko zna da uzvrati i podršku i pomoć, ko zna da poštuje te narode i ko zna da kaže – da, mi vam jesmo prijatelji i bićemo vam prijatelji i ubuduće. Da li ste videli koliko su stvari iz ugovora o „Al Ravafedu“ krili za javnost, a lagali za šest hiljada, a sve ostalo su sakrili, do podatka koliko su stvarno tu zemlju bili prodali sedam godina ranije i šta se sa tim preduzećem „Bačka“ Sivac dogodilo? Pitajte radnike u „Bački“ Sivac da li su zadovoljni što će konačno moći da nahrane svoju decu, što su konačno dobili hleb za svoju decu i što će da imaju siguran posao i što će to moći da radi? Nikad ne bi radilo da smo to ostavili na tenderu Miletu Jerkoviću, kao što smo bili dali Miletu Jerkoviću i tenderu i uništili tu firmu. Šta se onda dogodilo? Zašto su se ovako ujedinili, pa su držali zajedničke tribine sa Ivanom Dulić Marković i sa još nekima? Hoćete ja da vam kažem zašto? Pa bio je tamo još jedan veliki biznismen i tajkun, koji je sve njih ujedinio. Reč je o gospodinu Džombi. Hajde se suprotstavite u Kuli gospodinu Džombi. Neće država da se plaši ni Džombe ni bilo koga drugog ako radi nešto dobro za svoj narod i za svoju zemlju. Tako ćemo i nastaviti da radimo. Vama hvala na tome. Ovo sam vam doneo da vam pokažem kako se svaki dinar u svetu poštuje. Samo mi, Srbi, nažalost, nismo u stanju svoje prijatelje da poštujemo, nego ćemo zbog međusobnih zađevica da oteramo svakoga od ove zemlje, da načinimo štetu zemlji, da bismo mi bili veliki ili veći od našeg konkurenta. Mene ne interesuje, i sutra kada neko drugi pobedi i kada neko dođe na vlast, ja ću da mu kažem - ovde možemo da pomognemo, ovo je dobro za zemlju, hajde da to zajednički uradimo, hajde da to zajednički napravimo za zemlju. Da ne zaboravim, Šaip, javite za struju, od sutra da krenete da plaćate struju. Ništa mi nije smešno.
Reč ima narodni poslanik Olgica Batić. Izvolite.
Hvala, poštovana predsednice. Naravno, ja ću da se zahvalim gospodinu Vučiću na podacima koje je izneo i na podacima koje je pribavio da bi nam ovde predočio.Naravno, moram da napomenem, zapravo da se nadovežem na ono što ste vi rekli, a to je da će i neka buduća vlast doći u ovoj zemlji. Isto tako, mogli ste onda i da kažete da svaka poslovna tajna, pa i da svaki ugovor koji ima i sadrži klauzulu tajnosti, onamora da se skine i nakon nekog vremena objavi. Hvala vam još jednom na odgovorima.
Reč ima narodni poslanik Olena Papuga. Izvolite.
Hvala, predsednice. Svoje pitanje ću postaviti predsedniku Vlade. Htela sam takođe da postavim pitanje o prodaji zemlje, odnosno o davanju u zakup Arapskim Emiratima, pošto i dolazim iz opštine Kule, iz Ruskog Krstura, a Sivac mi je susedno mesto. Puno toga sam saznala od vas, između ostalog kome i zašto se u stvari prodaje zemlja Emiratima, a ne domaćim zakupcima. Jedino što me iz ovoga svega interesuje – šta će mladi ljudi koji su do sada koristili tu zemlju? Po neki su uzeli kredite, na primer za traktore, za druge poljoprivredne mašine. Ove godine im se raskidaju ugovori koji su bili potpisani na tri godine. Oni su očekivali da će tu zemlju obrađivati i na dalje. Jednostavno, šta će sada ti mladi ljudi da rade, koji su radili tu zemlju? Nisu svi zaposleni u AD „Bačka“ Sivac i tako dalje. Drugo pitanje bih postavila kako mislite na neki način da razvijate selo, ne samo selo koje je veliko, koje možda daje u zakup tri hiljade i trista i ne znam koliko hektara, nego i druga sela u Srbiji, jer znamo da sela nemaju škole, nemaju, banke, nemaju domove zdravlja? Sela su, bez obzira, osiromašena. Da li će se i dalje voditi politika da je bolje biti konobar, na primer, u Novom Sadu ili Beogradu ili je bolje biti i ostati na svom imanju, bez obzira kakvo je ono, ali najverovatnije da su današnja imanja možda i mala i da bi ljudima ako bi dobili u zakup još deset hektara tu pomoglo i da bi od toga mogli da održavaju svoje porodice? Postavljam vam ta pitanja – šta preporučujete tim mladim ljudima da dalje rade, koji su na neki način ostali bez te zemlje koju su do sada uzimali u zakup?
Zahvaljujem se, gospođo Papuga. Želeo bih da kažem da sam ja, razumevajući težinu problema sa kojim smo suočili, težinu naših navika i stalnog iščekivanja svih nas da od države nešto dobijamo, odlično razumeo probleme sa kojima se ti ljudi suočavaju uKuli. Zato sam u razgovoru sa predstavnicima „Al Ravafeda“, koje su imali naši ljudi ovde, rekao da insistiraju, da požure prvo da uposle više kooperanata, više drugih poljoprivrednika, a ovih 192 koji su na različite načine radili na ovoj zemlji da se i za deo njih odmah pronađe posao, ali da vidimo kako i na koji način da budu angažovani u budućnosti. Mi za državu imamo ovde, kao što ste videli, čist plus i to ogroman plus u odnosu na ono što smo imali. Naš je, naravno, posao, kao i vaš i kao svih drugih ljudi, da brinu računa o državnim prihodima. Ja sam zbog toga razgovarao i sa vašim predsednikom na moju inicijativu. Ja sam ga pozvao, želeći da mu objasnim upravo to. Izneo sam mu sve ovo. Moram da kažem da je on i te kako sa razumevanjem to sagledao i saslušao, kao i neki drugi predsednici opozicionih stranaka koji su hteli da čuju. Neke nisam pozvao, jer znam da nekim ljudima ne vredi ništa da kažete. Mislim da je i on razumeo koliko je to važno za našu zemlju i koliko je to dobro u krajnjoj liniji. Hajde da vidimo da pronađemo druge načine. Mi imamo aktivne mere zapošljavanja. Imamo novac i za aktivne mere zapošljavanja i samozapošljavanje. Imamo mere i dalje za podršku poljoprivredi. Hajde da vidimo ako nema taj hektar ili hektar i po koji je uzeo u arendu, nije mogao da računa na duže, jer država svake tri godine bira zakupca, dakle, nisu baš svi u prvoj godini, neki su i u trećoj, hajde da vidimo kako da pomognemo na drugi način. Hajed da vidimo šta ćemo sa stočarskom proizvodnjom, šta ćemo sa voćarstvom i povrtarstvom, koji zahteva manje zemlje. Možemo da pomognemo kao država i spremni smo posebno u tom delu i Kule, i Sivca i u nekim drugim delovima Vojvodine da pomognemo. Nikakav problem sa tim nemamo. Država je spremna da pomogne i vi se aktivno uključite i pomozite nam po tom pitanju.Možemo da organizujemo sastanke i da te probleme rešimo. Naša je namera da svomnarodu pomognemo, a ne da pravimo biznis i da zarađujemo pare, jer, ponavljam, nismo kao neki drugi koji su postali mnogo bogati i iz limuzina ne izlaze. Posle ću da se vratim na sve one njihove priče o Miškovićima, Kostićima, Beku i svima ostalima. Molim vas da uvek imate u vidu da sa nama možete da razgovarate, kao što mi želimo sa vama da razgovaramo i da te probleme zajednički rešavamo. Šaip, da li ste javili za struju? Javite za struju.
Reč ima narodni poslanik Olena Papuga. Izvolite.
Molim vas za konkretnu pomoć. Dolazim iz Ruskog Krstura koji ima fabriku „ABC food“ koja je privatizovana, bila je pod stečajem, država je pomogla, u restrukturiranju je da bi se fabrika podigla na noge. Negde od maja fabrika i dalje propada, bez obzira što je restrukturiranje prošlo. Vratili su se stari vlasnici, otpuštaju radnike, to je bila skoro jedina fabrika u regionu koja radi zamrznuto povrće, ne znam, kukuruz šećerac itd. Radi se o fabrici „ABC food“ Ruski Krstur. (Premijer Aleksandar Vučić, sa mesta: Koliko ima zaposlenih?) Ne znam koliko tačno ima zaposlenih. Sada sigurno preko 200, ali jedno vreme je imala i više. Tu ima i sezonskih radnika, kojima nije uopšte rešen status, tako da bi možda to pomoglo da se tu još uposle neki ljudi, da se poveže ta poljoprivreda, da se povežu te sirovine itd. Mislim da bi to bilo dobro za celu opštinu i za sve koji žive malo dalje. Hoću još jedno da vas pitam. Stalno spominjete tu struju. Ja dolazim iz mesta gde postoji škola na rusinskom jeziku 260 godina. Takođe, iz homogenog mesta, gde postoje gimnazija i škola na rusinskom jeziku. Rusinima fali 38 udžbenika. Već sam postavljala ta pitanja više puta. Hoću da vam kažem, ne znam da li je u mom selu nekome isključena struja i mislim to kako ste rekli da treba da se plaća struja, da treba da budemo lojalni građani… Mislim da ako je neko lojalan to su Vojvođani i mislim da su Vojvođani najveće platiše. Naprimer, Rusinima, Slovacima, Mađarima, ja ne mogu sada da vam kažem koliko, ali fali jako puno udžbenika. Možda su udžbenici i prevedeni zato što postoji odeljenje u Novom Sadu Zavoda za izdavanje udžbenika. Problem je u tome što ne postoji dobra veza između Zavoda za udžbenike u Beogradu i Ministarstva. Možda bi se nešto i uradilo, ali jednostavno mislim da niskotiražni udžbenici ne treba da se stavljaju u komercijalu. To niko neće da štampa. To mora neko da štampa zato što se tako i zovu – niskotiražni udžbenici. To povezivanje sa strujom, molim vas nemojte, zato što vam dajem za primer Vojvodinu, kao najveće platiše, ne samo struje, već i poreza i svega, a i u tu fali jako puno udžbenika.
Reč ima premijer Aleksandar Vučić.
Nikada nisam to povezivao sa Kulom ili sa bilo čim u Vojvodini, niti se to povezuje sa tim. Kao što to kažem Šaipu Kamberiju, kažem i Zoranu Živkoviću, koji je pozivao da se ne plaća struja, moje je da upozorim Zorana Živkovića i Šaipa Kamberija da plaćaju struju i da to što pozivaju je protiv zakonito. Šaipe, da počnete da plaćate struju od sutra. Ne šalim se. Videćete da se ne šalim. Uopšte se ne šalim što se tiče plaćanja struje. Ako plaćaju ljudi u Ruskom Krsturu, ako ga plaćaju u Beogradu, plaćaju u Novom Sadu, plaćaju u Pirotu, Nišu, Kragujevcu i Kraljevu, sem ovih tajkuna, koji kradu struju, pa misle da su mnogo pametni, pa će sad da idu u aps zato što kradu struju, sada vam kažem – počnite da plaćate struju, jer je nećete imati dok je ne budete platili. Što se mene tiče, odmah da kažem, možete da zovete na kugli zemaljskoj da se žalite. Ne postoji zemlja na svetu koja dozvoljava da neko ne plaća struju. Ne postoji sličan primer u svetu, nigde u svetu. Dakle, lepo ćete da plaćate to. Ako hoćete žalite se ovde i Devenportu, i Kirbiju, i Čepurinu, i kome god hoćete. Kome god hoćete, možete da se žalite, ali vam kažem – struju ima da plaćate. Što se tiče Rusina, udžbenike ćete dobiti, i to je moje obećanje vama. Pozabavićemo se udžbenicima za sve pripadnike nacionalnih manjina. Sramota je da to nismo ispunili. Moja sramota i sramota Vlade. Izvinjavam se zbog toga još jedanput. Prošli put sam odgovarao i ne mogu da verujem da to nismo rešili.
Reč ima narodni poslanik Olena Papuga.
Ako ne dobijemo knjige do 1. septembra, jel to znači da ne treba da plaćam struju, pošto je plaćam redovno?
Reč ima narodni poslanik Arpad Fremond.
Poštovana predsednice, predsedništvo, gospodine premijeru, poštovani ministri, dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa SVM više godina unazad pokušava da reši dva akutna pitanja problema poljoprivrednih proizvođača. Prvi problem je vezan za plaćanje doprinosa od strane poljoprivrednih proizvođača, a drugi je u vezi registracije poljoprivrednih priključnih mašina. O ovim problemima smo pričali u protekli godinama, ne samo za vreme izborne kampanje. Oni su se našli u našem izbornom programu. Što je izuzetno značajno, njihovo rešavanje je deo našeg koalicionog sporazuma sa SNS. Što se tiče problema oko visine doprinosa poljoprivrednih proizvođača, ima napretka, zahvaljujući, kako gospođi ministarki poljoprivrede Snežani Bogosavljević Bošković, tako i našem državnom sekretaru Atili Juhasu, koji je izuzetno aktivan u rešavanju problema oko registracije priključnih mašina. Postojalo je i zvanično pismo MUP-u, a vezano za ovo pitanje. Što se tiče ovog problema, čini mi se da smo blizu rešenja. Gospodine Stefanoviću, pre par nedelja ste ovde na sednici Skupštine Republike Srbije najavili promenu Pravilnika o registraciji motornih i priključnih vozila. Želim da vam postavim pitanje – kako trenutno stoje stvari sa izmenom Pravilnika o registraciji motornih i priključnih vozila, kad ona može da se očekuje, odnosno kada može da se završi? Radi javnosti, šta je problem oko ovo registracije? Zakonom o bezbednosti saobraćaja je predviđeno da svako vozilo mora da se registruje. Međutim, neke poljoprivredne i priključne mašine proizvođači i da žele ne mogu da registruju, pa zbog toga dobijaju kazne. Problem stvara ovaj Pravilnik o registraciji motornih i priključnih vozila, gde se navodi da svako vozilo, koje se registruje, mora na tehnički pregled pre registracije, a tokom tehničkog pregleda se moraju navesti podaci o vozilu i postoje uslovi koje priključno vozilo mora da ispuni. Problem je u tome da mnoge priključne mašine u poljoprivredi ne ispunjavaju uslove, koji su propisani. Mnoge mašine, naprimer, nemaju broj šasije, fabrički nemaju vazdušne kočnice ili signalizaciju, pa zbog toga ne mogu da prođu tehnički pregled. Najčešće se radi o presama, cisternama, rasturivačima stajnjaka, beračima kukuruza. Ono što dodatno stvara problem poljoprivrednim proizvođačima je da često nemaju ni prvi račun o kupovini mašina i zbog toga ne mogu da registruju vozilo. Za ove probleme zna i saobraćajna policija, ali bez obzira na to kažnjava poljoprivredne proizvođače zbog ne registracije priključnih mašina. Kazne nisu male. Oduzima se vozačka dozvola na tri meseca, dobijaju se i tri, četiri kaznena poena, pa se na kraju plaća i kazna od 30 hiljada dinara. Gospodine Stefanoviću, zbog velikog interesovanja poljoprivrednih proizvođača, interesuje nas kako stoji promena ovog Pravilnika? Bilo bi izuzetno važno da se ovaj problem svakako reši pre početka nove poljoprivredne sezone. To smatramo realnim.
Reč ima ministar Stefanović.
Poštovani gospodine Fremond, vi ste u pravu. Pre nekoliko nedelja smo razgovarali o problemu koji je isticalo više poslanika, vaša poslanička grupa, narodni poslanik Marijan Rističević i neki drugi poslanici. Očigledno je da imamo dva problema koja se tiču registracije pojedinih priključnih vozila i drugih vozila koja se koriste u poljoprivredi, a koja su važna za poljoprivredne proizvođače, jer oni realno nemaju nova, druga. Jedan problem je problem vlasništva. Jedan deo poljoprivrednih proizvođača nije mogao, jer su to stara vozila, kupljena pre više desetina godina. Teško je bilo da pruže materijalne dokaze o vlasništvu. Uputio sam, odnosno uputiću tokom sutrašnjeg dana Vladi jedan predlog uredbe, koja će omogućiti vlasnicima ovih vozila da ih registruju i da ih kao takva stave u saobraćaj. To je jedan deo rešenja ovog problema. Drugi deo problema, o čemu smo danas raspravljali na radnom telu, koje treba da koordinira bezbednost saobraćaja u Republici Srbiji, su uslovi koji su predviđeni Pravilnikom o registraciji takve vrste vozila. Kada bi se uzela u obzir, recimo, koncentracija određenih materija u izduvnim gasovima ili kočioni sistem itd, te mašine, odnosno priključna vozila, nikada ne bi mogle da budu registrovane. Na takav način onemogućavamo njihovo korišćenje. To je u rukama saobraćajne policije. Saobraćajna policija bi onda kažnjavala te ljude na putevima, a oni moraju da koriste ta vozila, jer nemaju druga. Doneli smo zaključak da Ministarstvo saobraćaja u saradnji sa MUP do kraja avgusta predloži izmene Pravilnika, koji će omogućiti korišćenje ovih mašina, a da ne ugrozimo bezbednost saobraćaja. Dakle, da najveći broj poljoprivrednih proizvođača može da registruje i da zakonito koristi ova vozila. Ova prva uredba će biti već sutra upućena Vladi, a na nekoj od narednih sednica Vlade, nadam se do kraja avgusta, će biti usvojena. Do kraja avgusta će biti donete izmene ovog pravilnika sa stručnim ljudima, koji će omogućiti da ovo bude rešeno. Mislim da na ovo što ste predložili, isto tako možemo da računamo da do septembra imamo jednu drugačiju situaciju.
Reč ima narodni poslanik Arpad Fremond.
Gospodine ministre, hvala na datom odgovoru. Drago nam je da će se uskoro menjati i jedan i drugi Pravilnik i da će ovi problemi biti rešeni. Kao narodni poslanik iz SVM smatram da ne treba dodatno da opterećujemo naše poljoprivredne proizvođače sa ovakvim kaznama. Siguran sam da je svima nama u interesu da vozila budu što bezbednija i da ta vozila pravilno učestvuju u saobraćaju. To je interes i poljoprivrednih proizvođača. Međutim sa ovakvim, nama nerealnim kaznama sigurno nećemo poboljšati stanje na terenu. Bitno je da MUP izađe u susret poljoprivrednim proizvođačima, da im omogući da registruju neke mašine, a da one mašine koje fabrički ne ispunjavaju te uslove, jednostavno izbaci iz Pravilnika. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Dubravka Filipovski.
Hvala. Imam pitanje za ministarku Jadranku Joksimović. Gospođo Joksimović, ako se ne varam na vašu inicijativu Vlada Republike Srbije je pokrenula postupak za dobijanje sredstava iz Fonda solidarnosti EU. Da li je po tom pitanju nešto urađeno? Dokle se stiglo ili je sve ostalo na rečima? Od predstavnika Evropske komisije smo čuli, kao i od predstavnika delegacije EU u Beogradu, da će u korišćenju ovih značajnih sredstava Srbija imati isti status kao da je članica EU. Zanima me šta se sa tim dešava, dokle smo stigli, pošto se radi o značajnim sredstvima? Takođe, interesuje me i kada ćemo dobiti ta sredstva i za šta će konkretno biti utrošena?
Reč ima ministarka Jadranka Joksimović.
Zahvaljujem poslanici Filipovski. Dobro, to jeste važno pitanje, s obzirom da smo juče formalno 30. jula uputili zvaničnu aplikaciju za dobijanje sredstava iz Fonda solidarnosti, koji Srbiji kao zemlji kandidatu stoji na raspolaganju. Možda nije bilo medijski pokriveno, mislila sam da nema potrebe, s obzirom da smo pre dve nedelje dok je trajala donatorska konferencija iskoristili smo da predstavimo radnu verziju te aplikacije nadležnom komesaru za regionalni razvoj i urbanu politiku, gospodinu Hanu. Oni su nam uputili neka dodatna pitanja i komentare, na koje smo imali obavezu da odgovorimo. Uspešno smo odgovorili i juče smo zvanično u elektronskoj formi, u pisanoj formi uputili aplikaciju za dobijanje sredstava iz Fonda solidarnosti. Inače, poslednji rok je bio 5. avgust, dakle uspeli smo nekoliko dana pre toga. Zaista nije bio lak posao, s obzirom da je procedura i priprema aplikacije veoma zahtevna. Vi ste u pravu, Srbija je u ovom slučaju tretirana kao punopravna članica EU, dakle status kandidata nosi tu mogućnost da aplicirate za ova sredstva. Sredstva uopšte neće biti mala, radi se o bespovratnim sredstvima. Vrlo je jasna procedura. Dva su zahteva za koja se zemlje kandiduju, to su pre svega da imate status kandidata za članstvo i drugo da ukupna procena štete premašuje 0,64% bruto nacionalnog prihoda. To je u našem slučaju iznosilo 174,5 miliona evra. Potpuno je jasno i nakon onoga što jesu i procena štete i potrebe koje smo predstavili na donatorskoj konferenciji da smo se kvalifikovali za tu pomoć. Ono što je važno i što želim da naglasim, ne hvaleći ni sebe, ni Kancelariju za evropske integracije, već celu Vladu, to je da smo zaista vrlo ažurno, u bukvalno prvoj nedelji kada su poplave trajale, pokrenuli ovaj mehanizam koji je bio dostupan za našu zemlju i u odnosu na procenjenu štetu, sada možemo da kažemo da je sasvim izvesno da ćemo dobiti između 40 i 50 miliona evra bespovratne pomoći. To je poseban mehanizam EU koji stoji na raspolaganju. Nema veze sa ovim IPA fondovima koje smo prenamenili. Procedura je takva da nakon podnošenja aplikacije sada ima šest nedelja da radna grupa u nadležnom komesarijatu EU analizira i uporedi podatke i onda će Evropska komisija doneti odluku, ali ide naravno na Savet, u Evropski parlament. Objektivno govoreći, mi ta sredstva možemo da dobijemo u novembru ili decembru ove godine. Ono što je važno napomenuti jeste da postoji mogućnost retroaktivnog korišćenja ovih sredstava, dakle već sada možemo ako imamo sredstva da nađemo i započnemo neke vitalne i urgentne projekte, a onda to može biti pokriveno iz sredstava Fonda solidarnosti. Mislim da ovaj primer je dobar pokazatelj da je zaista važno da put evro integracija, zadužena sam u Vladi za to, pa je i red da pomenemo koliko je značajna činjenica što jesmo kandidat za članstvo u EU. To nam je otvorilo i neke dodatne mogućnosti. Do kraja godine ćemo ta sredstva dobiti. Što se tiče uslova korišćenja, i to ste, čini mi se, pomenuli, uslovi su takvi da iz tih sredstava ne može da se finansira ništa što je vezano za privatnu imovinu. Mi već dobrim delom iz ovih sredstava prenamene ne potrošenih pretpistupnih fondova, tj. IPA fondova, dakle, već smo napravili plan upotrebe tih sredstava za obnovu privatnih kuća, domaćinstava i svega drugog, tako da, ova sredstva, zapravo i ja ću tu gledati da budem precizna, mogu da se koriste za obnovu i ključnih infrastrukturnih objekata i energetskih postrojenja, vodovoda, zdravstvenih i telekomunikacionih objekata, takođe, obrazovnih objekata, privremenih smeštaja za ugrožene kategorije stanovništva, čišćenje posebnih prirodnih rezervata i za one od šireg društvenog značaja. Dakle, to su sve stvari koje možemo da finansiramo iz ovih sredstava. Evo, kažem još jednom, juče smo i zvanično podneli, ispoštovali smo rok ili poštovali smo rok i očekujem da ćemo po zaista ubrzanim procedurama, i to smo dobili uveravanja od komesara Hana, jer smo i mi bili brzi i oni su sa svoje strane ubrzane procedure primenili i očekujem da će to biti dodatna sredstva koja će puno značiti za sanaciju ugroženih područja i obnovu normalnog života ljudi. Hvala vam.
Reč ima narodna poslanica Dubravka Filipovski.
Zahvaljujem gospođo Joksimović. Drugo pitanje bih uputila ministru prosvete, gospodinu Srđanu Verbiću. Gospodine Verbiću, Srbija već dugi niz godina, da ne kažem decenija čeka na reformu obrazovanja i reformu prosvete. Premijer Aleksandar Vučić je još u svom ekspozeu najavio da ćete vi pokrenuti set promena u oblasti obrazovanja. Ja u to ne sumnjam. Očekujem kao i ostali građani Srbije da vidimo te vaše predloge. Ovom prilikom želim u ovom visokom domu, u ime svojih kolega poslanika, iz poslaničke grupe Nove Srbije, i u svoje ime, pre svega da vam uputim jedan konstruktivan predlog u cilju reforme obrazovanja i da čujem vaše mišljenje na ovaj predlog koji ću vam reći. Dakle, činjenica je da su naši učenici prenatrpani reproduktivnim znanjem i da je potrebno da imaju funkcionalna znanja, da postižu vrlo loše rezultate na PISA testovima. Činjenica je i da imamo nesrazmerno veliki broj časova u odnosu na sadržaj određenih izbornih predmeta, npr. građanskog vaspitanja. Naši učenici ga uče osam godina u osnovnim školama i četiri godine u srednjim školama. Moje mišljenje i mojih kolega narodnih poslanika je da su se stekli uslovi da se vrate i ubace neki novi predmeti, naravno ne povećavajući broj predmeta koji imamo, već smanjujući postojeće. Na primer, moje mišljenje je da treba vratiti predmet civilne zaštite u naše osnovne i srednje škole. To su pokazale i ove elementarne nepogode koje su nas zadesile u maju i mislim da bi se građani Srbije bolje snašli u tim prvim trenucima da su imali neka osnovna znanja iz predmeta civilne zaštite. Drugi moj predlog je da se u osnovne škole uvede izborni predmet dečija ekonomija. Navešću vam samo jedan podatak na osnovu istraživanja Udruženja poslovnih žena u Moravičkom okrugu. Na osnovu tog istraživanja 60% osnovaca želi da ima taj predmet, jer smatra da će im on pomoći u izboru zanimanja, ali i u nekim znanjima, u pre svega razvoju preduzetništva i opredeljivanju od malih nogu za privatan biznis. Hvala.
Reč ima ministar Srđan Verbić.
Gospođo Filipovski hvala vam na pitanju. Istina je da su naši učenici preopterećeni i da imaju više časova nego što bi trebalo, ne samo da imaju više časova nego što bi trebalo, nego mnogo više sede u klupama nego što bi trebalo. Aktivnosti u školi mogu da se realizuju i na drugi način. Mislim da je ono što ste vi ispravno primetili, da njima nedostaju određene veštine koje ne mogu da razviju tako što sede u klupi već moraju da urade nešto drugo. Građansko vaspitanje i verska nastava se izučavaju 12 godina, osam godina u osnovnoj i četiri u srednjoj školi. Probao bih da odgovorim postavljajući pitanje – a zašto ne bismo učili iste te predmete šest godina umesto 12 ili zašto ne bismo učili 12 godina, ali sa većim fondom časova? Odgovor na to nema niko. Isto kao što nema odgovor na pitanje zašto matematika ima toliki broj časova, zašto fizika ima 72 časa godišnje. Odgovor na to pitanje nije dobijen bilo kakvim istraživanjem gde se pokazalo da nam treba toliki i toliki broj časova da bismo ostvarili određen cilj. Videćete da mnogi predmeti imaju identičan broj časova, kao da su svi podjednako važni. Zapravo, polazi se od toga kada se formira fond časova koliko ima nastavnika i kako njima udovoljiti, odnosno dati im odgovarajući broj časova. Zašto 12 godina da se izučava građansko vaspitanje i verska nastava? Na to nemamo odgovor, a oba predmeta su uvedena uredbom. Nije dobro da se predmeti uvode uredbom isto kao što ne bi bilo dobro da se predmeti ukidaju uredbom niti da uredbom uvodimo sada predmete kao što su civilna zaštita ili preduzetništvo. Ono što mi sigurno nećemo uraditi u narednoj godini je da uvodimo nove predmete i da ukidamo stare, jer nije bitno na kraju krajeva kako se neki predmet zove već šta se radi u okviru tog predmeta. Ako su već tu ti predmeti i ako ti nastavnici mogu da još nešto da predaju osim onoga što već predaju, mnogi od tih sadržaja koje ste pominjali mogu da budu deo nekog drugog predmeta. Nema razloga zašto recimo ekonomija ili finansijska pismenost ne bi bili sastavni deo matematike, najbliži su matematici i mogli bi još od malih nogu da ih upoznajemo sa elementima ekonomije. Nema razloga zašto saobraćaj ne bismo mogli da uključimo u predmete kao što je tehničko ili u građansko vaspitanje. Nema razloga zašto mnoge druge sadržaje ne bi mogli da uključimo i upravo ćemo to uraditi. Nećemo menjati broj časova, nećemo ukidati predmete i uvoditi nove, menjaćemo sadržaje. Ako već hoćemo da menjamo predmete i ako nam je to neka dugoročna namera, onda prvo moramo da uradimo analizu efekata pojedinih predmeta i sa tim ćemo početi odmah, već 1. septembra. Za svaki od predmeta ćemo analizirati efekte i da vidimo koliko svaki od tih predmeta doprinosi onome što piše u Strategiji razvoja obrazovanja, šta su to kompetencije koje želimo od učenika koji izlaze iz škole, koji su ciljevi obrazovanja. Kada završimo tu analizu i kada pokažemo da neki predmeti ne doprinose dovoljno tim ciljevima, onda se pred ljude koji rade na tim predmetima postavljaju dve mogućnosti – ili ćemo menjati sadržaj toga što rade ili će ustupiti svoje mesto nekom drugom ko bi radio nešto što bi dalo veće efekte.
Reč ima ministar dr Zorana Mihajlović. Izvinjavam se, samo da dopunim pa onda Filipovska.
Budući da ste pomenuli nove predmete, moram danas da vas informišem, a upravo sa ministrom prosvete. Održali smo danas sednicu koordinacionog tela za povećanje bezbednosti saobraćaja i dogovorili se u jednoj od tačaka koju smo usvojili da pokušamo da učinimo sve da u narednom periodu se nađu načini i uslovi da u školama možda unutar građanskog vaspitanja, a možda naravno i unutar svih ostalih predmeta koje naši đaci izučavaju i budu šta znaš o saobraćaju. Na žalost, pokazalo se da, bez obzira što mi imamo trend pada poginulih, na žalost, mi spadamo i dalje u najnebezbedniju zemlju u Evropi. Trošimo i gubimo gotovo 4% BDP od saobraćajnih nesreća, ali ono što je nastrašnije, gubimo ljudske živote i pre svega dečije. Tako da, nekada je to postojalo, ja se toga sećam, ali pokušaćemo da u narednoj godini takođe to bude jedan deo izbornih predmeta.
Reč ima narodni poslanik Dubravka Filipovski, kokmentar. Neka se pripremi Vladimir Marinković.
Gospodine Verbiću i gospođo Mihajlović, zadovoljna sam odgovorom koji ste dali. Imate apsolutno našu punu podršku. Slažem se sa konceptom da treba menjati sadržaje i vršiti analizu efekata predmeta. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Marinković.
Uvažena predsednice, poštovani predsedniče Vlade, ministri, dame i gospodo narodni poslanici, sva tri pitanja koja ću danas postaviti biće usmerena na ministra prosvete, nauke i tehnološkog razvoja, ali ne mogu da zaobiđem ni diskusiju predsednika Vlade i ono što je govorio o kompanija i investicijama iz Ujedinjenih Arapskih Emirata i da apelujem da, kao što su danas kod nas „Al Ravafed“, kao što je „El Emar“, kao što je Razvojni fond Abu Dabia, mislim da bi ovde kod nas trebalo da ima upliv i „Masdar institut“ koji je strateški partner, veoma cenjen, jedan od najboljih instituta tehnološki nauka iz Masačusetsa iz SAD. Ne bi imali ništa protiv da se bila koja od sala na našem univerzitetu i fakultetima, pogotovo na tehnološkom, elektrotehničkom zove po Al Mahtumu ili šeiku Muhamedu Bin Zajedu. U svakom slučaju, prvo pitanje odnosi se na elementarno, osnovno obrazovanje ministru Verbiću i tiče se male mature, završnog ispita. Kakvi su planovi ministarstva, da li će se završni ispit menjati? Trenutno imamo situaciju, to su i prethodni govornici pominjali, da imamo slabe efekte, da kada su u pitanju ishodi učenja i kada su u pitanju rezultati kod PISA testova, veoma su slabi i veoma loši, a sa druge strane, papirološki, statistički svaki sedmi svršeni osnovac u našoj zemlji je nosilac Vukove diplome. Ono što je glavno pitanje kada je u pitanju osnovno obrazovanje i što se dalje reflektuje i na srednje i na visoko obrazovanje, to je da i kod dece koja su u osnovnoj školi razvijamo konkurenciju i razvijamo tu ravnopravnu utakmicu znanja i sposobnosti između dece, koja će se posle reflektovati i u srednjoj školi i u visokim školama, fakultetima i univerzitetima, ali i u kompanijama, institucijama u kojima će raditi. Tada ćemo napokon dobiti preduzetničko i izaći ćemo iz ovog službeničkog društva u kojem danas živimo. Dakle, pitanje prvo se odnosi na to da li će biti promenjeno ili se završni test odnosi isključivo na matematiku i srpski jezik? Moramo imati u vidu da deca imaju različite afinitete, da im je potrebno raznovrsno znanje, da ih to posle čeka i na univerzitetu, jer sama reč univerzitet podrazumeva univerzalno znanje. Danas je ta teorija i model...
Tri minuta.
Hvala lepo.
Zahvaljujem. Izvolite.
Veoma sam zadovoljan i srećan, pre svega zbog činjenice što veliki broj pitanja danas ide Ministarstvu prosvete i ono o čemu smo mi razgovarali pokušaću, ako mi dozvolite, odgovarajući na vaše pitanje i za Mazdar… Ne znam da li ste vi bili nekada u Mazdaru? Oni su napravili u sred pustinje ceo grad na solarnu energiju. To je svetsko čudo. Nema nigde trafo stanice, nema nigde ničega, ceo grad je na solarnu energiju. Tu nedaleko od Mazdara, kada su pravili prvi fakultet na engleskom jeziku, onda su predstavnici svih plemena došli, bunili se i rekli – nećemo engleski, rušite nam tradiciju, rušite nam sve, a sada svi pohađaju upravo te škole i te fakultet. Reč je o jednoj od najobrazovanijih nacija i, razume se, jednoj od najbogatijih. Uzgred bih vam samo rekao da se trudimo i borimo i da će biti mnogo dobrih stvari i dobrih iznenađenja. Narednih dana se konačno sa „Mercedesom“ za distribuciju potpisuje ugovor. Ići će i „Mercedesi“ koje proizvodi „Ikarbus“ odavde. Čekali smo to. Nadam se da ćemo sa „SISU-om“, uprkos ovako strogom Zakonu o privatizaciji, moći da pronađemo načina i da završimo sa hipotekarnim poveriocima, da napravimo mogućnost da radnici u „FAP-u“ ostanu da rade. Ali, vratiću se na to oko zaštite interesa države Srbije i naroda u Srbiji i kako razgovaramo i kako pregovaramo. Kao što ste videli, nije mi bilo teško da vam kažem da smo oko „NIS-a“ pitanja pokretali pred Rusima, kao što mi nije teško da vam kažem da i Amerikancima i Evropljanima kažemo da je južni tok dobar ugovor, jer naša obaveza i naš posao je da vodimo računa o Srbiji, o našim građanima i o našim interesima. Zato nisam spreman da prihvatim one inicijative koje kažu da pobegnemo od ugovora o „Južnom toku“ i želim da građani znaju o čemu se radi, takođe. To nije pitanje politike - da li više volite Evropu ili više volite Rusiju? To je pitanje za naše građane, neki više vole Evropu, a neki više vole Rusiju. Mi smo na putu ka EU, ali ono što je naša obaveza, to je da ono što je dobro za Srbiju poštujemo i da to isteramo do kraja. Srbija, ukupna investicija Srbije u celokupan ugovor o „Južnom toku“, celokupan Projekat „Južni tok“ je 19 miliona evra od 2,1 milijarde evra. Dakle, naše učešće u finansiranju projekta je minimalna. Čak i taj rizik da li će gas poteći ili neće nije na nama, već na ruskoj strani. Želim da vas obradujem i da vam kažem da mi u ugovoru imamo mogućnost 50% građevinskih radova, a to je negde oko 120 miliona, plus ono što oni nazivaju „welding assembly“, zavarivanje i spajanje, što je dodatnih 230 miliona. Međutim, posle određenih stvari, dobili smo ponudu ruske strane i zvanično da radimo 100% radova, što znači da se to povećava ukupno na 470 miliona evra, da država Srbija odredi izvođače, da mi bez dinara našeg dobijemo te poslove. To je ogroman novac za Srbiju. Zato sam rekao, ako mi uspemo da rešimo pitanje Smedereva, pitanje „Petrohemije“ i„Azotare“ i MSK u Kikindi, ako uspemo da rešimo „Južni tok“ i nastavimo sa politikom ovakve ozbiljne konsolidacije i podrške reformama, koju imamo u svetu mnogo više nego u zemlji, zato što su naši ljudi uvek nepoverljivi prema reformama, ali ako to uspemo da napravimo, siguran sam da ćemo i 2015. godine imati značajan rast, a u 2016. godini mislim da će taj rast biti veliki. Dakle, samo želim da vam kažem da je naša namera da dovodimo što je moguće više ljudi koji mogu da pomognu svojim investicijama. Mnogo ih je manje u celom svetu nego ikada, zato što je kriza svuda. Pogledajte zemlje EU. Pogledajte, negde im je rast do 0,5, a u većini je pad, recesija do minus jedan, a koliko fondova oni imaju na raspolaganju i šta sve oni imaju na raspolaganju. Mi ćemo pokazati pozitivne i dobre rezultate. Želim još ono što mi je važno da kažem, pošto vidim svakog dana da neko pokušava da plaši penzionere u našoj zemlji politikom Vlade. Samo hoću da kažem penzionerima, a oni će dobro razumeti tu poruku, da mirno spavaju, da ne brinu za svoju budućnost, da će Vlada Srbije voditi brigu o njima, kao što je vodila i do sada, i da niko ne treba da ih sekira ni po medijima, niti na bilo koji drugi način. Oni će imati pravo na pristojnu starost, iako su im mnogi tu starost do sada uzimali i trošili, a čak trošili i budućnost naše dece za to. Kamberi, molio bih vas, platite struju. Nećemo tolerisati ne plaćanje struje. Potpuno sam ozbiljan.
Reč ima ministar Verbić. Izvolite.
Gospodine Marinkoviću, hvala na pitanju. Završni ispit, kao što sam pričao do sada, ima previše funkcija u sebi. Pokušavamo jednim univerzalnim testom da rešimo sve probleme, što praktično nije moguće. Na svu sreću, jedna od tih funkcija polako vetri i deluje kao da nam više nije potrebna. To je selekciona funkcija. Test koji služi samo za to da bi se rangirali učenici na upisu u srednje škole gotovo da nije potreban u situaciji kada ima dovoljno mesta za sve učenike iz osnovne škole u srednjim školama i kada se 88% učenika upiše upravo u one škole koje su naveli kao jedan od svoja prva tri izbora. To znači da skoro svi imaju dobru predstavu gde im je mesto i da se zaista upisuju u te škole. Naravno, ima 12% onih koji su nezadovoljni, koji se možda nisu dovoljno potrudili i zbog tih 12% test mora da postoji i dalje. Međutim, druga funkcija za koju smatramo da je mnogo važnija od ove selekcione, to je funkcija evaluacije obrazovnog sistema. Tu nam je potrebno da imamo testove iz više od dva predmeta. Tu nam je potrebno da imamo veću raznovrsnost zadataka. Potrebno je da ispitujemo i ono što papir, olovka i testovi ne mogu da pruže, da ispitujemo i veštine i da ispitujemo i kako usvajaju stavove učenici. Da bismo to uspeli, potrebno je da se taj završni ispit realizuje u atmosferi koja je malo manje stresna nego što je bila do sada. Ove godine smo pokazali da test može da se realizuje regularno, da se završi onako kako bi trebalo i da taj grč ne mora da bude baš toliki. To nam daje ohrabrenje da sledeće godine u malo relaksiranijoj atmosferi napravimo testove od kojih ćemo imati veće koristi u smislu vrednovanja kvaliteta predmeta, načina rada u određenim školama, a ne samo da sprovodimo test zato da bismo rangirali učenike, jer oni to ionako prilično dobro sami rade. Jednog dana, nadam se ne tako dalekog, svi naši osnovci će ići u srednje škole i nadam se da će dobro razmisliti u koje škole žele da idu. Naš je samo zadatak da taj loš balans između različitih tipova škola uredimo na neki način. Tako da, nažalost, u ovom trenutku neke gimnazije ostaju sa velikim brojem nepopunjenih mesta, dok za neke škole, koje učenici percipiraju kao lakši prolaz do fakulteta, imamo navalu i osam prema jedan broj zainteresovanih, samo zato što izgleda kao da će kroz tu školu lakše proći i stići do fakulteta. Na obrazovnom sistemu je da zatvori te prečice, i da oni koji žele na fakultet zaista dobiju adekvatno srednje obrazovanje pre nego što dođu na fakultet, u protivnom, će se i dalje dešavati da neko upiše fakultet i da se njegova karijera upravo tu završava, a to ne želimo. Hvala.
Gospodin Marinković, dopuna.
Još jedno pitanje za ministra Verbića, i dao mi je šlagvort kroz odgovor, da prokomentarišem samo, da velika zainteresovanosti i pokušaj da se mnogo više dece upiše na fakultete nego što je to moguće, a naravno situacija na tržištu rada nam pokazuje da to čak nije ni potrebno, utiče na to da se sam proces reindustrijalizacije Srbije ne može odvijati ako nemamo decu na zanatima i u stručnim srednjim školama. Daću vam samo podatak da u Boru, samo do pre dve godine upisivano osam odeljenja u stručnim tehničkim školama, a sada je to jedno odeljenje. Moje konkretno pitanje odnosi se na projekat Horizont 2020. Nas iz SDPS zanima, kakva će biti uloga Ministarstva, naše države? Radi se o projektu koji podrazumeva budžet ili fond od 80 milijardi eura. Fond koji bi trebao da omogući razvoj preduzetništva i bolju vezu između industrije i visokoobrazovanih institucija, razvijanje njihovih zajedničkih agendi i istraživačkih projekata, pa bih voleo da nam kažete nešto detaljnije o tome, i kakvu će ulogu Ministarstvo prosveta, nauke i tehnološkog razvoja da uzme u okviru tog projekta. Hvala.
Izvolite ministre.
Program Horizont 2020 je program koji objedinjuje naučnike u Evropi, daje im jednake šanse da dobiju novac za svoje projekte. Međutim, te novce je teško dobiti. To se videlo i u prethodnim verzijama ovog programa u FP6 i FP7 programima. Međutim, tu se pokazalo da naši naučnici ipak mogu više da dobiju iz Evropskih fondova nego što mi dajemo kao članarinu u evropske fondove i verujemo da će tako biti i sa Horizontom 2020. Ovoga puta je procedura prijavljivanja pojednostavljena i za različite oblasti nauke ujednačena. Tako da će biti jednostavnije praviti zajedničke projekte, zajednički aplicirati za evropske fondove, i lakše će biti povezivati se sa partnerskih institucijama u inostranstvu. Tu takođe postoji i mogućnost za mala i srednja preduzeća da apliciraju za te fondove, ali ne treba gajiti lažnu nadu da bilo koje preduzeće tu može da aplicira. Potrebno je da to bude preduzeće koje je sposobno da uradi transfer znanja. Dakle, nešto iz nauke da prenese u ekonomiju. Mi nažalost, nemamo dovoljan broj takvih preduzeća, ali upravo je to ono što želimo da poguramo kroz tehnološki park i fondove za inovacionu delatnost. Upravo takve projekte želimo da vidimo i u našoj zemlji, nezavisno od međunarodnih projekata, da oni zapravo budu model za firme koje će biti sposobne da se uključuju u međunarodne projekte. Taj model ne bi bio dobar samo za Horizont 2020. Taj bi model bio izuzetno dobar i za buduću nacionalnu naučnu fondaciju koja bi zapravo izmestila raspodelu sredstava za naučna istraživanja iz Ministarstva u sferu gde bi sami naučnici odlučivali prema kriterijumima konkurentnosti, kompetitivnosti o tome ko dobija najviše novca za istraživanje. Na taj način bi omogućili sebi i bolje povezivanje sa ostalim partnerima u inostranstvu i dobijanje većeg iznosa od iz tih fondova.
Vladimir Marinković, komentar, a neka se pripremi Milorad Stošić. Izvolite.
Izvinjavam se, još jedno kratko pitanje.
Nemate pravo na pitanje, samo da prokomentarišete šta ste čuli, dve minute.
Onda ću da prokomentarišem. Zadovoljan sama generalno odgovorom uz to da pokušate, ministre, da u narednom periodu kada projekat bude aktuelan da okupite sve društvene činioce, počevši od poslodavačkih udruženja, udruženja radnika, nevladinih organizacija, svih onih koji mogu da pomognu u tom procesu pospešivanja inovacija, istraživanja nauke, ali u domenu razvoja, naravno, i u cilju razvoja naše privrede, kako bi ona bila kompetitivnija i bolja u odnosu, pogotovo na privrede u regionu i na globalnom nivou. Tako da se zahvaljujem još jednom na vašem odgovoru.
Reč ima narodni poslanik Milorad Stošić. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, uvaženi predsedniče Vlade, gospodo ministri, dame i gospodo narodni poslanici, danas imam tri seta pitanja koja ću postaviti, a odnose se na Ministarstvo državne upravi i lokalne samouprave, odnosno za ministarku Kori Udovički. Ministarstvo pravde i državne uprave je 2013. godine pristupilo izradi Zakona o inspekcijskom nadzoru uz podršku USAID kroz projekta „Za bolje uslove poslovanja“ i nemačke organizacije GIZ kroz projekat „Unapređenje izrade zakona u Republici Srbiji“. Sada gospođo ministarka vi pominjete da radite na nacrtu zakona o inspekcijskom nadzoru. Pitanja za ovu oblast su – dokle se stiglo sa izradom tog zakona, odnosno drugo pitanje čime ćete sprečiti dupliranje inspekcijskog nadzora ili prebacivanje odgovornosti s jedne na drugu inspekciju što do sada imamo čest slučaj i čestu pojavu? Drugi set pitanja odnosi se na vašu izjavu da ste rekli da će Vlada Srbije krajem avgusta utvrditi predlog zakona o zaposlenima u AP i jedinicama lokalne samouprave koji će unaprediti sistem radnih odnosa. Istakli ste da je to prvi u nizu reformskih zakona za lokalnu samoupravu. Da li planirate javnu raspravu o ovom zakonu? Nameće se pitanje, neminovno je da će se nakon donošenja ovog zakona biti viškova radnika u organima, odnosno određenog broja otkaza – koliko će biti po vašoj proceni tih viškova? Šta će se raditi sa tim viškovima? I ako imate podatak kolik tih viškova ima u državnoj upravi, a koliko u javnim preduzećima? Treći set pitanja, pojedine odredbe Zakona o nacionalnim savetima nacionalnih manjina nisu usaglašena sa Ustavom Republike Srbije. Ustavni sud je na sednici suda održanoj 16. januara 2014. godine doneo odluku kojom je utvrdio da neke odredbe Zakona o nacionalnim savetima nacionalnih manjina nisu u saglasnosti sa Ustavom Republike Srbije. Da li planirate izmene Zakona o nacionalnim savetima nacionalnih manjina? Da li ćete uvrstiti sve predstavnike nacionalnih saveta u izradi tog zakona? Da li će se formirati posebna radna grupa sa predstavnicima nacionalnih saveta i nacionalnih manjina? Hvala.
Hvala. Reč ima ministarka Udovički.
Hvala poslaničke. Prvo, vaše pitanje o Zakonu o inspekcijskom nadzoru, on je zaista dosta vremena u pripremi zato što je to jedna veoma složena materija. Prvo pitanje na koje je moralo da se odluči, bilo je upravo zbog postojanja preklapa i nedostatka koordinacije između različitih inspekcija i različitih resornih službi, da li ići na to da se stvara jedna centralan inspekcijska služba, jedna generalna inspekcija ili jedno malo fleksibilnije rešenje koje bi stvorilo mehanizam koordinacije između ovih resornih inspekcija ili ih ostavilo po ministarstvima. Opredeljenje je vrlo snažno na kraju dosta dugog promatranja, pre još ove Vlade, i to je prihvaćeno ponovo i sada u našem razmatranju, da treba da bude jedno koordinaciono telo, gde će resorne inspekcije da ostanu pod resornim ministarstvima. Vrlo su retka rešenja u svetu i samo se možda ono jedno u Republici Srpskoj koja se stvarala, da tako kažem, od nule, samo je to rešenje koje znamo, gde su centralne inspekcije je zapravo vrlo uspešno. U svim drugim situacijama pokazuje se boljim ovo rešenje sa nekakvom koordinacijom, ali sa ostankom u resorima. Kako se izbegava preklapanje? Biće to dosta veliki izazov za našu državnu upravu, jer nemamo, nismo do sada razvili mnogo takvih mehanizama, a to je da se u centru Vlade uspostavi koordinaciono telo sa stručnom službom koja će to podržavati i koje će da prikuplja sve podatke o subjektima koje treba nadzirati, praviti procenu rizika, rizika radi kojih različite inspekcije i postoje. Tamo gde neki subjekt podleže većem broju inspekcija praviti planove koji će da uklapaju različite resore za svaki taj subjekat. Znači, biće koordinacija iz centra i to na bazi analitike za koju će biti potrebno da se pripreme jake informatičke i analitičke osnove. Što je najvažnije na kraju tog procesa koji će verovatno da traje tokom cele naredne godine, imaćemo inspekciju koja će biti u stanju da cilja najrizičnije subjekte, da u njih šalje inspekcije koje zaista idu da pomognu pre svega, da se otklone rizici, a ne da uhvate nekoga, pogotovo ne za dlaku u jajetu. Zatim, imaćemo inspekciju koja neće da koristi kao izgovor nepostojanjem nadležnosti nad nečim, da ne bi primetili nešto što se radi, a sa druge strane, nećemo slati inspekciju u najmanjem rizična preduzeća ili subjekte zato što je tamo najlakše nju vršiti, a ostaviti nerizične subjekte bez nadzora. Što je najvažnije iako niste registrovani moći ćete i bićete, podlećićete inspekcijskom nadzoru što danas vrlo često nije slučaj. Kada je reč o drugom vašem pitanju, Zakon o zaposlenima u AP i lokalnim samoupravama prošao je već javnu, zvaničnu i formalnu javnu raspravu već u prethodnom periodu, a sada smo je obnovili u skraćenom postupku i očekujemo da prikupimo poslednje sugestije i da pripremimo taj predlog za Vladu do kraja avgusta, a postom će ići u Skupštinu. Vaše pitanje o viškovima je jako važno. Mnogo se ovih dana govori i postoji izvesna nervoza, pa možda i nestrpljenje u javnosti da se sa podacima izađe, a ja moram da naglasim da mi u ovom trenutku imamo relativno pouzdane brojeve i to zahvaljujući Ministarstvu finansija u prethodnoj Vladi, koja je po prvi put jedan takav napor uložila, da uopšte znamo koliko ima zaposlenih, a ne koliko ima viškova. Procena viškova je proces koji zahteva da znamo koliko nam ljudi treba u svakoj instituciji, a da bismo znali koliko nam ljudi treba u svakoj instituciji, treba da znamo koji je zadatak svake institucije. Sve su to zadaci i poslovi koje zapravo u svim ovim godinama, od kada su započete reforme na putu ka EU, od 2001. godine nije bilo jasno ni čiji su zadatak. Ovo je prvi put da Ministarstvo za državnu upravu i lokalnu samoupravu zapravo objedinjuje zadatak i da određuje, da se bavi time kakva treba da bude struktura organa, ali i time koliki broj zaposlenih i kolike plate i da se na tome, da se to sve radi pravilno, tek uspostavlja. Međutim, jasno je da su najozbiljniji viškovi o kojima najviše govorimo zapravo u javnim preduzećima. Kada gledamo organe državne uprave, a često je to slučaj i na lokalnom nivou, ma da ne uvek, vidimo da brojevi zaposlenih nisu rasli onako kako se to dešavalo u zavisnim institucijama ili pre svega u javnim preduzećima, ili institucijama i ustanovama u toku prethodnih godina. Ono što je više zabrinjavajuće, vidimo vrlo često da zapravo postoji neadekvatnost u strukturi, da nam nedostaju dobre veštine, da je to jedan nefleksibilan sistem u kome je pre svega posao koji je pred nama, da vidimo kako da podignemo njihovu delotvornost, kako da postanu operativnija tela. Mi to možemo, a ja mislim da bi se i moje kolege i mnogi ministri složili, da se suočavamo sa velikim teškoćama u tome da od ovih ministarstava i državnih organa, dobijemo rezultate kakvi su Srbiji potrebni. Dakle, u ovom trenutku, ministarstvo je obezbedilo sredstva koja će u ostatku ove godine da nam pomognu da identifikujemo, ipak u državnoj upravi, jer se javnim preduzećima ovo ministarstvo ne bavi. Obezbedićemo mogućnost da do kraja godine identifikujemo gde ipak u državnoj, odnosno javnoj upravi, bez javnih preduzeća, postoje očigledno viškovi, a oni postoje u najčešće manjim institucijama i da pripremimo da u toku sledeće godine na tome radimo. Međutim, nije glavni cilj u tom procesu smanjenje viškova, već preuređivanje organizacije i usmeravanje kapaciteta i institucija da rade ono što treba i često će dolaziti do prezapošljavanja iz jednog dela u drugi. Na kraju, kada je reč o Zakonu o nacionalnim savetima, o nacionalnim manjinama, kao što znate, pred nama su izbori za nacionalne savete i sačekaćemo da se ti izbori završe, da se konstituišu nacionalni saveti i da onda sa tim novim mandatom krenemo u izradu novog zakona ili izmene i dopune zakona, ali to ćemo još videti, kako bismo se uskladili sa zaključcima Ustavnog suda. Hvala.
Reč ima Milorad Stošić.
Hvala na ovim odgovorima, kada se tiče ovog prvog seta pitanja inspekcijske službe, ja bih stvarno voleo da to jednom u ovoj državi zaživi, s obzirom da naši građani ili ljudi koji imaju određene primedbe, da ih iz raznih ministarstava, pre svega, na državnom nivou, šetaju od jednog ministarstva do drugog, što se tiče inspekcijskog nadzora, ali to je i u lokanim samoupravama. Konkretno u gradovima sa gradskim opštinama, s obzirom da ima raznih inspekcija po toj vertikali na nivou grada i na nivou gradskih opština, ali ima i po horizontali i po raznim upravama i stalno dolazimo u situaciju da nas šalju od jedne uprave do druge ili od grada do opštine i uvek se ti neki inspektori proglašavaju nenadležnim i onda građani imaju problem. Meni je drago ako bude uređen taj sistem, da inspekcijske službe stvarno funkcionišu i da građani kada dođu u jednu inspekcijsku službu, da mogu da reše problem. Što se tiče ovog drugog seta viškova, zahvaljujem na vašoj iskrenosti da nismo u mogućnosti kao država da utvrdimo broj zaposlenih, pa na osnovu toga ne možemo ni proceniti koliko ćemo imati viškova. Ne mogu da prihvatim da u ovoj državi ne može da se ustanovi koliko ima zaposlenih u toj državnoj upravi, ako samo pogledamo primer našeg parlamenta, gde ima 250 poslanika, 250 plata. Ako izdvojimo određeni broj sredstava ili finansijskog novca za određene plate, moramo znati za koga te plate idu, tako da mislim da bi trebalo da budemo ozbiljni i da tačno znamo u svakom momentu koliko imamo zaposlenih, a ako radimo ovaj zakon, biće slučajeva da se pojavljuju ti viškovi i da znamo šta ćemo sa tim ljudima.
Reč ima Kori Udovički.
Ako mogu samo da dopunim, na osnovu ovoga što ste me sa vašim komentarima podsetili. Upravo je u inspekcijskim službama jedna od oblasti gde često postoje manjkovi, kako čisto u broju inspektora, tako u kvalitetu i obučenosti. Nedavno je ova Vlada u poreskoj inspekciji, odnosno u upravi upravo sa jedne strane na višak od 400 zaposlenih ponudila im da se pre obuče i prekvalifikuju da rade kao poreski inspektori što je veliki dobitak za naš kapacitet, da naplaćujemo poreske prihode. Samo sam htela da pojasnim, mi smo utvrdili broj zaposlenih, postoji, tako da to više nije problem, mada još uvek ne postoji odgovarajući trajni registar. Stvaranje odgovarajućeg trajnog registra takođe zahteva vreme i jedan od ključnih uslova kako bismo mogli da pojačamo prelazak na elektronsku upravu, ali ono što će zahtevati još više vremena i analize, to su funkcionalne analize koje će nam tačno reći gde su i koliki viškovi. Hvala.
Milorad Stošić, komentar. Neka se pripremi Senić.
Što se tiče ovog trećeg pitanja nisam dobio odgovor da li će se formirati posebna radna grupa sa predstavnicima nacionalnih saveta, koja će biti uključena u izradi ovog zakona? hvala.
Ministre nemate više pravo na odgovor. Reč ima Aleksandar Senić. Izvolite
Zahvaljujem gospođo predsednice. Da na početku raščistimo, ja plaćam struju i plaćam sve poreze, tako da sam se verovatno u tom smislu kvalifikovao za razgovor, ali neophodno je i da Vlada Republike Srbije poštuje pravno obavezujuće dokumente koje donosi ova Narodna skupština. Na primer, Rezolucija o ulozi Narodne skupštine i načelima i pregovorima o pristupanju Republike Srbije EU, propisuje da Vlada uputi Odboru za evropske integracije predlog pregovaračke pozicije o određenom poglavlju. Ova rezolucija je doneta 16. decembra prošle godine a Vlada još uvek svoju proceduru nije uskladila sa tom rezolucijom. Dobijam informacije da je danas utvrđen predlog pregovaračke pozicije za poglavlje 31, možda možete da potvrdite ili da…
Nije, 32.
Još gore, 32. Dakle, utvrđena je pregovaračka pozicija za poglavlje 32, a nije ispoštovana procedura, dakle, Odbor za evropske integracije nije dao mišljenje i preporuke, nacionalni konvent nije dao mišeljenje i preporuke a Vlada je utvrdila pregovaračku poziciju suprotnu Rezoluciji koju je donela ova Narodna skupština još u decembru prošle godine. Dakle, moje pitanje premijeru – kada će Vlada uskladiti proceduru u skladu sa Rezolucijom koju je donela ova Narodna skupština? Takođe, drugo pitanje se tiče ekspozea premijera, koji je rekao da će u prvih sto dana ove Vlade, biti izvršena promena zakonskog okvira koji definiše uslove poslovanja u Srbiji. Ta promena zakonskog okvira predviđa i donošenje ukupno 13 zakona od kojih su i Zakon o planiranju i izgradnji, Zakon o stranim ulaganjima, Zakon o javnim preduzećima, Zakon o privremenom usklađivanju osnovaca za obračun i isplatu plata, odnosno zarada od korisnika javnih sredstava tj. platnim razredima, Zakon o registru korisnika javnih sredstava i njihovih zaposlenih i angažovanih lica, Zakon o državnim službenicima, Zakon o osiguranju, Zakon o hipoteci. Dakle, ukupno osam od 13 najavljenih zakona za prvih sto dana Vlade nije doneto i ne nalazi se u skupštinskoj proceduri. Dakle, priča o tome da je Vlada ispunila 92% obećanja ne stoji. Ako uzmemo i podelimo osam sa 13, tj. pet sa 13, dobijamo rezultat 38%, a to je daleko od 92. Moje pitanje je, kada će ovi zakoni biti u skupštinskoj proceduri i kada će biti doneti?
Reč ima premijer. Izvolite.
Hvala. Tačno danas smo utvrdili pregovaračku poziciju za poglavlje 32, ne znam kakva je procedura, iako je napravljena greška, to ćemo svakako da ispravimo. Kažem i da nije napravljena greška, ali ako jeste, bez ikakve namere je. Dakle, to ćemo svakako da ispravimo i saglasan sam sa tim da to uradimo u svakom trenutku. Što se tiče broja zakona, vi ste uzeli iz jednog segmenta, niste rekli da su najvažniji zakoni iz oblasti poboljšanja investicionog ambijenta doneti ili je u toku donošenje. Najvažniji zakon za poboljšanje investicionog ambijenta za sve investitore, krovni zakon, temeljni zakon za koji sam bio siguran da ćete da ga podržite, je Zakon o radu, ali je bilo lakše zato što ljudi nisu srećni kad god se tako krupne i važne stvari u zemlji menjaju. Nisu srećni iako se tim zakonom stvaraju uslovi da se podstakne takmičenje, konkurencija, ono što traži od nas svet da bi mogao da ulaže u ovu zemlju. Kao i ovi zakoni o privatizaciji i stečaju, kao i Zakon o PIO fondu, recimo taj nije bio obećan, a u vrhu je reformi o kojima govori Svetska banka, ali iz samog korpusa zakona koji se tiču poboljšanja investicionog ambijenta, doneli smo najvažnije zakone. Iz svih oblasti mogu da kažem da sam zadovoljan, doneli smo 31 zakon. Za sto dana 31 zakon, pri tome smo 40 dana imali poplave, kao što znate. Znam da je naš narod i da smo svi mi uvek nezadovoljni, i ja sam nezadovoljan svojim radom, iako nisam imao slobodnu ni jednu subotu i nedelju, nisam nikada dovoljno zadovoljan radom ministara, ali vas samo molim, pošto ste na veoma ozbiljan način postavljali pitanja, tako vam i odgovaram, pogledajte u ovom trenutku, imate duplo više ministara u sali nego opozicionih poslanika. Mislim da to građanima Srbije govori i o ozbiljnosti, o odgovornosti i o brizi za narodom. Mislim da to što smo počeli danas u 16,00 a neki se sprdaju sa mnom i ismevaju se kada na nekom sastanku kažem da sam kasnio 14 minuta, naše Vlade, Rasim i Dačić su ovde, nikada se nije dogodilo da vlade ne kasne, kao što danas ne kasne. Mogu da kasne 3 – 4 minuta. Nikada u istoriji srpski vlada, to mogu da vam kažem od 1998, nikada se nije dogodilo, nekada su kasnile po dva, po tri sata, čekaju ministri, ne znaju šta će sa sobom, čekaju, dok se ne nađu. Onda je uveden novi sistem i ovo nije odgovor vama na to, uveden je novi sistem – hajde telefonom da se čujemo i da pojma nemamo šta donosimo. Ovo nije iz mog domena, znam da je danas bilo na sednici Vlade, pa sam vam zato to rekao. Što se tiče zakona oko ovih zakona, da, donećemo novi zakon o javnim preduzećima, čekam da gospodin Đilas bude ovde da glasa za taj zakon, jer ćemo deo stvari koje je predlagao da uvažimo. Očekujemo da još neki veoma važan zakon o državnim službenicima, kao nastavak ovog temeljnog Zakona o radu, bude donet, naravno, kao i zakon o hipoteci, kao i mnogi drugi zakoni, i mislim, Zakon o planiranju i izgradnji, on je trenutno u javnoj raspravi, da nam neko ne bi rekao da nije završena javna rasprava. Kao što smo uspeli da završimo javnu raspravu za set medijskih zakona kojima se hvalimo, jer to su stotinu puta bolja rešenja nego ona koja su bila i idu u korak sa najvećim evropskim slobodarskim tradicijama i poštovanjem ljudskih prava medijskih sloboda, itd, kao što priznaje EU, kao što priznaju svi drugi, tako ćemo i da uradimo sa Zakonom o planiranju i izgradnji. Tu očekujemo vašu podršku zato što mi moramo da pokrenemo biznis u Srbiji, skratićemo procedure, treba da sednemo i razgovaraćemo zajedno sa vama da se dogovorimo da vidimo koje je najbolje rešenje za konverziju. Trenutno je na javnoj raspravi. Hajde da se uključimo u to. To će nam biti prvi zakon tamo 25. avgusta. To su upravo ti zakoni koji služe za poboljšanje investicionog ambijenta. Ostaje nama tu još zakona. Usvojili smo 13 zakona, ako se ne varam, iz oblasti najviše krivično-pravnog zakonodavstva, ali očekujem da ćemo imati još važnih zakona, o uzbunjivačima i mnoge druge zakone koji su veoma važni za nas, ali mi nemamo problem. Svaki put kad želite da nam ukažete na to da smo mi prekršili i da vi niste mogli da budete upoznati ili da odbor nije bio upoznat, uvek ćemo izaći u susret zato što, kao što znate, mi napišemo, idemo sa nacrtom zakona i taj nacrt ide u javnu raspravu. Tek kasnije ga mi u formi predloga šaljemo vama, ali pre toga u formi nacrta on prođe kroz sito i rešeto i Evropske komisije, kao što znate, i nijedan od ovih zakona sa kojima smo išli nije prošao a da nije dobio zeleno svetlo Evropske komisije. Dakle, svaki zakon, kada govorite o tome, i dobro je da ih kritikujete, dobro je da ih napadate, je prošao i dobio odobrenje Evropske komisije. Za ovaj set zakona smo čekali šest meseci Evropsku komisiju i Savet Evrope, ako se ne varam, koji je bio još, kako oni to kažu, nadležniji za to, da bismo dobilipovoljno mišljenje. Dobili smo sva povoljna mišljenja. Dakle, zato vas molim samo da ubuduće, kada postoji takav problem, pozovite nekog od kolega vaših, pozovite nekog od ministara, ostavite poruku kod mene u kabinetu, pozovite me, intervenisaćemo i rešićemo taj problem. Naša je namera da o tome zajedno sa vama razgovaramo, jer na putu za punopravno članstvo u EU ne može da učestvuje samo Vlada. Tu nam je potrebna opozicija, tu nam je potrebna vaša pomoć i podrška i to moramo zajednički da radimo. Kao što sam ja zadovoljan nekim normalnim reakcijama koje stižu iz opozicije na određene stvari koje se tiču države, tako vas molim da tamo gde vam je potpuno jasno da negde možda nešto nismo uradili u skladu sa procedurom odmah intervenišete i odmah nam recite. Budite sigurni da ćete uvek dobiti direktnu podršku od nas i da ćemo pokazati da to razumemo. Što se tiče 100 dana, 100 dana je tamo u ponedeljak ili u utorak. U teškim uslovima u kojima ni dana niko nije čekao ništa, bili napadani sve vreme, najvažnije zakone smo doneli, ako budemo imali većinu, za privatizaciju, stečaj i ova tri medijska zakona. To znači da smo najvažniji posao i najteži posao tih prvih teških reformi proveli u delo. Čeka nas još teških stvari, ali ja mislim da stvari u Srbiji polako ali sigurno idu na bolje. Hoću da iskoristim priliku, videćete i po tome, iznenadićete se, kako smo i sačuvali deo para. Prikazali smo vam sve, čak i ono što nismo potrošili da smo potrošili. Videćete to kroz rebalans budžeta. Videćete to i kroz budžet da, recimo, ono što je na 621. da nismo skoro ništa potrošili. To je 36 milijardi što smo odvajali za socijalni program, zato što se i dalje borimo za radnike i za preduzeća. Imamo u Fondu za razvoj 15 milijardi, imamo od dela javnih preduzeća od kojih možemo da uzmemo, u evrima mogu da vam kažem, oko 100 miliona evra, tako da moći ćemo to da vidimo kako i na koji način da bismo i one mere fiskalne konsolidacije, o kojima smo pričali, usmerili i napravili do nivoa do kojeg će to narod dobro da razume jer zna da mu je to za zdravlje javnih finansija, da mu je to za zdravu državu, a da ne budu teško pogođeni i da ne budu ljudi ozbiljno pogođeni. Još jedanput vama hvala na tome. Vlada Srbije predložila je 31 zakon Skupštini, kojiu tako kratkom periodu, a posebno tako važne zakone, tako sistemske i tako suštinske zakone, mislim da nijedna vlada nije predložila i nijedan skupštinski saziv nije usvojio, možda po značaju 2002. godine, a posle toga nikada više. Posle toga, apsolutno nikada više da su sistemski zakoni, ovoliko važni, teški, problematični zakoni koji ne uživaju veliko poverenje u javnosti, zakoni kojima se nikome ne dodvoravate, već pravite normalnu zemlju od svoje zemlje i zbog toga sam eto veoma ponosan. Rekao sam 92%, to je zato što jednu krupnu stvar nismo preduzeli, a to je pitanje finansijske konsolidacije. Sve drugo smo preduzeli. Mislim da su ljudi u Srbiji srećni što tu meru nismo preduzeli, iako ja mislim da i kašnjenje u preduzimanju te mere je samo moglo državi da donese ozbiljne probleme. Hvala vam najlepše.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Senić. Izvolite.
Što se tiče Zakona o planiranju i izgradnji, imamo, ako ništa drugo, na Istinomeru mnogo neispunjenih obećanja, da će zakon biti u maju, pa da će biti u junu, pa da je na javnoj raspravi. Jul niko nije pominjao, tako da možete i sami da odete na istinomer i da vidite koliko puta je javnost obmanuta rokom u kome će taj zakon biti donet. Ja sam, pošto mi je to i profesija, životno zainteresovan za taj zakon, tako da, što se mene tiče, imaćete pun kapacitet konsultantskih usluga, naravno besplatnih. Primedba da opozicija nije prisutna i da mi želimo nešto loše, evo, ministar Vujović može da potvrdi da su amandmani NDS na Zakon o privatizaciji usvojeni svi, osim jednog. Dakle, samo jedan od svih amandmana koje smo podneli nije usvojen. Toliko o našem konstruktivnom pristupu zakonima koji se usvajaju u ovom domu. Zato i tražimo da poštujete kao Vlada ono što se u ovom domu donese. Treće, hoću da vas pitam nešto o političkoj odgovornosti. Probali smo da saznamo od Ivice Dačića da li oseća odgovornost zato što je ovakva situacija u policiji, zato što su razrešeni svi načelnici uprava i stalno se pozivao na to da mu neko nešto nije dozvoljavao i da su na njega vršeni pritisci itd. Mogu da vas pitam zašto ste u poslednje dve godine vršili pritisak na premijera i ministra policije, ako uzmemo u obzir njegovu izjavu da je na njega vršen pritisak? Pitam vas da li ste vršili pritisak u poslednje dve godine kada je on bio premijer i ministar unutrašnjih poslova, a vi prvi potpredsednik Vlade, da on ne reformiše policiju, da bude policija toliko kriminogenizovana i da reforme u policiji moraju da sačekaju da dođe neko iz SNS na čelo tog resora da bi one bile izvršene? Hvala.
Hvala. Reč ima premijer. Izvolite.
Zamolio bih Jadranku posle da odgovori, jer ona zna bolje od mene ovo oko evropskih integracija. Što se tiče Zakona o planiranju i izgradnji, ne gledam, da vam iskreno kažem, to što ste pomenuli zato što neretko vade iz konteksta, a ne znam kako bi izvadili onima iz konteksta koji su govorili da će to da urade, pa ga nikad nisu uradili. Ne znam da li može u maju ili u junu ili u junu i maju, nije bilo moguće zbog poplava, a da li će da bude u julu i avgustu, ne vidim da je velika razlika. Kao što vidite, zakon je završen i zakon je u javnoj raspravi i biće usvojen ovde, rekao sam prvi put, da li će biti 25. ili 28. avgusta, potpuno je svejedno. Morali smo da odložimo i usvajanje Zakona o radu, ali smo ga usvojili i Zakon o privatizaciji i Zakon o stečaju, ali smo ih usvojili i Zakon o penzijsko-invalidskom osiguranju, ali smo usvojili i ovaj set medijskih zakona kojima konačno Srbija postaje moderna i demokratska zemlja, ali smo usvojili. Sve smo to usvojili što vi niste usvojili. Izvinite, sve to što vi niste usvojili u prethodnih 10 godina, mi smo usvojili u prvih 100 dana i za to dobili podršku i Evropske komisije i, ako hoćete, manju kritiku ljudi u Srbiji, iako je normalno da su ljudi kritikovali. Ja vas veoma poštujem. Vujović kada je došao u Vladu i vašu stranku i amandmane koje podnosite... Da li vidite da niko nema ništa protiv amandmana koje podnosite? Gotovo da smo svaki prihvatili. Jedan nam je bio problem zbog toga što se pominjao uz kapital imovina, to je bio amandman LSV, inače smo sve hteli da usvojimo. Taj smo usvojili na odboru posle. Našli smo način na odboru da ga usvojimo. Kao što vidite, tako se ponaša Vlada, a šta da usvajamo kada vam neko 50 ili 100 amandmana u kojima piše ništa? U amandmanu piše ništa, ili ne piše baš ništa, a oni amandmani koji su smisleni, kao što ste ih vi napravili, koji su u skladu sa politikom za koju znam da se vi zalažete, i u redu je kada u opoziciji… Znate, ima danas u Srbiji jedna stvar o kojoj sam hteo da govorim. Svi znaju da je ovo moralo da bude doneto. Svi znaju da je to dobro za Srbiju, ali je lako i lepo da se to kritikuje. To sam nekada radio i izvinio se građanima zbog toga. Sada kada je došlo najteže vreme, svi znaju da to mora da ide tako. Znate, da će na kraju biti dobar rezultat za Srbiju, ali hajde mi to da kritikujemo zato što narod nešto nije zadovoljan. Narod nije zadovoljan čim ne vidi istog sekunda u svom džepu. Nije strpljiv da sačeka godinu ili dve, podrazumeva se da je to tako. Molim vas zato što ćete sutra da budete vlast, jer neodgovorni nikada neće da dođu na vlast, a odgovorni ljudi će da dođu na vlast. Odgovorni ljudi će morati da se ponašaju odgovorno. Šta hoćete? Hoćete da ja danas nekoga hapsim zbog ugovora sa „Fijatom“? Hoćete da hapsimo nekoga zbog ugovora sa Azarbejdžanom? Hoćete li ne znam šta da pričamo, što mnogi drugi pričaju danas? Tako se ponašaju neodgovorni ljudi. Što se tiče političkih priča oko Ivice Dačića i Ministarstva unutrašnjih poslova, nisam razumeo sve i neću da ulazim u te stranačke stvari. Koliko sam ja shvatio, gospodin Dačić je govorio o nekim prethodnim vremenima, o nekim drugim političarima, koji mu nisu davali nikakav upliv. Što se mene tiče, kada me je pitao da mu pomognem, kao prvi potpredsednik Vlade sam mu pomagao. Nikada se mimo toga nisam mešao. Radio sam svoj posao u okviru ona 24 predmeta i ta 24 predmeta nastavljamo. Kada smo kod toga, niste me to pitali, ali ću da vam kažem. Video sam da su neki rekli – pa, postavite Miškovića za direktora „Srbijagasa“. To me pitaju oni koji su postavili Miškovića za šefa Srbije, oni koji su ga postavili da bude direktor svih banaka u Srbiji, direktor svih javnih preduzeća, da bude ministar u svim ministarstvima, da bude predsednik Vlade i predsednik države, a protiv Miškovića nikada nisu poveli postupak. Ova država i neka druga vlast vodi protiv Miškovića postupak i do kraja godine, pretpostavljam, biće prvostepene presude. Kažete – nisu plaćali poreze. Ja sam sada izvukao papire koliko su Beko, Mišković i ostali platili poreza. Iznenada su krenuli, čitao sam to danas, doneli mi u papirima… (Aleksandar Senić, sa mesta: Nisam ja to rekao.) Nisam rekao da ste vi to rekli. Niste vi to rekli. Neki drugi su se izgubili, sede tu levo od vas ili desno iz vašeg ugla. Sada da vam odgovorim, kažu – ne plaćaju porez. Izvukao sam za tog vašeg bivšeg direktora Demokratske stranke, a to je bio Miodrag Kostić. Užurbano i naveliko plaća porez iz 2012. i 2013. godine i svake godine sve više plaća. Godine 2012. njegove kompanije „MK Grupa“, „Sunoko“, „Agrogloub“, „MK Holding“ i AIK banka platili su 94,8 miliona evra. Iste te kompanije, 2013. godine, platile su98,3 miliona evra. Nisam ja prodavao šećerane ni 2001, ni 2002, ni 2003. godine. Što se tiče gospodina Beka, u kompanijama „Knjaz Miloš“, „Bambi“, „Kanjiža“ plaćaju porez, redovno. Nema zaostataka u plaćanju poreza, ali ima u sledećoj stvari problema sa porezom. Važno je da ovo građani čuju. Te probleme sa porezom nisu ustanovili ovi koji su se drznuli da danas nešto govore, jer kada su oni to proveravali, kada su slali kontrole, bilo je sve plaćeno. Reč je o porezu iz 2007. godine. Slali ste kontrole 2008, 2009. i 2010. godine i potvrđivali da je u Luci „Beograd“ sve u redu. Jedna nova vlast, kojoj niko ne određuje kako će neki da budu izuzeti od zakona, je 2013. godine rekla – dužni ste sedam miliona i 400 hiljada evra, pa sada imaju i kamate na to. Sada je za to Luka „Beograd“ dužna, a i tu Luku „Beograd“, ako se sećam, nije prodala Vlada u kojoj se ja nalazim, nego ste prodavali vi. Čekajte ljudi, vi nama danas držite pridike o porezu koji mi pokušavamo da naplatimo, a vi ga niste ni registrovali ili smo naterali sve njih da plate porez i poveli postupke, a vi to niste ni registrovali. Moram da vam kažem da će poreski organi … (Narodna poslanica Gordana Čomić dobacuje s mesta.) Gospođo Čomić, ne dobacujte. To što ste postali zamenik predsednika u svojoj stranci ne znači da imate pravo da dobacujete u Narodnoj skupštini. Računam da to svi poslanici treba da poštuju, kao što ni mi vama nikada ne dobacujemo. Vidim da svaki put kada vam pomenem vaš odnos sa tajkunima, uvek imate nešto da mi dobacite sa mesta. Ne brinite to će tako i da ostane, na dobacivanju. Što se tiče „Železnica“ i svega drugog, pa na sastanku sa njima, ja kažem ljudima – imamo problema, naša javna preduzeća prave gubitke, a oni meni počnu da govore uvek o NPL. To su vam non-perfoming loans, zajmove koje ne mogu da vrate itd. Ja kažem – hajde, nemojte više da mi pričate o vašim problemima, što lepo ne pokažete sve svoje sposobnosti na najlošijim preduzećima, na onome gde imamo najveće probleme, gde i vaši i naši nisu najbolje upravljali. Danas plaćamo 130 miliona evra, a plaćali smo i 170 miliona evra kada su vaši danas, kad su naši 130 miliona evra subvencija. Loše svakako, kako god okrenete. Hajde da vidimo možemo li to da spustimo. Nekome više kao kaznu, a ne kao nagradu da kažete – skočili, pa vi se dogovarali sa tajkunima. Mi se ne dogovaramo ni sa kim po pitanju poštovanja prava i pravnih propisa, ni sa kim. U ovoj zemlji je zakon isti za sve. Isti je za Miškovića. Isti je za Beka. Isti je za mene. Isti je za Čomić. Isti je za vas, gospodine Seniću. Isti je i za Kamberija. I biće isti. Na kraju, što se 100 dana tiče, mi ćemo uskoro izneti plan šta je to što ćemo da učinimo do kraja godine. Mislim da je važna jedna stvar. Mislim da je važno da ljudi u Srbiji vide da se držimo plana, programa i da će neko jednoga dana, bez obzira na to, kako mu to izgledalo u ovom trenutku, umeti da kaže da to što smo uradili za Srbiju vredelo, pa makar i neko drugi umesto nas kupio plodove tog rada. Ponosan sam na našu odgovornost, na našu ozbiljnost, na našu posvećenost. Ponosan sam na naše poštenje, a odgovoriću na kraju, pošto je to jedino pitanje na koje danas nisam odgovorio, i oko plagijata, da ne bi bilo da sam bilo šta zaboravio i da ne bilo da sam izbegavao propitivanje u Narodnoj skupštini ili da nešto zabašurimo ili da nešto ne kažemo, a što je moralo da se kaže. U svakom slučaju, želim ovom prilikom da se zahvalim članovima Vlade na disciplini, na radu. Pogledajte, imate više od 15 ministara, a nema ih mnogo više od 15 u Vladi. Imate ovde više od 15 članova Vlade u Narodnoj skupštini, pa me podsetite kada se to u srpskoj parlamentarnoj praksi dogodilo. Ako ništa, to je još jedan pomak na bolje. Hvala vam.
Reč ima ministarka Jadranka Joksimović.
Imam obavezu da razvejem sumnju koju je poslanik Senić uveo u pogledu poštovanja, tj. ne poštovanja procedure, predstavljanja pregovaračke pozicije i pozicije za Poglavlje 32, a koje se odnosi na finansijsku kontrolu, a ne 31, pošto je to zajednička spoljna i bezbednosna politika. Zaista je dijametralna razlika, ali dobro. Snaći ćete se vi na tom mestu, vrlo je odgovorno, predsednika Odbora za evropske integracije. Međutim, ono što ste uradili čini mi se da nije bilo korektno s obzirom da ste upotrebili izraz da saznajete da je pregovaračka pozicija usvojena. Vi ne saznajete, nego smo vas mi obavestili. Lično ja i gospođa Miščević, dakle, šefica pregovaračkog tima smo vam stavili do znanja da danas usvajamo pregovaračku poziciju s obzirom, da deo kritike koji ste uputili jeste tačan, a to je da izmenjen zaključak, odnosno nije uvek izmenjen zaključak Vlade, kojim se usmerava i usklađuje rad organa Državne uprave u postupku izrade pregovaračkih pozicija, a koji bi bio u skladu sa onim što jesu navodi Rezolucije u kojoj sam inače ja kao član Odbora za evropske integracije aktivno učestvovala i čak, posvedočiće vam kolege iz tog odbora koje su i sad ostale, čak insistirale i unela lično odredbe koje se tiču obavezujućeg dela onoga što radi Vlada prema Narodnoj skupštini, tako da nemamo niti ja imam lični motiv, niti ova Vlada ima motiv da to izbegne. Ako je propust napravljen on je napravljen zato što do sada nije izmenjen zaključak, ali to znači da procedura nije ni na koji način neispoštovana, ako mogu taj rogobatni izraz da upotrebim. Prema tome, mi smo vas obavestili o tome. Istovremeno, obavestili smo vas i najavili vam da ćemo sutra Odboru, nadležnom skupštinskom Odboru za evropske integracije uputiti pregovaračku poziciju da biste bili informisani i da biste bili u toku. Isto vas upućujem na činjenicu da još uvek nisu ispunjene ni zakonom predviđene obaveze za razmatranje tajnih podataka u pogledu prostorija, to takođe vrlo dobro znate da pregovaračku poziciju, ja sad čak ne mogu da govorim o njoj, s obzirom da je ona pod oznakom poverljivosti. Dakle, nisu ispunjeni ni ti uslovi jednim delom zaključak možda i zbog toga nije donet, ali nije opravdanje u svakom slučaju procedura je ispoštovana, mi smo vas kao predsednika Odbora uvažili, obavestili. Sutra ćete videti pregovaračku poziciju i vi i svi zainteresovani članovi Odbora, ali mislim da zaista ne stoji ta vrsta kritike i volela sam samo da to jednostavno razjasnimo. A ubuduće naravno, čim se izmeni zaključak Vlade, skupštinski odbor će imati onakvu funkciju kakvu po rezoluciji ima i kakva mu i pripada i to će biti od septembra meseca. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Senić, komentar, dve minute.
Zahvaljujem. Meni, ako nije prekršena procedura onda nije jasno zašto se menja zaključak Vlade. Ja ću da citiram Rezoluciju, tačka 17. – pre utvrđivanja pregovaračke pozicije za pojedino poglavlje Vlada dostavlja predlog pregovaračke pozicije Odboru za evropske integracije. Danas je Vlada utvrdila pregovaračku poziciju nije poslala predlog nadležnom Odboru tako da je Rezolucija prekršena i to je nedvosmisleno tačno. Zahvaljujem vam se za dobijene odgovore na nepostavljena pitanja, stvarno nisam pomenuo ni „Železnicu“, ni „Luku“. Jedino što na kraju mogu da konstatujem, jedan moj drug kada je danas video da će Beko možda, to su novinarska nagađanja, ja zaista ne znam da li je to istina, postati direktor „Železnica“ me je pozvao i pitao – pa, druže da li se mi ovo zaista vraćamo u devedesete? Ništa drugo. Hvala vam.
Hvala. Izvinjavam se završen je krug pitanja, sad će gospođa Čomić.
Zahvaljujem. Dva pitanja, prvo za predsednika Vlade, drugo za ministarku za evropske integracije. No prvo s obzirom da je predsednik Vlade zainteresovan da uvede red smatrajući da mu se dobacuje, da dobacujem, ostavila bih vas bez svake sumnje, šta dobacujem? Radilo se o dilemi kolega zašto se odgovara na nepostavljena pitanja, ja sam rekla – znate, čovek došao i rekao sve ono što želi, usput, ja mislim da je to legitimno i da to treba da rade predsednici Vlade, jer nose najveću odgovornost. Dakle, ako ikada prvi put u životu budem dobacivala nećete imati nikakve sumnje da to radim, sada to nije bio slučaj. Prvo pitanje – odnosi se zakon koji smo usvojili, a na osnovu kojeg je formirana po nadležnostima ministarstva u Vladi i taj zakon je u jednoj od svojih odredbi, koje su se ticale Ministarstva za rad, zapošljavanje, socijalna pitanja ukinuo Upravu za rodnu ravnopravnost. Ovde je bilo dileme oko toga da li je to zbog štednje, jer se radi o tri miliona dinara, međutim, bilo je jasno da nema razloga za štednju i da smo svi mi poslanici vrednosno i sa dovoljno informacija o toj Upravi za Upravu, sa potpuno razumljivom podrškom vladajuće većine da se ukine sa potpuno razumljivom kritikom nas iz opozicije da se ustanovi. U tom trenutku u raspravi data je informacija da će biti formirana kancelarija, da je to jedna od ideja i tada mandatara sada predsednika Vlade, što sam i tada procenila kao dobro rešenje. Dakle, moje pitanje za predsednika Vlade – da li ostaje, da li je ta informacija tačna? Da li se ostaje pri tome, iako da, dali će biti formirana kancelarija za rodnu ravnopravnost zbog toga što je to prosto jedan potreban mehanizam oko kojeg mi nemamo spora među sobom? Drugo pitanje za ministarsku za evropske integracije sa molbom da me dobro razume, ja to više pitam zbog onih koji nas gledaju, nego zbog toga što gospođa ministar ili ja nemamo dovoljno informacija. U javnosti imamo vrlo različite informacije o načinima na koji zemlja koja je počela pregovore je u obavezi da prati spoljnu politiku EU. Vrlo se često te informacije, poluinformacije zloupotrebljavaju u kreiranju javnog mnjenja da se sve svede na pitanje da li je sada Vlada Republike Srbije i Srbije u celini pred pritiskom i pred ultimatumima što je reč koja se ne koristi kako je rekla ministarska spoljnih poslova Italije da se odluči za sankcije Rusiji, odnosno za potpuno praćenje spoljne politike EU. Zamolila bih vas najkraće da više javnosti radi zajedno objasnimo kako se donose odluke sa napomenom da ukoliko vam bude potrebno da se i u Narodnoj skupštini o tome donosi podrška vašem resoru, odnosno Vladi Republike Srbije u njenim odlukama o tome kako će se ponašati u sledećih šest meseci, godinu dana, pošto ne izgleda da će kriza u tom smislu da, nažalost bude manja i da imate podršku Narodne skupštine.
Hvala. Reč ima premijer Aleksandar Vučić.
Prvo, povodom devedesetih, ne znam ko vam je taj drug, ali verujem da imate i bolje društvo. Što se tiče devedesetih, bilo je i gorih od devedesetih. Ne znam gde ste šta našli u devedesetim u svemu ovome. Milan Beko nije bio ni pola bogat kao što je postao dvehiljaditih, pa nadalje. Ni svi ovi ljudi nisu bili ni pola bogati kao što su postali dvehiljaditih, pa nadalje. Neki od njih su bili i ministri policije u senci, neki su bili predsednici vlada. Moja ideja je bila, moja, ne bilo čija, nije to prošlo na Vladi, nigde, ne znam ni da li će ti ljudi da prihvate, nisam se video. Oko „Železnice“, ako me pitate da li mislim da je čovek koga volim, poštujem Dragoljub Simonović bolji menadžer od Beka, ne mislim. Ne mislite ni vi i ne misli niko u ovoj sali, ali baš vas briga kakav će rezultat „Železnica“ da ima, baš vas briga pošto vas jedino interesuje nešto čime biste politički napali. Mene interesuje kakav će rezultat „Železnica“ da ima, mene interesuju pare naroda Srbije i pare građana Srbije. u tome se razlikujemo. Što se tiče nepostavljenih pitanja, moram da vam odgovaram na ona pitanja koja postavljate kada mene nema, jer kada mene ima, vi idete napolje. Pretite tri dana šta ćete sve da me pitate i šta ćete sve da mi kažete, a kada dođem ništa me ne pitate. Bolje ja vama da odgovorim da ne biste postavljali ta pitanja u mom odsustvu. Ja sam najsrećniji da ih meni postavljate. Vidim da volite tako da budete mnogo hrabri kada nisam ovde. Tako najviše volim da budete hrabri i da to izgovarate kada sam ja ovde, da mogu lepo da vam odgovorim. Pa sam vam unapred odgovorio na sve ono što niste imali hrabrosti danas da pitate. Što se tiče Uprave za rodnu ravnopravnost, jel to vodio neko iz DS? Jeste? Nije bitno, ali jeste. Dobro. Što se tiče Uprave za rodnu ravnopravnost, podigli smo na viši nivo, državni sekretar je to uzeo u svoje ruke. To je njegova nadležnost danas. Ako bude bilo kakvih problema Gordana, vi javite i mi ćemo te probleme da rešimo. Ako ima problema i u sistematizaciji i ako imate neki predlog i to ćemo da ispravimo. Što se tiče ovog drugog pitanja, reč je o najozbiljnijem pitanju za državu Srbiju u ovom trenutku, odmah vam kažem, ići ćemo pred Narodnu skupštinu i to na zatvorenu sednicu. Molićemo od vas zatvorenu sednicu i nadam se da ćemo imati razumevanje za zatvorenu sednicu da bismo mogli da vam kažemo sa čime se država suočava u ovom trenutku, da bismo mogli da vam kažemo pred kakvim smo izazovima, pa da vidimo možemo li uopšte dalje ili ne možemo, ili neko drugi to da preuzima. Neću sada ni da se šalim ni da se igram sa onim da li je ko za srpsku Srbiju, evropsku Srbiju ili ne. Ovde je reč o veoma ozbiljnom pitanju. Mi smo inače od kada je formirana ova Vlada, i to je Ivica Dačić dobro obavio, od ukupno 14 deklaracija i rezolucija glasali smo za 10, u 10 smo se pridružili što je 72%. U prethodnoj Vladi taj nivo pridruživanja bio je 38%. Drastično smo povećali i u svemu smo se saglasili sa EU, osim što se nismo saglasili u četiri akta koja govore o sankcijama prema, odnosno protiv Ruske Federacije. Politika Srbije jeste takva da mi idemo ka Evropi, da idemo ka članstvu u EU, ali izvinite, mi nismo učestvovali ni u donošenju odluka o sankcijama u Ruskoj Federaciji. Mi imamo i svoje ekonomske interese, mi imamo svoje i druge državne interese. Pri tome smo jasno rekli da poštujemo teritorijalni integritet Ukrajine, jer time štitimo i našu poziciju na KiM, time štitimo poziciju Srbije i u Evropi i u UN. To smo jasno saopštili našim ruskim partnerima, ali takođe, moram da vam kažem, pogledajte sa čime se suočavamo. Trgovinska razmena sa Ruskom Federacijom nam svake godine u procentu najviše napreduje. Pošto su danas najavili povećanje cene gasa, pitam vas – a kako ćemo to da vladamo ako i za Srbiju bude povećana cena gasa? I ovako nismo u stanju da isplaćujemo taj gas. Ako nam neko podigne sa 400 na 500, ne znam šta bi Srbija radila, to vam sada kažem, pošto dobro znam sve bilanse i znam sve račune, mislim bolje nego bilo ko u Srbiji, zbog prirode pozicije i funkcije koju obavljam. Ne znam šta bismo radili. Pitam i one druge koji su uvodili sankcije, pa nam rekli – uvešćemo vam sankcije u ovoj sferi, u ovoj sferi, u ovoj sferi, ali nećemo u gasnom sektoru. Čekajte ljudi, valjda i Srbija ima pravo da misli o sebi, o svojoj teritoriji, o svom narodu i o svojoj budućnosti. Ako budemo dovedeni do toga da nam neko kaže – morate da srušite sve svoje, a ne verujem, niko nam to do sada nije rekao i nije se tako nešto desilo. Zaista niko jezikom ultimatuma nije razgovarao. Nemojte da sumnjate da će biti sazvana sednica Skupštine i ne mogu ni da vam kažem koliko se plašim i koliko noći ne spavam čekajući i nadajući se miru na istoku Ukrajine, jer bi to rešilo srpske probleme. Ovako, i više nego vi, više nego bilo ko drugi u sali tresem se od straha zbog svakog metka koji tamo opali, jer znam kako to ide na Srbiju. Samo hoću da vam kažem da hoćemo u svakom ozbiljnijem trenutku, nadam se da ste saglasni sa ovakvom politikom Republike Srbije koju u ovom trenutku vodimo, mislim da je i najveći broj građana saglasan sa tim, ako imate bilo kakve primedbe voleo bih da ih čujem, a istovremeno ako budemo u nekakvoj drugačijoj, i onako smo u toliko teškoj situaciji da mi nije lako da zamislim težu, ali ako do takve situacije dođe, Narodna skupština je uvek najbolje mesto gde će o tome da se odlučuje. Mi vodimo politiku u korist i u interesu naroda i građana Srbije, to je naš prioritetni zadatak. Niko nas nije pitao ni konsultovao ni oko čega kada su određene odluke donošene. Gledaćemo da povećamo procenat usaglašenosti sa odlukama EU, iako nismo ni otvorili Poglavlje 31, a kamoli ga zatvorili. Dakle, sve to ćemo da gledamo, ali izvinite, pošto to mogu da kažem potpuno otvoreno, znate postoje ljudi koji su sebe čuvali ili svoju vlast čuvali po svaku cenu, ili su mnogo krali ili su mnogo ubijali drugih. Da vam iskreno kažem, veliki Ruso Gete je rekao da je slobodan čovek onaj kojem je čista savest. Ne znate kako se teško osećam zbog situacije u Ukrajini i kako se slobodno osećam koliko mi je čista savest. Nikakav problem nije i da Vlada plati cenu svoje politike, ali u Narodnoj skupštini ćete morati da nam kažete i kakva je alternativa i kakvu to drugačiju politiku možemo ili bismo morali da vodimo. U ovom trenutku ja je ne vidim i mislim da Vlada Srbije vodi istinski srpsku, patriotsku i evropsku politiku, ali politiku koja vodi računa o svojim zemljama.
Reč ima ministar Jadranka Joksimović. Molim vas, do 19.00 časova, takva je procedura. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Vrlo ću kratko, s obzirom da je premijer već dao jasan politički odgovor, ali vi ste pitali čini mi se nešto i uže od toga. Šta to zapravo znači? Znam još iz vremena dok smo zajedno bile u Odboru da vi dobro poznajete i politiku i pravo EU i znam da vaše pitanje je na mestu. Da objasnimo zapravo šta to jesu naše obaveze. Na osnovu SSP, vi dobro znate da naša obaveza jeste da se konsultujemo sa EU i da se usklađujemo u što većoj meri. To istovremeno znači da svaka država u tom procesu ima jedan deo prava na zadržavanje jednog šireg spoljnopolitičkog okvira i prava na zaštitu specifičnosti i specifičnih odnosa. U ovom trenutku mi smo zapravo zadržali specifičnost naših nacionalnih ekonomskih interesa u odnosu na Rusku Federaciju. Ono što jeste Poglavlje 31 ono jeste političko poglavlje. Zbog toga se odluke u ovom poglavlju prelamaju i kroz Evropsku komisiju i kroz Evropsku službu za spoljne poslove. Pravne tekovine EU u ovoj oblasti čine i političke deklaracije i izjave i međunarodni sporazumi. Premijer je govorio o tome u kojoj meri smo mi uskladili prihvatanje nekih od rezolucija. Prošle godine je to bilo 88%, ove godine je u proseku bitno manje zbog ovoga što jeste situacija. Od formiranja ove Vlade, i ponoviću ono što je premijer već rekao, zaista od 14 rezolucija mi smo 10 usvojili. Prema tome, da možemo apsolutno da primenimo sve ono što jesu standardi iz 31, mi bismo bili deo procesa odlučivanja, a ne samo onih koji mogu da sprovode i bili bismo već u EU. Prema tome, mislim da se ne govori o ultimatumima, ali, naravno, senzitivna je pozicija i očekujemo da ćemo oko toga imati politički konsenzus i u ovoj Skupštini. Hvala.
Reč ima Gordana Čomić, dodatno pitanje, tri minuta, iako ćemo malo prekoračiti 19,00 časova, ali ne mogu da prekinem postupak u pola pitanja. Izvolite, Gordana.
Zahvaljujem. S obzirom da je predsednik Vlade rekao – Gordana, javite se oko Kancelarije za rodnu ravnopravnost, Aleksandre, samo dajte nalog državnom sekretaru da uradi dokument o Kancelariji za rodnu ravnopravnost i ne moramo da se javljamo, sve je u redu. Zahvalna sam i predsedniku Vlade i ministarki. Mislim da smo se dobro razumeli da nije ovo jedina tema u kojoj je potrebno da se na delu vidi da Srbija ima konsenzus dugo stican, teško stican, godinama stican, još nedovoljno razvijen u komunikaciji sa ljudima koji žive u Srbiji, ali definitivno konsenzus o evropskom menjanju, evropskim integracijama i o svim pravilima koja, ako to razumemo, svi mi moramo da poštujemo. To je jedini kontekst u kojem sam ja postavila pitanje i predsedniku Vlade i ministarki i drago mi je da sam u uzvratnom komentaru i opaski, kroz rečenicu – ako treba, držaćemo sednicu Skupštine, razumela da se slažemo oko uloge institucija u tom procesu. Sve i razne teme koje se tiču koliko ideoloških ili političkih neslaganja, sve i razne druge teme koje se tiču različitih rešenja, koja imamo mi zato što smo u različitim strankama, su, naravno, legitimne i biće prisutne, ali ja sam pitala o našoj budućnosti i o našem budućem položaju kao zemlje u kontekstu ukrajinske krize, zato što tu, ne da prestaju razlike, nego ono što smo naučili da nam je dobro od razlika treba da se vidi kroz debatu o jednom tako važnom pitanju, gde se podrazumeva krajnja podrška, zato što znamo šta će biti za četiri, pet ili sedam godina. Ne verujem da ćete u ovoj sali imati bilo kakav nesporazum sa bilo kim ako treba razložiti kroz debatu sve teške korake koji Srbiju čekaju na putu evropskih integracija. Hvala vam. Ne zahtevam odgovor, niti ću koristiti svoje pravo na komentar.
Predsednik želi da vam odgovori.
Zahvaljujem se. Nemam šta da odgovorim gospođi Čomić. Vi znate, naravno, da po Ustavu Vlada Srbije vodi unutrašnju i spoljnu politiku, ali po takvim pitanjima kada je veoma važno da se pokaže konsenzus gde mi, gde Vlada dobija jaču poziciju u razgovorima sa svetom, trebalo bi češće da koristimo i potpuno sam saglasan sa tim. Pošto sam čuo, a kao što ste primetili, bio sam u pravu, sad mi javljaju da je Borko Stefanović saopštio kako nisam odgovorio za plagijat, a sve ono što sam dokazao i pokazao kako su govorili neistine baš ga briga. E sad, što se plagijata tiče… (Marko Atlagić, s mesta: Nema ga ovde.) Pa naravno da ga nema. Što se tiče plagijata, da vam odgovorim, gospodine Živkoviću. Ja se nisam bavio plagijatima, a verujte mi da više znam i o plagijatima i o tome kako su neki u vašoj blizini sa mastera postajali magistri i na koji način i u kom vremenu, kako su neki postajali redovni profesori i ne mislim da je to za Srbiju najvažnije pitanje. Jedino što mogu da vam garantujem, jer sam samo to pročitao, ne mogu da vam kažem da je Aca Šapić plagijator, ne znam, ništa nisam pročitao, ali sam pročitao Nebojšin rad. Pošto sam se naslušao ljudi iz sopstvenog okruženja koji su to govorili tvrdeći da je u pitanju plagijat itd, moram da vam kažem da tvrdim da ono što je gospodin Stefanović radio nije plagijat. Je li to neki genijalno delo? Nije, a obrazloženje da je to plagijat i pri tome, nemojte se naljutiti, gospodine Živkoviću, mislim da imam malo više akademskog znanja i zvanja od vas da tako nešto tvrdim, a nisam se ni deseti deo koliko vi mešao u celu tu priču. Na kraju, jedino što sam pogrešio i preterao, to je što sam rekao da je veoma glupo obrazloženje. To su teške reči. To su teške reči koje premijer ne bi trebalo da izgovara, ali moram da vam kažem da su te reči bile istinite. Na kraju, mene pre svega interesuje koliko neko radi, jer znam mnogo poštenih ljudi koji nemaju te škole, neki imaju završenu srednju školu, a rado bi ih video na visokim pozicijama u državi, zato što znam koliko su marljivi, znam koliko su obrazovani, znam koliko toga mogu da doprinesu i koliko toga mogu da urade. To govorim bez i malo kompleksa, jer sam svoje sve škole završio sa najvišim ocenama. Mogu da se merim i sa većinom vas u broju stranih jezika koje govorim i u svemu drugom i nikakav problem sa tim nemam. Postavlja se pitanje da li je neko, jer plagijat je teško delo, lopov ili nije lopov? Ono što ja tvrdim, dakle, ne mogu da znam, nisam čitao i neću da tvrdim da jeste nešto za gospodina Šapića, ali ono što sam pročitao mogu sa sigurnošću da tvrdim da gospodin Stefanović nije lopov i to ja garantujem. Pošto ste pitali da li garantujem, to je stvar koju ja garantujem. Hvala vama na tome što ste nas danas saslušali. Očekujem da nas propitujete svakog meseca na kraju svakog četvrtka i očekujem da se oni što prete preko Tvitera konačno pojave u ovoj sali, ako ne zbog mene, bar da dođu zbog građana da ih ljudi malo vide ovde u ovoj sali. Hvala vam najlepše.
Hvala. Pošto je sada 19 časova i tri minuta, završavamo rad u delu sednice koji se odnosi na poslanička pitanja. Zahvaljujem ministrima i poslanicima na učešću. Ministar Vujović je tražio pet minuta pauzu, pa odmah nastavljamo sa raspravom o amandmanima, tako da se ne odaljavate.
Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa radom. Na naziv iznad člana 23. i član 23. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i nadležni Odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za Ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u sladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, gospodine Arsenoviću, poštovani ministre, poštovani gosti, vidim da se osuo broj narodnih poslanika u ovoj sali, verovatno nakon ovog instituta poslaničkih pitanja, ali nas to sigurno ne ometa da nesmetano nastavimo da raspravljamo o amandmanima koje smo Zoran Živković i ja kao poslanici Nove stranke u ovoj Skupštini podneli na Predlog zakona o privatizaciji. Mi smo podneli amandman na član 23. i tu je važno da kažem da ovim članom počinje zapravo celo jedno novo poglavlje unutar ovoga predloga zakona o privatizaciji koji se zove – metode privatizacije, a sami član – metod javnog prikupljanja ponuda sa javnim nadmetanjem. Evo, pročitaću šta piše u članu 23. pa da građani Srbije i narodni poslanici možda koji nisu stigli da pročitaju ovaj tekst znaju o čemu se radi. Tu piše da metod javnog prikupljanja ponuda, sa javnim nadmetanjem jeste metod privatizacije za prodaju kapitala i imovine subjekta privatizacije. To je prvi stav. Drugi stav, metod iz stava 1. ovoga člana sprovodi se podnošenjem ponuda i javnim nadmetanjem učesnika u skladu sa ovim zakonom i prodajnom dokumentacijom. Naše je mišljenje da ovaj član 23. kojim počinje novo poglavlje predloga zakona – metodi privatizacije, čini deo čitavog jednog skupa članova koji ne donosi neke naročite novosti kada govorimo o sadržini ovog predloga zakona o privatizaciji. Budući da je naš stav bio da novi zakon ne treba da se usvoji, mi smo predložili da se briše ovaj član 23. u celosti i u stavu 1. i u stavu 2. kao što je bio naš predlog i za sve druge članove, svih 95 ovog predloga zakona o privatizaciji. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Dragan Šormaz.
Izvinjavam se, malo sam okružen kolegama. Moram, pošto je upornost dvojice poslanika koji su podneli i ovaj amandman i uporno obrazlažu svih 95 svojih amandmana koji glase „briše se“, kao i ovaj amandman o kome je sada kolega govorio, moram da kažem i moje mišljenje i stav poslaničke grupe narodnih poslanika koji su članovi SNS da ćemo mi naravno ovaj amandman odbiti kao i sve ostale, jer su oni samo deo jednog neozbiljnog pristupa radu. Ponoviću namerno da bi građani, jer u različito vreme ljudi rade, u različito vreme gledaju prenos Narodne skupštine, znali o čemu se radi, članove 161. Poslovnika i 162. u kome se kaže, u članu 161. kaže – amandman je predlog za izmenu i dopunu Predloga zakona, a član 162. kaže – obrazloženje koje sadrži objašnjenje predloženog rešenja i cilj koji se želi postići usvajanjem amandmana i po potrebi procena uticaja predloženog rešenja na budžetska sredstva. Znači, i cilj i šta se radi amandmanu. Ako vi podnesete 95 amandmana, na 95 članova sa „briše se“, to svakom pametnom čoveku znači da ste vi protiv tog zakona, a za to imate načelnu raspravu. Ako imate predloge za pojedinačna rešenja onda podnosite amandmane. Ovo je čista opstrukcija, neozbiljan način rada. Predloženo je nešto što je ništa, da bi se ceo dan slikalo. Naravno, mi nećemo ćutati. Naravno da bi izgledalo kako su ta dva poslanika opozicija ovoj Vladi. Mada, kada vidimo salu to i tako ispada. Otprilike da je to jedina opozicija ovoj Vladi, ovoj skupštinskoj većini. Ali, moram ponoviti, svašta smo danas čuli. Na primer, da je kasno stigao zakon u proceduru, da nije imalo vremena da se pročita, a imalo je vremena da se napiše 95 amandmana i da se sada o njima raspravlja ceo dan, a kao nije imalo vremena da se upozna sa zakonom. Onda se sa druge strane kaže da se argumentovano govori o amandmanu itd. Znači, ovo je jedan flagrantan primer. Mislim, da mi svi o tome moramo da govorimo. Dokle god se ovako nešto dešava, kako nam se nikada više to ne bi desilo i kako bi građani Srbije to osudili. Ono koliko sam ja video već reakciju u medijima, sami građani koji ovo komentarišu nazivaju ovakav način rada u Skupštini i ovakav način rada odnosa prema amandmanima i ovom amandmanu vrhunskih bezobrazlukom. To je 99% komentara koje sam uspeo da vidim u toku dana na ovaj set podnetih amandmana od strane poslanika Nove stranke. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik Velibor Stojković.
Poštovani predsedavajući, gospodine ministre, evo i ja dadoh pravo sebi da kažem svoje mišljenje i obraćam se predsedavajućem, u ovoj diskusiji niko ne treba da se prepozna. Ukoliko čovek nema pametnija posla on napravi 95 amandmana za desetak, petnaest ili dvadeset minuta kako bi stekao pravo zloupotrebom Poslovnika da maltretira 248 poslanika koji treba da slušaju obrazloženja koja se odnose na svaki amandman i svaki amandmana glasi „briše se“. Kako bi me građani Vlasotinca, odakle inače razumeli, ja svoje mišljenje opet ponavljam i mogu da upotrebim jedan izraz koji se kod nas jako često koristi, a taj izraz se zove šibicaranje. Stvarno ne bih mogao da kažem ništa drugo za ono što se danas dešava u ovom parlamentu, ako neko ne razume šta znači „šibicarenje“, to je ono, znate sad je ovde, sada nije, i uvek epilog tog „šibicarenja“ je da dobija ona strana koja je pored šibica i koja ih pomera. Ko kakvo iskustvo u toj priči ima, ja to stvarno ne znam, ali mislim da je prevršilo svaku meru ovakvo podnošenje ovakvih amandmana. Hvala lepo.
Vladimir Pavićević.
Poštovani predsedavajući, mislim da je povređen Poslovnik Narodne skupštine, evo ja sam morao da donesem ovaj rečnik srpskog jezika kako bismo ovde imali nepreciznosti oko tumačenja izvesnih termina. Vi ste propustili da sada upozorite gospodina Stojkovića da vređa dostojanstvo Narodne skupštine jer je on jedan redovni uobičajeni rad narodnih poslanika, koji podrazumeva podnošenje amandmana na predloge zakona, nazvao „šibicarenje“. Poštovani predsedavajući, evo u rečniku srpskog jezika koji je izdala „Matica Srpska“, piše „šibicariti“, izvoditi trikove sa tri kutije šibica, nudeći prolaznicaima, nudeći prolaznicima da za novčanu opkladu pogode ispod koje od njih se nalazi loptica, poštovani pedsedavajući. Dakle, gospodin Stojković je ovde, saopštio da u Narodnoj skupštini postoje neki prolaznici koji za novac otkrivaju gde se nalazi neka loptica, neka kuglica. Ako ovo nije vređanje dostojanstva Narodne skupštine, ja onda ne znam šta je.
Gospodine Pavićeviću, on je na neki način izrazio to svoje, mogu da se slažem da ne treba da upotrebljavamo reči koje nisu prikladne. Molim stvarno narodne poslanike, bez obzira koliko vi slagali ili ne slagali, bili nezadovoljni, molim vas da ipak rečnik upristojimo parlamentu. Ko zloupotrebljava ili ne zloupotrebljava, to je sada da kažem, na savesti tih ljudi koji tako rade, ili koji čine. U svakom slučaju ja vas molim da nastavimo sa radom. Na naziv iznad člana 24. i član 24. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije . Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, poštovani ministre, i poštovani gosti, mi smo predložili da se potpuno briše i član 24 i naziv iznad člana 24. taj naziv glasi – prodajna dokumentacija. Ovaj član čine tri stava i u okviru prvog stava se navodi šta sve čini prodajnu dokumentaciju u pet tačaka. Nakon toga u stavu 2. se kaže da privatizacionu dokumentaciju iz stava 1. tačka 2. ovog člana, a to znači, zapravo ta privatizaciona dokumentacija priprema subjekt privatizacije i dostavlja Agenciji u roku od 30 dana od dana kada je Agencija dostavila odluku o modelu i metodu subjekta privatizacije. Nakon toga imamo još jedan stav koji takođe smatramo da treba da se briše, tu imam dve stvari da kažem. Jedno je član 24. je deo skupa članova za koje smo mi procenili da se njihovom sadržinom ponavlja nešto što već postoji. Na osnovu tog našeg stava mi smo zaključili da zapravo nije bilo ni potrebe da se usvaja ili predlaže, priprema potpuno novi Zakon o privatizaciji. Ovde je bilo primedbi i sada u nastavku naše sednice, zašto su oni to radili, kada su stigli da pročitaju, ako je zakon stigao po hitnom postupku i ovde se vodi rasprava po hitnom postupku, pa i mi smo radili i dan i noć. Čitali smo sadržinu ovog predloga zakona. Tokom tog vremena koje nam je bilo ostavljeno mi smo uspeli da pripremimo svih 95 amandmana na svih 95. članova Predloga Zakona o privatizaciji. Imam samo jednu dilemu, odnosno pitanje, zašto bi bilo kom narodnom poslaniku u Narodnoj skupštini Republike Srbije, smetalo da drugi narodni poslanici čitaju tekstove zakona, i da na te tekstove zakona podnose amandmane, pa ako treba i za svaki član. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković.
Hvala, gospodine predsedavajući. Biću jako kratak. Dame i gospodo narodni poslanici, naravno da predlažem da se odbije ovaj predloženi amandman na član 24. Evo i zašto predlažem. Dakle, u članu 24. koji nosi naslov – prodajna dokumentacija, sadržano je koji su to elementi koji čine prodajnu dokumentaciju u postupku javnog prikupljanja ponuda sa javnim nadmetanjem. Dakle, ugovor o čuvanju poverljivih podataka, privatizaciona dokumentacija, uputstvo za ponuđače itd, da ne čitam sve nabrojano. Dalje, definiše se da subjekat privatizacije priprema privatizacionu dokumentaciju i uvodi se obaveza da je dostavi Agenciji za privatizaciju u roku od 30 dana, dakle, od dana kada je Agencija dostavila odluku o modelu i metodu privatizacije. Dakle, ne mogu da prihvatim brisanje ovog člana i pozivam vas da odbijemo amandman. Još samo nešto, pozivam predlagača ovog amandmana da nam ne drži ovde moralne pridike i da ne prebacuje na nas tu odgovornost za izvrgavanje ruglu. Samom činjenicom da ste preko 95 amandmana, istovetnih amandmana podneli sa istim tekstom i istim obrazloženjem, govori o tome ko zapravo u ovoj Skupštini, izvrgava ruglu i poigrava se sa amandmanima i sa Zakonom. Hvala vam.
Samo malo, po kom osnovu se javljate? (Vladimir Pavićević, sa mesta: Vreme samostalnog poslanika.) Samo da vidim da li imate vremena. Imate još 3 minuta od svog vremena, po amandmanu.
Dame i gospodo poslanici, poštovani ministre, nadam se da ću moći i zahvaljujem se predsedavajućem, da koristim vreme, na koje imam pravo. Nikada ni u jednom svom nastupu, poštovani predsedavajući, molim vas da prenesete to, gospodinu Markoviću, pošto moramo zaobilazno da komuniciramo. Meni ne smeta da se narodni poslanici obraćaju direktno jedan drugome, akonema nekih uvreda. Molim vas, gospodinu Markoviću, da kažete da tokom ove rasprave danas i inače, ni u jednom trenutku ni za jednog poslanika iz bilo koje poslaničke stranke, nisam rekao da izvrgava ruglu ovu Narodnu skupštinu ili rad u Narodnoj skupštini. Ja sam samo interevenisao na korišćenje izvesnih termina, čije značenje smo proverili u rečniku srpskog jezika i za koje ste vi utvrdili, da je to omalovažavanje dostojanstva Narodne skupštine. Sa ove strane ni u jednom trenutku, gospodine Markoviću. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Dragan Šormaz, po amandmanu.
Kao i za prethodne amandmane, treba ga odbiti, radi se o poslanicima samostalnim, iz Nove stranke, koja posle toga neće, kada se ovi amandmani rasprave i brisanje i sve i biće i oni obrisani, ponavljam kao i svi ostali koji su se bavili na taj način. I dalje tvrdim, ovo je veoma neozbiljan pristup, džabe šta god neko ovde govorio i probao da opravda, ako 95 puta napiše – briše se, sa istim obrazloženjem. Onda kaže kako je uložio napor i rad, a svi mi znamo da u savremenoj tehnologiji je za to potrebno pola sata, „kopi – pejst“, napor i rad je uložen, toliki ozbiljan rad, da ja ne mogu da verujem u to. Neverovatno, svaka čast, da im damo beneficirani radni staž, ne znam da li je moguće po zakonu, narodnim poslanicima da damo 20 posto za ovaj ozbiljan rad, na platu što je bilo zaista, 95 puta – briše se, sa istim obrazloženjem. To je neozbiljno, ne treba trošiti vreme više na to.
Gospodo narodni poslanici, molim vas, vi dovodite u poziciju da izazivate repliku. Shvatimo situaciju tako u kojoj jesmo i mi ovih 90 i koliko već ima amandmana, moramo preći. Molim vas, idemo dalje. Na naziv iznad člana 25. i član 25. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije . Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Hvala predsedavajući. Ovo je član 25. koji definiše kriterijume za učestvovanje na javnom prikupljanju ponuda sa javnim nadmetanjem. Naravno da je i to bilo u sadržaju prethodnog zakona, odnosno još uvek važećih zakona i zato mi tražimo da se i ovaj član briše. Mislim da bi bilo dobro da podsetimo i poslanike, ali, pre svega, građane Srbije, koji možda gledaju ovaj prenos, pošto smo u međuvremenu imali jednu seriju, nekad u ovo vreme su išli crtani filmovi i „Laku noć deco“, tako da se malo vratimo na ozbiljne teme. Naša ideja sa amandmanima je da ukažemo da je bilo nepotrebno pisati novi zakon, da je nepotrebno da se on predstavlja kao reformski zakon, kada je potencijal starog zakona, uz neke adekvatne izmene na koje smo i mi ukazali mogao da služi svrsi i da okonča privatizaciju, realno, tristotinak preduzeća koja nisu privatizovana a možda imaju neku šansu da nađu svog kupca. Mislim da je to što postoji jedan histeričan odnos prema nama kao predlagačima, što nas ovde vređaju, malopre i predsednik Vlade, sada poslanici, to je meni potpuno razumljivo, to je posledica straha. To je iskonski strah od nepoznatog, od čitanja, od pisanja, od razumevanja suštine parlamentarizma i to je, mnogi stručni autori su to već obradili tako da nas to ne čudi, ne možete nas uvrediti, jer da biste mogli da uvredite, gospodina Pavićevića ili mene, morate da mnogo radite na sebi, na tome šta ste, ko ste i gde se nalazite. Hvala vam.
Gospodin Zoran Babić. Izvolite.
Replika, gospodine predsedavajući. Ne znam od kada je istina i odgovaranje na pitanja uvreda. Od kada je istina i saopštavanje istine i odgovaranje na pitanje ugnjetavanje. Ako ste mislili da ćete doveka postavljati neka pitanja, da nećete dobijati odgovore, da ćete na tome praviti neku političku platformu, pa prevarili ste se. Predsednik Vlade i ostatak parlamenta su ispoštovali parlament, ispoštovali građane Republike Srbije, odgovorili na sva pitanja, izašli s istinom. To što vama ta istina ne odgovara, to što vas ta istina vređa, znate koliko me briga za to. Važno je da je ona u interesu građana Republike Srbije, važno je da to što Vlada radi je u interesu zaposlenih ljudi u Srbiji, svih ljudi u Srbiji. Važno je da to odgovara i da je to u interesu građana Srbije, a to da li vama odgovara, pa vi ste danas otvoreno amandmanima pravili neke stvari koje ne odgovaraju nikome, osim vama i vašoj političkoj platformi da se sve briše u ovoj državi, pa čak i ovaj amandman koji kaže da bi brisali kriterijume za učestvovanje u javnom prikupljanju ponuda sa javnim nadmetanjem, i uslove i obaveze kupca, investicije, socijalni program, kontinuitet poslovanja itd. Šta hoćete? Šta hoće predlagač ovog amandmana? Da nema socijalnog odgovora, da nema socijalne odgovornosti, da nema investicija, da nema ničega, pa nemojte da se krijemo iza neke ljutnje kada se kritikuju ovakvi amandmani. Hajdete da pričamo o suštini. Ovim amandmanom predlagač amandmana želi da svi budući investitori nemaju nikakvu obavezu prema zaposlenima. U stavu 1. se briše socijalni program, pa se brišu investicije, pa se briše kontinuitet poslovanja, pa šta će nama investitori koji neće imati kontinuitet poslovanja. To je suština ovog amandmana i vi za tako nešto tražite podršku. Naravno da je nećete imati.
Hvala. Reč ima Zoran Živković. Izvolite.
Nije mi baš jasno zašto je prethodnik dobio repliku, ali nema veze. Nemam ništa protiv. Da upozorim samo da je čitao sada nešto što nema nikakve veze sa članom 25. koji je sada na dnevnom redu. Samo malo pažnje bi bilo značajno jer bismo time ubrzali rad po pojedinostima i završili u nekom razumnom roku. To je naš cilj. Nemamo nikakvu nameru da bilo koga maltretiramo. Naravno, ako je, koliko sam shvatio, ova replika bila upućena na to šta je malopre pričao predsednik stranke, čiji je prethodni govornik član i govorio je da je njemu sve jasno šta je rečeno, jer smo dobili sve odgovore. Ja mu čestitam na tom saznanju, ali naravno, svako ko iole razumno razmišlja, zna da nismo dobili ni jedan odgovor, da su ugovori sa Etihadom i svi ostali još uvek tajna, da nemamo pojma šta je bilo sa tom politikom, da nisu privatizovane banke, kao što je obećano. Nisam dobio čak ni odgovor, taj potencirani odgovor oko pitanja plagijata. Dobili smo odgovor da predsednik Vlade garantuje da ministar unutrašnjih poslova nije plagirao svoj doktorat. Moje pitanje je bilo – da li može da garantuje da nijedan član Vlade nije to učinio? Nisam dobio ni taj odgovor, ali ja razumem, kada je neko na vlasti, sećam se tog vremena, mada je bilo davno, onda, pored svih drugih obaveza koje imate, znate i da je bliži put ka odlasku sa vlasti nego kao ostanku na toj poziciji, Što se tiče naše budućnosti koji su nam neki poslanici koji su složili roze, plavu i sivu boju, govorili da mi nemamo budućnost i da ćemo biti obrisani, to sam ja slušao i u 90-im i na početku 2000-ih i ja takve imam u svojoj kolekciji koliko god hoćete.
Replika, Zoran Babić, i završavamo sa replikama.
Neću davati nikakve paušalne ocene niti pretnje, ali se i ne plašim nikakvih pretnji. Bio sam u opoziciji, evo sada podržavam, narodni poslanik sam koji podržava Vladu. Nije to ništa strašno kada se radi odgovorno posao, nema tu nikakvog sudbonosnog prelaska na jednu ili na drugu stranu. Što se tiče odgovora na pitanje, znate, kada neko stavi čepove u uši naravno da neće ništa čuti. Definitivno su sedeli ovde ljudi koji su ili izlazili na hodnik pa nisu želeli da čuju odgovore, ali ono što su odgovori vezano za Etihad, vezano za „Er Srbiju“, ponoviću i ponavljaćemo ma koliko vi to ne voleli da čujete, devet aviona „Er basovih“ A319, A320, sa 26 godina starosti, prosečne starosti aviona, sada su prosečne starosti aviona u „Er Srbiji“ devet i po godina, vidim da vam i to ne odgovara i to je strašno loše jer se to dešava u Srbiji. Loše je jer se to dešava za vreme vlade Aleksandra Vučića i SNS, ali je to dobro za Srbiju. Naručeno je 10 novih A320 „Er basovih“ aviona, broj putnika povećan za 70%, nema problema, neka vama to smeta, neka je vama to loše, nećete spavati noćas, nema problema, ali će građani Srbije mirno spavati. Dobro pratim svaki amandman, dobro pratim svaki član zakona i pročitaću prvi stav. Žao mi je što predlagač amandmana nije čitao, a podnosio je takve amandmane koji kažu – član 25. koji se predlaže „brisanje“, piše – kriterijume za učestvovanja u javnom prikupljanju ponuda sa javnim nadmetanjem, uslove prodaje, kao i obaveze kupca, investicije, socijalni program, kontinuitet poslovanja određuje agencija. To znači da ljudima koji su podneli ovaj amandman ne odgovara ni socijalni program, ni investicije, ni kontinuitet proizvodnje. Šta ćete više da se taj amandman odbije?
Hvala. Na naziv iznad člana 26. i član 26, amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima Vladimir Pavićević. Izvolite.
Hvala vam. Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani ministre, poštovani gosti, ovde je postavljeno pitanje i ja ću, naravno, da ponudim argumentaciju za naš amandman na član 26. koji se tiče javnog poziva i taj član 26. ovoga predloga zakona stao je u tri stava. U stavu 1. kaže, a mislim da je dobro da se malo i podsetimo ovde – Agencija priprema i objavljuje javni poziv za prodaju kapitala odnosno imovine subjekta privatizacije. U drugom stavu kaže – javni poziv sadrži podatke od značaja za sprovođenje postupka. U stavu 3. kaže – javni poziv iz stava 1. ovog člana objavljuje se najmanje u jednom dnevnom visokotiražnom listu koji se distribuira na celoj teritoriji Republike Srbije i na internet stranici Agencije najkasnije 30 dana pre dana koji je određen za dostavljanje prijava. Dve su stvari nama važne za ovaj član i amandman na član 26. Jedna je da ni ovde nema nekih novosti. Dakle, tu se ponovo vraćamo na istu liniju naše argumentacije, mnogo toga se ponavlja da bismo pripremali novi predlog zakona o privatizaciji. Nije bilo potrebe za tim. Ali, postoji sada i druga stvar, koja je važna povodom ovoga. Pazite, mi smo i obećali, kada smo pročitali ovaj predlog zakona o privatizaciji, da ćemo se danas ovde boriti da on ne prođe. I mi sada, gospodo, samo pokušavamo da održimo tu reč. Pa, valjda je to poželjno ovde? Postoji još jedna stvar koja se ovde provlači kroz raspravu pre svega poslanika vladajuće većine, poštovani predsedavajući, a to je da oni ustanu i kažu – evo, oni zagovaraju brisanje i stava 1. koji podrazumeva to i to. Građani Srbije treba da znaju, pa i narodni poslanici, da kada mi kažemo da se briše jedan stav, odnosno ceo član, to ne znači da ne postoji ništa, to samo znači da hoćemo da nas vratimo na sadržinu već postojećeg zakona koji uglavnom sadrži ono što je ovde. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Dragan Šormaz. Izvolite.
Evo, sada govori poslanik koji je obukao sivo, plavo i pink, kako sam čuo malo pre, roze. To su nežne boje, moje koleginice kažu da su sjajne i da se uklapaju i to mi mnogo više odgovara i znači nego neko ko zna samo braon boju bunde da prepozna ili kad radi u vinogradu pa samo te boje poznaje. Onda oni napišu ovakav amandman i kažu – briše se, mi hoćemo da vratimo na stari zakon. Na koji stari zakon da nas vrate? Znači, mi raspravljamo o Predlogu zakona koji je Vlada dostavila. Kakav stari zakon? On je važeći. Ako ga usvojimo, ovaj važi. A na ovaj način se i dalje obesmišljava rad Skupštine. Hvala vam.
Na član 26. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Slobodan Homen, akademik Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović, dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Vlada i Obor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku su prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima narodni poslanik Biljana Hasanović Korać.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući. Uvaženi gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, moje kolege i ja iz poslaničke grupe Boris Tadić – Nova demokratska stranka, Zajedno za Srbiju i Zeleni podneli smo amandmane na ovaj zakon i na sve zakone koji su ovih dana u proceduri, u želji da popravimo tekst u skladu sa našim shvatanjima i u skladu sa našim viđenjima. Tačno je da je zakon pušten u proceduru po hitnom postupku i da smatramo da je to nekorektno, da 24 sata nije dovoljno da se prouči zakon detaljno i da se daju dobra mišljenja i dobra rešenja, možda bolja od predloženih, ali, možda bi imali i više predloga i više amandmana da smo imali malo više vremena. Za ovo vreme koje je bilo na raspolaganju, mi smo podneli amandmane i vidim da je Vlada imala dosta sluha i mogu da kažem da mi je zadovoljstvo da su nam od četiri amandmana tri amandmana prihvaćena, što znači da su zaista osnovana. Hoću da obrazložim ovaj amandman sada koji smo podneli, da bi građanima bilo jasno zašto je prihvaćen. Mi smo svesni, bez obzira da li mi podržimo ovaj zakon ili ne, da li glasamo za njega ili ne, vladajuća većina ima dovoljno poslanika i oni će ga usvojiti svakako i on će se primenjivati i ticaće se svih građana Srbije. Pošto mi brinemo o svim tim građanima, mi moramo da vodimo računa i da utičemona kvalitet zakona, bez obzira da li ih u celosti prihvatamo ili ne. Što se tiče ovog amandmana na član 26, ovaj član reguliše javni poziv. Mi smo stavili amandman na stav 2. i predložili da se on promeni i da glasi drugačije, jer u predlogu teksta zakona on glasi: „Javni poziv sadrži podatke od značaja za sprovođenje postupka“. Mi smo predložili da taj stav glasi: „Javni poziv sadrži poslovno ime subjekta privatizacije, podatke o strukturi i vrednosti kapitala, opis i vrednost kapitala i imovinu, početnu cenu za prodaju kapitala, odnosno imovine, rok za podnošenje prijava za učešće, kao i druge podatke odznačaja za sprovođenje postupka“. Uz ovaj amandman smo dali i obrazloženje da želimo da se dopuni i precizira koje podatke obavezno sadrži javni poziv, s obzirom da je inicijalni akt koji mora da sadrži obavezne elemente. Na ovaj način se istovremeno postiže i veći stepen transparentnosti u postupku privatizacije, a ujedno se i ujednačavaju postupci privatizacije, bez obzira koji subjekt privatizacije je u pitanju. Istovremeno ukazujemo da je i Agencija za borbu protiv korupcije u svom mišljenju o proceni rizika iznela preporuku da zakonom treba precizirati i urediti elemente javnog poziva. Mi smo se složili sa ovim mišljenjem Agencije za borbu protiv korupcije, jer smatramo da ceo ovaj stav 2. mora da bude precizan, kao i ceo ovaj zakon i u potpunosti dorečen, da ne smeju da se dozvole proizvoljnosti i improvizacije usled nedorečenosti pojedinih zakona, koji bi mogli da dovedu i do gorih posledica u samom postupku. Zahvaljujem.
Na naziv iznad člana 27. i član 27. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Hvala. Član 27.kojim se definiše ko određuje uslove za cenu prodajne dokumentacije. Naravno da je to bilo i u postojećem zakonu, a mislim da je ovo više materija za neki podzakonski akt, a ne za zakon. To sada da ministar je nadležan da određuje cenu prodajne dokumentacije malo mine deluje za zakon, ali dobro, možda ja tu grešim. Možda je predlagač hteo time da precizira upravo u zakonu i taj detalj. Generalno, naravno da je to deo uobičajene procedure i da neko treba da odredi cenu i da onaj ko želi da pristupi javnom prikupljanju ponuda sa javnim nadmetanjem mora da otkupi dokumentaciju. To je potpuno prirodna stvar. Čini mi se da se izgubila nit kod nekih kolega. Znači, to što mi tražimo da se brišu svi članovi ovog zakona ne znači da će Srbija ostati bez Zakona o privatizaciji. To je zakon koji već postoji, koji je donet 2001. godine, koji je nekoliko puta menjan, koga je napadalo i kuso i repato, ali ga niko nije promenio do sada, a sada mislimo da se to radi na jedan pogrešan načini u zao čas, odnosno kada već praktično nemate na kome da primenite taj novi zakon. Da ukažemo još jednom na tu opasnost, a što je potvrdila i potpredsednica Vlade, Udovički, da postoji u ovom zakonu i opasnost od toga da bude generator korupcije, pre svega u ovom delu koji se tiče strateškog partnerstva. Hvala.
Na naziv iznad člana 28. i član 28. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predsedavajući, poštovani ministre Vujoviću, poštovani gosti, član 28. ima naziv - komisije za sprovođenje postupka javnog prikupljanja ponuda sa javnim nadmetanjem. Ovaj član ima šest stavova i sada je mnogo da pročitam svaki taj stav, jer će da ode vreme onda u čitanje, nego ću samo pokušati da dve stvari… Dobro, ukoliko poslanici skupštinske većine insistiraju, ja mogu da pročitam. Evo, tu kaže ovako – javno prikupljanje ponuda sa javnim nadmetanjem sprovodi komisija za sprovođenje postupka javnog prikupljanja ponuda sa javnim nadmetanjem, u daljem tekstu: komisija, koju obrazuje agencija. Komisija ima tri člana i čine je predstavnik agencije, predstavnik zaposlenih u subjektu privatizacije i predstavnik ministarstva nadležnog za poslove privrede. Za člana komisije može biti imenovano lice koje ispunjava sledeće uslove, dva su uslova: pet godina radnog iskustva na poslovima privrede ili privatizacije i dva, visoku stručnu spremu. Onda imamo dodatno pojašnjenje ovih stvari u tri stava, ali to su uglavnom tehničke stvari. Mislim da su dve stvari ovde veoma važne za nas kada govorimo o članu 28. i našem amandmanu na ovaj član. Brisanje ovog člana je deo našeg napora i tu sada više nema nikakve dileme. Gospodin Kovačević, on sada nije tu, ali on je ja mislim to prihvatio ranije kada smo razgovarali pre ove pauze koju smo napravili, da se ovaj zakon obori u ovoj Narodnoj skupštini i mi to hoćemo ovde da pokušamo da ostvarimo. Postoji druga stvar koja je meni važna i ja to ne razumem. Ovde čujem, npr. poziv da se malo skrati to, pa ne mora svaki amandman. Jutros je bio – povucite amandmane na članove ovog predloga zakona. Gospodo, ja mislim da mi treba i više da radimo nego što radimo. Cele prošle sedmice nismo imali sednicu Skupštine Srbije. Zašto prošle nedelje nismo imali sednicu Skupštine Srbije?
Vreme, gospodine Pavićeviću.
Dakle, nismo radili. Ovde je nagovešten jedan izraženi… [[Isključen mikrofon.]]
Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović.
Samo mora da izrazim veliko zadovoljstvo zato što se neko založio za brisanje ovog člana, jer time je pokazao suštinski da voli zakulisne radnje i da najviše na svetu voli direktnu pogodbu, a ne voli nikakvo javno nadmetanje. Svaka čast zbog toga. Hvala.
Po kom osnovu? (Vladimir Pavićević, sa mesta: Hteo bih da obrazložim.) Nemate više vremena. Na član 28. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović i Gordana Čomić. Vlada i nadležni odbor nisu prihvatili ovaj amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić.
Zahvaljujem. Član o kome je reč ima rubrum, komisija za sprovođenje postupka javnog prikupljanja ponuda sa javnim nadmetanjem, i u njemu se određuje procedura o sastavljanju komisije koja vrši javno prikupljanje ponuda sa javnim nadmetanjem i ko može biti član te komisije. Član kaže da komisija ima tri član i da je čine predstavnik agencije, predstavnik zaposlenih u subjektu privatizacije i predstavnik ministarstva nadležnog za posle privrede, što može da ima smisla, postoje različita rešenja, ovde je ta sa tročlanom komisijom. Naš amandman, kolege Borislava Stefanovića i mene, odnosi se na stav o tome da član komisije može biti imenovano lice koje ispunjava sledeće uslove, pa kaže – pet godina radnog iskustva na poslovima privrede ili privatizacije i visoku stručnu spremu. Naš amandman je tražio da se reč „pet“ zameni rečju „deset“ iz mnogo dobrih razloga. Amandman je odbijen sa obrazloženjem koje je Vlada dala, inače, za amandmane, čitam obrazloženje Vlade pošto je korisno, nadajući se da će Vlada razumeti da treba da počne da piše ozbiljna obrazloženja. Molim vas, predsedavajući, ili da nas obavestite ko prisustvuje sednici Skupštine, ili da počnete da se starate o dnevnom redu. Ako je u pitanju narodni poslanik nemam ništa protiv, naprotiv. Nadam se da jeste poslanik, drago mi je, ali samo bih molila da se omogući svakom narodnom poslaniku da ga ministar sasluša. Dakle, želimo da to bude 10 iz mnogo dobrih razloga. Vlada je odbila taj amandman. Nadam se da neće biti kajanja u Vladi zbog odbijanja amandmana, jer je ovaj moj amandman direktno u vezi sa članom 80, koji govori o tome da sve što ne uspe bilo kojom metodom privatizacije se proglašava stečaj. Nemojte da slutimo da će biti više stečaja, nego što treba. Imala sam amandmane na jedne izmene i dopune Zakona o stečaju. Nisam protivnik stečaja, kao što imam punu svest da neka Vlada, ova Vlada ili bilo koja Vlada mora da reši problem preduzeća u restrukturiranju, 100 hiljada zaposlenih koji su na budžetu. Dakle, nemam nameru da otežavam proces koji će mnogo teže pasti ljudima koji žive u Srbiji, tih 100 hiljada porodica na koje se ovaj zakon odnosi. Želim uspeh u svakoj privatizaciji, jer znam šta će da proizvede stečaj. Baš zato mislim, dajte da nađemo troje ljudi sa 10 godina radnog iskustva. Nemojte da dobijete zamerku da ste stavili, koliko god podržavala, mlade ljude, 27-godišnjake ili 30-godišnjake, sa neproverenim iskustvom da rešavaju sudbine 100 hiljada porodica ovim zakonom. To je bila moja molba. Ne tražim odgovor, ali želim da se razumemo zašto podnosim amandman. Deset godina iskustva je neophodno za ovaj posao.
Reč ima ministar Vujović. Izvolite.
Pet godina smo stavili u trećem stavu člana 28. na sugestiju Saveta za borbu protiv korupcije. Oni nisu precizirali broj godina, već su samo rekli da bi bilo dobro da se uvede broj godina, kao kriterijum. Pet godina smo izabrali, ne sa preterano tvrdom argumentacijom, već sa argumentacijom da je to broj godina koji se traži za stručne pozicije. Pošto ovo nije rukovodeća pozicija, za koje se obično traži 10 godina, mislili smo da je pet godina dovoljno. Naravno, veći broj godina je bolji, ali smo mislili da bi to moglo biti predmet kritike i diskriminatorno protiv ljudi, koji bi inače mogli da budu potencijalni članovi ove komisije. To je bila naša argumentacija. Ne tvrdimo da je to značajno, ali mislimo da bi 10 godina bilo suviše diskriminatorno. To je sve što imam da kažem na ovu temu. Ako postoji raspoloženje drugih poslanika da se stavi 10 godina, oni prihvataju na sebe da je to kriterijum koji se određuje za rukovodeće pozicije, nismo protiv, ali ne bismo hteli da diskriminišemo veliki broj stručnih ljudi. Traži se visoka stručna sprema.
Na naziv iznad člana 29. i član 29. amandman su podneli zajedno narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i nadležni Odbor nisu prihvatili ovaj amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Hvala lepo. Član 29. se bavi početnom cenom i načinom kako se ona definiše u prvom i drugom krugu pokušaja javnog nadmetanja. To postoji u aktuelnom tekstu aktuelnog zakona. Iz istih razloga, koji su bili osnov za prethodne amandmane, na taj način objašnjavam i ovaj amandman. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović.
Ovde ću, uvaženi predsedavajući, da izrazim veliko zadovoljstvo zato što neko predlaže da se ovaj član briše. Time je opet pokazao da ga ne interesuje da se po nekoj normalnoj ceni proda preduzeće. Nekada su to radili ofrlje i odokativno, kako im je to padalo na pamet. Zato je ovo najbolji pokazatelj da ih ne interesuje nikakav državni interes, kako bi neko preduzeće trebalo da se privatizuje. Ministre, pitam vas, mislim da su građani Srbije dužni da znaju, šta se dešava ako ni jedna, ni druga od ovih cena ne uspeju na prodaji? Šta se na kraju dešava? Da li se nastavlja postupak privatizacije ili ne?
Gospodine Živkoviću, po kom osnovu?
Komentar uvaženog kolege poslanika prethodnika je vrlo interesantan i posledica je jednog enciklopedijskog neznanja. Samo zbog toga moram da vas podsetim na vreme o kome govorite, pošto se meni obraćate da je te godine privatizovano skoro 1.000 preduzeća, da je dobar deo toga išao preko međunarodnih tendera, da je najveći deo ostaloga išao preko javnih aukcija, da je tada ostvaren prihod preko dve milijarde dolara, da je tada broj zaposlenih u javnoj upravi bio 504.000, a ne 800.000 koliko je danas, da je tada vrednost tendera bila 61 dinar, a ne ovo što imamo danas, da je birokratija u Srbiji tada brojala samo 27.000 ljudi, a danas ih ima 72.000, tako da o vremenu kada sam se ja bavio politikom…
Vreme.
Dozvolite samo da…
Rekli su da ste iskoristili minut i sad volšebno još minut.
Ne nisam čuo nikakv minut. Da završim samo.
Tako svako može da kaže – još da završim.
Ako hoćete da mi oduzmete reč, izvolite. Samo mi kažite mogu li da nastavim.
Već je onako kliše, kao ne dajete mi reč. Izvolite, ali sledeći put ne. Prvi put sam čula za ovakvu podelu vremena.
Hvala vam. Prema tome, to je bilo, ponavljam, zlatno vreme reformi i privatizacije u Srbiji i za tim vremenom možemo svi da žalimo zato što je prošlo i zato što se nažalost nikada neće vratiti, a reakcija divnih stvorenja je uvek bila inspirativna…
Zahvaljujem. Sada ste potrošili vreme. (Vladimir Đukanović, s mesta: Replika.) Pravo na repliku nemate. Na naziv iznad člana 30. i član 30. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Prešla sam dalje, predsedavajući vodi sednicu. Molila bih vas, kao što ni mi ne držimo govore u sali, tako pustite predsedavajućem i predsedniku parlamenta da vodi sednice i niko više, po Poslovniku. Reč ima Vladimir Pavićević, dva minuta. Hvala vam.
Dame i gospodo, poštovana predsednice Narodne skupštine, poštovani ministre, poštovani gosti, mi smo podneli amandman na član 30. Predloga zakona o privatizaciji koji se, samo da podsetim ovde, nalazi u okviru trećeg poglavlja našeg Predloga zakona, odnosno Vladinog predloga zakona, a to je poglavlje – Metode i privatizacija. Član 30. čini pet stavova i to su sledeći stavovi, kaže – podnošenje prijave za učešće. Prijava za učešće podnosi se Agenciji, u roku utvrđenom u javnom pozivu, koji ne može biti kraći od 30, niti duži od 90 dana, od dana objavljivanja javnog poziva. Kada bi ovo bio neki prvi predlog zakona o privatizaciji o kojem mi u Srbiji razgovaramo, ne bismo mi imali primedbu na ovaj stav, kao ni na drugi, kao ni na treći, kao ni na četvrti, kao ni na peti. Moram ovde samo da podsetim narodne poslanike koji aktivno učestvuju u našoj amandmanskoj raspravi povodom Predloga zakona o privatizaciji, da nije ključno pitanje ovde, otkud ovoliki broj amandmana, pa i amandman na član 30, nego je pitanje – zašto hitni postupak za ovaj Predlog zakona, kada je na primer, pre jedno sat vremena ovde, dva sata predsednik najjače političke stranke u ovom parlamentu i predsednik Vlade rekao za izvesne zakone koji su označeni reformskim, a koji nisu ušli u proceduru u ovu Narodnu skupštinu, da nije toliko važno da li će u Skupštinu da dođu u junu, julu ili avgustu. Gospodo, ako nije to toliko važno, pa zašto smo onda bili hitri sa ovim predlogom zakona koji je zaista veoma važan i od danas imamo potvrde da je trebalo na drugačiji način o njemu ovde da raspravljamo. Dakle, predlažemo brisanje člana 30, kao što je bio slučaj sa svih 29 članova Predloga zakona o privatizaciji. Hvala.
Po amandmanu Vladimir Đukanović. Troši vreme poslaničke grupe.
Nisam se javio za reč.
Imam vas prijavljenog u sistemu.
To sam se malopre javio, ali mi niste dali reč za repliku.
Nema šta da dajem ili ne dajem, član 104. govori sve vrlo definisano. Na naziv iznad člana 31. i član 31. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
U članu 31. se definiše način javnog nadmetanja kada se ostvaruju uslovi za njega i kada ugovor može da se napravi i bez javnog nadmetanja. To je isto bilo sadržano u postojećem Zakonu i iz istih razloga tražimo da se ovaj član briše. Hvala.
Na naziv iznad člana 32. i član 32. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo, poštovana predsednice Narodne skupštine, poštovani ministre, poštovani gosti, neko komešanje je nastalo u ovoj sali, kao da je sada nestala jedna potreba da temeljno raspravljamo o amandmanima na Predlog zakona o privatizaciji. Podneli smo amandman na član 32. koji se odnosi na gubljenje svojstva kupca i drugih prava. Ovu priliku da obrazložim naš amandman na član 32. bih hteo da iskoristim i da pomognem samo jednu veoma važnu stvar. U obrazloženju Vladinog predloga o Zakonu o privatizaciji piše da se sada u Srbiji vodi odgovorna ekonomska politika. Mi smo tokom dana danas ovde saopštavali zašto smatramo da postoji mnogo razloga da ne verujemo da je to tako, odnosno da nije tako. Podsetio bih na još jedan, s vremena na vreme se ove i u Skupštini pojavi neko iz Vlade ko nam pripreti da se ponovo nalazimo pred bankrotom, pre nekoliko meseci je bila ista priča da se nalazimo pred bankrotom. Ne mogu da zamislim da u obrazloženju Vlade, pa evo i za ovaj član 32. stoji da se vodi odgovorna ekonomska politika, a da smo neprestano pred nekim bankrotom. I danas smo čuli da ćemo možda jednu posebnu sednicu morati da posvetimo tome i da se razgovara kako da se izađe iz ekonomskih problema u kojima se nalazimo. Dakle, nisam zadovoljan tim obrazloženjem. Toliko o amandmanu na član 32.
Reč ima narodna poslanica Ljubica Mrdaković Todorović.
Hvala predsednice. Upravo ovaj član 32. Predloga zakona o privatizaciji ima za cilj da ukaže na svu ozbiljnost preduzetih aktivnosti po ovom zakonu i da odvrati potencijalne kupce koji u stvari i nisu kupci. Obaveznost uplate kotizacije garantuje ozbiljnost potencijalnih kupaca, a gubitak svojstva kupca je sankcija za odustajanje od kupoprodajnog procesa. Inače, ovakvo postupanje prilikom prikupljanja ponuda i javnih prodaja postoji otkako je sveta i veka, tako da su nejasni motivi predlagača amandmana da se ovaj član zakona briše, a da pri tome predlagači amandmana nisu ponudili nikakvo razumno rešenje koje bi bilo alternativa postojećem.
Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović.
Naravno da se ne mogu saglasiti sa obrazloženjem koje nije obrazloženje u pogledu brisanja člana 32. zbog toga što ceo ovaj korpus članova od 32. do pedeset i nekog člana podrazumeva u stvari jasno preciziranje i definisanje kontrolnih mehanizama prodaje, počev od sticanja statusa kupca pa do prodaje imovine kapitala i akcija. Ako se na taj način uspostavljaju kontrolni mehanizmi kojih do sada nije bilo, onda apsolutno ne postoji ni jedan jedini razlog da se bilo koji od ovih članova briše, jer brisanje tih članova se devalvira sve ono što podrazumeva poboljšanje kvaliteta zakona u odnosu na zakon koji je donet 2001. godine. Ne samo što je koleginica Mrdaković rekla da se na ovaj način sankcioniše, nego se sprečavaju i zloupotrebe. Navešću samo jedan eklatantan primer zloupotreba i vas ću gospodine ministre, pošto sad koristim vreme ovlašćenog predstavnika gospođo predsednice, navesti jedan primer i uzgred postaviti pitanje kako da izađemo iz tog problema, nadam se da ćete mi dati odgovor, a to je primer preduzeća FAP u Priboju. O čemu se radi? Preduzeće FAP u Priboju je u dugogodišnjem postupku restrukturiranja. Imajući u vidu da se radi o višedecenijskom postupku restrukturiranja, nemogućnost da se uspostave kontrolni mehanizmi prodaje došli smo u situaciju da isto preduzeće FAP odvede u privrednu smrt najmanje stotinu poverilaca tog istog preduzeća. Šta to znači? Dalekosežne i nesagledive posledice po državu, ogroman broj nezaposlenih, preduzeća idu u stečaj, nema država mogućnost da popunjava budžet naplatom doprinosa PIO, mnogi državni poverioci ostaju uskraćeni za svoja potraživanja, čak i pravosudni organi koji ne mogu da naplaćuju takse. Dakle, država trpi ogromnu rupu. Mi smo konačno došli do cilja u kome kažemo – restrukturiranje se oročava do tada i tada, mi smo onim izmenama člana 20ž postigli koji je to rok i završili taj tzv. presek restrukturiranja. Postavlja se pitanje koje sam ja postavio i kada sam kao uvodničar govorio o načelnoj raspravi o ovom zakonu. Gospodine ministre, šta ćemo sa zaposlenima? Zaposleni shodno odluci Ustavnog suda i Vrhovnog kasacionog suda imaju pravo da nastave postupke izvršenja prema subjektima privatizacije u restrukturiranju. Da li, s obzirom na ove odredbe koje su kvalitetne odredbe zakona, to isto pravo i zadržavaju? Da li i dalje imaju status privilegovanih izvršnih poverilaca, jer mi se čini da ukoliko ostavimo sudskoj praksi rešenje tog problema da ćemo izazvati mogućnost neujednačene sudske prakse različitog tumačenja? U svakom slučaju, ono što podrazumeva poštovanje odluka, prevashodno odluke Ustavnog suda, a i Vrhovnog kasacionog suda kao instruktivnog mišljenja tog suda, podrazumeva obavezu prema sudovima. Kako će se odrediti ministarstvo u tom smislu i da li će to rešiti podzakonskim aktom ili će imati takođe neko instruktivno tumačenje u odnosu na taj problem? Hvala vam.
Na naziv iznad člana 33. i član 33. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Hvala. Član 33. definiše metod prikupljanja ponuda i,između ostalog, tu imamo još jedan dodatni problem, a to je formulacija da javni poziv iz stava 1. ovog člana se objavljuje u najmanje u jednom dnevnom visoko tiražnom listu koji se distribuira na celoj teritoriji Republike Srbije, i dalje ide tekst. Moje pitanje je na celoj teritoriji Republike Srbije po Ustavu ili na celoj teritoriji Republike Srbije po Briselskom sporazumu? Ako je po Ustavu onda treba obezbediti distribuciju tog visokotiražnog lista i u Prizrenu, Peći, Uroševcu i drugim mestima u Prištini, a onda to neće biti moguće ili se ovim na ovaj način prihvata Briselski sporazum kao akt koji je stariji od preambule Ustava Srbije. Naravno stoji, oni drugi univerzalni razlozi koji su bili vezani za sve prethodne članove i čestitam nam svima da smo prešli jednu trećinu rasprave u pojedinostima po ovom zakonu.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović, po amandmanu.
Evo i ovde ću da izrazim veliko zadovoljstvo što je neko tražio brisanje ovog člana, jer time pokazuje da je protiv metoda javnog prikupljanja ponuda. Neko je navikao da sistem – ja tebi ti meni i pogodbe, da čitav život tako prodaje preduzeća, pa je možda tako i u Mađarskoj prodao „Beopetrol“ naprimer. Zaista bih zamolio da građani Srbije znaju šta se ovde zahteva da se briše, jer ovde se zahteva da se briše transparentnost, a neko je svojevremeno prodavao sve tri cementare za manju cenu nego što je Vlada Mirka Marjanovića ugovorila za jednu cementaru. Toliko je bila uspešna ta privatizacija da su tako obogaljili čitavu državu, a evo ja sam naveo sistem „Beopetrola“, kada neko u Mađarskoj primi fino jednu torbicu i onda proda firmu bez rešene imovine i zato mi danas imamo veliki problem zbog toga. Hvala.
Poslaniče Živković, nema vas nigde, vi niste iz Mađarske. Znam da svakom treba malo vremena. Nemate, dala bih vam ja vreme znate da sam krajnje tolerantna i krajnje fleksibilna. Na naziv iznad člana 35. i član 35. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Vaša je greška zato što ste prešli na član 35, a nismo prošli član 34, pa vas molimo da se vratimo i nastavimo dalje.
Hoćemo, ovaj ćemo završiti, vratićemo se na taj amandman. Svi su isti, slični i dešava se. Član 34, molim vas, ja sam to prošla. Na naziv iznad člana 34. i član 34. prođen, pročitan. Molim vas, proverite još jednom službe, vratićemo se ako je potrebno. Znam tačno šta sam uradila. Znači, na naziv iznad člana 35. i član 35. ne želite? Dobro, zahvaljujem. Službe neka proveravaju, još smo u sednici. Na naziv iznad člana 36. i član 36. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Hvala lepo. Nije lepo da nam preskačete nabrajanje, ali dobro, šta da radimo, to je deo sistema poslaničke većine. Predmet prodaje i definicija predmeta prodaje član 36. To je naravno bili sadržano u postojećem zakonu i naravno da to nema razloga da se menja niti bitno utiče na uslove privatizacije. Malopređašnje pominjanje opet nekog koferčeta, to sam vam rekao, to pitajte svoje koalicione partnere, oni su nešto petljali sa koferčetom i ne znam čime sve. Što se mene tiče, nisam prodao ni jednu firmu i pazite šta pričate o firmama koje su kupili neki ljudi koji se kolokvijalno zovu tajkuni, zato što ćete možda sutra morati da glasate za njih kao za nove direktore „Železnice“, EPS-a i ne znam čega. Evo pronose se vesti da će biti predlog premijera…
Da li je to o amandmanu?
… da, gospodin Mišković bude direktor Fonda za razvoj tako da pazite šta pričate.
Trebali ste to da kažete dok je premijer bio u sali.
Niste mi dali vremena, mada sam ga prekinuo jednom, ali tu si žbiri ovi, nema veze.
Trebali ste to da kažete. Sada nije tu, sada možete kad sam ja predsedavajući. Nije korektno, ipak sam ja žensko. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović, po amandmanu.
Slažem se da je neko trebao da bude hrabar kada je tu bio premijer, ali šta da se radi. Što se tiče samog amandmana, pitam građane Srbije, imate na internet sajtu kompletan predlog zakona, traži neko da se briše definisanje šta je predmet prodaje i time pokazuje svu besmisao svojih amandmana. Znate, kada neko hvali privatizacije koje su tolike ljude ostavile na ulici, sve vam je onda zaista jasno i potpuno je građanima Srbije danas jasno zašto neko ne želi da privatizacije u ovoj državi konačno budu transparentne. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić. Imate još nešto malo vremena. Izvolite.
Vreme poslaničke grupe. Dakle, molila bih ministra radi, i ministar će uskoro videti da je za njega bolje kada ga ja napadam, nego kada ga ovako brane, da pažljivo biramo reči kada govorimo o posledicama ovog zakona, jer će problem dobre primene ovog zakona biti zajednički problem ako imamo odgovornost prema 100.000 ljudi koji će primenom ovog zakona morati ostati bez plata. Tako da, kada budete istrajavali u raspravama sa nama, koji imamo kritiku za zakon i predloge, da zaista vodimo računa da govorimo o ovom zakonu o privatizaciji, o ovom predlogu zakona, jer on ima jedan cilj koji se zajedno sa Zakonom o radu, Zakonom o stečaju, izmenama i dopunama Zakona o stečaju, a videćemo da li će biti i izmena i dopuna Zakona o Agenciji za privatizaciju, ako ona ne bude mogla u kapacitetu sa ovim izmenama da obavi sve poslove, primena ovog zakona, oročena, treba da se završi time da nemamo preduzeća u restrukturiranju ili da ih imamo privatizovana, da za ona koja ne može bude raspisan stečaj, što znači da će ljudi ostati bez posla. Želja da se to sakrije jednostavno nije moguća, ali volja da o tome podelimo kroz dijalog argumente i da nađemo načina da podržimo ljude i ministra koji bude imao plan za konačnu primenu ovog zakona značiće mnogo za naš zajednički odgovoran odnos prema jednoj jako ozbiljnoj temi. Na svakom je na volju da li će da nastavi da priča o tome da ovaj zakon neće ostavljati ljude bez posla, ali ovaj zakon, ako bude efikasno primenjen, demantovaće sve nas ovde za tri meseca, šest meseci, godinu dana, sa punom svešću o tome da to radimo zbog problema koje preduzeća u restrukturiranju, neuspele privatizacije i prethodne odluke i Vlada, i ove Vlade i one pre nje, i one pre 2012. godine, imaju kada su u pitanju preduzeća u restrukturiranju. Restrukturiranje je po prvoj odluci trebalo da se završi za godinu i po dana, pa se desio pritisak da se taj rok produži. Pa je trebalo po drugoj odluci da se završi, pa se desio pritisak da se to produži, pa smo u ovom skupštinskom sazivu produžavali rok. Nemojte, to samo mogu da vas zamolim, svakoga ko bira način na koji argumentuje objašnjavanje onih zbog kojih mi ovde sedimo, da nas volja da okrivimo nekoga za bilo koje bivše otpuštanje, da nas zaslepi da se ovde radi o otpuštanju. Naš zadatak je da se zajedno dogovorimo kada i kako oni da se zaposle, ali ovaj težak proces prvo mora da bude završen primenom ovog Zakona o privatizaciji. Hvala vam.
Reč ima Neđo Jovanović.
Hvala, predsednice. Mi u poslaničkoj grupi SPS tek posle ovakvih komentara možemo biti potpuno ponosni što smo 2001. godine bili protiv Zakona o privatizaciji, koji je generisao i determinisao sve ove probleme sa kojima se danas susrećemo i zbog kojih se, na kraju krajeva, i donosi ovaj zakon. Podsećanja radi, jer su neki očigledno sada u fazi amnezije, još 2008. godine je trebalo da se proda kompletan društveni kapital subjekata u privatizaciji. Zašto nije? Ko je tada bio na čelu Agencije za privatizaciju i ko je tada sačinjavao koalicionu vlast? To je pitanje koje treba postaviti onima koji iznose ovakve komentare. Osim toga, prolongiranje roka za završetak postupaka restrukturiranja traje od 2006. do 2012. godine. Lično sam ovde gospodinu Dinkiću ukazivao više puta da je pogubno da se non-stop produžava postupak restrukturiranja i na taj način stvaraju štetne posledice. Ova Vlada je konačno definisala krajnji rok postupaka restrukturiranja, što smatram opravdanim. Drugo, ono što smatram takođe bitnim, jeste da se naznači koji su to drugi modeli okončanja postupka restrukturiranja, osim ozdravljenja subjekata privatizacije u restrukturiranju, znači vraćanja u privredni život. To je jedan model. Drugi model je - ukoliko postupak restrukturiranja ne može da se sprovede, neminovno je da se otvori i stečajni postupak. Zbog čega sada dušebrižništvo i ne znam ko krije da će veliki broj zaposlenih ostati bez posla u postupku stečaja, ali se postavlja pitanje – koliko je do sada ostalo bez posla onih koji su zbog postupaka restrukturiranja, koji su vođeni na ovaj način ostalo na ulicama? To je prvo pitanje. Drugo pitanje – zbog čega se nije vodila briga o onim nezaposlenima koji su bili zaposleni kod poverilaca subjekata privatizacije u restrukturiranju, koji zbog nemogućnosti naplate svojih potraživanja od FAP-a, od „Magnohroma“, od mnogih drugih, nisu mogli da prežive, nego su odvedeni u privrednu smrt? Sada dušebrižništvo u tom pravcu ne vodi ničemu. Molim opet ministra, ako ikako može, da mi se odgovori na pitanje koje sam postavio pre svega zarad sudova. Ja se kao čovek koji potičem iz sistema pravosuđa, bavim se tim poslom, i te kako moram založiti za to da se ova pitanja koja su goruća, koja sudove opterećuju, koja sudijama vezuju ruke, razreše, da se ljudi ne dovode u situaciju da budu ni krivi ni dužni oglašeni vinovnicima za neujednačenu sudsku praksu, za nesprovođenje odluka, nedonošenje odluka, nepostupanje u skladu sa načelom suđenja u razumnom roku. Hvala vam lepo.
Hvala. Reč ima dr Aleksandra Tomić.
Vreme poslaničke grupe. Uvažena predsedavajuća, govorimo o članu 36. – predmet prodaje odnosi se na prodaju kapitala. Ovim članom definisan je praktično društveni kapital sa kojim treba da završimo. To je i suština i cilj ovog zakona. Pa gde su sad te evropske integracije? Gde je sada ta deklaracija za koju smo svi zajednički ovde u parlamentu pre manje od godinu dana doneli odluku i obavezali se da moramo da završimo sa društvenim kapitalom? Drugi deo priče koji se odnosi da će mnogi ljudi ostati bez posla, pa odavno su oni ostali bez posla, ali platu koju primaju nije plata, nego naknada. Zašto ne reći da 17.000 malih preduzeća u privatnom vlasništvu nije ni otvorilo stečajni postupak koji je uništen upravo zbog ovakvih privatizacija koje su imali? Zašto ne reći da ste im otvorili sada mogućnost da otvore stečajni postupak? Zašto ne reći da je dve milijarde evra kapital preduzeća koja su u privatnom vlasništvu? Pa to je rezultat svih ovih privatizacija. Zahvaljujem vam se.
Hvala. Ispravljamo grešku. Izvinjavam se poslanicima koji su podneli amandmane, proverili smo, ali moram da pročitam zbog stenograma. Na naziv iznad člana 34. i član 34. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. To je strana 43 iz sinopsisa koju sam propustila, zaista. Hvala vam. Na naziv iznad člana 37. i član 37. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Na član 37. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović i Gordana Čomić. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima Gordana Čomić.
Zahvaljujem. Amandman kolege Borislava Stefanovića i moj odnosi se na član 37. stav 4. On ne menja suštinski ni ideju člana čiji je ugovor o prodaji kapitala, odnosi se na izuzetke pri prodaji kapitala i u predloženom tekstu zakona taj stav glasi: „Izuzetno od stava 3. ovog člana, koji kaže da kada se u članu govori o ugovoru o prodaji kapitala ugovorne obaveze po pravilu traju dve godine, izuzetno od te dve godine, zbog značaja očuvanja delatnosti, na predlog resornog ministarstva u čijoj je nadležnosti delatnost subjekta privatizacije, period ugovornih obaveza može se ugovorom o prodaji kapitala odrediti u trajanju od tri godine.“ Ako je po pravilu dve godine, onda nam se učinilo i možda treba razjasniti kakva se tačno korist ima od samo godinu dana. Pošto pretpostavljam da se ovde radi ili o Ministarstvu poljoprivrede, zaštite životne sredine ili usluge i trgovina, ne znam da li će još neko od ministarstava eventualno imati subjekte privatizacije te vrste. Dakle, po pravilu je dve godine, a ovaj član kaže tri, a naš je predlog da to bude pet, ne sa željom da stvarno bude pet nego da ako pravimo izuzetak od pravila da je dve godine ugovor, da onda bude pravih argumenata, da bude obrazloženo zašto je produžetak od te dve godine i da to onda bude i obaveza da to može na taj duži rok, jer to onda podrazumeva svest o odgovornosti šta u te dodatne tri godine može da se uradi. Ne znam koji je to subjekt privatizacije poslednjih godinu dana bilo dosta. Hvala.
Na naziv iznad člana 38. i član 38. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima Vladimir Pavićević.
Poštovana predsednice Narodne skupštine, poštovani ministre, poštovani gosti, mislim da je važno da našu pažnju usmerimo, možda i uprkos umoru na naše amandmane na članove Predloga zakona o privatizaciji, u ovom slučaju na član 38. koji se tiče ustupanja ugovora o prodaji kapitala. Još jednom bih samo hteo da podsetim da se Vlada, obrazlažući ovaj predlog zakona, pa i član 38. pozvala na izvesne termine ovde, stabilnost i odgovornost u ekonomiji. Moram sada da dodam jednu stvar. Danas smo čuli ovde, u okviru instituta poslaničkih pitanja, da predsednik Vlade kaže da će da prikaže novac kao potrošen, a da zapravo taj novac nije potrošen. Gospodo, pa šta to znači? Gde to može da se desi? To sigurno ne može ukoliko bi bilo tačno da bude odraz, da kažemo neke odgovornosti u vođenju ekonomske politike. Prema tome, smatram da sve o čemu smo danas razgovarali, ne samo u okviru amandmanske rasprave, nego i u okviru instituta poslaničkih pitanja gde je Zoran Živković bio aktivan, da zapravo to nama govori da ovde nije reč o reformskim zakonima, nego o čistom marketingu i mi smo protiv toga. Hvala.
Trebali ste sve to da pitate predsednika Vlade. Reč ima Boban Birmančević.
Poštovana predsedavajuća, poštovani ministre, poštovane kolege, poštovani građani, kada je ovaj amandman u pitanju naravno od predlagača koji su isti amandman podneli za sve članove Predloga zakona o privatizaciji, naravno, da ga nećemo prihvatiti. Podsetio bih predlagače da oni sa jedne strane tvrde da nisu učestvovali u privatizacijama koje su dovele ovu državu do ovakvog stanja i definitivno do nekoliko stotina hiljada otkaza radnih mesta. Istovremeno braneći zakon po kome su ti ljudi ostali bez posla i po kome su urađene sve ove katastrofalne privatizacije, prosto, sami sebe anuliraju, ali to im ništa ne smeta da podnesu 95 amandmana sa jednom rečju, što definitivno nema smisla, jer sve u životu pa i u politici, i u porodici, i u društvu mora da ima smisla, a ovo zaista nema smisla. Istovremeno, imajući u vidu da račun za naplatu upravo tih spornih privatizacija, a ima ih, ne zna im se broj, je na žalost taj račun za rođačku, bratsku i tajkunsku privatizaciju došao na naplatu građanima koji su ni krivi, ni dužni ostali bez preduzeća, ostali bez posla, ostali bez plata i bez osnovnih uslova za život. Jednostavno to nema smisla. Ono što je jako bitno, to je kako se oni ponašaju večeras i kako su se ponašali celog današnjeg dana, jednostavno to će oceniti građani. Kako god da posmatramo sve ove amandmane, ovaj Zakon o privatizaciji poslednja je prilika da se okonča jedan jako mučan i dug proces. Zaista svako produžavanje rokova i svako odlaganje jednostavno samo produbljava problem. Ponoviću, ovo je reformski zakon koji je napisan, napravljene su izmene svega onoga što je moglo da se popravi. U ovom trenutku je najbolji mogući i samim tim stvoriće uslove da pokušamo, da vratimo nadu da ti ljudi koji se u ovom trenutku vode samo na nekim spiskovima, u nekim preduzećima za koja više niko ne zna ni kako se zovu, ni ko im je vlasnik, ni ko ih vodi ni da li šta primaju, njima su naravno knjižice neoverene, samodoprinosi, odnosno doprinosi za njih nisu uplaćeni. Ovo je način da se jednom stavi tačka na to, da podvučemo crtu i da znamo gde se nalazimo. Ponoviću još jednom, svako je odgovoran za ono što radi, pa prema tome, imajući u vidu da se nalaze u ovoj Skupštini, da su prešli cenzus, u grupi su, ali imajući u vidu da kroz proces privatizacije upravo ovih koje ćemo sprovesti i one koje su urađene, kada građani budu videli šta i kako je rađeno, mislim da oni vrlo lako neće biti ni u toj grupi zajedno za cenzus. Hvala vam.
Na član 38. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Slobodan Homen, akademik Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović, dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije, konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Reč ima Biljana Hasanović Korać.
Zahvaljujem gospođo predsednice. Moje kolege i ja smo podneli amandman na član 38. stav 2. on glasi, odnosno taj stav u predlogu teksta zakona glasi – Prijemnik može biti lice koje ispunjava propisane uslove za kupca kapitala. Mi smo amandmanom predložili da se posle reči „može biti“ doda reč „jedino“. Tako da glasi – Prijemnik može biti jedino lice koje ispunjava propisane uslove za kupca kapitala. Odredba Predloga zakona da prijemnik može biti lice koje ispunjava uslove za kupca kapitala ili imovine ostavlja prostor za različita tumačenja, odnosno može se shvatiti i da prijemnik može biti i lice koje ne ispunjava propisane uslove za kupca kapitala ili imovine, te se predloženim amandmanom otklanja ovakva eventualna nedoumica i mogućnost različitog tumačenja. Moram da izrazim zadovoljstvo što je Vlada i ovog puta shvatila značaj našeg amandmana i što ga je prihvatila, jer zaista proizvoljno tumačenje može biti, što znači i ne mora biti, otvorilo bi mogućnost za različita tumačenja za eventualne mahinacije i stvaralo sumnje u koruptivne radnje. Zahvaljujem.
Na naziv iznad člana 39. i član 39. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.)
Ovim se članom definiše način emitovanja i vođenja i praćenja registra privrednih subjekata i registra za depo i hartija od vrednosti, odnosno sopstvene akcije kao način za povećavanje kapitala. Naravno, isti su razlozi zbog kojih tražimo da se briše. Ja bih voleo da dobijem od ministra odgovor, po njegovoj proceni koja ne mora da bude potpuno precizna, može da ima i odstupanja 20-30%, na koliki broj neprivatizovanih privrednih subjekata može da se primeni ovaj sistem akcija? Na koliki procenat?
Na član 39. amandman je podnela narodni poslanik Dubravka Filipovski. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu i turizam i energetiku su prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na naziv iznad člana 40. i član 40. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu i turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević.
Poštovana predsednice Narodne skupštine, dame i gospodo, poštovani ministri i dragi gosti, mi smo podneli amandman na član 40. to je jedan veoma važan član u okviru ovog poglavlja zakona, koji se tiče uslova za raskid ugovora o prodaji kapitala. Tu sada imamo nekoliko stvari koje su navedene a usled kojih ukoliko ugovorne obaveze nisu izvršene, može da se raskine ugovor o prodaji kapitala. Na primer, neplaćanjem ugovorene cene u skladu sa ugovorom o prodaji, raspolaganjem imovinom subjekta privatizacije je suprotno odredbama ugovora itd. itd. Dakle, ni tu, mislim da možemo da se saglasimo, nema nekih specijalnih noviteta, ali imamo ovde tri dopune. Najpre za gospodina ministra, ipak vas molim da kada postavimo neko pitanje, da pokušate da odgovorite na to pitanje. Mi za sada imamo dva neodgovorna u odnosu na oglašavanje u visoko tiražnim listovima na teritoriji Republike Srbije i sada u odnosu na član 39. pitanje koje je postavio gospodin Živković. Druga stvar, ne vidim šta je problem kod nekih narodnih poslanika kada kažu da svih 25 amandmana koje smo mi podneli imaju istu sadržinu. Pretpostavimo gospodo, da ovaj predlog zakona zaista nije dobar predlog zakona i da nemamo drugi mehanizam da oborimo taj predlog zakona osim ovog mehanizma. Izvinite, zašto bi se to smatralo nekim lošim načinom i stavljala se primedba da je to neki veliki problem. Ne vidim da je to neki strašni problem a naročito da je to besmisleno. Šta znači besmisleno? Kaže – koji je u suprotnosti sa zdravim razumom. Gospodo, to je takođe jedna uvredljiva poruka koja se danas u okviru amandmanske rasprave o Predlogu zakona o privatizaciji šalje opozicionim poslanicima. To nije pristojno ponašanje. Hvala vam.
Morate da se javite u sistem, ne mogu da dam reč ni gospodinu Vujoviću.
Ja bih iskoristio priliku da na nekoliko pitanja koja nisam uspeo ranije da odgovorim i da kratko kažem. Pitanje …
Možete samo po amandmanu, dva minuta, po ovom amandmanu, ništa drugo.
Dobro, podzakonskim aktima ćemo rešiti pitanje koje se tiče radnika. Očekujemo da će u procesu privatizacije, oni se razumno ponašati, ako im sud dozvoli pravo da blokiraju svojim ličnim dohocima, odnosno platama, onda će time izvršiti samoubistvo ekonomsko i pokušaj privatizacije osujetiti. Inače, u stečajnom postupku imaju pravo u prvom redu, ali samo minimalne lične dohotke, odnosno plate za godinu dana. Što se tiče pitanja, gospođo Čomić povodom zaposlenih…
Ministre, samo po amandmanu dva minuta, pokušavam tako i za poslanike, to su pravila. Ne možete unazad odgovarati.
Pa nisam dobio reč prethodno.
Pa niste se javili.
Pa kako se nisam javio.
Ne bih da raspravljamo zaista. Predsedavajući vodi sednicu, znači, po amandmanu konkretno, inače možemo tako celu noć.
… Znači, nije cilj zakona da se pravi nova nezaposlenost, cilj zakona je da se stvori novi početak za te ljude, a ne nova nezaposlenost. Prema tome, možemo detaljnije o tome da razgovaramo van ove kratke sednice ovde. Koliko kapitala? Vrlo malo ima preduzeća koja uopšte imaju pozitivan kapital i u okviru toga će biti još manje onih koji će proći ovo i imati dokapitalizaciju, samo se na njih ovo odnosi i možemo da vam damo pismenu procenu koliko je to preduzeća, jako malo. Visoko tiražni listovi, mi smo uzeli standardnu formulaciju koja se primenjuje u Srbiji, gde se oni sve distribuiraju i to vi znate koliko i ja. Hvala.
Inače, kada se javljate, morate da se prijavite u sistem.
Ja sam se javio malopre.
Ne, niste sigurno. Reč ima Zoran Jozić.
Zahvaljujem. Ja ću da komentarišem malo ovaj član 40, odnosno amandman na član 40. koje su podnele uvažene kolege iz opozicije. Upravo, nadam se da građani ove naše lepe zemlje ovo prate, da bi mogli da shvate šta sve to planiraju i zašto naše kolege da – brišu. Radi se o članu koji kaže – ugovor o prodaji kapitala smatra se raskinutim, zbog neispunjenja ugovornih obaveza, ako ni u naknadno ostavljenom roku za ispunjenje ugovorne obaveze, kupac ne otkloni sledeće povrede ugovornih obaveza. Navedeno je šta to – neplaćanje ugovorene cene u skladu sa ugovorom o prodaji, raspolaganje imovinom subjekta privatizacije suprotno odredbama ugovora, raspolaganje kapitala subjekta privatizacije suprotno odredbama ugovora, nedostavljanje garancije u skladu sa ugovorom o prodaji. Ne znam šta tu nije jasno. Možda je bolja varijanta da imamo privatizaciju ili zakon kakav je bio ranije, pa da niko nije imao odgovornost kada kupi neko preduzeće, da zaista poštuje ugovorne obaveze koje su pred njim postavljene. Onda smo došli u situaciju da danas kritikujemo ovaj zakon, više u načelu, nego u pojedinostima, a da branimo neki zakon, opozicija da brani neki zakon koji se ne može odbraniti iz ranijeg perioda. Danas smo čuli više komentara i više reči tipa da je ovaj zakon nedopustiv, da je koruptivan, da je jako kreativno braniti zakon poslanica iz ove male grupe opozicione, baš tako je komentarisala – jako kreativno je braniti zakon. Mislim da nije teško braniti nešto što se postavlja kao časno i pošteno. Teško je braniti ono pre. Onim zakonom koji smo imali došli smo u situaciju da stotine hiljada radnika ostane na ulici, došli ste u situaciju da prodajete firme po najnižim cenama, došli smo u situaciju da imamo vrlo lošu procenu vrednosti kapitala i imovine. Navešću jedan kratak primer, u pitanju je Blace imali smo jedno trgovinsko preduzeće „Jedinstvo“ koje je prodato bezmalo za manju cenu nego što su trenutno tada imali robu u magacinu. Da li je to poštena privatizacija? Da li je to taj pošten zakon koji se da braniti, a ovaj mi ne možemo da branimo? Opozicija je imala priliku kada je bila nekada na vlasti i teško da će je imati ponovo, da uradi nešto dobro za zemlju Srbiju, za građane i za radnike u mnogim društvenim preduzećima. Ono što je urađeno dobro, to se videlo. Mislim da je najvažnije reći da je urađeno dobro samo za tajkune, za političke prijatelje, ljudi koji su bili tog trenutka na vlasti, a sada kada je Vlada na čelu sa premijerom Vučićem došla u situaciju i sa najvećom željom da uradi nešto korektno i pozitivno, onda se to sada kritikuje, onda sada to ne valja. Izvinite gospodo, ova vlada nije otpustila 400, 500.000 radnika i nije poklanjala preduzeća kao što su to radile neke prethodne vlade i kao što je to bilo po Zakonu o privatizaciji iz 2001, 2002, 2003. godine, kada i neki članovi ove opozicije tvrde da nemaju nikakav uticaj na to. Mislim da je bilo jako velikih uticaja. Hvala.
Reč ima Neđo Jovanović, trošite vaše vreme? Imate četiri minuta.
Hvala predsednice. Dakle, iskoristiću četiri minuta, pa posle vreme poslaničke grupe. Ja bih zamolio predlagača …
Šta ste rekli, šta trošite?
Vreme ovlašćenog predlagača, a kasnije ću koristiti vreme poslaničke grupe. Postavlja se pitanje kada se već govori o amandmanu, šta se nudi kao alternativa. Hajde opet na podsećanje. Upravo su ove četiri tačke bile svrstane uprethodni Zakon o privatizaciji, koji je donet 2001. godine. Upravo su ove četiri tačke koje se vezuju za uslove za raskid ugovora o prodaji, bile definisane i tada. Ništa se nije promenilo. Ostale definicije i odredbe ovog teksta su isključivo u smislu sprečavanja zloupotreba. Pokušao bih da se svedemo na realnost, gospodo iz DS, gospodo koji predlažete ove amandmane, zbog čega niste ovu odredbu primenili 2008 godine? Zbog ovu odredbu niste primenili dok je trajao postupak restrukturiranja od 2003 godine, od 2002. godine? Zbog čega se nije vršila kontrola nad postupcima privatizacije i restrukturiranja? Zbog čega se nije vršio nadzor? Zbog čega niste obustavili postupak restrukturiranja 2008. godine? Zašto sve niste odveli u stečaj? Sada se pojavljujemo kao dušebrižnici, ni malo korektni. S druge strane, gospodine ministre, jedna krajnje dobronamerna sugestija, nadam se da ćete je prihvatiti. Odgovorili ste na pitanje koje se vezuje za status zaposlenih, gospodine ministre, ja ću vam samo ukazati da ćemo opet doći u problem sa ustavnosti ovog zakona. Opet ćemo doći u problem da će neko podneti inicijativu da se ispita da li su odredbe koje se vezuju za pravo zaposlenih kao izvršnih poverilaca da nastave postupke izvršenja, prema subjektima privatizacije u restrukturiranjima ili u preduzećima u restrukturiranju, da li je to njihovo pravo ugroženo? Jeste. Opet će se Ustavni sud oglasiti na isti način, i opet će Ustavni sud konstatovati da zaposleni to pravo imaju. Vodite računa da se to bude regulisalo podzakonskim aktom, da ne dođemo u problem sa Ustavnim sudom, da ne dođemo u problem sa pravosudnim sistemom koji je ovde vrlo jasan, čije su definicije kroz odluke krajnje precizne u smislu zaštite ljudskih prava, u smislu zaštite prava iz rada i po osnovu rada. Mi imamo zakon o radu kojim smo to pravo garantovali. Nećemo sada valjda pogaziti taj zakon koji smo nedavno doneli. Ono što je najvažnije, što se tiče Haške konvencije o zaštiti ljudskih prava, nju moramo poštovati. Prema tome, zaposleni moraju imati privilegovan status kao izvršni poverioci. Hvala.
Na naziv iznad člana 41. i član 41. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku, nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Prethodnik je dao glavne argumente zbog čega tražimo brisanje ovog člana, zato što je lepo rekao i dobro je što je u 41. članu shvatio suštinu naše namere, a to je da treba brisati sve one članove koji su potpuno ili skoro potpuno prepisani iz postojećeg zakona i da zbog toga nije bilo potrebe da se piše novi zakon, nego je trebalo intervenisati sa izmenama zakona, tamo gde je to bilo neophodno. Jedno 10% zakona je trebalo promeniti, pre svega rok za sprovođenje privatizacije, da se on ovog puta konačno ograniči na kraj 2015. godine. Inače, u teoriji manipulacije ideologije „balkanskih Crvenih Kmera“ su laži vrlo prisutne stalno, pa je bilo pitanje zašto neko 2008. godine nije sproveo stečaj? Ako je to bilo pitanje upućeno meni, 2008. godine, ja sam se bavio vinogradima, kao što je poznato srpskoj javnosti, a vi ste bili u vlasti sa DS, da vas podsetim, uzmite kalendar, pogledajte malo, pa vidite šta se kada desilo. Druga stvar, potpuno je jasno svima da nikakvi dogovori, pregovori, burazerske, ne znam kakve varijante su bile prisutne u periodu januar 2002. godine, kada je počela primena zakona, do februara 2004. godine. Ja vam ponovo nudim ovde prisutne saradnike, ministra a i njega lično, a i preko puta ovog malog, Sinišu Malog, koji je danas gradonačelnik Beograda, koji je bio učesnik u svim tim privatizacijama.
Hvala. Dosta ste govorili o amandmanu. Reč ima Neđo Jovanović. Izvinite,ministar Dušan Vujović ima reč. Izvolite.
Više puta je bilo pomenuto da smo prepisali stare članove. Mi smo pošli od starog zakona. Predložili smo izmene koje smo smatrali neophodnim i kada smo na kraju pogledali sve što smo izmenili ispostavilo se da je to više od 50% i po pravilima koja važe onda smo to nazvali novim zakonom. Znači, nije nam bio cilj da odbacimo stari zakon, mi smo menjali po savesti šta smo mislili da treba da se promeni. Kada smo na kraju sve to izbrojali ispostavilo se da je više od 50%. Samo toliko da se zna.
Zahvaljujem. Reč ima Neđo Jovanović. Po kom osnovu se javljate? (Neđo Jovanović, s mesta: Povreda Poslovnika.) Koji član? (Neđo Jovanović, s mesta: Član 104, niste ga opomenuli pogotovo na reči „balkanskih Crvenih Kmera“.) Ne, to je pravo na repliku. Kako mislite član 104, to je pravo na repliku? (Neđo Jovanović, s mesta: Ne repliciram, ukazujem da ga niste opomenuli. Po članu 104. ste bili dužni da prethodnog govornika opomenete posle uvredljivih izraza.) Kojih? (Neđo Jovanović, s mesta: Kada je rekao da oni koji su govorili, a ja sam predstavnik tih koji su govorili…) Govorili su svi danas, nije. (Neđo Jovanović, s mesta: Nemojte predsednice molim vas da tolerišete nešto što se ne može tolerisati. Ja prihvatam određeni stepen tolerancije prema opoziciji, prihvatam…) Imam i prema većini. (Neđo Jovanović, s mesta: Još niste uključili moje vreme.) Ja ne uključujem vreme, to znate da se ne bavim tehnikom. Ne znam kako smo komunicirali ako niste uključeni, ja čujem jedino ako je mikrofon uključen. Izvolite.
Verovatno zato što ja dosta glasno pričam.
Sa zadovoljstvom, samo što vam ovo vreme nije pravo.
U redu, ja ću i dalje ukazivati na povredu Poslovnika i smatram da ste povredili Poslovnik, da ste trebali gospodina Živkovića da opomenete, pogotovo na reči o „crvenim kmerima“, pre toga se izjašnjavao na jedan način koji je neadekvatan i o nekakvim koferčetima i ne znam čemu još. Samo ću skrenuti pažnju, ne znam koji termin poslanička grupa SPS treba da upotrebi za one koji su doveli do pustošenja privrede, do groblja u privrednom i ekonomsko-finansijskom sistemu Republike Srbije?
Molim vas, samo o povredi Poslovnika, ako ste tako striktni da povređujem Poslovnik.
Upravo na to i ukazujem i molim vas da svaki dalji komentar koji se na ovaj način iznosi sankcionišete.
Hvala. Dve minute. Smatram da nisam povredila, vi ste navodili reči koje ja ne znam na koga se odnose i bila bi povreda Poslovnika da sam tačno znala na koga ili da sam aludirala na nešto. Niste u pravu. Recite samo da li želite da glasamo o povredi Poslovnika. (Neđo Jovanović, s mesta: Da.) Puno vam zahvaljujem poslaniče na korektnosti. Barem poslanik Živković zaista ne može da kaže da sam tolerantna prema njemu. Na član 41. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović i Gordana Čomić. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za Ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandmanu skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima Gordana Čomić.
Zahvaljujem. Član 41. ima pravne posledice raskida ugovora o prodaji kapitala i ja ga menjam samo u jednom stavu, te bi ako bi ovaj amandman bio usvojen, ovaj član 41. glasio – u slučaju raskida ugovora zbog neispunjenih ugovornih obaveza kupca kapitala, a radi zaštite opšteg interesa, kupac kapitala gubi pravo na povraćaj plaćenog iznosa na ime ugovorene cene, poklapamo se, predlog zakona i moj amandman. Celokupan kapital subjekta privatizacije, koji je kupac posredno ili neposredno stekao po osnovu obaveze iz ugovora o prodaji, kao i bilo kakvu naknadu ili obeštećenje po osnovu istih, osim akcija stečenih kupovinom na organizovanom tržištu hartija od vrednosti, takođe se poklapamo. Sledeći stav kaže – u slučaju raskida ugovora o prodaji kapitala zbog ne ispunjenja ugovornih obaveza kupca kapitala radi zaštite opšteg interesa, kupac kapitala je dužan da plati kaznu u visini dva procenta procenjene vrednosti kapitala, i dalje je jednako u stavu. Znam tačno kakvih bi problema ovo proizvelo u podzakonskim aktima, ali smatram da treba da razmislimo o ovoj odredbi, da se u slučaju raskida ugovora, da je kupac kapitala dužan da plati kaznu. U konsultacijama je bilo da ne mogu da upotrebim reč „kaznu“, s obzirom da su kazne definisane drugim zakonima. Međutim, pošto se inače u zakonu govori o kaznama, odnosno gubitku prava, penalima i ostalo, ostala je reč „kazna“. Ukoliko bi se razmislilo o ovoj odredbi, ja sam spremna na to da napravimo ispravku, ako je reč „kazna“ problem za one koji rade pravnu normativu. Hvala vam.
Na naziv iznad člana 42. i član 42. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima Zoran Živković. Izvolite.
Hvala. Mislim da smo došli do prelomnog trenutka ove rasprave, a to je malopređašnji odgovor ministra, koji je eksplicitno rekao da stari zakon nije bio loš, nego ga je trebalo popravljati zbog nove atmosfere i nove situacije u kojoj se nalazi naš privredni ambijent, koliko sam ja to shvatio, i popraviti neke greše koje su bile primećene u primeni zakona u ranijem periodu, ako sam ovo dobro shvatio. Znači, to je suština. To je suština našeg zalaganja, da sprečimo lavinu osuda jednog zakona, jednog pravnog akta, koji je, navodno, kriv za sve probleme u ovoj državi. To, naravno, nije tačno. Devastacija srpske privrede je počela u devedesetim. Počela je kada smo bili odcepljeni od sveta što svojom voljom, što tuđom voljom, što smo bili bombardovani, što smo vodili glupe ratove koje smo uredno gubili. Tada je devastirana privreda. Tačno je da je lošom primenom nekih delova Zakona o privatizaciji od 2004. godine do dana današnjeg i onaj ostatak bio dosta oštećen, tako da je to suština i to je ono što smo mi hteli da prikažemo srpskoj javnosti i zbog toga smo podneli ovoliki broj amandmana sa, naravno, istovetnim tekstom. Prema tome, kao znak dobre volje, posle ovoga što je sada jasno, nas dvojica ćemo u daljem radu da koristimo samo po jedan minut za svaki amandman. Još jedna dilema, apsolutno ni na koji način nisam mislio na SPS kada sam rekao balkanski Crveni Kmeri. Na koga sam mislio, to prepuštam predsednici da sama proceni. Šalim se.
Hvala. Inače, videla sam stenogram, nema pojedinih reči koje je poslanik Jovanović citirao, a spočitavano je vama, tako da sam ja mirne savesti ovog puta. Na član 42. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović i Gordana Čomić. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima Gordana Čomić. Izvolite.
Član 42. govori o zastupniku kapitala i kroz amandman kolege Borislava Stefanovića i mene ponavlja se naš predlog da ipak stavimo u zakon deset godina radnog iskustva. Ja znam da je to za rukovodeće pozicije, ali, znate, ovde treba da rade ljudi posao koji se meri sa izuzetno važnim rukovodećim mestima u našoj zemlji. To je posao od opšteg interesa, javni je posao. Oni neće tu ostati deset godina. Oni imaju obavezu da obave te poslove. Ako išta treba da proizvede poverenje, to je da imate čoveka koji ima deset godina radnog iskustva da se, recimo, u ovom članu bavi poslovima zastupnika kapitala. Drugi deo amandmana odnosi se na izraze „dobar privrednik“ i „da sa pažnjom dobrog privrednika brine o poverenom mu subjektu privatizacije“. Ja sam tražila da se to briše zato što ostaje nejasno šta znači dobar privrednik, a bojim se, znajući istoriju loše primene nejasnih odredbi, da može da se u nekakvom sudskom procesu sve svede na to da ovaj dokazuje da je bio dobar privrednik, a ovaj da pokušava da dokaže da nije. Da ne bi imali eventualno to seme za mogućnost da se zastupnik kapitala osporava po tom osnovu, da se prosto briše. Podrazumeva se da će zastupnik kapitala biti neko ko će sa zaista dužnom pažnjom voditi računa o subjektu privatizacije, a deset godina, ponavljamo još na jednom mestu, rekla sam nadam se obrazloženo zašto.
Reč ima Dragan Aleksić po amandmanu. Izvolite.
Poštovana predsednice, poštovani ministre, uvaženi narodni poslanici, ovaj amandman je neprihvatljiv, jer traži brisanje reči „kao dobar privrednik“ i „sa pažnjom dobrog privrednika“ koje se odnose na zastupnika kapitala. Mislim da je veoma važno koga Agencija, uz saglasnost nadležnog ministarstva, imenuje za privremenog zastupnika kapitala. Iako su ovo samo dve, tri reči, mnogo govore kako mi u SNS, a i Vlada Republike Srbije gledamo na to, a kako DS. Ja razumem njih. Njima nije bilo važno šta će biti sa našim preduzećima i sa našim radnicima. Zato ih je na stotine hiljada ostalo bez posla. Njima je samo bilo važno gde mogu za ljude bliske vrhu DS izvući neku korist. Zbog toga su na izborima i prošli tako kako su prošli. Objasniću šta znači kada se za zastupnika kapitala imenuje dobar privrednik na primeru preduzeća „Krušik plastika“ a.d. iz opštine Osečina. Naime, „Krušik plastika“ je preduzeće koje je 2007. godine, u vreme neke prethodne vlasti prodato javnom aukcijom Višnji Jerković, ćerki danas pominjanog Mileta Jerkovića. Da je tada Agencija vodila računa o tome ko je kupac i da je morala da pribavi mišljenje nadležne organizacije za pranje novca, što sadašnji predlog zakona predviđa, to se ne bi moglo desiti, da Mile Jerković pokupuje dvadesetak i više firmi, između ostalih i „Krušik plastiku“. Višnja Jerković 2009. godine, uz saglasnost Agencije za privatizaciju, ustupa preduzeće privrednom društvu NPCO iz Beograda. Odlukom Agencije od 16. juna 2010. godine raskinuta je privatizacija i prenosi se kapital akcionarskog društva „Krušik plastika“ iz Osečine Agenciji za privatizaciju. Do raskida je došlo usled nepoštovanja kupoprodajnog ugovora kupca sa Agencijom. Od marta 2011. godine „Krušik plastika“ se nalazi u restrukturiranju. Preduzeće redovno izmiruje obaveze sa pripadajućim porezima i doprinosima, što sigurno ne čini mnogo preduzeća u ovoj situaciji. U 2013. godini povećana je proizvodnja za 50% i preduzeće je poslovalo pozitivno. Ovo preduzeće je od strateškog značaja za opštinu Osečina i zapošljava najveći broj radnika, 132 stalno zaposlena i pedesetak na određeno vreme. Preduzeće, kao i još nekoliko sličnih ali manjih u Osečini proizvodi kanalizacione cevi prečnika do tri metra, rezervoare za vodu, separatore ulja i masti. Nažalost, često se dešava ili se bar dešavalo u prethodnom periodu da izgradnja kolektora koje finansira Republika Srbija preko resornih ministarstava, kupuje i ugrađuje cevi i separatore stranih proizvođača pored naših proizvoda, čiji je kvalitet dokazan, a cene su znatno niže. „Krušik plastika“ izvozi svoje proizvode u Nemačku, u Belgiju i druge zemlje EU. Firma DAL sa sličnim proizvodnim programom, iz koje dolazim, juče je na primer isporučila rezervoar od 25 kubika u Norvešku, a samo kod nas ne može da zadovolji zahteve. Gde je problem? Sada dolazimo na temu koju predsednik Vlade gospodin Aleksandar Vučić toliko potencira, a to je korupcija. Zbog „časnih“ namera projektanata, investitora i korisnika naša preduzeća ne da nisu u ravnopravnom položaju nego su često u podređenom, pa su eliminisana u startu. Evo na jednom primeru da vidite kako izgleda jedan zahtev za šahte za kanalizaciju: „Traži se prohodni šaht DN 1000 od polipropilena narandžaste boje“. Podvlačim ovo „narandžasti“, jer šaht se ugradio u zemlju i ne znam kome je tu bitna boja. „Rok upotrebe najmanje sto godina“, što nije sporno, „potvrđen od strane LGA, Nemačkog instituta za građevinsku tehniku“. Šta to znači? Bilo ko drugi u svetu da potvrdi kvalitet ne odgovara. Znači ako je od strane američkog instituta, ne prihvata se. Ima tu još nekih tehničkih zahteva. Evo samo jedan detalj – penjalice unutar šahta srebrno sive boje. Ovde se jasno vidi da je praktično nacrtan proizvod jednog stranog, konkretno nemačkog, proizvođača i svim drugim se zahtev šalje samo formalno. Da bi pokrenuli nešto u ovoj državi, potrebno je niz reformskih zakona, kako oni koje smo doneli nedavno, Zakon o radu, ovi o kojima danas pričamo, kao i oni koji će uslediti, na primer, Zakon o inspekcijama, jer sadašnje inspekcije su toliko neefikasne da možemo slobodno da ukinemo sve i ništa se ne bi osetilo. Ja ne krivim one koji rade u inspekcijama, oni nisu krivi, već jednostavno, podeljeni su po ministarstvima i ne zna se šta je čija nadležnost. Kazne ne plaćaju oni koji rade, kao da države i nema uopšte, jer se najčešće i ne vide, već oni koji se, da kažem, trude da rade u skladu sa zakonom, pa padaju na nekoj sitnici, jer nekom mora da se napiše kazna. Jedan „Simpo“ iz Vranja, i da je čak najorganizovanija firma na svetu, ne bi mogao da opstane jer u unutrašnjosti Srbije, u skoro svakoj ulici postoji registrovana ili ne registrovana radnja, preduzeće, u kući, u garaži, za proizvodnju nameštaja sa kojom „Simpo“, ako isplaćuje obaveze, ne može da se nosi. Ovde pominjem i registrovane, jer neko registruje radnju, preduzeće, ima jednog ili dva zaposlenog, tj. jednog ili dva prijavljena, kupi legalno sirovine koje mogu da prerade taj jedan ili dva zaposlena, proda zvanično proizvoda u toj količini i za inspekciju je on čist, a u stvari na crno kupi 10 puta više sirovine i proda 10 puta više proizvoda. Kako sa takvima mogu da se nose oni koji se trude da rade u skladu sa zakonom? Ovde sam napomenuo neke od problema koje imaju naša preduzeća, kako ona u restrukturiranju, tako i sva ostala i jasno mi je da ima mnogo toga da se uradi da bi se stvorila zdrava klima za poslovanje. Potpuno je jasno da nije svejedno koga je Agencija postavila za zastupnika kapitala. Potreban je dobar privrednik koji će se boriti za interese preduzeća koje zastupa, a ne da doprinese da preduzeće što pre ode u stečaj. Ovde sam samo govorio s ciljem da Vlada uradi sve što je u njenoj mogućnosti da opstanu firme koje mogu, a da u stečaj odu samo one koje nemaju perspektivu. Hvala.
Hvala. Na naziv iznad člana 43. i član 43. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Narodne skupštine, poštovani ministre, poštovani gosti, kao što je i rečeno ovde, mi smo podneli amandman i na član 43. i svi razlozi koje smo koristili da bismo argumentovali naš amandman za čl. 40, 41, 42, pa i za ovaj član o kome je sada govorio gospodin Aleksić, sa izvesnim primerima iz prakse u firmi u kojoj je on bio ili za koju zna neke informacije, svi ti razlozi važe i za naš amandman na član 43. Gospodin Jozić se pita ovde šta tu sada nije jasno u članu 42, a sigurno se pita šta nama nije jasno u članu 43? Sve nam je jasno. Naročito nam je sada jasno kada je i ministar potvrdio sve ono o čemu mi govorimo ceo dan danas i zbog čega smo podneli svih 95 amandmana, da i sada, dok još nije usvojen ovaj predlog zakona o privatizaciji imamo dobar Zakon o privatizaciji.
Minut je istekao, samo da vas podsetim na obećanje. Hvala vam. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović.
Zarad građana Srbije, samo da kažemo svim ljudima koji prate prenos, dotična gospoda se zalažu da se izbriše član koji definiše šta mora da stoji u izveštaju zastupnika kapitala koji se podnosi prema Agenciji, što je još jedan u nizu dokaza da neko voli zakulisne radnje, da neko voli da muti u privatizacijama, da mu je to bila osnovna delatnost. Samo da kažemo građanima Srbije jednu veoma važnu stvar – ovde neko želi da ostanemo na starom, da se preduzeća prodaju direktnim pogodbama, muljanjem, što bi narod rekao. Ja vas molim, građani Srbije, da upravo ovakvo podnošenje, a sve – briše se, jer, ako biste obrisali ovako nešto, vi biste se zaista vratili na staro gde se preduzeća bukvalno prodaju na taj način da neko postane dobitnik tranzicije a da radnici ostanu definitivno gubitnici tranzicije. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Vladan Milošević.
Neću dugo. Samo bih pozvao predlagače ovog amandmana da se pojave u mojim Vladimircima, koje je prethodni zakon zavio u crno svojom dobrom privatizacijom i gde su nestale firme poput „DP Jedinstvo Vladimirci“, „Posavotamnave“, „Veterinaske stanice 7. juli“ i da ne nabrajam sve, pa bih voleo tim radnicima, a ima ih oko hiljadu i po, da obrazložite vaše amandmane. Rado ću vas ugostiti u mojim Vladimircima. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Milorad Cvetanović.
Poštovana predsednice, uvaženi ministre, kolege poslanici i poslanice, samo hoću da ispravim jednu nepravilnost ovde iskazanu od strane uvaženog kolege iz opozicione stranke, a to je da je u pitanju zamena teza. Svi smo prisutni ovde i saslušali smo dobru izjavu gospodina ministra koji je rekao da izmenom Zakona o privatizaciji, kada se prešlo 50% izmene članova, shvatili su da je to u pitanju promena kompletnog zakona, što ne bih dao za pravo uvaženom kolegi profesoru, čijom sam današnjom opstrukcijom, moram reći, apsolutno negativno iznenađen, kao i upotrebom reči „kombinacija“ u kojoj se videla doza straha. Međutim, gospodo opozicioni poslanici, nemate razloga da se plašite. Reč: „kombinacija“ u SNS i u vladajućoj strukturi biće upotrebljena nikako na način na koji je bila upotrebljena za vreme 12-godišnje vladavine sadašnjih opozicionih poslanika.
Molim vas, o amandmanu.
Vraćam se amandmanu. Amandman ni u kom slučaju ne treba prihvatiti. Hoću da dodam jedno. Povratak na staro, tj. korišćenjem izvornog zakona za koji se zalažu gospoda opozicioni poslanici, doveo bi do, neću se ponavljati, kao moje uvažene kolege, preko stotinu hiljada ljudi koji su ostali bez radnih mesta. Ne mogu da se ne osvrnem danas na izlaganje, iako nije tu, moram spomenuti šefa poslaničke grupe…
Možete govoriti samo o amandmanu. Ne možete da se vraćate na izlaganje.
Amandman ne treba prihvatiti, ni u kom slučaju. Evo zašto se ne treba vraćati na Zakon o privatizaciji u izvornom smislu, nego treba podržati izmene članova zakona, jer opština iz koje dolazim, u dve rečenice ću to reći, Mladenovac, pre izvesnog vreme, 12 ili 13 godina, pre vladavine opozicione sadašnje strukture, imala je zaposleno preko 20 hiljada radnika. Sada je u situaciji da preko mosta koji razdvaja urbani od industrijskog dela nema apsolutno nikoga da prelazi. Umesto mosta radnika, sada je to most duhova. Iz svih tih razloga, želim da kažem, da ni ovaj amandman, a ni kompletnu diskusiju, opstrukcije, koju smo doživeli ovde ne treba prihvatiti, niti ove prethodne amandmane koji su gospoda iz opozicije naveli. Hvala lepo.
Na naziv iznad člana 44. i član 44. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Član 44. definiše pravo zastupnika kapitala za naknadu za njegov rad. Podsetiću kolege da su ovaj član, prethodni član i naredni član u istovetnom tekstu preneti iz prethodnog zakona, odnosno važećeg zakona, tako da se brisanjem ne gubi ništa, jer je prethodni član isti kao ovaj. Malo uzmite pa čitajte. Što se tiče Vladimiraca, kad god hoćete. Kad god hoćete, pozovite. Rekli ste da to kažemo radnicima. Kad god hoćete, stojimo na raspolaganju. Hvala Bogu, pričao sam radnicima istinu odavno i nikada nisam imao problem sa radnicima za 20 i nešto godina političkog rada. Konačno, mislim da je loše da stvarate, sa jedne strane, lošu atmosferu o privatizaciji, kao pojmu, kao potrebi ovog društva, a istovremeno se zalažete za Zakon o privatizaciji koji nudi vaša Vlada.
Obećali ste po amandmanu minut.
Izvinjavam se. Hvala.
Na naziv iznad člana 45. i član 45. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević.
Poštovana predsednice, dame i gospodo, za član 45. na koji smo podneli amandman važi isto ovo što smo rekli i za član 44. Ako ga izbrišemo danas on neće da iščezne, jer on već postoji u Zakonu o privatizaciji koji imamo. Kada se tiče opstrukcije koja je ovde pomenuta, moram sada i oko ovog člana ovde da kažem – ne, suprotno tome, gospodo. Pa, ministar je potvrdio da smo mi danas uspeli da ostvarimo jedan naš cilj. Ali, moram da priznam, prvo je gospođa Savić od poslanica i poslanika vladajuće koalicije to prepoznala ovde, mislim i gospodin Neđo da je to uradio, gospodin Kovačević danas i vidite kako tokom dana malo po malo dolazimo do onoga što smo pokušali da objasnimo tokom amandmanske rasprave na Predlog zakona o privatizaciji. Hvala.
Dobar pokušaj, ali neće se niko javiti na repliku. Na naziv iznad člana 46. i član 46. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Hvala lepo. Ovde se definišu uslovi za trgovanje akcijama. Nažalost, to je jedna aktivnost poslovna koja nije zaživela u Srbiji. U početku, negde kada je napravljena berza, još je bilo neke trgovine na njoj. Poslednjih godina, praktično, sve aktivnosti na Beogradskoj berzi se iscrpljujuća međusobnim transakcijama akcionara AIK Banke i još nekoliko drugih kompanija. Promet na toj berzi je tako mali i mislim da ljudi koji tamo rade imaju problem sa svojim ličnim dohocima i materijalnim troškovima, jer nemaju dovoljno para od provizija da zarade i to je jako loše. Kada jedna država nema berzu makar i u tom svom osnovnom smislu, to znači da je privredna aktivnost jako mala. To nije krivica aktuelne vlasti, da bude jasno, ali to se neće promeniti pseudoreformskim zakonima, nego se to može promeniti samo jednim ozbiljnim odnosom prema realnosti. Da ponovim još jednom, bez demagogije. Mi se ne bavimo demagogijom kvazi zaštite radnika. Mi smatramo da je nažalost rešenje jedino i nužno, ma koliko ružno, za najveći deo ovih 600 i nešto preduzeća, stečaj. Vi ćete to da uradite i ti ljudi će najverovatnije najvećim delom da izgube posao, što je i stvoren uslov za to i novim Zakonom o radu, ali ja sam svestan da je to crna realnost u kojoj živimo i u tom delu mi vam nećemo ništa prebacivati. Hvala. Sledeći put se ne javljam, pošto sam pričao dva minuta.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vladimir Đukanović, vreme poslaničko. Inače, vrlo je malo vremena ostalo, dužna sam da kažem.
Meni nije jasno zašto bi neko želeo da obriše član koji definiše kako da se obezbede uslovi za trgovanje akcijama. Doduše, akcije nekih preduzeća kada su se odvijale privatizacije, kada ste možda vi bili akter, su zaista potpuno bile obezvređene. Ja razumem da vas to možda ne interesuje, ali nemojte sada da dopustite da se to nešto obezvredi. Vidim da se zalažete za stečaj svih preduzeća. Ja vas razumem. Kako ste sprovodili privatizacije, državu ste celu u stečaj ubacili. Zaista, ovo je još jedan u nizu pokazatelja koliko destruktivno ste pristupili ovako jednom zakonu, ali to pokazuje kakvi ste vi i zašto građane Srbije sve ovo danas košta zbog niza podnetih amandmana koji su suštinski potpun, potpuno besmisleni.
Reč ima narodni poslanik dr Aleksandar Radojević.
Poštovana predsednice, gospodine ministre, zaista sam fasciniran današnjim amandmanima gospode poslanika. Samo se bojim da gospodin Živković to obrazlaže onako malo sa manje energije, sa manje žara od gospodina Pavićevića, pa bih predložio da gospodin Pavićević preuzme, možda i uspe da ubedi nekoga od nas da prihvatimo neki amandman. Zaista za ovo što je gospodin Živković sada obrazložio ne mogu da glasam. Hvala.
Hvala. Na naziv iznad člana 47. i član 47. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević.
Poštovana predsednice Narodne skupštine, dame i gospodo i meni je drago da postoji i dalje jedna snažna energija da razgovaramo o amandmanima poslanika Nove stranke na članove Predloga zakona o privatizaciji. Ovde smo podneli amandman na član 47. On je obimniji u odnosu na veći broj drugih članova ovog zakona, pa neću da ga čitam. Mislim da je važno, recimo, da je gospodin Cvetanović, gospodine Radojeviću na tragu toga da prihvati neki naš amandman. Ovo je samo još jedan pokušaj da se on učvrsti na tom putu. Kada gospodin Cvetanović kaže – kombinacija više nema ono značenje, nema, ali ima drugo. Npr. u šahu znači više međusobno povezanih poteza. Nismo mi samo zbog one kombinacije ovo predložili, nego i zbog toga da neke šahovske ideje ne bi bile u opticaju i predložili da bude jedan fini termin – spajanje. Spojiti znači povezati jedno sa drugim. Postoji li bolja reč za ovo u članu 10. što ste reklamirali? Hvala.
Reč ima narodni poslanik Milorad Cvetanović.
Replika, spominjanje imena. Neću pomenuti ime uvaženog prof. Obratiću se vama, da ne bih dao ponovo šansu za repliku. Kada sam rekao kombinacija, mislio sam na to da su se opozicioni poslanici uplašili samih sebe, znajući u kakvim su kombinacijama, varijacijama, burazerskim odnosima napravili to da su stotine hiljada ljudi van svojih preduzeća. Takođe, kombinacija za SNS ima samo izvorno značenje i nikakvo drugo. Kriminogena značenja koje je kombinacija imala u dvanaestogodišnjem prethodnom periodu za nas nikako nisu prihvatljiva i mi apsolutno ne znamo šta ona znači u drugom značenju. Hvala.
Hvala. Na naziv iznad člana 48. i član 48. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Na naziv iznad člana 49. i član 49. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
E, evo ga – prodaja imovine. To je dramatična izmena u odnosu na postojeći zakon, jer postojeći zakon nije predviđao prodaju imovine. To znači ono kako mali Đokica, pa sam upozoren. Ne mora Đokica, može kako Mali Siniša zamišlja privatizaciju, a to je to kombinacije, koferče, burazeri, varijacije, šta god. Znači, to da se prodaje imovina, a ne kapital, to rasparčavanje subjekata privatizacije se prvi put definiše ovim zakonom, kao što je i direktan dogovor ili prodaja ili dogovaranje nije bilo bilo uopšte u prethodnom zakonu, nego je bilo u prednacrtu ovog zakona, pa je izbačeno, da li zbog pritiska nekog ili zbog dozivanja pameti. U svakom slučaju, ovo je onaj drugi deo naših argumenata zašto ne treba prihvatiti ovu izmenu Zakona, jer se ovde, kao što je i rekla potpredsednica Udovički, stvaraju ogromni uslovi za korupciju i kriminal najšire vrste i nas dvojica kao predstavnici opozicije želimo da vas zaštitimo od vas samih. Oko hrabrosti je bilo pitanje …
Samo o amandmanu, nema ništa o hrabrosti.
Pa svi su govorili o hrabrosti, valjda mogu i ja, oko amandmana, oko ovoga, oko prodaje, oko hrabrosti prodaje …
Najhrabriji su postavljali pitanje kada je bio tu premijer.
Znači, kada dođe premijer u parlament, svi poslanici treba da se osećaju blaženo, a ne da se plaše, pa da im treba hrabrost. Kada sam ja dolazio u parlament kao premijer svi su bili blaženi. Hvala.
Hvala vam puno. Na naziv iznad člana 50. i član 50. amandman su zajedno podneli … [[Narodni poslanik Zoran Živković dobacuje s mesta, ne čuje se.]] Poslaniče Živkoviću, nemojte dobacivati, sve ide u stenogram da vam kažem, ne samo ovo što se čita. Znači, podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima Vladimir Pavićević.
Poštovana predsednice, narodni poslanici, amandman na član 50. Sve što je važilo za član 49. – Program za prodaju imovine, važi i za član 50, budući da se taj član tiče sadržine tog programa za prodaju imovine. Neophodno je samo da kažem - e, to, čisto radi gospode Radojevića i Cvetanovića, šta znači varijacija, da prosto ne bude nepoznanica oko bilo kojih termina u našoj Skupštini, odstupanje od osnovne, prvobitne teme, sadržaja, oblika, promena, izmena osnovnog lika, oblika itd. U našem slučaju, kao što današnja rasprava to potvrđuje, nije bilo moguće razmišljati o bilo kakvoj ni varijaciji gospodine Jaziću i gospodine Radojeviću, ni o kombinaciji. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Gospođo predsednice, znam da ulazimo u dvanaesti sat rada i znam da je koncentracija svih narodnih poslanika pri kraju. Energije, volje, htenja, želje za reformama i želje za promenama i želje da se učestvuje u radu Narodne skupštine, Srpskoj naprednoj stranci, poslaničkoj grupi Srpske napredne stranke ne manjka, evo tu su kolege, ja sam im zahvalan za razliku od nekih stelt poslaničkih grupa koje i ne interesuje ova rasprava. Razumem vas i pozdravljam kada neko podnese veliki broj amandmana, ali vas molim, ako će jedina argumentacija u amandmanima biti čitanje člana koji se briše i tumačenje Vujaklije, onda je to unižavanje dostojanstva Narodne skupštine. Hajde da svi sada donesemo Vujakliju i svi sada komentarišemo šta je neko drugi rekao, uz kršenje Poslovnika i direktno obraćanje drugim narodnim poslanicima, što ovaj Poslovnik o radu ne prepoznaje. Prema tome, zamolio bih vas da upozorite kolege da zbog bezidejnosti u obrazloženjima, koje nisu imali ni kada su pisali amandmane, jer sam pažljivo pročitao i video da 95 obrazloženja, 95 istih obrazloženja, da ipak budu malo maštovitiji u ubeđivanju da su to dobra rešenja koja predlažu. Spreman sam da polemišemo i spreman sam da razgovaramo o svim amandmanima, ali nisam spreman da razgovaramo o Vujakliji i nisam spreman da razgovaramo uz kršenje Poslovnika, obraćajući se jedni drugima i nisam spreman da zbog nekih jezičkih formi razgovaramo o čisto ekonomskim zakonima.
Samo član, izvinjavam se, priznajem da sam umorna.
Član 107.
Smatram da nisam povredila Poslovnik. Priznajem da umor radi svoje i da ne mogu sa pažnjom da pratim svaku izgovorenu reč. Molim sve da obrate pažnju na svoja izlaganja. Želite da glasamo kolega? (Ne.) Reč ima narodni poslanik dr Aleksandar Radojević, po amandmanu.
Pošto je pomenuto moje prezime, ne znam zašto, ali kolega Pavićević je doveo moje prezime u vezu sa varijacijama na temu, pa mi je prosto žao što nije uspeo da izdefiniše varijacije na temu bez pomoći Vujaklije na stolu. Mislim da neko ko nosi tu titulu morao bi to da zna i bez pomoći Vujaklije. Zahvaljujem.
Nisam sad ni vas razumela, ali dobro. Sednica Odbora za amandmane na medijske zakone počinje za koji minut. Ako je neko član, molim da se pridruži kolegama. Na naziv iznad člana 51. i član 51. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naziv iznad člana 52. i član 52. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević.
Poštovana predsednice Narodne skupštine, dame i gospodo, podneli smo amandman i na član 52. koji se tiče ugovora o prodaji imovine i obrazložili taj amandman. U odnosu na obrazloženje koje smo dostavili u pisanoj formi, ovde želim da samo dopunim još dve stvari, pošto vidim da rasprava i dalje teče, ja mislim, istom energijom kao kada smo počeli jutros i mislim da je to veoma dobro. Mislim da je u redu poštovana gospodo da koristimo širu literaturu kada se pripremamo za naše nastupe u Narodnoj skupštini, pa i Rečnik srpskog jezika Matice srpske, a ne rečnik stranih reči i izraza.
Ako smatrate da je to nužno za suštinu amandmana na član 52.
Na primer, za članove 52. i član 10. pokazalo se da Rečnik srpskog jezika Matice srpske jeste bio koristan. Ovde sam video odobravanje ljudi koji su naši gosti ovde.
Obećali ste minut.
Hvala vam onda.
Na član 52. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović i Gordana Čomić. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić.
Zahvaljujem. Član 52. ima rubrum ugovora o prodaji imovine i amandman kolege Borislava Stefanovića i moj idu u logičnom nizu sa izmenom koju smo predložili za prodaju kapitala, pa tako i za prodaju imovine. Naime, u ovom članu u 2. stavu se kaže da ugovorne obaveze kupca iz ugovora o prodaji imovine po pravilu traju dve godine. U 3. stavu kaže se – izuzetno od stava 2. ovog člana zbog značaja očuvanja delatnosti na predlog resornog ministarstva u čijoj nadležnosti je delatnost subjekta privatizacije, period ugovorenih obaveza može se ugovorom o prodaji imovine odrediti u trajanju od tri godine. Sa istom argumentacijom koju smo imali kada je u pitanju naš predlog da se kod prodaje kapitala produži sa tri na pet godina, onda i ovde takođe predlažemo da se produži sa tri na pet godina. Drago mi je da odredba o prodaji imovine nailazi na takvo oduševljenje kod onih koji će zakon bezrezervno podržati i to može da znači samo dve stvari – ili da se ne zna dovoljno o fragmentaciji pre prodaje i o tome kako se to eventualno moglo raditi ili nije moglo raditi, ili da se ne razume važnost ovog novog pravnog instituta koji govori o prodaji imovine. Kako god bilo da bilo, meni bi bilo drago da se ovaj amandman prihvati i u slučaju kupca kapitala i u slučaju kupca imovine. Ono što mi ne bi bilo drago je da se istraje, to je možda netražen savet, možda mi bude i zamereno, ali da se istraje u diskvalifikacijama procesa privatizacije zbog toga što je godinu i po dana pred nama možda najteži period za proces privatizacije u nekom društvu. Ako mi na javnim funkcijama koristeći odgovorno javnu reč nemamo da kažemo ništa drugo osim da je privatizacija jedan zao proces koji ljude ostavlja bez ikakve nade i bez posla, to neće biti dobra podrška za godinu i po dana kod ljudi koji će trebati da sprovode ovaj zakon. Ja ću glasati protiv ovog zakona, iz svojih razloga koje obrazlažem, ali nikad mi neće pasti na pamet da osporavam ideju privatizacije u jednom društvu i da time otežavam posao i ljudima u Ministarstvu privrede, ko god ih vodio, i u Agenciji za privatizaciju, jer ja znam koliko će to biti težak posao. Ne razumem razloge da se govori o privatizaciji kao o procesu koji je uništio našu privredu iz najmanje dva razloga. Prvo, što je to netačno. Drugo, što takvu argumentaciju koriste ljudi koji imaju nameru da podrže ovaj zakon. Znam da nema smisla apelovati da sa mnogo više brojki i mnogo racionalnijim pristupom govorimo o procesu privatizacije, ali prosto osećam kao svoju dužnost da ovaj svoj stav sa vama podelim.
Hvala. Pustila sam vam vreme poslaničke grupe, imate još par sekundi. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Prodaja kapitala kao jedan od modela privatizacije je u stvari prihvatanje realnosti, po starom zakonu, vodim ga još uvek kao stari, po važećem Zakonu o privatizaciji. Znate li koliko firmi je prodato, uplaćena prva rata, srušene hale, napravljeni šoping centri, napravljene zgrade, prodat kapital i posle godinu dana kažu – izvolite, vraćamo vam radnike, vraćamo vam hale koje su razbacane, koje su srušene, nema biznisa, nema proizvodnje, nema zaposlenja, evo, vraćamo vam ostatak? Znate li koliko ima takvih primera u Srbiji? Bezbroj. Za 10% ili za prvu ratu su ljudi dolazili do kapitala koji je vredeo mnogo više. E zbog toga je neophodno predvideti i model prodaje kapitala kao jedan od modela privatizacije, gde će se taj kapital proceniti ispravno, gde će imati svoju cenu, gde će oni koji su zainteresovani moći tu cenu prihvatiti i moći tu cenu da plate, a ne da za par hiljada evra kupuju imovinu i placeve koji vrede po stotine hiljada evra, da na tim placevima nama naprave zgrade, naprave šoping centre, a da ostatak, a taj ostatak su obično rashodovane mašine i, nažalost, rashodovani zaposleni, da vrate na teret države. Zbog toga je neophodno predvideti i ovakav model koji predviđa prodaju kapitala, jer stari zakon, odnosno važeći zakon takvu mogućnost nije predvideo, ali su ti investitori i ti ljudi koji su kupovali, a i država koja im je tako nešto omogućila da kupe, izvrgavali zakon, izvrgavali pravdu, izvrgavali sve ono što je ispravno. Ovo je dobar model prodaje koji u stvari predviđa ono što je realnost u Srbiji.
Gordana, imate samo još minut. Izvolite.
Zahvaljujem. Član 52. - prodaja imovine. Član 41. - prodaja kapitala. Prodaja kapitala je bila, a prodaja imovine je član o kome se radi. Evo, o tome vam govorim. Potpuno razumem želju da se kada podržavaš Vladu sve prikaže boljim što jeste. Ja neću da se svađam ni sa kim oko ovako jedne teme, ali kada govorite o prodaji kapitala u trenutku kada se radi o članu gde se radi o prodaji imovine, onda samo moram da vas podsetim da je tema o kojoj ste sada govorili prošla pre 11 članova. Prodaja kapitala je bila uvek, ovo je prodaja imovine. Ja tražim ugovor na pet godina, s dobrim razlogom. Molim vas, razmislite o tome. Hvala vam.
Hvala. Na naziv iznad člana 53. i član 53. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Ovaj član definiše način na koji se ustupa ugovor o prodaji imovine. Znači, sada pričam o prodaji imovine, a ne kapitala. Prethodnik je stalno ponavljao kapitala, verovatno lapsus, nije namerno. Znači, ovde se govori o imovini. Naravno da je ovo rešenje koje ima svoje uporište u prethodnom zakonu. Prodaja imovine je novina, ali način na koji se ustupa ugovor o prodaji je isti kao kod ustupanja ugovora o prodaji kapitala. Izrečeno je da je puno privatizacije izvršeno sa 10% uplate vrednosti privatizacije i da su onda tu rasturane firme, pravljeni šoping molovi, zgrade i ne znam šta, što je tačno i tu nema nikakve sumnje da ima puno primera za to, samo što je ovde pogrešna meta, pošto se nijedan takav slučaj, ni slovima, ni brojkama, nije desio u vreme u kome sam ja snosio odgovornost za bilo šta u ovoj državi, a javna je tajna svuda po Srbiji da od 2004. godine pa do pre neki mesec najveći kritičar onoga što je tadašnja vlast u raznim oblicima…
Poslaniče, o amandmanima. Molim svi da se vratite na amandmane.
Govorim o ustupanju ugovora o prodaji imovine, 43. Hoću da kažem da su mnogi to zloupotrebljavali, čak i po zakonu koji nije predviđao ovo, ali da tu sigurno nema nikakvog ni traga Nove stranke, niti bilo koga ko zastupa njene stavove. Tako da, naravno, bilo je mnogo zloupotreba u procesu privatizacije, ali to ne možete da prebacite meni.
Reč ima Zoran Babić, pogrešno tumačenje, replika, dve minute.
Ni u jednom jedinom gestu, ni u jednoj jedinoj reči nisam podnosioca ovog amandmana, koji nažalost nije govorio o amandmanu, označio kao odgovornog za takav princip. Nije me briga da li je odgovoran Zoran Živković ili Zoran Babić, to neka utvrde pravosudni organi. Nisam vlasan da to radim. Pričam o lošem principu. Pričam o lošem rešenju. Pričam o onome o čemu ste i vi rekli da je takvih slučajeva bilo, možda ne za 10%, ali za jednu petinu, jer su na pet godina firme prodavane, pa se uplati jedna rata, radnici na ulicu ili negde u ćošak i iznikne i otme se ono što je najatraktivnije. Pričam o tom principu koji je neodrživ, koji ne smemo da dozvolimo da bude i u novom zakonu. Ako neko hoće da kupuje imovinu tih firmi, mora da je plati po tržišnoj ceni, onoliko koliko vredi, a ne za jednu petinu firme da kupuje najatraktivnije, da otima najatraktivnije, a onda radnike i rashodovane mašine da vrati nazad državi. Opet podvlačim, krivica za tako nešto politička plaća se na izborima, a zakonska krivica u sudovima. Država mora da radi taj posao, a na nama je ovde odgovornost da donesemo zakon koji će taj postupak privatizacije završiti i staviti tačku do kraja 2015. godine, da zaštitimo ljude koji rade u tim firmama, da nastave proizvodnju, da imaju budućnost, da mogu da žive i u firmama u restrukturiranju i u firmama u portfoliju Agencije za privatizaciju. Da bi tako nešto uradili, neophodno je da postoji širi dijapazon modela privatizacije. Jedan od tih modela je i prodaja kapitala i prodaja imovine.
Hvala. (Zoran Živković, s mesta: Replika.) Ne mogu da vam dam, gospodine Živkoviću, kada je prethodni govornik rekao da se ne odnosi na vas. Jasno je rekao, prva rečenica kaže – nisam rekao, radi se o lošem principu. Beležim sada. Na naziv iznad člana 54. i član 54. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević.
Poštovana predsednice Narodne skupštine, dame i gospodo, ja ću u manje od minut da komentarišem naš amandman na član 54. upravo zbog jedne vrste odgovornosti u odnosu na ono šta su funkcije Narodne skupštine, a i s obzirom na jednu političku odgovornost, ja mislim ovde, nas dvojica smo argumentovali da svi ovi članovi od 48. do 53, pa i ovaj 54. u okviru poglavlja koji se tiče prodaje imovine treba da se brišu. Sada neću ponavljati te argumente, nego ću samo podsetiti da smo podneli amandman na član 54. Hvala vam.
Dobro. Hvala. Na član 54. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović i Gordana Čomić. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Vreme poslaničke grupe ste potrošili, možete samo kao predlagač. Izvolite.
Analogija kod prodaje kapitala, dakle, tražimo tu dodatno, amandmansku ispravu, jezičku inače, da se u slučaju raskida ugovora plaća kazna u visini 2% procenjene vrednosti, kao i u slučaju prodaje kapitala. Prosto kao dodatna ograničavajuća unapred poznata odredba kojom bi se pokušalo sprečiti da se na lakši, jefitniji, po kupca imovine način manipuliše ili izvrgava zakon i koristi bilo koja nejasna odredba, s tim što u ovom delu amandman iziskuje jezičku ispravku na dva mesta. Hvala vam.
Na član 55. i naziv člana 55. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Nemam šta da dodam o tom obrazloženju.
Na član naziv iznad člana 56. i član 56. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Narodni poslanik dr Vladimir Pavićević. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo, amandmanom na član 56. mi smo zapravo hteli da zaokružimo intervencije na sve članove koji pripadaju ovom poglavlju broj 5. Predloga zakona o privatizaciji koje se tiče prodaje imovine. Ne postoji neki dodatni argument koji mogu sada ovde da iznesem za član 56. u odnosu na prethodne članove, tako da ostajemo pri argumentima koje smo do sada koristili. Hvala.
Na član 56. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović i narodna poslanica Gordana Čomić. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Narodna poslanica Gordana Čomić. Izvolite.
Amandman se odnosi na okončanje postupka prodaje imovine i pokretanja postupka likvidacije i dosledno našoj prvoj ideji o uslovima za onoga ko je u ovom slučaju likvidacioni upravnik, u prethodnim slučajevima član komisije, itd. Predložili smo da osim da on ili ona moraju imati visoku stručnu spremu, da nije osuđivan/a za koje je zaprećena kazna zatvora ili drugo kažnjivo delo koje ga čini nedostojnim za obavljanje poslova likividacionog upravnika i da nije poverilac ili dužnik subjekta privatizacije, što su normalni, poželjni i razumni uslovi. Takođe, najmanje pet godina radnog iskustva u delatnosti subjekta privatizacije ili u privredi, mi tu tražimo da bude deset iz istih razloga za koji tražimo stručne. Ovo je poslednji amandman koji imamo na Zakon o privatizaciji koji smo potpisali kolega Borislav Stefanović i ja. Zahvaljujem se ministru na pruženim odgovorima. Nadam se da smo otvorili jedan dijalog potpuno jasno i smisleno. Ne, kao dijalog namera, neko kao dijalog odgovornosti za procese koji su pred nama. Želim da kažem da mi je drago da smo jednu stvar zaslužili, a to je da su izmene i dopune koje su rađene na Zakone o privatizaciji iz 2001. godine, koji je preživeo svoje izmene i dopune 2005. godine i nadalje, da su sada novi zakon zbog jedinstvenih metodoloških pravila Narodne skupštine. To je dobro da pravila koja smo propisali sami sebi da ih poštujemo. Želim da ovaj zakon o privatizaciji sa usvojenim amandmanima, bilo bi dobro bar neki od onih koje smo predložili da bude primenjen striktno. Da bude primenjen bez tumačenja i bude primenjen u roku u kojem je napisan. Poslednje što bih volela je da budem u mandatu ove skupštine 2016. godine sa predlogom nekog ministra privrede koji traži produženje roka. Hvala vam.
Hvala vam. Na naziv iznad člana 57. i član 57. amandmane su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Iz istih razloga, zato što je isto ili slično rešenje bilo sadržano i u postojećem zakonu, tražimo brisanje ovog člana.
Hvala. Na naziv iznad člana 58. i član 58. amandmane su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo, radi preglednosti u okviru ove naše rasprave pošto je i oko toga bilo izvesnih problema tokom dana, samo da kažem da sada ulazimo u sedmo poglavlje našeg Predloga zakona o privatizaciji i članom 58. na koji smo mi, naravno, podneli amandman koji se tiče primene propise i kriterijuma za prodaju. Mi smo inače zadovoljni ovom današnjom raspravom i uspesima u izvesnim aspektima našeg ubeđivanja u izvesne ciljeve koje treba da postignemo pričom o privatizaciji, pa ćemo našu raspravu dalje učiniti nešto konciznijom oko nekih naših amandmana. Hvala vam.
Zahvaljujem. Na naziv iznad člana 59. i član 59. amandmane su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na naziv iznad člana 60. i član 60. amandmane su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na naziv iznad člana 61. i član 61. amandmane su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da)
Hvala. Ovde je izmena na koju sam ukazivao još ranije, a to je da se pored prenosa kapitala bez naknade zaposlenima u postojeće zakonu je bila opcija i prenos kapitala bez naknade građanima Srbije. Ovde se to izbacuje i ubacuje se prenos kapitala bez naknade strateškom investitoru. To je ona opasni deo o kome govorim. Ne mislim, da postoji loša namera, ali mislim da se ovim rešenjem ovaj zakon stavlja kao mogući mehanizam kriminala i korupcije. Hvala vam.
Na naziv iznad člana 62. i član 62. … Molim, recite. (Zoran Babić, s mesta: Da li je ovo bilo na član 61.?) Da. (Zoran Babić, s mesta: O kakvim prenošenju kapitala se govori? O kakvoj nadoknadi? Molim vas?) Gospodine Babiću, veliki broj je amandmana, pretpostavljam da se podnosilac amandmana malo zbunio. Reč ima narodni poslanik, šef poslaničke grupe SNS Zoran Babić.
Pročitaću član 61. koji bi po mišljenju podnosioca amandmana trebalo da se briše. Prenos kapitala bez naknade zaposlenima, nema strateških partnera, zaposlenima. I šta je u tome problem? Gde je tu sada izvor korupcije? Gde je tu izvor nekih loših stvari? Zar mislite da ti ljudi koji su radili, koji su pravili te firme, a 400.000 njih su ljudi iz političke stranke na kojoj je i bio podnosilac amandmana, su ostali bez posla, bez budućnosti, bez ičega u životu. Sada nemaju pravo čak ni na akcije, odnosno da se prenese kapital na njih, koji su bili ili su zaposleni u tim firmama. O čemu se onda ovde radi? Mislim da je ovde, verujem i voleo bih da je ovo greška podnosioca amandmana, ali toliko kažnjavanje zaposlenih, tolika želja za kažnjavanjem ljudi u Srbiji. Ja ovo zaista ne mogu, ne mogu da verujem da ovako neko može u političkoj konotaciji i u političkoj razmeni mišljenja da uradi, osim ako nije greška
Zahvaljujem gospodine Babiću. Na naziv iznad člana 62. i član 62. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. D ali neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Zoran Živković.
Da, greška je bila, ali vaša, zato što niste pažljivo slušali. Možete da proverite u stenogramu. Ja sam rekao da sada ulazimo u deo koji se bavi besplatnim prenosom akcija. To je osmi segment celog zakona, prenos kapitala bez naknade.
Gospodine Živkoviću mi smo prešli već na sledeći amandman. Nemate pravo na repliku.
Nije replika. Objasniću, da se pored besplatnog ustupanja zaposlenima …
Mi smo već na amandmanu 62.
O tome vam govorim. Subjekt privatizacije donosi odluku o izdavanju akcija bez naknade javnim pozivom i obaveštavanjem zaposlenih o tome. O tome govorim, ali sam pogrešno protumačen ranije, pa hoću da uhvatim zajedno to. Znači, i u postojećem zakonu postoji …
Gospodine Živkoviću vi uporno pričate o amandmanu na član …
Ne, govorim o amandmanu na član 62. Ako vam kažem da je 62. kako da vas ubedim da je 62, kada vi to ne verujete.
Ne vredi se objašnjavati sa vama gospodine Živkoviću.
Pa naravno ne vredi. Prema tome, govorim vam o tome da i u postojećem zakonu postoji istovetno rešenje, tako da naše brisanje sa argumentima da treba brisati ono što već postoji ostaje, a samo sam još dodao da nas očekuje član 64. odnosno 65. gde se uvodi strateški partner kao korisnik prenosa kapitala bez nadoknade. Govorim o segmentu osam celom, da ubrzam raspravu. Ali ako nećete, po dva minuta za svaki amandman, dogovoreno.
Zahvaljujem gospodine Živkoviću. Na naziv iznad člana 63. i član 63. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. D ali neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Zoran Živković.
Postojeće rešenje prepisano iz aktuelnog zakona. Dobro rešenje, ali ništa novo. Zato tražimo njegovo brisanje.
Na naziv iznad člana 64. i član 64. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. D ali neko želi reč? (Ne.) Na naziv iznad člana 65. i član 65. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. D ali neko želi reč? (Da.) Narodni poslanik Zoran Živković.
Član 65. koji kaže – uslovi i način prenosa kapitala bez naknade na strateškog investitora, utvrđuje se u skladu sa propisima kojima se uređuje podsticaj za investicije, a na osnovu odluke Vlade. To je početak tog dela koji mi smatramo problematičnim, koji i po rečima potpredsednice Udovički stvara uslove za nezakonito poslovanje, ugovaranje pre toga, arbitrarnost, ekskluzivnost, što bi vi rekli direktne dogovore, tako da mislimo da ceo ovaj segment koji možda ima dobru nameru u svojoj realizaciji će proći kroz velika iskušenja i mislim da je bolje da ga nema nego da ga ima i da stvara uslove za ta iskušenja. To nije postojalo u prethodnom zakonu, odnosno u aktuelnom zakonu.
Za reč se javio šef poslaničke grupe SNS narodni poslanik Zoran Babić.
Neko ko je bio premijer ove države ili ima svoju ambiciju da postane ponovo, lično mislim da to neću dočekati, mora da zna da svaki investitor koji dođe, ne samo u Srbiju, u zemlje u okruženju, bilo gde, prvo pogleda kako je ta zemlja i da li je ta zemlja stabilna, političku stabilnost te države. A na političku stabilnost države loše utiče kada jedan narodni poslanik ili potpredsednik opozicione stranke u kampanji, ali i posle poziva na ukrajinski scenario, poziva ponovo na lomljenje Beograda, na paljenje ove zgrade, samo zarad dolaska na vlast. To su dolazili na takve ideje su promovisali ljudi sa poslaničke liste na kojima je bio i predlagač ovog amandmana. Pod broj dva, investitori gledaju kakvo je zakonodavstvo te zemlje. Zbog toga mi radimo na ovim reformskim zakonima da bi stvorili ambijent, povoljan ambijent za ulaganja. I pod tri, a ispraviće me ljudi koji sede ovde pored ministra, koji su siguran sam daleko stručniji od mene u tim razgovorima. Treće pitanje koje je možda čak i prvo. A šta vi dajete kao podsticaj? A šta vi nudite da mi dođemo ovde da razvijamo biznis i da zapošljavamo ljude? Neko ko kaže iz zakona treba izbaciti mere podsticaja je neko ko direktno kaže ne želimo nova radna mesta u Srbiji. Nema podsticaja, nema novih radnih mesta. I to je direktan odgovor zbog čega ne treba prihvatiti ovakav amandman. Nekada su podsticaji finansijski, nekada se i plaća po radnom mestu. I to smo u prošlosti radili. Ne kažem da tako nešto i u budućnosti nećemo raditi. Za Srbiju je osnov, za građane Srbije je osnov da počnu da rade, da počnemo da proizvodimo, da počnemo da stvaramo nove vrednosti. Bez toga nema države. Nema ničega. Oni koji kažu da nam ne trebaju mere podsticaja ili se ne razumeju u ekonomiju, ili nemaju dobru nameru, ili je i jedno i drugo. U svakom slučaju mere podsticaja, a kao jedna od mera podsticaja su uslovi i način prenosa kapitala bez nadoknade za strateške investitore koji se utvrđuju u skladu sa propisima kojima se uređuje podsticaj za investitore. Ja bih voleo i bio bih jako srećan, skinuo bih kapu, rekao bih – bravo majstore, tako treba. Kada bi predlagač ovog amandman rekao – evo doveo sam strateškog partnera za „Železaru Smederevo“? Evo doveo sam, ne da nisam preneo besplatno te akcije, nula, nula. Gde su ti investitori? Gde su ti investitori? Gde je „Železara“? Na grbači države, 8,5 miliona evra mesečno. Zašto ne rešite jedan, ne mora „Železara“ bilo koji, bilo koju od tih neuralgičnih tačaka za naše društvo? Ne, nego sada hajde da izbrišemo da nema ni mera podsticaja. Pa, bravo, šta ćemo onda da radimo? Onda nema radnih mesta, nema ničega. Zašto vam u prošlosti kada ste vodili ovu državu nije smetalo da se, po ne znam kakvim, vrlo prikrivenim okolnostima i uslovima da se deli po desetine i više hiljada evra po radnom mestu? Tada je bilo uredu, i tada je moglo za neke, a smeta vam kada je tako nešto predviđeno u zakonu i to pod jasno određenim kriterijumima i uslovima. Mislim da je predlagač amandmana prevideo te ekonomske pokazatelje koji važe svuda u svetu i važiće i u Srbiji. Ne bih voleo da dovodim ovakav predložen amandman sa ekonomskim neznanjem ili sa lošom političkom voljom i mišljenjem o privredi i o građanima Srbije.
Zahvaljujem gospodine Babiću. Na naziv iznad člana 66. i član 66. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu i turizam i energetiku nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
To je taj nesrećni član 66. Neki misle da je to neki đavolji broj, ja nisam sujeveran, ali definitivno ovo nije dobro zato što strateško partnerstvo jeste taj vid direktnog dogovaranja i to nema nikakve veze sa nečim što se prebacuje. Naravno da je moguće zapošljavanje i bez podsticaja. Mere podsticaja prvi put su uvedene 2007. godine ili 2008. godine, ili možda čak kasnije. Mislim tek u prvoj Vladi koju je vodila DS sa socijalistima ili sa DSS. U vreme kada sam ja vodio Vladu Srbije nije bilo nikakvih mera podsticaja, a zapošljavanje je bilo vrlo aktivno. Takođe, vi ste pričali o „Železari“ Smederevo pa ću ja da vam kažem, ja jesam doveo strateškog partnera za „Železaru“ Smederevo i dok je on bio tu to je radilo, pitajte Šormaza ako meni ne verujete. Ne možete meni da oduzimate reč, malopre je govorio pola sata o Smederevu, a sada ja ne mogu da dam odgovor na to. Gde piše Smederevo u članu 65. o čemu se malopre govorilo?
Gospodine Živkoviću, molim vas, vi vaša iskustva iz Vlade napišite u memoarima ali nemojte nas da oko toga opterećujete ceo dan. Gospodin Babić je govorio o amandmanu, vi govorite sada o nekim iskustvima, ali ja sam se možda malo uplašio da ćete vi da prihvatite njegovu ponudu ali prelazimo sada na amandman na 67. Na naziv iznad člana 67. član 67. amandman su zajedno podneli narodni poslanici… (Zoran Babić, s mesta: Replika.) Izvolite gospodine Babiću, upravu ste, imate pravo na repliku.
Pre nekoliko dana sam u ovom parlamentu govorio da je loše kada neko u našem društvu preduzima one dobre stvari koje je neko drugi uradio. Jedno je vreme, 2001, 2002, 2003, drugo je vreme 2008. godina. Godina 2002, 2003, 2004. godina, nije bilo vreme svetske ekonomske krize, 2008. godine jeste bilo vreme svetske ekonomske krize. Drugi su alati, druga delovanja kada je drugačije okruženje. Međutim, ono što zapara uši je kada neko posao koji je uradio neko drugi, jedan kolektivni organ kao što je Vlada Republike Srbije koju je u to vreme vodio pokojni premijer, sada posle desetak, dvanaest, trinaest godina koliko je prošlo od tog perioda prigrabi za sebe, i kaže – ja sam to uradio, iako znamo da je to uradila Vlada pokojnog premijera. Neke stvari iz naše istorije kojima niko nije ponosan, zbog kojih neki ljudi odgovaraju - i dobro je što je tako, ali dajte da, ja koji sam bio sa druge strane i tada i sada, koji se politički nisam slagao, da ja pokazujem više poštovanja prema tim ljudima nego što pokazujete vi koji ste bili jako bliski. Dajte da nešto što je neko drugi uradio i što je u tom trenutku bilo dobro i kamo sreće da je „Ju es stil“ imao snage i prostora na tržištu da ostane u Smederevu, svi bi bili srećni, ali nemojte to što nije vaše prihvatati za sebe i grabiti za sebe.
Vreme, gospodine Babiću.
Gledaju nas ljudi. Znaju ko je i šta je radio i nemojte da ja branim pokojnog premijera od vas.
Zahvaljujem, gospodine Babiću. Na naziv iznad člana 67. i član 67. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Ugovor sa „Ju es stilom“ je potpisan avgusta 2003. godine, toliko za pametne i pismene, a najgoru kombinaciju imate mogućnost sagledavanja stvarnosti…
Gospodine Živkoviću, molim vas, mi smo na amandmanu na član 66.
: Ja ne znam na čemu ste vi. Ja vam govorim o onome za šta sam se javio za reč.
Gospodine Živkoviću, ja razumem da ste vi umorni posle ovog dana, ali morate poštovati dostojanstvo Narodne skupštine.
Ne, ja nisam umoran. Ne možete vi da definišete ko je ovde, šta ste vi? Lekar?
Na član 67. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Slobodan Homen, akademik Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović i dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu i turizam i energetiku nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na naziv iznad člana 68. i član 68. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu i turizam i energetiku nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo, poštovani gosti, mi smo podneli amandman na član 68. Ja ću vrlo precizno sada da objasnim zašto smo podneli amandman na član 68. Ovo je jedan od devet članova Predloga zakona o privatizaciji u okviru devetog poglavlja koje nosi naziv „strateško partnerstvo“. Svaki put kada smo čitajući članove ovog zakona nailazili na kovanicu „strateškog partnerstvo“ mi smo reagovali i objašnjavali zašto je to loše. To je bilo u slučaju člana 2, u slučaju člana 8. itd. Ovde je postavljeno pitanje, od strane mnogih narodnih poslanika, dobro, vas dvojica koji ste podneli toliko amandmana i u kojima piše „briše se“, šta predlažete, kako da se reši neki problem za koji će biti relevantan ovaj zakon o privatizaciji. Ja sve te narodne poslanike i druge osobe koji su zainteresovani za temu, upućujem na jedan dokument koji se zove „Program ekonomskih reformi“, koji je nastao u okviru delovanja ekonomskog saveta NS, u okviru kojeg smo definisali kao dva osnovna cilja, mera koje se tamo predviđaju, pod jedan, privredni rast, to je jedna stvar i druga stvar, da se i to možda evidentira negde, povećanje zaposlenosti, gospodo. To su dve stvari, ja mislim oko kojih ovde treba neprestano da razgovaramo, kako da obezbedimo privredni rast u svojoj državi i kako da obezbedimo da što je moguće veći broj građana u Srbiji radi. U tom dokumentu mi predlažemo i konkretne mere kako do toga da dođe. Predlažem, naravno, pored Vujaklije i Rečnika srpskog jezika, na čitanje i taj dokument. Hvala vam.
Zahvaljujem. Ja bih voleo da ste tako bili glasni kada je premijer bio u sali. Za reč se javio narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Ja ću se samo u jednoj stvari složiti sa predlagačem ovog amandmana, a to jeda je neophodno povećati privrednu aktivnost i broj zaposlenih u državi. O mrtvom slovu na papiru i o nečemu što piše u programima ne želim da se bavim, jer od toga koristi niko nije video. Ono što hoću da kažem i kako ova Vlada Republike Srbije rešava i povećava privrednu aktivnost i broj zaposlenih je baš kroz strateško partnerstvo, pokušavam da imam isti stil kao moj prethodnik, a to je da od kompanije JAT Airways, koja je imala od 28 do 55 miliona gubitka, napravila je kompaniju koja je za samo godinu dana starost aviona sa 26 godina proseka svela na 9,5 godina, koja je dobila devet Erbasova A319 i Erbasova A320, gde je broj putnika za 70% povećan, da je zaposleno novih 300 ljudi, tako da bih predlagaču amandmana predložio da i dalje piše ekonomske programe, a da nas puste da sa ovakvim strateškim partnerima zapošljavamo ljude u Srbiji.
Zahvaljujem, gospodine Babiću. Na član 68. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović-Korać, Slobodan Homen, akademik Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović, dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku su prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije . Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na naziv iznad člana 69. i član 69. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Zoran Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo, poštovani predsedavajući, poštovani gosti, naravno, mislim da je u redu da bude i malo duhovitosti u našoj Narodnoj skupštini. Ko god ima takvu inicijativu, ja to podržavam, nema nikakve dileme. Kada govorim o našem amandmanu na član 69. Predloga Zakona o privatizaciji, taj član odnosi se na kontrolu izvršenja ugovornih obaveza i tu je neophodno da napomenem dve važne stvari. Jedno je - saglasan sam sa svim narodnim poslanicima koji su ovde tvrdili da su stabilnost i vladavina prava ključne kategorije za stvaranje uslova za obezbeđenja jednog dobrog procesa privatizacije. Šta je problem kod nas? Što mi nemamo ni stabilnost, a nemamo ni vladavinu prava i zato je čitavo poglavlje o strateškom partnerstvu problematično za nas dvojicu i, između ostalih stvari, na ove članove Predloga zakona o privatizaciji koje se tiču strateškog partnerstva, smo sa posebnim zadovoljstvom pisali naše amandmane u kojima stoji „briše se“. Moram još jednu stvar ovde da dodam. Ja mislim da je nezgodna stvar kada se u Narodnoj skupštini čuje komentar da je neki program ekonomske politike, što znači da se taj tekst tiče pokušaja definisanja konkretnih predloga rešenja za neke probleme kaže da je to mrtvo slovo na papiru.
Vreme. Da li onda možemo i za neki predlog zakona…
Poštovani predsedavajući jedan minut i 36 sekundi je bilo kada ste mi rekli vreme. Kada gospodin Babić dođe do dva minuta i 11 sekundi, vi mu ništa ne govorite. Ja mislim da to nije primer nekakve tolerancije, niti poštovanja Poslovnika. Kako to može da se desi? I ne samo što gospodin Babić dođe do dva minuta i 11 sekundi, nego on može da govori o čemu hoće. Ne mora da kaže ni šta je sadržina ni amandmana, ni člana predloga zakona. On može da se vraća u prošlost.
Isteklo je vreme. Pravo na repliku, narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Mrtvo slovo na papiru da se maše u krug, a od čega građani Srbije nemaju nikakvu korist i to će ostati mrtvo slovo na papiru, jer podrška koju predlagač ovog amandmana ima je takva da ne može da zaposli nikoga, ni jednu mesnu zajednicu u Srbiji, a kamoli državu Srbiju. Što se tiče ovog predloženog amandmana, ja ne mogu da razumem. S jedne strane, ne odgovara strateški partner, a s druge strane, ne odgovara kontrola. Hajde ovo za strateškog partnera da razumem, ali što, bre, ljudi, ne odgovara kontrola? Šta fali kontroli? Kad se nešto ne kontroliše, znači spremno je na kombinacije, kako reče gospodin Cvetanović. Kažite javno - hoćemo da se prave u privatizacijama kombinacije, ne treba nam kontrola, ne treba da se meša država. Kažite otvoreno. Malopre ste rekli otvoreno da vam smetaju zaposleni, da nećete na zaposlene da prebacujete kapital, da nećete na zaposlene da prebacujete imovinu. Verovatno da se samo zaposlenima spremaju, po vašem tom ekonomskom programu, mrtvom slovu na papiru, otkazi, a sada još da ugasimo svetlo. Kada ugasimo svetlo, onda je tu odlično za kombinacije gospodina Cvetanovića, kako ih on definiše. Prema tome, ovaj amandman je krajnje ne prihvatljiv ni za SNS, ali bogami ni za najveći deo parlamenta.
Zahvaljujem, gospodine Babiću. Na naziv iznad člana 70. i član 70. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Član 70. glasi: „Odluke o strateškom partnerstvu, osnivanjem novog privrednog društva, donosi Vlada na predlog ministarstva nadležnog za poslove privrede“. Ovaj član zakona je osnov za korupciju i zato ga treba brisati. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica dr Aleksandra Tomić. Izvolite.
Uvaženi predsedavajući, poštovani ministre, kolege poslanici, što se tiče člana 69. koji smo prošli, moj kolega je objasnio, mada mi niste dali reč, ali kada pričamo o članu 70. gde Vlada donosi odluke koje su strateške praktično za sve firme koje su u društvenoj svojini i one koje su u restrukturiranju, član 70. upravo mora da postoji, jer ako nema tog člana, to znači da se zalažete za neposrednu pogodbu. Ako Vlada ne donosi odluke za strateška partnerstva, kao što postoje određene privatizacije koje su u prošlosti bez odluke Vlade bile na neki način sprovedene, onda imate direktnu korupciju. Prema tome, ono što je danas u svetu sistem razvoja ekonomije, ide preko Grinfild i Braunfild investicija, ali s obzirom da je danas sve manje i manje Grinfild investicija, odnosno investicija koje potiču od početka, od zelene livade, danas se sve više koristi sistem strateškog partnerstva. Ozbiljnost u kojoj treba da se pokaže kao država investitor ili suinvestitor, na osnovu društvene imovine koja povezuje, je upravo član 70. kojim se kaže da Vlada donosi strateške odluke. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem, dr Tomić. Vi ste bili u jednom trenutku u sistemu, a posle niste bili u sistemu. Mislio sam da ste odustali. Na naziv iznad člana 71. i član 71. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo poštovani gosti, evo, radi jedne orijentacije, pošto vidim da polako gubimo ovde, makar neki poslanici, tu orijentaciju, samo da evidentiramo gde smo. Dakle, član 71. i amandman poslanika Nove stranke na član 71. Predloga zakona o privatizaciji. Taj član tiče se osnivanja novog privrednog društva i tu bih sada da kažem dve stvari. Strateško partnerstvo, pa sve ove stvari koje su predviđene stavovima u članu 71. su već viđene stvari. Ovde se govori da je to nešto novo, da iza toga stoje novi principi kojima će da se reše neki problemi. Strateška partnerstva su već viđene stvari. Primer „Fijata“, primer „Etihada“ su primeri strateških partnerstva, gospodo. Ti primeri počivaju na tajnosti ugovora, na tome da nijedan građanin Srbije ni građanka ne može da zna šta piše tamo. Čekajte, da li je to princip na kojem temeljimo novi zakon o privatizaciji, a danas smo od predsednika Vlade čuli da nećemo ni saznati šta piše u tim ugovorima. Kakvog to ima smisla? Druga stvar, gospođa Tomić je komentarišući sadržinu naših amandmana na ove članove rekla – pa, dobro, ako nema člana 70. Ali, gospođo Tomić, odnosno poštovani predsedavajući a da čuje i gospođa Tomić, ako nema člana 66, nema člana 67, ne mora da bude ni člana 70, a mi tvrdimo ni člana 71, ni 72, ni 73, ni 74, čime se završava poglavlje o strateškom partnerstvu i nijednog člana, sve do poslednjeg, 95-og, poštovani predsedavajući i poštovani gospodine Babiću. Hvala.
Zahvaljujem. Predsednik Vlade je odgovorio na sve ono što ste smeli da ga pitate. Za reč se javio ministar u Vladi, dr Dušan Vujović.
Pošto nikoga nije bilo da obrazloži predlog amandmana na član 68. koji je prihvaćen i ušao u sastavni tekst zakona, koristim priliku da vam pročitam taj amandman: „U članu 68. posle stava 1. dodaje se novi stav 2, koji glasi: „Ugovor o strateškom partnerstvu objavljuje se na zvaničnim internet stranicama Agencije za privatizaciju Vlade Republike Srbije u roku od tri dana od dana potpisivanja“.“ Prema tome, ovo primite kao sastavni deo teksta zakona. Hvala.
Zahvaljujem, gospodine ministre. Za repliku se javio šef poslaničke grupe SNS, narodni poslanik Zoran Babić.
Možda su za predlagača ovog amandmana neki ugovori nevidljivi, zato što ih gleda zatvorenih očiju. Možda su nevidljivi, ali danas nije pokazao takvu hrabrost kada je gospodin Vučić pokazivao ugovore, između ostalog, i sa „Etihadom“. Možda su ti ugovori za predlagača ovog amandmana nevidljivi, ali je vidljivo devet „Erbasovih“ aviona. Evo su na aerodromu „Nikola Tesla“. Ili lete. A od naredne godine leteće i za Ameriku, posle 20-ak godina. Možda je i to nevidljivo za predlagača ovog amandmana. Možda je nevidljivo i da je 10 novih „Erbasovih“ A-320 naručeno. I to je nevidljivo. Nevidljivo je i da je povećan broj putnika za 70%. Znate, postoji redovna nastava i svi smo prošli kroz tu redovnu nastavu. Meni je žao što ostale kolege, kojima je ovo jasno, prolaze kroz dopunsku nastavu, ali ja sam voljan da držim tu dopunsku nastavu sve dok se širom ne otvore oči, sve dok se ne vidi realnost u Srbiji. Mogu da držim tu dopunsku nastavu i na aerodromu „Nikola Tesla“. Mogu da držim i u ovim „Erbasovim“ avionima. Gde god hoće onaj ko neće da otvori oči. Godinu, dve, progledaće. Nema problema. Biću uporan. Boriću se za predlagača amandmana da progleda i da vidi šta je realnost u Srbiji.
Zahvaljujem, gospodinu Babiću. Po Poslovniku se javio narodni poslanik Vladimir Pavićević.
Član 103, 104. i 107. Gospodine predsedavajući, molim vas da mi objasnite kako to da je gospodin Babić jedini poslanik u ovoj Narodnoj skupštini koji ima pravo na repliku? Ja nisam dobio pravo na repliku kada sam tražio, gospodin Živković nije tražio, gospodin Radivojević, Cvetanović….
Gospodine Pavićeviću, pa vi ste mu dali priliku za repliku.
Jedino gospodin Babić ima pravo na repliku. Na osnovu čega?
Ako mi dopustite, da vam objasnim. Vi ste dali priliku i mogućnost za repliku i narodnoj poslanici dr Aleksandri Tomić, jer ste pomenuli njeno ime i prezime. Takođe ste dali i gospodinu Babiću. Morate se truditi da pokušate da ne date priliku za repliku. Izvolite, reč ima narodna poslanica dr Aleksandra Tomić, na pominjanje imena i prezimena.
Uvaženi predsedavajući, ovde imamo jednu kampanju koja je praktično besplatna na državnom servisu televizije Srbije, na drugom kanalu, od strane pojedinih poslanika, koji žele da nas ubede da se jednostavno ne vidi ono što se vidi, a videlo se proteklih godina da nije postojao zakon o strateškom partnerstu, da nije postojao zakonski osnov da se sklopi bilo kakav ugovor. Zato se „Sartid“ kupovao iz stečaja. Zato se privatizovao „C market“. Zato se „Jugoremedija“ kupovala na volšeban način 2002. godine. Zato imamo 24 sporne privatizacije koje imaju za rezultat 56 okrivljenih ljudi, 93 podignute optužnice, 7,7 milijardi dinara štete od 24 sporne privatizacije, tri bivša ministra uhapšena, jednog direktora Agencije za privatizaciju. To su sve rezultati ranijih zakonskih predloga u kojima su učestvovali predlagači amandmana.
Na naziv iznad člana 72. i član 72. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Tačno je da nije postojalo strateško partnerstvo kao opcija u ranijem periodu, i to je više nego tačno. Ne postoji još uvek dok se ne usvoji ovaj predlog zakona. To je razlog zašto se ovako brzopleto donosi zakon da bi se izvršilo ozakonjivanje nezakonitih ugovora o strateškom partnerstvu, recimo, u slučaju „AIR Srbija“. Sami ste rekli da do sada to ne može da se uradi. Vaš predsednik Vlade je napravio taj ugovor i prekršio zakon i donošenjem ovog zakona treba da se pokrije ta rupa. To je jasno kao dan, brisati član 72.
Gospodine Živkoviću, trebali ste to reći predsedniku Vlade kada je bio u sali. Na naziv iznad člana 73. i član 73. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. (Zoran Živković, sa mesta: Po Poslovniku.) Koji član?
Član 105. Ne možete vi, predsedavajući, da određujete to šta ja treba da radim, da li sam imao hrabrosti. To što se vama danas pojavio predsednik Vlade Aleksandar Vučić i što ga vi viđate kao fatamorganu, ja tog čoveka znam 20 i nešto godina i nikakva fascinacija nije što se on pojavio danas ovde. To što sam pitao, pitao sam. Pola sata sam postavljao pitanja i svako ovde ko nije zlonameran ili glup, a znam da su ovde mahom dobri ljudi, je mogao da se… [[Isključen mikrofon.]]
Gospodine Živkoviću, vređate dostojanstvo Narodne skupštine i nećete imati priliku više da govorite u ovom trenutku. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić.
Gospodine predsedavajući, pozivam se na član 107. – dostojanstvo Narodne skupštine. Mislim da je dostojanstvo kada se sa namerom pokazuje neznanje. Član 105. kaže: „Niko ne može da govori na sednici Narodne skupštine pre nego što zatraži i dobije reč od predsednika Narodne skupštine“. Gde je tu prekršen član 105? Ili je neka fatamorgana ipak ostala, pa se pomislilo da je neko dobio reč, pre nego što je zatražio reč. Ne krijemo, ponosimo se onim što je Aleksandar Vučić uradio na političkoj sceni Srbije. Neko kaže – nažalost, ali većina građana kaže – nažalost poznajemo predlagače ovog amandmana.
Reč ima narodna poslanica Gordana Čomić, po Poslovniku.
Povređen je član 27. zbog toga što je van nadležnosti predsedavajućeg da komentariše postupke narodnih poslanika pre toka sednice u trenutku kada predsedava. Zaista ne vidim potrebe, razumem motivaciju, ali vas najlepše molim da ne unosite taj nepotreban duh kršenjem člana 27, koji vas obavezuje da se starate o redu i da bilo kom narodnom poslaniku objašnjavate šta je trebalo da uradi pre dva i po ili tri sata na sednici Skupštine. Ja ponavljam da je potpuno razumljivo da se želi učestvovati u jednoj igri opaski šta je bilo za vreme postavljanja poslaničkih pitanja ili ne, ali u ovom trenutku kada radimo zaista vredno i predano već ne znam koji 11, 12, 13. sat, kada i ja koja više nemam amandmane i kolege koji imaju amandmana ne pokazuju apsolutno ni jednim gestom volju da se krši Poslovnik ili da se radi bilo šta drugo osim poštovanja reda,stvarno smatram nepotrebnim da se na takav način krši obaveza koju ima predsedavajući da se stara o redu, a ne da se proizvodi nered. Ne želim da se izjasnite, ovo vas najlepše molim zato što stvarno smatram nepotrebnim, koliko god vas to zabavljalo sa dobrim razlogom.
Zahvaljujem gospođo Čomić. Na naziv iznad člana 74. i član 74. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naziv iznad člana 75. i član 75. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naziv iznad člana 76. i član 76. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naziv iznad člana 77. i član 77. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naziv iznad člana 78. i član 78. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naziv iznad člana 79. i član 79. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naziv iznad člana 80. i član 80. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević.
Sada smo došli do 12. poglavlja našeg Predloga zakona o privatizaciji u okviru kojeg postoji samo jedan član. On nam je važan zbog dve stvari. Jedna stvar, hteli bismo posebno da informišemo građane o tome šta ovde piše, jer se tiče stečajnih razloga. U članu 80. piše – Agencija može podneti predlog za pokretanje postupka stečaja subjekata privatizacije, ukoliko je ispunjen jedan od sledećih stečajnih razloga: neobavljanje delatnosti u periodu dužem od šest meseci, nepostojanje interesa za privatizaciju, da u periodu dužem od šest meseci nema zaposlenih, ako nije doneta odluka o modelu i metodu privatizacije po isteku roka iz člana 21. ovog zakona, ako nije usvojen program zbog nepostojanja saglasnosti poverilaca u skladu sa članom 50. ovog zakona i u drugim slučajevima predviđenim Zakonom o stečaju. Na kraju se dodaje i kaže – Agencija će podneti predlog za pokretanje postupka stečaja subjekta privatizacije, u slučaju da nije sprovedena privatizacija subjekta privatizacije sa većinskim društvenim kapitalom u roku iz člana 6. stav 2. ovog zakona. Mislim da je važno, budući da će ovaj predlog zakona biti usvojen, da se čuje šta sadrži ovaj član 80. koji se tiče stečajnih razloga. Druga stvar zbog koje sam hteo posebno da komentarišem naš amandman i obrazloženje na amandman na član 80. se tiče Predloga izmena i dopuna Zakona o stečaju. Podsećam vas još jednom da ćemo u danu za glasanje glasati za taj predlog zakona uprkos tome što onaj jedan amandman nije prihvaćen, a razumemo i opravdavamo razloge za to. Hvala.
Hvala. Na naziv iznad člana 81. i član 81. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković.
Član 81. koji je predmet privatizacije i kapital koji je manji od 50% pa se navodi šta se primenjuje a šta se ne primenjuje od ovog zakona u tom slučaju. Voleo bih da dobijem odgovor od ministra da li su u ovom zakonu bilo gde predviđena sredstva za restituciju? U starom zakonu je bilo predviđeno 5% od prihoda privatizacije. Da li postoji u ovom zakonu?
Hvala. Na naziv iznad člana 82. i član 82. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naziv iznad člana 83. i član 83. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naziv iznad člana 84. i član 84. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 84. amandman je podnela narodni poslanik Dubravka Filipovski. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku su prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naziv iznad člana 85. i član 85. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naziv iznad člana 86. i član 86. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naziv iznad člana 87. i član 87. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naziv iznad člana 88. i član 88. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naziv iznad člana 89. i član 89. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naziv iznad člana 90. i član 90. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naziv iznad člana 91. i član 91. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na naziv iznad člana 92. i član 92. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 92. amandman je podnela narodni poslanik Dubravka Filipovski. Vlada i Odbora za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku su prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? (Ne) Na naziv iznad člana 93. i član 93. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Izvolite.
Ovim članom se definiše da danom stupanja na snagu ovog zakona prestaje da važi Zakon o privatizaciji koji je donet 1991. godine, pa menjan 1993, 1995, 1997, 1997, 2010, 2012, 2012 i 2014. godine dva puta, jednom po odluci Ustavnog suda, ali ostaje navedeno da ostaje na snazi član 11. i uredbe o postupku i načinu restrukturiranja subjekata privatizacije, tako da je očigledno da ovim zakonom nije okončano restrukturiranje. Konačno, ja mislim da svi možemo da budemo zadovoljni današnjom diskusijom, da mi kao predlagači imamo potpuno zadovoljstvo, jer smo kroz ovih nekoliko sati lake i uspešne rasprave uspeli da ostvarimo više svojih ciljeva. Jedan deo je bio edukativnog karaktera, drugi deo je bio razobličavanje jednog pogrešnog tumačenja ovog zakona kao reformskog pračuda u ovoj oblasti. Vrlo je lepo što smo negde na polovini današnje rasprave čuli jedno tumačenje koje je došlo sa najvišeg mesta, odnosno od ministra, da je i stari zakon bio dobar, ali da je morao da bude menjan zato što su promenjeni uslovi i atmosfera za proces privatizacije u privrednom ambijentu u kome se mi sada nalazimo i da je bilo potrebno da se isprave nedoslednosti i problemi koji su nastali u sprovođenju starog zakona. To je bio razlog zbog kojeg smo mi mislili da na to treba reagovati, da se donošenje novog zakona ne pretvori, pod a, u jedno estradno mahanje kvazi novim zakonom koji rešava sve probleme, što nije bio stav ministra, nego onih koji su se bavili estradnom propagandom ovog zakona i, sa druge strane, da bude jasno da je i postojeći zakon koje su primenjivale sve vlasti od 2001. na ovamo bio u jednom delu dobar. Hvala svim poslanicima na saradnji. Hvala ministru i njegovim saradnicima na dobroj saradnji. Hvala gledaocima koji su ostali uz nas do ovo doba.
Zahvaljujem. Na naziv iznad člana 94. i član 94. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 94. amandman je podnela narodni poslanik Dubravka Filipovski. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku su prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na naziv iznad člana 95. i član 95. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili ovaj amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da amandman nije u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Pošto smo završili pretres, o amandmanima zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Zahvaljujem gospođo Čomić. Posle vaše kritike govornici su nastavili da govore o amandmanima. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O STEČAJU
U pravo vreme. Inače, odbori su završili svoj deo posla, tako da ujutru možemo da nastavimo sa radom. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam, povodom pretresa u pojedinostima o drugoj tački dnevnog reda, pored predstavnika predlagača dr Kori Udovički, potpredsednika Vlade i ministra državne uprave i lokalne samouprave, i dr Dušana Vujovića, ministra privrede, pozvala da sednici prisustvuju mr Ivanu Matić, vd direktora Agencije za licenciranje stečajnih upravnika i dr Branka Radulovića, prof. Pravnog fakulteta Univerziteta u Beogradu. Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici Mladen Grujić, Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Slobodan Homen, akademik Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović, dr Blagoje Bradić, Ivan Karić, Zoran Živković, Vladimir Pavićević, dr Branislav Blažić, Gordana Čomić, Borislav Stefanović i Nebojša Tatomir. Primili ste izveštaje Odbora za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, kao i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pre prelaska na pretres u pojedinostima podsećam vas da je narodni poslanik Mladen Grujić pisanim putem povukao amandmane kojim je predložio dodavanje novih članova 3a, 11a, 12a, 14a, 15a, 25a, 28a, 32a, 43a, 48a, 49a, 49b, 49v i 50a. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo, saglasno članu 163. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, odbacio je kao nepotpune amandmane narodnog poslanika Mladena Grujića kojim je predložio dodavanje novih članova 1, 1a, 6a, 6b, 12b i 66a. i amandman na član 68. Odbačeni amandmani ne mogu biti predmet rasprave i o njima se ne glasa. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Slobodan Homen, akademik Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović, dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Blagoje Bradić.
Gospodine ministre, predložili smo u članu 1. stav 1. posle reči: „ili“ da se dodaju reči: „na oglasnoj tabli registra i najmanje jednom visokotiražnom dnevnom listu koji se distribuira na celoj teritoriji Republike Srbije, kao i“ i onda ide nastavak teksta. U stavu 2. istog člana reči: „na javnom portalu nadležnog privrednog suda ili na drugi način kojim se omogućava da javnost bude upoznata o toku stečajnog postupka“, menjaju se rečima: „na oglasnoj ili elektronskoj tabli privrednog suda“. Zašto smo to uradili, sada ću vam dati obrazloženje. Agencija za borbu protiv korupcije je u mišljenju o proceni rizika korupcije u Nacrtu zakona o izmenama i dopunama Zakona o stečaju iznela stav da u slučaju kada sud odgovarajućem registru dostavi radi objavljivanja rešenje i druge akte suda, a registar nema svoju internet stranicu, način objavljivanja mora da bude preciznije određen, a ne na drugi odgovarajući način, kako piše u predloženom tekstu zakona. Ovo iz razloga što se rešenja i akti suda dostavljaju radi objavljivanja kako bi javnost bila upoznata sa ovim aktima. Polazeći od preporuke Agencije i od činjenice da je potrebno da se javnost upozna sa ovim aktima i amandmanom je predložena da se pomenuti akti objave na oglasnoj tabli registra ili na najmanje jednom visokotiražnom dnevnom listu, ali i da se ostavi mogućnost da se akti objave i na još neki drugi način, jer smatramo da se na ovaj način garantuje da će javnost biti upoznata sa sadržinom akta. Odrednica – visokotiražni dnevni list koji se distribuira na teritoriji Republike Srbije se koristi i u članu 53. Predloga, te je usvojena i u ovom amandmanu radi jezičke usaglašenosti. U 2. stavu amandmana je predloženo terminološko usaglašavanje načina objavljivanja sa terminologijom iz stava 1. člana 1. Predloga. Zahvaljujem se.
Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović.
Zahvaljujem se predsednice. Ovde ćemo spustiti komentar na čisto stručni komentar. Radi se o tome što očigledno iz nepoznavanja stručne prakse predlagač amandmana nije imao u vidu da su u stečajnoj praksi privredni sudovi već primenili oglašavanje, naročito putem oglasne table, a imajući u vidu da je transparentnost rada privrednih sudova već zastupljena kroz elektronski način obaveštavanja, objavljivanja svih podataka, to je vrlo jednostavno ući, kako u program koji je dostupan i potpuno transparentan, tako i u sajt svakog privrednog suda i dobiti sve one podatke koji se ovim amandmanom traže. Ovaj amandman je potpuno suvišan sa stanovišta sudske, odnosno stečajne prakse i mislim da su sudovi već u tom pravcu iskoračili jedan veliki korak u pozitivnom smislu reči i nivo transparentnosti podigli upravo na onaj način koji se ovim amandmanom traži. Zahvaljujem se.
Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima Zoran Živković.
Razlog za podnošenje ovog amandmana je bila naša procena da legitimacija stečajnog upravnika je malo previše militarizacije ove funkcije, ali nakon vrlo jasnih argumenata koje smo čuli od direktorke Ivane Matić odustajemo od ovog amandmana i prihvatamo to da će legitimacija pomoći stečajnim upravnicima da lakše dolaze do dokumentacije koja je neophodna za stvaranje prave slike o privrednom subjektu koji oni vode u stečaj. Tako da, povlačimo amandman.
Zahvaljujem. Ako je to moguće u ovom momentu. Na član 4. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Slobodan Homen, akademik Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović, dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Prihvatili smo amandman.
Nema veze, ja pričam.
Pričajte, ako nema veze. Izvolite.
Pretpostavljam da ste hteli da kažete da nema potrebe za komentarom, a ja bih radi građana Srbije da znaju šta je naš predlog bio, što je vlada prepoznala kao dobro i prihvatili. Zahvaljujem se što je Vlada ovako otvorena za sugestije i gleda da stručno usavrši svoj zakon. Znači, mi smo predložili u članu 21. stav 1. tačka 1) da posle reči: „koje pravosnažno osuđeno za“ dodaju se reči: „krivično delo protiv privrede, protiv pravnog saobraćaja, protiv službene dužnosti, kao i za“ i nastavlja se tekst. Smatramo da je neophodno precizirati koja su to krivična dela u slučaju čijeg izvršenja i pravosnažne osude određeno lice ne može biti imenovano za stečajnog upravnika. Ovo je posebno naglasila i Agencija za borbu protiv korupcije u svom mišljenju. Polazeći od dobrog pravnog okvira postavljenog npr. u Zakonu o javnom beležništvu, predlažemo da se preciziraju krivična dela na način iznet u amandmanu i zahvaljujem Vladi na razumevanju i shvatanju naše želje da se popravi ovaj član zakona. Zahvaljujem.
Izvolite.
Hvala, predsednice. U svakom slučaju poslanička grupa SPS podržava prihvatanje ovakvog amandmana, ali bih samo istakao jednu vrstu opreza sa stanovišta stečajne prakse. Ovde su navedena taksativno krivična dela koja se vezuju za razlog zbog čega stečajni upravnik ne bi ni u kom slučaju trebao da dobije licencu. Međutim, ovako taksativno nabrajanje može da stvori jednu dozu rizika. Ovde smo se ograničili na krivična dela protiv službene dužnosti, pravnog saobraćaja i privrede. Šta je sa krivičnim delima iz oblasti poreske zaštite, poreske utaje i ostalog, što je i te kako prisutno u stečajnoj materiji? Bojim se da ćemo sudovima na ovaj način napraviti problem, a sudijama naročito. Ja nisam ni u kom slučaju protiv da ovakav amandman afirmiše i prihvati, ali mi se čini da ovakvo nabrajanje krivičnih dela može da bude kontraproduktivno i rizično što se tiče sudske prakse, što se tiče mogućnosti kada se bude u situaciji da se bira stečajni upravnik i onda imamo jednu lepezu krivičnih dela. Šta ako je osuđen za krivično delo, pod pretpostavkom, naravno, krađe autorskog prava? Šta ćemo onda? Dakle, imamo dosta situacija koje su ovde nedefinisane, a u stečajnoj praksi se mogu pojaviti. Stoga apelujem na koleginicu Matić da se ipak, kad se bude razmatrala ova pravna situacija kroz podzakonske akte, i ovo pitanje reši.
Hvala. Na član 5. amandman je podneo narodni poslanik dr Branislav Blažić. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Na član 6. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Slobodan Homen, akademik Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović, dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 6. amandman, sa ispravkom, podnela je narodni poslanik Gordana Čomić. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima Gordana Čomić.
Član 6. izmena i dopuna Zakona o stečaju bavi se licencama stečajnim upravnicima. Naš predlog je bio da izdavanje licenci stečajnim upravnicima bude ograničenog trajanja, jer se na taj način licima koja po isteku tri godine nisu ispunili uslove za obnovu licence to pravo uskraćuje. Namera je bila oročavanja licence da nezavisno od toga da li će ikada u ovom sektoru biti komore ili neće, da li će biti stručnog udruženja ili neće, da prosto imate nekakav mehanizam da ste sigurni da stečajni upravnici, oni koji to žele da budu, budu u najboljoj formi za taj posao. Žao mi je što ovaj amandman nije prihvaćen. Sledeći amandman koji sam podnela, predlagač je prihvatio, radi se o našoj nameri da skupština poverioca dvotrećinskom većinom glasova donosi odluke, jel smo smatrali da na taj način najbolje se mogu štititi poverilački interesi preduzeća u stečaju. Drago mi je da imamo isti stav, s obzirom da je taj amandman na član 13. kojim se brisao stav 7. prihvaćen, te je postao sastavni deo Predloga zakona. Ovo je poslednji amandman kojim učestvujemo u raspravi izmena i dopuna Zakona o stečaju. Volela bih, pošto znam kako je komplikovan proces donošenja Zakona o stečaju i kako ga je još teže primeniti, volela bih od sveg srca da on bude u primeni. Nisam u odborima koji će direktno pratiti kontrolu i nadzirati one koji primenjuju zakon, ali jesam u Odboru za evropske integracije. Ova tema predstavlja jedan ozbiljan segment kojim se i mi bavimo, te smatram da smo i Vlada, kao predlagač, i ja kao podnosilac, ispunili svoj zadatak.
Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović.
Hvala, predsednice. Sad me je upravo koleginica Čomić stimulisala da ponovo apelujem da se razmotri ozbiljno mogućnost donošenja zakona o stečajnim upravnicima, imajući u vidu i ove zahteve koji se sada ističu, kao i one koje sam istakao u načelnoj raspravi. Jedino što se ne mogu složiti, a ne mogu se složiti o oročavanju licence, imajući u vidu dva razloga. Prvi razlog u stečajnoj praksi je nesumnjiv, a to je da se rad stečajnih upravnika kontinuirano prati. Zašto? Zbog toga što je stečajni sudija i te kako dužan, i te kako obavezan da kontroliše rad. Ovo nije razlog za podsmeh, ovo je istina, tim poslom se bavim. Dakle, i te kako je obavezan da prati rad stečajnog upravnika i da po prigovorima i pritužbama odlučuje o svakoj pritužbi na rad stečajnog upravnika. Tih pritužbi, hvala bogu, u stečajnoj praksi ima i te kako mnogo, naročito sa stanovišta zaštite interesa stečajnih poverilaca, kao i ostalih poverilaca, o čijim prigovorima odlučuje isključivo stečajni sudija. Osim toga, Agencija za licenciranje stečajnih upravnika imala je kontinuitet u praćenju rada stečajnih upravnika i na drugi način, kroz dostavljanje izveštaja, jer su ti izveštaji po meni i te kako značajni za funkcionisanje, kako stečajnih upravnika, kako u stečajnim predmetima, tako i praćenje rada od strane institucije koja će biti zadužena. Da li će to ostati Agencija za licenciranje, ili će se transformisati, to je sada neko drugo pitanje i pitanje za poseban zakonski akt. Ali, u svakom slučaju, nema razloga za oročavanje, zbog toga što onaj ko dobije licencu, on mora iskazati maksimalni kvalitet rada, a ravnomeran teret raspoređivanja predmeta na stečajne upravnike će samo pokazati da će svi biti angažovani u onoj meri u kojoj svojim kvalitetom to i zaslužuju. Hvala.
Na član 7. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Na član 7. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Slobodan Homen, akademik Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović, dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom.
Zahvaljujem gospođo predsedavajuća. Ceneći vaše vreme neću čitati ceo predlog člana koji je dala Vlada, nego samo tekst naše izmene, našeg predloga. Znači, u članu 7. u stavu 5. novopredloženi stav 7. menja se i glasi – težim povredama dužnosti stečajnog upravnika smatra se postupanje protiv člana 27. stav 1. tačka 1) do 19), a lakšim povredama smatra se neispunjavanje dužnosti stečajnog upravnika utvrđenih ovim zakonom izuzev dužnosti utvrđenih u članu 27. stav 1. tačka od 1) do 19). Predloženim amandmanom se zakonski preciziraju lakše i teže povrede dužnosti stečajnog upravnika, budući da je ova materija inače zakonska materija i da je ne treba regulisati nižim pravnim aktima. Agencija za borbu protiv korupcije je dala preporuku da se rešenje iz predloga prema kome ministar bliže uređuje šta su teže, a šta lakše povrede dužnosti izmeni tako da ova materija bude zakonom regulisana. Predloženim amandmanom se ispunjava preporuka Agencije, ujedno obezbeđuje veći stepen pravne sigurnosti. Ja se nadam da će gospodin ministar razmisliti o prihvatanju našeg amandmana.
Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović Korać, Slobodan Homen, akademik Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović, dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu i turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom.
Mi smo predvideli da ovim amandmanom da se pored izveštaja o ekonomsko-finansijskom položaju stečajnog dužnika, stečajni upravnik ima obavezu i da izradi analizu poslovanja stečajnog dužnika pre pokretanja stečajnog postupka, a za period od pet godina, odnosno za kraći period ukoliko stečajni dužnik posluje kraće od pet godina. Vlada je odbila ovaj amandman sa obrazloženjem da stečajni upravnik koji preuzima dužnost stečajnog upravnika veoma često zatekne situaciju da nema nikakve dokumentacije kod stečajnog dužnika, pa je nemoguće da napravi analizu poslovanja stečajnog dužnika na period od pet godina. Takođe i kod privrednih društava koja su razvrstana kao mikro privredna društva a nisu imala značajne poslovne promene, postavlja se pitanje svrsishodnosti ovog rešenja. Osim toga, kaže u obrazloženju Vlade – nacionalnim standardom broj 3 koji reguliše sastavljene izveštaje stečajnog upravnika o ekonomsko finansijskom položaju stečajnog dužnika, u tački 6) regulisano je da je stečajni upravnik dužan da u izveštaju unese osnovne podatke o stečajnom dužniku koji između ostalog sadrži i podatke o postojećoj i prethodnoj vlasničkoj strukturi kao istorijski prikaz finansijskog poslovanja stečajnog dužnika za period pre otvaranja stečaja. Mi smatramo da je ovo obrazloženje kontradiktorno jer se u prvom delu navodi da stečajni upravnik često ne zatiče dokumentaciju na osnovu koje bi mogao da sačini izveštaj, a u drugom delu navodi se da taj izveštaj treba da se sačini i da on treba da sadrži istorijski prikaz finansijskog poslovanja stečajnog dužnika za period pre otvaranja stečaja. Na prvom mestu želimo da istaknemo da situaciju u kojoj stečajni dužnik ne poseduje dokumentaciju koju bi morao da poseduje, ne može da bude argument da se ne uvede jedna ovakva obaveza i obaveza stečajnog upravnika da sačini analizu. Ako je već nacionalnim standardom broj 3. regulisano da stečajni upravnik sačini istorijski prikaz finansijskog poslovanja dužnika. Ne vidimo razloga zašto ovaj standard ne bi bio i utvrđen kao zakonsko pravilo. Takođe, ovaj termin istorijski prikaz finansijskog poslovanja je prilično uopšten i mislili smo da je termin analiza poslovanja za period od pet godina bolji termin i da ispunjava svrhu bolje nego istorijski prikaz finansijskog poslovanja i pozivamo Vladu da razmotri još jednom naše argumente i ipak prihvati ovaj amandman.
Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović.
Ja ću vrlo kratko. Moram da podržim potpuno Vladu RS i predlagača, imajući u vidu da očigledno zbog toga što nije predlagač amandmana imao uvid u stečajnu praksu i posegao za ovakvim amandmanom. Zaista, postoji ogroman broj slučajeva, preko 90% slučajeva kada se stečajni upravnici nalaze u situaciji da prilikom ulaska u posed imovine stečajnog dužnika ne nađu ništa. Dakle, nijedan jedini dokument iz knjigovodstva, nijedan jedini papir, nijedan jedini podatak i onda čime raspolažu? Raspolažu pretpostavkama i nečim što podrazumeva mogućnost pribavljana dokumentacije koja je potpuno neadekvatna, odnosno nepotpuna. Dolazi do toga da se vrši nekakva restitucija. Šta je suština? Suština rada stečajnog upravnika jeste da odradi restituciju predmeta onoliko koliko to može na osnovu raspoloživih podataka i raspoložive dokumentacije, da to uradi u što kraćem vremenskom periodu i da ekonomsko-finansijski izveštaj koji predočava poveriocima, bude takve prirode da se na osnovu poreskog bilansa, poresko stanje u poreskoj upravi, jer će doći do tih podataka, može i prikupiti, obavestiti o solventosti i insolventnosti stečajnog dužnika. Na taj način će poverioci imati potpuno jasan uvid u finansijsko stanje stečajnog dužnika, tako da je ovaj period od pet godina potpuno neprimeren i neadekvatan, a slažem se sa nekim terminološkim problemima na koje je kolega Marko Đurišić ukazao. Ništa više.
Na član 12. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Na član 13. amandman sa ispravkom podnela je narodni poslanik Gordana Čomić. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo predloga zakona. Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Stefanović. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo predloga zakona. Na član 45. amandman je podneo narodni poslanik dr Branislav Blažić. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku prihvatili su amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo predloga zakona. Na član 50. amandman zajedno su podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović-Korać, Slobodan Homen, akademik Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović, dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Ovaj amandman se odnosi na sprečavanje sukoba interesa kod nezavisnog stručnog lica koji prati sprovođenje plana reorganizacije i mi smo za razliku od Vlade predložili da to lice koje ne može da bude zaposleno kod stečajnog dužnika, poverioca, što ovaj predlog Vlade, ne prepoznaje, i lice koje je povezano sa stečajnim dužnikom, odnosno poveriocem u smislu ovog zakona, kao i lice koje nije povezano sa stečajnim dužnikom, odnosno poveriocem u smislu ovog zakona. Naša ideja je da pored predloga Vlade koji govori samo o eventualnom sukobu interesa povezanosti nezavisnog stručnog lica sa stečajnim dužnikom, da se utvrdi taj odnos sa poveriocem. Vlada tvrdi da je teško ustanoviti tu povezanost sa svim poveriocima, a mi mislimo da je to moguće i da nije velika prepreka da se to utvrdi, a da bi to smanjilo mogućnost sukoba interesa i određene pristrasnosti rada nezavisnih stručnih lica koja treba da prate sprovođenje plana reorganizacije.
Na član 51. amandman sa ispravkom zajedno su podneli narodni poslanici Marko Đurišić, prof. dr Janko Veselinović, Aleksandar Senić, Branka Karavidić, Biljana Hasanović-Korać, Slobodan Homen, akademik Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović, dr Blagoje Bradić i Ivan Karić. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku prihvatili su amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 68. amandman je podneo narodni poslanik Nebojša Tatomir. Vlada i Odbor za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Nastavljamo sa radom sutra u 10.00 časova. Zahvaljujem ministru i njegovim saradnicima na današnjem radu. Hvala vam puno. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Sedmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2014. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 108 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 113 narodna poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da je sprečen da sednici prisustvuje narodni poslanik Dubravka Filipovski. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine , obaveštavam vas da sam pored predstavnika predlagača Ivana Tasovca, ministra kulture i informisanja, pozvala da sednici prisustvuje i Saša Mirković, državni sekretar u Ministarstvu kulture i informisanja, Snežana Pečenčić, viši savetnik u Ministarstvu kulture i informisanja i Dejan Stojanović, samostalni savetnik u Ministarstvu kulture i informisanja. Samo da vas obavestim da po Poslovniku nisam više u mogućnosti da primam izmene što se tiče ovlašćenih predstavnika. Dakle, procedura je vrlo jasno određena i nisam u mogućnosti da to ovog puta menjam. Primili ste amandmane koji su na Predlog zakona podneli narodni poslanici: Marko Đurišić, prof. dr. Janko Veselinović, Biljana Hasanović Korać, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Aleksandar Senić, akademik Ninoslav Stojadinović, Goran Bogdanović, Gordana Čomić, mr Aleksandra Jerkov, Dragomir Karić, Zlata Đerić, Borislav Stefanović, Zoran Živković, Vladimir Pavićević, Milorad Stošić, dr Blagoje Bradić, dr Sulejman Ugljanin, Sabina Dazdarević, Enis Imamović, Riza Halimi, Šajip Kamberi, Nenad Čanak, Olena Papuga, Nada Lazić, Đorđe Stojšić, Dejan Čapo, Aida Ćorović, Jovana Jovanović, Dragan Šutanovac, Goran Ćirić, Zoran Babić, Momo Čolaković, Vesna Marjanović. Primili ste izveštaje Odbora za kulturu i informisanje i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo, ako i mišljenje Vlade o podnetim amandmanima. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici: : Marko Đurišić, prof. dr. Janko Veselinović, Biljana Hasanović Korać, Branka Karavidić, Slobodan Homen, Aleksandar Senić, akademik Ninoslav Stojadinović i Goran Bogdanović. Vlada i Odbor za kulturu i informisanje nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. (Borislav Stefanović, s mesta: Povreda Poslovnika.) Izvolite Stefanoviću. Inače, da vam kažem, potpuno sam u pravu i znam šta ćete da kažete. Izvolite. Znam šta ćete da kažete, ali ne mogu svaki put da progledam kroz prste.