Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Drugog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2010. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika,sednici prisustvuje 120 narodnih poslanika. Podsećam vas da je članom 86. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine predviđeno da kvorum za rad Narodne skupštine prilikom usvajanja zapisnika i utvrđivanja dnevnog reda postoji ako je prisutno najmanje 126 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanikau sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno je da je u sali prisutno 126 narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine, u smislu člana 86. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju narodni poslanici Aleksandra Janković i Mladen Grujić. Pošto je Narodna skupština završila raspravu o svim tačkama dnevnog reda, prelazimo na odlučivanje. Prelazimo na 1. tačku – PREDLOG ZAKONA O ELEKTRONSKIM KOMUNIKACIJAMA Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o elektronskim komunikacijama, u načelu. Za je glasalo 117, od 126 poslanika. Narodna skupština je prihvatila Predlog zakona u načelu. Pošto je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu, pre nego što pređemo na odlučivanje o amandmanima, podsećam vas da su sastavni deo Predloga zakona postali amandmani koje su podneli narodni poslanici Donka Banović i Milan Dimitrijević na član 3; Milica Vojić Marković i dr Nikola Lazić na član 3; Aleksandra Jerkov na član 5. sa ispravkom; na čl. 28, 83, 84, na član 104. sa ispravkom i član 132. sa ispravkom i dr Vladan Batić na čl. 60. i 143. kao i amandmani koje je podneo Odbor za saobraćaj i veze na čl. 4, 43, 66, 79, 92, 130, 141. i 147. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 3. amandman je podneo poslanik Vladan Batić. Od 126 poslanika, dvoje je glasalo za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 4. amandman je podneo poslanik Milan Avramović. Od 126 poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 5. amandman je podneo poslanik Vladan Batić. Od 126 poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 5. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 126 poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 7. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Ivan Andrić i narodni poslanik Dejan Radenković. Od 126 poslanika, za amandman je glasalo 7. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Milica Vojić Marković i Nikola Lazić. Od 126 poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 8. amandman u istovetnom tekstu podnela je grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’ i zajedno narodni poslanici Milan Lapčević i Aleksandar Pejčić. Od 126 poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 10. amandman je podnela Aleksandra Jerkov. Od 126 poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milan Lapčević i Aleksandar Pejčić. Od 126 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 116. Narodna skupština je prihvatila ovaj amandman. Na član 13. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Milica Vojić Marković i Nikola Lazić. Od 126 poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 14. amandman je podneo poslanik Milan Lapčević. Od 126 poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 14. amandman je podnela Aleksandra Jerkov. Od 126 poslanika, 9 za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 15. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 126 poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 16. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 126 poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 15. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 126 poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 17. amandman je podneo poslanik Vladan Jeremić. Od 127 poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 17. amandman je podneo poslanik Dragan Stevanović. Od 126 poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 20. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 126 poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 22. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 126 poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 23. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 126 poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 25. amandman je podnela Lidija Dimitrijević. Od 126 poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 25. amandman je podneo poslanik Sreto Perić. Od 126 poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 25. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić Marković, Donka Banović i Nikola Lazić. Od 126 poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 26. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 126 poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 27. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Milica Vojić Marković i Nikola Lazić. Od 126 poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 28. amandman je podneo poslanik Mirko Munjić. Od 126 poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 28. amandman je podneo poslanik Nemanja Šarović. Od 126 poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 29. amandman je podneo poslanik Milan Lapčević. Od 126 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 29. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 126 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 30. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 126 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 31. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 126 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 32. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 126 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 33. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 126 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Narodni poslanici Donka Banović, Milica Vojić Marković i Nikola Lazić podneli su amandman na član 33. Od 126 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 37. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Milica Vojić Marković, Nikola Lazić. Od 126 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 37. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 126 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 46. amandman je podneo poslanik Milan Lapčević. Od 126 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 55. amandman je podnela poslanik Aleksandra Jerkov. Od 126 poslanika, za amandman je glasalo 7. Amandman nije prihvaćen. Na član 56. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Milica Vojić Marković, Nikola Lazić. Od 126 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 56. amandman je podneo poslanik Milan Lapčević. Od 126 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 88. amandman je podneo Aleksandar Martinović. Od 126 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 89. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 126 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 107. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Milica Vojić Marković i Nikola Lazić. Od 126 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 126. amandman je podneo poslanik Radiša Ilić. Od 126 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 126. amandman je podneo poslanik Bojan Mladenović. Od 126 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 127. amandman je podnela Aleksandra Jerkov. Od 126 narodnih poslanika, za je glasalo 8. Amandman nije prihvaćen. Na član 130. amandman je podneo poslanik Dobrislav Prelić. Od 126 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 138. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 126 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na naziv iznad člana 142. i član 142. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 126 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 142. amandman je podneo poslanik Vladan Batić. Od 126 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 144. amandman je podneo poslanik Vladan Batić. Od 126 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 147. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 126 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o elektronskim komunikacijama, u celini. Od 126 poslanika, za je glasalo 117. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o elektronskim komunikacijama. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU SPORAZUMA O OSNIVANjU REGIONALNE ŠKOLE ZA DRŽAVNU UPRAVU (RESPA) Pošto je Narodna skupština obavila jedinstven pretres, pre prelaska na odlučivanje podsećam vas da, prema članu 105. stav 3. Ustava Republike Srbije, Narodna skupština odlučuje o zakonima kojima se uređuje zaključivanje i potvrđivanje međunarodnih ugovora, većinom glasova svih narodnih poslanika. S obzirom da je na ovaj Predlog zakona podnet amandman, najpre stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o osnivanju Regionalne škole za državnu upravu (RESPA), u načelu. Od 126 poslanika, za je glasalo svih 126 poslanika. Narodna skupština je većinom glasova svih narodnih poslanika prihvatila Predlog zakona u načelu. Prelazimo na odlučivanje o podnetom amandmanu. Na član 1. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 126 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o osnivanju Regionalne škole za državnu upravu (RESPA), u celini. Od 126 poslanika, za je glasalo svih 126 poslanika. Narodna skupština je većinom glasova svihnarodnih poslanika usvojila Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma o osnivanju Regionalne škole za državnu upravu (RESPA). Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O VISOKOM OBRAZOVANjU Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o visokom obrazovanju, u načelu. Od 126 narodnih poslanika, za je glasalo svih 126. Narodna skupština je prihvatila Predlog zakona u načelu. Pošto su Vlada i Odbor za prosvetu prihvatili amandmane, a Zakonodavni odbor smatra da su amandmani pravno mogući, konstatujem dasu sastavni deo Predloga zakona postali amandmani narodnihposlanika: Miletića Mihajlovića i Milisava Petronijevića na član 1, Lasla Varge, Balinta Pastora, Elvire Kovač i Arpada Fremonda na član 2, Jona Magde, sa ispravkom, na član 2, Miletića Mihajlovića i Milisava Petronijevića kojim su predložili novi član 4a, Donke Banović, Aleksandra Pejčića i Milice Vojić Marković na član 11, Lasla Varge, Balinta Pastora, Elvire Kovač i Arpada Fremonda na član 14. i kojim su predložili da se posle člana 14. doda novi član 14a, Miletića Mihajlovića i Milisava Petronijevića kojim su predložili da se posle člana 14. doda novi član 14a, Lasla Varge, Balinta Pastora, Elvire Kovač i Arpada Fremonda kojim su predložili da se posle člana 18. doda novi član 18a, Miletića Mihajlovića i Milisava Petronijevića na član 19. Lasla Varge, Balinta Pastora, Elvire Kovač i Arpada Fremonda na član 20, Miletića Mihajlovića i Milisava Petronijevića na član 21, Zorana Šamija, Milice Vojić Marković, Donke Banović, Nikole Lazića i Aleksandra Pejčića na član 23, Miletića Mihajlovića i Milisava Petronijevića na član 27, Zorana Šamija, Milice Vojić Marković, Donke Banović, Nikole Lazića i Aleksandra Pejčića na član 29. i Vladana Batića na član 33, kao i amandmani Odbora za prosvetu na članove 11, 16. i 24. Na osnovu člana 148. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, Zakonodavni odbor je odbacio, kao nepotpun, amandman na član 11. koji su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Šami i Nikola Lazić. O odbačenim amandmanima se ne glasa. Pošto je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu, prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 1. amandman je podneo poslanik Nikola Žutić. Od 126 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 1. amandman su zajedno podneli poslanici Nada Kolundžija, Dragoljub Mićunović, Nataša Vučković i Vlatko Ratković. Od 126 narodnih poslanika, pet je glasalo za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 1. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 126 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 2. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 126 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Šami i Nikola Lazić. Od 126 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Aleksandar Pejčić, Milica Vojić Marković i Donka Banović. Od 126 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 2. amandman je podneo poslanik Nikola Savić. Od 126 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 3. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 126 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 3. amandman je podneo poslanik Nikola Savić. Od 126 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 4. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 126 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 4. amandman je podneo poslanik Nikola Savić. Od 126 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić Marković, Donka Banović i Aleksandar Pejčić. Od 126 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 5. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 126 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nataša Vučković, Nenad Konstantinović i Nada Kolundžija. Od 126 narodnih poslanika, 121 za. Narodna skupština je prihvatila amandman. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zlata Đerić i Aleksandra Ilić. Od 126 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Šami, Milica Vojić Marković, Donka Banović, Nikola Lazić i Aleksandar Pejčić. Od 126 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 6. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Zlata Đerić i Aleksandra Ilić. Od 126 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 7. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Zlata Đerić i Aleksandra Ilić. Od 126 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 8. amandman su zajedno podnele narodni poslanici Zlata Đerić i Aleksandra Ilić. Od 126 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 8. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović, Milica Vojić Marković i Aleksandar Pejčić. Od 126 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Narodni poslanik Goran Mihajlović podneo je amandman kojim se posle člana 8. dodaje novi član 8a. Od 126 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 10. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli poslanici Nataša Vučković, Nenad Konstantinović i Nada Kolundžija. Od 126 narodnih poslanika, dva su glasala za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 10. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Niko za, od 126 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 11. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Niko za, od 126 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 11. amandman je podnela poslanik Nataša Vučković. Od 126 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 6 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 11. amandman je podnela poslanik Nada Kolundžija. Od 126 poslanika za ovaj amandman je glasalo 126 poslanika. Narodna skupština prihvatila amandman. Na član 11. amandman je podneo Nenad Konstantinović. Od 126 poslanika, za ovaj amandman je glasao jedan poslanik. Amandman nije prihvaćen. Na član 11. amandman je podneo poslanik Nikola Krpić. Od 126 poslanika, za ovaj amandman je glasalo 6 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 11. amandman je podneo poslanik Nikola Savić. Od 126 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 11. amandman su istovetnom tekstu, zajedno su podneli narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor, Elvira Kovač i Arpad Fremond i narodni poslanik Jon Magda. Od 126 poslanika, 118 je glasalo za. Narodna skupština je prihvatila ovaj amandman. Na član 12. amandman su istovetnom tekstu, zajedno podneli narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor, Elvira Kovač i Arpad Fremond i narodni poslanik Jon Magda. Od 126 poslanika, 112 je glasalo za. Narodna skupština je prihvatila ovaj amandman. Na član 13. amandman je podneo poslanik Vladan Batić. Od 126 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Šami i Nikola Lazić. Od 126 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 14. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić Marković, Donka Banović i Aleksandar Pejčić. Od 126 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 14. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Niko za, od 126 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 14. amandman su zajedno podneli poslanici Nada Kolundžija, Dragoljub Mićunović, Nataša Vučković i Vlatko Ratković. Od 126 poslanika, za je glasalo troje. Amandman nije prihvaćen. Narodni poslanik Goran Mihajlović podneo je amandman kojim se posle člana 14. dodaje novi član 14a. Od 126 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Narodni poslanik Momčilo Duvnjak podneo je amandman kojim se posle člana 14. dodaje novi član 14a. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 16. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nada Kolundžija, Nataša Vučković i Nenad Konstantinović. Od 126 poslanika, jedan za. Amandman nije prihvaćen. Narodni poslanik Nenad Prokić podneo je amandman kojim se posle člana 17. dodaje novi član 17a. Od 131 poslanika, za je glasalo pet. Amandman nije prihvaćen. Na član 18. amandman je podneo poslanik Đuro Perić. Od 131 poslanika, za amandman je glasalo 126. Narodna skupština je prihvatila amandman. Na član 18. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Šami, Milica Vojić Marković, Donka Banović, Nikola Lazić i Aleksandar Pejčić. Od 126 poslanika, jedan za. Amandman nije prihvaćen. Narodni poslanici Čedomir Jovanović, Nebojša Ranđelović, Vesna Pešić i Nenad Prokić zajedno su podneli amandman kojim se posle člana 18. dodaje novi član 18a. Od 131 poslanika, za ovaj amandman je glasalo pet. Amandman nije prihvaćen. Narodni poslanik Nikola Krpić podneo je amandman kojim se posle člana 18. dodaju novi članovi 18a, 18b, 18v i 18g. Od 128 poslanika, jedan za. Amandman nije prihvaćen. Na član 19. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Čedomir Jovanović, Nebojša Ranđelović, Vesna Pešić i Nenad Prokić. Od 126 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 19. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Šami, Milica Vojić Marković, Donka Banović, Nikola Lazić i Aleksandar Pejčić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 19. amandman je podneo Srboljub Živanović. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 19. amandman je podneo poslanik Nikola Krpić. Od 127 poslanika, jedan za. Amandman nije prihvaćen. Na član 20. amandman je podneo poslanik Vladan Batić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 20. amandman su zajedno podneli Zoran Šami, Milica Vojić Marković, Donka Banović, Nikola Lazić i Aleksandar Pejčić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 21. amandman su zajedno podneli poslanici Nada Kolundžija, Dragoljub Mićunović, Nataša Vučković i Vlatko Ratković. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 21. amandman je podneo poslanik Goran Mihajlović. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 21. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Niko za, od 127 poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 21. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić Marković i Donka Banović. Od 127 poslanika niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 24. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Laslo Varga, Balint Pastor, Elvira Kovač i Arpad Fremond. Od 127 poslanika, za je glasalo 7. Amandman nije prihvaćen. Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Jon Magda. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 24. amandman su zajedno podneli poslanici Zoran Šami, Milica Vojić Marković, Donka Banović, Nikola Lazić i Aleksandar Pejčić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 25. amandman su zajedno podneli Milica Vojić Marković, Milan Dimitrijević, Aleksandar Pejčić i Donka Banović. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 26. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Šami, Milica Vojić Marković, Donka Banović, Nikola Lazić i Aleksandar Pejčić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 27. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 28. amandman je podneo poslanik Nikola Krpić. Od 127 poslanika, glasala su dva poslanika. Amandman nije prihvaćen. Na član 28. amandman, sa ispravkama, podnela je grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. U toku pretresa u pojedinostima, predstavnik predlagača dr Žarko Obradović, ministar prosvete, prihvatio je amandman, sa ispravkama. Od 127 poslanika, za amandman je glasalo 113. Narodna skupština je prihvatila ovaj amandman. Na član 29. amandman je podneo poslanik Vladan Batić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 30. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 31. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Podsećam vas da je amandman narodnog poslanika Vladana Batića na član 33. postao sastavni deo Predloga zakona, a kojim je predviđeno da zakon stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku Republike Srbije". Prema članu 196. stav 4. Ustava Republike Srbije, zakoni i drugi opšti akti stupaju na snagu najranije osmog dana od dana objavljivanja i mogu da stupe na snagu ranije samo ako za to postoje naročito opravdani razlozi, utvrđeni prilikom njihovog donošenja. U obrazloženju prihvaćenog amandmana je navedeno da se naročito opravdani razlozi za ranije stupanje ovog zakona na snagu sastoje u potrebi da se obezbede preduslovi za blagovremenu primenu zakona. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Od 127 poslanika, za je glasalo 124. Narodna skupština je odlučila da postoje naročito opravdani razlozi za stupanje zakona na snagu u roku kraćem od osam dana od dana objavljivanja. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o visokom obrazovanju, u celini. Od 127 poslanika, za predlog se izjasnilo 125. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o visokom obrazovanju. Prelazimo na 4. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O SUDSKIM VEŠTACIMA Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o sudskim veštacima, u načelu. Od 127 poslanika, za Predlog zakona glasalo je 122. Narodna skupština je prihvatila Predlog zakona u načelu. Pre prelaska na odlučivanje o amandmanima, podsećam da je Zakonodavni odbor, na osnovu člana 148. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, odbacio kao nepotpun amandman na član 6, koji je podnela narodni poslanik Judita Popović, a na osnovu člana 148. stav 3. Poslovnika, odbačeni amandmani ne mogu biti predmet rasprave i o njima se ne glasa, kao i da su sastavni deo Predloga zakona postali amandmani narodnih poslanika: Zorana Krasića na član 1, Dejana Mirovića na član 2, Mirka Čikiriza na čl. 3, 15. i 19, Vladana Batića na čl. 8. i 27, zajedno Milice Radović, Milana Dimitrijevića i Jovana Palalića na čl. 10, 19. i 25, Nemanje Šarovića na član 16, Aleksandra Martinovića na član 18, Borisa Aleksića na član 19, grupe od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’ na čl. 19. i 25. i amandman Odbora za pravosuđe i upravu na član 6. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 2. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 3. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman je podneo poslanik Vladan Batić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 5. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Amandman kojim se predlaže da se posle člana 5. doda novi član 5a, podnela je grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 6. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 6. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Paunović Milosavljević. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 6. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Radović, Milan Dimitrijević i Jovan Palalić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 6. amandman je podnela poslanik Marina Raguš. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 6. amandman je podneo poslanik Srđan Spasojević. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 6. amandman je podneo narodni poslanik Zoran Šami. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 7. amandman je podneo poslanik Mirko Čikiriz. Od 127 poslanika, za amandman je glasalo petoro. Amandman nije prihvaćen. Na član 7. amandman je podnela poslanik Judita Popović. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 7. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Radović, Milan Dimitrijević i Jovan Palalić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Amandman kojim se predlaže da se posle člana 7. doda novi član 7a,podnela je grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 9. amandman je podneo poslanik Vladan Batić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 10. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 127 poslanika, niko za. Amandmani nije prihvaćen. Na član 10. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Paunović Milosavljević. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 12. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 127 poslanika. niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 13. amandman je podneo poslanik Mirko Čikiriz. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 16. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 18. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Mirko Čikiriz. Molim da se izjasnite o ovom amandmanu. Vlada i Odbor za pravosuđe i upravu prihvatili su amandman sa ispravkom. Od 127 poslanika, za ovaj amandman glasao je 121 poslanik. Narodna skupština je prihvatila amandman. Amandman kojim se predlaže da se posle člana 19. doda član 19a, podnela je grupa od 21 poslanika Poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’.Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Amandman kojim se predlaže da se posle člana 22. doda član 22a, podnela je grupa od 21 poslanika Poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 27. amandman je podneo poslanik Mirko Čikiriz. Od 127 poslanika, za amandman je glasalo četvoro. Amandman nije prihvaćen. Na član 29. amandman je podneo poslanik Mirko Čikiriz. Od 127 poslanika, za amandman je glasalo troje. Amandman nije prihvaćen. Na član 30. amandman je podneo poslanik Srđan Spasojević. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 30. amandman je podneo poslanik Vladan Batić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Amandman kojim se predlaže da se posle člana 30. doda član 30a, podnela je grupa od 21 poslanika Poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o sudskim veštacima, u celini. Od 127 poslanika, za zakon je glasalo 122, pa konstatujem da jeNarodna skupština usvojila Predlog zakona o sudskim veštacima. Prelazimo na 5. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O NARODNOJ BANCI SRBIJE Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Narodnoj banci Srbije, u načelu. Od 126 poslanika, za Predlog zakona u načelu je glasalo 122, pa konstatujem da je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu. Pošto smo prihvatili predlog zakona u načelu, pre prelaska na odlučivanje o amandmanima, podsećam vas da je Zakonodavni odbor na osnovu člana 148. stav 2. Poslovnika odbacio kao nepotpun amandman grupe od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’ na član 2. Predloga zakona. Odbačeni amandman ne može biti predmet rasprave i o njemu se ne glasa, a u skladu sa članom 148. stav 3. Poslovnika. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 1. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 126 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 1. amandman je podneo poslanik Zoran Krasić. Od 126 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 1. amandman je podneo poslanik Dejan Mirović. Od 126 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 1. amandman je podneo poslanik Dragan Stevanović. Od 126 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 1. amandman je podnela poslanik Branka Ljiljak. Narodna banka Srbije i Vlada su prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Od 126 poslanika, za je glasalo 117. Narodna skupština je prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podneo Aleksandar Martinović. Od 126 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 2. amandman je podnela poslanik Branka Ljiljak. Od 126 poslanika, za jedan. Amandman nije prihvaćen. Na član 3. amandman je podnela poslanik Vjerica Radeta. Narodna banka Srbije i Vlada su prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Od 126 poslanika, za 106. Narodna skupština je prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podnela poslanik Branka Ljiljak. Narodna banka Srbije i Vlada su prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Od 126 poslanika, za 116. Narodna skupština je prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika Poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 126 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Arsen Đurić. Od 126 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 5. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su poslanik Dejan Mirović, grupa od 21 poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’ i zajedno poslanici Nenad Popović i Arsen Đurić. Od 126 poslanika, niko nije glasao za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 6. amandman je podneo poslanik Dragan Stevanović. Od 126 poslanika, niko nije glasao za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 7. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 126 poslanika, niko nije glasao za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 7. amandman je podnela poslanik Branka Ljiljak. Narodna banka Srbije i Vlada su prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je on pravno moguć. Od 126 poslanika, 116 je glasalo za. Narodna skupština je prihvatila amandman. Na član 7. amandman je podnela poslanik Gordana Pop Lazić. Od 126 poslanika, niko nije glasao za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 8. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Narodna banka Srbije i Vlada su prihvatili amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je pravno moguć. Od 126 poslanika, 109 je glasalo za. Narodna skupština je prihvatila amandman. Na član 9. amandman je podnela Lidija Dimitrijević. Od 126 poslanika, niko nije glasao za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 12. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 126 poslanika, niko nije glasao za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Arsen Đurić. Od 126 poslanika, niko nije glasao za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 13. amandman je podnela poslanik Branka Ljiljak. Od 127 poslanika, jedan je glasao za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 14. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 127 poslanika, niko nije glasao za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 15. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Arsen Đurić. Od 127 poslanika, niko nije glasao za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 15. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Od 127 poslanika, niko nije glasao za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 15. amandman je podnela poslanik Branka Ljiljak. Narodna banka Srbije i Vlada su prihvatile amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je on pravno moguć. Od 127 poslanika, 110 je glasalo za. Narodna skupština je prihvatila amandman. Na član 15. amandman je podneo poslanik Nemanja Šarović. Od 127 poslanika, niko nije glasao za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 15. amandman je podneo poslanik Milorad Buha. Od 127 poslanika, niko nije glasao za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 15. amandman je podneo poslanik Mirko Munjić. Narodna banka Srbije i Vlada su prihvatile amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je on pravno moguć. Od 127 poslanika, 113 je glasalo za. Narodna skupština je prihvatila amandman. Na član 16. amandman je podneo poslanik Sreto Perić. Od 127 poslanika, niko nije glasao za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 16. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’ i narodni poslanik Branka Ljiljak. Predstavnik predlagača Radovan Jelašić, guverner Narodne banke Srbije, u toku pretresa Predloga zakona u pojedinostima, prihvatio je amandman. Vlada je prihvatila amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Od 127 poslanika, 106 je glasalo za. Narodna skupština je prihvatila amandman. Na član 18. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 127 poslanika, niko nije glasao za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 18. amandman je podneo poslanik Milan Avramović. Od 127 poslanika, niko nije glasao za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 18. amandman je podnela poslanik Branka Ljiljak. Od 127 poslanika, niko nije glasao za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 19. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 127 poslanika, niko nije glasao za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 19. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Arsen Đurić. Od 127 poslanika, niko nije glasao za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 19. amandman je podnela poslanik Branka Ljiljak. Narodna banka Srbije i Vlada su prihvatile amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je on pravno moguć. Od 127 poslanika, 117 je glasalo za. Narodna skupština je prihvatila amandman. Na član 19. amandman su zajedno podneli poslanici Zoran Nikolić, Radojko Obradović, Miroslav Petković i Miloš Radulović. Od 127 poslanika, niko nije glasao za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 19. amandman je podneo poslanik Vladan Jeremić. Od 127 poslanika, niko nije glasao za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Narodni poslanici Zoran Nikolić, Radojko Obradović, Miroslav Petković i Miloš Radulović podneli su amandman kojim predlažu da se posle člana 19. doda član 19a. Od 127 poslanika, niko nije glasao za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 20. amandman, sa ispravkom, podnela je narodni poslanik Branka Ljiljak. Narodna banka Srbije i Vlada su prihvatile amandman, sa ispravkom, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman, sa ispravkom, pravno moguć. Od 127 poslanika, 109 je glasalo za. Narodna skupština je prihvatila amandman. Na član 21. amandman je podnela poslanik Branka Ljiljak. Od 127 poslanika, dvoje je glasalo za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 21. amandman, u istovetnom tekstu, podneli sunarodni poslanik Bojan Mladenović i zajedno narodni poslanici Nenad Popović i Arsen Đurić. Od 127 poslanika, niko nije glasao za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 21. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 127 poslanika, niko nije glasao za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 23. amandman je podnela poslanik Branka Ljiljak. Od 127 poslanika, 118 je glasalo za. Narodna skupština je prihvatila amandman. Na član 23. amandman je podneo poslanik Zoran Krasić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 23. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Milovan Radovanović i zajedno narodni poslanici Nenad Popović i Arsen Đurić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 23. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 25. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Čedomir Jovanović, Vesna Pešić, Ivan Andrić i Slobodan Maraš. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 25. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Arsen Đurić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 25. amandman je podneo poslanik Zoran Krasić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 25. amandman je podnela poslanica Branka Ljiljak. Od 127 poslanika, za amandman je glasalo dvoje. Amandman nije prihvaćen. Na član 25. amandman je podnela Gordana Pop Lazić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 26. amandman je podnela poslanik Branka Ljiljak. Od 127 poslanika, jedan za. Amandman nije prihvaćen. Na član 27. amandman je podnela poslanik Marina Toman. Predstavnik predlagača Radovan Jelašić, guverner Narodne banke Srbije, u toku pretresa Predloga zakona u pojedinostima prihvatio je amandman. Vlada nije prihvatila amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Od 127 poslanika, za amandman je glasalo 104. Amandman je prihvaćen. Na član 27. amandman je podnela poslanik Branka Ljiljak. Narodna banka Srbije i Vlada su prihvatili amandman. Zakonodavni odbor smatra da je on pravno moguć. Od 127 poslanika, za amandman je glasalo 108. Amandman je prihvaćen. Na član 29. amandman je podnela poslanik Vjerica Radeta. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 30. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 30. amandman je podnela poslanik Branka Ljiljak. Narodna banka Srbije i Vlada su prihvatile amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Od 127 poslanika, za amandman je glasalo 114. Amandman je prihvaćen. Na član 30. amandman je podnela poslanik Radica Jocić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 30. amandman je podneo poslanik Paja Momčilov. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 30. amandman je podnela poslanik Dušanka Plećević. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 30. amandman je podneo poslanik Sreto Perić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 32. amandman je podneo poslanik Zoran Antić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 32. amandman je podneo Aleksandar Martinović. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 32. amandman je podneo Dragan Stevanović. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 32. amandman je podneo poslanik Zoran Krasić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 32. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Veroljub Arsić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 32. amandman je podnela poslanik Gordana Pop Lazić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 32. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 32. amandman je podnela Jorgovanka Tabaković. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 32. amandman je podnela poslanik Branka Ljiljak. Narodna banka Srbije i Vlada su prihvatile amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Od 127 poslanika, 121 je glasao za. Narodna skupština je prihvatila amandman. Na član 32. amandman je podneo poslanik Dragan Stevanović. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 33. amandman je podneo Aleksandar Martinović. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 33. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Arsen Đurić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 33. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 33. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić Marković, Donka Banović i Milan Dimitrijević. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 33. amandman je podneo poslanik Mirko Munjić. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 34. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 127 poslanika, niko za. Amandman nije prihvaćen. Na član 35. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 36. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 37. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 38. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Čedomir Jovanović, Vesna Pešić, Ivan Andrić i Slobodan Maraš. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 38. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 39. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 40. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 46. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Arsen Đurić. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 49. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 49. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Arsen Đurić. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 50. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 51. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 61. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 64. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’ i narodni poslanik Branka Ljiljak. Predstavnik predlagača Radovan Jelašić, guverner NBS, u toku pretresa Predloga zakona u pojedinostima, prihvatio je amandman. Vlada je prihvatila amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Od 126 narodnih poslanika, za je glasalo 110 poslanika. Narodna skupština je prihvatila amandman. Na član 65. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 66. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 70. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 71. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 72. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 73. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Arsen Đurić. Narodna banka Srbije i Vlada su prihvatile amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Od 127 narodnih poslanika, za je glasalo 112 poslanika. Narodna skupština je prihvatila amandman. Na član 73. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 74. amandman, sa ispravkom, podnela je grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 74. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Arsen Đurić. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 74. amandman je podnela poslanik Branka Ljiljak. Od 127 narodnih poslanika, za je glasao jedan Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 75. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Arsen Đurić. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 75. amandman je podnela poslanik Branka Ljiljak. Narodna banka Srbije i Vlada su prihvatile amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Od 127 narodnih poslanika, za je glasalo 115 poslanika. Narodna skupština je prihvatila amandman. Na član 75. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milica Vojić Marković, Donka Banović i Milan Dimitrijević. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 75. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 77. amandman, sa ispravkom, podnela je grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Predstavnik predlagača Radovan Jelašić, guverner NBS, u toku pretresa Predloga zakona u pojedinostima, prihvatio je amandman, sa ispravkom. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Od 127 narodnih poslanika, za je glasalo 118. Narodna skupština je prihvatila ovaj amandman. Na član 81. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 82. amandman, sa ispravkom, podnela je grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 128 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 85. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Arsen Đurić. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 87. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 88. amandman, u istovetnom tekstu, podneli su grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’ i zajedno narodni poslanici Nenad Popović i Arsen Đurić. Predstavnik predlagača Radovan Jelašić, guverner NBS, u toku pretresa Predloga zakona u pojedinostima, prihvatio je amandman. Vlada je prihvatila amandman. Zakonodavni amandman smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Od 127 narodnih poslanika, za je glasalo 105. Narodna skupština je prihvatila ovaj amandman. Na član 88. amandman je podnela poslanik Branka Ljiljak. Od 127 narodnih poslanika, jedan za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 89. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 128 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Poštovani narodni poslanici, odložićemo početak sednice koju sam zakazala za 12.00 časova. Ona će početi nakon završetka glasanja. Na član 91. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 91. amandman je podnela poslanik Marina Toman. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 91. amandman je podneo poslanik Nemanja Šarović. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 95. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 98. amandman je podneo poslanik Vladan Jeremić. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 99. amandman je podnela Lidija Dimitrijević. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 99. amandman je podneo poslanik Dejan Mirović. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 100. amandman je podnela grupa od 21 narodnog poslanika poslaničke grupe ‘‘Napred Srbijo’’. Narodna banka Srbije i Vlada su prihvatile amandman. Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Od 127 narodnih poslanika, 112 za. Narodna skupština je prihvatila amandman. Na član 100. amandman je podneo poslanik Dragan Stevanović. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 101. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Nenad Popović i Arsen Đurić. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 101. amandman je podneo poslanik Milorad Buha. Od 127 narodnih poslanika, niko za. Narodna skupština nije prihvatila amandman. Podsećam vas da je članom 101. Predloga zakona predviđeno da zakon stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku Republike Srbije". Prema članu 196. stav 4. Ustava Republike Srbije, zakoni i drugi opšti akti stupaju na snagu najranije osmog dana od dana objavljivanja i mogu da stupe na snagu ranije samo ako za to postoje naročito opravdani razlozi, utvrđeni prilikom njihovog donošenja. U obrazloženju Predloga zakona, Narodna banka Srbije je navela da se naročito opravdani razlozi za ranije stupanje ovog zakona na snagu, saglasno članu 196. stav 4. Ustava Republike Srbije, sastoje u potrebi da se poslovanje Narodne banke Srbije u najkraćem roku uskladi sa ustavnim odredbama, kao i da se što pre obezbedi izbor i nesmetano funkcionisanje organa Narodne banke Srbije nakon podnošenja ostavke guvernera. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Od 127 narodnih poslanika, 127 je glasalo za. Narodna skupština je posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi za stupanje zakona na snagu u roku kraćem od osam dana od dana objavljivanja. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o NBS, u celini. Od 127 narodnih poslanika, 127 je glasalo za. Narodna skupština je usvojila Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o NBS. Prelazimo na 6. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU MEMORANDUMA O SAGLASNOSTI IZMEĐU REPUBLIKE SRBIJE I EVROPSKE ZAJEDNICE O UČEŠĆU REPUBLIKE SRBIJE U PROGRAMU ZAJEDNICE "PROGRAM PODRŠKE RAZVOJU POLITIKE INFORMACIONO-KOMUNIKACIONIH TEHNOLOGIJA (ICT PSP) OKVIRNOG PROGRAMA ZA KONKURENTNOST I INOVATIVNOST (CIP) (OD 2007. DO 2013. GODINE)" Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres, pre prelaska na odlučivanje podsećam vas da, prema članu 105. stav 3. Ustava Republike Srbije, Narodna skupština odlučuje o zakonima kojima se uređuje zaključivanje i potvrđivanje međunarodnih ugovora, većinom glasova svih narodnih poslanika. S obzirom da na ovaj predlog zakona nisu podneti amandmani, Narodna skupština će glasati samo o Predlogu zakona u celini. Od 135 poslanika, 134 je glasalo za. Narodna skupština je većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. Prelazimo na 7. tačku dnevnog reda – PREDLOG ODLUKE O USVAJANjU GODIŠNjEG PLANA UPOTREBE VOJSKE SRBIJE I DRUGIH SNAGA ODBRANE U MULTINACIONALNIM OPERACIJAMA U 2010. GODINI Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres, a pre nego što pređemo na odlučivanje o Predlogu odluke u celini, podsećam vas da je tačkom 2. Predloga odluke predviđeno da odluka stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku Republike Srbije". Prema članu 196. stav 4. Ustava Republike Srbije, zakoni i drugi opšti akti stupaju na snagu najranije osmog dana od dana objavljivanja i mogu da stupe na snagu ranije samo ako za to postoje naročito opravdani razlozi, utvrđeni prilikom njihovog donošenja. U obrazloženju Predloga odluke, Vlada je navela da se naročito opravdani razlozi za ranije stupanje ove odluke na snagu, saglasno članu 196. stav 4. Ustava Republike Srbije, sastoji u tome što, s obzirom da Narodna skupština na osnovu usvojenog Godišnjeg plana upotrebe Vojske Srbije i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama u 2010. godini donosi Odluku o učešću pripadnika Vojske Srbije u multinacionalnim operacijama u 2010. godini, neophodno je da Odluka o usvajanju Godišnjeg plana upotrebe Vojske Srbije i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama u 2010. godini stupi na snagu narednog dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku Republike Srbije". Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da odluka stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Od 136 poslanika, za ovaj predlog glasalo je 135. Pošto smo se izjasnili o predlogu da odluka stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja, sada stavljam na glasanje Predlog odluke o usvajanju Godišnjeg plana upotrebe Vojske Srbije i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama u 2010. godini, u celini. Od 136 poslanika, za predlog je glasalo 132. Narodna skupština je usvojila Predlog odluke o usvajanju Godišnjeg plana upotrebe Vojske Srbije i drugih snaga odbrane u multinacionalnim operacijama u 2010. godini. Prelazimo na 8. tačku dnevnog reda – PREDLOG ODLUKE O UČEŠĆU PRIPADNIKA VOJSKE SRBIJE U MULTINACIONALNIM OPERACIJAMA U 2010. GODINI Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres o Predlogu odluke, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog odluke o učešću pripadnika Vojske Srbije u multinacionalnim operacijama u 2010. godini. Od 136 poslanika, za je glasalo svih 136 poslanika. Narodna skupština je usvojila Predlog odluke o učešću pripadnika Vojske Srbije u multinacionalnim operacijama u 2010. godini. Prelazimo na odlučivanje Narodne skupštine o POVREDAMA POSLOVNIKA na koje su ukazali narodni poslanici. Povodom ukazivanja narodnih poslanika na povrede Poslovnika Narodne skupštine, podsećam vas na odredbe člana 100. stav 6. i stav 10. Poslovnika, prema kojima ako i posle objašnjenja predsednika Narodne skupštine, odnosno predsedavajućeg, narodni poslanik smatra da je povreda učinjena, može zahtevati, bez prava na obrazlaganje, da se Narodna skupština, bez pretresa, o tome izjasni u Danu za glasanje. Saglasno navedenim odredbama Poslovnika, prelazimo na odlučivanje. Narodni poslanik Zoran Krasić, na sednici 17. juna 2010. godine, u 11 časova i 45 minuta, ukazao je na povredu člana 27. Poslovnika Narodne skupštine. Molim narodne poslanike da se izjasne da li je povređen navedeni član Poslovnika. Od 128 poslanika, niko nije glasao za. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje svih tačaka dnevnog reda ove sednice i odlučivanje o njima, saglasno članu 99. Poslovnika, zaključujem sednicu Drugog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2010. godini. (Sednica je završena u 12.10 časova)
TREĆE VANREDNO ZASEDANjE 29. jun 2010. godine (Prvi dan rada) (Sednica je počela u 12.10 časova. Predsedava Slavica Đukić-Dejanović, predsednik Narodne skupštine.)
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram sednicu Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2010. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 127 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim da ubacite identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema utvrđeno da je u sali prisutno 127 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje, u skladu sa članom 235. Poslovnika? (Ne.) Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici Aleksandra Janković i Mladen Grujić. Saglasno članu 88. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam, pored predstavnika predlagača dr Olivera Dulića, ministra životne sredine i prostornog planiranja, pozvala da sednici prisustvuju i Nemanja Komazec, državni sekretar u Ministarstvu životne sredine i prostornog planiranja, Srđan Jovičić, šef Kabineta ministra životne sredine i prostornog planiranja, i Milija Đalović, načelnik u Ministarstvu životne sredine i prostornog planiranja. Saglasno članu 84. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da sam ovu sednicu sazvala za utorak, 29. jun 2010. godine, dakle u roku kraćem od roka utvrđenog u članu 84. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, zbog potrebe da Narodna skupština što pre razmotri predloge akata iz određenog dnevnog reda. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, uz saziv Trećeg vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2010. godini, koje je sazvano na zahtev 121 narodnog poslanika, saglasno članu 106. stav 3. Ustava Republike Srbije, članu 48. stav 3. Zakona o Narodnoj skupštini i članu 169. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, dostavljen vam je zahtev za održavanje Trećeg vanrednog zasedanja sa određenim dnevnim redom sadržanim u tom zahtevu. Kao što ste mogli da vidite, za Treće vanredno zasedanje Narodne skupštine Republike Srbije u 2010. godini određen je sledeći D n e v n i r e d: 1. Predlog zakona o podsticanju građevinske industrije Republike Srbije u uslovima ekonomske krize, koji je podnela Vlada, 2. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Agenciji za borbu protiv korupcije, koji je podnela Vlada, 3. Predlog kandidata za izbor sudije Ustavnog suda, koji je podneo predsednik Republike. Podsećam vas da ste primili obaveštenje Vlade broj 011-4778/2010 od 28. juna 2010. godine, kojim povlači iz skupštinske procedure Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o Agenciji za borbu protiv korupcije, koji je bio predviđen da se razmatra kao 2. tačka dnevnog reda. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O PODSTICANjU GRAĐEVINSKE INDUSTRIJE REPUBLIKE SRBIJE U USLOVIMA EKONOMSKE KRIZE (načela) Pre otvaranja načelnog pretresa, podsećam vas da, prema članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova i raspodeljuje se na sledeći način: Poslanička grupa ZES – sat, 33 minuta i 36 sekundi; Poslanička grupa SRS – sat, sedam minuta i 12 sekundi; Poslanička grupa G17 plus – 28 minuta i 48 sekundi; Poslanička grupa ''Napred, Srbijo'' – 28 minuta i 12 sekundi; Poslanička grupa DSS - Vojislav Koštunica – 24 minuta; Poslanička grupa SPS-JS – 18 minuta; Poslanička grupa LDP – 14 minuta i 24 sekunde; Poslanička grupa ''Nova Srbija'' – 10 minuta i 48 sekundi; Poslanička grupa manjina – 8 minuta i 24 sekunde i Poslanička grupa PUPS – 6 minuta. Saglasno članu 93. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, narodni poslanici koji nisu članovi nijedne poslaničke grupe imaju pravo da govore svako po jednom, do pet minuta. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Obaveštavam vas da su poslaničke grupe ovlastile da ih predstavljaju: narodni poslanik Siniša Stamenković – Poslaničku grupu PUPS; narodni poslanik Đorđe Milićević – Poslaničku grupu SPS-JS. Saglasno članu 142. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram načelni pretres o Predlogu zakona. Dajem pauzu od 60 minuta. Rad nastavljamo u 13.10 časova. [[Posle pauze – 13.15]] Dame i gospodo, primili ste Predlog zakona koji je podnela Vlada. Pre otvaranja načelnog pretresa, podsećam vas da, prema članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave stoji onako kako sam vas već obavestila. Dozvolite da upitam predstavnika predlagača dr Olivera Dulića, ministra životne sredine i prostornog planiranja, da li želi reč. (Da.) Izvolite, gospodine ministre.
Dame i gospodo narodni poslanici, pred vama je veoma važan zakon, koji će pomoći da se prevaziđe jedna od verovatno najdubljih kriza koja je pogodila srpsko građevinarstvo u poslednjih nekoliko decenija. Građevinska industrija je veoma važan sektor ekonomije. Ona ima multiplikativni efekat i gotovo da ne postoji sektor ekonomije koji nije direktno ili indirektno povezan sa građevinskim sektorom. Svaki dinar uložen u građevinsku industriju dovodi do tri dinara investicije u druge sektore privrede. Mnogi su izračunali da postoji 35 industrijskih grana koje su direktno vezane za to. Takođe, svako novo radno mesto koje se u građevinskoj industriji otvori, dovodi do četiri nova radna mesta u granama koje je podržavaju. Mislim da bi pre same rasprave o ovome zakonu trebalo učiniti jednu kratku analizu stanja u građevinskoj industriji kako u zemlji, tako i u svetu. U razvijenim državama, a govorim pre svega o zemljama EU, svetska ekonomska kriza predstavlja najveći udar na građevinsku industriju i tržište nekretnine u poslednjih 90 godina. Prema statistici Svetske berze rada, pet miliona građevinskih radnika samo u 2008. godini je ostalo bez posla zahvaljujući efektima svetske ekonomske krize. Što se tiče analize za 2009. godinu, ona je čak i veća, tako da se može reći da je u poslednje dve godine zbog svetske ekonomske krize oko deset miliona građevinskih radnika ostalo bez posla. U pojedinim zemljama beleži se dramatičan pad građevinske aktivnosti. U nekim od najrazvijenijih zemalja 50% radnika u građevinskoj industriji je ostalo bez posla. Projekcije za 2010. godinu ukazuju na to da zemlje koje nemaju ozbiljne pakete podrške građevinskoj industriji, mogu da očekuju i dalji pad u građevinskom sektoru. Kakvo je stanje građevinske industrije u Srbiji? Od početka godine beležimo veoma blag privredni rast, od 1% u prvom kvartalu 2010. godine. Rast industrijske proizvodnje u Srbiji u aprilu 2010. godine je 11% veći u odnosu na april 2009. godine. Međutim i nažalost, beležimo i dalje pad u građevinskoj industriji, iz 2009. godine se nastavlja u 2010. godini. Imamo pad koji je nominalno 23,1% u odnosu na isti period prethodne godine, s tim što je najviše pogođena oblast visokogradnje, gde je pad dostigao 49,1%. Dakle, imamo dramatičan pad aktivnosti u građevinskom sektoru i dok se svi ostali sektori vrlo blago i vrlo teško oporavljaju, ali se beleži da je taj trend krenuo ka gore, u građevinskom sektoru i dalje imamo veoma lošu situaciju. Upravo iz tog razloga je bilo neophodno da se donese paket mera koji bi predstavljao odgovor Vlade Republike Srbije na ovu situaciju. Pre svega, utvrdili smo građevinski sektor kao sektor od posebnog nacionalnog značaja u okviru Strategije za prevazilaženje efekata svetske ekonomske krize i pokušali smo da, kroz mere podsticanja tražnje s jedne strane i mere za jačanje kapaciteta građevinske industrije i podsticanja ponude, popravimo ovu situaciju. Šta smo sve do sada uradili? Investira se ogroman novac u niskogradnju, izgradnju Koridora 10 i druge infrastrukturne projekte. Možete da vidite da se u ovom trenutku izvode radovi, završavaju tenderi, završavaju se planirani projekti, odnosno eksproprijacija, da različiti projekti krenu. Kao što znate, cilj ove vlade je da do kraja mandata, do izbora, do maja 2012. godine, Srbija dovrši Koridor 10 i da poveže auto-put sa svim državama s kojima se u ovom trenutku graničimo. Takođe, direktno subvencionišemo kamatne stope na potrošačke kredite za kupovinu građevinskog materijala. Omogućićemo, i to je jedan od paketa mera koji će biti pred vama kao narodnim poslanicima veoma brzo, kupovinu stanova na lizing, što je svakako brža i jeftinija alternativa kupovini stanova na kredit. Planiramo novi model za subvencioniranje kupovine stanova koji će uključiti fleksibilniji pristup subvencijama i planiramo da povećamo sredstva koja država odvaja za finansiranje programa subvencioniranja stanova. Doneli smo paket mera koji bi podrazumevao povećanje ponude, pre svega kroz program Vlade kojim se subvencioniše kamata po kreditima za finansiranje stambene izgradnje do 7%, gde po uslovima banaka danas to predstavlja gotovo pokrivanje potpunih troškova projektnog finansiranja i predstavlja veoma povoljan osnov za naše građevinare. Važno je reći da sve vreme traje trend praćenja efikasnosti javne uprave u izdavanju lokacijskih građevinskih dozvola kroz podršku, pre svega, edukaciji i kroz osnaživanje kapaciteta naše lokalne samouprave da u skladu sa novim zakonom o planiranju i izgradnji brzo odgovore na zahteve ljudi koji žele da grade. Sada bih rekao nešto o ovom zakonu. Ciljevi ovog zakona su prevazilaženje negativnih efekata ekonomske krize u Republici Srbiji u oblasti građevinarstva, odnosno pomoć domaćoj građevinskoj industriji za izlazak iz krize. Kada kažemo građevinska industrija, veoma je važno da definišemo šta je ona zaista. Mnogi su, pogotovo u medijima, sa skepsom ispratili ovaj zakon, definišući građevinsku industriju pre svega kao investitora koji je do sada gradio stanove i prodavao po veoma skupim cenama. Za nas je građevinska industrija grupa preduzeća u kojima rade građevinski radnici. Građevinska industrija su izvođači radova, ljudi koji su u prošlosti radili za interes investitora i radili su plaćen posao koji im je investitor davao. Građevinska industrija su inženjeri, arhitekte, urbanisti, planeri, zidari, tesari, stolari, moleri… Dakle, građevinska industrija predstavlja armiju naših ljudi koji su do sada učestvovali u izgradnji svega onoga što se po Srbiji gradilo u prošlosti i nemaju nikakve veze s pitanjem zbog čega se pomoć ne pruži tako što se oni podstaknu da spuste cene kvadrata stanova u Beogradu ili slične stvari. Sa tim građevinska industrija nema ništa. Građevinci su oni koji vise sa skela, koji grade naše zgrade, njima treba posao i ovaj paket pomoći je upravo obezbeđen tim ljudima koji danas sede u kući umesto da budu na gradilištu. Dakle, ovaj paket pomoći je okrenut ka tim malim, uglavnom zanatskim firmama, koje se bave izvođenjem građevinskih radova. Cilj je podsticanje razvoja, upošljavanje domaće operative, spas postojećih radnih mesta i mogućnost da se otvore nova radna mesta. Naravno, kao aditivni efekat svega toga, cilj je i povećanje ekonomskih performansi naše ekonomije i našeg društva. Sigurni smo da će, ukoliko pokrenemo građevinski sektor, doći do veoma pozitivnih efekata i za druge privredne grane. Kakav je mehanizam ovog zakona? Vlada utvrđuje pojedinačne projekte koji se finansiraju iz javnih sredstava. Dakle, ovaj zakon će obezbediti da država, koja je dobar investitor, objedini sredstva sa bankama, da pokrene i da podstiče rad građevinske operative u svim opštinama i gradovima u Srbiji. U realizaciji ovog projekta mogu da učestvuju isključivo domaća građevinska preduzeća koja imaju odgovarajuće iskustvo, koja imaju odgovarajuće reference i zapošljavaju ili mogu zaposliti značajan broj radnika. Pri realizaciji ovog projekta mora se koristiti domaći građevinski materijal, i to do 70% materijala koji se proizvodi na teritoriji Republike Srbije. Vlada će posebnim aktom bliže propisati uslove i način finansiranja za svaki pojedinačni projekat i posebno će se utvrđivati najniža, odnosno najviša cena po kojoj će se ovi projekti izrađivati, pogotovo u stanogradnji. Koji su projekti koji će se realizovati zahvaljujući ovom zakonu i zahvaljujući paketu mera koje Vlada iz ovog zakona sprema? To je, pre svega, izgradnja i obnavljanje, odnosno adaptacija i rekonstrukcija škola i obdaništa, bolnica i drugih zdravstvenih ustanova, stanogradnja, auto-putevi i državni putevi, sportski objekti, objekti za potrebe obavljanja delatnosti iz oblasti kulture, kao i drugi objekti od javnog značaja. Suština postupka javnih nabavki koje će se sprovoditi kada je u pitanju ovaj zakon je da se svetska ekonomska kriza prepozna kao i nekoliko drugih faktora koji su u Zakonu o javnim nabavkama prepoznati kao faktori koji određuju apsolutnu hitnost u procesu donošenja odluka oko javnih nabavki. Mi ćemo primeniti pregovarački postupak, i to za izbor projektanta, vršioca tehničke kontrole, izvođača radova, vršioca stručnog nadzora, kao i vršioca tehničkog pregleda, odnosno za potrebe projektnog finansiranja za izgradnju objekta. Naručioci, a to su gradovi, opštine i Republika Srbija, dužni su da upute poziv domaćim preduzećima koji ispunjavaju kriterijume koje će utvrditi Vlada. Ovi kriterijumi će biti napravljeni tako da većina domaćih preduzeća koja su u poslednjih nekoliko godina upošljavali kapacitete, zapošljavali ljudi, nabavljali građevinsku opremu i imali čestite reference za izvođenje radova, mogu da budu korisnici ove pomoći i da mogu da budu angažovani na izgradnji ovih objekata. Takođe, lokalne samouprave će biti dužne da, ukoliko žele da koriste ova sredstva, hitno izdaju lokacijske građevinske dozvole, a stavili smo i jedan mehanizam koji govori da, u slučaju da nije moguće da se brzo dođe do dozvola, Ministarstvo životne sredine i prostornog planiranja može izdati dozvole za objekte koji se budu gradili u skladu sa ovim zakonom. Što se tiče dinamike primene ovog zakona, nama je cilj da građevinci izađu na gradilišta što je pre moguće, cilj je da opštine što je pre moguće prepoznaju i detektuju projekte koji će biti rađeni i da se pare koje smo skupili u jedan fond što je pre moguće potroše. Zakon se donosi po hitnom postupku. Stupanje na snagu ovog zakona je narednog dana od dana objavljivanja u "Službenom glasniku". Dakle, teoretski je moguće da mi već sledeće nedelje imamo ovaj zakon na snazi i teoretski je moguće da mi već u narednih mesec dana imamo i prve građevinske radove koji se izvode zahvaljujući ovom zakonu. Odredbe ovog zakona se mogu primenjivati i na projekte koji su već započeti. Cilj nam je da sve ono što je počelo po prethodnim zakonima, što je sad verovatno zaglavljeno negde u Komisiji za javne nabavke, za zaštitu prava ponuđača, što još uvek stoji iz nekog razloga, bude otkočeno i da se počne sa građevinskim radovima što je pre moguće. Dakle, očekivani efekti ovog zakona su da se uposle građevinski kapaciteti, da se povećaju investicije u građevinarstvu, da se poveća broj zaposlenih u građevinarstvu i da građevinska industrija, kao motor privrednog rasta i zapošljavanja, uradi svoj deo posla u sveukupnoj borbi i Vlade i naše privrede protiv svetske ekonomske krize. Dame i gospodo narodni poslanici, očekujem, naravno, vrlo pozitivnu i konstruktivnu raspravu. Kao i uvek do sada, spremni smo da razgovaramo i o vašim amandmanima i da one koji mogu značajno da poprave zakon i doprinesu postizanju ovih ciljeva prihvatimo. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Dozvolite samo da vas obavestim da će poslaničku grupu DSS – Vojislav Koštunica po ovoj tački predstavljati Milan Lapčević, a poslaničku grupu SRS Dragan Stevanović. Među predsednicima, odnosno predstavnicima poslaničkih grupa, reč želi najpre gospodin Čedomir Jovanović. Izvolite.
Gospođo predsednice, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Duliću, prvo bih hteo da kažem da je ovo prva reakcija Vlade na krizu u kojoj se zemlja nalazi dve godine. To je ono što je dobro. Šta je loše? Sve osim toga. Loše je što ovde nije gospodin Cvetković, loše je što ste ovde vi sami, gospodine Duliću, sa više nego spornim kredibilitetom, što ste nam ponudili jedan skandalozan zakon i što mi sada o ovom zakonu razgovaramo po hitnom postupku u atmosferi koja je nedostojna prvo teme o kojoj govorimo, tih zidara, tesara, stolara, molera, svih onih koje ste nabrojali, a potom i nas kao ozbiljnih ljudi. Gospodine Duliću, želim da vas pitam šta je bilo s radnom grupom koja je formirana odlukom premijera Cvetkovića 28. maja 2010. godine i koja je trebalo da radi na pripremi ovog zakona? Predstavnik Beograda nije pozvan ni na jedan sastanak te grupe, a po informacijama kojima mi raspolažemo ona se, zapravo, nikada i nije sastala formalno. Drugo pitanje – zašto je izostala javna rasprava o ovom zakonu, ako je tako važna tema? Ako ste dve godine čekali da čujete da je pogođena građevinska industrija, ako dve godine niste hteli da čujete nas koji smo vam o tome govorili, zašto je sada izostala bilo kakva javna rasprava? Tokom te javne rasprave možda biste mogli da čujete ono što je bio dužan da vam kaže neko u kabinetu ili u Vladi, da se ovim zakonom ponovo narušava pravni poredak naše zemlje i da je istovremeno ovaj zakon, baš kao i Zakon o planiranju i izgradnji, o kojem smo govorili pre godinu dana, zakon koji će proizvesti više štete nego koristi, iako je ambicija apsolutno opravdana - da se pomogne građevinskoj industriji. Ono što je paradoksalno jeste zapravo činjenica da nas vi iz perioda dogovorne ekonomije, koja je uspostavljena kroz ad hok projekte raznih ministarstava, kojima se plaćala cena jedne široke koalicije, uvodite u fazu komandne ekonomije. Vas ne obavezuje Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju, a toliko smo puno radili kako bi on što pre stupio na snagu. Vas ne obavezuju sporazumi o slobodnoj trgovini između zemalja Centralne i Istočne Evrope. Vas ne obavezuje Zakon o javnim nabavkama, a kada govorite o pravima koja su definisana u ovoj zemlji, vi ta prava tretirate kao prepreke u realizaciji nekih poslova, pa nam ovde u diskusiji kažete kako realizacija posla više neće trpeti razne komisije za zaštitu potrošača, niti će biti usporavana mehanizmima utvrđenim procedurama u javnim nabavkama. Šta je ono što moramo ovde da kažemo otvoreno, gospodine Duliću? Da ste vi nama bili potrebni ovde kao ministar, ali pre svega sa inicijativom kojom bi se menjao loš Zakon o planiranju i izgradnji. Nije to sad rezultat samo vaše inicijative. Vi ste, s obzirom da ste deo Vlade, samo prva linija jedne pogrešne politike koja razara ovu zemlju. Govorim o ekonomskoj politici, o onoj koju sada prevodite iz dogovorne ekonomije u komandnu ekonomiju. Odakle vam, gospodine Duliću, ideja da se ovim zakonom Vladi daju ona prava koja Milošević nije uzeo 1996. godine, kada je oduzeo imovinu lokalnim samoupravama? Prošle godine smo usvojili Zakon o planiranju i izgradnji, koji vrlo precizno definiše rokove i sankcije za lokalnu administraciju ukoliko ne postupa u skladu sa zakonom. Umesto toga, zbog toga što je nemoguće realizovati ovakav zakon, jer je on izvan svakog pravnog poretka, vi ćete postati, kao ministar i kao Vlada, jedini šalter od koga će zavisiti sudbina svakog ko se bavi poslovima građevinske industrije u zemlji. Hajde da se vratimo na početak. U ovaj zakon smo ušli da bismo pomogli građevinskoj industriji. Da li smo pitali građevinsku industriju kakva joj je pomoć potrebna? Apsolutno ste u pravu kada govorite o zidarima, tesarima, o 200.000 ljudi koji su tu zaposleni. Petsto kompanija je prošle godine propalo. Ali hajde da vidimo da li je njima neko postavio pitanje zašto plaćaju tako visoku cenu i da li je ta visoka cena u Srbiji isključivo posledica poremećaja na međunarodnim finansijskim tržištima ili su ti poremećaji ogoleli sve one nelogičnosti koje postoje unutar same Srbije. Nikakve veze nema propast "Liman bradersa" sa činjenicom da je cena kvadratnog metra u Dubaiju pala 70%, a u Beogradu porasla za 10%. Nikakve veze nema kriza koja je započela pre dve godine sa činjenicom da mi imamo deficit od 200.000 stanova u ovom gradu. To, konačno, nikakvih dodirnih tačaka nema sa vašom ambicijom da mimo regulacionog plana, prostornog plana, generalnog urbanističkog plana, detaljnog urbanističkog plana napravite "Dulvil" na Voždovcu. Ako to mora, hajde da o tome razgovaramo, ali onda moramo da kažemo – ne važi više Zakon o javnim nabavkama, suspendujemo Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju, nećemo da idemo u EU jer nemamo snagu za nešto tako, sada ćemo ovde funkcionisati na drugim principima. I to je onda jedan jasan sistem, s kojim se mi ne slažemo, ali je jasan. Mi smo bili krajnje dobronamerni. Pre dve godine smo predložili Vladi paket mera kojima se država mora suprotstaviti negativnim efektima poremećaja na međunarodnim finansijskim tržištima. Delom su se te mere odnosile na građevinsku industriju. Osnovni je problem, gospodine Duliću, zapravo činjenica da vi zaobilazite jedinu temu za koju ste nadležni kao Ministarstvo i kao Vlada, a to je politika konkurentnosti. Ne možete vi, gospodine Duliću, da budete finansijer projekata u Srbiji, nemate para za to. Govorite o školama koje nisu okrečene, bolnicama koje su devastirane, o putevima koji su uništeni, mostovima koji nedostaju. Pa sve to nedostaje zato što nemamo para. Gde su danas te pare? Nema ih ni danas, i vi i ja to znamo. Ako je Beograd, za koji je fiksirano 90% građevinske industrije, nesposoban da finansira započete projekte (kasa Direkcije je potpuno prazna, 60 miliona evra smo uzeli kredit, pre sedam dana je glasala o tome Skupština grada), kako će biti novca za te projekte o kojima govorimo, a o kojima zapravo ništa ne znamo? Na pola smo građevinske sezone. Ovaj zakon važi do kraja naredne godine. Ti projekti treba da se naprave, da se procesuiraju, da se započne gradnja. Gospodine Duliću, to je previše jalova priča. Hajde da se vratimo na suštinu i postavimo pitanje – šta ko ovde treba da uradi? Ko vama, kao vlasti, treba da pomogne da ne budete talac populizma i demagogije? Ko treba da kaže ''u pravu ste'' čak i kada se većina s tim ne slaže? Šesnaest verzija Zakona o planiranju i izgradnji je prošlo javne rasprave. Nisu svi bili vaši. U jednom trenutku ste se i vi time bavili. Doneli ste taj zakon. To je, pre svega, bio znak jednog političkog zaokreta same vlade. Taj zakon nas je uveo u fazu u kojoj je Vlada možda učinila ono što je javnost od nje očekivala, ali javnost uvek ima očekivanja koja ne prati saznanje o šteti koja ta očekivanja prati. Tako je danas svako u Srbiji za veću platu, ali nije svako u Srbiji za NATO. Svako u Srbiji je za izvoz, ali nije svako u Srbiji da se promeni politika prema zemljama u regionu. E tu je nama potrebna jedna odgovorna politika, gospodine Duliću. Tema konkurentnosti. Ništa nismo učinili da bismo popravili konkurentnost u ovoj zemlji, a mnogo toga smo učinili da bismo pogoršali klimu, pa je tako investiciona klima u Srbiji ravna černobilskoj atmosferi. Investirati u Černobil ili u Beograd, danas je isto. To nam govore investitori, oni od kojih vi bežite, gospodine Duliću. Vi kažete da je država ozbiljan investitor. Mi ne mislimo tako. Jer, govorimo o srušenim putevima, srušenim mostovima, devastiranim bolnicama, školama, 200.000 stanova deficita. Nije država dobar investitor. Država nema šta da traži u biznisu. Nama država treba da stvara okolnosti u kojima će neko, u skladu sa svojim postupcima, imati korist ili biti sankcionisan za štetu koju stvara. I to je ono što smo od vas očekivali. Tri procesa velike privatizacije su, praktično, pratila srpsku tranziciju - privatizacija stambenog fonda, privatizacija u privredi i privatizacija zemljišta. Jedan je završen vrlo efikasno. To je privatizacija stambenog fonda. On nije bio komercijalan. Drugi proces, privatizacija u privredi, odvija se uz mnogo problema, zbog toga što se u njemu traže oni efekti koje prethodno nismo tražili u prvom procesu privatizacije, a to su pre svega komercijalni. Mi privredu treba da prevedemo iz faze koja je nesposobna da nešto stvara u fazu koja je sposobna to da stvara. Nesposobna je zato što je bila državna, komandna. Treba da je prevedemo u fazu u kojoj će ona biti izraz privatnih inicijativa, domaćih i onih koji su uspešni. Ali, nažalost, one uglavnom potiču sa prostora izvan naše zemlje i njih sada terate ovim zakonom. To je naš osnovni problem. Treće pitanje je pitanje Zakona o planiranju i izgradnji i štete koja je iz toga proistekla. Koliko će još vremena proći pre nego što promenite uredbu o kojoj govorite? Paradoksalni su primeri. Hektar zemljišta na Novom Beogradu je Poreska uprava procenila na šest i po miliona evra, gospodine Duliću. "Herods" je prodat za milijardu i petsto miliona. Ne postoji nijedan investitor na planeti koji će danas doći i uložiti svoj novac u Beograd. Ne postoji nijedan građanin, Beograđanin, koji može da kupi stan po toj ceni. Tako dolazimo do ovog zakona. Vlada daje novac koji nema. Vlada se bavi kontrolom, a nesposobna je da to radi, jer ni do sada nije bila sposobna da tako nešto radi. Vlada ruši pravni poredak, kao što je i do sada često radila i konfrontira nas sa Evropom i okruženjem. A šta će se desiti ako na ovaj zakon odgovore druge zemlje oko nas sličnim zakonima? Da li možemo da pomognemo domaću privredu? Možemo, ali ne ovako. Da li možemo da smanjimo naknade za građevinsko zemljište? Da li možemo da smanjimo javnu potrošnju u zemlji? Da li možemo da budemo fer u zamrzavanju plata i penzija? Mi smo 2008. godine to predložili. Tada je evro bio 75-76 dinara, danas je 105. Nije to sve vaša odgovornost, ali sve zajedno to nas, gospodine Duliću, dovodi do paradoksa. Jednu jako tešku situaciju rešavate zakonom koji ima pet ili šest članova, koji je imaginarna radna grupa pravila poslednjih mesec dana mimo bilo kakve javnosti. Zakon po hitnom postupku dolazi u Skupštinu, ali onda se suočavamo sa sledećim činjenicama -Vlada će nešto odlučiti, ali nema rokova u kojima će Vlada to odlučiti. Zašto nisu utvrđeni rokovi? Da li ovaj zakon stavlja van snage Zakon o javnim nabavkama? Imamo za neke poslove, a za druge nemamo. To je nemoguće. Napisali smo nekoliko amandmana, predlažemo da ih usvojite. Prvi je amandman kojim će se obrisati član zakona kojim se isključuju javne nabavke. Ako je nešto sporno u javnim nabavkama, hajde da razgovaramo o tome. Ako se zloupotrebljavaju neka prava (i to su činjenice), ako se ulažu neopravdani prigovori da se usporavaju poslovi, hajde da vidimo kako ćemo to da rešimo. Ali nemojte od svoje vlade da pravite šalter od koga će zavisiti svako u ovoj zemlji, a to se ovim zakonom čini. Da vidimo kako to izgleda u realizaciji. Devedeset posto građevinske industrije vezano je za Beograd. Koji to projekat Beograd kandiduje Vladi, a nije do sada? Tih projekata nema. Vi kažete da će država biti investitor. Mi vam predlažemo da stvorite atmosferu u kojoj će se pojaviti privatni investitori. Dok je bilo privatnih investitora, građevinska industrija se razvijala. Ne možete vi, kao Vlada, u fokus svoje politike da stavite zidare, tesare, sve one o kojima ste govorili, a da izbrišete one koji su zapravo preduslov postojanja i zidara i tesara i molera i svega onoga što ste nabrojali. A to su investitori, to su ''of šor'' kompanije. Da li je ''of šor'' kompanija domaća ili nije? Nije domaća. Pa, 90% građevinskih kompanija u Srbiji su u vlasništvu ''of šor'' kompanija zato što je to jedini način njihovog finansiranja, jer ih Narodna banka dovodi u poziciju iz koje ne mogu da funkcionišu. Ako uzimaju kredit, opterećeni su obavezama od 40% depozita u Narodnoj banci. Ako uzmu kredit od centrale te banke u inostranstvu, nemaju nikakvu obavezu te vrste. Zato imamo toliko puno ''of šor'' kompanija. Ko će graditi po ovim projektima? Tužilaštva su puna prigovora na nekoliko kompanija koje postoje u Srbiji i koje rade sve poslove. U Beogradu je opšte mesto priča o tome ko je kandidat za srpskog Polančeca. Mi ne želimo u takvoj zemlji da živimo. Dozvolite da vam pomognemo. Pre mesec dana smo vam poslali predlog izmena i dopuna Zakona o planiranju i izgradnji, i vama i svima drugima. Poslali smo vam predlog mera koji treba da usvojite da bi Beograd bio efikasniji. Tražili smo da se dopusti Beogradu da vodi Katastar. Nekada je to radio, danas nema mogućnosti za tako nešto. Vi centralizujete vlast u okviru svog ministarstva, a u okviru tog ministarstva nema mehanizama koji će efikasno odgovoriti na nešto tako. Opet ćete vi biti krivi za ''Nuba invest''. Bićete krivi zbog toga što je neko dao koncesiju za auto-put, a nemoguće je napraviti auto-put u tako kratkom roku. Bićete krivi za koridor 11, koji ne postoji ni u planovima ali o njemu govori ministar Mrkonjić. Vi ćete morati da odgovarate za smešne najave master-planova i 20 milijardi evra koje će Srbija potrošiti u narednih 10 godina, a mi toliko treba da vratimo jer smo toliko dužni. Zato vam predlažemo da prvo ovaj zakon odmah povučete iz procedure, da sednete i razgovarate sa onima sa kojima morate da razgovarate, to su vaši koalicioni partneri, uvažite interese javnosti o kojoj sada govorite, to je građevinska industrija, a da posle, kroz institucije koje postoje u ovoj zemlji, sprovedete te zakone kako bi oni bili u skladu sa pravnim poretkom. Svaki tender koji isključite, biće minus i prepreka u procesu evropskih integracija naše zemlje. Pogledajte kako to izgleda, vi isključujete mogućnost zaštite nečijeg prava i kažete da zahtev za zaštitu nečijeg prava ne odlaže realizaciju ugovora. A šta ćete ako se ugovor realizuje, a sud potvrdi da je neko bio u pravu? Onda će neko reći – za to je odgovoran ministar Dulić. Ja ne mislim da je to tako. Za mene je to Mirko Cvetković i on treba ovde da dođe. Premijer ove zemlje, koji je doživeo da bude treća vest u danu u kome ode i otvori srpsku izložbu u Šangaju. Prva vest je zločin u Novom Sadu, druga vest su neki šverceri nafte na Dunavu, a treća vest – Mirko Cvetković u Šangaju otvara srpsku izložbu. Kakva je to zemlja i kakva je to politika? Ovde cela vlada treba da sedi. I ministar Dinkić, koji je potrošio pola milijarde u Boru, i predsednik Republike, koji je potrošio drugu polovinu u Boru, i treba da se pojave svi oni koji sad asfaltiraju po Srbiji a nemamo za lopatu asfalta, da vidimo kako ćemo da izađemo iz kala u kom se nalazimo, koji je posledica u velikoj meri činjenice da ne možemo da se koristimo onim sredstvima kojima smo se koristili u prethodnih 7-8 godina tranzicije. Postoji puno primedaba na sam zakon, da ne ulazimo u tih 6-7 članova. Suština je u sledećem – uradili ste nešto mimo bilo kakvih konsultacija sa onima kojima se obraćate. Ne želim uopšte da pominjem ko su predloženi članovi ove radne grupe, mislim da nije fer sada pominjati tih nekoliko firmi. Možda su oni konsultovani, ne znam, ali nije konsultovana Privredna komora, nisu konsultovane institucije koje postoje u našoj zemlji. Oni treba time da se bave. Oni zajedno sa vama treba da izađu pred Parlament i kažu – ovo je predlog zakona, nešto mora ovako da se uradi. Kako to druge zemlje rade? Podižu svoju konkurentnost. Vi treba da izvršite pritisak da se spuste naknade za građevinsko zemljište, da izvršite pritisak da se vrate prava lokalnoj samoupravi da bi nešto mogla da radi. Nemoguće je, gospodine Duliću, ono što ste vi sugerisali, izdavati lokacijske dozvole bez prethodne potvrde o vlasništvu, je l' tako? Znači, ne započet postupak, nego potvrda o vlasništvu. To je sada rasprava koju nema puno smisla voditi na ovakav način, ali smo mi zaista želeli da pomognemo ovde u Beogradu. Tražili smo reformu Sekretarijata za urbanizam. Nismo mi doveli u Beograd čoveka iz Kraljeva, DS je to uradio, koji se ne snalazi u tim institucijama i koji, zapravo, funkcioniše tako što svaki dan započne pisanjem neke ostavke. Ne možete vi sami to da radite. ZIG nema novac da vrati dugove Elektroprivredi. Nema novaca da isplati plate svojim zaposlenima. Firme koje su bile stubovi privrednog razvoja ove zemlje, naši investitori, ako postoje u Srbiji, oni su već vezani za neke projekte koji su blokirani. Njima treba pomoći da se ti projekti reaktiviraju. To je mnogo korisnije od prebacivanja težišta na lokalne samouprave, koje sada treba da organizuju projekte i koje same nisu sposobne za nešto tako. U ovoj raspravi, očigledno, niko drugi ne želi da učestvuje. Mi imamo puno toga da kažemo, zato što je naš cilj efikasno ministarstvo koje vi vodite, lider u Vladi. Tačno je to što ste rekli, tačne su cifre koje ste nabrojali, tačno je koliko je važno da one idu u građevinsku industriju. I nije građevinska industrija u problemu zbog vas, ali ste sami ovde. Vratite taj zakon i pomozite da donesemo neki bolji, da donesemo sistem mera koji će učiniti efikasnim vašu politiku. Ne možete izolovanim potezom to rešiti. Ne postoji energija koja ovu situaciju može iz apsolutnog minusa preokrenuti u potpuni plus. Šta ćemo sa poreskom politikom? Šta ćemo sa režimom plaćanja nadoknada za građevinsko zemljište? Šta ćemo sa obavezama koje te firme imaju jer su prezadužene? Šta ćemo sa državom, koja duguje mnogima? Najveći dužnik je država. Ko će dati kredit neophodan, recimo, za modernizaciju tehnološke opreme kojom te firme raspolažu? Nijedna banka. Država to ne može da radi. Još samo da vam pomenem nekoliko amandmana. Predlažemo vam, prvo, da se distancirate od ideje kojom potpuno uništavate pravni poredak zemlje preuzimajući na sebe nadležnosti lokalnih samouprava, uz tu opštu konstataciju da će, ako nešto ne uradi lokalna administracija, to uraditi Ministarstvo. Ako ne uradi, mora da odgovara. Takav je zakon. Vi imate pravo inspekcije. Podnesite prijave. Podnosili ste prijave na Voždovcu. Ako ne funkcionišu prijave, ne valja sud, pogrešili smo u reformi sudstva. Ali moramo to da radimo. Inače, ako krenemo na ovakav način, vi ćete izdavati dozvole, vi ćete definisati kriterijume, vi ćete dati novac koji nemate, vi ćete odlučiti koje firme su te koje mogu da rade a koje ne mogu i vi ćete biti jedini krivac. Gde je problem? Problem je što ta šteta, koja se tako stvara, prevazilazi dimenzije bilo kog pojedinca. Nama ništa ne znači to što će jednog dana neko reći - to je Dulić pogrešio, stvarno nisam znao. Nama je mnogo važnija činjenica da je ovaj zakon potpisala Vlada, da je ovaj zakon posledica Vladine ambicije da preduzme konkretne mere kako bi se suprotstavila negativnim efektima krize u kojoj se nalazimo… (Predsednik: Vreme.) …i posebno nam je važna ambicija Vlade da iz dogovorne pređemo u komandnu ekonomiju. Jer, na takav način se vraćamo na kraj osamdesetih godina, a to je ono što, svakako, ne treba da radimo.
Zahvaljujem. Gospodine Duliću, izvolite.
Zahvaljujem. Evo odmah da počnem. Mislim da rasprava i treba ovako da izgleda, zbog toga što ovo jeste nešto što je neuobičajeno. Ovaj zakon nije zakon koji bi se nalazio pred narodnim poslanicima da ne živimo u teškom vremenu i da se oko nas ne dešava jedna katastrofalna ekonomska kriza. Tačno je da ovaj zakon omogućuje jednu vrstu državnog protekcionizma i da favorizuje domaća preduzeća. I tačno je da smo mi svesno prihvatili i odgovornost i rizike da ovoga puta pre svega mislimo o našim radnicima. Mi mislimo o našim preduzećima i o našim radnicima, kao što je, na isti način, danas u EU svaka država našla načina kako da pomogne svojim radnicima. To je prvi postulat. Mi godinama unazad pokušavamo da izgradimo ekonomiju koja bi podrazumevala slobodan pristup tržišta svima, bili smo zemlja koja je najdalje otišla u implementaciji svojih obaveza iz Cefte, bili smo zemlja koja je apsolutno poštovala uklanjanje svih carinskih i vancarinskih barijera i bili smo zemlja u kojoj je svaki ponuđač, domaći ili strani, imao isti tretman. Pričamo o tome da je Komisija za zaštitu prava ponuđača u 95% slučajeva pokazala da prigovori koji su išli prema njoj nisu bili osnovani. Danas pričamo, na primer, o tome da je u tom, kako ste ga vi nazvali ''Dulvilu'', a ja bih rekao kasarni ''4. juli'' ili "Stepa Stepanović", gde treba da se gradi po veoma povoljnim uslovima 5.130 stanova, cela procedura javne nabavke, koja je počela od toga da treba da se uradi geomehanika, zastala na Komisiji za zaštitu prava ponuđača zbog toga što je jedna firma, koja apsolutno nema ni ime ni prezime, ni licencirane inženjere za taj posao, ni opremu za izvođenje tog posla, podnela zahtev za zaštitu prava ponuđača Komisiji, zatim se nije pojavila na raspravi, ali je celu proceduru odložila za dva meseca. Ovom dinamikom, to gradilište će početi da se radi početkom sledeće godine. Mi to ne možemo da dopustimo. Nemoguće je dopustiti da nam se sve odlaže zbog toga što, a vi to vrlo dobro znate, u ovoj zemlji postoje tzv. ''tender basteri'', koji postoje samo zbog toga da bi firme koje su učesnici u postupcima javnih nabavki ucenjivati da će, ukoliko podnesu neki prigovor Komisiji za zaštitu prava ponuđača, to odložiti posao za dva, tri ili četiri meseca, i oni žive od toga da ih neko plaća da oni ne podnose prijave. Dakle, mi živimo, između ostalog, u društvu u kome se takve stvari dešavaju. Nijednog trenutka ovaj zakon nije stavio van snage Zakon o javnim nabavkama. Ne, Zakon o javnim nabavkama i dalje važi, samo smo stavili mogućnost da se situacija u kojoj se danas građevina nalazi prepozna kao jedna od situacija u kojoj je, po Zakonu o javnim nabavkama, moguće direktno pogađanje i ubrzani postupak javnih nabavki. Lepo vam piše u Zakonu o javnim nabavkama da, kad se, na primer, desi klizište ili poplava ili se desi neka izvanredna okolnost, možete da napravite javnu nabavku u skladu sa ubrzanom procedurom. To vam piše u Zakonu o javnim nabavkama. Ali, niko nije mogao da prepozna da će se desiti svetska ekonomska kriza koja će ostaviti ovako katastrofalne posledice. Dakle, ovaj zakon je prepoznao ubrzanu proceduru, u skladu sa Zakonom o javnim nabavkama za građevinska preduzeća. Što se tiče pitanja šta radi radna grupa, mislim da sam ministar koji se verovatno u poslednjih 20 godina najčešće susretao sa predstavnicima građevinske industrije. Mi se gotovo jednom nedeljno sastajemo. Oni imaju raznorazne zahteve. Građevinska operativa i građevinska industrija danas imaju ogroman broj problema. Većina njihovih problema je vezana za nelikvidnost. Naša građevinska operativa je bila dimenzionirana za vreme u kome se u Srbiji gradilo nekoliko miliona kvadrata. To je bila 2006. godina, 2007, 2008, kada je bio veliki investicioni ciklus, kada su banke gotovo jurile građevinska preduzeća da ulaze u projektna finansiranja, kada je postojao zaista dobar talas kupovine nekretnina. Tada se dimenzionirala građevinska industrija koja je upošljavala radnike, nabavljala opremu, verovalo se da će to biti trend i da će to biti potreba koja je u tom trenutku postojala u odnosu na tražnju, što se tiče građevinskog tržišta. Nažalost, došla je kriza. Mi danas imamo većinu građevinskih preduzeća koja su prezadužena, koja imaju kredite kod banaka, koja imaju ogromne količine građevinske opreme koja im stoji zbog toga što u ovom trenutku apsolutno ne postoji tražnja ni za novim stambenim kvadratima ni za poslovnim kvadratima. Imamo problem i sa bankama, koje vrlo teško finansiraju različite vrste projekata, pogotovo projektno finansiranje, i imamo građane koji su objektivno uplašeni zbog posledica ove krize i vrlo teško se odlučuju da uđu u stambene kredite. Imamo u ovom trenutku stotine hiljada, ako ne i milione kvadrata poslovnog i stambenog prostora, i u Beogradu i u drugim gradovima, koji zvrje prazni. Dakle, jednostavno, ne postoji tražnja za građevinskim poslovima. Kada ne postoji tražnja za građevinskim poslovima i kada ne postoji niti banka, niti investitor, niti bilo ko ko može da pokrene građevinski sektor, jedini ko može to da uradi je država. Recite mi ko drugi to može. Tačno je da država u ovom trenutku nema sve te pare na gomili, vrlo dobro znate kakva je situacija u budžetu, ali država može sada, nekom vrstom svog imena i svoje garancije, da objedini taj novac s novcem koji imaju banke. Kao što vrlo dobro znate, banke su prepune para, ali traže sigurne projekte u koje će da investiraju. Jedini način da mi u ovom trenutku pokrenemo građevinski sektor jeste da država kao investitor, zajedno sa lokalnim samoupravama, koristi bankarska sredstva i da se uđe u građevinske radove koji do sada, nažalost, nisu mogli da budu finansirani, pogotovo u proteklim decenijama, zbog situacije u kojoj smo bili. To je jedini način kako mi možemo da pokrenemo građevinsku industriju. Ako vi imate bolji način, kažite. Kako može da se pokrene građevinska industrija, kada svi ti investitori o kojima vi pričate, gospodine Jovanoviću, u Srbiji, prosto, ne postoje? Oni su u istoj situaciji u kakvoj je celokupna privreda. Svi investitori, pogotovo oni koje ste vi podvukli (možda ih niste direktno pomenuli, ali znamo o kojima se radi), u ovom trenutku nemaju novac. I oni su zaduženi, i oni imaju problema sa bankama itd. Po nekim od teza koje ste pominjali, tačno prepoznajem o kojim se ljudima radi, ali verujte mi, svi su oni u istoj situaciji. Dakle, jedini način da se pokrene građevinska industrija, ponavljam, jeste da država, sa lokalnim samoupravama, bude investitor i da se pokrenu bankarska sredstva, jer će banke dati pare za državne projekte. Dakle, nama treba jedan masovni poduhvat državnih projekata, jedna vrsta javnih radova gde ćemo pokušati da okupimo što je moguće više građevinskih radnika i da krenemo da radimo. To je ono što nam treba i to je jedini način kako možemo da spasimo ovaj sektor od sigurne propasti. Kada već pominjete Zakon o planiranju i izgradnji, reći ću vam javno. Poslali ste predloge za izmene i dopune Zakona. Većina tih predloga ima smisla i možemo da razgovaramo o tome. Otvorili smo javnu raspravu oko nekih od stvari koje mogu da se promene. Srbija je zemlja u kojoj je nemoguće napisati zakon koji će važiti na teritoriji cele zemlje i u svim opštinama zbog toga što imate užasavajuće razlike između stanja u administraciji, dokumentaciji, papirologiji, planovima, katastrima od severa na jug i od istoka na zapad. Vi morate da dođete do zakona koji treba da se meri prema najboljima ili, kao što se pokazalo, treba da se meri prema najgorima. Ono što smo uspeli da uradimo zahvaljujući Zakonu o planiranju i izgradnji, i to je ono što mene ohrabruje, jeste što je 86% opština u ovom trenutku u procesu izrade prostornih planova i generalnih planova regulacije. To je fantastičan napredak. Mi ćemo u toku sledeće godine imati Srbiju koja će biti pokrivena najzad, prvi put u svojoj istoriji, svim prostornim planovima i svim regulacionim planovima. I u svakom delu Srbije ćete imati tačno saznanje gde i šta može da se gradi, koja je spratnost, koje je zauzeće površine, šta je pristup infrastrukturi itd. To je ogroman iskorak i to će doneti ovaj zakon. Ali kada pričamo o izmenama i dopunama ovog zakona, moram da kažem da jedan segment tih vaših predloga ne možemo da prihvatimo, a to je pitanje konverzije. Konverzija će morati da se plati. Slažem se da je uredba koja je doneta donela direktne probleme u implementaciji. Ta uredba je pisana sa dobrom željom da naše lokalne samouprave i naši poreski organi pokažu svoj pun kapacitet i pokušaju da dođu do toga što se zove realna tržišna vrednost građevinskog zemljišta. Pokazalo se da to nije moguće. Na sednici Vlade u četvrtak će najzad biti usvojena druga uredba, koja će omogućiti potpuno drugačiji način kako može taj posao da se završi. Ali taj posao će morati biti završen i ljudi koji su kupovali preduzeća u stečaju ili u privatizaciji, koji u njih nisu ništa ulagali i kupovali su ih samo zato što su mislili da će doći do jeftinog građevinskog zemljišta, moraće da plate razliku između vrednosti tog zemljišta danas i onoga što su investirali. To se neće menjati. Dakle, od svega onog što vi kažete da može da se promeni, ima tu puno i praktičnih stvari koje će doprineti boljem zakonu, to ćemo menjati, ali ne možemo da menjamo ono što je osnovni postulat, a to je pitanje konverzije. I siguran sam da ću vas morati razočarati po tom pitanju. Jer, suštinski, većina vaših predloga upravo ide ka tome da mi pustimo tu konverziju, da sve konvertujemo bez naknade i da to sad ide svojim tokom, jer, bože, nisu takva vremena. Izvinjavam se, jesu takva vremena. Omogućićemo svakome ko je obveznik konverzije da plati pod korektnim uslovima, da plati na više godišnjih rata, da se dogovara sa opštinom u smislu da može da se zameni za adekvatnu cenu kvadrata poslovnog prostora i stanova koji opštini trebaju, da plaća u adekvatnom zemljištu itd. Dakle, omogućićemo različite načine i modele da ti ljudi ne moraju da izvade pare u ovom trenutku iz džepa, jer niko danas para nema, da plate to i da se taj posao završi. Ali taj posao će se morati završiti i, na nečiju žalost, moraće se završiti tako što će neko morati da plati. To je stav koji ova vlada ima i verujte mi da je nemoguće da se taj segment promeni. Kada pričamo o rušenju pravnog poretka i odgovornosti, kao što sam rekao malopre, ponavljam, Zakon o javnim nabavkama nije prekršen. Mi smo samo prepoznali ovu situaciju kao hitnu i stavili da, kao jedan od segmenata Zakona o javnim nabavkama koji prepoznaje ubrzanu proceduru, može da se primenjuje u ovim situacijama. Kada pričamo o Komisiji za zaštitu prava ponuđača, ona će i dalje da radi svoj posao, ali prethodni zakon, odnosno Zakon o javnim nabavkama je predvideo toliko duge procedure kada neko uđe u prigovor, da ne bi bilo moguće započeti ove radove koje smo danas ovde pretpostavili da će biti rađeni u narednih nekoliko meseci, ako ne i godinu dana, jer naš sistem tako funkcioniše. Dakle, sistem kontrole zaštite prava ponuđača funkcioniše užasno sporo i mi ne možemo da izađemo iz jednog galimatijasa čekanja na pravne odluke koje traje po nekoliko meseci. Nama je potrebna hitna reakcija danas i upravo radimo sve u tom pravcu da to bude danas. Tačno je, vi ste rekli, svi ljudi koje ste pomenuli ovde su takođe bili kreatori zakona. Nismo imali vremena za javne rasprave, nismo imali vremena da uđemo u neku vrstu širokih konsultacija. U ovom trenutku prava i jedina konsultacija bila je upravo sa predstavnicima građevinskog sektora. Ako vam neko kaže da nije konsultovan, siguran sam da ne govoriistinu, zbog toga što sam lično razgovarao sa svim adekvatnim predstavnicima građevinske industrije, i visokogradnje i niskogradnje i proizvođačima građevinskog materijala, gotovo svakodnevno. Mi njima ne možemo da izađemo u susret da budemo posrednici između njih i banaka. Ne možemo, nažalost, da im pomognemo da poboljšaju svoju likvidnost. Ono što možemo da uradimo jeste da im damo posla i mi ćemo to da učinimo. Ovaj zakon upravo tome i služi. Vaše amandmane ćemo pažljivo da proučimo. Sve koji vode tome da se dođe do boljeg zakona svakako ćemo prihvatiti, ali moram da vam kažem da ovaj zakon mora da bude odgovor ove vlade na situaciju u kojoj se nalazi građevinski sektor i mi smo uvereni da radimo pravu stvar. Hvala vam puno.
Zahvaljujem. (Čedomir Jovanović: Replika.) Ne možete dobiti sada reč, sada govore predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa. Dobićete reč kasnije. Da li još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa želi reč? (Da.) Reč ima gospođa Jorgovanka Tabaković.
Evo na dnevnom redu je…
Molim vas, izvinite. Izvinjavam se, bilo je nekih nerazumevanja. Ima osnova za repliku, nisam shvatila da… Izvolite, gospodine Jovanoviću.
Gospodine Duliću, mi se uopšte nismo razumeli. Naša poslanička grupa apsolutno želi da pomogne građevinskoj industriji, ali vam kažemo da ovo nije pomoć. Ovo je samo otežavanje situacije u kojoj se građevinska industrija nalazi. Znači, apsolutno da, ali kako ste se odlučili za građevinsku industriju, a ne za poljoprivredu? Gde je ministar ekonomije sada u svemu ovome? Gde je Ministarstvo finansija u svemu ovome? Gde nam je Vlada, da bismo mogli da razgovaramo o sveobuhvatnom pristupu? Nije građevinska industrija u problemu što su oni nešto počeli loše da rade, nego što na njih deluju okolnosti i uslovi na koje oni sami ne mogu da odgovore, a to je opšta ekonomska situacija u zemlji. Kada govorimo o zakonu, onda mi govorimo o zakonu koji treba da pruži odgovore na sve teme koje ste vi ovde nabrojali. Izvinite, ako neko zloupotrebljava prava… Ovde u Skupštini kad poslanik zloupotrebi svoja prava, on bude kažnjen. Mi očekujemo od države da bude sposobna da formira institucije i jasne kriterijume. Ne može neko da se javi na tender da bi drugog ucenjivao. Ako to radi, za to mora da odgovora. A ako ne odgovara, onda on samo koristi priliku u državi kojoj odgovara situacija koju je sama stvorila i koju ne menja. Niste u pravu kada kažete kako se ne stavlja van snage Zakon o javnim nabavkama. U građevini se ovim stavlja van snage. Znači, u jedinom sektoru u kojem se država pojavljuje s ambicijom da nešto rešava, ona stavlja van snage Zakon o javnim nabavkama. Sutra će se pojaviti ministar poljoprivrede i reći – mi nećemo više đubrivo da otkupljujemo po tenderskim procedurama, nego ćemo da se dogovorimo sa nekim, postoje opravdani razlozi za nešto tako. To je onda rušenje pravnog poretka. Što se tiče zakona, još jedanput – nemojte, gospodine Duliću, da vladinu politiku gradite na osnovama pravde. Nemojte to da radite. Budite efikasna vlada, vlada koja isporučuje rezultate. Na pravdi nećete napraviti ništa dobro za ovu zemlju. Pravda na kraju meseca ljudima ništa ne znači ukoliko nemaju plate. Pustite pravdu patrijarhu Irineju, pustite je muftiji, pustite je biskupu, pustite nevladinom sektoru, a za Vladu – zakon, red, jasni planovi i efikasnost. Ja isto želim da vi budete uspešni u svojoj nameri, recimo, naplate konverzije zemljišta. Nemam ništa protiv toga. Govorili smo vam o načinima na koje to može da se uradi pre godinu dana. Rekli smo da ne može Poreska uprava da utvrđuje tržišnu cenu. Sad se i vi suočavate s time. Videćemo da li će biti uspešan drugi model koji predlažete. Ali jednu stvar nemojte da zaboravite – onaj ko je prodao, ne može naknadno da menja pravila, jer je onda prevarant i takvom više niko ništa ne veruje.
Vreme. Zahvaljujem. Gospođa Jorgovanka Tabaković ima reč. Izvolite.
Moram, pre svega, da pohvalim nameru Vlade da promeni strategiju i da politiku subvencionisanja i mekih kredita više ne radi uredbama nego zakonom. U tom smislu, gospodine Duliću, mogu da kažem da ovo jeste pomak napred, bez obzira na to što imam niz primedaba na zakon koji ima svega osam članova i gde mnogo toga ostaje Vladi da kasnije propiše, zaista bez roka, ali svaki početak je vredan pohvale. Da li zakon koji je najavljivao gospodin Dinkić kao sopstveni projekat kada treba valorizovati uspehe zaslužuje njegovo odsustvo danas, a da vi budete tu i odgovarate na naša pitanja, nije stvar nas opozicionih poslanika. O tome treba da govorite vi u Vladi. Verovatno imate dobru podelu posla, gde ste vi dobili, bojim se, da danas uradite onaj teži deo. Moram da priznam, pre svega, da se ciljevima iznetim u članu 2. ovog zakona nema šta zameriti. Da se prevaziđu negativni efekti krize, da se podstiče razvoj i zapošljavanje domaćih preduzeća, da se podstakne razvoj svih onih koji se bave proizvodnjom građevinskog materijala, da se zadrži nivo zaposlenosti, da se podstiče privredni razvoj – nije sporno. Ali je sporno što niste, kao što ste rekli, na primer, u raspravi, stavili u zakon. Rekli ste da nije građevinska industrija investitor, a ja ću to malo srpskije da prevedem i da kažem – u velikom broju slučajeva građevinska industrija, odnosno građevinarstvo je danas sinonim za pranje novca, gde se na jedan uložen dinar dobija još jedan i gde se u sprezi onih koji odrede lokacije, prodaju ih i namene povlašćenima, daju im preko reda dozvolu i omoguće gradnju, to zaista nije građevinska industrija. To su investitori koji su ukaljali ugled onih osvedočenih koje mi u stvari smatramo građevinskom industrijom. Zašto niste stavili u jedan od ovih članova ovde šta se to zaista podrazumeva pod građevinskom industrijom? Trebalo je, da nemamo sutra problem tumačenja na koga se odnosi i šta znači i ko će u ovome da iskoristi. Šta imam da zamerim ovom zakonu? Da li su u Vladi vaše kolege razmišljale o tome da ovoj skupštini treba podneti izveštaj prvo o onome koji su efekti već usvojenih i godinama primenjivanih uredbi u smislu zapošljavanja i realizacije dobrih namera? Samo da pomenem onu vrlo interesantnu Dinkićevu uredbu, po kojoj je on potpisivao i garancije za ulaganje stranih investitora na ovim prostorima, gde se dobijaju subvencije za svako novootvoreno radno mesto ako se pojave investitori koji ulažu 50 miliona evra, koji ulažu 200 miliona evra, gde su uredbe crtane za one koje danas kolokvijalno nazivamo ''nepristojno bogatim'', jer tu vrstu ulaganja nije mogao da ima onaj za koga se danas zalažemo a zovemo ga ''domaći investitor'', ne u pogrdnom i pejorativnom smislu, nego investitori u građevinskoj industriji, na primer, koji imaju novac koji nije dug prema bankama, a pomenuli ste i to ovde kao sporno i zaista jeste sporno. Govorim o tome da uredba nije dobar način, jer omogućava zloupotrebu budžeta koji punimo svi, a onda iza zavese novac dele ministri i oni koji su neimenovani izvršni direktori kvazibanaka bez saglasnosti Narodne banke, a to su ministri u Vladi Republike Srbije. Ako već pokušavate da promenite praksu, što je neophodno, i da novac delite zakonom koji bi, u najmanju ruku, morao da propiše kriterijume za pristup, može li neko od vaših kolega ili vi lično da mi objasnite šta to znači da će na ovim konkursima za projekte učestvovati građevinska preduzeća koja zapošljavaju značajan broj radnika? Da li to ''značajan'' može neko da kvantifikuje? Jer, ''značajan'' je atribut, nešto opisno dato, a ovde govorimo o konkretnim ciframa, govorimo o subvencijama, povlašćenim uslovima i o zapošljavanju ljudi, pa to da neko zapošljava značajan broj ljudi, verujte mi, ne znači ništa. Ili, čak, u sledećoj rečenici – da imaju odgovarajuće iskustvo i tehnološke kapacitete da mogu da zaposle značajan broj radnika. Koliki je to značajan broj? Dvadeset, pedeset, sto, dvesta, hiljadu? Zaista bi bilo nužno napraviti makar neke okvire, da znamo na koga će se ovaj zakon odnositi. Ono što ste u članu 3, po meni vrlo spornom, napisali - da se u skladu sa ovim zakonom Vlada pojavljuje kao investitor i na predlog nadležnih ministarstava može da finansira neke projekte - ona to može da radi samo za Republiku Srbiju, ali nikako i za lokalne samouprave i pokrajine. Gospodine Duliću, Ustav nije lepo ukoričena plava knjižica koju svi nosimo zajedno sa Poslovnikom i zakonom koji je na dnevnom redu. Ustavno pravo lokalnih samouprava i pokrajina da odlučuju gde će i kako ulagati, koji su im prioriteti i kako da finansiraju, delimično sami ili u celosti ili će pronalaziti suinvestitore, ne može da bude pravdano centralizacijom da o tome odlučuje Vlada, ma koliko se vi upinjali, zato što to Ustav zabranjuje. Dalje, napisali ste da pomažemo domaćoj proizvodnji. Da li zaista verujete da pod ''domaćom proizvodnjom'' podrazumevamo preduzeća čije je sedište na teritoriji Republike Srbije? Nisu to sinonimi. Znači, s jedne strane kažete da finansiramo samo domaće proizvođače, što ne mislim da je dobro u trenutku kada svi govorimo a neki od nas zaista i misle da Evropu treba prvo u Srbiji stvoriti, ne bušeći čamac kojim treba da odemo u Evropu, ne nezakonitim i neustavnim, nego naprotiv, neevropskim standardima, time što onemogućavamo i ostalima da učestvuju ovde, ali samo na papiru. U praksi zaista strano preduzeće, a samo jedan čovek dođe ovde i osnuje preduzeće sa sedištem u državi, može da se nazove učesnikom u domaćem pravnom prometu. Ne možete mi to sporiti. Kad ja pogrešim, napravim lapsus pa kažem ''strane banke'', one nisu strane, one su domaći učesnici na ovom tržištu, a to što su im matice u inostranstvu i što njih, kao što i vi kažete, zanima da li države iz kojih dolaze pomažu svojim radnicima, i tu ste u pravu, to nije relevantno za konkurisanje za ove projekte. A šta kaže praksa? Svi mi imamo iskustvo da se pojavi neki veliki zvučni ''ovaj'' sa referencama ili da ne kažem s političkim pobočnim vezama da dobije posao, a da onda, u stvari, angažuje one male, one kojima nije povezivan radni staž, kojima nisu uplaćivani doprinosi itd. I ne možete mi reći da vi ne znate da se iza ovih dobrih namera i nespornih ciljeva ne krije prav put bez prepreka da domaća građevinska industrija zaista dobije podsticaj, zadrži postojeći broj zaposlenih ili zaposli nove. Sigurna sam da vi znate da ovde postoji niz prepreka koje neće omogućiti pravima da dođu do sredstava. To što Vlada bliže propisuje uslove i načine finansiranja za svaki pojedinačni projekat, ja ne mogu da sporim. Po Ustavu, po dobrim običajima pisanja zakona, Vlada jeste izvršni organ i ima pravo da ovo uradi. Ali bih vas molila, već sad u načelnoj raspravi, da ovom stavu 4. člana 3. dodate amandman SNS-a. Očekujemo da u tom stavu dodate - ali prema dobrim iskustvima međunarodne prakse, kada primamo međunarodnu pomoć, kredite, da finansiramo ovakve projekte. I to nije samo lepo reći kako se to radi u svetu i u skladu s međunarodnim iskustvima, odnosno kako realizujemo projekte finansirane međunarodnim zajmovima. To znači, kad nekog angažujete po ovom projektu i dodelite mu posao da radi, da mu omogućite da prvi avans dobije od vas i da krene da radi, a da posle prvog avansa dostavlja okončane situacije za koje će vaša jedinica za implementaciju projekta (tako se to zove u međunarodnim projektima) izvršiti proveru da li je zaista urađeno ono za šta ste dali novac kao Vlada i za šta ste dužni da pratite namensku kontrolu. Ako već jeste kvazibanka, vi morate da se ponašate kao banka, odnosno da svakom građaninu Srbije, koji mora da bude pojedinačni državni revizor, podnosite izveštaj da teško i s mukom napunjen budžet ne trošite olako, ne kontrolišući gde ide, nego da preko te jedinice za implementaciju omogućite građanima uvid, a naučite one koji primaju pare da ih troše tamo gde su one namenjene. Šta ćemo još time omogućiti? Nećemo dozvoliti da nam se ikada ponove putevi koji su radili za državu, nije bitno da li u nekim kampanjima, nije bitno koliko je para oticalo pored, a koliko u asfalt, ali je bitno da se ne suočimo sa činjenicom da država naručuje, deluje kao ozbiljan investitor, a onda ne plati onima koji rade za nju, uvedu ta i takva preduzeća, vrlo uspešna ili sa velikim brojem zaposlenih, u ono što je napisano u Zakonu o stečaju, u stanje nelikvidnosti, gde onda mogu, po čl. 151-154. Zakona o stečaju, kada država odluči da joj se dopadaju mašine, zemljište, kamenolom ili šta već, da otvori i zatvori stečaj u jednom danu i trenutku ako niko ne uplati predujam za takav predstečajni postupak i da postane vlasnik celokupne imovine kojom takvo preduzeće raspolaže. Zato insistiram da odabir projekata i finansiranje ide u skladu sa dobrom međunarodnom praksom, da ne bi oni koji vide nadu u poslovanju sa državom bili sutra oni koji će videti ime svog preduzeća na oglasnoj tabli stečajnog suda gde ostaju bez imovine i gde je država ostavila niz nerešenih pitanja – ko odgovara dok se preduzeće ne izbriše iz pravnog prometa, šta se dešava sa radnicima, sa njihovim neuplaćivanim stažom itd. Uvek put popločan dobrim namerama vodi u pakao. Znači, kad uplatite avans da treba nekome da organizuje tu proizvodnju, svaka sledeća situacija mora da bude kontrolisana, do one okončane, jer država mora ne samo da dobije pravo od poslanika u Skupštini Srbije da deli novac, nego i da odgovara za namensku kontrolu sredstava koja će deliti. Član 4. (po članovima govorim o ovom zakonu) mi je vrlo interesantan, gde kažete da ćete graditi škole i obdaništa, bolnice, stanove, auto-puteve, sportske objekte... Da li bi iko dobronameran smeo išta da zameri kad ovde pročita spisak od jedan do sedam? Ne, niko. Ali se postavlja pitanje – a gde ćemo to da gradimo škole ako pristajemo na onu vrlo neobičnu racionalizaciju, gde smanjujemo broj odeljenja zbog sve manjeg broja učenika, pogotovo u onim delovima Srbije koje nazivamo najnižim u smislu regionalnog razvoja, gde je najniža stopa rasta u smislu razvijenosti? Govorimo o bolnicama i drugim zdravstvenim ustanovama, a govorimo o racionalizaciji gde lekar ima za pacijenta svega deset minuta, da ga primi, porazgovara, prepiše lek, a uz to mora i sve hitne slučajeve koji se dese da primi. Za koje i kakve bolnice? Ovih dana slušamo o uglednoj turskoj ustanovi "Gorki badem", tako se zove bolnica, gde naši pacijenti odlaze da se operišu zato što kod nas nema mesta. I sama gradnja spomenika vašim namerama da izgradite bolnice u kojima lekar nema vremena da se posveti pacijentu treba da bude namena sa kojom ćemo mi da se saglasimo? Tu je nesklad i u tome je problem. Kažete gradićemo sportske objekte. A s kojom će platom i gde zarađenom (i ovo nije demagogija, ovo je praktično pitanje) neki roditelj moći da pošalje svoje dete na bazen i na vežbanje u sportski objekat ili halu koju izgradite? Mnogo je takvih spomenika. Kojim će sredstvima lokalne samouprave iz oskudno prebačenih transfernih sredstava moći da održavaju te i takve sportske objekte? Dužni ste, gospodine Duliću, da jedini vi danas ovde prisutni kao Vlada, posmatrajući i ono što je bilo i ono što treba da bude, razmislite da li će biti ikog da ide u ove sportske objekte. Da li auto-puteve i druge državne puteve koje treba da gradimo, treba da gradimo samo mi, ili u spajanju Zapadne Evrope i Istoka treba da animiramo i one koji će tim putevima prenositi svoju robu u ovoj liberalizovanoj privredi, potpuno otvorenoj na onoj relaciji npr. Minhen-Istanbul? Da li je neko trebalo da nam pomogne i da animiramo neke investitore koji će imati koristi, ne zato što nas vole, nego zato što je i njihov interes da putevi prelaze ovom teritorijom, ili ćemo u ovakvim najtežim vremenima krize, koju smo do juče previđali i nismo priznavali, da se pravdamo ciljevima iz člana 2. i projektima iz člana 4. i da kažemo – dajte nam odobrenje da ulažemo? Gospodine Duliću, vi ste mlad čovek. Znate kako se u moje vreme zvala proizvodnja sportskih objekata, bolnica u kojima ljudi ne mogu da se leče jer nemaju para, kako se zovu obdaništa za koja ne može da se plati mesečna naknada? Proizvodnja za zalihe. Znači, graditi objekte koje neće imati ko da koristi, zove se proizvodnja za zalihe, koja je prevaziđena zato što društvo i država, država u opštem smislu reči, nema sredstava da ih rasipa na ono što se ne koristi. Da li ste svedoci kada uđete u radnju, u prodavnicu nameštaja, pa pogledate neki komad, može to da bude i neki najjednostavniji sto, koji košta sedam hiljada, ima i takvih, a oni vam kažu - ''ne, to je samo eksponat; ako ste pravi kupac, naručićemo za vas'', jer danas niko nema novca da drži robu na zalihama? Vreme konsignacije, da roba postoji i može odmah da se ponese a plati kasnije je za nama, zato što su istrošeni resursi u svetu da se proizvodi ono za šta nema kupaca. Ovom pričom dolazim do vašeg obrazloženja u kome kažete šta je osnovni problem – gradićemo stanove, ali imamo nedostatak tražnje u privatnom sektoru. Istina je, gospodine Duliću, imamo nedostatak tražnje u privatnom sektoru za stanovima i onim što treba da radi građevinska industrija, ali ne zato što ljudi nisu zainteresovani da žive sami ili da ih ne živi po tri generacije u jednom stanu od po 60-ak kvadrata. Ne, nego zato što ljudi ne rade i zato što ne slušate i ne čujete kad vam kažemo – prvi cilj Narodne banke, kao vrhovne institucije, mora da bude stvaranje uslova za zaposlenost i privredni razvoj i napredak. Jer, ako ljudi rade i primaju platu, imaće gde i kod koga i čime da se zaduže i da vraćaju kredite, stambene, što su jedini pravi i opravdani krediti ne samo u ovo vreme krize, nego u vreme odgovornih ljudi koji uzimaju kredite ne za letovanja, ne za svadbe, ne za školovanja, što jesu opravdani razlozi ali nisu naša praksa, jer se treba pružiti onoliko koliko guber dozvoljava i kako i filozofija utvrđuje da i država i pojedinac može da troši samo onoliko koliko ima, nego zato što mi moramo, govoreći o štednji kao jedinom pravom osnovu za razvoj, da kažemo ljudima istinu – ne može da se živi u nedogled na kredit i ne može država u nedogled da živi na kredit.
Dvadeset minuta. Zahvaljujem.
Nastaviću u raspravi u pojedinostima.
Reč ima ministar Oliver Dulić. Izvolite.
Čisto iz namere da usmerim raspravu, jer nisam stigao u početku sve da kažem, a voleo bih da znate šta smo mi uradili dalje da bismo ovaj zakon implementirali. Tačno je da se ponekad zakoni donose i da se onda obaveže Vlada da donese različite vrste podzakonskih akata koji se vrlo dugo spremaju. Da bi ovaj zakon bio što je pre moguće implementiran, mi smo već ušli u izradu tih podzakonskih akata, i to radimo zajedno sa predstavnicima građevinske industrije. Upravo ova komisija, odnosno radna grupa koju pominje gospodin Jovanović će da se sastane u četvrtak, kada ćemo da analiziramo njihove predloge nama i naše predloge njima koji će to biti kriterijumi da bi se odredili i vrste objekata koje će se raditi, s jedne strane, i lista firmi koje mogu da rade i radiće te vrste projekata. Potrudili smo se da napravimo nešto što je statistički presek stanja među građevinskim firmama danas. Evo sad vam čitam samo jedan nacrt, ali da vidite koliko smo ozbiljno išli. Klasifikovali smo ove radove na različite vrste građevinskih radova i krenuli smo da stvaramo neku vrstu minimalnih kriterijuma koje jedna firmamora da ispuni ukoliko želi da radi neki objekat. Objekte smo podelili, naravno, prema veličini kvadrata. Pričam ono što je u nadležnosti mog ministarstva, to je stanogradnja, a svako od drugih ministarstava će (kada pričamo o bolnicama, to je Ministarstvo zdravlja, za škole je Ministarstvo obrazovanja, za sport Ministarstvo omladine i sporta) da odredi i napravi neku vrstu kriterijuma koji su to objekti koji treba da se rade. Na primer, objekti visokogradnje, bruto razvijena građevinska površina do 800 kvadrata – firme koje mogu da učestvuju moraju da imaju minimum jedan skip ili manji kran, jedan kamion od minimum 10 kubika, izvedeni objekti u poslednjih deset godina površine do 800 kvadrata i 20 zaposlenih. Pa onda od 800 do 2.000 kvadrata – određen broj mašina, broj zaposlenih itd. Elementarni uslov je da ta firma postoji i radi na teritoriji Republike Srbije zadnjih tri do pet godina. Dakle, mi nećemo da neko dođe i osnuje firmu danas i da učestvuje na ovim projektima. Hoćemo da pomognemo onaj realni građevinski sektor koji je iznosio sve ono što su bili građevinski poduhvati u poslednjih tri do pet godina. To je ideja. Možete da vidite iz svega ovoga da se radi ozbiljno na tome. Ovo isto važi i za elektromontažerske, elektroinstalatarske radove, vodovodarske radove, kanalizacione radove itd. To će biti jedan ozbiljan pravilnik, u kome će svako ko nešto vredi u građevini, moći da se prepozna. Oni ljudi koji ne budu mogli da ispune ove uslove, siguran sam da će naći posla u podizvođenju i siguran sam da će npr. taj pominjani "4. juli" ili "Stepa Stepanović".. Dakle, pričamo o 131 objektu, prizemlje plus šest kvadrata, plus potkrovlje, ukupne površine oko 550.000 kvadrata. Dakle, pričamo o upošljavanju nekoliko hiljada radnika samo na takvom jednom gradilištu. Siguran sam da nekoliko takvih gradilišta, a mogu da vam najavim da u Beogradu spremamo još nekoliko velikih lokacija, takođe smo spremili lokacije u dogovoru sa Vojskom, gde će Građevinska direkcija Srbije da preuzme zemljište za adekvatan broj stanova u Čačku, Kraljevu, Užicu, Nišu, Kragujevcu i Novom Sadu. Dakle, pričamo o tome da je do kraja godine, zahvaljujući ovom zakonu, moguće otvoriti nekoliko ogromnih gradilišta na kojima će se graditi stanovi. Ti stanovi će biti prodavani po subvencionisanim cenama. Mislim da su cene koje smo dali u uredbi, u kojima mi subvencionišemo projektno finansiranje, vrlo korektne. Na taj način ćemo stvoriti i jednu vrstu balansa na tržištu nekretnina. Povećanom ponudom jeftinih a kvalitetnih stanova mi ćemo ipak i ove investitore, koji su investirali u prethodnom periodu a još uvek ne žele da spuste cene, ohrabriti da spuste cene i da dođemo do nečega što će biti tržišna vrednost koja će biti značajno niža i koja će biti dostupna našim građanima. Sve ovo što ste vi pričali jesu dileme koje smo i mi imali i koje su nas vodile kada smo pisali ovaj zakon. Sigurni smo da smo na dobrom putu, a molim vas da ispratite i ono što će biti implementacija ovog zakona kroz podzakonske akte i, što je jako važno, kroz Ministarstvo. Kada se ovaj zakon donese, moja odgovornost će se svoditi na stanogradnju. Svako ministarstvo će imati odgovornost da sprovede projekte u okviru svoje nadležnosti. Škole će da gradi, finansira, potpomaže i projektuje Ministarstvo obrazovanja, bolnice će raditi Ministarstvo zdravlja itd. Svako će imati prilike sada da zanovi, obnovi, rekonstruiše objekte koji su decenijama propadali i za koje nije bilo para. Na kraju, kada već pričamo o parama, na to nisam stigao da odgovorim, do sada su se na ovaj projekat, po raspisu koji je poslat pre dve nedelje, javile banke koje su prikupile sredstva u vrednosti od 180 miliona evra. Ono što znam jeste da ćemo u stanogradnju ove godine uspeti da upumpamo oko 500 miliona evra. To je ogromna količina novca, koju će banke usmeriti u građevinski sektor. Ukoliko uspemo da realizujemo samo jedan deo ovog projekta, zaposlićemo nekoliko desetina hiljada ljudi, i to je ono što će biti konačan kvalitet ovog projekta. Hvala puno.
Pre nego što dam reč sledećim govornicima, obaveštavam Narodnu skupštinu, na osnovu člana 85. stav 5, da ćemo danas raditi i posle 18.00 časova, raspravom o tački dnevnog reda koja je trenutno u toku. Na osnovu procenjenog vremena potrebnog za raspravu po tački dnevnog reda koja je u toku, današnji rad bi trebalo da bude završen između 19.00 i 20.00 časova, uračunavajući, naravno, i vreme procenjeno za replike i ono što nije striktno propisano vreme raspoređeno po poslaničkim grupama i za predsednike, odnosno ovlašćene predstavnike poslaničkih grupa. Narodna poslanica Jorgovanka Tabaković je prijavljena u elektronskom sistemu. Želite repliku? Izvolite.
Zahvaljujem. Nije replika, ali ne bi bilo u redu da u ovom delu ne dam ključnu primedbu. Nedopustivo je, gospodine Duliću, da suspendujete Zakon o javnim nabavkama članom 5, gde kažete da vam neposredni pregovarački postupak omogućava da vi, koji sve vreme pričate o prednostima Zakona o javnim nabavkama, o uštedama, bukvalno sebe, kao Vladu, iz toga izuzmete, čime, u stvari, pokazujete da se zakoni odnose na građane, ali ne i na Vladu, koja ih propisuje. To je ključna primedba zakonu koji ste nam u ovu proceduru doneli i zahvaljujem što ste mi dali pravo da time zaokružim diskusiju.
Reč ima narodni poslanik Milan Lapčević, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe DSS.
Poštovano predsedništvo, poštovani gospodine ministre, pred nama je jedan ozbiljan zakon, kojim Vlada Republike Srbije želi da prevaziđe negativne efekte ekonomske krize u oblasti građevinske industrije i građevinskog sektora. Na prvi pogled, namera je sasvim u redu i sasvim korektna, ali se postavlja jedno opravdano pitanje, a to je – s obzirom na to da se nalazimo u sredini 2010. godine, gde smo bili prethodne dve godine? Svetska ekonomska kriza je započela početkom 2008. i već sredinom 2008. godine se znalo da će pogoditi čitav svet, da će se to odraziti na kvalitet života u svim zemljama, na obim investicija i radova i sveukupni kvalitet života u svim oblastima, pa, naravno, i u oblasti građevinske industrije. Međutim, mi smo imali prilike da slušamo i krajem 2008. godine predsednika države da svetska ekonomska kriza neće pogoditi Srbiju i da baš u toj krizi leži ključ za našu zemlju, da iznađe načine da iskoristi tu svetsku ekonomsku krizu i poboljša svoj životni standard. Cilj ovog zakona je da se pokrene građevinska industrija Srbije, koja je očigledno zadnjih godina u teškom stanju. Podaci o tome su vrlo jasni. U zadnje dve godine je 50.000 ljudi koji su radili u građevinskom sektoru Srbije ostalo bez posla, čuli smo danas da je 850 preduzeća iz ove oblasti, malih i srednjih preduzeća, pa i velikih, ugašeno, obim investicija je prepolovljen, broj izdatih građevinskih dozvola u prošloj godini je za 50% manji nego u 2008. godini, i tako redom. Dakle, podaci su vrlo sumorni i daju nam tešku sliku o stanju građevinske industrije u Srbiji. Pre samo godinu dana u ovom parlamentu se vodila rasprava o novom Zakonu o planiranju i izgradnji i mi smo od nadležnog ministra tada dobijali uveravanja da će donošenjem tog novog zakona biti znatno skraćene procedure, da će biti pojednostavljeni procesi i da će mnogi investitori koji žele bilo šta da grade u ovoj zemlji, da pokreću bilo koji biznis, imati prilike da to rade na jednostavniji i brži način, i da će se donošenjem novog zakona, u stvari, pomoći kompletnoj građevinskoj industriji i svim investitorima da gradnja krene napred i da će one administrativne prepreke koje su postojale u prethodnom periodu zbog lošeg prethodnog zakona biti ovim zakonom prevaziđene, a vreme za dobijanje dozvola i otpočinjanje gradnje biti znatno kraće. Godinu dana je prošlo od donošenja tog zakona, sasvim dovoljno da se analiziraju efekti primene tog zakona. Imali smo u više navrata analize i od Privredne komore i od strukovnih udruženja da je broj izdatih građevinskih dozvola znatno manji nego prethodnih godina. Recimo, zadnji podatak je bio da je za prošlu godinu 50% manje izdatih građevinskih dozvola, što jasno govori da taj zakon nije pogodio metu i nije uticao na prevazilaženje krize u ovom sektoru. Prošle godine je Vlada, posle više od godinu dana od kada je svetska ekonomska kriza nastupila, donela uredbu kojom se daju subvencionisani krediti za kupovinu domaće robe, između ostalog i građevinskog materijala, čime se želelo, vrlo opravdano, da se pospeši domaća građevinska industrija i uopšte industrija i domaća tražnja, kako bi se domaća preduzeća uposlila, a radnici zadržali bar isti nivo poslova, kako ne bi ostali bez posla, bez zarada i otišli na ulicu kao mnogi drugi. Međutim, i u samom obrazloženju ovog zakona se kaže da efekti te mere nisu bili dovoljni i da je potrebno da država preduzme mere kojima bi pokrenula tražnju za građevinskim radovima domaćih kompanija, odnosno da pokrene novi ciklus gradnje obezbeđujući povoljno finansiranje od domaćih poslovnih banaka. Dakle, s obzirom da je kriza teško pogodila građevinski sektor i da su mnoge firme ugašene a mnogi ljudi ostali bez posla, država sada primenjuje jednu drugu meru, pokušava da većim obimom investicija pokrene i uposli domaću građevinsku operativu, samim tim i industriju građevinskog materijala, što je, opet kažem, kao namera, zaista pozitivno i mi tu nemamo nikakvih primedbi. Ostaje samo jedan ključni problem, a to je ko će finansirati te silne radove i iz kojih izvora će biti plaćeni ti radovi, odnosno šta će ta građevinska operativa raditi? U članu 4. ovog zakona se kaže da će Vlada utvrditi projekte za izgradnju visokogradnje i niskogradnje koji se finansiraju u skladu sa zakonom, a ti projekti mogu biti izgradnja škola i obdaništa, bolnica, stanova, auto-puteva, sportskih objekata, objekata za potrebe obavljanja delatnosti u oblasti kulture i drugih objekata od javnog značaja. Dakle, svi ovi objekti, koji su, naravno, potrebni i lokalnim samoupravama i državi u celini, jesu opravdani i jesu verovatno nešto što može da pokrene posustalu građevinsku operativu, ali postavlja se opravdano pitanje – u ovakvim uslovima ekonomske krize, gde je punjenje budžeta zaista dramatično loše, gde ne može nivoom prihoda koji ostvaruje da pokrije ni osnovne, minimalne troškove koje ima prema raznim korisnicima budžeta, država će krenuti u masovnu gradnju, kako reče ministar, i to tako što će, ovde ne piše koji su izvori finansiranja, ali će verovatno da uzima komercijalne kredite od poslovnih banaka i graditi, odnosno rekonstruisati razne javne objekte koje sam prethodno pomenuo. Dakle, opet nemamo realne izvore prihoda, realno finansiranje u smislu da se kroz poreze i prihode u budžetu stvara višak vrednosti pa iz toga finansiramo ovakve objekte, već ćemo i dalje uzimati kredite i, s jedne strane, upošljavati građevinsku industriju, radeći na tome da ljudi ne ostanu bez posla ili da dobiju nove poslove, a s druge strane će se država zaduživati, pa ćemo za neku godinu, kada ti krediti treba da budu vraćeni, doći u ćorsokak i biti praktično pred potpunim kolapsom. Podatak da država u ovom trenutku duguje preko 150 miliona evra građevinskoj operativi za radove koje su, pre svega, privatne firme izvodile za državu, odnosno izvodile projekte koje finansira država, dovoljan je pokazatelj da nešto s ovim zakonom ne štima. Nije pad tražnje građevinskih poslova nastupio zato što država manje investira, ili neznatno manje investira ove ili prethodne godine u odnosu na ranije godine. Nedostatak posla u građevinskoj operativi i građevinskoj industriji se, pre svega, odnosi na nedostatak investicija koje dolaze od privrednih preduzeća, od realnih investitora, a ne od države. Dakle, pre svega od privatnog kapitala, koji je trebalo, prema predizbornim obećanjima, da se slije u ovu državu i uposli više od 200.000 ljudi koji nisu imali posla. Naravno, to su tada bila predizborna obećanja i od tih obećanja, sada je svima jasno, nema ništa. Ali ostaje jedno teško pitanje – kako ćemo nadomestiti toliki nedostatak posla ukoliko nema privatnih investicija, bilo domaćih bilo stranih, i kako država misli da nedostatak posla u tom sektoru, od tih realnih investicija, nadomesti kroz državne investicije? Doći ćemo u paradoksalnu situaciju da će država, kada utvrdi spisak prioritetnih projekata koje će finansirati, bilo da se radi o projektima sa nivoa lokalne samouprave ili sa nivoa države, krenuti u, kako se kaže u članu 5, pregovarački postupak sa podobnim firmama, a te podobne firme će se utvrditi na osnovu kriterijuma koje će opet doneti Vlada u posebnoj odluci. Nameće se zaključak da partije na vlasti žele kroz skupštinsku većinu oličenu u Vladi da donesu poseban akt kojim će utvrditi podobne i nepodobne firme, pa će sa njima voditi pregovore koje će poslove koja firma raditi i za koji novac. Šta je efekat člana 5, kojim se definiše ova procedura? Na postupak izbora projektanta, vršioca tehničke kontrole, izvođača radova, vršioca stručnog nadzora, primenjuje se pregovarački postupak bez objavljivanja javnog poziva u skladu sa zakonom kojim se uređuju javne nabavke. Dakle, izbegava se postupak javnih nabavki. U stavu 3. se kaže da je naručilac dužan da uputi poziv svim preduzećima iz člana 3. stava 2. ovog zakona, dakle onim preduzećima za koje je utvrđeno da su podobna, jer će Vlada utvrditi poseban spisak preduzeća koja mogu da rade poslove koji se finansiraju po ovom zakonu, a preduzeća koja mogu raditi ove poslove će biti ona preduzeća koja će koalicioni partneri u Vladi odrediti, pa će uputiti poziv ovim preduzećima, prethodno podobnim, a rok za dostavljanje ponuda je 15 dana od dana prijema poziva za dostavljanje ponuda. I zahtev za zaštitu prava ponuđača i javnog interesa ne zadržava dalje aktivnosti naručioca u postupku javne nabavke. Kroz član 5. ovog zakona se Zakon o javnim nabavkama kompletno derogira i potpuno stavlja van snage u ovoj oblasti, jer se rok koji je do sada definisan u Zakonu o javnim nabavkama, koji iznosi 45 dana, a u mnogim slučajevima se piše zahtev pa se taj rok iz opravdanih razloga skraćuje, i dobićemo da će rok za dostavljanje ponuda biti 15 dana, ali zahtev za zaštitu prava ponuđača može ići prema Komisiji za zaštitu prava ponuđača ali neće bitno dalje uticati na aktivnosti naručioca posla. Dakle, kroz ovaj član se kompletno propisuje na koji način će biti dodeljivani poslovi koji se finansiraju iz državnog budžeta za ovakve namene. Ceo benefit ovog zakona će biti da će rok biti skraćen sa 45 na 15 dana i što oni ljudi koji smatraju da su oštećeni podnošenjem svojih ponuda neće moći da ostvare svoja prava, odnosno komisija može da razmatra njihove primedbe, ali to neće uticati na dalje izvođenje posla. Dakle, i oni ljudi koji neće dobiti poslove i koji će zbog niže cene, zbog boljih uslova tražiti da se zaštite njihova prava, neće moći ta prava da ostvare, jer će to kroz ovaj član zakona biti potpuno nemoguće. Zaista ne razumem, ako se želelo iskreno da se pomogne da se poslovi ubrzaju (samo ne vidim koji su to poslovi koji toliko čekaju i zbog kojih kompletna građevinska industrija stoji, a da se moraju na ovaj način grubo kršiti odredbe Zakona o javnim nabavkama), zašto se onda nije išlo na promenu određenih članova Zakona o javnim nabavkama koji definišu rokove za donošenje odluka i dostavljanje ponuda, čime bi, praktično, bilo potpuno ispoštovano to što piše u zakonu i ne bi se stvorila mogućnost i sumnja da se kroz ovaj zakon kreće u još veću korupciju, koja je očigledno postojala i do sada, naročito u oblasti izvođenja građevinskih radova i investicija od strane države. Prema podacima Transparensi internešenela, Srbija je 2009. godine po indeksu korupcije koji iznosi 3,5 na 83. mestu, iza Makedonije, iza Hrvatske, iza Crne Gore. Stupanjem na snagu ovog zakona, gde će se ogromna sredstva iz državnog budžeta davati izvođačima metodom pregovaračkog postupka, direktnom pogodbom, garantujem da će stepen korupcije porasti bar za pet indeksnih poena i da će Srbija biti na još neslavnijem mestu nego što je bila. DSS je podneo niz amandmana koji se tiču postupaka koji su definisani u članovima ovog zakona i smatra da će se donošenjem ovog zakona grubo narušiti princip javnosti u trošenju državnih sredstava, naročito u odabiranju izvođača radova za one projekte koje finansira država. Smatramo da, bez obzira koliko se želi da se pomogne domaćoj građevinskoj industriji, tu ne može da bude isključen proces javnosti i javnog poziva i tendera za davanje ponuda za izvođenje određenih radova i da se mora štititi javni interes kroz mogućnost podnošenja zahteva za zaštitu prava ponuđača. U skladu s tim kako će se Vlada opredeliti prema ovim amandmanima, tako ćemo se i mi opredeliti prema celom zakonu. U suštini, podržavamo ideju da se domaća industrija i domaća privreda pomogne kroz određene mere, ali to ne znači da donošenje ovakvog zakona, koji će potpuno isključiti javnost i mogućnost kontrole javnosti nad državnim finansijama i stvaranje mogućnosti za korupciju, treba da bude paravan za ono što će iz ovog zakona proisteći. Mnoge pozitivne efekte ovog zakona će potpuno baciti pod noge upravo član 5, koji će omogućiti da stranke na vlasti prvo odaberu koje su to podobne firme koje će raditi državne projekte, a onda će dogovorno sa njima utvrđivati koja će cena biti za te projekte i koliko će partije na vlasti ili pojedinci imati od tih projekata procentualno. Na ovaj način država će, pored ovog negativnog efekta, zaći u još jednu dubiozu – ili će država uzeti ogromne kredite da bi izgradila određene objekte za koje postoji potreba ali nisu neophodni u ovom trenutku jer se nalazimo zaista u teškoj krizi, ili će raspisati tendere, dati posao privatnim preduzećima, a za to im ne uplatiti novac, već ih obavezati da uzmu skupe kredite da bi mogli da izvedu posao, a onda im dugovati po šest meseci, godinu ili više i tako ih dovesti u potpuno nezavidan položaj da moraju da plaćaju skupe kredite bankama i da dolaze u nelikvidnost, odnosno potpuni bankrot, jer država neće imati od čega da im isplati dugovanja jer se radi o ogromnim sredstvima koja nisu realan prihod u budžetu, već će morati na druge načine da se obezbeđuju. Hvala.
Minut i 30 sekundi je preostalog vremena. Reč ima narodni poslanik Đorđe Milićević, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS-JS.
Uvažena gospođo predsedavajuća, poštovani ministre, dame i gospodo narodni poslanici, najpre želim da kažem da je potpuno jasno da ova vlada pokušava i želi da sagleda svu ozbiljnost negativnih efekata ekonomske krize, da traži i nudi određena rešenja i kada je reč o ekonomskoj i kada je reč o budžetskoj i kada je reč o socijalnoj politici. Tačno je i složio bih se u konstataciji s gospodinom ministrom da je građevinska industrija sektor od posebnog nacionalnog značaja u okviru Strategije za prevazilaženje negativnih efekata ekonomske krize. Ono što se svakako može zapaziti jeste da Vlada Republike Srbije, kada je reč o do sada predloženim merama, nastoji da održi i poveća nivo proizvodnje koliko je to moguće i nivo investicija. Naravno, prisutna su značajna ulaganja u infrastrukturu, zato što jedino takav pristup omogućava da se reši ono ključno i goruće pitanje i problem u Srbiji, a to je pitanje nezaposlenosti. Tačno je da je situacija u građevinarstvu loša i to pokazuju i podaci koji su između ostalog vrlo precizno izraženi u obrazloženju ovog zakonskog predloga koji je danas pred nama, ali je tačno i to da je prepoznatljiva intencija Vlade Republike Srbije kada je reč o aktivnostima koje su usmerene ka niskogradnji. Koridor 10 je nacionalno pitanje i danas svako u Srbiji shvata važnost Koridora 10. Razvijena infrastruktura je uslov efikasnije ekonomije, odnosno bez infrastrukturnog, rekao bih, nema ekonomskog razvoja. Smatramo da je veoma važno da Srbija postane jedno veliko gradilište, jer to predstavlja osnov i preduslov za bolju budućnost Srbije. Naravno da je za privredu Srbije u celini veoma važno pokretanje i stimulisanje visokogradnje, čiji je glavni nedostatak, kako je, između ostalog, danas rečeno, nedostatak tražnje u privatnom sektoru, i naravno da podržavamo nameru države da kroz vanredne mere poveća tražnju. Podržavamo u načelu ovaj zakonski predlog jer zapravo želimo da podržimo cilj koji se želi postići usvajanjem ovog zakona, a to je podsticanje, razvoj i upošljavanje domaćih građevinskih preduzeća i obezbeđivanje likvidnosti tog sektora, zatim razvoj i upošljavanje domaćih preduzeća koja se bave proizvodnjom građevinskog materijala, mogućnost otvaranja novih radnih mesta i naravno da će to omogućiti i podstaći privredni razvoj u Srbiji, što je od izuzetne važnosti. Takođe, podržavajući ovaj zakonski predlog u načelu, želimo da podržimo i ono što će u skladu s ovim zakonom biti realizovano i finansirano, a to je izgradnja škola, obdaništa, bolnica, zdravstvenih ustanova, stanova, auto-puteva, državnih puteva, sportskih objekata, zgrada za obavljanje delatnosti iz oblasti kulture i drugih objekata od javnog značaja. Šta je još, po našem mišljenju, izuzetno važno kada je reč o ovom zakonskom predlogu? Za projekte koje finansira država ubrzana je procedura za izbor ponuđača, ukinuto je suspenzivno dejstvo prigovora na sam nastavak procesa javne nabavke, uz obavezu da se poziv uputi svim domaćim preduzećima koja ispunjavaju kriterijume. Pretpostavljamo da će kriterijumi, između ostalog, biti određeni broj kvadrata koji je izgrađen u jednoj ili protekle dve godine, da imaju određeni broj zaposlenih radnika i da postoje određena ulaganja u opremu i sredstva za rad. Naravno, država kontroliše realizaciju projekata, određuje minimalne i maksimalne cene, i pri realizaciji projekata moraće da se koristi domaći građevinski materijal u učešću od najmanje, kako je navedeno u ovom zakonskom predlogu, 70%. Takođe, zakon predviđa i brže izdavanje građevinskih dozvola, što je izuzetno važno i čime će se izbeći sporost administracije u pojedinim lokalnim samoupravama, što je danas činjenica. Tačno je da određena nepoznanica, kada je reč o ovom zakonskom predlogu, jesu uslovi i način finansiranja, ko će i sa koliko procenata projekte finansirati, sa koliko procenata će projekte finansirati grad, sa koliko procenata će projekte finansirati država ili poslovne banke itd. Takođe je rečeno da Vlada utvrđuje spisak projekata koji će biti finansirani. Prosto, logično je da se sredstva za njihovo finansiranje predvide u budžetu i na koji način će to biti realizovano u ovom konkretnom slučaju, kada je reč o ovom zakonskom predlogu. Ono oko čega se zapravo najviše polemisalo proteklih dana zapravo je sadržano u jednom pitanju – da li bilo koja odredba ovog zakona na bilo koji način narušava primenu Zakona o javnim nabavkama i prethodno potpisane međunarodne sporazume? Mi želimo da verujemo da će ovim ubrzanim procedurama Vlada uspeti da pomogne građevinsku industriju da izađe iz krize, odnosno da poveća aktivnost građevinske industrije, koja je najmanja u poslednjih deset godina. Ubeđeni smo, kako je i ministar rekao u svom uvodnom izlaganju, da ćemo u narednih mesec dana imati i prve pozitivne očekivane efekte. Iz tog razloga želim još jednom, na samom kraju, da ponovim da poslanička grupa SPS-JS u načelu podržava ovaj zakonski predlog. Zahvaljujem.
Iskorišćeno je šest minuta i 35 sekundi vremena ovlašćenog predstavnika. Reč ima narodni poslanik Dragan Stevanović, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Duliću, vi ste malopre, u jednom od obraćanja narodnim poslanicima pomenuli neke, koliko mi se čini, ''tender bastere''. Sad zamislite ironiju - vi se, kao predstavnik Vlade, predstavnik države, žalite Skupštini na pojave u društvu, u državi, u privredi, zbog kojih vi ne možete da funkcionišete kako treba, ne vi nego Vlada. U ime SRS pitam – ko je dužan da reaguje na njih? Mehanizmi su u vašim rukama. Institucije su u vašim rukama. Šta je u pitanju? Da li nemate političku volju, da li nemate političke hrabrosti ili spremnosti da se obračunate sa ljudima koje ste pomenuli? Šta je ostalo nama koji sedimo u opoziciji? Zamislite priču, kratka digresija, jedan ludak je danas naručio tekst u novinama "Blic" – Vojislav Šešelj naručio ubistvo Tomislava Nikolića. Da li da očekujemo od države da će da reaguje? Od nadležnih državnih organa? Ne možemo. Tražimo od policije i tražimo od BIA da utvrdi sve činjenice. Možemo li da očekujemo da će to da urade? Ne možemo. A bitno nam je, da bismo pokrenuli postupke i dokazali istinu. U takvoj državi živimo, ali se vi žalite na slabosti koje bi trebalo vi da ispravljate. Lepo je što ste malopre rekli – 86% opština ušlo je u proceduru za izradu prostorne i planske dokumentacije. Ali nije tu kraj priče. Prava se priča otvara kad pogledate ko radi prostorne planove, ko radi planske dokumente, ko ima privilegiju da dobija te poslove. Eno ih preko puta predsednika, na Andrićevom vencu (nećemo da ih promovišemo). Mi sad možemo da pozdravimo ideju podsticaja državnog intervencionizma u građevinskoj industriji, ali će se sve svesti samo na to. I tu se svaka pozitivna priča završava. Bojimo se i otvoreno sumnjamo u zloupotrebe, kojih će svakako biti, a kojima su krila data i vetar u jedra dunut upravo određenim odredbama ovog zakona. Vi nas uveravate da ćete ovim oživeti građevinsku industriju, a Vlada i Narodna banka Srbije ne mogu da se dogovore oko lizinga za stanogradnju. Ko je kriv zbog toga? Dva oka u glavi, ako mogu tako slobodno da se izrazim, svađaju se i ne mogu da se dogovore oko banalne stvari. Tačno je, očigledno su razroki, ne bismo birali novog guvernera da nije tako. Ali, onda i vaša priča i promocija ovog zakona zaista mora da ima meru, da se to ne predstavlja kao da je sve lepo i da živimo u Diznilendu. Kažete da je ovo veoma važan zakon, koji će pomoći građevinskoj industriji, a onda spominjete mistrije i ove ljude, građevince. Recite nam gde piše u ovom zakonu da će ljudi o kojima govorite biti sagledani kroz ovaj zakon? To ne piše nigde. Vi ste ozbiljnu priču o pomoći tim ljudima izvukli iz Parlamenta, izvukli iz zakona i poverili podzakonskim aktima. I to je praksa koja se ovde nastavlja. Zaista imamo opravdanu sumnju u sve ovo što ste naumili da uradite. Pokušaćemo i kroz priču na sve to da ukažemo, a i dostavili smo amandmane kojima smo pokušali da reagujemo na ovaj tekst zakona i verujem da ćete, ako ih prihvatite, moći bar delimično da pokažete ono što ste rekli u svom uvodnom izlaganju ili u jednom od svojih današnjih izlaganja. Zašto smo protiv? Nismo protiv, ali se. objektivno, državni intervencionizam ovde dovodi u pitanje, zato što će biti sagledani ljudi koji vam predlažu mere, grupa ljudi koja čini 30% građevinske operative koja danas radi. Hoće li ''Građevinar'' iz Niša imati beneficije na osnovu ovog zakona? Hoće li ljudi koji godinama ne primaju plate, nemaju plaćene poreze i doprinose, biti sagledani kroz ovo? Da li će firme koje se "staraju" o tim radnicima imati reference koje ste vi ovde definisali da dobiju posao, s jedne strane, ili da povuku kredit, s druge strane? Pa, neće, naravno. SRS smatra da je intervencionizam na koji ste se opredelili opak, poguban, jer se ne rukovodi ekonomskim interesima, nego se rukovodi isključivo političkim interesima, političkim interesima onih koji danas čine Vladu Republike Srbije, a pokazali ste godinama unazad da određene marketinške vrednosti nekih projekata umete vešto da koristite. I ne možete uopšte da nas ubedite da ovo nije jedna od takvih kategorija. Ovo će vešto da se koristi. U ovoj godini ne, jer je već prošla, o tome ću govoriti nešto kasnije, kada je u pitanju građevinska sezona, ali ćete svakako to da koristite u narednoj godini. Sve što ste naveli u ovom zakonu, ne može da se prepozna niti da se reši. Ovaj zakon, takav kako je napisan, znate na šta najviše liči? Građevinskim rečnikom rečeno, na jedno idejno rešenje. Na ovih osam članova mogli biste da nanižete još 70 ili 80 članova, pa da sve to dobije neki svoj smisao. Ali da to stavite u osam članova i sve važne stvari u ovom zakonu poverite Vladi i definišete podzakonskim aktima, pa gde tu mi da vidimo političku korektnost ili da vidimo ekonomski interes ove države? A znamo kakva su iskustva sa zakonima koji su dolazili upravo iz vašeg ministarstva. Evo, čak i da se ogradim i kažem da ne želim da sumnjam u vašu ličnu dobru volju i nameru, da pretpostavimo da je to tako. Šta je bilo sa Zakonom o planiranju i izgradnji? Zapeo je. Spremate njegove izmene i dopune. Šta je bilo sa uredbama koje su proisticale iz tog zakona? Da li ste tu pokazali spremnost ili hrabrost ili snagu da se suprotstavite interesnim grupama kojima ste morali da se suprotstavite, a bili su jako zainteresovani i zaZakon o planiranju i izgradnji i za podzakonske akte, odnosno te uredbe koje su i dan-danas gotovo sporne. Šta je bilo sa Zakonom o državnom premeru i katastru? Zašto ga pominjem? Pa, to je jedan od najvažnijih zakona koji uređuje tržište nekretnina, a tržište nekretnina je jako važno za ovo o čemu danas govorimo. Već smo ga menjali. Dokle smo stigli s tim katastrom nepokretnosti u Srbiji danas, vi to najbolje znate. Zato vam i nisu retke izjave da je stanje katastrofalno u segmentu koji, nažalost, mnogo manje pažnje s vaše strane ima nego sektor zaštite životne sredine. Pogledajte izveštaj Vlade Republike Srbije za 2009. godinu. Kada je građevinarstvo u pitanju, imate jedan ovoliki segment teksta, gotovo sve ostalo je posvećeno zaštiti životne sredine. I danas nas ubeđujete da su ovo prave stvari, koje će dati podsticaj građevinskoj industriji, odnosno ekonomskom razvoju Srbije u situaciji u kakvoj ona danas zaista jeste. Pogledajte, recimo, šta ste napisali u obrazloženju, odnosno u analizi efekata. Neću čitati sve, ali pogledajte ovo – rešavanje trenutne prezaduženosti građevinskih preduzeća, a posebno prema bankarskom sektoru. Ovim zakonom ćete rešiti problem likvidnosti u građevinskoj industriji? Što niste pokazali volju, pa izmirili svoje dugove prema građevinskoj industriji? Dugujete 140 miliona evra iz prethodne godine, 30 milijardi dinara iz 2007. godine. Koliko ste dugova iz 2008. godine građevinskoj industriji izmirili? To je prava priča o rešavanju pitanja likvidnosti građevinskog sektora. Šta ćete da radite? Odvojili ste šest milijardi iz budžeta, ili planirate na osnovu ovih mera to da uradite, i podići ćete građevinsku industriju? A, ponavljam priču s početka, time će se opet baviti oni kojima državni intervencionizam uopšte nije bio potreban, koji su u vremenu krize sa svojim finansijskim mogućnostima mogli da plivaju, i oni danas jedini u Srbiji i rade, ali oni se ne ograđuju od intervencije države. Znate njihove poslovne promašaje. Prija im kada ih država kroz kredite subvencioniše, ali nemaju nameru da pokažu socijalnu odgovornost pa da učine nešto sa svojim profitom. Ne bih rekao čak ni socijalna odgovornost, neće da izmire svoje osnovne i elementarne socijalne obaveze, da plate radnicima, a 50.000 ih je bez posla u građevinskom sektoru ostalo u protekle dve godine, plate, poreze i doprinose. I mi sada ovo predstavljamo kao neku veliku stvar. Naravno da ne možemo. Pitamo vas, gospodine ministre, zašto ovo nije rađeno na početku godine. Hoće li ovo čekati rebalans budžeta? Gde ćete da uštinete tri ili šest milijardi da biste finansirali ili sufinansirali projekte koje definišete ovim zakonom? Na konto čega? Odakle? To su prave priče koje je danas trebalo da pričamo. Od toga nema ničega u zakonu. To je sve povereno Vladi, mimo Skupštine i, svakako, mimo javnosti. Šta dalje piše? Očuvanje resursa građevinskih preduzeća, a pre svega njihove materijalne supstance. O dugovima države prema njima sam rekao, ali tu ne treba zaobići ni njihove dugove prema državi. Takve smo amandmane predložili, da se posebno, po kriterijumima koji će se definisati kroz podzakonske akte, uzmu u obzir preduzeća kojima se duguje i koji duguju državi. Pominjete malopre protekcionizam. Za šta služi intervencija države nego da protekcionistički zauzmemo odnos prema domaćim preduzećima? Šta je tu problem? Onima kojima državna intervencija ne treba, njima pravila ne možete ni da namećete. Oni će da investiraju gde to mogu da rade, u to će ugrađivati opremu i materijal koji oni žele, i vi tu ne treba i ne smete da se mešate. Ali kada ste već opredelili državu da reaguje,onda reagujte potpuno kategorički i reagujte do kraja, da tu građevinski sektor zaista oseti određene efekte, kad se već na ovakav način u tom sektoru interveniše. Kažete dalje – povećanje finansijske discipline ukidanjem dampinga i sive ekonomije rada na crno. Građevina je druga oblast industrije u Srbiji koja je u sivoj zoni. Kada bi država pokazala volju, imala snagu da se sveobuhvatno obračuna sa sivom ekonomijom, sve bi bilo drugačije. SRS je ubeđen da bi za razvoj građevinske industrije i uopšte ekonomije u Srbiji danas više efekata imalo da raspravljamo o Zakonu o fiskalnoj odgovornosti nego o ovom zakonu, jer fiskalna odgovornost je nešto što bi obezbedilo novac, kog vi kažete da nema. Ima ga, ali ne možete da mu uđete u trag. I mnogo bi se pametnije trošio u investicijama u ovoj oblasti, koje, po mišljenju SRS, zaista mora da bude jedan od prioritetnih zamajaca privrede Republike Srbije. I tu ne možemo da se sporimo, tu vam dajemo za pravo kada kažete da je jako važno. To jeste jako važno, ali sve ostalo se zaista dovodi u pitanje, od pisanja do primene svega ovoga. A kad govorimo o primeni, ovaj je zakon, gospodine ministre, vodič za subjektivno tumačenje propisa i za korupciju. Pokušaću da vam objasnim zašto sam to tako rekao, a to smo vrlo konkretno rekli kroz naše amandmane. Prvo je pitanje javnih nabavki. Kažete da jeste u skladu sa zakonom. A zašto ste preskočili, prvo, restriktivni put, pa pregovarački sa javnim pozivom? U ta dva niste mogli da se nađete, pa ste uzeli pregovarački postupak bez javnog poziva. Da verujemo da neće biti zloupotreba. Pa vi lično znate, gospodine ministre, da postoje predsednici opština koji imaju građevinske firme, prema kojima postoji sklonost pojedinih članova Vlade. Zamislite šta će na tom nivou da se dešava. Dešava se i sad, bez ovog zakona, a zamislite sad, gde se Zakon o javnim nabavkama koristi u njegovom segmentu gde je najinteresantniji za zloupotrebe i korupciju. Zamislite šta će tu da bude. Šta piše, koji su to kriterijumi, koja preduzeća će da rade? Nema ništa. Ovde nema ništa, sve ste poverili Vladi. Za SRS to je najveća opasnost i najveći problem, naravno. Vraćam se na protekcionizam. Zašto 70% građevinskog materijala i opreme? Pitajte građevinske firme, građevinske radnike, one koji se zaista bave ozbiljno ovim poslom. Gotovo ništa u građevinskoj industriji danas ne postoji, a da se ne proizvodi u Srbiji. Sedamdeset posto nije dovoljno. Opredelili ste se za protekcionizam. Pozdravljamo. Zašto nije 100%? Delovali smo na to svojim amandmanima i rekli - neka karakter projekata bude takav da se isključivo koristi domaći materijal. Ono što se iz inostranstva uvozi, to je luksuz. Pa čak i sferi luksuza nemate više ništa što ne može da se proizvodi u Srbiji. To će uposliti domaće građevinske firme, to će uposliti proizvođače građevinskog materijala i one koji će građevinske usluge da nude. Da se da posao isključivo onima koji imaju sedište ovde, koji ovde plaćaju poreze, koji ovde plaćaju doprinose i da se taj zamajac koji tražite i na kom insistirate zaista pokrene. To ima svoj smisao. Što 70%? Neka bude 100%. A sve ostalo, vraćam se opet na malopređašnju priču onih koji su privatni investitori, koji samostalno o tome odlučuju, na to vi i ne treba i ne možete da se mešate. Vaše je da im stvorite preduslove da troše svoj novac. Naravno, kako to radi država, i vi i ja znamo. Pogledajte član 7. zakona. Da li zaista da verujemo da ovde neće biti zloupotreba? Odnosi se na projekte koji su već započeti. Zašto da ne sumnjamo da ćete kriterijume usklađivati sa projektima koji su započeti? Zašto da ne prepoznamo interes nekog da država isfinansira, kroz ovaj aranžman, njihove promašene investicije iz prethodnog perioda? Šta nam je garancija da se to neće koristiti u političku promociju i u politički marketing? Nije ništa, a iskustvo nam govori da će toga biti. Zato smo rezervisani prema ovom. Kažete - hitan postupak. Danas je bilo reči, u Danu za glasanje, kada ste glasali, da se zakon na osnovu Ustava…, pa se izjašnjavamo da zakon stupa na snagu pre ustavnog određenja od osam dana posle ovog. Pa to bi imalo smisla da ste o ovome raspravljali u januaru ili februaru. Ušli smo u pola građevinske sezone. Sad nam obrazlažete hitan postupak. Dok se sve ovo uspostavi i implementira, mi ćemo izaći iz građevinske sezone. Kakav je smisao? O čemu se radi? Zato kažem da je Vlada morala da nađe meru, i vi kao njen predstavnik, kad je jedan ovakav, štur, nedorečen i tendenciozno takav zakon iznela pred narodne poslanike. Mislim da ste to bili dužni i obavezni, i očekivao sam od vas, iskreno, da će nešto tako i da se desi. Za sam kraj, SRS ovo, u ovakvoj formi, neće podržati, naravno. Predložili smo amandmane kojima smatramo da će korist imati ne Vlada nego građevinski sektor, kome zaista pomoć treba. Mislim da bi trebalo o njima ozbiljno da razmislite i da ih prihvatite. Čini mi se, ponavljam, da bi to bilo dobro za sve. Ovako, neubedljivo i tanko, zaista ne zaslužuje podršku. Hvala, ministre.
Iskorišćeno je 19 minuta vremena ovlašćenog predstavnika poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Velimir Ilić.
Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, sve smo očekivali, ali da se ovakav zakon pojavi u proceduri, to je za nas veliko iznenađenje. Da u 21. veku, posle tolikih evropskih zakona, vi nama ponudite sada da neko bude taj ko će se pogađati, praviti i ugovarati poslove... A ko je taj ko bi to mogao da uradi u aktuelnoj vlasti? Mnogi su ljudi odgovarali, mnogi su u zatvoru – je l' bio tender, nije bio tender, ne znam da li je dobro objavljen itd., a kod vas sada tražite totalnu anarhiju. Budite vrlo konkretni, pripremite neki zakon koji bi bio rešenje. Znamo da je građevinarstvo u velikoj krizi, znamo da je putna privreda u velikoj krizi, znamo da ste obećali u martu velike radove i velike investicije, znamo da ste obećali auto-puteve, četiri auto-puta odjednom, i sada ćete da pravite jedan negde iz sredine. To je kao kad bi čovek počeo da zida kuću, napravi špajz i sve drugo ne dira, i kaže – evo, za ovu godinu dosta, neka ga, špajz ćemo zidati, a sve drugo će da stoji. Moraju prvo temelji da se urade. Niko ne počinje put negde gde ne može ni na karti da nađe gde ste ga napravili. Kao što je u neko prošlo vreme neko od vaših koalicionih partnera počeo da pravi prugu Valjevo-Loznica. Napravili su 500 metara šina i jedan tunelčić, i to sad stoji u nekim kukuruzima tamo i niko tu više nije prišao 20 godina. Šta raditi s tim parčetom pruge i s tim tunelom? Ali to se u jednoj kampanji uslikalo, pokazalo, prikazalo, neko je rekao - gradi se pruga, narod je poverovao, glasao i sve se tako završilo. Ništa od gradnje nema. Građevinska sezona prolazi, a mi sad donosimo zakone. Godišnji odmori prolaze, dolazi jesen i kraj je građevinske sezone. Gospodine ministre, ovo vam je treća građevinska sezona kao ministru građevine. Nije se još mrdnulo sa mrtve tačke. Nekad sam s vama ovde razgovarao i pričao o nekim poslovima, o ''Nuba investu'', o nekim firmama itd. Ne znam kakav je sad vaš komentar kad ste davali po novinama raznorazne nepristojne komentare, a nedavno je Ratel napisao zvanično da ''Nuba invest'' ne može da radi taj posao i poslao mi dopis u Skupštinu, jer nije ovlašćen. To bi bilo kao da taksisti date da taksira, a on nema vozačku dozvolu. Ako sad budete na takav način određivali, davali dozvole,davali poslove, ne znam gde ćemo stići. Ovo je veliki problem, a veliki problem će biti u mnogim investicijama. Jedan privatnik ima po pet-šest istih firmi, registrovanih na razna imena. Ovde postoje stranačke firme, partijske firme. Nedavno sam se iznenadio kad sam video da se jedan od bivših visokih funkcionera pojavljuje u izgradnji, u putnoj privredi, sa asfaltnom bazom, sa firmom, u jednoj kampanji. Radi čovek radove, izvodi na veliko. Sve poslove dobija i radi i ne može mu niko ništa. Zašto? Zato što je iz vladajuće koalicije. Da je iz opozicije, bilo bi mnogo problema i sigurno ne bi mogao to da radi. Kako ćete vi ovo da rešite i šta će da nastane? Vi znate šta je problem. Tender ne može da se raspiše dok se ne zatvori finansijska konstrukcija. Nedavno ste davali neodgovorne izjave da za mnoge nemate projekte. Nije tačno, imate projekte, ali su neki vaši prijatelji, koji su izuzetno teški kriminalci, možda sklonili projekte, pa sad ponovo projektuju za iste pare, samo promene koricu i serviraju projekat. Kako je moguće da nema projekat za nešto što je bilo na međunarodnom tenderu? Kako je moguće da najveći evropski giganti konkurišu za neki posao, a kažete da nemate projektnu dokumentaciju? Prema tome, samo se vi smeškajte (vi se lepo smeškate, imate lep osmeh, ovako, sa gospođom Čomić kada razmenite, i to je vrlo fino), ali ja vam kažem da vi sad uvodite ovu državu u velike probleme. Počinjete da radite ponovo bez para, bez obezbeđenih sredstava, bez zatvorenih finansijskih konstrukcija, bez nekih obaveza, nekih kreditnih linija koje ste najavili, a nema ih nigde. Recite mi, gospodine ministre, u trećoj građevinskoj sezoni koliko ste napravili stambenih jedinica u Srbiji, koliko kuća, koliko stanova. Koliko ste predali građanima na upotrebu? Koliko je napravljeno, od ta četiri auto-puta, kilometara puteva? Šta je sa ovim za Makedoniju što ste ga otvarali? Jeste li nabavili dozvolu za ovo parče auto-puta prema Kragujevcu? Da li ima građevinske dozvole ili je još nema? Prema tome, morate biti veoma jasni, veoma konkretni. Ne možemo u Parlamentu razgovarati - zaposliće se ljudi. Znate li koji je to podatak - radićemo posao ovako, ubrzaćemo posao i zaposlićemo ljude. Koliko ubrzati? Koliko radnika ćemo zaposliti? Koji su to projekti? Da li ovo ostaje trajno da važi? Koje su to investicije? Koji su infrastrukturni projekti? Koliko ljudi sad radi u putnoj privredi? Koliko ljudi je angažovano u građevinarstvu trenutno, da aktivno radi i uredno prima platu? Koliko građevinskih firmi radi, a koliko firmi ne radi? Šta je sa gigantima koji su postojali a danas više ne postoje, ugašeni su? Da li će raditi ovo ili neće? Koliki obim investicija planirate do kraja godine? Koliko imate sredstava? Koliko ste zatvorili finansijskih konstrukcija, za koje projekte, da bismo ovaj zakon usvojili i da bismo o njemu razgovarali? Koliko imate planirano sredstava sada za investiciju u građevinarstvu, koliko u putnoj privredi? Koliko je to sredstava, koliko stambenih jedinica? Pričali ste o hiljadama stanova, nijedan još nije napravljen. Pričali ste o projektima koji će se raditi, sad ćete sa dve milijarde dinara početi nešto da radite na auto-putu. Šta može da se uradi? Ne možete da raspišete tender sa dve milijarde dinara. Morate ovako, da skupite neke putare, da se malo prevare, da rade, i da im se posle plaća nešto povremeno. Kako, na koji način? Koliki će biti prihod od ovih investicija koje su u toku? Da li će moći da servisiraju kreditne linije? Šta ćete dobiti od Novog Sada, Subotice, kad je to već sad pod naplatom? Iz čega će to da se održava, iz čega će da se plaćaju kreditne linije ako su uzete, i koliko će se otplaćivati? Da li će ta investicija dodatno opteretiti budžet Srbije? Hoće. Znate li koliko je održavanje auto-puta po kilometru? Iz čega da platite? Prema tome, počinjati nešto samo marketinški, nema više smisla. Taj marketing smo gledali. Juče vaš kolega otvara fabriku za destilaciju alkohola, a dve takve su zatvorene u komšiluku i ne rade. Zašto? A daje se kredit da se otvori treća, kod jednog od aktivista određene političke stranke. Juče se dovode tamo kuvari, degustatori, konobari, da se napravi ručak za jednog ministra koji je mnogo važan. On ima i degustatore, nisam znao do juče. Dan uoči dolaze kuvari, preuzimaju restoran, da mu naprave ručak. Gospodine Duliću, gde mi to idemo? Otkud vam tolika sredstva? Kako tako nenamenski trošite pare? Proverite da li je juče u jadnom Kosjeriću bilo to ili nije bilo. Jeste bilo. Dolazi autobus ljudi koji obezbeđuju ministra koji dolazi tamo da otvori novu, a ponavljam, dve destilerije postoje u komšiluku i stoje prazne, zarasle u koprive. Malo treba da se pusti da se radi. Ugašene su mnoge fabrike i uništene građevinske firme neplaćanjem računa blagovremeno. Znam, vi ćete opet reći nešto kao neka nuklearna nepogoda. Ne znam šta ste time hteli da kažete kada ste davali jedan intervju. Nisam vas razumeo. Nadam se da ćete to nekad objasniti. Gospodine ministre, vi zaboravljate, posle jednog haosa i bombardovanja i rušenja u ovoj državi da je neko napravio nešto i izgradio, a kako, na koji način nam tamo živi narod. Al' vi to niste uspeli za treću građevinsku sezonu. Otkopajte one avione koji stoje sa raketama zatrpani u zemlji. Uradite nešto konkretno. Nemojte samo menjati zakone. Sad hoćete da izađete iz javnih nabavki jer vam to sad smeta. Da niste neke nove firme pootvarali? Jeste, sigurno. I sad rade samo vaši partijski drugovi, dok giganti propadaju. Uzmite, pogledajte ko je izvođač radova, ko su ljudi koji su se ponovo vratili da rade one stare poslove zbog kojih je Srbija imala nekad velike probleme. Sad vam je glavni operativac u državi gospodin Čume. Moramo da ga oslovimo kao gospodin, jer sad će da ima i univerzitet i fakultet, ima i institut, sad je i projektantska kuća, i nadzornu službu će da ima i sve će da ima. Tu ste vi došli. E sad, da bi gospodin Čume radio, ili Pera ili Žika ili Tika Timotijević, ili neko drugi, naravno, sad ne valja tender, jer će banke kazati – ljudi, bre, ne mogu ti da rade itd. E, sad ne trebaju tenderi. Nekad sam govorio da taj zakon ne valja, pa ste me svi toliko napadali i vređali, šta mi sve niste rekli, ali dobro, pretrpelo se to. Rekao sam da zakon mora da doživi promene, ali ne na ovaj način, da vi ostavljate slobodu, da bukvalno legitimno, kroz zakonske odredbe, možete da radite šta god hoćete. Sa ovo malo parica što ima, sa ovim kreditnim linijama koje ulaze, država se zadužuje. Svi vi pravite privatne firme. Koliko vi, gospodine Duliću, imate privatnih firmi? Koliko komada? Nećete nikada da kažete, stidite se. Da sam na vašem mestu, ne bih se stideo. Kada se čovek stidi da kaže, znači da nešto nije u redu. Sad vam je možda palo na pamet malo i u građevinarstvu da se okušate, vi ili neki vaši prijatelji. Vidim neki iz policije su već počeli da rade mostove. Probali su ljudi, dobili su mostove. Da li verujete…? Voleo bih jedan dan da napravimo jedan izlet, da vas odvedemo, ako ste raspoloženi, da vidite šta se radi i gradi. Mostić od četiri metra se rekonstruiše u Mrčajevcima, pet-šest, jedan za drugim, ima semafora, od njih ne možete da prođete sat, al' to traje po godinu dana. Most u Adranima, već godinu dana, ne znam šta mu više radite. Ja sam nekad, kao mlad inženjer, učestvovao u njegovoj izgradnji, i napravili smo ga veoma brzo, za nekoliko meseci, a sada će nekoliko godina da se rekonstruiše. Zašto idu ti radovi tako sporo? Rade ljudi koji nemaju pojma o tome. Došle su neke firme… Iznenadio sam se kad sam video ko je dobio 12 mostova da radi. Kako? Koje su reference tih ljudi koji rade mostove? Gde su ih gradili i radili? A firme koje su to radile izvanredno, propadaju. "Mostogradnja" ne može da dobije nijedan posao. Ne može "Rad", ne može ni "Komgrap", ni "Ratko Mitrović". Ne može niko da dobije nijedan posao. Ali će zato Pera, Žika i Mika da dobiju posao. Zašto? Partijski. Naloži se, i to će se dobiti i raditi. U zakonu mora nešto da se menja, ali ste morali nešto da smislite da bismo mogli da radimo i gradimo. A ovde budite konkretni. Šta je problem, gospodine Duliću? Šta vam to smeta pa mora da se na ovakav način rešava problematika koja je nastala u građevinarstvu? Nema para za gradnju. Nema narod mogućnosti da podiže kreditne linije da kupuje stanove. Treba jeftina gradnja. Gospodine Duliću, ja sam u Međi, Jaša Tomić, napravio kuće 260 evra po kvadratu, ''ključ u ruke'', i predao. Koliko je danas gradnja? Koliko košta? Koliko je kvadrat? Ko može da ga plati, ko može da ga kupi? Prema tome, uozbiljite se i napravite jedan zakon, ponudite, da spasite srpsko građevinarstvo, da zaposlite građevinarstvo, ali prvo mora da se obezbede sredstva. Prvo moraju ljudi da se zaposle, da se poveća standard, da se primaju plate da bi mogle da se koriste kreditne linije. Sve je to povezano. Građevinarstvo je inicijalna kapisla razvoja srpske privrede, ali kako da ga pokrenete? Koliko ste izdali građevinskih dozvola? Ništa. Meni ste nepravedno rekli da sam uradio objekat bez dozvole. To nije tačno. Možete da pogledate i proverite. Građevinska dozvola stoji kao vrata. Pokazaću vam. Pre sam donosio da vam, kada vas vidim, pokažem. I nemojte da se služite poluinformacijama. Vi ste ministar i kada vi nešto kažete, to mora da ima neku težinu. Na primer, uradite nešto za građevinarstvo i ja ću vas prvi pohvaliti i biću vam zahvalan. Od vas sam očekivao mnogo više. Kad ste došli i kad sam vam predao dužnost, mislio sam da ćete krenuti. Niste krenuli, gospodine Duliću, nimalo. Još uvek ste se zadržali na skupljanju flaša i otpada oko reka. To vam stoji, i to radite fino, i treba to da radite, ali ovoga treba da se manete. Ući ćete u velike probleme. Ovo sa "Nuba investom" morate da poništite, tu dozvolu što ste dali. Ne možete posle ići preko Soroša, a "Nuba invest" da bude podizvođač. Znamo mi, nismo mali. Svi su napisali da je ta dozvola nevažeća i odgovorili, jedino vi niste odgovorili kad sam vam postavio poslaničko pitanje. Niste rekli da ste izdali dozvolu koja nije u skladu sa zakonom, jer onaj ko je dobio posao 25 miliona evra bez tendera, napravio je veliki prekršaj. Neću da vam repliciram, neću s vama da ulazim u polemike, da raspravljam, samo kažem, gospodine Duliću, ovo što radite ne valja. Nije dobro i potrudite se da napravite nešto dobro. Vreme kuca. Uhvatila vas je panika i sad želite na ovaj način… Ako bog da, na proleće ulazite u četvrtu građevinsku sezonu, a da ništa ne uradite. Nema smisla. Morate nešto da uradite bar jesenas. Hajde, spremite se malo za jesen i uradite nešto. Nemojte pričati prazne priče. I nemojte prikupljati te ponude firmi kad im je isti gazda. Jedan gazda ima sedam firmi i vi prikupite pet-šest ponuda od jednog istog čoveka. To nije u redu i to ne sme…
Narodni poslaniče, 20 minuta je iskorišćeno. Zahvaljujem. Pošto se više niko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika ne javlja za reč, prelazimo na tok sednice po prijavama za reč. Obaveštavam vas da su, saglasno članu 93. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, do otvaranja načelnog pretresa prijave za reč u pisanom obliku sa redosledom narodnih poslanika podnele sledeće poslaničke grupe: poslanička grupa ZES, poslanička grupa ''Nova Srbija'', poslanička grupa LDP, poslanička grupa DSS, poslanička grupa ''Napred, Srbijo'' i poslanička grupa SRS. Prva prijavljena za reč je narodna poslanica Bojana Stanojević, posle nje narodni poslanik Miroslav Markićević.
Poštovana predsedavajuća, poštovani ministre i kolege narodni poslanici, pred nama je zakon čija primena treba da ublaži veliku krizu u kojoj se našla građevinska industrija u Srbiji. Prema raspoloživim podacima, vidi se da srpska industrija sasvim lagano izlazi iz krize i doživljava neki vid oporavka. Međutim, to nije slučaj sa građevinskom industrijom, jer ona i 2009. i 2010. godine beleži drastičan pad. Svetska ekonomska kriza, odnosno konkretno kriza koja je zahvatila građevinarstvo u čitavom svetu, na najgori način se projektovala na ovu oblast u Srbiji. Zato je bilo neophodno iznaći načine da se ovakva situacija ublaži i da se nađu načini koji će lagano voditi ka oporavku. Vlada je već reagovala na razne načine da pomogne ovu oblast. Ponoviću, između ostalog i ono što je ministar rekao, subvencionisanje kamatne stope prilikom kupovine građevinskog materijala, subvencionisanje kamatnih stopa kod kupovine stanova, međutim, pokazalo se da to sve nije dovoljno i da treba iznaći još načina da se ova oblast pojača što više. Zato je resorno ministarstvo napisalo ovaj zakon, koji će imati privremeni karakter. Naime, treba naglasiti da on ima važnost do 31. decembra 2011. godine i za to vreme treba da stvori uslove za oporavak građevinske operative, u kojoj na neki način vlada vanredno stanje. Potrebno je smanjiti visoki stepen nelikvidnosti ovih preduzeća i smanjiti veliku nezaposlenost koja vlada u ovoj oblasti. Deo građevinske industrije je već na neki način pokrenut, kada je u pitanju niskogradnja, i to kroz investiranje završetka Koridora 10, a već je najavljeno da će se krenuti sa projektima na investiranju izgradnje još nekih bitnih koridora kroz Srbiju. Međutim, posebno je važno da se aktivira oblast koja se vezuje za visokogradnju. Potrebno je uposliti domaća građevinska preduzeća koja se bave proizvodnjom građevinskog materijala i, naravno, preduzeća koja se bave izvođenjem. Ministar je već napomenuo, ali nije zgoreg još jednom ponoviti radi šire javnosti, da bude jasno kakva je suština ovog zakona. Naime, Vlada će, na predlog nadležnog ministarstva, odnosno na predlog lokalne samouprave, utvrđivati projekte za izgradnju, rekonstrukciju ili adaptaciju koji će se delimično ili u celosti finansirati iz budžeta Republike, pokrajine ili opštine. U realizaciji svih ovih projekta učestvuju domaća građevinska preduzeća i mora se koristiti domaći građevinski materijal, i to najmanje 70% od ukupne planirane količine. Radi se o projektima za izgradnju ili rekonstrukciju škola i obdaništa, bolnica i zdravstvenih ustanova, kolektivnih stambenih zgrada, sportskih objekata, objekata koji će koristiti kulturi i svih ostalih objekata za koje je potrebno proglasiti javni interes. Dobro je što se pojednostavio postupak javne nabavke, odnosno što se izvođači biraju kroz pregovarački postupak bez objavljenog javnog poziva. To u svakom slučaju ne znači da se ne poštuje Zakon o javnim nabavkama, već znači da se u postojećem zakonu našao način da se ovaj postupak skrati i da se što pre dođe do izvođenja samih radova. Poziv se upućuje svim preduzećima koja se bave ovim poslovima. Ministarstvo će, prema određenim kriterijumima, napraviti spisak ovih preduzeća. Vlada će, što je vrlo bitno, dati najviše i najniže cene, što će sprečiti pojavu dampingovanja cena ili prekoračenja visine određenih radova. Potpuno je razumljivo što se ovakav zakon donosi po hitnom postupku. S njegovom primenom treba krenuti što pre, ali to u svakom slučaju ne znači da se neće poštovati postojeći zakoni, koji su sada na snazi, da se neće poštovati Zakon o javnim nabavkama, da se neće poštovati Zakon o planiranju i izgradnji. Naravno da će se svi ovi radovi izvoditi prema postojećim prostornim i urbanističkim planovima i da će se procedura izdavanja građevinskih dozvola izvoditi apsolutno prema važećem zakonu. S tim u vezi, poznajući značaj čitave ove situacije, da što pre treba reagovati, poslanička grupa ZES će se u Danu za glasanje izjasniti za prihvatanje ovakvog zakona. Zahvaljujem.
Iskorišćeno je pet minuta i 35 sekundi vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Miroslav Markićević, a posle njega narodni poslanik Munir Poturak.
Poštovana gospođo potpredsednice, poštovani gospodine ministre, poštovane kolege narodni poslanici i poštovani građani koji gledate ovaj direktan prenos, pokušaću da u mojoj diskusiji na neki način kažem nešto što prethodni govornici, bilo da su opozicija ili predstavnici vladajuće koalicije, možda dosad nisu rekli. Počeću od samog naslova zakona, o podsticanju građevinske mafije Republike Srbije u uslovima ekonomske krize. Gospodine ministre, s obzirom na to kakve zakone Narodna skupština donosi u zadnjih godinu dana, mislim da ovaj današnji predlog zakona, koji vi ovde zastupate, ima i jednu duboku političku poruku i političku dimenziju. Ako se setimo da je ova skupština donela duboko antievropske zakone, kao što je Zakon o informisanju, tzv. reformu pravosuđa, Zakon o elektronskoj komunikaciji, mislim da je ovo jedan od niza zakona koji se donosi, čini mi se, protivno nekim evropskim pravilima. Povezano s izjavama čelnika ove naše države i čelnika stranke kojoj vi pripadate, analizirajući to u zadnjih nekoliko meseci, gde se upućuju i otvorene pretnje nekim ambasadorima zapadnih zemalja, gde neki ministri neke investitore, hajde da kažemo otvoreno - Bodo Hombah, pa nije ga ''Nova Srbija'', ni Velimir Ilić, ni poslanici ''Nove Srbije'', niti su ga građani Srbije doveli u Srbiju, znamo dobro ko ga je doveo u Srbiju, kvalifikuju veoma ružnim rečima, i to su vrlo loše poruke svetu i Evropi u trenutku kada u ovoj zemlji nedostaju investicije. U tom kontekstu ću pokušati da kažem nekoliko reči o ovom zakonu i da postavim neka pitanja, na koja očekujem da odgovorite. Lepo je reći da mi želimo da favorizujemo domaća preduzeća. ''Nova Srbija'', a posebno predsednik ''Nove Srbije'' je to godinama pokušavao i pričao, a nazivan je svakakvim uvredljivim izrazima i kvalifikacijama, da nije za Evropu, da je antievropljanin, a kao što vidimo, ne samo u velikoj ekonomskoj krizi, koja je zapljusnula i našu zemlju, a izgleda da tek ulazimo u nju, bez obzira šta je rekla prethodna govornica, moja koleginica, svi pokazatelji, pa i bilansi u građevinskoj industriji, govore da mi sve više zapadamo u krizu, i sada imamo državnu intervenciju. Gospodine Duliću, mislim da se to duboko razlikuje od onoga što je vaša koalicija u predizbornom programu 2008. godine nudila građanima. Mi smo nudili nešto drugo, dobili smo kol'ko smo dobili, prošli smo kako smo prošli, to i nije bitno u ovoj priči koju hoću sada da ispričam, bitno je kako građani žive. Sad vi kažete ovde i nailazite, moram da vam kažem u nekoliko sledećih rečenica, na plodno tle. Mi Čačani smo poznati kao lokalpatrioti i sad mi čitamo ovako ovaj zakon – najbolje bi bilo da poslove u građevinarstvu u Čačku dobijaju čačanske firme. Pripremajući se za ovu diskusiju, razgovarao sam s nekoliko predsednika opština i gradonačelnika. Oni su, gospodine Duliću, ako ste obavešteni o tome, još pre mesec dana pripremani na ovaj zakon, samo što im je neki drugi ministar pisao neke preporuke, a on se zove gospodin Milan Marković. Ne znam da li je u njegovom resoru ovo što vi danas ovde branite, ali da se predsednici opština i gradonačelnici već pripreme na ovaj zakon. Suština ovog zakona je – građevinske firme će poslove dobijati putem pregovora. Dakle, sve diskusije ovde, pa i prethodne koleginice, da Zakon o javnim nabavkama, bar u građevinskoj industriji, nije suspendovan, nisu istinite. On je apsolutno suspendovan. Kad je predsednik ''Nove Srbije'' i tadašnji ministar iskreno i pošteno, možda malo politički naivno za ovakvu medijsku scenu koja postoji u Srbiji, a kao pragmatičar, inženjer i narodni ministar koji je uradio 4.000 kilometara puteva… Gospodine Duliću, 4.000 kilometara puteva, a nekim putevima ste se vi i podsmevali, a znate, tamo na Goliji, put do njihovih kuća, do njihovih škola, za njihovu decu, to je njima Koridor 10. Vi to iz vaše Subotice, iz ministarskih fotelja, nećete nikada shvatiti. Dakle, kad je tadašnji ministar Ilić govorio da neke odredbe Zakona o javnim nabavkama nisu dobre, shodno efikasnosti, nekim terminima da neko, kao što ste i vi rekli, može da se žali, a i nema firmu… Ali ne znam kako je, gospodine Duliću, onda konkurisao i kako je uopšte došao na spisak firmi koje konkurišu za neki posao ako nema ni građevinske mašine ni radnu snagu. Dakle, ponavljam po treći put, kad je ministar Ilić, tadašnji, dobronamerno upozoravao, ne gledajući ni svoj politički rejting ni politički rejting svoje stranke, nego šta je pravi interes građana, da se radi ta infrastruktura, pre svega putevi, za šta je on bio nadležan, vi ste ga preko vaših medija, gde imate monopol, ismejali i naružili. Sada, danas, 29. juna, gospodine Duliću, vi ste došli s predlogom zakona u kojem je sadržano mnogo toga što je tadašnji ministar Ilić na vreme govorio. Mi, u principu, protiv državnog intervencionizma nemamo ništa, da naše domaće firme dobiju poslove, samo nam deluje vrlo neozbiljno, gospodine Duliću, da ovako nešto predložite u osam članova zakona. Kako ćete da sprečite ovde korupciju? Mene čudi da silni državni organi koji su angažovani, pa i sam predsednik države nije, recimo, stavio veto na ovaj zakon dok se ovde ne raspravi nešto. Vi mislite da će da se spreči rizik od korupcije nekim uredbama Vlade? Ko će da pregovara o glavnim poslovima? Vi ste ovde naveli, kad se tiče objekata, i auto-puteve. Gospodine ministre, vi ste bili jedan od glavnih zagovornika i protivnika koncesije, pa ste tražili, nekih 25.000 stranica je bilo, pa sam ja lično išao da vidim. Ne pričam sad o stranci, pričam o sebi. Šta tu ima da nije u redu? Sve je bilo u redu, samo jedna tamo stavka, gde je ta firma koja je dobila koncesiju da gradi auto-put, i to je njihovo pravo bilo, da se ne zna po kojoj ceni. A šta sad imamo, gospodine ministre? Mi ćemo podsećati građane i putem ove govornice, s ovoliko minuta koliko imamo, šta vi sad pričate. Sada ćete vi to da radite pregovorima. Znači, neke firme koje su pod vašom ingerencijom, odnosno vašeg ministarstva, dobiju poslove. Kao da mi ne znamo da su u Srbiji i dosad dobile dve-tri firme, pa onda uzimaju podizvođače. O tome vi nama da pričate malo. Kako će država to malo para što bude imala i što ima (ne kažem da ste za to vi isključivi krivac), kako će te pare da budu pravedno raspodeljene, kad sada nema ni tendera, takvih kakvi su, te procedure koja jeste spora, gde se neki ljudi žale, odnosno dobijaju firme koje ne bi trebalo, ali kako ćete vi sad da sprečite, kako ćete da odagnate sumnju građana da u tim pregovorima…? Zamislite, biće poslovi od milijardi evra i to ćemo da rešimo pregovorima. Morali biste nekoliko rečenica makar da nam kažete o tome, inače će se ovo pretvoriti u zakon o tajkunskim mostovima. Sada ćemo da pregovaramo, recimo, sa nekim tajkunom, kao što reče šef države, koji je maznuo, narodski rečeno, sto miliona evra - uloži, majstore, 20 miliona evra, udarićemo tablu ''tajkunski most'', a ovih 80 miliona evra, pa dobro, narod je to ionako već zaboravio, oteto je na vreme. Dakle, izražavam sumnju u svrsishodnost ovog zakona, ne samo zato što je kraj građevinske sezone, gospodine ministre, nego zbog pitanja šta je prava namera ovog zakona, da li da se legalizuju već mutne radnje koje se rade. Predsednik naše stranke Velimir Ilić je pre nekoliko minuta doslovce rekao imena i firmi i ljudi. Da li da se sada, pošto je kraj mandata 2012. (kao mantru svaki ministar to kaže, a Kruševac vam je juče poručio da to neće biti 2012, biće malo pre), da li da se na neki način spremamo za bežaniju kada se promeni vlast? Imamo ovaj zakon u rukama, tako smo sklapali poslove – pregovorima. A znate, u pregovorima može svašta da bude. Mož' da bidne, al' ne mora da znači - što narod kaže. Zakon o javnim nabavkama, ovakav kakav je, trom i neprecizan u mnogim stvarima, ipak je bio brana da se narodne pare ne troše kako mislim da će da se troše. Prema tome, mislim da ste dužni da ovde, i ne samo narodnim poslanicima, nego celokupnoj javnosti koja gleda ovaj prenos, objasnite zašto… Ovaj zakon uopšte nije tako naivan, gospodine ministre. Pričao sam i pokušao da pričam o političkoj dimenziji, ali nijedna politika se ne vodi radi sira i vojne muzike, nego u svakoj politici postoji ekonomski interes. Bliže se izbori, gospodine ministre. Da ovaj zakon ne postoji zbog toga što bi trebalo neki malo neku provizijicu da plate? Trebaće vam mnogo novca da dobijete ove izbore, gospodine Duliću. Mnogo više, verujte mi, nego što ste obećali u Boru. Hvala.
Iskorišćeno je vreme poslaničke grupe. Reč ima ministar Oliver Dulić.
Znate, u psihologiji postoji nešto što se zove autoprojekcija. Kada pokušate da zamislite sebe u nekoj ulozi, onda projektujete šta biste radili da ste u toj ulozi. Možda biste vi radili ovo što upravo pričate, gospodine Markićeviću, ali ja to neću da radim, niti ćemo mi to da radimo. Vi, u stvari, sve vreme pokušavate da implicirate da je ovaj zakon dobar put i u uvod u korupciju, a ja vam sve vreme govorim da mi ovim zakonom ne činimo ništa da promenimo ono što je sistemski zakon, a to je Zakon o javnim nabavkama, koji je definisao postupak javne nabavke i koji je na najbolji mogući način definisao kako da se spreči da do zloupotreba i korupcije dođe. Otišli smo čak i korak dalje. Situaciju u građevinskom sektoru smo prepoznali kao katastrofalnu i potrudili se da je uporedimo sa svim onim situacijama u kojima je Zakon o javnim nabavkama prepoznao mogućnost hitne procedure da se posao ugovori i da se krene u radove, kao što su poplave, klizišta, požari, vanredne situacije. Čak i u Zakonu o javnim nabavkama imate definiciju vanredne situacije, na koju naručilac nije mogao da utiče. Mi se nalazimo u situaciji na koju nismo mogli da utičemo, a koja se zove svetska ekonomska kriza i koja se zove katastrofalan pad tražnje u sektoru građevinarstva i potrebe da se jedan sektor realno spase, da se ljudi zaposle. Dakle, o tome se radi, mi ovim zakonom samo pokušavamo da definišemo proceduru kako će se to uraditi. Da li će biti zloupotrebe i korupcije? Biće pokušaja, sigurno. Bilo je uvek, i dosad, i tačno je, neki ljudi su sada u zatvoru zbog toga što su, ne čekajući ovaj zakon, pokušali možda da kreativno tumače postojeći. I treba da budu u zatvoru, kao što treba da budu u zatvoru i ljudi koji pokušaju ovaj zakon da zloupotrebe i da iskoriste situaciju u kojoj se sada nalazimo da bi stekli sebi bilo kakvu protivpravnu imovinsku korist. Ali, suštinski, ovaj zakon treba da dovede do toga da ljudi krenu da rade. Odakle pare? Rekao sam i ponoviću, država ima nešto sredstava, ključne pare dolaze iz banaka, lokalne samouprave, pokrajina, odnosno Republika će spojiti sredstva sa bankarskim sredstvima i finansiraćemo one projekte za koje se proceni da ispunjavaju kriterijume da mogu da pomognu, da se najviše koriste domaći građevinski materijali i da zaposle najveći broj ljudi. Dakle, pričamo o ozbiljnoj državnoj intervenciji da se spase jedan sektor. Sumnja i otvaranje sumnje da ovo služi da se sada namire neki apetiti itd., to apsolutno ne dolazi u obzir i to ne stoji. I videćete vrlo dobro da to ne stoji. Što se tiče svega onoga što je bila jedna salata od reči, koja je bila izlaganje mog prethodnika, mogla bi, naravno, da napravi, siguran sam, gomilu replika u koje ja ne želim da ulazim, jer te replike daju na značaju svim tim stvarima koje su izgovorene ovde, a predstavljaju bujicu neistina. Dakle, s mojim prethodnikom neću da raspravljam, ali hoću da kažem jednu stvar. U vreme dok je ta vlada vladala, vlada Vojislava Koštunice, ova zemlja je imala fantastičan ekonomski rast pre svega zahvaljujući temeljima koje je postavila vlada Zorana Đinđića. Imali smo privatizaciju, imali smo velike investicije u zemlju, imali smo ogroman novac koji je u ovu zemlju ulazio, imali smo veoma perspektivan ekonomski rast, koji se, pre svega, zasnivao na tome da je svet mogao da investira. U ovom trenutku se nalazimo u najtežoj ekonomskoj krizi u istoriji čovečanstva, i ne samo da ne ide nama, ne ide celom svetu. Kada sada neko postavlja pitanje zbog čega se ne gradi, nije da se ne gradi samo u Beogradu ili u Srbiji, ne gradi se u celom svetu. Svi se nalaze u problemu. Poredeći to vreme s ovim vremenom je jedan jeftini politički marketing koji ne vodi ničemu, jer ovakvu krizu niko ne pamti. Dakle, više uopšte neću da pričam o tome zbog čega postoji potreba da se ovaj zakon donese i da li je to pitanje neke zloupotrebe. Tvrdim vam da je to autoprojekcija. Ovde nema potrebe da se dovodi u pitanje poštena namera ovog zakona. Namera je da se spase građevinski sektor. Radimo to sada zato što moramo. Ima ograničeno dejstvo, na vremenski period do kada se procenjuje da će kriza da traje, i daj bože da u narednim mesecima ljudi odu na gradilišta i da krene da se radi i da se gradi. Budite sigurni da će to imati pozitivan efekat na ekonomiju. Zahvaljujem.
U elektronskom sistemu je prijavljen narodni poslanik Miroslav Markićević. Iskoristili ste vreme poslaničke grupe. (Miroslav Markićević: Replika.) Nemate pravo na repliku. (Miroslav Markićević: Govorio je o prethodniku.) Molim vas da ne dobacujete. Pažljivo slušam sve govornike i moja je obaveza da procenim da li postoji osnov za repliku. U ovom slučaju osnova za repliku nema. Narodni poslanik Munir Poturak ima reč, a posle njega narodni poslanik Ivan Andrić.
Poštovani predsedavajući, uvaženi gospodine Duliću, moja koleginica iz Vrnjačke Banje je dala obrazloženje, i kao osoba i kao poslanik, sa stručne strane gledišta ovog zakona, a ja sam hteo samo da napomenem da bi ovaj zakon trebalo da ima u svom pravilniku uvid i neke odredbe koje će prepoznati specifičnosti nekih mesta. Konkretno, Novi Pazar, recimo, nema Katastar nepokretnosti, i ne samo Novi Pazar, nego mislim i deo Beograda, Čačak, Sjenica, Tutin, a da bi se ovaj zakon sproveo i primenio u ovom trenutku, prosto je vremenski potrebno da se nešto uskladi sa Katastrom nepokretnosti. Ako ova ekipa koja radi na donošenju pravilnika po ovom zakonu ima nameru i želju da se ovaj zakon primeni, molim vas da se što pre, uredbom ili na bilo koji drugi način, donese mogućnost da se u ovim opštinama, ako ništa drugo, Katastar zemljišta primeni za objekte koji su ovde u ovom zakonu nabrojani u mogućnosti sprovođenja i izvođenja. Vreme građevinske sezone je bukvalno već na izmaku. Voleo bih da vam napomenem da u Sjenici samo četiri meseca imaju građevinsku sezonu. Verujem da ovi teški trenuci za građevinsku industriju ne mogu ovim zakonom tako da se ubrzaju, koliko mogu da im omoguće da se ovaj trenutak iskoristi da se pripreme i prepoznaju prednosti na lokalnom nivou. Ova saradnja lokalne samouprave i vašeg ministarstva sa građevinskim firmama i proizvođačima mogu da iskoriste ovaj trenutak i ovaj zakon koji ovde usvajamo. Sandžačka demokratska partija će u Danu za glasanje podržati ovaj zakon, zato što u njemu prepoznaje hitnost i trenutak važnosti za, pre svega, zapošljavanje ljudi, šanse da se iskoriste za one objekte koji će biti od vitalnog interesa za lokalne samouprave. Hvala.
Tri minuta je iskorišćeno vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Ivan Andrić, a posle njega narodni poslanik Vladimir Milentijević. Samo se prijavite u elektronski sistem, molim vas. Izvolite.
Hvala, gospođo predsedavajuća. Nažalost, moram da kažem da je ovo tužan dan za poslepetooktobarsku Srbiju. Ako ste pomenuli, gospodine ministre, a znamo se jako dugo (ako se ne varam, od 1996. godine), vladu Zorana Đinđića i temelje koje je ona postavila, sa čime možemo da se složimo, moram da vam kažem da je jedan od ključnih temelja bio Zakon o javnim nabavkama. Ako je osnovni argument za donošenje ovog zakona briga o ljudima koji rade na skelama, koji su zidari, koji rade u proizvodnji cementa ili svega drugoga, moram da vam kažem da ono što je suština pomoći svim građanima jeste javna kontrola trošenja njihovog novca. To je suština demokratije. I, nažalost, ovo će biti crni dan. Mogu da govorim, što je rekao moj prethodnik, i kao osoba i kao poslanik. Kao osoba, bio sam šokiran kad sam dobio ovaj zakon kao narodni poslanik. Kratko i jasno, jedina svrha ovog zakona je poništenje, suspenzija Zakona o javnim nabavkama, i kao takav, on je duboko antidemokratski. Svako ko za njega glasa, imaće taj žig na sebi. To vam danas kažem. Pored toga, ovaj zakon je i antievropski, zato što krši sve ugovore koje je Srbija do danas potpisala sa EU. On će narušiti i ekonomiju Srbije, zato što, ako zabranimo firmama iz regiona ili iz sveta da učestvuju na tržištu u Srbiji, oni će to zabraniti našim firmama u svojim zemljama. Ali to neće biti u građevini, zato što mi tu nismo konkurentni. Odgovor će uslediti u poljoprivredi, u tekstilu. Zbog toga je ovaj zakon duboko i antievropski i antiregionalni. Prema članu 76. u stavu 4. naše najveće pobede u prošloj godini, ili u ovoj godini, kako god hoćete, to je stupanje na snagu Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, naša država se obavezala da svojim, domaćim firmama daje prednost 15% do kraja druge godine primene Sporazuma, 10% do kraja treće godine i 5% do kraja četvrte godine. To je evropski standard. Mi smo dobili u proceduru zakon koji onemogućava firme koje nemaju sedište u Srbiji da učestvuju ovde. Podsetiću vas da je prošla vlada bila primorana da izmeni cenu putarina, tako da strana i domaća vozila imaju iste uslove za prolazak kroz zemlju. To nije bila odluka koja je doneta lako, ali je bila odluka koja je išla u svrhu evropskih integracija Srbije. Ali da zanemarimo evropske integracije. Tu mi mislimo da treba ići ka Evropi. Očigledno, iz poslednjih nekoliko zakona i stoga što ovde nema vladinih predloga evropskih zakona, jasno je da se pred ovom vladom nalazi zaokret. Možemo da govorimo o tome da je ovaj zakon, i potpuno stojimo iza toga, duboko koruptivan. Koruptivan je zato što se potpuno eliminiše tržište i uvodi protekcionizam, u kome će sve odluke, od izdavanja dozvole, biranja projekata, biranja firmi, bez ikakve kontrole, vršiti Ministarstvo. To u ovoj zemlji nije bio slučaj čak ni za vreme Slobodana Miloševića. Čak se i tada Vlada dovijala na neke drugačije načine. Danas imamo potpuno otvoren Predlog zakona, u kome se sve, od početka do kraja, stavlja u ruke Ministarstvu, i jedino što smeta, to ja kao narodni poslanik koji se ne razume puno u građevinu, ali ako je ovde kriza, ako imamo loš Zakon o planiranju i sve što treba da uradimo da izađemo iz krize je da ukinemo javnu kontrolu trošenja novca građana, to nije tačno i taj argument je, u najmanju ruku, licemeran. Ovaj zakon je, takođe, centralistički. Mnoge kolege su govorile o tome. Sve će se odluke, o krečenju škole u Surdulici ili popravci ve-cea u domu zdravlja bilo gde, donositi u Beogradu. To tako ne može da funkcioniše. Prosto, funkcionisati i neće. Ali, nije to ni namera. Što se tiče procesa evropskih integracija, ovaj zakon je protiv konkurencije. On je protiv tržišta. On će uneti nestabilnost u ekonomiju. Posledice toga će biti dugoročne, neverovatno loše i danas ne možemo da ih budemo svesni. Predvidivost iz ekonomije se potpuno sklanja. Ono što svi traže u ovoj zemlji je predvidivost, od kursa do bilo čega. Mi donosimo zakon koji radikalno menja jednu industriju. Razlog za to je kriza, ali posledice ili načini na koji će se ta kriza rešiti, u ovom zakonu ne postoje. Znate li u šta će da se pretvori ovaj zakon? Svaka stranka iz vladajuće koalicije će dobiti određeni procenat da namesti toliko njenih građevinskih firmi na ovaj spisak koji će utvrditi Vlada. Zatim će te firme, u procentima u kojima vladajuće stranke postoje na lokalu, raditi na lokalu i deliti nekakvu dobit. Nemamo u ovom zakonu čak ni kriterijume po kojima će te firme posao dobijati. Njih će odrediti Vlada. Mi znamo kako Vlada deli. Znamo kako deli sve (od sudija Ustavnog suda, pa pošto ima Sulja jednog, danas ćemo birati jednog Rasimovog, da se ne naljuti), tako ćemo deliti i ovo. Ali posledice će biti mnogo gore. Jako je teško govoriti detaljno. Podneli smo amandmane. Vi ste, gospodine ministre, rekli da ćete pregledati naše amandmane. Oni su vrlo jednostavni, kažu ''briše se'' na svaki član ovog zakona. Nismo uspeli da nađemo nijednu stvar u ovom zakonu koja bi ovaj zakon unapredila. On je, prosto, sam po sebi skandalozan i rešenje ne nudi, niti se obraća. Ne možemo koristiti argument krize da bismo rušili osnovne institute demokratskog društva. Osnovni, ili jedan od osnovnih instituta, podjednako važan kao sloboda medija, jeste kontrola novca koju vlast troši, a novac je građana Srbije, od njihovih poreza. I, ako je to jedino što je smetalo danas da se grade objekti, ako država ima volju, onda verujte da je tu problematična namera onog ko hoće da troši novac, a ne sama institucija kontrole tog trošenja. I oko toga se nikada ne možemo složiti. Danas ćete videti da će mnoge organizacije za zaštitu demokratije reagovati po ovom pitanju. Sa svima njima smo se čuli. Neverica je u pitanju, od mnogih organizacija koje se bave zaštitom demokratije, da je ovako nešto došlo u Skupštinu. I uopšte nije čudno što je izbegnuta javna rasprava, što smo zakon dobili opet za vikend, a treba danas da raspravljamo o njemu. Ono što nas jedino čudi, to je zašto nema Zakona o Agenciji za borbu protiv korupcije. To je, prosto, bilo idealno za spajanje. Jer, ovo je suština korupcije. Neće korupciju pobediti policija. To je demagogija, kad to neko kaže. Korupciju će pobediti izvlačenje države i pojedinaca iz donošenja odluka bez jasnih pravila. A jasna pravila ne postoje u državi u kojoj se menjaju svaki dan.Na svakoj sednici Skupštine radikalna promena. Danas, vratiću se na početak, ukidate javne nabavke iz sektora građevine. Tome nema kraja. Sledeće je ukidanje javnih nabavki… Zar u zdravstvu nije kriza? Zar nije kriza u poljoprivredi? Čemu onda i zašto postoje javne nabavke tamo? Je l' tamo nema problema sa zaštitom potrošača? Kao primer ili razlog za ukidanje toga naveli ste to da postoje ''tender basteri''. Pa to je stvarno strašno. Znači, ako je sud rekao da pretnje novinarki nisu ugrožavanje njene slobode i ako je oslobodio osumnjičene, i svi mislimo da je ta odluka bila pogrešna, pa je l' to dovelo do toga da ukinemo pravosuđe u ovoj zemlji? Šta nas briga za jedan konkretan slučaj. Rešite ga. Imate policiju. Ako se radi o zloupotrebi, privedite osobu, kaznite je krivično. To nije dozvoljeno ponašanje, da postoji firma koja služi samo za to da se ruše tenderi, a svakako ne može da bude argument za ukidanje javne kontrole trošenja novca građana. Neće zidare spasti to što će sada Ministarstvo dodeljivati posao. Neće. Imali smo primer ministra Mrkonjića u kampanji "Obnova, razvoj, reforme" 2000. godine. To je nas dovelo na vlast, između ostalog. Koga će ovaj potez dovesti na vlast, to je ono čime treba da se bavite. Završiću, pošto i moje kolege hoće da govore, svako želi o ovome da govori, naravno, ali da vam kažem, ovaj zakon ima privremeni karakter. Ima privremeni karakter, ali posledice ovog zakona će biti jako dugoročne, kao što su bile posledice loših zakona u vreme 90-ih godina.
Iskorišćeno je deset minuta vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Vladimir Milentijević, a posle njega narodna poslanica Jorgovanka Tabaković.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, DSS se pridružuje svima onima koji smatraju da je neophodno donošenje ovog zakona o podsticanju građevinske industrije Republike Srbije u ekonomskoj krizi, i ne samo u vremenu i uslovima ekonomske krize, već i na duži period. Ekonomski tim DSS-a u svom programu predviđa da podsticaje investicijama treba pretežno usmeriti na ključne privredne grane, ato su: poljoprivreda, građevinarstvo, infrastruktura i energetika. Posebno na granu građevinarstva, jer ona lančano pokreće delatnost u mnogim privrednim granama koje prate građevinarstvo (gospodin ministar je izneo da je njih 35). Posebno i zbog toga što je građevinska industrija na kolenima. Za razliku od industrije, situacija u građevinarstvu je dramatična, jer beleži konstantan pad u 2009. i 2010. godini, da bi u aprilu 2010. godine građevinarstvo zabeležilo pad čak 23,1% u odnosu na 2009. godinu, a u oblasti visokogradnje pad iznosi 49,1%, znači 50% po podacima Republičkog zavoda za statistiku. Iako se u načelu slažemo sa potrebom donošenja ovog zakona, svakako se ne možemo složiti sa pojedinim odredbama ovog zakona, posebno sa čl. 3. i 5. ovog zakona. Posebno se ne slažemo sa postupkom u realizaciji projekata. Imamo izrazite primedbe na član 3. i na član 5. Član 3. stav 2. reguliše da u realizaciji ovih projekata u vremenu ekonomske krize mogu učestvovati građevinska preduzeća čije je sedište na teritoriji Republike Srbije. Mi se s time slažemo, ali je relativno ko su vlasnici pojedinih preduzeća na teritoriji Republike Srbije, da li su to građani Republike Srbije. Imamo primedbu na član 3. stav 3, gde se predviđa da se u realizaciji ovih projekata mora koristiti domaći građevinski materijal u učešću najmanje 70% od ukupno potrebnog građevinskog materijala i opreme za pojedine objekte. Dobro je što se ovom odredbom favorizuje domaća proizvodnja građevinskog materijala, ali se postavlja pitanje ko će vršiti kontrolu da li je to materijal domaće proizvodnje ili je uvozni. Toga tu nema i to je jedna od primedaba. Znači, u ovom zakonu nedostaje kontrola za učešće građevinskog materijala u objektima domaće proizvodnje. Najsporniji član ovog zakona je član 5. To su skoro svi moji prethodnici istakli i DSS se pridružuje tome. Ovim članom je predviđeno da se primenjuje pregovarački postupak bez objavljivanja javnog poziva, navodno zbog hitnosti u uslovima ekonomske krize. Zakon o javnim nabavkama tačno propisuje kada se primenjuje pregovarački proces i on se mora poštovati u celini dok je na snazi. Ministar Dulić nam je nagovestio ko će biti izvođači radova. Izvođači radova će biti oni, po njegovim rečima, koji imaju časnu referencu, kvalitetnu i obimnu mehanizaciju, građevinsku opremu, licitirane kadrove itd. Pri tom, ne znam da li gospodin ministar zna koliko ima preduzeća koji nemaju časnu referencu, a imaju kvalitetnu i obimnu mehanizaciju upravo što poslove nisu dobili po Zakonu o javnim nabavkama, nego u pregovaračkom procesu. To je ključni momenat i član koji u svakom slučaju treba brisati. DSS je, kao i sve ostale poslaničke grupe iz opozicije, podneo amandman na taj član. Zašto? Zato što nema nijedan argument koji isključuje Zakon o javnim nabavkama, a da on nije propisan u Zakonu o javnim nabavkama. Nema brzine i potrebe za hitnim postupkom u građevinarstvu. Taj postupak ne postoji, jer se u građevinarstvu zna od čega se počinje, od geološkog ispitivanja do izvođačkog projekta, sa svim mogućim izvođačkim detaljima, premerom i predračunom. Ako se mora provesti vreme, u zavisnosti od veličine i namene, po godinu dana, a možda i više, da se to isprojektuje, da se dovede u red i da se po Zakonu o javnim nabavkama sprovede proces u sprovođenju i odabiru izvođača, zašto bi se žurilo da se to radi za 15 dana? Poštenije i časnije bi bilo da se Zakon o javnim nabavkama prilagodi uslovima ove krize,nego da se derogira Zakon o javnim nabavkama time što će se pristupiti pregovaračkom postupku. Navešću vam samo jedan primer. Dva objekta skoro iste kvadrature, skoro iste sadržine građevinskog materijala, rađena su u istom vremenu. Jedan od njih je prošao proceduru javne nabavke, poštovan je Zakon o javnim nabavkama, i on je koštao sto miliona dinara. Drugi, isti takav objekat, koji je upravo izbegao zakonsku proceduru o javnim nabavkama, koštao je dvesta miliona dinara. Mislim da je to nedopustivo i da se nikako ne sme zaboraviti da pregovarački proces u svom sadržaju ima korupcije, a jedan od primera je ovaj koji sam naveo. Na kraju, zbog vremena koje mi pripada, moram da istaknem da će se DSS, s obzirom da je podneo nekoliko ključnih amandmana na ovaj zakon, prema njemu odrediti onako kako će amandmani biti prihvaćeni. Hvala.
Devet minuta je iskorišćeno vremena poslaničke grupe. Reč ima narodna poslanica Jorgovanka Tabaković, posle nje narodni poslanik Nikola Savić.
Iskoristiću jedan deo vremena poslaničke grupe da okončam diskusiju koju sam započela u vremenu ovlašćenog predstavnika svoje poslaničke grupe. Načelna primedba ovoj vrsti subvencionisanih pomaganja, mekih kredita, davanja nekima od budžeta koji punimo svi, svodi se na to da li postoje objektivni načini za izbor onih koji će biti stimulisani i da li su građani upoznati sa efektima sredstava koja se ulažu u ovakve projekte. Odgovorno tvrdim - ne. Znači, mi nismo ni u jednom budžetu do sada, iako smo imali već dva u kojima imamo ovakvu vrstu subvencionisanih kredita ali za različite namene, dobili obrazloženje koristi. Jer, u ekonomiji je osnovni princip mini-maks, da sa minimalno uloženim sredstvima dobijamo maksimalnu ili makar optimalnu korist. Bilans knjigovodstvenog iskaza, da na jednoj strani imate izvore sredstava, na drugoj strani sredstva, odnosno da imate uravnoteženo davanje i efekte, jeste nešto što nama kao društvu nedostaje. Ako imamo bilanse gde preduzeća imaju gubitke, a njihovi vlasnici imaju imovinu koja može da se dostojno predstavi na Forbsovim ili sličnim listama, postavlja se pitanje da li nama trebaju nevladine i ostale organizacije da ovde stražare nad demokratijom i usvajanjem ovih zakona, ili nam trebaju poštene i viđene časne procedure evidentiranja računovodstvenih promena. A to mora da pođe od glave. Kažu - najgore su bolesti koje polaze iz glave. Najgore su pojave koje promoviše Vlada kao negativne. Ako nam Vlada ne dostavi izveštaj gde su efekti sredstava koje je iz budžeta upotrebila za neke namene, odakle joj pravo da to traži od bilo koga drugog? Znači, subvencionisane kamate na potrošačke kredite, kome su sredile bilanse i pokazale uspeh - poslovnim bankama, dužnicima, poveriocima ili građanima? Ko u finansijskoj krizi bankrotira, država ili građani? Kako je to u svetu, kako je kod nas? A od građana tražimo da podrže državu koja ne treba da bankrotira, još joj dajemo pravo da ona bira kome će da omogući da nastavi da postoji. Moje je pitanje – kome ćemo, u skladu sa članom 3, omogućiti da nastavi da postoji? Imam jedan praktičan predlog. Pošto je najsavremenija, najaktuelnija zabava gledati na sajtovima podatke gde nemate jasnu granicu između privatnosti i onog što je javni interes, i sve je postalo javno, predlažem da nam Vlada predstavi listu poreskih dužnika, velikih i uglednih privrednika, a ima ih i među građevinskim firmama vrlo značajnih, koji se nalaze na listama najvećih dužnika za porez ovoj državi. Takvi pregledi predstavljaju svetu tajnu u trenutku dok govorimo o povećanju poreza na dodatu vrednost, koji treba da omogući da država, ovakva preglomazna, neštedljiva i neefikasna, nastavi da funkcioniše u skladu sa svojim željama. Da li je neko od vas spreman da nam obeća da će se na listama onih kojima stimulišemo proizvodnju naći samo oni koji nisu imali reklamaciju za kvalitet radova, koji nisu kasnili u skladu sa ugovorom za vreme radova koje treba da izvedu, koji su svoje radnike obezbeđivali šlemovima i svom ostalom opremom u cilju zaštite njihovog zdravlja, da nisu nepažnjom ili nenormalnom štednjom poslodavca imali poginule radnike, da se kvalifikuju time što su radnicimauplaćivali doprinose i prema državi izmirivali poreze, al' ne onako kako to samo kaže onaj opšti uslov izmirenja poreskih obaveza prema Zakonu o javnim nabavkama? Da li postoji neki zakon ili odluka od koje ćemo početi da govorimo o tome šta su prave vrednosti i pravila poslovanja ili uzanse u građevinskoj industriji? Da li postoji neki zakon, neki trenutak, neko vreme? Govorim o Zakonu o javnim nabavkama. Ima mojih vršnjaka, tu oko 50. ili 50 i neke godine, koji znaju da u vreme kada nije bilo Zakona o javnim nabavkama, ali se sa tri ponude znalo da ne možeš kao direktor preduzeća ni sa kim da ugovoriš koruptivni mehanizam punjenja svog džepa na račun firme, jer se znalo da dobiješ ne uslužnu ponudu, nego prave tri ponude koje su značile tržišnu cenu neke nabavke ili izvedenih radova. A šta nama sada znači forma, Zakon o javnim nabavkama, koji stoji na papiru i koji važi za neke druge, a za državu ne treba da važi, pa od nabavke kredita od domaćih komercijalnih banaka, što je radilo Ministarstvo finansija za čitavu vladu i naše potrošače ministre, nabavljalanovac u neposrednoj pogodbi pregovaračkim postupkom? Ima mlađih, koji se ne sećaju da je bilo sramota nabaviti nešto skuplje. Ako već na tržištu nema, danas, hvala bogu, na internetu svako može, ukucavanjem bilo koje vrste robe ili usluga, da dođe do okvirnih cena, a mi se lažemo, gledajući se u oči, da smo stvarali uštede u javnim nabavkama time što lažno procenjujemo vrednosti javnih nabavki na više ili ekstremne vrednosti, onda ugovorimo po nekoj nižoj ceni, pa kažemo - ušteda od primene Zakona o javnim nabavkama je takva. Postoji li neka stvar u ovoj državi kod koje nećemo da pričamo o formi, nego o suštini i gde nećemo sami sebe da zavaravamo da smo dostigli neke standarde, koje oblikujemo u cifre, poput štednje, a u stvari znamo koliko se rasipa? Mislim da je ovaj zakon gde državi jeste mesto da u krizno vreme, čak i kad je prekasno, prizna i kad je namerno previđa, kad prihvati da uradi jedan posao, a njen posao jeste da stimuliše građevinsku industriju koja jeste multiplikator za mnoge grane, da to uradi pošteno, ali ne na način kao što to hoćete u članu 7, da čak i započete postupke obavljate po ovim olakšanim uslovima, bez javnih nabavki na pravi način koji podrazumeva da javno objavite koje radove želite da obavite i da na konkurs mogu da se prijave svi. To bi bila najmanja mera poštenja koju bi država morala da pokaže kao primer pravog vođe, koji radi ono što misli da je ispravno i koji očekuje od svih ostalih kojima je država primer za ugledanje da rade na sličan način. Ne, vi tražite samo ono što ste zamislili za ubuduće, da radite kao olakšavajuće okolnosti za krivično delo po povoljnijem zakonu, i čak stavljate u pretposlednji član da ovaj zakon važi do kraja iduće godine. Čekajte, a na šta se odnosi? Na započete postupke u smislu naručivanja posla, pa sve ono što naručite do 31. decembra 2011. godine potpada pod ovaj zakon, a pošto znamo koliko se kasni, koliko se prekoračuju radovi, čime se sve mogu opravdati, onda je pitanje da li će ovaj zakon moći da ispuni svrhu ili je ovo još jedan od onih primera da vas vodimo od jedne nade do druge. Zaista, uz svu najbolju nameru, uz želju da ovaj vaš zakasneli zakon prihvatam kao blagovremen, uz sve nedoumice koje postoje u stručnoj javnosti, u izvršnoj vlasti, pa se luta od jednog do drugog rešenja, pitam se – da li ste ozbiljni u nameri da uradite nešto što će svima doneti dobro? Imali smo juče situaciju da čujemo da je u Kanadi, u raspravi 20 najrazvijenijih zemalja, došlo do nesuglasica da li nas potrošnja ili štednja vodi ka izlazu iz krize. Amerika smatra da treba da stimuliše potrošnju, Evropa smatra da treba da štedi. Vi ste vlast i imate pravo da to prosuđujete, niko vam ne spori to pravo, ali morate da priznate da stimulisanje potrošnje na koju su utrošene milijarde i milijarde dinara u prošlogodišnjem budžetu, a ne navodim preciznu cifru jer vam bez izveštaja DRI više ne verujemo na papir i izveštaj dok se ne proveri… Umesto da stimulišete proizvodnju iz koje mogu da proisteknu i plate i zarade i prava, realna potrošnja, računam da ste u ovom trenutku shvatili i imate pravo da pokrenete proizvodnju, ali na način kako ste to ovim zakonom osmislili, bojim se da je ovaj projekat unapred osuđen na neuspeh, i ne od onih koji čuvaju demokratiju ili se zalažu za ljudska prava na neki imaginarni način, već zato što se bojim da ovim i ovakvih zakonom ne omogućavate ono što se zove osnovna ljudska sloboda - pravo na rad i na zaposlenost. To je samo jedan od razloga zašto SNS neće glasati za ovaj zakon.
Iskorišćeno je 11 minuta i 45 sekundi vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Nikola Savić, a posle njega narodna poslanica Vesna Pešić.
Dame i gospodo narodni poslanici, danas razmatramo Predlog zakona o podsticanju građevinske industrije Republike Srbije u uslovima ekonomske krize. Pored ovog zakona, na dnevnom redu ove sednice trebalo je da se nađe i zakon o Agenciji za borbu protiv korupcije, međutim, vi ste iz meni a verujem i ostalim poslanicima opozicije nepoznatih razloga povukli ovaj zakon. Čini mi se da ste na taj način propustili idealnu priliku da ispoštujete Poslovnik Narodne skupštine Republike Srbije i spojite dve tačke dnevnog reda. Naime, ovaj zakon koji danas razmatramo ima zajedničkih tačaka sa ovim zakonom koji ste povukli, jer će zakon koji razmatramo sigurno biti predmet korupcije, a videćete i zbog čega. Da će se javiti korupcija u primeni ovog zakona o kojem danas govorimo, garantuje član 5. ovog zakona koji predviđa tzv. pregovarački postupak. Dakle, nema tendera, slobodna je pogodba i to ispada kao na pijaci kada se dva seljaka pogađaju oko kupovine krave - posle dugog cenjkanja se dogovore, pruže ruku jedan drugom, završe posao i svako ode na svoju stranu. Naravno, ne želim da kažem da oporavak građevinske industrije nije potreban državi Srbiji, naprotiv. Ali, prema onome što se može zaključiti iz ovog zakona, može se videti da stvarnu korist od svega ovoga neće imati građevinska industrija, građevinska operativa, već, pre svega, samo pojedinci. Osnovni cilj ovog zakona ne treba da bude spas građevinske industrije, već to da se uz pomoć građevinske industrije zemlja izvuče iz ekonomske i svake druge krize u koju smo duboko zagazili. U razlozima koje navodite za donošenje ovog zakona pozivate se na statističke izveštaje o kretanju BDP u zadnjih godinu, godinu i po dana, tačnije od momenta nastanka ekonomske krize. Za mene, naravno, nije uopšte sporno da se vi pozivate na ove statističke izveštaje o kretanju BDP-a, ali je, barem u poslednjih sto godina, svima jasno i poznato kako i na koji način neka zemlja može izaći iz ekonomske krize, a to je, pre svega, pokretanje građevinske operative. Jer, kad jedan majstor uzme mistriju u ruke, on pored sebe, posredno ili neposredno, angažuje još 17 različitih delatnosti. SRS je, naravno, ukazivao još i ranije na ovo, ali ste se vi uvek oglušivali o sve naše predloge i terali neku svoju priču. Nažalost, vidimo kuda sve ovo vodi i kuda idu i naša ekonomija i naša država. Imamo situaciju da je vlast uništila gotovo sve velike građevinske firme i sada, kroz ovaj zakon, u cilju pomoći građevinskoj industriji, od njih prvo traži da imaju veliki broj zaposlenih, pa da ispunjavaju nekakve reference, i to predstavlja uslov za konkurisanje za projekte čija će se podrška obezbediti ovim zakonom. Ne možete tražiti da neka firma, koju ste vi ugušili, sada ima veliki broj zaposlenih i da ima reference koje će ispuniti u skladu s ovim zakonom. To vam je otprilike isto kao kad svesno ugušite nekoga i onda, posle izvesnog vremena, kada je on već duboko mrtav, pokušavate da mu pružite veštačko disanje i pomoć kako biste ga oživeli. Siguran sam da bi se, recimo, ''Građevinar'' iz Niša, grada iz kojeg ja dolazim, i ne samo ''Građevinar'', nego i slične firme s juga Srbije, a ima ih dosta, možda malo i oporavio ako bi dobio neke od poslova koji su predviđeni ovim projektom, ali sam, nažalost, siguran i u to da ''Građevinar'' iz Niša i ostale firme sa juga Srbije neće biti u prilici da dobiju poslove od ovih projekata jer, jednostavno, nisu u stanju da povuku te kreditne linije, kako to vi volite da kažete, nemaju ni podršku određenog broja ministara i moćnika iz Vlade i, naravno, nemaju podrške u bankama. Zato još jednom želim da napomenem da je SRS odavno ukazivao na ovo, međutim, vi ste zakasnili s ovim merama i ne samo što ste zakasnili, nego opet pravite grešku i sve ovo, nažalost, neće dati željene efekte, onakve bar kakve vi očekujete i kakve, naravno, očekuju građani Srbije. Za ovo što danas razmatramo, čak vam nije ni bio potreban zakon. Ovo je moglo da se radi i bez zakona. Naravno, nemam ništa protiv da se to uobliči u zakonsku formu, ali niko vam nije branio da ovo radite i dalje. U članu 4. nabrajaju se objekti čije se finansiranje i realizacija vrši u skladu s ovim zakonom, pa se onda nabrajaju škole, obdaništa, bolnice, sportski objekti, auto-putevi itd. Ništa tu nije sporno, ali kada se pogleda malo detaljnije o čemu se ovde radi, može se odmah primetiti i u prvi mah pada u oči da se u ovom zakonu nigde ne pominje izgradnja mostova. Sad mi zaista nije jasno da li državi Srbiji nisu potrebni mostovi ili je izgradnja mostova rezervisana isključivo za strance ili strane firme. Ipak bih rekao da je u pitanju ovo drugo, da je izgradnja mostova rezervisana za strane firme, a to vidimo i kroz izgradnju mosta na Dunavu kod Beške, izgradnju mosta na Adi u Beogradu, buduću izgradnju mosta od Zemuna prema Borči, a nešto slično se dešava i sa sanacijom Gazele, koja je već počela i o kojoj uveliko pričate. U tom poslu glavni nosilac nije beogradska "Mostogradnja", firma čije je sedište i čije su prostorije baš ispod samog mosta Gazela, već je glavni nosilac poslova neko drugi. Eto koliko vodite računa o građevinskoj operativi i građevinskoj industriji. Možda će neko da kaže da su to veliki mostovi, veliki projekti i da možda nismo u stanju to danas da izvodimo, ali smatram da to nije tako i to ću dokazati. Setimo se samo ko je projektovao i ko je radio čuveni Žeželjev most u Novom Sadu, koji čak ni NATO bombarderi nisu uspeli da sruše do kraja. To je samo jedan od primera. Može se postaviti još jedno pitanje - da li su za projektovanje velikih mostova, pored građevinske operative, radne snage, obične ili stručne, potrebni i intelektualni resursi, intelektualni kapaciteti, a ja ću vam reći da i to imamo. Evo, predsednik Srpske akademije nauka, gospodin Nikola Hajdin, upravo je stručnjak za oblast izgradnje mostova. Znači, ne možete se vaditi ni na to. Još je jedna vrlo važna stvar kada su u pitanju mostovi. Kod izgradnje mostova imamo barem jednu olakšicu u ovom smislu, jer u izgradnji mostova gotovo da nije potrebna nikakva eksproprijacija. Mostovi se grade iznad reka, vise u vazduhu, a i sami prilazi mostovima, koji jesu neophodni, rade se u užem priobalnom pojasu, na zemljištu koje je uglavnom u vlasništvu države, tako da ni tu nije potrebna eksproprijacija. Moram još samo nešto da kažem o Koridoru 10. Evo, stigao je gospodin ministar Dulić. Ponoviću da dolazim iz Niša, a Niš predstavlja glavni skver ili glavno čvorište tog koridora. Nažalost, na delu Koridora od Niša prema bugarskoj granici u zadnjih deset godina se gotovo ništa ne radi. Za deset godina urađeno je samo deset kilometara puta tog pravca od Niša do Proseka. Zanimljivo je da su taj pravac tri puta otvarala tri različita premijera iz tri različite vlade. Pitam gospodina Dulića kada će se nastaviti izgradnja pravca od Niša prema Sofiji, bugarskoj granici, da li su obezbeđena sredstva za tako nešto, da li je definisana konačna trasa tog koridora i kada će se nastaviti izgradnja zaobilaznice oko Dimitrovgrada, jer ste pre mesec ili dva dana izveli mašine tamo, slikali se i istog dana se povukli i sve je ostalo pusto. Evo, završavam. Moraću da kažem još jednu stvar. Rizikujem da možda i skrenem s teme, ali ću biti vrlo kratak. Današnji list "Blic" je objavio vest da je navodno predsednik SRS Vojislav Šešelj naručio iz Haga ubistvo Tomislava Nikolića. Moram, radi građana Srbije koji su uznemireni, da postavim pitanje da li je s ovim upoznata BIA, da li je upoznat MUP i tražim od njih da ispitaju ovu stvar. SRS će podneti krivičnu prijavu protiv glavnog i odgovornog urednika i pisca ovog teksta, jer ovako nešto prema čoveku koji je svoju glavu svesno stavio na panj, zaista nema smisla. Hvala.
Iskorišćeno je 13 minuta vremena poslaničke grupe. Reč ima narodna poslanica Vesna Pešić, posle nje narodni poslanik Aleksandar Pejčić.
Htela bih da nastavim raspravu o ovom zakonu. Moram da kažem iz nekog svog iskustva, a bila sam i poslanik u Skupštini za vreme vladavine Slobodana Miloševića od 1994. do 1997. godine, verujte da nikada ovakav zakon nismo dobili. Ako je mogla da ode Agencija za borbu protiv korupcije u Vladu i kaže – šta se to radi u Vladi, kako se dostavljaju zakoni, da li vi, gospođo predsedavajuća, možete jedanput da napravite jednu delegaciju Skupštine i da i mi odemo u Vladu i kažemo da ovakve zakone ne mogu da nam dostavljaju? Imamo osam članova zakona koji poriču bilo kakvo pravilo kada treba da se koristi državni novac, odnosno novac građana koji su totalno osiromašili. Problem je u tome što smo dobili zakon koji treba da ukida sva moguća pravila i da uvede pravilo da ministri dobijaju nova diskreciona ovlašćenja prilikom deljenja novca. To su zakoni kao što je npr. Zakon o Fondu za razvoj. O tome smo već jedanput govorili. Ništa, nekoliko članova, ali kako će da se radi, odlučuje sam Fond. Onda imamo situaciju da gospodin Dinkić ode na Palić i kaže – tu ću da dam 150 miliona, ovde ću da dam 50 miliona, ovde ću da dam 30. Sad je i gospodin Dulić sebi uzeo takva prava da izdaje lokacijske, građevinske i upotrebne dozvole. Bilo je veoma, po mom mišljenju, nepromišljeno kada je ministar Dulić jednom poslaniku, kada je izrazio sumnju da je ovaj zakon zaista zasnovan na diskrecionom pravu koji poništava sva pravila, jer nema ni kako se prave liste onih koji će dobiti dozvole za gradnju da dobiju angažman, niti koji su to kriterijumi, pravila su obustavljena, pre svega, kod javnih tendera, lokacijske, građevinske i upotrebne dozvole izdaje i može da potpisuje ministar lično, kazao – vi imate autopercepciju o tome, pošto ste vi ti koji znate kako ste korumpirani, pa mislite da smo tako i mi. Gospodine Duliću, uzmite bilo koje istraživanje javnog mnjenja, pa ćete da vidite koje poverenje građani imaju u ovu vladu i uopšte u državne institucije. Svaki član ovog zakona omogućava diskreciono pravo da se odlučuje kako vama padne na pamet. Znači, nemate gotovo nikakva ograničenja, a reč je o državnim novcima, o novcima građana. Prva stvar, ako trošite pare građana za bilo kakve poslove, pa i za ovo, recimo, da podstaknete građevinsku delatnost, taj zakon mora da bude apsolutno transparentan. Shvatite to jedanput zauvek. Vi ste sami već imali problem s Agencijom za borbu protiv korupcije. Što sad ovde nastupate toliko arogantno kada vam s pravom ukazujemo da je ovaj zakon pre svega koruptivan, da će se ljudi ugrađivati, da će se deliti poslovi po partijskoj liniji? Pitam vas – jeste li vi doputovali s neke druge planete? Zar vi ne znate da mi živimo u partijskoj državi? Je l' vi znate da će iduće godine, kao što se sve deli, svi krediti i sve se deli, kako kome treba da kupuje izbore? Znate da su sad u Boru bili kupovani izbori, znate da su lokalni izbori pokazali da se bez stida i srama kupuju izbori. Vi niste odavde, došli ste odnegde, niste to čuli. Kada ukazujemo da nema pravila, jer od prvog do poslednjeg člana praktično ukidate sva pravila, dajete diskreciono pravo da vi odlučujete o tome ko će i kako ove pare da koristi (pa i ovi koji treba to da kontrolišu će se tu ugraditi), znači ako mi s pravom ističemo da ovakav zakon zaista ne bi trebalo da može da prođe, da bi zaista skupštinska delegacija morala da ode i demonstrira pred Vladom što nam ovakve zakone dostavlja, vi jednostavno kažete – to je vaša autopercepcija, pa mislite da su, kao što ste vi korumpirani, svi ostali korumpirani. A kad ste nešto pošteno uradili? Dajte da čujemo primer, da vidimo kad je toga bilo. Prema tome, kad mi zahtevamo da razradite kriterijume, da vidimo kako će biti pravljene liste… (Predsedavajuća: Narodna poslanice, vreme poslaničke grupe je iskorišćeno.) …da ste dali neke procedure, bar vanredne, za ovaj posao, mislim da je trebalo da uvažite tu argumentaciju umesto što ste se služili arogancijom.
Narodna poslanice, vreme koje vam je na raspolaganju je iskorišćeno. Reč ima ministar Oliver Dulić.
Ja sam, gospođo Pešić, poput vas, sve u životu radio pošteno. I, nemojte, apsolutno, da to što ste vi poslanik a ja ministar i što predlažem jedan zakon iza koga stoji cela vlada i koji treba da pomogne građevinskoj industriji iskoristite kao priliku da pokušate mene da dovedete u vezu sa bilo kojim nezakonitim radnjama ikad. Jedini moj problem s Agencijom za borbu protiv korupcije je što je pogrešno objavljena moja imovinska karta. I, nemojte da ste nekorektni, jer to sad prelazi granice finog ukusa i ulazi u lično vređanje kad vi meni postavite pitanje – kad ste, pobogu, ikad nešto pošteno uradili? Ja uvek i sve... A mislite na Vladu, na celu vladu? Pa dobro, to je, takođe, vaša percepcija rada Vlade, koju će, na kraju krajeva, da ocenjuju građani na izborima. Ali, nemojte onda da govorite takvim tonom. Ja sam se prepoznao, mislim da ste vi to meni lično rekli, jer ste mi rekli – vi ste inače imali problem s Agencijom za borbu protiv korupcije. Kakav sam ja to problem u životu imao s Agencijom za borbu protiv korupcije? Evo, kažite mi kakav sam ja to problem imao s Agencijom za borbu protiv korupcije, osim što mi je pre nekoliko dana pogrešno objavljena imovinska karta, što su neki novinari zloupotrebili da od mene naprave milionera, što, naravno, nije tačno. I to znate svi vi. Svi vi mene lično znate i znate kako živim i šta radim. Kad smo već kod zakona, sve vreme koristite potpuno pogrešnu tezu, a to je da neće biti kontrole trošenja državnog novca. Mi ne dopuštamo da ne bude kontrole trošenja državnog novca. Ne dopuštamo. Ovaj zakon neće omogućiti nekontrolisano trošenje državnog novca. Naprotiv. Ovaj zakon ne samo da se pozvao na članove zakona koji definišu javne nabavke, koje imaju svoje procedure i svoje kriterijume, nego će upravo omogućiti da se definišu maksimalne, odnosno minimalne cene, da ne bi bilo dampinga, s jedne strane, i da ne bi bilo bilo kakve zloupotrebe na lokalnom nivou. Ako ih i bude, hajde da ih kontrolišemo. Hajde da državni organi koji treba da se bave proverom toga, daju svoje mišljenje i sud o svakoj pojedinačnoj javnoj nabavci. Što se tiče podzakonskih akata koji će biti doneti, ja vam u nekoliko navrata čitam da je nama stalo da napravimo takve vrste kriterijuma u kojima će se opredeliti koje firme mogu da učestvuju i koji projekti mogu da se finansiraju. Tačno je da je to Vlada uzela na sebe. A kako vi mislite da u zakon stavimo kriterijume kojima će se definisati da li se, na primer, u Leskovcu gradi škola ili se u Surdulici gradi dom zdravlja? Kako mislite da to stavimo u zakon? Ovde je namera da se, poštujući regionalne specifičnosti, poštujući potrebu da se građevinska industrija na teritoriji cele Srbije podigne, ne spasavaju samo firme u velikim gradovima, nego da se pomogne i malim gradovima, da se pomogne lokalnim samoupravama. Neće Vlada odlučivati koji će projekti da budu. Potpuno je netačna teza da je ovo sada centralizacija jer Vlada odlučuje koji će projekti da budu. Lokalne samouprave će kandidovati projekte. Grad Surdulica će da kaže – nama je važno toliko i toliko projekata, od tih projekata određeni deo para ide ka tamo. Grad Kraljevo kaže – nama treba za to, u redu je, ima para, sad možete da gradite to. Procedura koja će biti definisana će podrazumevati da građevinske firme iz tog grada mogu da učestvuju, prema maksimalnim cenama koje ćemo mi da procenimo. Dakle, radi se o tome da u ovom poslu koji građevinska operativa bude radila, neće biti zarade. Biće minimalna zarada. Potreba je da u periodu koji je definisan ovim zakonom, a on je ograničen i on je antikrizna mera, tiče se samo perioda dok kriza traje, uspostavimo građevinsku operativu. Drugačijeg načina nemamo. Država mora da bude investitor i država mora da preduzme jednu ovakvu meru. Slažem se s vama da je ovo možda nešto što nije tipično, vrlo je specifično i možda izlazi iz okvira nekih proklamovanih politika koje su ranije postojale, ali ovo je nužna potreba da bi se spasao jedan vitalan sektor u kome radi sto hiljada ljudi. Dakle, to je ono što mi imamo kao situaciju i ovo je jedini način kako mi možemo da idemo s tim. Molim vas samo jednu stvar, i to molim sve narodne poslanike, ne postoji potreba da se lično vređamo. Dakle, nemojte mene da optužujete. Ukoliko imate nešto protiv Vlade, recite slobodno. I prirodno je da poslanici opozicije imaju nešto protiv Vlade, ali nemojte u meni sad da gledate i da projektujete sve sumnje za neke buduće stvari koje će se dešavati. Hajde zajedno da se borimo protiv korupcije tako što ćemo pratiti, angažovati i ohrabrivati državne organe da rade svoj posao. Hvala vam.
Narodna poslanica Vesna Pešić je prijavljena u elektronskom sistemu. Iskoristili ste vreme [[Vesna Pešić: Tražim repliku. Pošto me je pitao, moram da odgovorim.]] Ministar vas, kao narodnu poslanicu, nije ništa pitao, apsolutno. (Vesna Pešić: Jeste, pitao me je.) Molim vas da ne dobacujete. (Judita Popović: Pogrešno je protumačio.) Dakle, ne postoji osnov za repliku, ali u interesu razjašnjenja, u redu, izvolite.
Zaista nije tačno da sam rekla za vas lično. Nije se odnosilo na vas lično, samo sam rekla da ste vi pravili insinuaciju na jednog kolegu poslanika da je njegova autopercepcija, da on sad zna iz sopstvenog iskustva, ako misli da su oni bili nepošteni, da su sad svi drugi nepošteni. Znači, vi ste prvi rekli jednu stvar koja možda nije bila u redu. Za vas sam rekla samo da ste vi napravili grešku kad ste podnosili… Tako je bilo i u novinama. Znači, vi ste pogrešili i zbog toga je trebalo da budete kažnjeni. Znači, to se može događati. Jedino na čemu mi ovde, gospodine, insistiramo sve vreme, to je da, ako ukidate sve kriterijume i sva moguća pravila, a da biste diskreciono odlučivanje smanjili i naše sumnje odagnali, koje nisu neopravdane, pa vas zato pitam da li ste došli s neke druge planete, da li je to potpuno nemoguće da će se tu ljudi ugrađivati, da će se deliti po partijskoj liniji, samo sam tražila dodatnu argumentaciju o ovom zakonu da vidimo kako ćemo se obezbediti od takvih mogućnosti. Toga nema i zbog toga trpite, praktično, jednu istu kritiku već tri sata. To sam htela da vam kažem.
Reč ima ministar Oliver Dulić.
Da odmah razjasnimo pitanje koje ste postavili o nadležnosti Ministarstva da izda dozvole. Čitam vam član 6. i molim vas da ga pažljivo saslušate: "Lokacijsku, građevinsku i upotrebnu dozvolu, odnosno druge akte u skladu sa Zakonom o planiranju i izgradnji za realizaciju projekata iz člana 1. ovog zakona, izdaje organ određen Zakonom o planiranju i izgradnji (to je lokalna samouprava), a može je izdati i ministarstvo nadležno za poslove građevinarstva, ako nadležni organ ne izda navedene akte u zakonom propisanom roku". Nije tajna da u Srbiji ima gradova kojima je potrebno jako dugo vremena da izdaju ove akte. Nama je potrebna hitna mera, da se desi odmah, i nemamo vremena da čekamo da se u nekim institucijama lokalne samouprave u kojima je potrebno jako puno vremena za izdavanje dozvole, to izda. Ovaj zakon daje mogućnost da nadležno ministarstvo preuzme te poslove kada istekne rok koji je inače predviđen zakonom. I to nije stajalo u Zakonu o planiranju i izgradnji. Mi nemamo meru kojom možemo da ubrzamo proceduru u lokalnim samoupravama za izdavanje dozvola. Da postoji, verujte mi da bih je ja primenio. Ali ne postoji. Sada, za ove potrebe, za potrebe hitnosti, zbog krize u građevinarstvu, mi ćemo, verujte mi, tu meru da iskoristimo.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Pejčić, a posle njega narodni poslanik Zoran Babić.
Zahvaljujem, gospođo predsedavajuća. Dame i gospodo narodni poslanici, ministre, predstavnici Ministarstva, čitajući obrazloženje zakona o podsticaju građevinske industrije, videli smo da tu postoji nekoliko ciljeva. Jedan od ciljeva je podsticaj građevinske operative otvaranjem novih radnih mesta. Nama je drago, gospodine ministre, što ste vi prepoznali upravo program DSS-a u uslovima ekonomske krize. Naime, mi smo jedan od stubova razvoja i pomoći građanima Srbije upravo stavili na tu temu, tj. da pomognemo građevinskoj industriji. Da li možemo da nastavimo, gospodine ministre? Dakle, drago nam je što ste prepoznali program DSS-a. Naime, Vlada se oglasila tek 3. juna, kada je na svojoj sednici donela ovakav predlog mera, što govori da je Vlada do sada radila stihijski, ništa planski. U prilog ove moje diskusije govori i to da mi donosimo zakon u jeku građevinske sezone, gospodine ministre, i zakon se u celosti može primeniti tek na kraju građevinske sezone, što faktički znači da ćemo ovaj zakon primenjivati tek iduće godine. Normalno, ovaj zakon je sklon aferama, i to korupcijskim aferama, zato što Vlada uređuje ovaj zakon određenim uredbama. Krunski član ovog zakona je član 5. On govori o načinu izbora izvođača, o načinu izbora nadzornih organa. Vi ste predložili ovde pregovorni postupak bez javnog poziva, što mislimo da je i te kako loše. Na taj način diskriminišete određene firme, favorizujete firme koje su bliske Vladi, a i sama vlada, kao što rekoh, donosi uredbe i kreira ovaj zakon. U samoj vladi postoji određeni broj ministara, pa i sam premijer, koji imaju akcije u određenim firmama, i na taj način to pojačava sumnju da oni sami sebi mogu određene poslove namestiti. Druga stvar, u članu 4, gde se govori o projektima i finansiranju projekata, o određenim objektima, o putnoj infrastrukturi, mi smo tražili da se uvrste i železničke pruge, jer same pruge su deo Koridora 10. Gospodine ministre, u Leskovcu, odakle dolazim, imamo problem sa Predejanima. Vi znate, dolazila je kod vas delegacija iz Leskovca par puta, ponudila vam je idejno rešenje koje je za pet miliona evra jeftinije od postojećeg. Nemamo odgovor na ta pitanja. Naime, tražili smo da se izmesti železnička pruga, da bi se tu napravila petlja za ulazak u motel Predejane. Ako se ta petlja ne napravi, a nemamo odgovor, onda će Predejane i ceo taj kraj ostati mrtvo slovo na papiru. Mi ne očekujemo da se to desi, ali očekujemo, gospodine ministre, da dobijemo konkretan odgovor od vas da li je napravljen idejni i glavni projekat za izlazak ka motelu Predejane, što je i te kako bitno za nas na jugu Srbije, jer ako se to ne desi, građani Predejana će pokušati da podnesu zahtev o Sporazumu o stabilizaciji da bi se Predejane primilo pod okriljem Srbije. Takođe je iznenađujuće, gospodine ministre, to da ste vi ovaj zakon oročili do 2011. godine. Neverovatno je, pošto smo mišljenja da će ova ekonomska kriza trajati mnogo duže od 2011. godine. Možda su dva razloga zbog čega ste vi oročili ovaj zakon do 2011. godine. Prvi razlog je to da ste svesni da će ova vlada trajati, koristeći te mehanizme i mere, do 2012. godine i drugi razlog je to što mislite da nema više dogovora u ovoj vladi i da do 2011. godine firme koje su bliske vladinom establišmentu mogu iskoristiti ove privilegije i prinadležnosti koje im omogućavate ovim zakonom i pripremiti se za sledeće izbore, tj. stranke iz vladajuće koalicije. DSS će se zalagati u budućnosti za razvoj građevinske industrije, za razvoj građevinske operative, za otvaranje novih radnih mesta. Međutim, ono što vam zameram, gospodine ministre, jeste da to sve treba da bude transparentno i javno, a ne pod velom tajne, ne da Vlada uređuje podzakonskim aktom ovaj zakon. U nadi da ćete preispitati svoju odluku što se tiče ovog zakona, očekujemo da povučete ovaj predlog zakona, da ga uskladite sa Zakonom o javnim nabavkama, pošto taj zakon već imamo. U slučaju da se to ne desi, podneli smo određen broj amandmana koji i te kako menjaju tekst zakona. Očekujemo da ih proanalizirate i da ih usvojite. Zahvaljujem.
Pet minuta i 20 sekundi je iskorišćeno vremena poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, a posle njega narodni poslanik Dobrislav Prelić.
Hvala. Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, moram da istaknem iskreno priznanje koje je predlagač zakona izneo u razlozima za donošenje ovog zakona, a to je da se razlozi za donošenje ovog zakona ogledaju u tome što je svetska ekonomska kriza pogodila celu privredu Republike Srbije, a najviše građevinsku industriju. Bravo! Posle više od dve godine shvatili ste da se nalazimo u krizi. I, ovo nije prvi put da se čuju disonantni tonovi od različitih ministara u Vladi Republike Srbije, koji su išli od gromoglasnih izjava da nas kriza neće ni dotaći, da ćemo od krize i na krizi samo profitirati, preko izjave gospodina Mirka Cvetkovića da smo mi statistički izašli iz krize ali da građani ipak to neće osetiti, pa do vašeg priznanja da nas kriza žestoko trese. Gospodine ministre, zaista ne sumnjam u vašu ličnu dobru nameru da hoćete da pomognete građevinskoj industriji. Međutim, siguran sami da će se i kod ovog zakona, kao i kod mora prethodnih zakona koje smo ovde usvojili, samo podići medijska kampanja i ništa više. Jer, voleo bih da mi objasnite kako će se ovaj zakon primenjivati u mojoj Vrnjačkoj Banji, s obzirom na Odluku o opštem uređenju Vrnjačke Banje, koju je donela lokalna samouprava u kojoj vlast čini DS, gde se u članu 83a te odluke jasno kaže: "Zabranjuje se izvođenje zemljanih i grubih građevinskih radova u ekstra i prvoj zoni u periodu od 1. jula do 31. avgusta." Ako se zna da se 80% objekata gradi u ekstra i prvoj zoni, ako se zna da zbog vremenskih prilika građevinska operativa ne radi ili radi smanjenim kapacitetom tri do četiri zimska meseca i sa ovom zabranom rada tokom jula i avgusta, kako mislite da ta građevinska industrija i te građevinske firme u praksi i opstanu? Kako da opstanu ako pola godine rade, a pola godine im zabranjujete ili će se suočiti sa višemilionskim kaznama? Kako mislite da ti poslodavci plaćaju svoje zaposlene ako ne mogu da rade šest meseci godišnje? Takođe je lokalna samouprava u Vrnjačkoj Banji, u kojoj, ponoviću, vlast čini DS, donela odluku 5. oktobra 2009. godine u kojoj se u članu 5. kaže: "Zabranjuje se kretanje motornih vozila čija ukupna masa prelazi pet tona u naseljenom mestu Vrnjačka Banja u ekstra i prvoj zoni". Ova odluka nema vremensku dimenziju, nema vremensko ograničenje do kada traje. Kako mislite da u praksi pomognete građevinskoj industriji kada te firme primoravate da šljunak, pesak, beton i građevinski materijal dovoze maltene građevinskim kolicima? Jer, koji je mikser za beton težak manje od pet tona? I, ovo nije politička priča, ovo je praksa, ovo je život, jer ovde je spisak preduzetnika koji više od godinu dana traže ukidanje te diskriminišuće odluke od lokalne samouprave, i naravno - ništa. Kako će onda ta građevinska operativa uopšte da radi? Pretpostavljam da ovaj zakon koji danas usvajamo ima i leks specijalis prirodu, jer ukida Zakon o javnim nabavkama, pa vas pitam, gospodine ministre, da li će ovaj zakon ukinuti i sporne odredbe Odluke o opštem uređenju Vrnjačke Banje. Takođe bih vas pitao da li će se podstaći građevinska industrija u uslovima ekonomske krize ako taksa za tehnički prijem objekata većih od 150 kvadrata iznosi 1.200 dinara po metru kvadratnom, kao što je u Vrnjačkoj Banji, pa je ponekad skuplji tehnički pregled objekata koji se legalizuju nego sama legalizacija. Pošto je veliki broj građana Srbije egzistencijalno vezan za građevinsku industriju, za građevinski sektor, još jednom vas pozivam da se potrudite da ovaj zakon ne ostane samo mrtvo slovo na papiru i da ne posluži samo za medijsku kampanju. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dobrislav Prelić.
Dame i gospodo narodni poslanici, mogli ste da čujete stav SRS-a kada je u pitanju ovaj zakon o podsticaju građevinske industrije Republike Srbije. Izričito smo protiv njega. Ovaj zakon uopšte nije ni trebalo da dođe u skupštinsku proceduru, jer, gospodine ministre, nije ništa lično, ali mnogi zakoni koji su donošeni ovde u Skupštini nisu nas ubedili u to da Vlada ima dobre namere, da ima namere da pomogne našim građanima, našoj privredi i našim preduzećima. Ishitrenosti ovog zakona ide u prilog i činjenica da nije bilo javne rasprave. Sami ste u par navrata rekli da i u građevinskoj industriji ima jako puno problema, da ih je pre svega bilo oko javnih nabavki, da su mnoga preduzeća, odnosno izvođači radova na neki način čak i ucenjivali. To je prosto neverovatno. Šta ste vi učinili da to sprečite? Agenciju za borbu protiv korupcije imamo, mada je i to dokaz kako se Vlada odnosila prema Agenciji za borbu protiv korupcije. Znamo koliko dugo vremena nije mogla da počne da radi. Sada, kada je počela da radi, kada je došla do nekih činjeničnih stanja, utvrdila nepravilnosti, jednostavno, iz raznoraznih razloga i očigledno je da ova vlada ima veliki uticaj, podnete su samo prekršajne prijave. Ovaj zakon o planiranju i izgradnji neće pomoći preduzećima koja su ušla u velike probleme od 2000. godine. Znate koliko ima naših građevinskih firmi koje su nekada bile za ponos, izuzetno dobro radile, bile profitabilne, koliko su radnika zapošljavale, a danas, jednostavno, ne funkcionišu. Zato mislimo da se ovaj zakon neće odnositi na kompletnu građevinsku industriju, jer mnogi neće moći da imaju tu privilegiju da dobiju ove subvencije, mada se postavlja pitanje odakle novci i za ovo. Rekli ste da su banke spremne da kreditiraju, ali kažem vam da su mnoga preduzeća već sada u toliko velikim obavezama da neće moći ni da konkurišu, da uđu u uži krug, jer imaju veće obaveze prema bankama. Znam da ćete reći da postoje mogućnosti i reprograma, ali jednostavno neće imati šta da založe ni u tom reprogramu da bi mogli da dobiju sredstva i da učestvuju na jednom poštenom konkursu koji vi, navodno, pokušavate da branite. Ali kada javne nabavke ovim zakonom izgube smisao i kad je dozvoljeno da se vi direktno pogađate s potencijalnim investitorima, to nas stalno dovodi u sumnju i mislimo da će biti jako puno zloupotreba. Ima jako puno primera da velike poslove dobijaju određene firme čak i bez obzira na reference koje imaju i na uslove kada je plaćanje u pitanju. Ima i dosta toga, pošto imamo paralelnu vladu u Vojvodini, i vi verovatno već znate, nadam se, kako funkcioniše Fond za kapitalne investicije, kako oni rade na izradi projekata, kako biraju investitore - da to ide brzim nabavkama. Jednostavno, ovo što ste vi pričali, da lokalne samouprave treba da rade na prostornim planovima i da veliki broj opština radi na izgradnji prostornih i urbanističkih planova, na generalnoj regulaciji, to Fond ne uvažava. Projekti su urađeni na vreme, izabran je izvođač radova, sve je urađeno po proceduri, sve su dozvole dobijene, a došli smo u situaciju da ljudi iz Fonda direktno dođu u Opštinu i kažu – morate da raskinete ugovor sa izvođačem radova koji izvodi kanalizaciju, koji vam presvlači putnu infrastrukturu, Fond će izabrati izvođača radova. Srpska radikalna stranka opravdano sumnja u pošten pristup sprovođenju ovog zakona. Ovaj zakon će isključivo služiti u političke svrhe, pre svega u predizbornim kampanjama. Znate vrlo dobro šta se sve obećava i radi u predizbornim kampanjama. Podsetiću vas samo na predizbornu kampanju u Odžacima 24. januara, kada se asfaltiralo na minus 15, gospodine ministre. Pokušali smo da reagujemo, da kažemo – nemojte, ljudi, projekti postoje, uradiće se to kada vreme bude dozvoljavalo, ovo neće trajati ni dva meseca. Jednostavno, nismo naišli na razumevanje. Jedan deo sredstava je išao iz vašeg ministarstva kada je sanacija smetlišta u pitanju. Koliko sam upoznat, tendera nikakvog nije bilo. Ta smetlišta su odrađena, ali cifre o kojima se priča da su dobijene, verujte da 20% onoga što je urađeno na terenu možda zadovoljava na neki način tu investiciju. To su sve razlozi zbog kojih sumnjamo da nećete posvetiti pažnju onim firmama kojima je to neophodno. U članu 3. kažete da će firme prema svojim tehnološkim kapacitetima moći da zaposle značajan broj radnika, a prema kriterijumima koji će se utvrditi posebnim aktom Vlade. Pitam vas šta je sa radnicima u građevinskoj industriji koji su izgubili radna mesta. Vi ste i u predizbornoj kampanji obećali 300.000 radnih mesta, a u međuvremenu je izgubljeno 500.000 radnih mesta. Toliko o tome koliko ste dosledni. U članu 5. imate, ovo o čemu sam vam pričao, da na postupak izbora projektanta, vršioca tehničke kontrole, izvođača radova, naručilac u smislu ovog zakona može biti nadležno ministarstvo, nadležni organ autonomne pokrajine ili nadležni organ jedinice lokalne samouprave, odnosno privredno društvo iz člana 3. stav 1. ovog zakona. To je ovo o čemu sam vam upravo govorio, da je Fond za kapitalne investicije AP Vojvodine apsolutno zloupotrebio svoju svrhu. Par puta sam ovde postavljao pitanje da li je nekada bilo koja kontrola, gospodine ministre, došla u Fond za kapitalne investicije i izvršila kontrolu utrošaka sredstava. Naravno, nikada nisam dobio odgovor, a vi znate i zašto. Zbog toga što su pojedine opštine u Vojvodini, jedan određeni krug je strahovito privilegovan i tamo se radovi izvode, a opštine koje su kvalitetno radile na izradi projekata, ne mogu da dođu do tih sredstava. Sad u ovoj kampanji za izbore u Odžacima 24. januara pokrajinski sekretarijati i Fond su potpisali protokole za preko dve milijarde. Znate li šta je do sada urađeno? Ništa, gospodine ministre. Apsolutno ništa. A projekti već dve godine u Fondu postoje, i u mnogim ministarstvima ovde u Republici, za oko četiri milijarde. Samostalno smo sve uradili, međutim, jednostavno, nema razumevanja. A nije ga bilo pre svega zbog toga što je u prethodnih pet godina u opštini Odžaci SRS bio na čelu. U to smo ubeđeni. Ono što je žalosno jeste da, bez obzira na sva ova vaša predizborna obećanja, nećete uraditi apsolutno ništa, zbog čega nemamo nijedan valjan razlog da vam verujemo, gospodine ministre, da će se ovaj zakon sprovoditi i da će doneti bolje našoj građevinskoj industriji, kao što nisu ni mnogi zakoni koje smo mi kritikovali i pokušavali da objasnimo da neće doneti ništa bolje i da se, na kraju krajeva, neće ni primenjivati. Imate sada priliku da pokažete da mi eventualno grešimo i da nismo u pravu. Bili smo izričito protiv Zakona o elektronskim komunikacijama i Zakona o javnom informisanju. Danas je, naime, u listu "Blic" objavljen tekst, lažan tekst, u kome je navodno dr Vojislav Šešelj iz Haga naručio ubistvo Tomislava Nikolića. Taj tekst je izazvao veliko uznemirenje i Srpska radikalna stranka traži od direktora BIA Saše Vukadinovića i ministra unutrašnjih poslova Ivice Dačića da se to ispita. Mi ćemo svakako podneti krivičnu prijavu Republičkom javnom tužilaštvu protiv autora pomenutog teksta u "Blicu" za iznošenje lažnih vesti koje su izazvale uznemirenje javnosti, sa zahtevom da tužilaštvo hitno reaguje i videćemo kako će pravosudni organi da reaguju. Svakako će i predsednik SRS dr Vojislav Šešelj podneti privatnu tužbu protiv autora teksta i glavnog i odgovornog urednika "Blica" za krivično delo klevete. Takođe je podneti tužbu za naknadu štete, prema Zakonu o javnom informisanju, protiv glavnog i odgovornog urednika i autora teksta u listu "Blic". Videćemo da li ćete primenjivati zakon. Kritikovali smo ovde i Zakon o elektronskim komunikacijama. Rekli smo da poslanici SRS apsolutno nikakav problem nemaju kada je prisluškivanje u pitanju. Ovo vam je prilika da pokažete svoju doslednost i da ćete poštovati zakon. Mi tražimo samo da istina izađe na videlo. Gospodine ministre, razlog zbog kojeg SRS smatra da ovaj zakon nije trebalo da uđe u proceduru je, pre svega, finansijske prirode. Uzimamo kredite da pokrivamo deficit budžeta, a svakako ima još privrednih grana kod nas kojima je neophodna pomoć, svakako je potrebna i građevinskoj industriji, ali ne na ovakav način koji ste vi predvideli. Samo ću vas podsetiti da je ova vlada smanjila budžet poljoprivredi za devet milijardi. Apsolutno znamo u kakvoj se situaciji nalazi poljoprivreda, gde su mnoge stvari vezane sada i za vas. Tu, pre svega, mislim na poplave koje su nas zadesile i vremenske nepogode. Da li su "Srbija vode" i "Vojvodina vode" mogle da reaguju na adekvatan način, s obzirom da godinama ubiraju prihode, da urede nasipe, a ne da dođemo u situaciju da nam je sigurno jedna trećina plodnih oranica pod vodom? Koliko mi je poznato, Ministarstvo poljoprivrede se apsolutno nije oglasilo. Ubeđeni smo da to nije dobar odnos, pre svega, prema našim građanima, da ovaj zakon, gospodine ministre, nema podršku, i nadamo se, iskreno, da ćete ga povući iz procedure. Ali ako budete imali 126, a ne sumnjamo da nećete i verujemo da ćete ga izglasati, videćete da smo podneli korektne amandmane. Nadam se da ćete ih razmotriti i bar koliko-toliko poboljšati ovaj zakon. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vladan Jeremić. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, opšte je poznato da podizanje građevinske industrije direktno ili indirektno povlači za sobom između 20 i 30 drugih grana, a jedno novo radno mesto na gradilištu znači još četiri u pratećim delatnostima. Danas imamo ovde Predlog zakona o podsticanju građevinske industrije Republike Srbije u uslovima ekonomske krize, nešto za šta bi se, barem na osnovu naslova, moglo zaključiti da je veoma korisno i logično u vremenima u kojima živimo. Ali to je i predlog zakona koji sadrži svega osam članova i koji bi trebalo da reši nagomilane probleme, kao što je, između ostalog, činjenica da prosečan rok plaćanja u građevinskoj industriji iznosi 158 dana, da država preduzećima iz te grane duguje više od sto miliona evra, da su dugovanja privatnih investitora i preko dve stotine miliona evra, a da je posebno problematično to što država još uvek nije isplatila dugovanja za poslove koji su obavljani u prethodne dve ili tri godine i, prema tvrdnjama samih građevinara, ona tu svoju poziciju glavnog investitora u oblasti niskogradnje koristi za preduge rokove plaćanja. S druge strane, prodaja poslovnog i stambenog prostora finansirana od strane privatnih investitora opala je za čitavih 50%. Uz to, podatak koji svakako zabrinjava jeste da građevinsku industriju opterećuje to što je tokom 2009. i u prvom kvartalu ove, dakle 2010. godine, izgubljeno gotovo 52.000 radnih mesta, i onih stalno zaposlenih i honoraraca. Problem svakako predstavlja i činjenica da je rad na crno značajno uvećan, pogotovo angažovanjem ilegalnih bugarskih, rumunskih, makedonskih radnika u istočnoj, srednjoj i južnoj Srbiji, a za građevince koji mesecima nisu imali veće poslove ili su imali problema da takveposlove naplate i zapadali redom u nelikvidnost, prosečna opterećenost od 63% na zarade bila je prevelika da bi mesecima držali kao zaposlene desetine i stotine radnika koji ne rade. U prošloj i u prvom kvartalu ove godine ugašeno je gotovo 850 preduzeća u ovom sektoru, ali i hiljade malih preduzeća, preduzetnika i zanatlija koji su, praktično, čvrsto bili skopčani za granu građevinarstva jer obavljaju usluge i manje radove za srednja i veća građevinska preduzeća. Kada se sve ovo ima u vidu, a i kada se prelista Predlog zakona o podsticanju građevinske industrije, jasno je da novi zakon o podršci građevinskoj industriji favorizuje isključivo velike građevinske firme i, kao što su kolege već istakle, stvaraju prostor za korupciju. Javnosti radi, ovakav predlog zakona nema baš nikakve veze sa nekakvim kapitalnim projektima. Pretežno se odnosi na radove koji se finansiraju iz NIP-a, a to je izgradnja škola, zgrada i slično, što naravno nisu kapitalni poslovi u kojima ima novca i koji bi mogli da podignu operativu. Takođe, tenderi koji se prave za kapitalne objekte i dalje će biti uslovljeni, tako da će samo stranci, praktično, moći da ih ispune. Predlog zakona ima i nekoliko odredaba koje nisu baš na pravi način definisane. Jedna od njih je svakako to što će Vlada Srbije određivati kriterijume koje moraju da ispune firme koje hoće da učestvuju na tenderima. Ovo što danas imamo kao predlog zakona teško će imati konkretnu primenu u praksi, jer država, ako želi da svoj uticaj na građevinarstvo svede na obezbeđivanje garancija u finansijskom delu, onda se i može očekivati nekakav napredak, a ne samo kroz donošenje određenih zakonskih, podzakonskih akata, izdavanja besplatnog zemljišta i sl. Dakle, ukoliko ne bude nekakvih suštinskih promena kada je reč o ovoj privrednoj grani, jasno je da će već tokom ove godine još jedan broj građevinskih preduzeća biti ugašen. Najveći problem za domaća preduzeća, koji apsolutno neće biti regulisan ovakvim predlogom zakona, jeste činjenica da neće moći da konkurišu za izgradnju državnih projekata kao što je, konkretno, izgradnja naselja ''Četvrti juli'' ili na bilo kom drugom sličnom tenderu, jer su ona u principu nelikvidna. Ministarstvo za prostorno planiranje je najavilo da će u avgustu pokrenuti, kako kažu, najveće gradilište u Srbiji i početi gradnju naselja na mestu kasarne ''Četvrti juli'' na Voždovcu i taj posao bi, ali samo prema najavama, trebalo da oživi građevinarstvo i uposli kompletnu domaću operativu. Međutim, činjenica je da za taj posao trenutno ne može da konkuriše čak 70% domaćih firmi jer su nelikvidne. Ako bismo želeli objektivno da sagledamo problem, začetak je još prošle godine, kada je uticaj svetske ekonomske krize počeo da se odražava i na investicije u Srbiji. Veliki privatni projekti su stopirani, neki nisu odmakli dalje od zahteva za građevinsku dozvolu, a trenutno se, kao što svi znaju, jedino radi na nekim najvažnijim prioritetnim infrastrukturnim projektima. Dodatno je problem uvećan jer od septembra prošle godine pa sve do danas u Beogradu, u glavnom gradu, koji pokreće najviše investicija u Srbiji, nije izdata ni jedna jedina građevinska dozvola. Ne želim da ulazim u priču da li to ima nekakve veze s prodajom stanova u naselju ''Belvil'' ili je nešto drugo posredi, tek građevinska preduzeća su ulazila u sve veća dugovanja prema bankama, nisu realizovali projekte, krediti su, naravno, morali da se otplaćuju i zbog toga je danas veliki broj preduzeća nelikvidan. Jasno je da iz tog razloga ni ne mogu da učestvuju na tenderima, na velikim projektima u zemlji. Jasno je, dakle, da i dalje rade samo stranci, a angažovanje stranih preduzeća samo povećava cenu radova za 30-40%, što se, na kraju krajeva, odražava na krajnje korisnike, odnosno kupce nekretnina. Problem je i što ne rade projektantske kuće ni proizvođači materijala, što znači da investicija nema ni na vidiku. Svi, praktično, beže iz građevinarstva. A kakva je sudbina zadesila naša najveća domaća preduzeća - "Komgrap", "Energoprojekt", ''Napred'', "Planum", "Partizanski put" - jasno je svima da ili uopšte nemaju posla ili rade s nekih simboličnih 10-20% kapaciteta. Jedan od takođe ključnih problema, koji se, ponavljam, ne rešava ovakvim predlogom zakona, jeste i činjenica da firme potražuju velika sredstva od države. Bilo je određenih pokušaja, nagoveštaja da se ovaj problem reši time što bi država kompenzovala dugove. Međutim, jasno je da bi to izazvalo veliki budžetski deficit i država to izbegava i od tog predloga se odustalo. Ali, ponavljam, prema procenama Privredne komore samo većim preduzećima država na ime izvedenih radova duguje oko sto miliona evra. Zašto je generalno takva politika ako se ima u vidu da su mnoge zemlje praktično uvele protekcionističke mere koje štite domaću privredu, regulisale nastup stranih preduzeća, a kod nas je u toj oblasti situacija apsolutno nesređena, odnosno neregulisana? Jedan od načina da preduzeće izađe iz krize je svakako i da se koristi program projektnog finansiranja, odnosno regulisanje tržišta podržavanjem subvencionisanih stambenih kredita itd. Takođe, postojalo je predloga, koji nažalost nisu naišli na razumevanje od strane nadležnih u Ministarstvu itd., u smislu formiranja garancijskog fonda ili zajedničke firme, akcionarskog društva, u kom bi država uložila nekih 50%, a određeni broj građevinskih firmi ostatak od po 5% sredstava. Podaci su veoma zabrinjavajući kada se govori o obimu poslovanja i u niskogradnji, o izvozu domaćeg građevinskog materijala, a o visokogradnji gotovo da nema ni pomena, dakle očigledno je da je to u potpunosti zamrlo. Problem sa kojim se suočavamo jeste da građevinarstvo čini danas svega 3% BDP zemlje u odnosu na nekadašnjih 10% i, kao što smo mogli da čujemo, broj zaposlenih se smanjio iz godine u godinu i kreće se danas do nekih stotinak hiljada ljudi, s obzirom da je leto i sezona. Dakle, sve te srpske građevinske firme koje su preživele i one turbulentne devedesete godine i opstale nakon privatizacije, suočavaju se i s problemom zastarele tehnologije, opreme, manjka obrtnog kapitala itd., i sve im to, naravno, znatno umanjuje konkurentnost u dobijanju posla uprkos čestom spuštanju cena usluga. Finansijska iscrpljenost domaćih građevinskih preduzeća je pogoršana i uzimanjem kratkoročnih kredita od banaka, smanjenjem investicija zbog svetske ekonomske krize i građevinari sve teže servisiraju dospele obaveze, a banke retko odobravaju nove pozajmice onima za koje procene da teško održavaju likvidnost, čak i uz te relativno visoke kamate. Te visoke kamate i jesu posledica nepovoljnog kreditnog rejtinga Srbije, tj. osiguranja od rizika, što poskupljuje cenu nabavke kapitala na inostranom tržištu. U Srbiji se, prema nekakvim analizama, u bliskoj budućnosti očekuje da građevinski poslovi budu izvedeni u vrednosti od oko 20 milijardi evra. Dakle, prilična cifra i prilični projekti, ali, kažem opet, suočavamo se s tim da imamo nekakvih objektivnih problema, da imamo ovakav predlog zakona koji u suštini neće doprineti razrešenju nijednog od njih i, naravno, ono što ostaje kao večito pitanje regulative i uslova pod kojim se obavljaju tenderi, jer jasno je da sadašnji tenderi u startu eliminišu domaće firme. Bilo je konkretnih predloga koji bi doprineli da se situacija koliko-toliko olakša. Mi smo na sednicama Odbora za industriju Skupštine Srbije imali predloge koji se tiču poreske politike u ovoj grani, time što bi se porez na dodatu vrednost zaračunavao na naplaćenu realizaciju, a ne na ugovorene, odnosno fakturisane poslove. Nažalost, i velika svetska imena iz sektora građevinarstva, a imate i primer povlačenja iz Srbije francuskog "Vinči konstrakšna", zaobilaze Srbiju, i to bi trebalo valjda da bude i signal državi da u znatnoj meri prilagodi, izmeni poslovni ambijent, a ne samo da je prisutna želja, kako bi se to narodskim rečnikom reklo, da se na brzinu uzmu pare. Ono o čemu se takođe dugo priča, a na čemu je izgleda zasnovano funkcionisanje i ovog predloga zakona, na tim podzakonskim aktima i propisima, a reč je o tzv. giljotini propisa, i dalje nije mnogo toga učinjeno na tom planu, tako da se praktično svodi na to da je država i dalje najveći generator nelikvidnosti u poslovanju. Dakle, nekakva tri ključna razvoja, na kojima bi investitori u Srbiji i dalje trebalo da insistiraju i polažu neka svoja poslovna opredeljenja, jesu infrastruktura, oblast nekretnina i izgradnje, i ljudski resursi i tržište rada. Jedna od verovatno bitnijih stvari jeste da Srbija razmisli i omogući smanjenje poreskih opterećenja, jer je poznato da se novi stan danas u Srbiji pri kupoprodaji oporezuje po stopi od 8%, dok je porez na prenos apsolutnih prava za stari stan 2,5%. Ovo je samo deo onog na šta sam hteo da ukažem kad je reč o Predlogu zakona o podsticanju građevinske industrije Republike Srbije u uslovima ekonomske krize, iz čega se izvlači zaključak da, jednostavno, ne verujemo u konkretnu primenu ovakvog zakona, baš kao što ne verujemo ni u ove sramne tekstove koje su objavili danas u novinama ''Blic'' o navodnom naručivanju ubistva Nikolića od strane predsednika SRS Vojislava Šešelja u Hagu. Zahvaljujem na pažnji.
Reč ima narodni poslanik Dejan Mirović. Izvolite.
Zahvaljujem. Mi ne sumnjamo u dobru volju ministra, verujemo da je on imao dobru nameru kad je predložio ovaj zakon i naše primedbe nisu u tom smislu, već mislimo da je zakon nedovoljan i da su problemi sa kojima se sad suočava građevinska industrija veoma veliki. Član 2, gde se kaže da će se maltene negativni efekti ekonomske krize rešiti, da će se uposliti domaća građevinska preduzeća i da će doći do mogućeg povećanja zaposlenosti, vrlo je ambiciozno napisan i mislimo da je to više nego nerealno. Navešću mnogo primera koji to pokazuju. Naša primedba koja se tiče člana 4. je u tome da, ako je već taksativno navedeno u sedam stavova koji će se sve objekti graditi, zašto se onda ne navede da u tom smislu mogu da se grade i fabrike i preduzeća, koja, ipak, priznaćete, mnogo više poboljšavaju industrijsku proizvodnju. Takođe, u obrazloženju zakona se objašnjava, a što je, po nama, jedan od ključnih nedostataka ovog zakona, da u realizaciji ovih projekata mogu učestvovati građevinska preduzeća čije je sedište na teritoriji Republike Srbije. Mislimo da je to trebalo da bude mnogo jasnije određeno, da je trebalo naglasak staviti na vlasništvo preduzeća u smislu vlasništva srpskih građana, fizičkih i pravnih lica itd. Kao što je gospodin Stevanović rekao pre mene, sporno je i ovo najmanje 70% od ukupnog potrebnog građevinskog materijala, jer smatramo da je, u najmanju ruku, trebalo da bude veći procenat, jer odgovorno tvrdimo da su građevinska preduzeća iz EU forsirana na ovom tržištu, da imaju monopol, a posebno se to odnosi na građevinska preduzeća iz Austrije. Zapazićete da se radi o zemlji koja ne samo da je priznala tzv. Kosovo, već ima monopol i na finansijskom tržištu, tj. većina banaka je upravo iz te zemlje. Podaci i činjenice pokazuju da je to istina. U avgustu 2009. godine ''Alpina'' je dobila, vi to sigurno znate, deonicu Kokin Brod – Nova Varoš od 11 kilometara, to je negde oko 427 miliona dinara. Po tom ugovoru, godinu dana je trebalo za završenje posla i, naravno, u pozadini se nalazila Evropska investiciona banka, koja je očigledno uslovila, i to nije prvi put, da ''Alpina'' dobije taj ugovor. Više je nego apsurdno to da je preduzeće ''Putevi Užice'' upravo radilo na toj deonici i uradilo od granice sa tim gradom do granice sa Crnom Gorom negde oko 80 km, ako se ne varam, i potpuno je nelogično da preduzeće kao što je ''Putevi Užice'', koje je uradilo sedam mostova na toj deonici, ne dobije da uradi i tih 11 km. Posebno je nejasno po kakvim kriterijumima ''Alpina'' ima bolje podizvođače i izvođače od ''Puteva Užice''. Kao što sigurno znate, posle toga se desilo da ''Alpina'', po ko zna koji put, nije uspela da ispoštuje taj rok i ''Putevi Užice'' su konačno dobili tu trasu da urade. U našoj javnosti je objavljeno još 2009. godine, i to nije nikakva tajna, da se radi o tri ogromne firme koje dominiraju ne samo na srpskom tržištu. To su: "Štarbag", koja ima obrt 13,74 milijarde evra godišnje i 78.000 zaposlenih, druga je "Alpina", koja ima obrt 3,5 milijardi evra i 15.300 zaposlenih i treća je "Por", takođe austrijska firma, sa 3,1 milijarde evra i 12.000 zaposlenih. Ako ministar pokuša da ubedi mene ili našu poslaničku grupu da ta preduzeća mogu da budu ravnopravna na srpskom tržištu sa našim preduzećima, koja nemaju nikakvu državnu podršku, mi ćemo reći da je to više nego nerealno. Konkretno u Srbiji pre svega preduzeća "Alpina" i "Por" imaju monopol. Na primer, "Por" samo u projektima u Srbiji ima negde oko 160 miliona evra i više je nego poznat projekat mosta na Savi preko Ade. Iza toga opet stoji Evropska banka, koja forsira preduzeća iz Austrije. Takođe, "Por" je dobio i put od Surčina, tačnije obilaznicu do Bubanj potoka od 28 kilometara, to je negde oko 20 miliona evra, dobio je da radi prugu Batajnica-Golubinci, zatim ima dve koncesije u Leskovcu, ako se ne varam, i ukupan prihod u Srbiji je za 2009. godinu bio 25 miliona evra, u kontekstu situacije gde se vi takođe slažete da naša građevinska preduzeća propadaju, da je sve veća nezaposlenost itd. Takođe nije nikakva tajna da "Por" očekuje u ovoj godini prihod od 50 miliona evra. To je prosto neverovatno da država dopušta takav monopolski položaj. Takođe je više nego sramno, moram da upotrebim taj izraz, da je "Por" u aprilu 2009. godine, to je javan podatak i to je izašlo u svim našim medijima, bez ikakve dozvole od strane grada, od strane Republike, podigao asfaltnu bazu u Bubanj potoku na površini od 15 hektara. To je sramno i to pokazuje, upotrebiću taj izraz, neokolonijalni mentalitet ovih austrijskih preduzeća. Još jedna firma iz Austrije, "Alpina", kao što znate, prisutna je od 2001. godine na našem tržištu i dobila je projekte u vrednosti od 400 miliona evra. Zamislite šta bi to značilo za naša građevinska preduzeća. Posebno je sramno da je Evropska banka za obnovu i razvoj, koja očigledno ima snagu jedne paralelne institucije u Srbiji, insistirala da "Alpina" dobije projekat obnove mosta kod Beške i izgradnje novog, iako se zna, i to zna svaki građanin Republike Srbije, da je upravo "Mostogradnja" podigla taj most kod Beške. To je prosto neshvatljivo i nema nikakvog opravdanja za to. Ova treća austrijska firma koju sam naveo kupuje preduzeća za puteve iz Pančeva, Zaječara i Čačka. Smatramo da je trebalo da konsultujete i struku, pre svega one ljude koji rade na terenu, i u tom smislu navodim izjavu Gorana Rodića, sekretara Odbora za građevinu u Privrednoj komori Srbije, koji je doslovno pre godinu dana rekao da ''novoformirana preduzeća stranih kompanija dobijaju poslove za svoje centrale. Ako se i dalje tenderi budu tako raspisivali, mi građevinarci bićemo ugušeni za dve ili tri godine''. Prema tome, potpuno je nejasno zašto je rok za primenu ovog zakona tako kratak, jer očigledno je da se sada maltene rešava sudbina naše građevinske industrije. Takođe je gospodin Rodić naveo (znači, on je iz Privredne komore Srbije) da će za dve-tri godine stranci, upravo zbog ovih metoda koje sam napomenuo, podići cene svojih radova za 30-40%. To je opet jedna posledica monopola, posledica dampinga, protiv kojeg se vi borite i to piše u zakonu, ali mislimo da ipak treba pogledati šta je prava realnost, a prava realnost je da austrijske firme rade na ovom tržištu šta god hoće. Gospodin Rodić navodi da su oni iz Privredne komore Srbije tražili da se zakonom uredi nastup stranih građevinskih kompanija i da srpska operativa više ne bude podizvođač, već partner. To je osnov, koji se upravo izbegava u ovom zakonu, za podizanje naše građevinske industrije. Posebno je sramno da je "Alpina" u martu 2010. godine (i to je jedna vrsta afere koja se prećutkuje u našoj javnosti i upravo u ovim prozapadnim medijima kao što je "Blic", koji izmišlja ove neshvatljive laži kao što je ova danas za navodni atentat na gospodina Nikolića) izabrana, navodno, za izvođača radova obilaznice oko Dimitrovgrada. U tom smislu, potpuno je nejasno i ne vidim nijedan racionalni odgovor na to kako je moguće da "Alpina" uopšte učestvuje na nekim tenderima ako vodi spor pred trgovinskom arbitražom u Parizu? To je potpuno nejasno i pokazuje neshvatljivu inertnost naših vlasti. Što se tiče te obilaznice i puta koje finansira Svetska banka, ''Institut za puteve'' je naveo da su troškovi veći za 30-40% jer je upravo Svetska banka insistirala da se koriste metodi koji su mnogo skuplji. Dakle, vidite jednu usaglašenu politiku Svetske banke, Evropske investicione banke i Evropske banke za obnovu i razvoj i tih firmi iz zapadne Evrope, pre svega iz Austrije. Potpuno je nejasno, takođe, da je "Alpina" negde u februaru 2010. godine zamrzla taj arbitražni spor o kojem sam pričao nešto ranije, da bi izvršila jednu vrstu pritiska na Vladu Srbije i da bi sakrila od naše javnosti da je upravo probila rokove za most kod Beške i da ne ispunjava sve odredbe ugovora koje su dogovorene sa Vladom Srbije. Potpuno je nejasno da Vlada Republike Srbije ne podržava domaća građevinska preduzeća i da ona moraju samostalno da nastupaju na drugim tržištima gde jedino imaju prolaz, a to je tržište Ruske Federacije. Sigurno znate, što se tiče Zimske olimpijade u Sočiju, da se tamo radi o građevinskim radovima u vrednosti od 30 milijardi dolara, što je jednako BDP-u Republike Srbije. Međutim, tamo ''Putevi Užice'' nastupaju bez ikakve pomoći i, umesto da ih država štiti na ovom tržištu i da im, uz jednu vrstu podrške, omogući da učestvuju na najvećim tenderima, na najvećim radovima u Ruskoj Federaciji, došli smo u situaciju da posle 20 godina faktički dominantnih srpskih građevinskih firmi, u Ruskoj Federaciji danas imate žalosnu činjenicu da neke druge firme, n primer iz Turske i nekih drugih zemalja, preuzimaju to tržište, koje je jedno od najbrže rastućih u Evropi i svetu. To su naše principijelne primedbe i mislim da bi trebalo da ih uvažite. Zahvaljujem.
Dajem reč narodnom poslaniku Draganu Živkovu. Hoćete li da se prijavite da bih vam dala reč? Izvolite.
Hvala lepo. Dame i gospodo narodni poslanici, danas imamo na dnevnom redu Zakon o građevinarstvu, koji bi trebalo, navodno, da pomogne i izvuče građevinarstvo, koje je u vrlo teškoj situaciji što se tiče preživljavanja i opstanka. Interesantno je da nam je danas ministar rekao sve ono što smo mi davnih dana locirali, da bi javni radovi ovu zemlju najpre izvukli iz krize, s obzirom da su javni radovi u građevinarstvu veliki točak i motor koji bi pokrenuo apsolutno, što je i danas ministar potvrdio, 30 i nešto branši koje zavise od građevinarstva ili su priključene građevinarstvu. Da ste davnih dana primenili program SRS-a, sigurno građevinarstvo ne bi došlo u ovu situaciju. Mi danas možemo samo da razgovaramo o uzrocima koji su se davno desili i posledicama koje su se desile u građevinarstvu, zašto je i zbog čega do toga došlo. SRS i ja sumnjamo, čuli ste to od poslanika koji su danas pričali o ovom zakonu, da će ovaj zakon da napravi veliki pomak što se tiče građevinarstva. Sumnjam iz razloga što je vrlo kratak period u kojem će se primenjivati ovaj zakon da bi se spasilo ono što je toliko godina upropašćavano i što je toliko godina unazad rađeno sa građevinskom operativom i uopšte sa građevinarstvom, koje je, naravno, povuklo i metalski kompleks. Nisam slučajno rekao metalski kompleks, jer građevinarstvo je povuklo za sobom da tonu mnoge branše koje su vezane za građevinarstvo, isto kao što želite ovim zakonom da to podstaknete. O tome bi se moglo puno pričati, ali bih naveo samo par glavnih uzroka koji su doveli građevinarstvo u ovakvu situaciju. Pod jedan bih naveo privatizaciju koja je nakaradno urađena što se tiče građevinskih firmi i građevinske operative. Privatizacija je učinjena na takav način što su putarske firme i građevinske firme koje se bave tim poslom kupovali ljudi koji su samo imali para a nisu se bavili tim poslom, i naravno da su upropastili dobar deo tih građevinskih firmi i operativa u Srbiji. Mnogi ljudi su ostali bez posla na takav način i mnoge firme drugih branši koje su bile vezane za tu firmu i takve firme su potonule. Tu bi se moglo navesti kao glavno, što sam čuo i dajem primedbu narodnim poslanicima koji su danas branili Zakon o javnim nabavkama, da će ovaj zakon to da upropasti. On će da upropasti javne nabavke koje su loše sprovođene. Tu je sigurno moglo da se uspostavi bolja situacija da se u javnim nabavkama napravilo reda. Javne nabavke su same po sebi javne, a javna je i tajna da su po javnim nabavkama nameštani tenderi i da su dobijale firme raznih profila koje su se bavile građevinom samo zato što su bile bliske vlasti ili su želele da se ubaci u tender ili u projekat ono što samo one poseduju da bi jedino one mogle da konkurišu. Javna je tajna da se to na nivou javnih nabavki i tendera koji su se vršili u građevinarstvu dešava i dan-danas. Pre nego što pređem na poresku politiku, mogla bi se javnim nabavkama tu pridodati i Komisija za zaštitu prava ponuđača, koja je igrala veliku ulogu u nameštanju tenderskih poslova i poslova koji su se pisali u tenderima za građevinarstvo, iz jednostavnog razloga – ako posao nije dobio ponuđač koji je trebalo da ga dobije, ako mu nije namešteno i nije prošlo u Komisiji za javne nabavke, sledeći postupak je bio da se žali Komisiji za zaštitu prava ponuđača da li zarez ili crta ili interpunkcija nije bila dobra, bilo je i takvih slučajeva, pa je zatim Komisija zasedala dva, tri, četiri, pet meseci (to ste i vi, ministre, danas potvrdili), pa su u međuvremenu, dok Komisija za zaštitu prava ponuđača nije rešila taj problem, gubili i lokalna samouprava i država i izvođači i svi oni koji su bili uključeni oko takvih poslova. O poreskoj politici bih mogao da kažem da je veoma značajan uzrok PDV. Od mnogih ministarstava koja bi trebalo da budu uključena da bi pomogla Ministarstvu je i Ministarstvo finansija. Apsolutno, Zakon o PDV je nedopustiv, tj. ne naplaćuje se na adekvatan način kako bi to trebalo da bude, a posebno u građevinarstvu. Fakture su ogromne, što se tiče velikih projekata. Za velike komplekse, kao što su firme koje se bave putarskim poslovima, visokogradnjom itd., ogromne su fakture koje država ili Fond za razvoj ili Fond za kapitalne investicije u Pokrajini treba isplate, a fondovi su prazni. Izvođač ili vlasnik firme mora da plati PDV državi bez obzira na naplatu. U većini slučajeva PDV se plaćao tako što su se izvođačima koji su dolazili u takvu situaciju obezbeđivali krediti u bankama, dizali su kredite da bi platili PDV ili isplatiti plate itd., a daleko od realizacije koju je država morala da ispuni prema građevinskim firmama koje su danas ostale možda i zatvorene i koje su morale da otpuštaju radnike da bi opstale. Imamo i slučaj gde firme i veliki kompleksi koji se bave takvim poslovima ne mogu da stanu, apsolutno. Garanciju im daje država da bi preživeli – idi u banku i digni pod tim i tim uslovima kredit, a vratićeš kredit kada mi platimo izvođački posao. U međuvremenu izvođač gubi na kamati koju mora da plaća banci, koja je naravno dala kredit pod nepovoljnim uslovima, jer su danas kamate kod kredita kojima se poštapaju određene firme koje ne mogu da prežive bez kredita zelenaške, osim kod velikih kompleksa, koji koriste evropske kredite gde im, naravno, država daje garanciju. Ali kamata je kamata, bez obzira na sve to. Voleo bih, ministre, da kažete na kraju podatak koliko je država dužna građevinskoj operativi, da li je to niskogradnja ili visokogradnja. To je interesantan podatak. SRS smatra da je država najveći dužnik, što se tiče građevinske operative, i upravo je i najveći krivac što je građevinska operativa došla u ovakvu situaciju. Imamo još jednu vrlo interesantnu situaciju gde se, izazivanjem političkih kriza u raznim lokalnim samoupravama i učestalim vanrednim lokalnim izborima, građevinska operativa zloupotrebljavala. Firme koje su bliske vladajućoj koaliciji i ministarstvima koja se bave ovim poslovima moraju da idu i odrađuju i završavaju poslove koje lokalnoj vlasti obećavaju ministri koji odu tamo i na tribinama drže političke govore - gde se građani žale da im je loš put, biće put završen, gde nema hale, biće hala. Na takav način se građevinska operativa tera u dugove i zadužuje, s tim što se kasnije, ne znam kako, ali nekom pogodbom postiže cena. Kada uzmete projekat i realnu tržišnu cenu svih poslova koji su vezani za građevinu, daleko su više cene ili po kvadratnom metru ili po drugoj mernoj jedinici nego što se to odrađuje na licu mesta ili što se odrađuje u praksi. Određene firme, kao što sam rekao, koje su u obavezi da ne mogu da stanu, da ne mogu da se zatvore, rade čak i ispod cene, naravno sa još većom dubiozom iz razloga što moraju da premoste one kamate kodkredita kojima su se zadužili. U ovom zakonu sam pročitao da bi mogao da bude i reprogram takvih situacija, tj. kredita gde su građevinari bili prinuđeni da ih uzmu, što bi možda bio jedan način da građevinarstvo izađe iz krize, ali sumnjam da tolikim reprogramom i tolikim sredstvima građevinarstvo bez države neće moći da se izvuče iz ovakve krize. Kada pogledate drugi deo, gde je metalski kompleks usko vezan sa građevinarstvom, apsolutno je nekontrolisan uvoz građevinskih mašina. Imali smo firmu koja se bavila proizvodnjom građevinskih mašina, koja se bavi teretnim vozilima, kao što je "FAP" Priboj, zatim "14. oktobar" Kruševac, i veliki je razlog što je u građevinarstvu dozvoljeno firmama da nekontrolisanim uvozom građevinskih mašina unakaze, tj. unište domaću proizvodnju. Apsolutno od svakog ministra sad možemo da čujemo – domaća proizvodnja, domaći izvođač, domaći investitor itd. To se koristi u vrlo ružnom kontekstu - naše firme koje se bave proizvodnjom ili izvođačkim radovima mogu da budu samo podizvođači u krupnim investicijama. Interesantno je da ne mogu da budu glavni izvođač, a mogu da budu podizvođač. U čemu je razlika, kad naša firma kao podizvođač mora da podnese apsolutno svu dokumentaciju identičnu kakvu i izvođač podnosi? Ne vidim razlog zašto naša domaća firma ne može da bude nosilac takvih poslova. A čuli smo ovde, da ne bih ponavljao, koliko su u ranijim periodima naše građevinske firme bile priznate u svetu, kakve su sve projekte gradile po svetu i kakve bi sve mogle ovde da izvode. Ali, u pitanju je nešto drugo. Još jedna zamerka ovom zakonu je to što je vrlo kratkog perioda. Znači, SRS apsolutno smatra da takav zakon i ovaj projekat za pospešivanje građevinarstva neće uroditi plodom i da je kratak period da bi se građevinarstvo vratilo na svoje noge. Kaznene odredbe nigde nisam pročitao. Ne vidim da bi se mogla sankcionisati zloupotreba primenjivanja ovog zakona. Na kraju bih želeo samo da kažem da je SRS ubeđen da su, što je u ranijim periodima dr Vojislav Šešelj pričao na raznim tribinama, u medijima, u više navrata, javni radovi jedini izlaz za rešavanje krize u državi i da će SRS, na čelu sa dr Vojislavom Šešeljom, podneti krivičnu prijavu protiv novina "Blic", koje su danas izašle sa naslovom "Dr Vojislav Šešelj naručio iz Haga ubistvo Tomislava Nikolića". Apsolutno insistiramo na istraživanju ko je izneo i objavio ovakve podatke. Organi koji su zaduženi za takve poslove, kao što su BIA i MUP, treba da izađu sa kompletnim izveštajem o čemu se ovde radi i ko je dao podatke da je dr Vojislav Šešelj naručio ubistvo Tomislava Nikolića, s obzirom da je sam predsednik dr Vojislav Šešelj prihvatio da sepreslušaju svi njegovi telefonski razgovori u zadnja četiri meseca što se tiče ovog slučaja. Hvala.
Zahvaljujem. Pošto više nema prijavljenih za reč, pre nego što zaključim, pitam da li želi reč neko ko nije iskoristio pravo iz člana 93. Poslovnika. Gospodin Oliver Dulić ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, zahvaljujem na raspravi. Ostalo je nekoliko pitanja, koja će verovatno biti raspravljena u onom danu kada budemo razgovarali o amandmanima koje ste podneli na ovaj zakon, ali suštinski moram da kažem da sam čuo puno kritika na predlog ovog zakona ali nijednog trenutka nisam čuo konkretna rešenja kako da se pomogne našoj građevinskoj operativi. Dakle, svako od vas je rekao da je dobra ideja da se pomogne, svako od vas se slaže da je svetska ekonomska kriza ostavila teške posledice, svako od vas ima razumevanja da građevinska operativa mora da se podigne da bi bila motor razvoja našeekonomije, ali niko nije ponudio alternativu ovome što je uradila Vlada Republike Srbije. Tvrdim da je jedini način kako u ovom trenutku možemo da pomognemo taj da država bude investitor, da po ubrzanim procedurama dodelimo što je moguće više posla našim građevinarima u svim opštinama u Srbiji i da to uradimo spajajući pare koje mi imamo u budžetu, u lokalnim budžetima i pokrajinskim, s parama koje danas ima bankarski sektor. Mnogi od vas su pričali da ovo neće dati mere ili efekte zbog toga što su naša preduzeća prezadužena i ne mogu da uzimaju više kredita itd. Ovde se, da ponovim, ne radi o tome da će se građevinska preduzeća zaduživati. Investitor je Republika Srbija, odnosno lokalne jedinice. One će se zaduživati da bi isfinansirale projekte koji će se raditi na lokalu, a koji su više nego neophodni. Mi ovde pričamo o angažovanju naših radnika u obnovi škola, u obnovi bolnica, vrtića, izgradnji novih objekata, obnovi sportskih objekata, izgradnji stanova, popravci i izgradnji putne infrastrukture itd. Dakle, mi pričamo o svim onim velikim građevinskim poduhvatima i radovima koji su i te kako neophodni našoj zemlji. Da li će ovo značiti novo zaduživanje? Značiće, ali će takođe značiti i investicije u infrastrukturu, koja može da da svoj multiplikujući efekat i da, pored toga što će dati efekat na spas građevinske operative, da efekat i na povećanje konkurentnosti naše države u okolnostima svetske ekonomske krize i da iz svega ovoga možemo da izađemo i sa mnogo više puteva, mnogo više stanova i sa oporavljenim sektorima kao što su zdravstvo i školstvo. Dakle, ovo je mera koja je bila jedina moguća. Postavili ste pitanje – zašto sada? Nije bilo uslova ranije, jer nije bilo novca ranije, nismo imali banke koje bi stale iza jednog ovakvog projekta. Dakle, morali smo da sačekamo da sazri vreme da i banke shvate da im ne vredi da zatvaraju svoje kreditne linije prema građanstvu i privredi, nego da je neophodno da i one svoja sredstva plasiraju. To su sredstva koja stoje u bankama. Vrlo dobro znate da mi imamo jedan apsurd - da nam je privreda izuzetno nelikvidna, a da su nam banke više nego likvidne. Dakle, mi smo doprineli da sad taj novac, koji stoji na bankarskim računima, može da se investira u oblast koja će svakako dati veoma dobar efekat na ekonomiju. Stalno osporavate taj predviđeni instrument, ali moram da vam kažem da u svemu ovome ima i hrabrosti, koju morate priznati. Dakle, mi tražimo od Narodne skupštine da da instrument za sprovođenje jedne hrabre politike, koja nije uobičajena, koja se svakako ne bi dešavala da nemamo ekonomsku situaciju kakvu imamo. Svi bismo voleli da imamo građevinski sektor koji, kao i drugi sektori naše ekonomije, napreduje, donosi profit, plaća poreze, zapošljava ljude, generiše nešto što će biti rast bruto domaćeg proizvoda itd. Nažalost, nije takva situacija. Dakle, mi tražimo instrumente da pokušamo da taj negativni trend, koji se ne zaustavlja ni u jednoj zemlji sveta bez ozbiljne državne intervencije, sada preokrenemo, a to jedino može tako što ćemo doneti ovakvu meru. I, mi nismo prva zemlja koja donosi ovakvu meru. To je odgovor svima koji pokušavaju da prikažu da je ovo neki zakon koji će doprineti da, bože, naša zemlja sada blasfemično bude prikazana u svetu kao jedina zemlja koja štiti domaću privredu. Ne, to nije tačno. Svaka zemlja je carinskim, vancarinskim, različitim vrstama mera, čim je počela kriza, pokušala da zaštiti svoje vitalne sektore. Za nas je građevina vitalni sektor i zbog toga se ovaj zakon donosi samo za oblast građevine. U svim ostalim sektorima će važiti Zakon o javnim nabavkama. I opet ponavljam – i ovde će važiti Zakon o javnim nabavkama. Ovde je samo prepoznata brza procedura pregovaranja, da se ne bi čekalo da se dese zloupotrebe prava, koje su se dešavale i koje su odlagale proces donošenja odluka gde treba da se plasiraju pare u građevinski sektor i na po nekoliko meseci. Kada ste me pitali zašto se ja vama žalim da postoje ljudi koji namerno ruše i obaraju tendere i produžavaju vreme i zašto se za to ne obratim državnim organima, moram da kažem da oni sve rade u skladu sa zakonom. Dakle, oni zloupotrebljavaju pravo. Ta zloupotreba prava se pretvorila u ozbiljan biznis. Rekao sam vam primer kasarne "4. juli". Sve je jasno – zemljište državno, Građevinska direkcija Srbije gradi, dobila je novac za tu izgradnju, ima fantastične projekte, potrebno je da se prođe nekoliko tenderskih procedura da bi radnici izašli na gradilišta. Pričamo o izgradnji gotovo 5.200 stanova, pričamo o preko 500.000 kvadrata gradnje, pričamo o sto i nešto kranova koji će se vrlo brzo tamo vrteti. Potrebno je da se uradi tender za geomehaniku tla, potrebno je da se uradi tender za projektovanje, za finansiranje, za izgradnju. Mi smo na prvom tenderu morali da sačekamo dva meseca zbog toga što se pored CIP-a, kao velike projektantske kuće koja zapošljava preko 500 inženjera i koja je državna, javila jedna mala kuća koja je odmah u startu podnela zahtev za zaštitu prava ponuđača, potpuno neargumentovano, koja nema ni adekvatne inženjere ni adekvatnu tehniku za vršenje geomehaničkih istraživanja. Njih je samo zanimalo da uđu i obore proceduru. Nisu se ni javili na različitim vrstama saslušanja koja podrazumevaju taj proces, ali su nas odložili za dva meseca. Da smo nastavili tako, "4. juli" bismo krenuli da gradimo u martu sledeće godine. To ne možemo da dopustimo, nama treba izgradnja odmah. Na tom "4. julu" ko će da radi? Radiće naše preduzeće. Trošiće se domaći materijali. Građevinska operativa ove zemlje će raditi na takvim projektima. I ne samo tamo. Zahvaljujući ovom zakonu, građevinska operativa u ovoj zemlji će raditi i na svim drugim projektima koji će se otvarati. Potrebna su nam brza rešenja i potrebni su nam veoma precizni instrumenti da bismo mogli da rešimo problem u kome se nalazimo, i mi smo zbog toga ušli sa ovim zakonom u Skupštinu i tražimo podršku od vas. Naravno da će postojati pokušaji da se ovaj zakon zloupotrebi, kao što valjda u svakome društvu postoje oni koji misle da mogu da zloupotrebe zakon i pribave neku protivpravnu korist. Ono što je posao svih nas, pre svega državnih organa, jeste da ih u tome sprečimo. Mi mislimo da u ovom zakonu postoje veoma jasni, precizni, transparentni mehanizmi kako da ih u tome sprečimo. Ukoliko ne, naravno, tu smo svi mi, uključujući i javnost, da te ljude sprečimo da to rade. Ali ne možete da kažete da je naša namera, nas koji smo ovaj zakon pisali i koji ga danas ovde branimo, da stvorimo generalizovanu korupciju samo zato što hoćemo da zloupotrebimo krizu. To nije tačno. Recite mi, kada čitate zakon dobro i kada pogledate koje smo sve mehanizme predvideli da bismo sprečili da do tako nečega dođe, da li ne prepoznajete u tome poštenu i iskrenu nameru da sprečimo da dođe do zloupotreba. Mislim da apsolutno postoji namera da se spreči bilo kakva zloupotreba. Mi ćemo za svaki projekat dati maksimalnu cenu po kojoj je moguće taj posao ugovoriti. Gde ćete boljeg kontrolora od toga? Znači, do ove cene može da se ugovori, preko toga ne može. Druga stvar, odredićemo, prema kriterijumima, koje firme uopšte mogu da učestvuju. Nećemo dopustiti da u tim postupcima učestvuju takozvane tašna-mašna firme, nećemo dopustiti da učestvuju firme koje nemaju zaposlene, koje nemaju adekvatnu operativu, koje nemaju iskustva, koje nisu dosad gradile na teritoriji Republike Srbije. Hoćemo da stvorimo uslove da svi oni koje je kriza zahvatila, a njih je jako mnogo, to su naša domaća preduzeća, naši zidari, naši moleri, naši stolari, naši armirači, naši tesari, da svi ti ljudi mogu da učestvuju na hiljadama i hiljadama gradilišta u Srbiji, koje ćemo, zahvaljujući ovom zakonu, pokušati da otvorimo. Da li će on da uspe? Nadam se da hoće. Ono što mogu da garantujem, on će sigurno uspeti u oblasti za koju je moje ministarstvo zaduženo, a to je oblast stanogradnje. I ja volim što vi imate skepsu da će kasarna "4. juli", odnosno "Stepa Stepanović", proraditi kao veliko gradilište. Garantujem vam da hoće, kao što vam garantujem da će do kraja mandata ove vlade još nekoliko tako velikih gradilišta biti otvoreno. Evo, živ vam bio ja tu pred vama, pa me kritikujte za dve godine ukoliko se tako nešto ne desi. Takođe očekujem i od drugih kolega, iz zdravstva, školstva, infrastrukture, da iskoriste mogućnost da što je pre moguće i na njihova gradilišta uđu građevinci i da krenu da rade. Dakle, pokušavamo da spasemo jednu vitalnu granu. Ovo je jedini način kako to možemo da uradimo. Ukoliko ste vi ponudili bolje opcije kroz vaše amandmane, pažljivo ćemo ih pročitati pa ćemo ih prihvatiti, ali moram da priznam da do sada u raspravi nisam čuo konkretan predlog od bilo koga od vas koji bi došao i rekao – ja ne mislim da je ovo dobro, evo imam bolji predlog kako može građevina da se spase. Ne može bez ozbiljne intervencije od strane države. Zahvaljujem i stojim vam na raspolaganju za raspravu o amandmanima. Prijatno.
Gospodine ministre, zahvaljujem i na realnom optimizmu i na svim pojašnjenjima. Zaključujem načelni pretres Predloga zakona o podsticanju građevinske industrije Republike Srbije u uslovima ekonomske krize. Rad ćemo nastaviti sutra u 10.00 časova. Hvala, gospodo poslanici.