Hvala lepo. Dame i gospodo, u načelnoj raspravi o predloženim izmenama i dopunama poslovnika Narodne skupštine, fokusiraću se na prilog u okviru moje rasprave, u dva dela. Prvi je ono šta mi vidimo kao razloge za donošenje, glasanje za ili protiv ovakvih izmena i dopuna poslovnika, a drugi je molba i zahtev za podršku amandmanu koji sam podnela u ime poslaničke grupe DS. Ovakav predlog poslovnika podnet je na osnovu pogrešne procene da izmenama proceduralnih pravila možete nadomestiti nedostatak suštinskih dogovora, pa onda, ako hoćete, i nacionalnih dogovora o raznim temama, među kojima je, bar što se nas parlamentaraca tiče, rad Narodne skupštine, naravno, prioritet. To je uvek zabluda u koju se lako skoči i verovatno će i budući saziv Skupštine imati, nadam se sa mnogo manje lošom procenom, nameru da se proceduralnim pitanjima zamenjuje rasprava o suštinskim pitanjima. Suština argumentacije, koju delimo u toku rasprave o izmenama i dopunama ovog poslovnika Narodne skupštine, jeste da li se namerava ukinuti, smanjiti, restriktivno reagovati, delovati na prava opozicije u Skupštini. Znači, kada čujete to pitanje u raspravi, to bi trebalo da vam bude signal da ne možete proceduralnim pitanjem zameniti raspravu o tome šta su to zahtevi opozicije. Još je veća zabluda da bilo kojim restriktivnim, tehničkim, kakvim god hoćete, odredbama, možete zaustaviti, sprečiti ili, ne daj bože, narediti opoziciji da dobrovoljno prati ova pravila. Narodni poslanici dobacuju – to ste i vi radili. Upravo u prilog tome izlažem ovo što izlažem. Jednog dana u Srbiji moramo da imamo trenutak da se nauče lekcije i da ne budemo večiti ponavljači. Dakle, ako imamo nekakve lekcije iz prošlosti, možemo dokazati da smo osnovne stvari iz tih lekcija naučili i da idemo dalje. To rade moderni i uspešni narodi. Dakle, kakvu god odredbu da stavite u Poslovnik Narodne skupštine, nema načina da sprečite kreativnost opozicije. Ako hoćete da ograničite vreme u kome će opozicija raspravljati o amandmanu ili unačelu, ako hoćete da ograničite frekvenciju kojom poslanici opozicije mogu da se javljaju, naći će se način da pravo bude zadovoljeno. To je lekcija koja bi trebalo da je naučena. Govoriti da se radi o tome da se ravnopravno tretiraju i poslanici vladajuće većine ili opozicije – ne stoji, zato što u postojećem Poslovniku niko nije sprečavao poslanike vladajuće većine da svaki dan, svakog radnog dana, u broju od 84, budu prisutni u sali za sednice Narodne skupštine. Zašto? Zato što nisu obavljeni razgovori o suštinskim pitanjima i to je problem koji još u suštini nije otvoren ni u ovoj skupštini, a,naravno, ni u društvu, šta su to suštinske teme od kojih mi, kao predstavnici političkih stranaka, možemo da imamo saglasnost u društvu, koje su to teme oko kojih možemo da se složimo, oko kojih može biti dogovora. Ovakav princip u suštini, u nameri se vidi, treba da obezbedi da poslanici bilo koje vladajuće većine, a ne govorim o ovoj prisutnoj, ne moraju da budu u sali za sednice. To je poruka koja ide. Bez obzira što sam potpuno sigurna da to nije namera predlagača – namera je osnaživanje rada odbora, da se poslanici zaista bave zakonskim aktima i da se usaglaseodredbe ovog našeg poslovnika – poslovnicima koji su u upotrebi u parlamentima Evropske unije. To tako ne izgleda ni u ovoj sali, ni na sednicama Administrativnog odbora, a pogotovo ne izgleda u javnosti. Koliko god bilo potrebno menjati pravila svog rada da bi Skupština zaista funkcionisala kako treba, toliko je potrebnije razumeti, ako u bilo kojoj raspravi imate izražen strah opozicije, bila ona brojčano jaka ili brojčano slaba – nešto sa pravima opozicije nije u redu. Imamo zajednički problem i o tom problemu se mora razgovarati. To je lekcija koja bi trebalo da je naučena, ali očigledno nije. Dodatno, u predlozima za izmene i dopune ovog poslovnika za sada se ne vidi, očigledno, da li zbog tempa rasprave koju predlagač ima ovde u Skupštini ili na sednicama odbora, da ste vi u suštinipogoršali uslove za rad. Dakle, jedna dobra namera, zato što je želja da se proceduromzameni rasprava u suštini, vrlo brzo će se videti da je onaj prethodni poslovnik bio bolji. Ko pažljivo čita odredbe i zna kako se odvija rad Skupštine, to može sa sigurnošću da tvrdi. Par kolega poslanika poput mene to već zna. Ono što treba da podelimo kao činjenicu je da ako opoziciji, na nivou utiska i percepcije, uskratite pravo da se obrati, pravo da obrazlaže, pravo da radi nešto na sebi svojstven način, oni će ili iskoristiti kreativno sve vrste mehanizama koje postoje u poslovniku ili će napraviti od postojećih odredaba u poslovniku situaciju gde je samo opozicija vidljiva u parlamentu. Znači, po vašem predlogu, vi u suštini imate da se pretvara u realnost jedna nesporna politička činjenica u ovoj sali, a to je da predstavnici opozicionih političkih stranaka u suštini vode debatu. Dakle, ono što vide građanke i građani Srbije – vide predstavnike dve opozicione stranke koji imaju suprotstavljena mišljenja. Vrlo malo ili uopšte ne vide predstavnike vladajuće većine koji brane neki stav. Činjenicom da ih "oslobađate" prisustva u sali za sednice, to će biti još jače izraženo. To je činjenica koju ne sporim, niti hvalim, niti ne odobravam. Prosto, to je nešto što proizilazi iz primene odredaba ovog poslovnika. Digresija. Vrlo birajte bar još jednog potpredsednika Skupštine. S obzirom na postojeći raspored predsednika i potpredsednika Skupštine, imaćete otkazivanja sednica zbog nedolaska predsedavajućeg, jer će se formalno, kako sada stvari stoje, rad Skupštine svoditi na rad predsednika i jednog potpredsednika, što je dosta teško svima nama iz opozicije koji imamo nameru da vrlo ozbiljno kritikujemo svaki predlog Vlade i da ozbiljno radimo, kako smo i do sada radili. Ono što je dodatni problem za predloge iz izmena i dopuna Poslovnika je što ne postižemo cilj, za koji ne sumnjam da ga predlagač ima, a to je svest o tome koliko je rad na odborima važan. Ono što bi trebalo jasno i otvoreno reći – da sav verbalizam i sva demagogija o tome da je ovo naša zajednička kuća i zajednička odgovornost,kada vidite da kao predstavnik opozicije imate dobar amandman, dobar predlog. Ali, iz političke nezrelosti vladajuće većine, imate emocionalni odgovor, a ne racionalni odgovor parlamentaraca. To je tema za Skupštinu, ne procedura, nego: "zašto nećeš da prihvatiš amandman?", "zašto nećeš da se stavi na dnevni red predlog zakona koji podnosi opozicija, kada je to očigledno dobro?". E, zato što je iz opozicije. Nisu tema poslovnici i pravila, ovo je tema. Dokle god se ne bude postigla saglasnost o tome, dotle ćemo biti u opasnosti da opozicija primeni krajnju meru. Znači, uvek opozicija može da napusti parlament i time automatski skida kredibilitet vladajuće većine. Očigledno doprinosi političkoj krizi i destabilizaciji u zemlji i to radi iz opravdanog razloga percepcije da nekakva prava, koja se smatraju prirodnim da ih opozicija ima – i ima ih tek kad neko iz opozicije kaže:"Jeste, uživam, ta prava nisu zadovoljena". Dakle, nikako ne sporeći potrebu napretka i promena, naglašavam da je želja DS da u ovoj skupštini povedemo razgovor o suštinskom problemu, o suštinskim razlozima za nepostojanje prave komunikacije između opozicije i vladajuće većine, kao i da poradimo na tome da uklonimo način komunikacije, da je važno ko govori, a nikad šta se govori, i da se naša komunikacija mahom svodi na diskvalifikaciju ili kvalifikaciju onoga ko govori, a vrlo retko, nažalost, onoga šta govore. U minutu koji mi je preostao, u vremenu poslaničke grupe DS, zamoliću Narodnu skupštinu da se u danu za glasanje pozitivno izrazi o amandmanu koji smo podneli na Predlog izmena i dopuna Poslovnika, koji glasi: "Pravila ponašanja narodnih poslanika". Administrativni odbor je upravo odbio da 16 stavova u članu koji se odnose na pravila ponašanja, a zasnovana na prvom članu Poslovnika Narodne skupštine, koji ne trpi izmene bude usvojeno. Ne postoji argumentacija kojom biste mogli da odbijete amandman kojim se traži, praktično, dobrovoljna izmena o tome kakvi hoćemo da budemo, kakve hoćemo da nas drugi vide i kakvi hoćemo da budu ljudi koji se bave bilo kojim javnim poslom, uključujući i politiku. Odbijanje ovakvog amandmana je samo dokaz u prilog tezi da, u suštini, pričom o proceduri hoćemo da prikrijemo nedostatak hrabrosti, sposobnosti ili volje da zaista pričamo o suštinskim temeljimainstitucije kakva je Skupština.
Po kom osnovu se javljate?
Kao poslanik.
Postoji spisak koji je utvrđen i ne možemo mimo redosleda. Reč ima narodni poslanik Vladimir Homan, a neka se pripremi narodni poslanik Nemanja Šarović.
Dame i gospodo, rekao bih nešto o predloženim izmenama Poslovnika. Kao prvo i osnovno, namera predlagača je ubrzanje rada Skupštine. Već smo čuli da je potrebno doneti veliki broj zakona i drugih akata nakon dobijanja pozitivne ocene Studije izvodljivosti, na početku i nakon potpisivanja sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju, za koje očekujemo da će početi u oktobru ove godine. Ono što je dobro, to je da neće više biti beskonačne rasprave o amandmanima koji glase: "briše se", i neće se trošiti na to bespotrebno vreme ovde u sali. Može na odborima i biće tako. Ovim izmenama se, ustvari, jača uloga svih skupštinskih odbora, a to je i tradicija evropskih parlamenata. Što se tiče ukidanja radnog kvoruma, omogućiće se poslanicima, koji ne žele da učestvuju u raspravi, da rade neki drugi posao u Skupštini: spremaju se za diskusiju, pišu amandmane, pregledaju predloge zakona. Uostalom, čuli smo juče da je i OEBS podržao ovakve promene Poslovnika. Takođe bih istakao i pohvalio to što će moći da se postavljaju pitanja u danu za poslanička pitanja i što će predstavnici Vlade ovde odgovarati na ta pitanja. Što se tiče same opstrukcije rada, naravno da nije bila intencija ovih izmena da se onemogući opstrukcija. Ona je uvek moguća i nje je bilo i biće je, tako da oni koji smatraju da je cilj opozicije, ne da bude korektiv vlasti, već da se vlast opstruira, sapliće i traži bilo koji način da se vlast sruši, biće i dalje u mogućnosti da to rade i ne treba da brinu. Mnogo veće promene će ovaj poslovnik uneti u rad stručnih službi i u samoj organizaciji rada. Za to će biti potrebno, slažem se, jedno izvesno vreme da se uhodaju. Što se tiče toga, juče smo čuli da ne možemo da poredimo naš parlament sa parlamentima drugih država u kojima su ovakva rešenja već odavno poznata, jer naš parlament nema ugled kakav ima engleski, nemački ili evropski. Naravno da nema ugled, niti može da ga ima kada se za ovom govornicom čuju takve kvalifikacije kakve su se do sada čule, a nadam se da se ubuduće neće čuti. Ne bih da ih ponavljam, znate i sami o kakvim stvarima je reč. Za svađe uvek ima i vremena i mesta. Zašto bi to uvek bilo u ovoj sali, zašto bi ova skupština služila da zabavlja narod? Najveće primedbe smo čuli na to što se ukida radni kvorum. Svi koji ne žele da daju kvorum za početak rada, ubuduće za to neće moći da uzmu dnevnice. Zašto bi građani nekome plaćali za nerad, pogotovo kada je taj nerad smišljen da onemogući one koji žele da rade. Neće više biti moguće da pojedini poslanici dođu u pola šest popodne ovde, popiju kafu za 10 dinara i uzmu dnevnicu od 1.000 dinara. Zamislite, to je moguće sada. Ubuduće neće biti moguće. To mi je jedna od najdražih promena ovog poslovnika. Kafa ne mora da poskupi, ali poslanici neće moći za pola sata ovde da uzmu 1.000 dinara. Takvih je primera bilo, možda ih više neće biti i neće biti moguće da neki opozicioni poslanici budu najplaćeniji ljudi u Srbiji u jedinici vremena ovde provedenog u Skupštini. Jer, zamislite – ima i takvih koji nikada ne dođu ovde u salu, nikada ne dođu da rade, a dobiju celokupnu platu. Toga više neće biti, a takvi pružaju najviše otpora premapromenama ovog poslovnika. Oni su najžešći protivnici ovih promena, pretvaraju se da su zabrinuti za rad Skupštine nakon usvajanja novog poslovnika, pitaju se šta će biti nakon što se bude usvojila ova izmena poslovnika i nakon što ne bude potrebno da poslanici vladajuće većine ovde non-stop obezbeđuju radni kvorum. Pitaju se gde će biti poslanici kada ne moraju da sede u sali. Podsetio bih da upravo poslanici opozicije, (kad moramo tako da se podelimo), ovih godinu i po dana nisu morali da daju radni kvorum, pa se niko nije pitao gde su ti poslanici bili ovih godinu i po dana kada nisu ovde u sali. Spomenuo bih najekstremnije primere. Gde su gospodin Korać, gospođa Mićić, gospodin Svilanović? Niko se ne pita šta oni rade i gde su. Neću da kažem da ostali poslanici, zato što ne moraju da sede ovde u sali, već godinu i po dana, i ne moraju da daju kvorum kao što se juče čulo – sede u restoranu. Želim da verujem, i verujem da oni rade na razmatranju predloga zakona, razmatranju amandmana, pitanju svojih amandmana, pripremanju diskusija. To će takođe moći da rade i poslanici vladajuće većine i zbog toga će G17 plus podržati promene ovog poslovnika, i zbog toga više neće biti neravnopravnosti u radu poslanika u parlamentu. Svih 250 će moći ravnopravno da se pripremaju za diskusiju i za raspravu. Nemojmo uvek maliciozno da gledamo na to. Sada, ako ne moramo da sedimo u sali, svi smo u restoranu. Neću da verujem da je tako do sada bilo sa onima koji nisu morali da sede u sali. Tako sigurno neće biti sa onima koji su do sada morali, a više neće morati, nego će neke druge poslove ovde u zgradi da obavljaju.
Reč ima narodni poslanik Nemanja Šarović, a neka se pripremi narodni poslanik Rajko Baralić.
Dame i gospodo narodni poslanici, dosta je toga rečeno u prethodnom toku rasprave. Meni je zaista žao što i predlagač nije tu, jer bih dosta toga imao i njemu lično da kažem. Mislim da je on, i kao predsednik Narodne skupštine i kao predlagač ovog sramnog akta, najodgovorniji za ono što želi da napravi od Skupštine Republike Srbije u narednom periodu. Sam gospodin Marković je rekao da je Narodna skupština trenutno poslednja institucija koja predstavlja sve građane Srbije i mislim da je to upravo i poslednja institucija koju DOS-ov režim želi da uništi. Sami ste rekli da je trenutno poverenje građana u Narodnu skupštinu Republike Srbije negde oko 4% i sigurno je da će sa usvajanjem novog poslovnika o radu Narodne skupštine biti do kraja obesmišljena i ta institucija, za koju tvrdite da je poslednja koja predstavlja sve građane u Srbiji. Najpre, ako se zanemare ovih nekoliko članova kojima se reguliše rad u skupštinskim odborima i na koje SRS nema nekih naročitih primedbi, ono što je suština ovog poslovnika, jeste uvođenje novih restrikcija i praktično uništavanje skupštinskog rada. To je urađeno tako i kroz obesmišljavanje rada u samom parlamentu, ukidanje,kako vi kažete – radnog kvoruma. Ali, pre toga – i na taj način što ste uništili i obesmislili i rad na skupštinskim odborima. Kako drugačije razumeti predlog koji kaže da se u članu 73. menja stav 3. tako da glasi: "rasprava na sednici odbora vodi se bez obzira na broj prisutnih članova odbora". Kako će to, dame i gospodo iz DOS-a, biti moguće voditi raspravu, ukoliko sednici odbora ne prisustvuje praktično niko od članova odbora? Da li je moguće da se rasprava vodi između jednog čoveka? Da li je moguće da predsednik odbora (dovoljno je da to bude predsednik odbora)otvori raspravu i da je povede sam sa sobom i naknadno kaže: evo,završili smo raspravu o amandmanima. Mislim da je ovo zaista sramota. S jedne strane vi ste proklamovali kao intenciju da se rad iz skupštinskih klupa preseli u odbore; gospodin Marković je rekao da će na osnovu toga biti moguće planiranje nekakvog vremena, pa će poslanici precizno moći da obaveste svoje birače i da kažu – evo, tada i tada će na samoj sednici u direktnom prenosu biti u mogućnosti da vide ono za šta se u tom trenutku najviše interesuju, a za šta nije bilo mogućnosti da se preko medija jave. Postavlja se pitanje, kako će uopšte poslanici,ukoliko im je već ukinuto to pravo da se u direktnom prenosu obrate građanima i da im kažu nešto više o amandmanu, biti u mogućnosti da građane obaveste kada će tema koja njih zanima biti na dnevnom redu. Član 75. kaže da "odbor odlučuje većinom glasova prisutnih članova na sednici kojoj prisustvuje većina članova odbora". Dalje se kaže – da u pretresu mogu učestvovati članovi odbora, predlagač zakona ili njegov predstavnik, predstavnik Vlade, ako ona nije predlagač i podnosilac amandmana ili predstavnik podnosilaca amandmana, i to u trajanju do 5 minuta po svakom amandmanu. Prethodni DOS-ov režim i ova gospoda iz DS, kada su donosila poslovnik zbog koga se sada posipaju pepelom po glavi, između ostalog su predvideli restrikciju po kojoj je o svakom pojedinom amandmanu mogao da se izjasni samo predstavnik poslaničke grupe i poslanik koji je taj amandman podneo. Ovaj Ustavni sud nakaradan kakav jeste nažalost u Srbiji, bio je prinuđen da posle dužeg vremena donese odluku da su takve odredbe poslovnika neustavne. Onda vas pitam, ako već imate iskustvo i ako vam je već rekao Ustavni sud, da svaki poslanik, kao autonomni izvorni predstavnik građana, ima pravo da se izjasni o svakom amandmanu i to u skupštinskoj raspravi, kako onda mislite da to pravo ukinete poslaniku na sednici odbora? Druga stvar, kako mislite da poslanici odlučuju i da glasajuo amandmanima, a osnovno bi bilo da se svakom poslaniku omogući, ne samo da govori o svakom amandmanu, već i da prisustvuje raspravi u svakom odboru, kada se odlučuje o njegovom ili o bilo kom drugom podnetom amandmanu. To bi značilo da ste vi morali da predvidite da se u isto vreme nikada ne mogu održavati sednice dva skupštinska odbora, jer je to jedini način da omogućite svakom poslaniku da se upozna sa svakim amandmanom i da ima bilo kakvo formirano mišljenje o tome, i da na osnovu svoje savesti u danu za glasanje glasa za ili protiv određenog amandmana. Na ovaj način vi pretvarate poslanike u glasačku mašineriju, i neće biti moguće da se bilo koji poslanik izdigne iznad mišljenja svoje poslaničke grupe, da uopšte, na ozbiljan način, uzme u razmatranje neki amandman i vidi da li bi to po njegovom mišljenju donelo određenu dobrobit građanima Srbije ili ne. U članu 81. stav 4. kažete: "predsednik Narodne skupštine može odlučiti da se sednica Narodne skupštine održi i drugim danima", što je bio slučaj do danas, "odnosno da Narodna skupština produži rad i posle 18 časova, ukoliko za to postoje opravdani razlozi, koje predsednik saopštava narodnim poslanicima". Davanje ovolikih ovlašćenja predsedniku Narodne skupštine svakako nije dobro. Mi smo se i do sada suočavali, povodom raznih pitanja,sa samovoljom gospodina Markovića i dali mu ovlašćenje da on sam odlučuje da li postoje razlozi da se produži rad Narodne skupštine. Mislim da to svakako nije dobro. Vi na ovaj način pokušavate da izbegnete čak i ono što ste ranije morali da imate, a to je 126 prisutnih poslanika u sali, da bi njihovom odlukom, odnosno odlukom Narodne skupštine, bili u mogućnosti da produžite rad. Na ovaj način već sada jasno stavljate do znanja da će takva situacija u radu, po ovom novom poslovniku, biti nešto što je apsolutno nemoguće i što se neće dešavati, već da ćete na početku rasprave imati situaciju da se pojavi 84 poslanika, a da će se dalja rasprava voditi pred praznom skupštinskom salom. O tome govori član 82, gde se menja prethodna formulacijada se na početku rada utvrđuje kvorum za rad Narodne skupštine. Sada se to zamenjuje rečima da se: konstatuje broj narodnih poslanika koji prisustvuju sednici. Stav 2. se menja i glasi: "Rasprava o pojedinim tačkama iz utvrđenog dnevnog reda sednice Narodne skupštine vodi se bez obzira na broj prisutnih narodnih poslanika". Sada bi bilo dobro da bilo ko iz vladajuće koalicije ili predstavnik predlagača, koji, naravno nije tu, jer ima neka pametnija posla, odgovori zašto je neophodno da se na početku radnog dana u ovoj sali sastanu 84 poslanika, da bi Skupština mogla da počne da radi. Logički, to je potpuno besmisleno. I da li će doprineti radu Skupštine to što će u prvom trenutku biti 84 poslanika ovde prisutna, a već narednog će moći da izađu napolje, ukoliko već ne postoji nikakva obaveza da u toku radnog dana poslanici prisustvuju raspravi? Na ovaj način omogućićete to za šta se formalno zalažete – da više neće moći poslanici da dođu samo po dnevnicu. Upravo će moći, jer neće postojati kvorum potreban za rad tokom dana. Ranije ste morali, barem kako-tako, da održavate taj minimum od 84 poslanika, a ni to niste bili u stanju. Podsetiću vas da je poprethodnom Poslovniku, koji ste vi nazivali nedemokratskim, obaveza da svih 126 poslanika, koliko uostalom i treba da ima neka koalicija koja želi da bude prisutna u sali, prvo smanjeno na 84, a sada kažete da vam više nije potrebno ni tih 84. Ni skupštinski odbori više neće morati da rade svoj posao. Po ranijem Poslovniku bilo je predviđeno da Skupština, ukoliko nadležni odbor ne dostavi izveštaj o pojedinom predlogu zakona, može odlučiti da se predlog zakona razmatra i bez mišljenja nadležnog odbora ili utvrditi novi rok u kome će odbor biti dužan da to mišljenje dostavi. Sada predviđate situaciju po kojoj će automatski, ukoliko se skupštinski odbor nije sastao i nije dao mišljenje o određenom zakonu,Skupština nastaviti svoj rad. Ovo takođe kažete zbog činjenice što ste svesni da nikada nećete imati tu većinu od 126 poslanika, koja je potrebna za donošenje bilo kakve odluke Narodne skupštine. Za sada ću prekinuti ovo svoje izlaganje, jer mislim da je krajnje nekorektno, kao prvo, da raspravljamo ovde bez prisustva predlagača. Mi smo kao Narodna skupština dovedeni u jednu lošu situaciju da nas praktično članovi Vlade ni na koji način ne poštuju. Redovna je situacija da čak ni oni neće bilo šta da kažu o predlogu zakona koji je na dnevnom redu. Ali, kada se predsednik Narodne skupštine ponaša ovako i kada neće da sasluša argumente – iako je jedini, i kao pojedinac, podnosilac Predloga poslovnika, a zloupotrebio je svoja ovlašćenja time što je to stavio na dnevni red – mislim da zaista nema smisla da se dalje upuštam u raspravu. Zato ću se javiti povodom svih amandmana Srpske radikalne stranke.
Hvala lepo. Reč ima narodni poslanik Rajko Baralić, a neka se pripremi narodni poslanik Nataša Jovanović.
Gospođo potpredsednice, dame i gospodo narodni poslanici, Poslovnik je treći put praktično narodne poslanike stavio u poziciju da dobro razmišljaju o tome na koji način funkcioniše parlament, pod kojim uslovima su izabrani, koga predstavljaju, u čije ime govore i kojom procedurom se definišu pravila koja bi trebalo da budu prepoznatljiva za sve u ovoj zemlji i za druge. Moram da kažem da se nijedan od predlagača izmena i dopuna Poslovnika nije proslavio, zato što su korekcije i ovog poslovnika, po mom shvatanju stvari, na istom tragu koji je krenuo od 2001. godine. Danas nije teško biti socijalista za ovom govornicom. Dakle, upozoravam sve one koji kada idu u izbornu kampanju i obećavaju pravila ponašanja samo onda kada dođu na vlast, da ispoštuju ono što obećaju. To se,nažalost, ovde ne dešava. Stranke koje tvore Vladu i stranka koja podržava Vladu broje 131. Stranke koje tvore Vladu sami imaju 109 narodnih poslanika. Uz tzv. radni kvorum, koji broji 84, imaju mogućnost da sa sednice odsustvuje 24 narodna poslanika i da pri tom postoji radni kvorum. Ovo nije preporuka ni za stranke koje čine Vladu, ni za stranku koja podržava Vladu. Korekcije koje smo napravili, amandmani koji su prihvaćeni na Administrativnom odboru od strane predlagača,donekle će da ublaže ovu situaciju. Moram da kažem da ću teška srca da glasam za ovo, potpuno suprotnog ličnog shvatanja ovog problema i ove procedure koja je ovde pred nama. Zalagao sam se, u ovih pet godina, da narodni poslanik ima drugačiji status, da se broj narodnih poslanika čiji je angažman isključivo u Narodnoj skupštini – poveća, da to ne bude isključiva obaveza, ali da makar 200 ili 220 ljudi bude isključivo vezano za poslove uparlamentu, jer sa ovom dinamikom i ovim značajem zakonskih predloga koje dobijamo, to jedino može da se radi na taj način. Izvinjavam se kolegama koji imaju različite obaveze – to razumem. Ali, makar u ovom periodu kroz koji ova država prolazi, nemoguće je da se poslanički posao, poslanički angažman, obavlja "ad hoc". On traži prisustvo pet dana na terenu ili ovde u Beogradu i traži da ovom poslu svi budemo posvećeni. Zbog toga, nikakvim poslovničkim regulisanjem prisustva narodnih poslanika nećemo stići negde daleko. Izuzev, ukoliko zbog osećaja lične odgovornosti prema biračima, (u čije ime ovde govorimo) ne budemo na način, koji je potpuno u skladu sa onim što smo obećali kada smo išli u kampanju, sa punom odgovornošću obavljali posao zbog koga smo ovde. Imali smo 2001. godine jednu radikalnu promenu Poslovnika, koja je praktično obesmislila nekoliko važnih načela samog parlamentarizma i dovela do besmisla poslaničko angažovanje. Ne samo što smo imali rigidan Poslovnik, nego smo imali i rigidnog spikera. Podsećam vas, žao mi je što nije tu, nema smisla kada ne prisustvuje da o tome govorimo, ali gospođa Nataša Mićić nije ovde, inače, retko dolazi; Ona je tako rigidno sprovodila odredbe bivšeg poslovnika, da će to ostati u analima parlamentarizma u Srbiji. Podsećam vas, tim poslovnikom je bila uvedena mandatna novčana kazna za narodnog poslanika, suprotno Ustavu i Zakonu o izboru narodnih poslanika. Mi smo prošli kroz različite faze. Ustavni sud je rekao o tome šta je imao da kaže. Bio bih srećan, i SPS treba da održi to obećanje – najčistije je kada u sali imate 126 poslanika, kada imate raspravu u načelu, o pojedinostima i izjašnjavate se o amandmanu, kada svi u Srbiji razumeju o čemu govorite i za šta glasate. Dan za glasanje je krajnje komplikovana varijanta i za nas koji smo ovde, i još gora za one koji nas gledaju. Imamo obavezu da razgovetnim, razumljivim jezikom govorimo o pitanjima koja su ovde. Kada povodom jednog predloga Zakona imate 100 amandmana, ako je dan za glasanje mesec dana nakon otvaranja načelnog pretresa, praktično, u Srbiji niko ne može da prati šta se tu dešava. Završavam, ostavljam kolegi vremena, teško da ću za ovo glasati. Ovo je potpuno suprotno mom shvatanju parlamentarizma, suprotno mom ubeđenju i suprotno samoj suštini postojanja parlamenta. Ali, okolnosti u kojima živimo su takve. Pozivam kolege da sa dužnom pažnjom i odgovorno, i dalje i na višem nivou nego do sada, obavljaju posao koji im je u ime građana poveren. Hvala.
Hvala vama. Reč ima narodni poslanik Nataša Jovanović, neka se pripremi narodni poslanik Hranislav Perić. Izvolite.
Uvažena gospođo Pop-Lazić, dame i gospodo narodni poslanici, kada dođe do naglog političkog preokreta i kršenja elementarnih demokratskih principa od strane pojedinih predstavnika političkih stranaka, a sada onih koji su okosnica vlasti Koštuničine Vlade, onda je to, kao i ovakav potez Predraga Markovića, predsednika Narodne skupštine Republike Srbije, svojevrstan izraz cepanja ličnosti. Jer, da bi neko sticao znanja o društvenim i političkim procesima i razvoju demokratskih procesa u jednom društvu, a naročito u ovom, kako smo mi u Srbiji, posle obnavljanja višestranačja od 1990. godine pa naovamo, za to treba da ima, pre svega, neophodnu inteligenciju, mudrost, da razume narod, da razume političke prilike. To je sveobuhvatan i mukotrpan posao, a mnogi poslanici, ne samo u ovom sazivu Narodne skupštine, nego i u svim dosadašnjim, od 1990. godine pa naovamo, spletom nekih srećnih ili nesrećnih okolnosti, (kako se uzme u obzir) imali su i tu mogućnost da dođu u ovu salu, u svakom pogledu neuslovnu za rad, pravljenu u jedno realsocijalističko vreme, kada tadašnjim činiocima nije ni padalo na pamet da će doći do obnavljanja višestranačja i da ćemo mi, kao društvo, da se razvijamo u tom pravcu. Zašto vam sve ovo govorim? Zbog činjenice da je ovaj saziv Narodne skupštine, iako ima izuzetno nestabilnu vladu koja od prilike do prilike mora da pravi (i to je suština njenog opstanka), trule kompromise sa koalicionim partnerima, u odnosu na prethodni, kada su DOS-ovci bili na vlasti, kvalitetniji iz samo jednog razloga – što na ovoj strani, desno od mene, od govornice, sedi danas najveća poslanička grupa u Srbiji, najpopularnije stranke u Srbiji, koja uživa najveće poverenje naroda. To smo mi – srpski radikali, čiji je predsednik poslaničke grupe doajen ove Narodne skupštine Republike Srbije, za koga svi građani Srbije s pravom kažu da je, u pravom smislu reči, oličenje narodnog tribuna; i zbog toga što su poslanici SRS, samo poštujući elementarne demokratske principe, odlučili da učestvuju u radu odbora, da preuzmu tu odgovornost kada je u pitanju i vođenje odbora na mestu predsednika i zamenika predsednika. To je izraz recipročnosti, zapravo jedini način da se reflektovana snaga poslaničke grupe, odnosno volja naroda, prikaže onako kako bi trebalo. Umesto da se najveća poslanička grupa i predsednik poslaničke grupe srpskih radikala poslušaju, kada su u pitanju iskustva iz parlamentarnog života Srbije, predsednik Narodne skupštine, sa veoma malim iskustvom od godinu i po dana u višestranačkom životu Srbije, pre svega u parlamentarnom životu – a jedino je to validno. Jer, koliko je meni poznato, on ranije nije bio ni odbornik u nekoj lokalnoj samoupravi, a onda je došao na mesto predsednika najvišeg zakonodavnog tela – posegao je za jednim predlogom, koji nije ni ustavno utemeljen i koji nije odraz onoga što je celokupni proces političkog života, previranja i svega što se u našem društvu dešavalo u proteklih 15 godina. Dakle, on nije želeo da posluša ljude koji su na svojim leđima izneli borbu za slobodu mišljenja i slobodu govora; i prof. dr Vojislava Šešelja, u početku jedinog poslanika SRS, našeg predsednika,danas to radi i u haškom kazamatu – bori se za slobodu i slobodu govora; i gospodina Nikolića, i za sve nas koji smo vam svojim primerom, a naročito pružajući otpor bahatosti i osionosti DOS-ovske vlasti pokazali da smo, (mereći sve ono kako nas narod posmatra, kao narodne predstavnike) – želeli da Poslovnik, kao izraz uređenja ove naše kuće ovde, koja se zoveNarodna skupština, bude ono što mi jesmo i kao narod, a pre svega da bude usklađen sa Ustavom. Ovde toga nema zbog činjenice da je vlast, apsolutno u nemogućnosti da pokretanjem privrednih i drugih procesa u našoj zemlji, a pre svega privrednih, ekonomskih i unapređenjem socijalnih prilika –stvori autoritet kod građana Srbije, posegla za ovim. Šta nam onda kaže predlagač, koji je sebe izdvojio kao superiornu ličnost u odnosu na sve druge, a u stvari je samo, i trebalo je da zna, prvi među jednakima. Šta sada on predlaže ovim poslovnikom, za koji će zbog trulih kompromisa daglasaju i oni koji možda i ne bi. Ili razmišljaju o tome, biće usvojeni njihovi amandmani; već su se dogovorili, što mene apsolutno ne zanima da govorim u hipotezama u ovoj načelnoj raspravi. Govorim samo o onome što je stvarni predlog Predraga Markovića, a on nije dobar. On ruši sve demokratske principe za koje se zalagala SRS i celokupna demokratska javnost. Verujem da je svaki građanin Srbije intimno za to da se da mogućnost narodnom predstavniku da govori. On ne želi ovim predlogom poslovnika čak ni da poštuje ono protiv čega se najviše bunio kada je bio u predizbornoj kampanji i kada se kandidovao za poslanika. To je odluka Ustavnog suda Srbije, takvog kakav jeste, doneta 20. februara 2004. godine, na predstavke upućene od strane SRS-a, najvišešikanirane u DOS-ovskom režimu, da je neustavno da se poslanik, na čiji je poslanički mandat narod preneo deo svog suvereniteta, na bilo koji način ograničava u pogledu izlaganja i u raspravi u načelu i u raspravi o pojedinostima. Želeći da, sa svoje strane, utičem na bilo koji način na unapređenje demokratskih procesa u našoj zemlji i u našem društvu, za razliku od vas, koji samo u svom nazivu imate da ste neka od demokratskih stranaka i sebe vrlo nevešto svrstavate u nekakav blok. Polazeći od iskustva, koje pre svega ima SRS, a onda kroz Predlog poslovnika koji vam je upućen još u februaru 2004. godine od strane srpskih radikala, čiji je predstavnik ovlašćen i trebalo bi da bude najpozvaniji da priča u ovoj skupštini, a to je gospodin Nikolić, nastojala sam da se, u gradu u kome živim, u Skupštini grada Kragujevca, uz saglasnost i uz konsenzus svih političkih stranaka, izglasa poslovnik, koji će da bude odraz narodne volje. To je urađeno i evo u ovom trenutku ulazi gospodin Stevanović, gradonačelnik Skupštine grada Kragujevca. Sada mogu da vam kažem da je ta inicijativa SRS prihvaćena od svih, i vladajućih i opozicionih struktura u našem gradu, i da grad Kragujevac danas ima najdemokratskiji poslovnik u Srbiji. Dakle, zato što nema ograničenja rasprave, zato što se o svim tačkama dnevnog reda govori onoliko koliko to odbornici žele. Noćas smo radili do jedan sat iza ponoći; mi iz opozicije, dakle, SRS, Nova Srbija i DS, u jednom trenutku smo napustili sednicu, ali to je naše opoziciono pravo, kad se govorilo o amandmanima. Sve ono što je inkorporirano u taj poslovnik jeste zapravo odraz onoga što je gospodin Nikolić želeo u februaru mesecu 2004. godine, kada je vama predlagao da zbog njegovog iskustva, iskustva prethodnih saziva, da i vi to uradite. Meni nije samo jasna, i pre deset dana sam tu sumnju izrazila, namera u Gradskoj skupštini, da se u jednom delu poslovnik menja; ne znam u kom delu; gospodin Stevanović je dao čvrsta uveravanja da se to neće desiti. Jer, to je upravo najveći pomak onoga što smo mi, činioci političkog života u gradu Kragujevcu, uradili u proteklom periodu, i mi kao opozicija. Za mene je neshvatljivo da bilo ko – pa i oni koji su u gradu Kragujevcu i ovde na vlasti, podržavaju ovu vladu Vojislava Koštunice,i oni koji su opozicija u nekim drugim gradovima – podrži ovakav poslovnik Predraga Markovića. Na taj način minimizovaće sve do sada postignute demokratske pomake u našem društvu, koje su, zavisi kako ko, izneli mnogi na svojim leđima; srpski radikali i kroz šikaniranje i izbacivanje, kažnjavanje i kroz odlazak u zatvore zbog slobodno izraženog mišljenja i zbog zagovaranja političke ideje; neki samo tako što su dolazili i primali platu, statirali, pritiskali dugmiće, uglavnom za, ne protiv, zato što im svaki zakon odgovara. Govorim vam o tome da razmislite dobro kada budete glasali; izglasavajući ovakav poslovnik možda ćete učiniti uslugu Koštunici i nestabilnoj vladi, u situaciji kada mora da ištancuje što veći broj zakona, kao što je slučaj sa ovom narednom sednicom sa 45 zakona; na brzinu sazvana sednica i bez nekakvog reda i sistematizovanja oblasti o kojima treba da se raspravlja i glasa. Govorim vam to i zbog toga što je jasno da će se u svim budućim sazivima, ali i u većem broju, i ubeđena sam – kao vladajuća garnitura, SRS boriti za to, a to žele građani Srbije, da narodni poslanici mogu da govore o svim temama; i zapamtite, svaki poslanik je ekspert za svaku temu, jer on je autentični predstavnik naroda. Onakvi smo kakav je naš narod, borićemo se za to da imamo slobodu mišljenja i govora, i da to činimo na način na koji se radi u svim demokratskim zemljama, kakva Srbija ne može da bude ako usvoji ovakav poslovnik. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Hranislav Perić, a neka se pripremi narodni poslanik Zoran Krasić.
Dame i gospodo narodni poslanici, kada nešto ne ide, kada se nešto slabo radi, ponovo nam u radu smeta poslovnik. Stalno smo u ovoj skupštini donosili neke poslovnike, samo sa različito obojenim koricama, čas su žuti, čas plavi. Svaka stranka koja dođe na vlast pravi svoj poslovnik, jedino G17 nije imao poslovnik i sada ga dobijamo, samo ne znam koje boje će biti korice. Ali, imaćemo poslovnik G17. Nije mi jasno kako vladajuća koalicija ne može da obezbedi određeni broj poslanika za kvorum, jer mislim da taj deo može da se završi samo preko šefova poslaničkih klubova i da nije bilo potrebnoda mi tri dana gubimo u radu Skupštine donoseći neki novi poslovnik. Uopšte ne vidim kako ćemo novim poslovnikom da ubrzamo rad Skupštine i uštedimo vreme da brže donosimo zakone. Kasnije ću da objasnim koliko će trajati rasprava o amandmanima, u svakom poslovniku mogu da se nađu rupe, i verovatno će se stranke i poslanički klubovi prilagođavati, da to svoje vreme na kraju iskoriste. Poslovnik koji su doneli socijalisti i po kome smo radili dugo godina je demokratski poslovnik, a poslovnik koji nam vi predlažetemenjate na svakih pet do šest meseci. Ne razumem i nije mi uopšte jasno gde postoji da se radi bez kvoruma. Vodio sam mnoge mesne zajednice i mnoga udruženja; u seoskoj mesnoj zajednici seljaci ne dozvoljavaju da počneš sednicu bez kvoruma. U golubarskom društvu, sportskom udruženju, u lovačkom društvu takođe ne možeš da vodiš sednicu bez kvoruma, a najveći organ u državi – Skupština, može da radi bez kvoruma. Mislim da tu nema velike logike. Ovim poslovnikom nećemo mnogo uštedeti na vremenu. Zakon obično ima od 80 do 100 članova, i preko 100 članova, i ako je vreme –15 minuta po jednom amandmanu, onda će poslaničke grupe – ne kao do sada, ako je u pitanju više članova, možda deset, samo na ključne da stave amandmane – nego će staviti sto i puta 15 minuta to vam je 1500 minuta po jednoj poslaničkoj grupi; prevedeno, to je tri ili četiri dana. Ne znam gde ćemo mi to dobiti u vremenu. Sledeće, ako smo hteli da ubrzamo rad Skupštine i brže donosimo zakone, onda je ovaj poslovnik mogao da pretrpi izmene samo u jednom delu, a to je da se odmah posle rasprave glasa o zakonu i o svakom amandmanu. Tim potezom imali bismo uvek punu salu, svi poslanici bi bili na svojim mestima, jer bi morali da glasaju za svoje amandmane. Sve ovo što smo mi dalje menjali nema nikakve svrhe. Znači, jedini potez je da smo taj član izmenili i da nema za zakazivanja dana za glasanje, nego da se glasa u načelu posle rasprave i posle svakog amandmana. Mislim da bismo time postigli sve o čemu danas govorimo. Možda je bilo i drugih rešenja, i smatram i da ima rešenja možda vi to pravdate, a predlagač – gospodin Marković, koji nije u sali, misli da će mu ovo lako proći. Mogao je možda da oroči ovakav poslovniksankcijama, da ga oroči dotle dok se ne donesu svi zakoni koje su vam iz evropske zajednice naredili da donesete. Do tada da traje ovaj poslovnik, a onda da se vratimo na poslovnik koji je donela SPS. To je demokratski poslovnik, a Predlogom ovakvog poslovnika ispada da vaše partije ne treba da nose dodatak da se zovu demokratske. Znači, ponavljam, možda ovako ojađen poslovnik treba da ima vek trajanja, da traje dva ili tri meseca; pominjete neki septembar, a da posle septembra primenite prvi poslovnik SPS-a i da uvedete demokratiju u ovoj skupštini. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Zoran Krasić, a neka se pripremi narodni poslanik Dragoljub Stamenković. Izvolite.
Ovo što je završio moj prethodnik, samo da nastavim. Da je kojim slučajem 1998. ili 2000. godine menjan poslovnik Narodne skupštine na način kako to predlaže Predrag Marković, NATO avijacija bi sravnila sa zemljom ovu zgradu, ovu salu i pobila potpuno legitimno sve narodne poslanike, jer su veliki protivnici demokratije ukoliko ne dozvoljavaju da se vodi rasprava. Eto, vidite kako se menja pozicija, kako se menja strana, od kada je G17 plus došao na vlast i zaključio da Narodna skupština treba da bude efikasna, a mi još ne znamo šta oni to podrazumevaju pod rečju "efikasna" – da li efikasna u pogledu kvantiteta ili u pogledu kvaliteta. Ako je Narodna skupština efikasna u pogledu kvantiteta, onda je ona stvarno postigla veliku efikasnost, jer svaki drugi mesec mi menjamo zakone koje smo prethodno doneli. Ako se pogleda spisak svih ovih zakona koji su doneti u ovom sazivu, videće se da se Zakon o akcizama menjao pet-šest puta, menjao se iZakon o preduzećima, a evo, danas će početi nova sednica gde menjamo Zakon o privrednim registrima, iako smo mi iz opozicije prošle godine ukazivali na sve probleme tako lošeg predloga zakona koji jeparlamentarna većina ovde, onako bez razmišljanja, izglasala opet da bi zadovoljila neke koalicione dogovore i sporazume. Zamolio bih predsedavajućeg da obavesti predsednika Narodne skupštine, poslanika Markovića, koji je predlagač ove epohalne izmene, da bi on morao da bude prisutan u sali Narodne skupštine, jer se razmatra njegov predlog. Na isti način tražili smo da se obezbedi prisustvo predstavnika Vlade, kada je u pitanju neki predlog zakona koji je predložila Vlada. Znači, Narodnu skupštinu ne poštuje Vlada, koja jeobično predlagač zakona, a vidimo sada – ni Predrag Marković. Njega ovo ne interesuje, on računa da ima 126 glasova i da će ovo da prođe. Napraviće pauzu, a onda sutra kreće ova sednica sa 45 tačaka dnevnog reda, koju ćete, verovatno, da završite za 2-3 dana. Bićete i suviše efikasni, ali efikasni u destrukciji. To je kontinuitet onoga što se radi. Zamolio bih predsedavajućeg da obavesti gospodina Markovića, izvolite gospodine Markoviću, slobodno uđite, mora da vam se objasne neke elementarne stvari parlamentarizma u Srbiji. Prva stvar koju treba da znate, jeste da postoji jedan član u Ustavu Republike Srbije koji ovlašćuje Narodnu skupštinu da uredi svoju organizaciju, način rada, ali i prava i dužnosti narodnih poslanika. Druga stvar koju mora da naučite, kao predlagač, jeste da svaki narodni poslanik predstavlja građane Republike Srbije. Da li on predstavlja jednog, 65.000 ili 45.000 građana, to za ovu priču o poslovniku nije od primarnog značaja. Ali, bitno je da se ovde nalaze narodni predstavnici koji reprezentuju autentičnu volju građana i oni ostvaruju suverenost građana Republike Srbije. Zbog toga u ovom Ustavu Republike Srbije, koji nas još obavezuje, a mora da nas obavezuje u krajnjem slučaju, postoje neka rešenja, a ta rešenja ne dozvoljavaju ovakvu intervenciju kakvu je gospodin Marković pokušao da uradi ovim predlogom odluke. O čemu se radi? Predsednik Narodne skupštine, sudeći po Ustavu, samo predstavlja Narodnu skupštinu, što je nešto protokolarno,i ima prava i obaveze koje mu odredi Skupština zakonom i poslovnikom. Ukoliko to radi zakonom ili poslovnikom, predsednik Skupštine je samo prvi među jednakima, koji ima mnogo više obaveza nego bilo koji drugi poslanik. Nažalost, kod nas nije ta situacija. Nažalost, nije. Ono što mora da se zna, narodni poslanik ima status predlagača zakona, po Ustavu. Taj status ne sme da se dovede u pitanje nijednom odredbom bilo kog zakona, pa čak ni poslovnika, a da se ne vraćamu neku dalju prošlost i da me ne shvatite pogrešno u tumačenju odluka Ustavnog suda. Ovaj naš Ustavni sud je, vršeći ocenu ustavnosti jedne odluke, kojom je pre nekoliko godina izmenjen poslovnik, išao samo delimično u oceni, nije išao do kraja. A da je išao do kraja, budite uvereni da bismo došli na rešenje koje je važilo 1991. godine. To je bio demokratski poslovnik, koji je bio u funkciji razvoja parlamentarizma i višestranačja u Republici Srbiji. Sve što se kasnije dešavalo jeste bila restrikcija, ali restrikcija prava narodnih poslanika kao zvaničnih predlagača zakona. Zaboravili ste na taj status narodnog poslanika. Da li vam se neko sviđa ili ne sviđa, da li potiče iz stranaka opozicije ili vlasti, to apsolutno nije bitno što se tiče Ustava. Narodni poslanik je ovlašćeni predlagač zakona, ima i ekskluzivno pravo da podnosi amandmane kojim može da interveniše na određeni predlog akta koji je donet. Ustav donekle, daje blagi prioritet Vladi Republike Srbije u smislu predlagača, ali mi ovde u praksi imamo teror, tako da predlozi koji dolaze od strane poslanika, ne mogu da ugledaju svetlost dana ili ako se kojim slučajem i predloži rasprava, odnosno uvršćivanje u dnevni red, skupštinska većina to jednostavno odbaci i ne želi da razmatra. Mi imamo praksu da ovlašćeni predlagači akata nisu ravnopravni, ni u ovom sazivu se nije dokazala ravnopravnost predlagača,faktički se nije dokazala, iako Ustav garantuje. U tom kontekstu predsednik Narodne skupštine, poslanik Marković, potpuno je pogrešno shvatio šta je poslanička grupa. Poslanička grupa nije ustavna kategorija. To je instrument, jedno tehničko sredstvo. U vašem predlogu za izmenu poslovnika od nje pravite instituciju. Ona ne može da bude institucija. Ona je tehničko sredstvo koje ne sme da ugrozi pravo narodnog poslanika. Vi ste sve vezali za poslaničke grupe. To ste mogli da uradite samo pod uslovom da Ustav ima jasnu odredbu koja definiše šta je poslanička grupa i koja su pravaposlaničke grupe. U tom kontekstu vi idete čak i dalje, pa kažete – za rad jednog kolegijalnog organa nije potreban kvorum, potreban je samo za odlučivanje. Izvinite, molim vas, koga će narodni poslanik sa ove govornice da ubeđuje, ako u sali sedi predsednik i onaj koji je za govornicom, koji diskutuje o nečemu? Kako ćete utvrditi redosled ko će kada da se prijavi i da vam ne govorim još o drugim, takođe tehničkim stvarima koje stvaraju probleme. U ovompredlogu se ne vidi pravni značaj odbora. Svi odbori, bez obzira da li je u pitanju jedan ili 30 odbora, kako odluči skupštinska većina – oni su samo radna tela Narodne skupštine koja imaju preventivnu funkciju, da ne dođe na dnevni red i da se ne vodi rasprava o nečemu što je suprotno pravno-političkom sistemu Republike Srbije. Nažalost, od odbora se pravi, takođe, jedna institucija, ne samo poslovnikom, nego ću vam navesti i Zakon o Narodnoj banci Srbije, pa zašto ne i Predlog zakona o zaštitniku građana, gde radno telo dobija status predlagača pred Narodnom skupštinom. To ne sme da se uradi. Ograničenja diskusija, rasprave, nepostojanje kvoruma, to su sve mere koje nisu u skladu sa Ustavom Republike Srbije, a podsetio bih vas i na odredbu Ustava Republike Srbije u kojoj se kaže da Narodna skupština odlučuje većinom glasova, ukoliko je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Jedno kolegijalno telo može da radi ukoliko ima kvorum, ukoliko ima supstancu. Narodna skupština postoji ukoliko ima verifikovanih i konstatovanih 250 mandata. To je njen pun sastav, ona tada postoji i može da radi. Da bi ona radila, mora uvek da ima prisutan onaj broj poslanika kojije potreban da bi se donela odluka. Na kraju, ta vaša želja za efikasnošću je na uštrb javnosti,kvaliteta rasprave i na uštrb mogućnosti narodnih poslanika da utiču na predloge zakona. Nažalost, ovom izmenom koju predlažete i koju ćete verovatno da usvojite vi ste amnestirali i Dragana Maršićanina, i Natašu, ne Kandić, nego Mićić. Kandićka neće biti amnestirana. Ulazite u istoriju onih koji zakopavaju parlamentarizam u Republici Srbiji. Nemojte da zaboravite samo jednu stvar – da je ovo urađeno 1999. ili 2000. godine, dok su radikali učestvovali u vlasti, Srbija bi bila bombardovana. Danas nema nikakvih problema, pripremili ste javno mnjenje, svukli ste popularnost Narodne skupštine na 3 do 4%, poverenje u Narodnu skupštinu gotovo da ne postoji. Kako bi i moglo da postoji kada prisutni narodni poslanici nemaju poverenje u ovu instituciju. Pazite, onaj ko uništava parlamentarizam u jednoj državi, uništava državu.
Reč ima narodni poslanik Dragoljub Stamenković, a neka se pripremi narodni poslanik Gordana Pop-Lazić.
Dame i gospodo narodni poslanici, koristim priliku da se još jednom obratim Skupštini na ovakav način, da je pozdravim sa: "dame i gospodo narodni poslanici", jer uskoro, kada ovaj poslovnik stupi na snagu, u ovoj sali neće biti poslanika. Ovi sa leve strane moći će da završavaju svoje privatne poslove, da se bave biznisom, učestvuju u radu upravnih odbora, da bududirektori nekih preduzeća, jer ih ništa neće obavezivati da budu prisutni u ovoj sali. Sa velikom pažnjom sam juče, i na Administrativnom odboru i u sali Narodne skupštine, slušao predsednika Narodne skupštine i njegovu poučnu pričicu o fabrici piva i gastarbajteru koji je sposoban da pokvari mašinu, da pije pivo i prima nadnicu od 18 evra na sat ili na dan, i da shvatim da je njegova poruka da će ta država propasti ako se to radi. Slušao sam ga i ovde, kaže da je veoma nužno da smanjimo vreme rasprave o amandmanima na 10 do 15 minuta, jer će takođe zemlja propasti ukoliko se drugačije radi. Čini mi se da su mu to bili najjači argumenti kojima je branio svoj Predlog poslovnika o radu Narodne skupštine Republike Srbije. Mislio sam drugačije. Jedan sam od veterana ovog parlamenta, kao što reče gospođica Nataša Jovanović, koji je u ovoj skupštini od 1993. godine i mislio sam da će protokom vremena usavršavati rad, negovati demokratiju, slobodu govora, da će ovo biti dom narodnih poslanika u kome će oni biti najvažniji, koji će moći o svakoj temi da prenesu mišljenje građana. Na kraju krajeva, građani su nas delegirali da na svoj način poštujemo njihove želje, njihovu volju i da to ovde prenosimo. Međutim, mnogo toga se menjalo. Imali smo 1992. godine Poslovnik koji je omogućavao narodnom poslaniku da bez vremenskog ograničenja govori o svakoj tački dnevnog reda i kaže svoj stav i svoje mišljenje. Onda je došlo do promena. Vreme je ograničeno na 10 minuta, narodni poslanici su imali pravo da o tački dnevnog reda govore toliko i svi smo opravdano protestovali zbog toga što se smanjuju prava narodnih poslanika. Naročito su glasni bili predstavnici DSS. Kao da je juče bilo, sedeli su u prva tri reda, na čelu sa Koštunicom i najoštrije protestovali protiv toga. Sada oni zagovaraju i pomažu da se ovakav poslovnik donese. Doduše, to je bilo vreme demokratskog poslovnika. Ali, za svaki slučaj, uvek je bila spremna policija da interveniše i izbacuje poslanike SRS, koji su se i tada žestoko borili za one ljude koji su im poverili svoje glasove i poslali ih u Skupštinu. Onda je došlo vreme demokratije ili "dosomanije". Uz sva ova ograničenja uvedene su i novčane kazne za narodne poslanike, za reči izgovorene sa ove govornice. Naravno, i oni su zadržali onaj policijski instrument da silom i uz povrede izbacuju poslanike SRS. Tako svake godine umesto da napredujemo, donosimo bolje poslovnike, imamo restrikcije i sve veće kazne. Sada ste uveli najveći stepen demokratije – nikoga ne mora da bude u sali. Ovde govorimo klupama, zidovima i niko ne mora da nas sluša. Pitam se šta će onda raditi narodni poslanici, gde će oni biti? Kaže predsednik da to radimo kako bismo težište rada, rasprave prebacili na odbore. Međutim, za rad u odborima, sem odlučivanja, nije potreban kvorum. Dovoljno je da predsednik odbora zakaže sednicu odbora, tamo posedi 20-30 minuta i kaže da je sednica završena; ne daje nikakav izveštaj Narodnoj skupštini, jer rada nije ni bilo. Forma je zadovoljena. Gospodo, kao predsednik Odbora za saobraćaj i veze ne želim da držim takve sednice odbora, na kojima neće biti prisutni narodni poslanici, na kojima nećemo pretresti ono što je na dnevnom redu,razmeniti mišljenja i predložiti Narodnoj skupštini najbolja rešenja. Dame i gospodo narodni poslanici, ovih dana, kada se u javnosti čulo o Predlogu novog poslovnika, pitaju nas građani: zašto onda primate platu, šta će vam plata – niste na odborima, niste u Skupštini.šta uopšte radite? Zaista je ovo nešto što se ne može prihvatiti. Kao poslanici SRS možda bismo i imali interes da bude ovakav poslovnik, možda i restriktivniji. Vi znate, ovo će trajati kratko, septembra-oktobra je to gotovo, a onda dolazimo na red mi. Međutim, nesmatramo da je dobro ovako raditi. Potrebno jedopustiti narodnim poslanicima da ukrste svoja mišljenja, da stalno vode političku i drugu borbu u Narodnoj skupštini, jer bolje je ovde se sukobljavati nego da se narod sukobljava na ulici. To što ćemo imati 10-15 minuta vremena da branimo svoje amandmane, znači da će poslanička grupa SRSpo jednom poslaniku imati sedam sekundi. Naši poslanici su uvek tu i uvek žele da govore o svakoj tački dnevnog reda, jer je to njihova obaveza i dužnost. Dame i gospodo, ovaj poslovnik neće dugo važiti. Od Nove godine radikali će doneti i novi poslovnik.
Reč ima narodni poslanik Gordana Pop-Lazić, a neka se pripremi narodni poslanik Vojislav Milajić.
Poštovane kolege narodni poslanici, bez namere da uvredim predlagača, s obzirom da je to jedan narodni poslanik, smatram da svi problemi koji proističu iz ovakvog Predloga poslovnika, proističu iz razloga što nam ga je predložila poslanička grupa ili predstavnik poslaničke grupe, koja ima najmanje iskustva u parlamentarnom životu. Ne sporim da je možda namera bila dobra. Jedan pojedinac sagledava parlament na ovakav način kakav je predložio, ali apelujem na sve druge poslanike i sve druge poslaničke grupe, koje su godinama u parlamentu i koje prate parlamentarni život, da razmisle o tome čemu nas vodi ovakav način rada kakav nam se predlaže. Doduše, smatram da za javnost Srbije postoje mnogo važniji problemi kojima bi trebalo da se trenutno bavimo i koji su za građane Srbije interesantni, a ne način kako ćemo urediti naš život u parlamentu. Ali, moramo i o tome da raspravljamo, s obzirom dase smatralo da je neophodno da se sada o tome raspravlja, kada vas čeka sednica sa preko 40 tačaka dnevnog reda, koje ne znam kada ćemo završiti u toku leta. Imajući u vidu da već imamo predlog da se spaja i po sedam, osam i 12 tačaka dnevnog reda u jedinstven pretres, to je još jedanod ataka na pravo narodnog poslanika da se izjasni o svakom predlogu zakona, a mislim da je to nešto što je apsolutno i dozvoljeno i poželjno, i jedino zbog čega mi jesmo ovde. Bojim se da iza ovoga ne stoji nešto drugo, a to sam rekla i na Administrativnom odboru, jer je činjenica, ako posmatrate unazad pet godina, da se sve državne institucije polako urušavaju: vojska više nije ono što je nekad bila, nema čak ni takav ugled u narodu kakav je imala, što je logična posledica stanja u vojsci; Vlada i sve one afere koje su potresale onu prethodnu vladu, pa i ovu, a i one koje će tek potresati, za koje će se tek čuti, takođe nema nikakav ugled u narodu, pravosuđe nema apsolutno nikakav ugled u narodu jer za poslednjih pet godina na sudijske funkcije, pa i na funkcije predsednika sudova, dolaze ljudi bez ikakvog iskustva, po moralno-političkoj podobnosti, po kumovskim, rođačkim vezama, a nikako na te funkcije ne mogu da dođu ljudi koji su se dokazali svojim radom. Pošto se više ne poštuje ni pravosuđe, ni vojska, ni vlada, hajde sada da upropastimo potpuno i instituciju najvišeg zakonodavnog tela, odnosno parlamenta. Mi nikad, doduše, nismo ni bili zadovoljni našim ugledom koji smo imali. Sami smo zbog toga krivi. Ni sam parlament nema dovoljno ugleda, a ni institucija narodnog poslanika takođe. Kao narodni poslanik bunim se protiv ovakvog poslovnika, jer ne želim da građani Srbije budu potpuno demotivisani da prate ono što narodni poslanici rade i da na sledećim izborima gotovo ine izađu na izbore, jer ne žele takve narodne poslanike koji ne rade ništa. Zašto bi neko imao motiv da izađe na izbore da bira narodnog poslanika, da on dođe u parlament samo da se evidentira, da uđe na ova vrata, za to prima solidnu platu, ima neke privilegije (ne sporim da treba možda da ih ima, da radi svoj posao kako treba), a onda da ga više niti čuje, niti vidi, niti zastupa njegove interese. Bojim se da je zaista interes, ne samo ovog predloga poslovnika, nego uopšte onih restrikcija, koje su išle od 2000. godine naovamo prema narodnom poslaniku i njegovim pravima u parlamentu, upravo to. Dajte da što više motivišemo ljude da izađu na izbore. Šta će nama demokratija? Ako izađe 20% birača mnogo ćemo lakše njima da manipulišemo, nego ako je raspoloženje da izlazi 60 ili 70%. Protiv toga se SRS buni, zbog toga je uložila neke amandmane, rasprava je jedinstvena, nema posebne rasprave o amandmanima, tako da o njima i neću posebno da govorim. Ali, hoću da vas podsetim da je čitav problem nastao sada u ovom sazivu zbog činjenice da ova vlada nema većinu u parlamentu, zbog toga što imamo manjinsku vladu i jednu političku partiju koja podržava vladu, a za neke predloge zakona nađe se još neka politička partija koja glumi opoziciju da podrži vladu. Potrebno je da se donese ovakav poslovnik. Da ste poštovali volju birača koja je izražena na poslednjim parlamentarnim izborima, poslanička većina bi bila i te kako jaka, opozicija slaba, i ne biste imali ovaj problem. Dakle, problem manjinskih vlada jeste funkcionisanje parlamenta, ali on funkcioniše dok može. Kada ne može, mora da se raspusti, da se ide na nove izbore. Dakle, svi vi koji se predstavljate za vajne demokrate, prvo, posle izbora ne poštujete demokratski izraženu volju, potom gušite prava narodnih poslanika. Sećate se gospodina Maršićanina, pa onda Nataše Mićić, onog kažnjavanja poslanika. Mi smo tada morali plastično da pokažemo i ostalim poslanicima koji nisu to razumeli, a i javnosti, štaznači kada se jedna osiona većina usudi da maltretira narodnog poslanika i da mu osporavapravo da govori. Onda to morate na najbrutalniji način da pokažete, da se tome suprotstavite i onda smo imali sve ono što smo imali, pa su nas svakojako zbog toga nazivali. Čak ni javnost u početku to nije shvatala, a možda i osuđivala, a onda su svi videli o čemu se radi i desilo se ono što se desilo. Ta slaba opozicija, tada sa 23 poslanika, naterala je onu vladu uza zid i vlada je morala da padne. Dakle, zamislite sada sa ovim restrikcijama, kada u parlamentu ne mora da bude niko, kada možemo da šetamo po hodnicima, kada na odboru ne mora da bude bilo ko, očekujete neku sadržajnu raspravu, očekujete samosvest kod narodnog poslanika da pruži neki svoj doprinos u radu parlamenta. Mislim da je to apsolutno pogrešno, pogrešan put kojim ste krenuli, ne sporeći da ste možda imali dobre namere, ali očigledno ne u ovom trenutku i ne sada. Ovaj parlament bi morao da živi i da radi onako kako to u svetu rade i drugi parlamenti, da poslanik bude sam po sebi institucija, da ono što on govori bilo gde i na bilo kom mestu, sve ono što on radi predstavlja njegovu ličnost, a ne da nas ponižavate do te mere da nam ostavljate slobodu šta će ko i u koje vreme da radi. Verujem da je to problem malih poslaničkih grupa ili političkih partija koje su se šlepale uz liste većih političkih partija. One nemaju više članova nego tog poslanika kog imaju, pa moraju da ih pošalju na teren da održavaju i svoje stranačke organe, i da drže tribine i da se pojavljuju na medijima i tome sl. To je slučaj i sa vašom političkom partijom, koja se sad našla ovde u parlamentu i koja se verovatno više nikada neće naći, a mi ćemo morati opet iduće godine, posle ovih prevremenih izbora kojih će biti sigurno, da se bavimo ovom problematikom i da donosimo neki novi poslovnik. Apelujem na kolege poslanike da vode računa o svemu ovome što nam se predlaže od strane gospodina Markovića. Gospodin Marković gotovo sigurno iduće godine neće biti u parlamentu. Neka ovo ostane kao njegov istorijski dokument, možda mu je to i želja. Ali, mi ćemo ponovo morati da radimo na tome i da izgrađujemo parlamentarnu demokratiju izgleda iz početka. Od 1990. godine naovamo išli smo samo prema restrikcijama, navodno iz razloga što želimo efikasan parlament, kao da radimo po učinku i ako donesemo 200 zakona – vredniji smo. Ponekad je bolje da neki zakon i ne donesemo. Nismo mi ovde samo da štancujemo zakone. Ovde smo da ne dozvolimo Vladi, (to je zadatak opozicije) da prođe zakon za koji smatramo da nije dobar po građane Srbije. Ono što nam je zadatak, jeste da sa ovog mesta objasnimo građanima Srbije šta ih čeka ako se neki zakon donese. Lako je ministrima, oni dođu ovde, mogu da pričaju koliko hoće, ispričaju svoju priču. Šta je pozadina te priče? Kako se to reflektuje na svakog od nas? Mi to nemamo gde da pokažemo. Ponekad otvorim frižider, pa očekujem da mi se Dinkić ili Labus pojavi iz frižidera. Ali, narodnim poslanicima iz opozicije koji to gledaju sa druge strane, kakve su reperkusije tog zakona? Izvinite, nemamo drugih mogućnosti nego ovde za ovom govornicom da to građanima Srbije objasnimo.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Vojislav Milajić, a neka se pripremi narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, Srpska radikalna stranka je skoro pre godinu i po dana dala svoj predlog poslovnika o radu Narodne skupštine Srbije. Međutim, taj predlog nije ušao u skupštinsku proceduru. Sada smo, posle godinu i po dana rada ovog saziva parlamenta,došli u situaciju da raspravljamo o izmenama i dopunama već postojećeg Poslovnika o radu Narodne skupštine Republike Srbije. Interesantno je da su od 1990. godine, kada je uspostavljen višestranački sistem, pa naovamo, izmene i dopune poslovnika o radu – bile sve restriktivnije, a da su se, pri tome, sve stranke koje su činile parlamentarnu većinu zaklinjale da će doneti liberalniji poslovnik o radu, kojim će se omogućiti više prava i sloboda i, u krajnjem slučaju, poštovati prava koja imaju narodni poslanici zagarantovana po Ustavu. Međutim, desilo se sasvim obrnuto, da je svaka nova garnitura koja je dolazila na vlast i činila parlamentarnu većinu donosila sve restriktivnije poslovnike, tako da smo u periodu vladavine Demokratske stranke imali najrestriktivniji mogući Poslovnik, gde su poslanicibrutalno izbacivani iz skupštinske sale i novčano kažnjavani. Vidim tu ibivšu predsednicu parlamenta Natašu Mićić, koja je imenjakinja mnogo ozloglašenije Nataše Kandić. Ovaj predlog poslovnika samo ograničava prava poslanicima, koja se uglavnom tiču skupštinskih odbora, načina predlaganja akata koje donosi Skupština, toka sednice Skupštine i načina izglasavanja poverenja Vladi. Donekle mogu da razumem predlagača zašto je stavio ovakav Predlog odluke o izmenama i dopunama Poslovnika o radu Narodne skupštine. Parlamentarna većina je olako obećala brzi ulazak u Evropsku uniju. Jedan od uslova za ulazak u Evropsku uniju je, svakako, i usaglašavanje zakona sa propisima Evropske unije. Međutim, taj uslov nije dovoljan da bi se ušlo u Evropsku uniju. Postoji niz političkih i ekonomskih uslova koje ova zemlja mora da ispuni da bi postalapunopravni član Evropske unije. Nekritičko donošenje na stotine akata koji su u nadležnosti ovog doma dovelo je do toga da imamo situaciju, na primer, da ovaj saziv Skupštine četiri puta menja Zakon o akcizama u zadnjih godinu i po dana. To je posledica te olako obećane brzine i nekritičkog sagledavanja zakonskih projekata koji dolaze pred ovaj dom. Predlagač je prošle godine, pred samu novu godinu, dao izveštaj o radu ovog doma i naveo da je usvojeno 88 zakona. Međutim, svedoci smo da sledeća sednica ima 45 tačaka dnevnog reda i od toga više od polovine – izmene i dopune zakona koje je usvojio ovaj dom, što pokazuje da veliki broj zakona, usvojen na brzinu, nije dobro urađen. I vladajuća većina, i Vlada kao predlagač skoro svih zakonskih projekata uvidela je da zakoni koje je usvojio ovaj dom nisu dobri i da moraju da se menjaju. Dakle, velika brzina nije preporučljiva i donošenje zakona i opštih akata u velikom broju nije dobar. Kvantitet ne znači da će ispuniti i onaj kvalitet koji treba zakoni i opšti akti da imaju. Ono što bih konkretno rekao o pojedinim članovima ovog predloga odluke odnosi se, pre svega, na rad odbora, gde se uskraćuje pravo narodnim poslanicima koji nisu članovi odbora da učestvuju u radu. Oni, po prirodi stvari, ne mogu da glasaju na sednicama odbora. Ali, ne vidim nijedan razlog zašto ne bi mogli da učestvuju u diskusiji i radu odbora. Osim toga, vrši se i ograničavanje diskusije članova odbora u trajanju od pet minuta. Pored toga, daje se predsedniku Narodne skupštine jedno ovlašćenje, potpuno nejasno zbog čega, da on može sam produžiti rad Narodneskupštine posle 18,00 časova i u onim danima kada nije predviđeno da Skupština zaseda. Znači, on to može sam uraditi,bez glasanja, ako da opravdane razloge i ako ih saopšti narodnim poslanicima. Pored toga, više puta je ovde pomenuto, da nije potreban kvorum za rad Narodne skupštine, što snižava validnost raspravljanja i odlučivanja ovog doma. Takođe, po prvi put se pojavljuje jedna krajnje neodređena norma u poslovniku, koja se odnosi na to da predlagač zakona, "po pravilu", navodi u obrazloženju zakona i osnov u zakonodavstvu Evropske unije i opšteprihvaćenim pravilima međunarodnog prava. Potpuno je nejasno zbog čega bi se ubacivala takva norma koja u sebi sadrži "po pravilu". Šta to znači "po pravilu"? Znači da može, a ne mora. Drugo, i Ustav Srbije apsolutno ne poznaje tu mogućnost da se predlagač poziva na pravila međunarodnog prava niti zakonodavstva Evropske unije. Ne vidi se ni kakva je razlika u predlozima zakona predlagača koji se poziva na propise Evropske unije i onih koji se ne pozivaju. Dosta je rečeno i oko ograničenja u pogledu amandmana koja se uvode prema poslaničkim grupama, gde poslanička grupa linearno dobija po 10 minuta, bez obzira na broj poslanika koji ima u Skupštini. Na kraju, posebno bih istakao član 21. ove odluke o izmenama i dopunama Poslovnika, gde je predviđena mogućnost odnosno regulisanje instituta izglasavanja nepoverenja Vladi. Zakon o Vladi, koji je usvojio ovaj dom, pa je predsednik Republike vratio nazad na ponovno glasanje, te će se na ovoj sednici ponovo glasati o Zakonu o Vladi, takođe je u svojim odredbama napraviojednu grubu povredu Ustava, koja se odnosi na institut nepoverenja Vladi od strane narodnih poslanika. Znači, dovoljno je da 20 poslanika potpiše zahtev za nepoverenje Vladi i to mora da se stavi u skupštinsku proceduru, da se otvori rasprava i glasa o tom zahtevu. U članu 158. stav 3, koji se menja, predviđeno je da predlog za izglasavanje nepoverenja Vladi ili pojedinom njenom članu, na obrazloženi predlog ovlašćenog predlagača, može da uđe u skupštinsku proceduru pod uslovom da sednici prisustvuje najmanje 126 narodnih poslanika. Znači, skupštinska većina opet ograničava institut nepoverenja Vladi time što ga uslovljava prisustvom 126 poslanika u sali, da bi uopšte moglo da se raspravlja i glasa o nepoverenju Vladi. Institut nepoverenja Vladi je ustavna kategorija i Ustav je predviđa kao takvu. Ne može ovaj dom da odlučuje o tome da li će se stavljati na dnevni red nepoverenje Vladi ili neće. Jednostavno, mora. Ovom odredbom vladajuća većina, u stvari, hoće da proveri i vidi da li Vlada još uvek ima podršku ili ne. Ukoliko u sali nema 126 poslanika jednostavno se neće staviti na dnevni red nepoverenje Vladi, i time vladajuća većina zna da ima još uvek većinu i Vlada ostaje da vlada, a ukoliko se pojavi u sali 126 poslanika, automatski se zna da je Vlada izgubila poverenje u ovom domu. Međutim, institut ispitivanja poverenja Vladi ne može da zavisi od toga da li će u sali biti 126 ili ne znam koliko poslanika. Jednostavno, po slovu Ustava, ta tačka dnevnog reda mora da se stavi na dnevni red i mora da se raspravlja o nepoverenju Vladi. Ovim, na jedan neobjašnjiv način, skupštinski dom sebe stavlja u jedan podređen položaj prema izvršnoj vlasti, prema Vladi i daje joj zaštitu zato što premijer i članovi Vlade nemaju obavezu da polože račun o svom radu pred ovim domom. Institut nepoverenja Vladi, znači, zahtev za izglasavanje nepoverenja Vladi ne mora obavezno da prouzrokuje i pad Vlade. Jednostavno, opozicija ima pravo da postavi to pitanje, da bi kritikovala rad Vlade i da bi građani bili upoznati sa stavovima opozicije. Prevashodno je taj zahtev za izglasavanje nepoverenja Vladi i usmeren u tom pravcu, da bi opozicija pred biračima mogla da iznese svoje stavove i kritički se osvrne na rad Vlade. Na kraju bih rekao da veliki broj amandmana, 32 amandmana,koji su uloženi od skoro svih poslaničkih klubova prema ovoj izmeni i dopuni Poslovnika, ukazuje da je ovaj dom daleko od konsenzusa povodom ovog akta, koji je najvažniji akt za ovaj dom, jer reguliše rad i proceduru u ovom domu. Mislimo da nije u redu da skupštinska većina nameće svojuvolju na silu za jedan akt koji, faktički, reguliše rad svih nas koji smo u ovom domu. Zato, smatram da je predlagač trebalo, prvo, da usaglasi stavove sa svim poslaničkim klubovima, pa onda da izađe sa ovakvim predlogom izmene odluke o Poslovniku. Srpska radikalna stranka neće glasati za ovako predložene izmene i dopune Poslovnika o radu Narodne skupštine. Smatramo da smo uradili mnogo bolji predlog Poslovnika o radu. Međutim, ovaj dom nije imao sluha za to. Zahvaljujem na pažnji.
Hvala. Određujem pauzu do 15,00 časova. [[Posle pauze – 16,00]] Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad. Pre nego što damo reč narednom govorniku, molim vas da utvrdimo kvorum. Imamo kvorum. Nastavljamo rad. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, čini mi se da tek sada kada smo videli predlog o spajanju pojedinih tačaka dnevnog reda i zajedničkom načelnom pretresu, dakle, više predloga zakona, razumemo šta je suština i zašto vam se ovako žuri sa usvajanjem ovog poslovnika. Izmene i dopune Poslovnika o radu su loše za Narodnu skupštinu Republike Srbije, loše zato što je ovde reč, pre svega o nekoliko veoma značajnih stvari od opšteg interesa za građane Srbije. Obično poslovnik, kao opšti pravni akt, podzakonski pravni akt, reguliše unutrašnja pravila ponašanja, odnose između poslanika, poslaničkih grupa, odnose u parlamentu, odnos prema postavljanju određenih pitanja u sistemu i prema kontroli Vlade Republike Srbije, predsednika Republike Srbije i tako dalje. Međutim, kada se donosi ovako restriktivan poslovnik, onda moram da kažem da je posebno interesantno to što vlast mora da objasni zašto uskraćuje određena poslanička prava narodnim poslanicima, zašto unižava Narodnu skupštinu, odnosno, da ne kažem do kraja, zašto ukida demokratiju, tj. zašto demokratiju svodi na neuporedivo niži nivo. Dakle, o čemu je ovde reč? Slušamo svakog dana istu priču od onih koji treba da nas uvere kako je predlog ovog podzakonskog pravnog akta idealan, kako se to donosi zarad veće efikasnosti, kako ćemo donositi više zakona,brže ćemo u Evropsku uniju, ne znam šta će sve da se desi samo još ovo da se izglasa. Tako su nas ubeđivali i oni pre vas. Znači, svaki put kada su dolazile izmene poslovnika uvek su jedno te isto pričali. U poslednjih nekoliko navrata sledila su isključivo ograničenja narodnim poslanicima, posebno opozicionim poslaničkim grupama. Nije nikakva tajna, potpuno je jasno i gotovo očigledno, rekao bih za svakoga, da je ovaj poslovnik pravljen pre svega protiv SRS, protiv opozicije u načelu i protiv velikih poslaničkih grupa. O čemu je reč? Vratiću se na onu priču o amandmanima samo nakratko, jer nisam dobio zadovoljavajući odgovor. Kako je moguće da poslanička grupa SRS, da 82 poslanika, odnosno onoliko mandata koliko je narod dao srpskim radikalima, da toliko ljudi može da izađe i obrazloži amandman, za 15 minuta, koliko ste dali i onima koji imaju 22 poslanika u ovoj skupštini. To je diskriminacija poslanika SRS, to je direktna diskriminacija najveće poslaničke grupe i direktno protivljenje i suprotstavljanje narodnoj volji, ljudima koji su birali i glasali, iželeli da ih određeni predstavnici reprezentuju u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Obično se tako skupljaju kada se bliži glasanje, jer ništa ne rade po ceo dan, pa šta da radite. Dakle, ovde ima nekoliko zanimljivih stvari o kojima hoću da govorim. Dame i gospodo narodni poslanici, svi mi, poslanici u Skupštini Srbije, danas imamo veoma visoka primanja., a oni iz unutrašnjosti još znatno više. Ali, i ovi iz Beograda primaju preko 100.000 na različite načine. Pitam vas, da li su poslanici zaslužili toliki novac i da građani plaćaju poslanike tolikim novcem – da ne rade ništa, da ih budu dvojica u ovom visokom domu, ilidvoje ili dve, da na sednicama odbora bude jedan, dvoje, dve ili koliko god hoćete, i da rade šta hoće. Dakle, ne moraju ništa da rade, sačekaćemo pet sati, trajaće rasprava; sam sa sobom pričam, makar to ništa ne značilo leksički i baš me briga; posle pet sati skupićemo se, pa će neko nešto da izglasa. Ovde u Skupštini to što neko priča, to što nekoga ništa ne interesuje –nije problem, ali onda postavljam pitanje – zašto su neki dolazili u ovaj visoki dom? Zašto su dolazili u Narodnu skupštinu, da ih narod pamti po tome što su jeli dobru kupus-salatu u restoranu, ili što je dobar sok od paradajza ili limunada ovde na šanku, da ne pričam o pivu ili nečem drugom. Smešno je nekima to. Ovo je tema, ako niste razumeli, ovo je glavna tema, zato što vi danas usvajate poslovnik po kome je moguće da se u 10 sati skupe u Skupštini 84 poslanika, sa amandmanima, koje uopšte nemamo u inicijalnom tekstu predloga podzakonskog pravnog akta, a onda se svi izgube, odu kud koji mili moji, pa rade nešto pametnije. Predsednik Skupštine, kao jedan od najvisprenijih političara u ovom visokom domu, pokušao je na sednici Administrativnog odbora da pronađe još jedno objašnjenje za to, pa je rekao: u savremenom svetu tzv. parlamentarna diplomatija gubi značaj. Dakle, da znate, u odnosu na ono što je značila pre jednog veka ili uspostavljanjem diplomatskog i konzularnog prava tamo, u pravom smislu reči, od nastanka države, nikada na nižem nivou nije bila i nikada manje nije značila. Smešno je da nam to bude izgovor pred građanima Srbije i da kažemo: sada zbog parlamentarne diplomatije imate pravo da ne radite ništa i ne učestvujete u radu Narodne skupštine Republike Srbije. Dakle, građani Srbije su već reagovali na ono što vi danas radite. Oni kažu ovo plaćaju svi poreski obveznici Srbije, te neće da gledaju u svakom trenutku dva čoveka ili da niko ne mora da se pojavi za govornicom. Ljudi hoće da gledaju one koji će da izlaze za ovu govornicu, da podnose predloge, amandmane, da rade u Narodnoj skupštini, jer onda Skupština ima smisla. Ako to nismo u stanju da uradimo, onda Skupština nema nikakvog smisla. Dakle, može da nam se dogodi da kažemo – kao što je gospodin Marković ukazivao ovde preko svojih dobrih metafora, siguran sam da su veoma pametne, mada nisam sve razumeo, nisam verovatno na tom nivou, ali pretpostavljam da ću biti ubuduće ako budu bolji predlozi. Ali, suština je u sledećem – ljudi, hajde da donesemo jednom zaključak da svaki poslanik ima pravo da govori deset minuta. Hajde da kažemo da nećemo da ga ograničavamo i videćete, niko to neće da zloupotrebljava. Sada mogu da stanem za govornicu i šta, da uvodite obezbeđenje, i da traje dva dana, i da nema rasprave. To niko neće kada su normalni odnosi. Opet kažem, mnogo su bolji odnosi, a ako hoćete delimično i zahvaljujući vama, nego što su bili u prošlom sazivu, kada su samo čekali koliko para da nam otmu i kako da nas poizbacuju napolje. Vi to radite, ali retko. Oni su to radili temeljno i svakodnevno. Ništa drugo im nije padalo na pamet. Izgleda da su imali probleme sa budžetom, pa najlakše je bilo, popuni ga tako što ćeš radikalima sve da otmeš. Dakle, suština je u sledećem, nije to problem; to zavisi od onoga kakve će odnose da uspostave i ljudi i političke partije, i kakvo je stanje u društvu. Nemoguće je da svakog trenutka i svaki put kada imamo neki novi predlog, da on mora da bude restriktivan i da mora da donosi nova ograničenja u odnosu prema pravima poslanika. Hajde, ljudi, kada smo doneli onakvo rešenje za povećanje plata, iako je to suprotno volji SRS, hajde da uvećamo obaveze, a ne da kažemo možete da radite šta hoćete. Evo, lepo vreme, leto, pa jedan da sedne kod "Ruskog cara", jedan da ide, ne znam, u "Bahus" i "Moncu", a drugi da idu, ne znam ni sam u koji kafić i gde. Baš lepo obavljaju poslaničku dužnost, a kako – razgovaraju sa građanima. Ne može to da bude obavljanje poslaničke dužnosti. Svaki narodni poslanik je dužan da bude u Narodnoj skupštini i da učestvuje u obavljanju zakonodavne aktivnosti. To je njegova primarna obaveza, a sve drugo je sekundarno, neuporedivo manje važno. To neko danas u državi Srbiji mora da razume. Zašto danas nikome ovo ne možete da objasnite? Nema tog objašnjenja koje će da kaže: aha, pa to ima tamo negde. Ima, i delimično su takva rešenja prisutna u anglosaksonskim pravno-političkim sistemima i vrlo retko u kontinentalnim, ali ne znam zbog čega. Ključnopitanje je, ako mislite da ste u pravu, gospodine predsedniče, pitam vas, zašto mi onda ovde nemamo sedam poslanika, jer računam da imamo sedam poslaničkih grupa ili šest,dobro, šest je nas, i svaki ima, kao šef poslaničke grupe, papir na kome piše: evo moj glas vredi 82, a njegov glas vredi 22, njegov glas 34, njegov 37; zašto onda ne uvedete delegatski sistem, šta će nam poslanici? Kako je moguće da 84 poslanika ili 82 budu izjednačena sa 22 poslanika. Nije moguće, ali jeste izjednačeno. Nije u načelnoj raspravi, ali pogledajte šta onda predlažete dalje. Sada ste doneli predlog, mislim da je iz vaše stranke, da se obavi zajednički načelni pretres osam-devet zakona. Sada devet ili deset zakona. Ljudi, imamo 90 minuta i imaćemo, recimo, 150 amandmana ili 100 amandmana, i to će da bude 1.500 minuta dozvoljeno o amandmanima, a imate 90 minuta u načelu i SRS, koja ima 82 poslanika, ima onda 1.592 minuta, a recimo SPS koji ima 22 ili SPO, ili G17 plus, imaće 1.540. Kakva je razlika? Objasnite mi. Razlika je u vremenu? U tom minimalnom vremenu je velika razlika. Slušajte, razlika u broju poslanika je 4:1 ili 3:1, a ovde je razlika 1,0003:1. Jeste, gospodine Markoviću, to govori elementarna logika i matematika. Sada vi možete da kažete da je 1+1 – tri, ne bi me iznenadilo. Ali, nije – dva je koliko znam, a znaju to i građani Srbije. Niko se ovome neće obradovati, nećete ni vi bog zna štadobiti, zato što je uvek opozicija nalazila način da se suprotstavlja restriktivnim merama. Ko god dođe na vlast, uvek opozicija pronađe metode delovanja, pronađe načine kako i šta želi da uradi, kako i na koji način želi da prikaže i predstavi svoje političke stavove. Uveren sam da vi nemate nikakvih iluzija po tom pitanju i da znate da ćemo nastaviti da radimo jednako kao i do sada, bez obzira na sva ograničenja koja nam se ovde nameću. Još jedanput vas pozivam da prihvatite one amandmane, posebno na član 8, koji govori o tome kako se radi na sednicama odbora. Ne može ljudi da ide sednica odbora bez kvoruma i da ima jednog ili dva prisutna. Gde to ima, pokažite mi tu zemlju gde to ima. Dvoje njih je prisutno na sednici odbora i teče sednica odbora, lepo se ispričaše, sedam kafa popiše i ne znam šta još mogu da rade, samo mi nije jasno kakve to veze ima sa Narodnom skupštinom i narodnim poslanicima. Završavam, gospodine predsedavajući, ako je isteklo vreme poslaničke grupe SRS. Pozivamo vas, još jedanput, iako znam kako to ide, uvek se u Skupštini postignu dogovori između političkih stranaka, pozivam moralne ljude da se ovome suprotstave. Pretpostavljam da ima onih i unutar vlasti koji neće glasati za ovakav Predlog poslovnika. Pozivam vas, na isti način, kao što ste odbili inicijative i predloge nekih od ranije, koji su hteli da se ukidaju TV prenosi, pa su i sami ukidali u prethodnim sazivima, da ovo ne činite zato što je vaš lični je neuporedivo viši nego što je bio njihov lični kredo, a govorim o ljudima koji su upravljali ovom skupštinom, odnosno onima koji su predsedavali, rukovodili, kako hoćete. Nemojte da ga urušavate na ovaj način. Ovo je loša poruka za građane Srbije. Građani Srbije, tačno je, hoće promene, ali oni hoće dobre zakone, a ne efikasnost tako što ćete da donosite šta nekome padne na pamet. Ljudi hoće dobre zakone, hoće da žive bolje. Kako bi živeli bolje, još malo će morati da se strpe dok radikali konačno ne pobede. Hvala vam.
Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa, ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 89? Izvolite, reč ima narodni poslanik Miloš Aligrudić.
Biću veoma kratak. Dakle, ovde smo imali priliku da čujemo interpretaciju onoga što je predloženo. Na početku sam rekao da je DSS bila, pre svega, za to da se odluke, kako je ovdepredloženo, donesu konsenzusom u parlamentu. Očigledno to nije bilo moguće, jer u pregovorima koje smo imali, razgovorima koje smo vodili o promeni Poslovnika, a opet kažem,inicijativa za te promene jeste na vladajućoj koaliciji, nismo imali adekvatno učešće opozicionih predstavnika, odnosno ne bar adekvatnu želju da se ozbiljno upuste u razgovor o onome što se predlaže. Niz ozbiljnih primedbi na predloženi tekst smo čuli juče i danas, jedan deo tih primedbi, kroz amandmane, ugrađen je u tekst Predloga odluke, jer su prihvaćeni od strane predlagača u formalnom smislu te reči, dakle, gospodina Predraga Markovića. Prema tome, danas imamo tekst kod koga, a to je naš sud, ne stoji većina primedbi koje smo ovde čuli. Naime, ne radi se samo o povećanju efikasnosti rada, nego se radi upravo i o kvalitetu rada u Narodnoj skupštini. Smatramo da pojedine odredbe, koje se moraju gledati u kontekstu svih odredaba koje su ovde predložene, upravo doprinose boljem kvalitetu rada i kvalitetu donošenja zakona, a pogotovo u onoj oblasti koja tretira rad povodom amandmana na odborima Narodne skupštine. Prema tome, zbog svoje sveukupnosti, kao što sam to na početku rekao, DSS će glasati za predloženi tekst odluke, naravno, koji u sebe uključuje one amandmane koje je predlagač u međuvremenu prihvatio. Hvala vam.
Hvala. Da li još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, imamo još deset minuta, pošto sam jedan deo iskoristio u načelnoj raspravi. Danas je ovde govoreno i o odgovornosti, o većem kvalitetu rada, i o tome kako treba dobar deo skupštinskih aktivnosti da se preseli u odbore, kao radna tela Narodne skupštine. Tu bismo mogli da se složimo da smo dobili bilo kakve oštrije principe delovanja ili ozbiljnije principe rada samih odbora, strože, i da oni imaju neka veća ovlašćenja nego što imaju danas. Zašto sam ovo rekao? Zato što je drugačija praksa rada odbora u našoj zemlji nego, recimo, u američkom kongresu. O čemu je reč? U našoj zemlji za svaku odluku apsolutno pravo autentičnog tumačenja svih normi, pre svega zakona, ima Narodna skupština Republike Srbije. Mi na odborima možemo da izglasamo da je zemljina kugla kockasta, kao što su to već neki predlagali, doduše, na sednicama skupština, ali Skupština Srbije to ne može da usvoji. Ali, ako neko usvoji na odboru i nešto što je pravilno, a Skupština misli drugačije, računa se ono što je izglasano ovde u ovom visokom domu. Odluke odbora nemaju nikakvo dejstvo u pravnom prometu, sem izuzetno, kada je reč o sednicama Administrativnog odbora, po pojedinim personalnim pitanjima, i gotovo nigde više. Zato ta priča kako će sada mnogo više da se radi u kuloarima, u odborima, kako će na taj način da napreduje aktivnost, a građani Srbije to neće moći da vide, jednostavno, nije tačna. Po vašem Predlogu poslovnika, sednica odbora može da traje i da traje, a da jedan, dva ili tri čoveka budu unutra. U čemu je problem? Ako imate problem sa opstrukcijom opozicije, ako negde nećemo da vam damo kvorum, recimo miiz SRS ili iz neke druge stranke, imate većinu u svakom odboru, sem u Odboru za sport i Odboru za turizam, mislim. Napravite tamo gde ne postoji takav problem, pa neka većina ima za taj jedan koliko joj pripada, kao što joj pripada u skladu sa ovim normama, uskladu sa poslaničkom većinom ovde, neka ima tog jednog više i nemate problem. Da li zbog toga treba da razorimo odbore, jedan, dvoje ili troje njih da bude prisutno na sednicama odbora, a istovremeno njih dvoje u Skupštini Srbije? Da li to građani Srbije da gledaju? Kako ćemo da prenosimo skupštine, ko će da izlazi za govornicu – niko. Niko nema obavezu, milina jedna, narod ne mora ništa živo ni da gleda, ni da vidi, nikoga ni da čuje, zato što mi radimo važne poslove od interesa za Republiku Srbiju. A gde ih radimo: u kafani "Moskva", kod "Ruskog cara",i u kafani "Kod ćoška". Znate, to je nešto što je apsolutno neprihvatljivo. Ne postoji ni jedna jedina stvar koja je za narodnog poslanikavažnija od zasedanja Narodne skupštine. Te visoke plate koje primamo u ovoj Narodnoj skupštini, čime smo opravdali? Time što smo smanjili obaveze, time što smo rekli: hvala vam, građani Srbije, što dajete toliko para za Narodnu skupštinu i narodne poslanike, ajde sad mi da se raspustimo svi. Pa, ne može tako. To nije ni korektno ni pošteno prema građanima Srbije. Oni traže odgovornost, ozbiljnost i rad. Zapitajte se koliko ima onih koje ne znaju ni u najbližoj okolini njihovog mestaprebivališta, a kamoli da su se nečim istakli u svom radu u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Da li su uradili nešto za ovu zemlju i za ovu skupštinu kroz odbore? Nisu. Još nešto. Kad govorite o efikasnosti, vi kao efikasan predsednik, molim vas, gospodine Markoviću, kažite mi kada će Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o privatizaciji da se nađe na dnevnom redu? Lično sam ga potpisao i podneo pre godinu i tri meseca. Hoće li? Znači, hoće, ali godinu i tri meseca smo izgleda nedovoljno efikasni da to bude na dnevnom redu. Zato, kad treba deset zakona odjednom, što bi rekao naš narod "đuture" da se usvoji, može deset zakona odjednom i onda stiže predlog iz vaše poslaničke grupe da ide objedinjena rasprava,zajednička rasprava u načelu i za deset zakona – 90 minuta, što će reći da po zakonu imamo oko devet minuta, a što će reći da smo negde na šest sekundi po poslaniku za svaki zakon. Govorim o poslanicima SRS. Ako možete da mi navedete kako je moguće da za šest sekundi poslanik, u skladu sa odlukama Ustavnog suda Srbije i poštovanjem elementarnih normi Ustava Republike Srbije kao lex superiora, može da izrazi svoj stav?Ne može nikako, nemoguće je. Dakle, to je nešto što ne samo da je neprihvatljivo, već pokazuje neku vrstu ruganja građanima Srbije, ruganja parlamentarizmu idemokratiji. Demokratija je nešto što smo počeli da izgrađujemo. Izgrađujemo to i prolazimo kroz različite faze. Demokratija, kao oblik političkog režima, jeste nešto što smo, čini mi se, u jednom delu dostigli, ali još mnogo toga treba da uradimo da bismo mogli da kažemo da živimo u demokratskoj zemlji. Ali, nemojte da svaki put dolazi do genijalne ideje. Podsetiću vas na jednu genijalnu ideju šefa poslaničke grupe DOS-a Čedomira Jovanovića, u prošlom sazivu, koji je, kada smo podneli zahtev za smenu Vlade, rekao: ne može opozicija da smeni Vladu zato što je opozicija nije ni birala. Mi smo onda pokušali da odgovorimo. Smejali su se pravnici, smejali su se ljudi koji su prvi razred pravno-birotehničke završili. Smejete se i vi sada. Svi su se smejali, nigde odgovor nije mogao da se pojavi, ali je to ušlo u anale i to će stotinama godina ostati da đaci uče. Hoću da dam jednu primedbu koja srećom nije takve prirode, naravno. Vi kažete "jednom mesečno", to nemamo u predlogu ovog podzakonskog pravnog akta, moći ćemo da postavljamo pitanje ministrima, da ih dovedemo ovde, da ih rešetamo, da oni odgovaraju po određenim temama. To nema veze sa pitanjem poverenja Vladi, sa pitanjem poverenja pojedinim ministrima. Mi smo postavili pitanje poverenja pojedinim ministrima. Šta se dogodilo? Kaže većina: "čuj, vi ćete sada da raspravljate o poverenju ministru Dinkiću, ministru Vuksanoviću, mi imamo pametnija posla sada! Nije vam dobar tajming, niste dobro vreme izabrali, morate da izaberete vreme kad vlastima odgovara, a ne kada vama odgovara. Pošto sada nama iz vlasti ne odgovara, to uopšte nećemo da uvrstimo i o tome neće da se razgovara." To je direktno suprotno Ustavu Republike Srbije, ne samo jezički nego i logički, i sistemu Ustava Republike Srbije. Znači, suštinski, vi ne možete da učestvujete u debati i da ubedite nekoga da je bolje da se Vlada smeni, da se pojedini ministar smeni, jer niko, niti može niti hoće da čuje jedan argument protiv toga. Znam da vi znate da sam u pravu i ne tražim odgovor od vas po ovom pitanju. Ne tražim odgovor ni od drugih sa ove strane, koji znaju da sam u pravu, samo vam ukazujem na to da stalno smanjivanje prava opozicije ne vodi ničemu. Mi od rasprave o Vladanu Batiću nemamo ni jednu raspravu ni o jednom ministru u Vladi Srbije. Hoćete li ponovo da se dičimo onim čime su se neki hvalili u prethodnoj izbornoj kampanji - kako prekidaju promocije knjiga? Evo, prekinuli su profesoru Miloševiću promociju knjige i kažu da je vrhunac demokratije to da mu prekinu promociju knjige. Vrhunac demokratije je: prekidajte tribine, prekidajte mitinge ili ne znam šta. Ko je to negde nekoga učio da vi prekidate nekome nešto zato što drugačije misli, govori, zato što hoće da izrazi svoje ideje. Mi smo protiv toga, bez obzira o kome je reč. Gospodin Milošević je naš politički protivnik, ali to je istina. To ne sme niko da radi. Gledamo neke; bože me sačuvaj, da oprosti ovaj visoki dom;ludake svakodnevno, koji misle da je to najpametnije. Jedan u nekoj radio-emisiji kaže: "Ja bih one što tako misle", (misleći na nas i još neke)"strpao sve na jedan stadion i nikada ih ne bi pustio da odatle izađu".Kažem, baš mu priliči, onako demokratski, milina jedna. Voleo bih da ne koristi državne organe. Vidim da se neki smejulje zadovoljno, voleli bi da to može da se desi. Nemojte da koristite državne organe za to, nego neka probaju sami da to urade. Nije se odnosilo na vas, znaju oni na koga se to odnosilo. Neki je Vlajić, Vlaičić, ne znam ni sam kako se zove, neki takav, neki genije sa stadiona. Sinulo mu je i postao je mnogo pametan, pa neka on vodi na stadion ako može. Za jedno sat i po izlazim, pa neka proba da me odvede do stadiona. To bi bilo baš lepo. Dame i gospodo, građani Srbije hoće promene, hoće da žive bolje. Građani Srbije hoće demokratiju i hoće poštovani parlament, neće dalje urušavanje i unižavanje Narodne skupštine, najvišeg zakonodavnog tela. Zato vas molim da prihvatite amandmane SRS. Računam, nećete nam zabraniti da se o tome izjašnjavamo. Pozivam vas da ne prihvatite predlog ovog i ovakvog poslovnika, da zajednički gradimo bolju budućnost i da izgradimo demokratski sistem u Srbiji.
Da li još neko od predsednika ili predstavnika poslaničkih grupa želi reč? (Ne.) Niste iskoristili pravo, morali ste u pisanom obliku ranijeda date prijavu. Po članu 89, – nemate reč. (Živadin Lekić, sa mesta: Prijavio sam se malopre kod vas i niste mi dozvolili.) Pre nego što zaključim jedinstveni pretres o Predlogu odluke, da li predlagač želi završnu reč? Da.Izvolite. Pročitajte član 89. Poslovnika, trebalo je na vreme da date prijavu. Postoji vreme kada se prijave daju i za poslaničke grupe i za nezavisne poslanike. Vi niste to učinili na vreme i zato niste ovog puta dobili reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, pažljivo sam slušao najveći deo diskusija i želeo bih na početku još jednom da se zahvalim, jer sam shvatio iz ovih diskusija – svejedno što su neki otvoreno rekli da nisu baš sve razumeli, nadam se da sam sve razumeo – da postoje dve vrste zabrinutosti koje se tiču Skupštine, koje se tiču naše države. Da još jednom kažem, ovo je jedino telo vlasti koje predstavlja sve građane, drugo ne postoji, i zbog toga delim zabrinutost svih vas kako će se odraziti promene u radu ovog parlamenta na mnoga pitanja: pitanja demokratije, zaštite prava manjine, zaštite prava većine, malih i velikih poslaničkih grupa, stranaka koje su dobile jednog, četiri ili pet, zavisno od onoga kakav je bio izborni sistem, poslanika. Ali, za početak bih da se složim. Dakle, koalicioni sporazumi su prethodili formiranju izbornih lista, jer se samo sa izbornih lista dolazi u parlament, i na osnovu nekih od tih koalicionih sporazuma se desilo da postoji po jedan ili po dva poslanika neke stranke koji su na taj način došli u parlament. Nema razloga da unosimo zabunu. Mi smo, inače, uneli mnogo zabune. Prvo bih se složio sa ključnom konstatacijom prethodnog govornika. Niko se ovome neće obradovati. Moramo da pojasnimo zašto. Zato što nekada morate da radite stvari, zato što su one važne za vaš život, za situaciju u kojoj ste se našli, a ne možete da birate da se stalno radujete. Građani Srbije žele promene i prirodno je da ih žele odmah, a ne da se o promenama priča i prirodno je da žele, pre svega, da ih vide kod svojih poslanika, kod ljudi koje su već izabrali ovde i zbog toga je smer promena koji ide u ovom predlogu odluke takav: kako je moguće, ići ćemo redom, obezbediti, ne da se napiše na papiru da svi rade, da svi nekoga predstavljaju, da svi rade za dobro naroda, nego da se to i ostvari. Ovo je jedan od mogućih predloga, ne dajbože da je idealan, on ima sva svoja ograničenja. Prvo je izborni sistem, Ustav, sve ono čemu on mora da se povinuje i što mora da poštuje, i za šta se zalažem; drugo su osnovna načela demokratije; treće su iskustva kojatehnički možemo da prenesemo na rad naše Skupštine. Većinu iskustava ne možemo da prenesemo i o tome sam više puta obavestio i javnost i vas. Ova skupština je, kao i naša država, siromašna, radi unenormalnim uslovima, nema tehničke mogućnosti, niko nije (a naročito stručna služba i poslanici) adekvatno nagrađen. Ali, to ne smanjuje obavezu narodnih poslanika i ove skupštine, dakle, zato stalno insistiram na poređenjima sa fabrikama, prodavnicama, sa ljudima na selu, da u okviru datih mogućnosti najviše uradimo. Moguće je da ne žele svi da rade. Mislim da je to prirodno, u svim društvima je tako. Vi znate da se neko opredeli da se takmiči i zarađuje, a neko se opredeli da naprosto zastane onog trenutka kada zadovolji egzistencijalnu potrebu. Sve to mora da se uredi po zakonu. Kada su građani, glasajući za izborne liste, birali poslanike, nisu znali da li će ti poslanici biti poslanici vladajuće koalicije, ili da li će uopšte biti koalicije, ili će biti opozicija. Dakle, oni su sa puno poverenja dali svoj glas, što je u politici najveća vrednost, da će njihovi predstavnici uticati na odluke. Čuo sam u diskusiji često neverovatnu zasenjenost izvršnom vlašću: šta i kako radi vlada, neki deo izvršne vlasti, neki ministar. Ali, mi ovde uređujemo rad poslanika i zbog toga je ključno je pitanje – kako poslanik ostvaruje obavezu koju su mu građani dali, poverivši mu vlast. Dali smo čitav niz predloga. Naravno, mnogi od nas su vešti govornici i visoko su podigli lestvicu ovde, pa ću sada morati da se vratim na čitav niz predloga koji su ovde, da ih pojasnim još jednom, da slučajno ne bi bilo zabune u nameri, i zašto je ponuđeno određeno rešenje. Počeću još jednom od pitanja koja sam postavio kada sam prvi put došao u ovaj parlament. Nemam iskustva. Zahvaljujem se svima koji su na to ukazali, ali se isto tako zahvaljujem na onoj bezgraničnoj kolegijalnoj duhovitosti svih poslanika koji su rekli: eh, da se vi razumete u parlamentarizam. To je, otprilike, kao jedna stara anegdota,neću vam je ispričati, valjda je svi znate, koju je pričao gospodin Mihiz. Eh, da vi znate sanskrit. Odmah sam pitao čemu služi radni kvorum, pošto stalno govorimo o radnom kvorumu. Nisamprimetio ubedljive odgovore, što bi rekao moj prethodnik, a da ih razumem. Na smisleno pitanje: čemu služi radni kvorum, dobio sam različite odgovore. To je jedna navika iz prethodnih parlamenata, iz različitih saziva, koja je rezultat opsednutosti izvršne vlasti da treba da podredi sebi parlament i spreči poslanike da rade; da ih natera da sede u nenormalnim uslovima i ne utiču na zakone. Zbog toga čitav niz mehanizama, koji prividno stoje na raspolaganju, po Poslovniku koji sada imamo, ne omogućava da poslanici utiču na zakone. Daću vam mali primer šta se dešava u odborima. Čuli smo situaciju, koja je meni potpuno jasno obrazložena, koja kaže – imate početak rada jednog odbora, odbor razmatra čitav niz primedbi na zakon i tokom tog razmatranja vrši pritisak na predlagača, na prisutne poslanike, jer imaju pravo da prisustvuju svi poslanici, i nastoji da ih ubedi. Ovo je Srbija i često se ovde dešava ono što je neko od poslanika rekao, da se nešto odbije po rezonu, ne, to je predložio taj i taj, on je poslanik opozicije i to nećemo da prihvatimo. Argumenti su na strani poslanika. Dešava se najčešće na tim odborima da predlagač, što je i dalje u ovom sazivu najčešće Vlada (mada je učinjen ogroman korak u stavljanju na dnevni red čitavog niza tačaka koje nije predložila Vlada), dakle, dešava se da ministar, pošto je tema odjednom postala vruća, a neke primedbe koje su date već su zašle u javnost– može da zamoli predstavnike vladajuće koalicije. Krajnje uslovno koristim ove termine, jer zbilja ne pravim na taj način razliku, ali tako se govori, da ne uđu na sednicu odbora. Na taj način, kamere koje su došle i novinari koji to treba da prenesu, stručnjaci koji su pozvani, (a najčešće jesu) da dodatno pomognu u pojašnjenju nekog zakona – sve to ne može ni da počne. Dakle, ne postoji opstrukcija opozicije, postoji opstrukcija vladajuće koalicije. Naravno, ako se ide ka tome da tražite način da se povećava opstrukcija, onda možete i na jednu i na drugu stranu. Predlagač je išao drugim putem. On je tražio način da ničije pravo ne može da se ugrozi,što će reći – da, uđe predsednik odbora, još jedan član, znači najmanje jedna ili dve stranke, i već će moći da počne rad odbora. Znači, ne može niko da spreči opstrukcijom – nije hteo da zakorači ili hteo je da zakorači u salu. To je možda suviše dobronamerna ideja, ali juče sam jasno rekao – svi predlozi su dati kako da se poboljša stanje, da se omogući da mašina radi, proizvodi, da ljudi imaju od čega da žive, a ne da se priča: "uh što bi bila mašina, nego, dajte da pomognemo". Naravno, postoji čitav niz mogućnosti da se mašina pokvari. Ali, stvarno sam malo o tome vodio računa. S druge strane, ako je toliko ljudi željno da u tome učestvuje, u redu je, oni će u tome uspeti. Zbog toga sam predlažući, pre svega vodio računa prvo o najmanjim strankama, o onim koje su najmanje zastupljene, jer još jednom kažem, svaki poslanik ovde mora da ima jednaka prava. Dakle, na ovaj način je sprečeno da se neka njihova dobra inicijativa da nešto dođe na odbor, skloni u stranu. Drugo, morali smo na još jedan način ovim predlogom da omogućimo, nije moguće baš punu ravnopravnost, ali priliku za predstavnike manjih poslaničkih grupa. Daću vam plastičan odgovor po pitanju amandmana i njihovog predstavljanja na sednici. Ali, još jednom podsećam – Skupština nije ova sala. Na sednici, da biste mogli da razmatrate neki zakon, on dolazi, i pre toga se diskutovalo po odborima. Neko je malopre pokazao, Vlada je sada zakazala sednicu sa 49 tačaka dnevnog reda. Znači, odbori će morati iz sve snage da rade. Najveća poslanička grupa ovog saziva, a stvarno sam vodio računa u Predlogu o različitim iskustvima, trenutno raspolaže sa 81 članom, odnosno poslanikom koji može da učestvuje u radu tih odbora. To znači, pošto ovde nema kvoruma da bi se omogućilo da poslanici rade, da može po osam poslanika te grupe na svakom odboru istovremeno da zastupa stavove. Naravno, ne dešava se da deset odbora radi istovremeno, ali po novom poslovniku svako ko prisustvuje ima pravo korišćenja istog vremena. Zbog toga računica nije tačna. Ukupno, u lobiranju da jedan amandman prođe, da se jedan zakon poboljša, to znači da ono zbog čega su glasali za vas, obezbedite da postane sastavni deo zakona, imate proporcionalno vreme. Ali, morali smo da napravimo i neki ustupak onima koji ne mogu da stignu. Evo, recimo, 22 člana druge opozicione stranke ne može da stigne na deset odbora, sem da se podele na 2,2. Oni će se opredeljivati i moraju da imaju barem prava da onda kada bude predstavljanje amandmana imaju 15 minuta, što je po usvojenom amandmanu ovde urađeno, da predstave svoj stav. Zamislite tek poslaničke grupe koje imaju pet članova, kako će one stići? Dakle, one ne mogu da stignu da učestvuju na svim odborima, da prate celu diskusiju, jer će diskusije nekada biti mnogo duge, kao što uvek biva, jer što je veći zakon, što je značajnija tema – duže su diskusije i moraju da dođu u priliku da imaju makar tu ravnopravnost da mogu ispred poslaničke grupe, što nije ustavna kategorija, da govore 15 minuta po amandmanu i da na taj način predstave javnosti i činjenicu zašto nisu mogli da utiču dovoljno. Oni će tom prilikom i reći, tolika je aktivnost, građanima se žuri da dođe do promena. Ali, zakoni tih promena, toliko Skupština radi, a glasali ste da nas bude samo pet ili devet i nismo mogli da postignemo. Da ste glasali da nas bude 70 lakše bismo postigli i onda nam ne bi bio nikakav problem da sada, između svojih 70 ovde odaberemo jednog ili dvojicu koji su dovoljno uverljivi, a svi stedovoljno obrazovani i dovoljno elokventni da zastupate jedan amandman 15 minuta idobro pojasnite građanima i, naravno – predlagaču. Za svaki slučaj ovim predlogom je otvoren dvostruki krug čitanja amandmana. Vraćam se na to zašto se neće baš svi radovati. Naravno, čitav niz mehanizama je omogućavao da se jedno priča a drugo radi, da se izađe i kaže: evo, mi smo toliko radili danas, svi smo bili tu, uspešni smo bili po odborima. Ali, to mora da se dokaže, ljudi moraju stvarno da budu tu. Drugo, vladajuća koalicija više nema mehanizam koji je do sada bio; ovaj novi poslovnik je bio restriktivan za vladajuću koaliciju, ona mora da žuri da učestvuje, doprinese, da zakone koje podržavapoboljšava i da dobro sasluša argumente "protiv" na svakom odboru, jerneće moći da spreči da taj odbor počne, pošto nije neophodan kvorum. Naravno, potpuno razumem da su ljudi iskusni. Znaju da je moguće da se sve naopako uradi. Umesto da njih dvojica počnu nešto što će naterati da hitno stignu predstavnici vladajuće koalicije, umesto toga piju kafice, razgovaraju, napuste Skupštinu. Naravno da je moguće, kao što je moguće da se to dogodi u svakoj fabrici, u svakoj kući. Ima jedan mali problem, kada se to uradi u fabrici –dobijete otkaz. Kada to radite u Skupštini– građani ne glasaju za vas, jer će postati očito. Poslanici su, naravno, sposobni i elokventni ljudi. Među vama ne vidim ni jednog koji to nije, možda jednog. Dakle, mislio sam na sebe, jer sebe ne mogu da vidim. Da ponovim – poslanici su izuzetno sposobni, elokventni ljudi, zato ste i stranke kojima ste dali poverenje birali. To važi za sve poslanike. Još jednom kažem, ne mogu samo da vidim jednog takvog. Dakle,za ovom govornicom, gde su ostala potpuno ista prava, koja štite demokratiju, potpuno proporcionalni odnos u nacionalnom pretresu –moći će jasno da kažu građanima zašto se nešto dogodilo i imaće dovoljno svedoka koji će to potvrditi. I reći će – zbog toga ovo nije bilo na odboru, nije ga bilo u Skupštini, ovaj odbor nije glasao. Jer, pazite, odluke se, naravno, glasaju većinom i na odborima, kao i ovde na sednici Skupštine. Dakle, morao je da bude unet čitav niz odredbi koje štite opoziciju, bilo da je opozicija brojna ili malobrojna. Na tome se ovde insistiralo. Odbio sam predlog koji je danas postojao, da se umesto toga omogući na odborima da predstavnici vladajuće koalicije, (koja god da tobude), a ovde je neko pogrešno obavestio, kaže – padne vlada, ova skupština se raspušta. Kakve veze ima pad vlade i raspuštanje Skupštine? Nema nikakve veze. Mi se često zavaravamo, ali neke stvari, kojima smo se ranije zavaravali više po ovom predlogu neće moći. Vi se sećate da se neko ovde zavaravao pre dva meseca, izlazio je i govorio: zašto predsednik ne stavi usred ove sednice razmatranje poverenja Vladi. To nije moguće, zato što je Poslovnik to sprečavao. Nije uopšte predviđao način da se prekine sednica ili da se u tekuću sednicu ubaci nešto. Sada je, obećao sam to javno, obećao sam i poslaniku koji je to pitao – uvršten predlog kojim se jasno kaže da, tokom redovnog zasedanja, može nešto da se ubaci, jer tokom vanrednog predsednik ne odlučuje o dnevnom redu. Treba biti potpuna neznalica o poslu koji radite, pa tvrditi zašto predsednik nešto nije stavio na dnevni red u vanrednom zasedanju. Ne stavlja onništa na dnevni red u vanrednom zasedanju. Nema nijednu mogućnost. Ili 84 poslanika zakazuje dnevni red ili Vlada. Predsednik samo određuje datum. U ovom redovnom zasedanju, novim predlogom moguće je odmah nešto razmatrati, kakva god da je sednica u toku, ne samo pitanje poverenja ministru i Vladi, već i sve ono za šta smo se mi zajednički dovijali, na osnovu sastanka šefova svih poslaničkih grupa da, recimo, neko bude sa dokazima optužen za korupciju, a izabran je, da je to neka funkcija koju je birala Skupština. Mi smo onda tražili način – hajdemo da ćuteći, mimo Poslovnika, zakažemo petominutnu sednicu. Sada nema potrebe. Novim predlogom je omogućeno da se to odmah reši. Čitav niz stvari, na koje je ukazano u prethodnom periodu, sada je ovde unet u ovaj predlog. Sigurno nije sve. Uveren sam da ćemo onog trenutka kada Skupština izglasa ovaj predlog, ako prihvati da poslanici za isti novac rade više i da to postane jasno građanima ko radi, a ko priča o radu – onda ćemo doći u situaciju i sasvim sigurno da ćemo tokom radaotkrivati različite manjkavosti. Koliko god da su u stvaranju ovog predloga učestvovali svi do kojih sam mogao da dođem, kojih se to tiče, kao i sva uporedna iskustva pa su ovde predlozi tačno onako kako se radi u mađarskom, francuskom, nemačkom parlamentu, svejedno će pokazati čitav niz manjkavosti i onda ćemo to dogovorno rešiti – mi ili sledeći saziv. Jer, kao što je neko rekao, neće ovo dugo trajati, samo do oktobra. A od oktobra počinje redovna sednica, tako sam shvatio. Dakle, neće dugo trajati vanredna sednica, počeće redovna i moći će sve ono što je primedba na Poslovnik da se hitno, od strane predsednika, stavi na dnevni red u dogovoru sa vama i da se sve to, naravno, ispravi. Ne očekujem ni na jedan drugi način da pristupamo ovom poslu. Još jednom bih zamolio za razumevanje, sve potpredsednike koji rade odgovorno svoj posao, zbog toga što je ovaj predlog poslovnika najrestriktivniji prema predsedavajućem. Dakle, on svakako mora da bude ovde, svakoga jutra u 10,00 sati i neće moći da ustane najmanje do 18,00 sati, sem onog sata pauze. To će stalno videti, odmah od prvog dana, svi građani, za razliku od poslanika koji će u prvom periodu možda morati da sačekaju, pa tek onda za govornicom da svedoče o tome da se neko nije pojavio, jer nema direktnih prenosa odbora. Kao što smo konstatovali, da se neko nije pojavio na odboru i da je na taj način sprečio glasanje,odugovlačio, nije želeo da radi u Skupštini, nego je išao, (kako je to neko slikovito) od kafića do kafića. Nadam se da se to neće dogoditi. Još jednom pozivam sve poslanike, ne mogu da delim na poziciju i opoziciju, ne mogu da pozivam na odgovornost i neodgovornost, jer svako bira svoju političku poruku – da glasaju za ovaj predlog. Obaveštavam, pošto nema rasprave u pojedinostima, jer je ovo predlog poslovnika, pa je rasprava samo u načelu, a o tome smo obavešteni na početku sednice od strane predsedavajućeg, da su usvojeni amandmani gospodina Milajića, gospodina Anđelkovića, gospodina Obradovića. Pri tome smo konstatovali da su neki amandmani gospodina Markovića u međuvremenu usvojeni, koji su još oštriji po izvršnu vlast. Gospodin Marković je predlagao da se zakazuje razgovor, odnosno ova javna sednica sa ministrima, na 60 dana, ali je predlagač prihvatio da to bude na 30 dana. Dakle, faktički je usvojen i taj predlog. Usvojeni su svi oni amandmani koji su išli na nova precizna rešenja u duhu u kome su promene Poslovnika predložene, a taj duh, pre svega, nije prvo – efikasnost, već je prvo – da se omogući da poslanici, koje su građani glasali, utiču na odluke, stvarno mogu da utiču, a da se, naravno, smanji mogućnost da se samo, bez mogućnosti uticaja na odluke, ljudi slikaju pred kamerama, što, nadam se, nikome i neće biti osnovna želja. Pozivam sve da glasaju za ovaj poslovnik. Još jednom podsećam, sve odredbe koje su u njemu dobre – za njih su zaslužni oni koji su pomogli da se one naprave; za sve loše odredbe, i one koje se pokažu lošim, zaslužan sam ja. Hvala vam.
Hvala. Zaključujem jedinstveni pretres. Pošto smo obavili jedinstveni pretres, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu odluke, u pojedinostima i u celini. (Narodni poslanik Živadin Lekić traži reč posle zaključivanja jedinstvenog pretresa .) Zaključio sam pretres. Po Poslovniku ne možete posle zaključenja pretresa da tražite reč. (Živadin Lekić: Upadica: Nismo ravnopravni.) Jesmo ravnopravni, upravo vam zato govorim, kada se prijavljuju svi poslanici morate i vi da se prijavite. Pre ili u toku rasprave se prijavljujete. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: – ZAHTEV PREDSEDNIKA REPUBLIKE SRBIJE DA NARODNA SKUPŠTINA REPUBLIKE SRBIJE, SAGLASNO ČLANU 84, STAV 1. USTAVA REPUBLIKE SRBIJE, PONOVO GLASA O ZAKONU O VLADI Podsećam vas da je Narodna skupština Republike Srbije na Trećoj sednici Prvog redovnog zasedanja u 2005. godini, održanoj 23. maja 2005. godine, usvojila Zakon o Vladi. Primili ste zahtev predsednika Republike Srbije da Narodna skupština, saglasno članu 84. stav 1. Ustava Republike Srbije, ponovo glasa o Zakonu o Vladi; tekst Zakona o Vladi i mišljenje Vlade Republike Srbije o navedenom zahtevu predsednika Republike Srbije. PredsednikRepublike je u zahtevu naveo da odredbe člana 6. Zakona o Vladi nisu u saglasnosti sa Ustavom Republike Srbije i da je, u skladu sa ovlašćenjem iz člana 84. stav 1. Ustava Republike Srbije, odlučio da ne potpiše ukaz o njegovom proglašenju, odnosno da Zakon uputi Narodnoj skupštini na ponovno glasanje. Podsećam vas da je članom 84. Ustava Republike Srbije određeno da predsednik Republike ukazom proglašava zakon u roku od sedam dana od dana njegovog usvajanja u Narodnoj skupštini. U tom roku predsednik Republike može zahtevati da Narodna skupština ponovo glasa o zakonu. Takođe, članom 180. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine određeno je da ako predsednik Republike u Ustavom utvrđenom roku,zahteva da Narodna skupština ponovo glasa o zakonu, predsednik Narodne skupštine taj zahtev odmah dostavlja narodnim poslanicima i stavlja zakon na dnevni red prve naredne sednice Narodne skupštine. Obaveštavam vas da će Narodna skupština, u skladu sa navedenim odredbama Ustava Republike Srbije i Poslovnika Narodne skupštine, u danu za glasanje ponovo glasati o Zakonu o Vladi. Po Poslovniku? Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić, povreda Poslovnika.
Dame i gospodo narodni poslanici, javljam se u skladu sa Poslovnikom Narodne skupštine Republike Srbije. Želeo bih da ukažem na član 100. podzakonskog pravnog akta. Dakle, SRS je, kada se odlučivalo o Zakonu o Vladi, kao i za sve druge zakonske projekte u Narodnoj skupštini koje je predložila Vlada Republike Srbije, glasala "protiv" iz jasnih razloga. Mi smo opoziciona politička stranka, i danas, odnosno u danu za glasanje, poslanici SRS neće prisustvovati glasanju o Zakonu o Vladi. Ali, želim da obrazložim naš stav, jer smo detaljno i temeljno pogledali i proučili sve primedbe predsednika Republike i šta je to što on zamera, govoreći o članu 6. predloženog zakona, na koji su i srpski radikali imali brojne primedbe, pre svega na sam naslov, kako ne bi trebalo na takav način ni da se koristi, jer može da zvuči kao zloupotreba. Mi smo želeli da ukažemo na sledeći slučaj. Bez obzira na to što smo protiv tog zakona, šef naše poslaničke grupe, gospodin Nikolić, pošto se iz Strazbura vraća u petak, u zavisnosti od toga kada odredite dan za glasanje, glasaće suprotno volji predsednika Republike, ili ko bude zastupao poslaničku grupu. A zašto? Ne zato što time teramo inat predsedniku Republike, ili zato što vama hoćemo da teramo inat, pa nećemo da glasamo uopšte za taj zakon – već zato što mislimo da ovakve norme u sličnom ili gotovo istovetnom obliku postoje i u Zakonu o lokalnoj samoupravi i u Zakonu o državnoj upravi. Dakle, već imamo dva zakona gde takve norme postoje. Zašto nije predsednik Republike tražio ocenu ustavnosti tih akata, ako je to već bio slučaj? Ima još jedan razlog kojim se rukovodimo mi u SRS da taj postupak osudimo. To je neverovatna kampanja, hajka i haranga koju protiv tog zakona vodi separatističko rukovodstvo Vojvodine i to je nešto što prosto ukazuje da to njima ne smeta, zbog toga što jeste ili nije u skladu sa Ustavom. Smeta i nama da nije u skladu sa Ustavom, ali već imamo takve norme u zakonima o državnoj upravi i lokalnoj samoupravi. Njima to smeta zbog nekih drugih stvari – zbog ingerencija vlasti. Dakle, hoće u svoje ruke da uzmu što je moguće više, državne vlasti u sopstvene šake i da pokušaju od Vojvodine da prave državu. To je nešto protiv čega je SRS i zato ćemo se na ovako čudan, jedinstven način izjašnjavati po pitanju Zakona o Vladi. Mi u SRS ovo govorimo upravo zbog zaštite parlamenta. Jer kada imate sukob zakonodavne i izvršne vlasti, a danas u Srbiji imamo bicefalnu izvršnu vlast, dakle, Vladu Srbije sa jedne strane, predsednika Srbije sa druge strane, ali u sistemu podele vlasti, u sistemu narodnog predstavništva, Narodna skupština, posebno imajući u vidu Ustav Republike Srbije, ima najznačajnije, dominirajuće mesto. Ne može pojedinac, ne može čak ni kolegijalno telo kakva je Vlada, ili da imamo kolegijalni drugi bicefalni organ izvršne vlasti, da je recimo kolektivno predstavništvo, da unižava Narodnu skupštinu Republike Srbije, osim ako to nije jasan, precizan i na Ustavu i te kako utemeljen razlog. Plašimo se da ovde to nije bio slučaj, već da je to bio pokušaj sticanja političkih poena, lekcije iz političkog marketinga ili pokazivanje neke vrste svoje moći. Predsednik Republike ima pravo suspenzivnog veta, a ukoliko se to ponovo usvoji, on ima obavezu da ga potpiše, hteo ili ne hteo, a suspenzivnim vetom predsednik Republike ukazuje javnosti i građanima Srbije da se ne slaže, odnosno da on i njegov tim procenjuju da je određeni zakonski akt suprotan najvišem pravnom aktu ove zemlje. Ali, posle toga sa tim mora da se saglasi, ukoliko parlament to učini. To se radi u veoma retkim prilikama. Svoj politički stav on izražava u javnosti preko svoje poslaničke grupe – u televizijskim debatama, novinskim intervjuima i tako dalje. Ali, ovaj institut se koristi veoma retko, i to moraju da budu strašno jaki razlozi, jer u protivnom, uvek smo i uvek ćemo biti na strani parlamenta, iz prostog razloga što se tako arbitrarno ponašanje izvršnih organa vlasti, pojedinaca, pa čak i kolegijalnih – ne može dopustiti ni u kom trenutku. Zato će srpski radikali postupiti na takav način što će svi poslanici izaći iz Skupštine kada se bude glasalo o Zakonu o Vladi, jer u tome ne želimo da učestvujemo ponovo, a i bili smo protiv tog zakona. Dakle, jasno je da se sa njegovom sadržinom ne slažemo, ali ćemo na ovaj način izraziti protest i zbog ponašanja i odnosa predsednika Republike prema srpskom parlamentu. Srpski parlament je najviše zakonodavno telo, u ovoj zemlji, najviše telo u sistemu podele vlasti i on mora da bude poštovan. Zato smo insistirali, malopre, kod vas – da ne usvajate ovaj predlog odluke o poslovniku, jer je najvažnije da brinemo i vodimo računa o građanima Srbije i o njihovim interesima. Hvala vam.
Hvala vam. Shvatio sam da je to po Poslovniku. Izvolite, gospodine Petroviću, pretpostavljam isto po Poslovniku. Tek sam se uključio u vođenje sednice i shvatio sam da je ovo bilo po Poslovniku, jer nema rasprave. Izvolite. Replika na izlaganje gospodina Vučića.
Pošto je gospodin Vučić u jednom trenutku rekao kako predsednik Republike svoje stavove može da iskazuje kroz poslanički klub DS, a ja sam šef poslaničkog kluba DS, smatram, gospodine predsedniče, da imam osnov za repliku.
Dakle, nisam bio tu, ali to što ste citirali jeste osnov za repliku. Izvolite, gospodine Petroviću. Molim vas, tri minuta. Izvolite.
Predsednik Republike je mandat da obavlja ustavna ovlašćenja koja su u najvišem pravnom aktu zemlje utvrđena dobio tako što je pobedio na predsedničkim izborima i tako što su građani Srbije doneli odluku da Boris Tadić bude predsednik Srbije. Predsednik Republike nije vezan svojom ocenom o tome da je ova skupština povredila Ustav i nije osnov prava da se koristi suspenzivni veto, koji je Ustavom dat predsedniku Republike, isključivo konstatacija ili postojanje verovatnoće ili uverenja, ili ma šta, da je Skupština svojim zakonom povredila Ustav. Istina, u obrazloženju koje je stavio u svoje pismo, vraćajući ovaj zakon Skupštini, predsednik Republike je rekao za ovaj zakon da smatra da su odredbe Ustava, kojima je utvrđena nadležnost autonomnih pokrajina i lokalne samouprave, u suprotnosti sa ovim zakonom i da davanje ovlašćenja Vladi Republike Srbije da stavi van snage odluke opština, gradova i autonomnih pokrajina – nije u skladu sa Ustavom. Predsednik Republike ima pravo da vrati zakon i onda kada smatra da je loš, da je protivan interesima države i građana. Duboko ubeđenje koje ima poslanički klub DS, i koje očigledno deli predsednik Republike, jeste daje proces decentralizacije jedan od najbitnijih elemenata uspostavljanja modernog civilizovanog demokratskog društva. Kada postoji politička intencija da se društvo decentralizuje, onda svakako izvršna vlast ne bi trebalo da ima ovako široka ovlašćenja i da diskreciono ocenjuje da li su određeni akti lokalnih jedinica samouprave ustavni, zakoniti ili ne. To je razlog.
Hvala vama. Pošto nema rasprave, Skupština će, u pravu ste naravno, Skupština koja je iznad svih tih delova izvršne vlasti, odlučiće, potpuno ste u pravu. Dakle, pošto je Narodna skupština završila raspravu o svim tačkama dnevnog reda, saglasno članu 81. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, određujem 22. juni 2005. godine, odmah, kao dan za glasanje. Pošto na početku ove sednice nismo imali kvorum za glasanje i za usvajanje zapisnika, molim vas, prelazimo prvo na usvajanje zapisnika sa prethodnih sednica, jer smo rekli da ćemo na usvajanje zapisnika preći u danu za glasanje, a što je sada, pre početka samog glasanja. Dostavljeni su vam: - zapisnik 3. sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2005. godini, održane 17, 21, 22, 23, 24, 29, 30, 31. marta, 5, 6, 12, 13, 14, 19, 20, 21, 25. i 26. aprila, 10, 11, 12, 16, 17, 18, 19, 20. i 23. maja 2005. godine, - zapisnik 4. sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2005. godini, održane 24. maja 2005. godine, - zapisnik sednice Četvrtog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2005. godini, održane 30. maja 2005. godine, - zapisnik sednice Petog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2005. godini, održane 30. i 31. maja, 1. i 2. juna 2005. godine. Pošto današnjoj sednici prisustvuje više od 126 narodnih poslanika, konstatujem da postoji kvorum za usvajanje zapisnika sa prethodnih sednica. Obaveštavam vas da je proverom u službi za poslove Administrativnog odbora utvrđeno da tom odboru niko od narodnih poslanika nije dostavio u pisanom obliku primedbe na zapisnike sa navedenih sednica. Prelazimo na odlučivanje o zapisnicima. Stavljam na glasanje zapisnik 3. sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2005. godini, održane 17, 21, 22, 23, 24, 29, 30, 31. marta, 5, 6, 12, 13, 14, 19, 20, 21, 25. i 26. aprila, 10, 11, 12, 16, 17, 18, 19, 20. i 23. maja 2005. godine. Za 129, nisu glasala 62, od 191 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila zapisnik 3. sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2005. godini, održane 17, 21, 22, 23, 24, 29, 30, 31. marta, 5, 6, 12, 13, 14, 19, 20, 21, 25. i 26. aprila, 10, 11, 12, 16, 17, 18, 19, 20. i 23. maja 2005. godine. Stavljam na glasanje zapisnik 4. sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2005. godini, održane 24. maja 2005. godine. Za 128, protiv dva, uzdržan jedan, nisu glasala 74, od 205 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila zapisnik 4. sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2005. godini, održane 24. maja 2005. godine. Stavljam na glasanje zapisnik sednice Četvrtog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2005. godini, održane 30. maja 2005. godine. Za 129, protiv dva, nije glasalo 76, od 207 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila zapisnik sednice Četvrtog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2005. godini, održane 30. maja 2005. godine. Stavljam na glasanje zapisnik sednice Petog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2005. godini, održane 30. i 31. maja, 1. i 2. juna 2005. godine. Za 127, uzdržan jedan, nije glasalo 79, od 207 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila zapisnik sednice Petog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2005. godini, održane 30. i 31. maja, 1. i 2. juna 2005. godine. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ODLUKE O PRESTANKU FUNKCIJE SUDIJI USTAVNOG SUDA REPUBLIKE SRBIJE Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres o Predlogu odluke, a pre prelaska na odlučivanje podsećam vas da, prema članu 174. stav 3. Poslovnika, Narodna skupština odlučuje o izboru, odnosno razrešenju ili prestanku funkcije svakog sudije Ustavnog suda Republike Srbije pojedinačno, tajnim glasanjem, ukoliko ne odluči da glasanje bude javno. Predlažem da se o Predlogu odluke o prestanku funkcije sudiji Ustavnog suda Srbije odlučuje javnim glasanjem - upotrebom elektronskog sistema za glasanje. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 128, nisu glasala 84, od 212 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da se o Predlogu odluke o prestanku funkcije sudiji Ustavnog suda Republike Srbije odlučuje javnim glasanjem - upotrebom elektronskog sistema za glasanje. Stavljam na glasanje Predlog odluke o prestanku funkcije sudiji Ustavnog suda Republike Srbije. Za 129, nisu glasala 84, od 213 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog odluke o prestanku funkcije sudiji Ustavnog suda Republike Srbije. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ODLUKE O IZMENAMA I DOPUNAMA POSLOVNIKA NARODNE SKUPŠTINE REPUBLIKE SRBIJE Pošto je Narodna skupština obavila jedinstveni pretres o Predlogu odluke, pre prelaska na odlučivanje o amandmanima podsećam vas da su narodni poslanici Žarko Obradović i Zoran Anđelković, na sednici Administrativnog odbora, povukli amandman koji su zajedno podneli na član 9. Predloga odluke. Konstatujem da su sastavni deo Predloga odluke postali amandmani narodnih poslanika: Predraga Markovića na članove 4. i 11, amandman kojim se predlaže dodavanje novog člana 11a, 15. i amandman kojim se predlaže dodavanje novog člana 25a; Vojislava Milajića na član 9; Žarka Obradovića i Zorana Anđelkovića na članove 10, 16, 18. sa ispravkom i 26. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 1. amandman je podnela poslanik Nataša Jovanović. Predlagač nije prihvatio ovaj amandman, Administrativni odbor predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Dobili ste izveštaj Zakonodavnog odbora da su svi amandmani pravno mogući. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 86, protiv 124, uzdržan jedan, nije glasalo 6, od 217 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podnela poslanik Vjerica Radeta. Predlagač nije prihvatio ovaj amandman, Administrativni odbor predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 87, protiv 125, uzdržan jedan, nisu glasala četiri, od 217 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 8. amandman je podneo poslanik Nemanja Šarović. Predlagač nije prihvatio ovaj amandman, Administrativni odbor predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 88, protiv 124, uzdržan jedan, nisu glasala četiri, od 217 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 10. amandman je podneo poslanik Paja Momčilov. Predlagač nije prihvatio ovaj amandman, Administrativni odbor predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 88, protiv 122, uzdržan jedan, nije glasalo 6, od 217 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 11. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Predlagač nije prihvatio ovaj amandman, Administrativni odbor predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 88, protiv 123, uzdržan jedan, nije glasalo 5, od 217 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 11. amandman je podneo poslanik Božidar Koprivica. Predlagač nije prihvatio ovaj amandman, Administrativni odbor predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 85, protiv 107, uzdržanih 18, nije glasalo 7, od 217 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 12. amandman je podneo poslanik Zoran Krasić. Predlagač nije prihvatio ovaj amandman, Administrativni odbor predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 83, protiv 123, uzdržana dva, nije glasalo 9, od 217 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 13. amandman je podnela poslanik Gordana Pop-Lazić. Predlagač nije prihvatio ovaj amandman, Administrativni odbor predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 86, protiv 121, uzdržan jedan, nije glasalo 9, od 217 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 14. amandman je podneo poslanik Milan Marković. Predlagač nije prihvatio ovaj amandman, Administrativni odbor predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 87, protiv 120, uzdržan jedan, nije glasalo 9, od 217 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 14. amandman je podneo poslanik Sreto Perić. Predlagač nije prihvatio ovaj amandman, Administrativni odbor predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 87, protiv 119, uzdržan jedan, nije glasalo 10, od 217 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 15. amandman je podneo poslanik Miljko Četrović. Predlagač nije prihvatio ovaj amandman, Administrativni odbor predlaže da se amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 83, protiv 121, uzdržana dva, nije glasalo 10, od 216 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 15. amandman je podneo poslanik Dušan Petrović. Predlagač nije prihvatio ovaj amandman, a Administrativni odbor predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 88, protiv 124, uzdržan jedan, nisu glasala četiri, od 217 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 16. amandman je podneo poslanik Radiša Ilić. Predlagač nije prihvatio ovaj amandman, a Administrativni odbor predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 88, protiv 121, uzdržan jedan, nije glasalo 7, od 217 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 18. amandman je podneo poslanik Zoran Antić. Predlagač nije prihvatio ovaj amandman, a Administrativni odbor predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 87, protiv 122, uzdržan jedan, nije glasalo 7, od 217 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 19. amandman je podneo poslanik Milan Marković. Predlagač nije prihvatio ovaj amandman, a Administrativni odbor predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 88, protiv 122, uzdržan jedan, nije glasalo 6, od 217 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 21. amandman je podneo poslanik Milan Marković. Predlagač nije prihvatio ovaj amandman, a Administrativni odbor predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 91, protiv 120, uzdržan jedan, nije glasalo 5, od 217 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 22. amandman je podneo poslanik Milorad Mirčić. Predlagač nije prihvatio ovaj amandman, a Administrativni odbor predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 89, protiv 121, uzdržan jedan, nije glasalo 6, od 217 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 26. amandman je podneo poslanik Milan Marković. Predlagač nije prihvatio ovaj amandman, a Administrativni odbor predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 88, protiv 124, uzdržan jedan, nisu glasala četiri, od 217 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 27. amandman je podneo poslanik Zlatan Jovanović. Predlagač nije prihvatio ovaj amandman, a Administrativni odbor predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 87, protiv 123, uzdržan jedan, nije glasalo 6, od 217 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanik Gordana Čomić podnela je amandman kojim predlaže da se posle člana 27. doda novi član 27a. Predlagač nije prihvatio ovaj amandman, a Administrativni odbor predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 23, protiv 116, uzdržanih 64, nije glasalo 13, od 216 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 28. amandman je podneo poslanik Zoran Krasić. Predlagač nije prihvatio ovaj amandman, a Administrativni odbor predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 86, protiv 119, uzdržan jedan, nije glasalo 11, od 217 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 30. amandman je podneo poslanik Vjerica Radeta. Predlagač nije prihvatio ovaj amandman, a Administrativni odbor predlaže da se ovaj amandman odbije, a Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 85, protiv 121, uzdržan jedan, nije glasalo 9, od 216 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, stavljam na glasanje Predlog odluke o izmenama i dopunama Poslovnika Narodne skupštine u celini. Za 127, protiv 65, nije glasao 25, od 217 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština ubedljivom većinom usvojila Predlog odluke o izmenama i dopunama Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda: – ZAHTEV PREDSEDNIKA REPUBLIKE SRBIJE DA NARODNA SKUPŠTINA REPUBLIKE SRBIJE, SAGLASNO ČLANU 84. STAV 1. USTAVA REPUBLIKE SRBIJE, PONOVO GLASA O ZAKONU O VLADI Stavljam na ponovno glasanje Zakon o Vladi, na zahtev predsednika Republike Srbije da Narodna skupština Republike Srbije, saglasno članu 84. stav 1. Ustava Republike Srbije, o tom zakonu ponovo glasa. Stavljam na ponovno glasanje Zakon o Vladi. Za 120, protiv 25, nije glasao jedan, od 155 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština ponovo izglasala Zakon o Vladi. Prelazimo na odlučivanje Narodne skupštine o povredama Poslovnika, na koje su u toku sednice ukazali narodni poslanici. Pošto je u toku sednice ukazano na povrede Poslovnika Narodne skupštine, podsećam vas na odredbu člana 96. stav 4. Poslovnika, prema kojoj ako i posle objašnjenja predsednika Narodne skupštine narodni poslanik ostane pri tvrdnji da je Poslovnik povređen, Narodna skupština će bez pretresa odlučiti o tom pitanju u danu za glasanje. Saglasno navedenoj odredbi Poslovnika, prelazimo na odlučivanje. Narodni poslanik Milan Marković, na sednici 21. juna 2005. godine, u 13,45 časova, ukazao je na povredu člana 157. Poslovnika o radu Narodne skupštine. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Protiv 123, nije glasalo osam, od 131 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Aleksandar Vučić, na sednici 21. juna 2005. godine, u 13,48 časova, ukazao je na povredu člana 157. Poslovnika o radu Narodne skupštine. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Protiv 122, nije glasalo devet, od 131 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Zoran Krasić, na sednici 21. juna 2005. godine, u 13,50 časova, ukazao je na povredu člana 156, a u vezi sa članom 133. Poslovnika o radu Narodne skupštine. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Protiv 122, nije glasalo 8, od 130 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Nemanja Šarović, na sednici 21. juna 2005. godine, u 13,55 časova, ukazao je na povredu člana 96. Poslovnika o radu Narodne skupštine. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Protiv 120, nije glasalo 10, od 130 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Narodni poslanik Milorad Mirčić, na sednici 21. juna 2005. godine, u 15,50 časova, ukazao je na povredu člana 100. Poslovnika o radu Narodne skupštine. Molim da Narodna skupština odluči da li je povređen navedeni član Poslovnika. Protiv 123, uzdržan jedan, nisu glasala četiri, od 128 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da nije povređen navedeni član Poslovnika. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje svih tačaka dnevnog reda i odlučivanje o njima, saglasno članu 95. Poslovnika, zaključujem sednicu Šestog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2005. godini. Hvala. (Sednica je završena u 17,45 časova.)
SEDMO VANREDNO ZASEDANjE 22. jun 2005. godine (Prvi dan rada) (Sednica je počela u 17,45 časova. Predsedava Predrag Marković, predsednik Narodne skupštine.)
Prelazimo na rad sednice Sedmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2005. godini, sazvane za 22. juni 2005. godine. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram sednicu Sedmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2005. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, današnjoj sednici prisustvuju 202 narodna poslanika. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da su u sali prisutna 124 narodna poslanika i da, prema tome, postoji kvorum za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Goran Svilanović i Leila Ruždić-Trifunović. Saglasno članu 80. stav. 2. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, obaveštavam vas da sam ovu sednicu sazvao u roku kraćem od roka utvrđenog u članu 80. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije zbog potrebe da Narodna skupština što pre razmotri predloge akata iz dnevnog reda, koji je u svom zahtevu za održavanje vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije utvrdila Vlada Republike Srbije. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, uz saziv Sedmog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2005. godini, koje je sazvano na zahtev Vlade Republike Srbije, saglasno članu 79. stav 3. Ustava Republike Srbije i članu 162. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, dostavljen vam je zahtev za održavanje Sedmog vanrednog zasedanja, sa utvrđenim dnevnim redom sadržanim u tom zahtevu. Kao što ste mogli da vidite, na ovom zasedanju za koje je dnevni red utvrdila Vlada Srbije, ispred sebe imate 45 zakonskih predloga. D n e v n i r e d : 1. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudijama, 2. Predlog zakona o izmenama Zakona o javnom tužilaštvu, 3. Predlog zakona o izmeni Zakona o Visokom savetu pravosuđa, 4. Predlog zakona o izmenama Zakona o sudskim taksama, 5. Predlog zakona o izmenama Zakona o organizaciji i nadležnosti državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala, 6. Predlog zakona o izmenama Zakona o organizaciji i nadležnosti državnih organa u postupku za ratne zločine, 7. Predlog zakona o organizaciji i nadležnosti državnih organa za borbu protiv visokotehničkog kriminala, 8. Predlog zakona o visokom obrazovanju (povučena tačka), 9. Predlog zakona o osiguranju depozita, 10. Predlog zakona o Agenciji za osiguranje depozita, 11. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o osiguranju, 12. Predlog zakona o stečaju i likvidaciji banaka i društava za osiguranje, 13. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o bankama i drugim finansijskim organizacijama, 14. Predlog zakona o Agenciji za osiguranje i finansiranje izvoza Republike Srbije, 15. Predlog zakona o izmenama Zakona o garancijskom fondu, 16. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o finansijskom lizingu, 17. Predlog zakona o javnom dugu, 18. Predlog zakona o davanju kontragarancije Republike Srbije Srbiji i Crnoj Gori po zaduženju JP "Elektroprivreda Srbije" kod nemačke finansijske organizacije KFW, 19. Predlog zakona o davanju kontragarancije Republike Srbije Srbiji i Crnoj Gori po zajmu Evropske investicione banke za finansiranje Projekta obnove železnica, 20. Predlog zakona o davanju kontragarancije Republike Srbije Srbiji i Crnoj Gori po kreditu Vlade Republike Poljske za finansiranje Projekta obnove elektroprivrede Srbije, 21. Predlog zakona o davanju kontragarancije Republike Srbije Srbiji i Crnoj Gori po zajmu Evropske zajednice za izmirenje dospelih a neplaćenih ugovornih obaveza prema Evropskoj investicionoj banci, 22. Predlog zakona o davanju kontragarancije Republike Srbije Srbiji i Crnoj Gori po zajmu Evropske investicione banke za finansiranje Projekta hitne sanacije saobraćaja, 23. Predlog zakona o davanju kontragarancije Republike Srbije Srbiji i Crnoj Gori po zajmu Evropske investicione banke za finansiranje obnove puteva u Republici Srbiji, 24. Predlog zakona o davanju kontragarancije Republike Srbije Srbiji i Crnoj Gori po zajmu Evropske investicione banke za finansiranje Projekta evropskih puteva B-Srbija i Crna Gora, 25. Predlog zakona o davanju kontragarancije Republike Srbije Srbiji i Crnoj Gori po zajmu Evropske banke za obnovu i razvoj (buduća modernizacija i unapređenje sistema za upravljanje vazdušnim saobraćajem), 26. Predlog zakona o davanju kontragarancije Republike Srbije Srbiji i Crnoj Gori po zajmu Evropske banke za obnovu i razvoj (Program rekonstrukcije opštinske infrastrukture opštine Subotica), 27. Predlog zakona o izmenama Zakona o davanju kontragarancije Republike Srbije Srbiji i Crnoj Gori po zajmu Evropske investicione banke za finansiranje Projekta upravljanja elektroenergetskim sistemom, 28. Predlog zakona o restrukturiranju duga po NFA i TDFA izdavanjem obveznica Republike Srbije, 29. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dodatu vrednost, 30. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji, 31. Predlog zakona o izmenama i dopunama Carinskog zakona, 32. Predlog zakona o Carinskoj tarifi, 33. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje, 34. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o republičkim administrativnim taksama, 35. Predlog zakona o izdavanju doplatne poštanske marke, 36. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o prevozu u drumskom saobraćaju, 37. Predlog zakona o zaštiti konkurencije (povučeno), 38. Predlog zakona o oglašavanju (povučeno), 39. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o radu, 40. Predlog zakona o Zaštitniku građana (povučeno), 41. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o založnom pravu na pokretnim stvarima upisanim u registar, 42. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o registraciji privrednih subjekata, 43. Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom informisanju, 44. Predlog zakona o državnoj upravi (povučeno), 45. Predlog zakona o državnim službenicima (povučeno). Narodni poslanik Miloljub Albijanić, na osnovu člana 86. i člana 136. Poslovnika Narodne skupštine, predložio je da se o srodnim tačkama obavi zajednički načelni pretres. Prvu grupu čine: - Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o sudijama, - Predlog zakona o izmenama Zakona o javnom tužilaštvu, - Predlog zakona o izmeni Zakona o Visokom savetu pravosuđa, - Predlog zakona o izmenama Zakona o sudskim taksama, - Predlog zakona o izmenama Zakona o organizaciji i nadležnosti državnih organa u suzbijanju organizovanog kriminala, - Predlog zakona o izmenama Zakona o organizaciji i nadležnosti državnih organa u postupku za ratne zločine, - Predlog zakona o organizaciji i nadležnosti državnih organa za borbu protiv visokotehničkog kriminala (tačke 1. do 7. tačke dnevnog reda). Druga grupa: - Predlog zakona o osiguranju depozita, - Predlog zakona o Agenciji za osiguranje depozita, - Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o osiguranju, - Predlog zakona o stečaju i likvidaciji banaka i društava za osiguranje, - Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o bankama i drugim finansijskim organizacijama, - Predlog zakona o Agenciji za osiguranje i finansiranje izvoza Republike Srbije, - Predlog zakona o izmenama Zakona o garancijskom fondu, - Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o finansijskom lizingu (tačke 9. do 16. dnevnog reda). Treća grupa tačaka: - Predlog zakona o javnom dugu, - Predlog zakona o davanju kontragarancije Republike Srbije Srbiji i Crnoj Gori po zaduženju JP "Elektroprivreda Srbije" kod nemačke finansijske organizacije KFW, - Predlog zakona o davanju kontragarancije Republike Srbije Srbiji i Crnoj Gori po zajmu Evropske investicione banke za finansiranje Projekta obnove železnica, - Predlog zakona o davanju kontragarancije Republike Srbije Srbiji i Crnoj Gori po kreditu Vlade Republike Poljske za finansiranje Projekta obnove elektroprivrede Srbije, - Predlog zakona o davanju kontragarancije Republike Srbije Srbiji i Crnoj Gori po zajmu Evropske zajednice za izmirenje dospelih a neplaćenih ugovornih obaveza prema Evropskoj investicionoj banci, - Predlog zakona o davanju kontragarancije Republike Srbije Srbiji i Crnoj Gori po zajmu Evropske investicione banke za finansiranje Projekta hitne sanacije saobraćaja, - Predlog zakona o davanju kontragarancije Republike Srbije Srbiji i Crnoj Gori po zajmu Evropske investicione banke za finansiranje obnove puteva u Republici Srbiji, - Predlog zakona o davanju kontragarancije Republike Srbije Srbiji i Crnoj Gori po zajmu Evropske investicione banke za finansiranje Projekta evropskih puteva B-Srbija i Crna Gora, - Predlog zakona o davanju kontragarancije Republike Srbije Srbiji i Crnoj Gori po zajmu Evropske banke za obnovu i razvoj (buduća modernizacija i unapređenje sistema za upravljanje vazdušnim saobraćajem), - Predlog zakona o davanju kontragarancije Republike Srbije Srbiji i Crnoj Gori po zajmu Evropske banke za obnovu i razvoj (Program rekonstrukcije opštinske infrastrukture opštine Subotica), - Predlog zakona o izmenama Zakona o davanju kontragarancije Republike Srbije Srbiji i Crnoj Gori po zajmu Evropske investicione banke za finansiranje Projekta upravljanja elektroenergetskim sistemom, - Predlog zakona o restrukturiranju duga po NFA i TDFA izdavanjem obveznica Republike Srbije (tačke 17. do 28.). Četvrta grupa, zajednički načelni pretres o sledećim tačkama: - Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o porezu na dodatu vrednost, - Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o poreskom postupku i poreskoj administraciji, - Predlog zakona o izmenama i dopunama Carinskog zakona, - Predlog zakona o Carinskoj tarifi, - Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o doprinosima za obavezno socijalno osiguranje, - Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o republičkim administrativnim taksama, - Predlog zakona o izdavanju doplatne poštanske marke (tačke 29. do 35. dnevnog reda). Da li narodni poslanik Miloljub Albijanić želi reč? (Ne.) Hvala. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 126, protiv dva, nije glasao jedan, od ukupno 129 prisutnih narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština prihvatila ovaj predlog. Pošto je predloženo da se jedan broj predloga zakona iz dnevnog reda sednice razmatra po hitnom postupku (tačke 16, 25, 26, 27, 31, 32, 34, 44. i 45.), nadležni odbori, ukoliko to već nisu učinili, podneće izveštaje u toku trajanja sednice. Nećemo sada preći na dnevni red, ne samo zato što je 17,50 sati, nego zbog toga što je neophodno da se svi poslanici detaljno upoznaju sa odredbama Poslovnika koji će, kao što znate, tokom sutrašnjeg dana već stupiti na snagu. Zbog toga, po članu 84. stav 2. Poslovnika, zbog važnosti zakona koji su na dnevnom redu i potrebe da svi budu upoznati sa Poslovnikom, nastavak je u petak, u 10,00 sati. Hvala vam.