Poštovane kolege narodni poslanici, u ime SPS-a bih želeo da kažem dve stvari. Prva se odnosi na izjavu predsednika Vlade da su ljudi koji su učestvovali na sastanku kod predsednika Vlade Republike Srbije, ljudi koji finansiraju opoziciju. Evo, ja ću u ime SPS-a da kažem da ti ljudi ne finansiraju opoziciju i nisu dali nijedan dinar, niti smo to od njih očekivali. (Zoran Živković, sa mesta: Bio je vaš član.) To što je naš član i što je poslanik Savezne skupštine je jedna stvar, a finansiranje partije je druga stvar. Druga stvar na koju sam želeo u ime SPS-a da skrenem pažnju Skupštini, to je replika na izjavu kolege Branka Pavlovića. Rečenica je glasila: "Prethodni režim je završio tako što je pucao ljudima u glavu i bacao ih u neke jame po Fruškoj gori". Ne ulazim u motive izrečenog, ali mislim da je to monstruozno i da moramo da apsolutno bežimo od takvih uopštavanja. Evo, kažem vam, u ime SPS-a, mi tražimo da se utvrdi ko je počinio taj i druge nerazjašnjene zločine i da državni organi, u skladu sa zakonom, kazne krivce. Još jedanput, mi, SPS, tražimo da se krivci kazne i oko toga nema dileme da li je naš stav da se krivci kazne ili ne. Ko god da je, treba da bude kažnjen za ono što je učinio. Inače, ako pođemo sa takvim uopštavanjima, onda možemo doći do vrlo nekorektnih izjava, nečega što dobija apsolutno drugi karakter u odnosu na ono što jeste. Pošto se i ovoj vlasti približava kraj, predsednik Vlade je juče najavio izbore, može se reći da je sadašnji režim ubio predsednika Vlade ili sadašnji režim je ubio visokog generala policije. Bilo bi nekorektno govoriti o tome. Svako treba da se nađe i da bude kažnjen za učinjeno, bilo ko da je u pitanju, nema razlike, zakon je za sve isti. Svi zločini u ovoj državi, koji su bili ili koji će biti, treba da budu predmet rada istražnih organa, pravosuđa, suda i krivci treba da se kazne. Jedino tako možemo kao država krenuti napred.
Pravo na repliku, narodni poslanik Branko Pavlović.
Što se samog zločina tiče, uhapšeni su izvršioci i to će biti sada procesuirano. Za vreme vaše vlasti se ništa o tome nije znalo i nikada ne bi bili uhapšeni i procesuirani. Što se tiče replike na jučerašnje izlaganje, imamo tri stvari. Jedna je bila vezana za "Lafarž" i Beočinsku cementaru, a jedna za "Sartid" i US Stil. Moja teza je bila da je u direktnoj pogodbi sa "Lafaržom" bila postignuta veća cena, značajno veća cena nego posle tendera. Proverio sam podatke, tadašnji premijer gospodin Đinđić je u maju, vrativši se iz Pariza, sa direktnih pregovora sa "Lafaržom", rekao da je "Lafarž" ponudio 133 miliona maraka. U tenderu je dobijenu 114,5. To su već bili evri, ali kad preračunate taj kurs, razlika je 18,5 miliona maraka, to je više bilo dobijeno u direktnoj pogodbi nego posle tendera, što potpuno potvrđuje moju tezu da je čitava tenderska procedura bila smišljena u tome da obori konkurenciju i stvori mogućnost da se sve to dogodi. Gospodin Vlahović je rekao "da li neko ima bankarsku garanciju, a ne to na majke mi". Gospodin Vlahović, koji danas nije tu, mora da se opredeli. Jedanput kaže "strateški partner velike multinacionalne kompanije". Nema spora da je "Lafarž" velika multinacionalna kompanija. Drugi put kaže "na majke mi". Izvinite, kad premijer jedne zemlje ode i razgovara sa "Lafaržom" i kaže da su oni ponudili 133 miliona, onda je to ozbiljnije nego da gospodin Vlahović stavi koliko god hoće svojih potpisa na neki papir. Dakle, uopšte nema spora da je to bilo u tom trenutku tako. On je sad obrnuo teze. On je nas ubeđivao da je to potpisano i gotovo. Naravno da niko nema bankarsku garanciju, jer nikad to i nije bilo potpisano, jer jebilo vrlo ozbiljno. Druga teza je bila vezana za "US Stil" i "Sartid". Imali smo tu jednu konfuziju između gospodina premijera i gospodina Vlahovića. Premijer je rekao da ovaj prvi ugovor na godinu dana, oko godinu dana pre prodaje, menadžment kontrakt, kojim je "US Stil" bio favorizovan, nikada nije postojao. Onda je gospodin Vlahović izašao i rekao da je postojao. Naravno da je postojao i naravno da je taj ugovor isključivao mogućnost konkurencije. Gospodin Vlahović nama kaže: "konzorcijum banaka je prestao da finansira", kao da je to elementarna nepogoda. To ima svoje razloge. On je bio u poziciji da je dužan da obezbedi kontinuirano finansiranje i da rešava probleme u hodu. Onda kaže: "nismo imali kud, nego smo morali "US Stil". Stvar je jednostavna. Postoji veći i ozbiljniji koncern od "US Stil", koji je takođe bio zainteresovan za kupovinu "Sartida". Odigrano je namerno na "US Stil". Taj menadžment kontrakt, koji je potpuno sa nemogućim klauzulama, trebalo je da ide tada, godinu dana ranije na tender. On kaže: "nije bilo drugoga". Otkud znaš da nije bilo drugoga? Raspiši tender za menadžment kontrakt i onda ćeš videti da će ti se javiti mnogo ozbiljniji partneri i da će se to sve potpuno rešiti. Dakle, cela priča je bila napakovana da se proda mnogo jeftinije, a trebalo je prodati "Sartid" i to nije bilo ništa sporno. (Predsednik: Upozoravam vas na prekoračenje vremena.) Još samo jedna rečenica. Gospodin Živković je rekao nešto oko kadrova vezanih za BIA-u. Sporno je u tome što vi birate. Napravili ste jedan lapsus - nije šef BIA-e, nego beogradske BIA-e. Birate ljude iz prvih pet Jovice Stanišića, u roku od sedam godina. Naravno da će vam se onda stvari izmaći kontroli. Druga stvar je u tome što onaj bolji kadar, naravno da treba birati iz tih službi, ne može sa grane da padne, onaj bolji kadra odatle neće ozbiljno da sarađuje sa vama, i sa ovom i sa prethodnom vladom, zato što vam ne veruju. To je suština. Hvala.
Za reč se javio predsednik Vlade gospodin Zoran Živković.
Neću da govorim o finansiranju opozicionih stranaka, to sam rekao juče i to svi već znaju, ali vas molim iz puno razloga da se ne igrate sa imenom, funkcijom, likom i delom pokojnog premijera. To je najgora moguća stvar koja može da se uradi, to je dno koje jedan političar ili neko ko želi da se zove političarom, može da kaže. Molim vas, ne okrećem ja ničije leševe, zato molim i vas da to ne činite, a postoji jedan medicinski izraz za ljude koji to rade, psihijatrijski. Što se tiče "Lafarža" i "US Stil", Pavloviću, odredite se, da li hoćete da tender bude merilo poštenja u jednom poslu ili direktna ponuda. Znači, kod "Lafarža" sada vi zagovarate da neka vaša projekcija, šta je nekada neko rekao, pa kažete 133 miliona maraka, šta? Ceo program ili samo keš, ili zajedno sa investicijama, ili zajedno sa socijalnim programom? Hvatate se za jednu brojku koja vam se dopala u tom trenutku za nešto što se desilo pre dve - tri godine i sada mi treba da verujemo vama da je to tačno. Ali direktna ponuda nikada neće biti način na koji će se prodavati preduzeća u procesu privatizacije u ovoj državi, to se nije ni desilo nikada i vi to najbolje znate. "US Stil" nije prodat po Zakonu o privatizaciji, nego kroz stečajni postupak. "Lafarž" nije bio u stečaju nego je bila firma koja je dobro radila. "US Stil" ili "Sartid" je firma koja je dužna, kojoj država plaća milijardu i nekoliko stotina miliona dolara duga. Mislim da vi kao pravnik možete da odvojite te dve stvari. Ja sam stalno u dilemi, da li vi imate dobre namere pa pravite loše stvari, ili obrnuto. Molim vas, sami sa sobom uzmite, pogledajte šta ste rekli danas. Što se tiče tog "Lafarža", sve velike firme su išle na tender, sva velika preduzeća su išla na tender. Na tenderu je postignuta cena, ako je mala cena, uvek sam pozivao sve vas kao pojedince, kao zastupnike nekih interesa, nekih stranih firmi, što je potpuno legalno, da kupite to po nižoj ceni. Ako je jeftino, kupite. Kako sada to da najveći svetski koncerni za jednu oblast ne žele da daju više, a vi procenjujete da postoji neko ko bi dao veći novac za to. Juče vam je teza bila, za "Lafarž", da je greška Vlade zato što je stavila da mora kupac da bude neko ko se bavi tim poslom, da ima proizvodnju preko sedam miliona nečega. Šta hoćete? Da toga nema i da se fantomski fondovi gde su ko zna koje pare, možda pare nekih ljudi koje stalno pominjete kao protivnike demokratije, da se oni uvale u te firme? Znači, samo konsekventno. Što se tiče "US Stil", to sam već rekao, znate koliki je nivo, nije mogao "US Stil" da ide na tenderu zato što je bio u stečaju, sa ogromnim dugom. Nije mogao, pogledajte zakon. Prema tome, tu su stvari jasne. Opet, ako je neko hteo, ako neko danas hoće da kupi taj "US Stil" za veći novac, neka se javi "US Stil", možda će kupiti. Nemojte samo da pravite atmosferu nezadovoljstva i atmosferu nekog polukriminala i kriminala, kada to ne postoji. Ne postoji ni jedan jedini zvanični dopis ni jedne vlade u svetu vezano za "US Stil", osim u našim novinama. Nisu novine krive, nego takve izjave. Zastupnici interesa ovih ili onih država su ambasadori. Ako vi želite da budete zastupnik neke države, to je legitimno, neke kompanije, i to je legitimno, ali nemojte to da radite na štetu Srbije, posebno ne kada zadirete u neku stvar koja nema nikakve veze sa onim što vi pričate. Prema tome, što se tiče "US Stil", sva dokumentacija je otvorena za sve, to je javni posao, i nije došla nijedna formalna primedba, nijedne ambasade, nijedne države, nijedne kompanije sa kugle zemaljske. Konačno, BIA. Vi kažete da mi postavljamo, sada ste rekli za beogradski centar, ljude koji su među prvih pet ljudi Jovice Stanišića. Prva stvar, šefove tih centara postavlja direktor. Druga stvar, otkud vi znate koja su petorica ljudi u prvom okruženju Jovice Stanišića? Kakva je to tajna služba, gde vi, kao neko ko nema veze sa tim, ko je sve vreme bio zastupnik demokratije, ko nije prošao pored RDB-a, ko nema pojma šta to znači, znate kojih pet su tu, jeste li to čitali u ovim knjigama? Ako ste vi čitali u tim knjigama, preporučujem da promenite literaturu. Ima druge. Vi ste predstavnik jednog dela političara u Srbiji koji sve znaju, znaju sa kim se kupao Jovica Stanišić, znaju ko mu je prvi čovek, drugi čovek, treći čovek, koje oružje nosi, sve znate. Ja, iz ono malo iskustva koje sam imao u tom ministarstvu, nisam postao ni policajac, ni ekspert za taj posao, ni pametniji nego što sam bio pre toga. Pouzdano znam da ako je nešto ozbiljno tajno, to vi i ja nikada nećemo saznati. Prema tome, molim vas, možete da govorite o RDB-u, o BIA-i vrlo kritički, da kažete da je loše zakonski rešeno, da su loše postavljeni ti kadrovi zato što su radili to i to i svaka takva kritika će biti prihvaćena. Ali nemojte dopustiti sebi da vi postajate jedini mag u ovoj Srbiji koji zna ko je prvi, ko je drugi, ko je treći, ko je četvrti Jovičin čovek.
Pravo na repliku, narodni poslanik Branko Pavlović.
Nije komplikovano shvatiti ko je na kojoj blizini šefa službe. Načelnik prve uprave, prva uprava u svim obaveštajnim sistemima je najvažnija, načelnik tadašnje prve uprave je po definiciji čovek iz najbližeg okruženja. Dakle, imate zamenika, imate uvek šefa Beograda i imate šefa prve uprave. To je možda i među troje. Dakle, sasvim sigurno je reč o ključnom čoveku iz tog perioda. To je samo ilustracija pogrešnih procena kako to treba raditi sa službom, koja inače zahteva reforme. Nikako to nije specijalna tajna, samo se malo uključi razmišljanje i sve je jasno. Što se tiče tendera, nije sporno da treba ići na tendere, samo ne na nameštene tendere. Rekao sam vam da je tender namešten. Vi kažete - pranje para. Pranje para se rešava potpuno drugim modelima, sasvim drugim modelima tenderske procedure. Kada vi sužavate samo na one koji su u toj vrsti industrije, na vrlo velikom nivou, i istovremeno prodajete tri cementare, vi strahovito obarate konkurenciju. Tender treba da dovede do transparentosti, sigurnosti i povećane konkurencije. Vi obarate konkurenciju. Zašto neko ko je veliki potrošač cementa ne bi mogao da bude strateški partner? Zašto neka veoma velika građevinska firma Nemačke to ne bi bila? Vitenderom to izbegavate i spuštate. Zašto ne pet miliona? Zašto 7,5? Ja sam objasnio tendersku proceduru, koja je u stvari omogućila da se obori konkurencija. To je suština. Kod "US Stil"je stvar vrlo jednostavna. Samo oko "Sartida" i ovoga da se razumemo. Ne samo da je moguće, nego je po našem zakonu i moralo da ide na tender i licitaciju. Svaki od ovih postupaka, bez obzira što je u stečajnom postupku, ovde postoji sada jedno zaklanjanje iza stečajnog postupka, u stvari, sve vreme Vlada stoji iza toga. Gospodin Vlahović je govorio juče kako su oni zaslužni za to što su radnici ostali na poslu i time je u stvari rekao da taj stečajni postupak i ti ljudi su tamo u stvari bili samo marionete. Zanimljivo bi bilo videti kako je uopšte bio nadležan beogradski sud, kada to pripada Požarevcu; kojom odlukom i kako je to uopšte došlo u beogradski sud. Hvala.
Upozoravam vas na prekoračenje vremena. Reč ima gospodin premijer Zoran Živković.
Rasprava o poverenju Vladi, zbog toga i govorim o ovome, inače, postoji mnogo jednostavniji način da sve ovo što vi govorite dokaže. Šta ste vi učinili lično na tome da sprečite da se namešteni tender, kako vi kažete, sprovede, da li ste vi podneli krivičnu prijavu protiv nekoga, protiv nn lica, protiv premijera, protiv ministra, protiv bilo koga? Niste, zato što znate da sve to što vi govorite nije tačno, ali u političkom dijalogu možete da kažete bilo šta. Molim vas, ja sam bio poslanik i smatram se odgovornim čovekom i sve poslanike koji su izabrani smatram ozbiljnim ljudima, bili oni to ili ne, od naroda su dobili tu odgovornost i onda se tako i ponašajte. Ako mislite da je nešto krivično delo, podnesite krivičnu prijavu. Ako mislite da je nešto protivzakonito, delujte tako da to ne bude ostvareno, a ne danas pričate posle dve godine da li je pet miliona, sedam miliona. Da li ste vi podneli krivičnu prijavu? Niste, vi ste saučesnik u tom nameštenom tenderu, ako je bio namešten. Ja vam kažem da je nemoguće da se namesti tender. Tačno je da se pravi selekcija onih koji mogu da učestvuju na tenderu. Najveći kupci beočinskog cementa su bili crni trgovci, trgovci na divlje, znači, po vašem rezonu, trebalo je da oni kupe tu cementaru. Najveći deo cementa iz Popovca i iz Beočina, oko toga ćemo se složiti, išao je na crno tržište. Šta je trebalo, da li da nađemo šefovecrnog tržišta, pa da kažemo - eto, vi ste najveći kupci. Koja građevinska firma je bilo gde u svetu učestvovala u tenderu za bilo koju cementaru? To ne postoji, nema primera za to. Zašto govorite o stvarima koje su mašta, zašto, ko je bilo gde učestvovao na tenderu gde se prodaje preduzeće u stečaju koje ima dug od milijardu i nešto miliona dolara. Lepo je to reći sa ove govornice, ali vi ste odgovoran i ozbiljan čovek i za vas je dobro i za Srbiju je dobro da govorite stvari iza kojih stojite. Prema tome, ja vas molim, ako mislite da je bilo šta namešteno, taj tender, bilo koji drugi tender, podnesite krivičnu prijavu.
Nemate pravo na repliku. Nastavljamo raspravu, nije vas ništa uvredio, samo je dao obaveštenje, nemate pravo na repliku, završavamo krug replika i nastavljamo raspravu prema prijavama za reč narodnih poslanika koji ne pripadaju nijednoj poslaničkoj grupi. Reč ima narodni poslanik Živko Selaković, zatim narodni poslanik Tomislav Kitanović.
Poštovano predsedništvo, gospodine predsedniče Vlade, gospodine potpredsedniče Vlade, uvaženi ministri, dame i gospodo narodni poslanici, Predlog za izglasavanje nepoverenja Vladi Republike Srbije jasan mi je i razumljiv, jer to je sasvim prihvatljivo u jednom demokratskom društvu, da se o Vladi raspravlja, pa čak i menja Vlada. Ali mi je potpuno nejasno, jer nisam nigde čuo, pa ni video, kao ovo danas da po dve tačke dnevnog reda (i to jedna za drugom) raspravljamo o poverenju Vladi Republike Srbije, a cilj je isti. Možda bi po onoj narodnoj izreci bilo najbolje - teraj do 101 i nazad, pa ko uspe uspe.... Poštovani poslanici, stav Seljačke stranke Srbije iskazao sam na početku rada saziva Skupštine Srbije, kada je na dnevnom redu bilo glasanje za izbor ove vlade. Pošto je od tada prošlo dosta vremena podsetiću vas da sam kao opozicioni poslanik glasao za izbor sadašnje Vlade Republike Srbije, odnosno dao sam joj poverenje. Danas, posle 1000 dana rada ove vlade sa izvesnim usputnim izmenama u članstvu, ali i sa nenadoknadivim gubitkom sa političke scene Srbije dr Zorana Đinđića, ubijenog na najsvirepiji i kukavički način, vidim da nisam pogrešio kada sam svoj glas kao poslanik dao baš ovoj vladi. Pre nego što dam objašnjenje odnosno činjenicama dokažem zbog čega Seljačka stranka Srbije smatra da je ova vlada sa naše strane dobila prelaznu ocenu, podsetiću kolege poslanike koji su u prošlom sazivu Skupštine Srbije ovde u istoj sali sedeli zajedno sa mnom da sam podržao Vladu u donošenju pojedinih odluka i zakona za koje sam smatrao da su prihvatljivi, iako sam i tada bio poslanik opozicije. Zašto mi sada baš ti poslanici zameraju kada sam izneo objektivne činjenice u prethodnoj tački dnevnog reda da gospođa Nataša Mićić obavlja korektno funkciju predsednika Skupštine, kao i za ovo što sada govorim da sadašnja Vlada Srbije na čelu sa premijerom Zoranom Živkovićem zaslužuje pažnju i poverenje? Dame i gospodo narodni poslanici, vratimo se malo unazad, kada smo žurili da potrošimo platu od pet do deset maraka (odnosno nekoliko milijardi dinara) istoga dana jer već posle podne vrednost je bila manja. Danas je prosečna plata oko 200 evra, i to nije baš dovoljno za nekakav lagodan život, daje sigurnost čoveku da će to sutra, prekosutra imati svoju stabilnost. Da li treba da vas podsećam da smo u panici trčali u redove kada čujemo da negde ima u prodaji kafa, mleko, ulje, deterdžent, pa često i hleba nije bilo dovoljno, a danas možemo ujutru da odspavamo duže jer smo sigurni da sve to ima preko celog dana u dovoljnim količinama i bez redova. Ranije je napravljen urbanističko-građevinski haos, koji je dozvoljen iz raznoraznih interesa; sada je Zakonom o izgradnji i planiranju napravljen jedan red u ovoj oblasti i omogućeno je građanima da pod povoljnim uslovima legalizuju svoje objekte i dobiju dalju sigurnost da im u dvorište ne bane buldožer i poruši objekat. Ne znam koliko će ko shvatiti važnost da građani u tzv. nacionalizovanoj zoni zemljišta mogu vršiti promet, prenositi pravo korišćenja na druga lica i graditi više kuća za članove porodice, jer je ovim zakonom ukinuto tzv. pravo preče gradnje, a to je, da pojednostavim, da je vlasnik mogao da ima u posedu 20 građevinskih parcela ili 10 ha zemlje a mogao je samo za jedan plac od tri do pet ari da dobije građevinsku dozvolu. Kao predsednik Seljačke stranke Srbije po samom tom nazivu obavezan sam i želim da stavim akcenat na veliki doprinos Vlade, a moglo je još bolje i više, unapređenju poljoprivrede i što se u budžetu posvećivala posebna pažnja poljoprivredi, normalno u granicama mogućnosti. Kao član Odbora za poljoprivredu odgovorno mogu da kažem da poljoprivredu u celini čeka još bolja perspektiva na čelu sa skoro izabranim ministrom poljoprivrede gospodinom Stojanom Jevtićem. (Predsednik: Upozoravam vas na prekoračenje dozvoljenog vremena.) Mnogo je toga urađeno u oblasti zaštite životne sredine, a poznato nam je da je to ministarstvo pre izvesnog vremena formirano, jer je na početku rada ove vlade bilo ukinuto. Ovo sam namerno podvukao zato što je pozitivno od strane Vlade i korektno što je sopstvene propuste priznavala i ispravljala, kao što je i u ovom slučaju. Moram u vezi ove oblasti da ukažem na nekorektan stav pojedinih političkihstranaka i njihovih poslanika, kada su sa dnevnog reda skinuli usvajanje zakona o zaštiti životne sredine, što znači da radi stranačkih interesa može narod i da se truje. Možemo li da zažmurimo pred činjenicom šta je sve urađeno u pogledu bezbednosti i veće sigurnosti koje građani imaju od strane policije i vojske, i samom rekonstrukcijom ove dve veoma značajne institucije. Posebno želim da podvučem i naglasim ovoga puta kao roditelj da ne moram da strepim da li će mi se dva sina, i mnogi sinovi mnogih roditelja, vratiti iz besmislenih ratova živi i zdravi, kao što sam to preživljavao u ratu kada se raspala druga Jugoslavija i ovom zadnjem 1999. godine. Neću govoriti da li je to trebalo ili ko je kriv, istorija je za to, ali sa sigurnošću mogu da kažem, politiku koju vodi baš ova vlada na čelu sa premijerom Zoranom Živkovićem, rasterećen sam tog straha... (Predsednik: Narodni poslaniče, upozoravam vas na prekoračenje dozvoljenog vremena.) Dobro, mada imam pravo da govorim u ime poslaničke grupe do deset minuta.
Izvinjavam se, ali prijavljeni ste kao poslanik koji ne pripada poslaničkoj grupi. Niste mi dostavili obaveštenje na vreme. Ako budete to u toku dana uradili možete dobiti reč kao šef poslaničke grupe. Reč ima narodni poslanik Zoran Ćirković, predsednik poslaničke grupe Nova Srbija, povreda Poslovnika.
Dame i gospodo, gospođo Mićić, propustili ste priliku da blagovremeno upozorite subjekta koji je prethodno zauzeo ovu govornicu...
Izričem vam opomenu na osnovu člana 101. Poslovnika zato što ste dužni da se obraćate sa uvažavanjem svim narodnim poslanicima. Nisam propustila. Već sam ga jednom upozorila. Sekretar mi je rekla da je formirana nova poslanička grupa, ali nije mi blagovremeno dostavljeno obaveštenje. Prema tome, ako mi bude dostavljeno u toku dana, prethodni narodni poslanik može dobiti reč kao predsednik poslaničke grupe.
Dakle, dopustite mi da vam objasnim. Pre pet meseci sam vas pitao da li ta grupa postoji, jer smo utvrdili da ne postoji. Vi ste me udostojili odgovora pre mesec dana. Sa tim odgovorom sam upoznao prethodnog govornika, da on prosto ne postoji. Dakle, upoznat je sa sadržajem vašeg pisma. Vi kažete da poslanička grupa Srbija ne postoji, da je ona isfingirana, a usput mi kažete da niste dužni da obznanite da je prestao njen rad. Pošto ste to propustili, ja obznanjujem da ta grupa ne postoji, kao što nikada nije postojao govornik koji je maločas govorio, govorio je mimo Poslovnika. Prema tome, molim da zapisničar konstatuje da je on činio u svojstvu bez svojstva.
Po Poslovniku ne postoji obaveza da se obznanjuje da je neka poslanička grupa prestala da postoji, gospodine Ćirkoviću, i niste naveli član za koji smatrate da je povređen. Ne bi bilo loše da pročitate Poslovnik. Reč ima narodni poslanik Tomislav Kitanović. To je poslanik koji takođe ne pripada nijednoj poslaničkoj grupi, a inače je ispred stranke SPO.
Stvarno ne znam kako da iskoristim ovih pet marketinških minuta, kada vi znate da Srpski pokret obnove bojkotuje ove predsedničke izbore. Znači, bez obzira na to da kažem ipak da se mi zalažemo za obaranje ove vlade i za raspisivanje parlamentarnih izbora. Policija nije ušla u institucije sistema, ali je jedan poslanik u Skupštini manje. Jedan poslanik ovde, ranije jedan poslanik ovde, jedan tamo, kartica tamo, kartica ovamo i to je dovoljna većina. Što bi se reklo - Bugari uđu u Sofiju, vlada se spasila i produžila svoj život za neko izvesno vreme. Policija nije ušla u institucije sistema, ali je ispred institucija sistema. Policija na ulici, narod na ulici i reklo bi se ono što su govorili ranije - sve je isto samo njega nema. Da ovaj kontinuitet bude potpun ja sam odlučio da vam ispričam jednu priču. Možda nije toliko interesantna. Petog oktobra kada smo se mi sa "južne pruge" vratili u svoja mesta, gde su se neki sporadični incidenti desili, mene je plašilo da ne dođe do neke zloupotrebe i da dođe do nekih ličnih zloupotreba te situacije, osvete, neznam čega. Bilo je nekih lomljenja izloga, paljenja kola, itd. Pozvao sam tada te ljude većih i manjih stranaka iz DOS-a i pozvali smo načelnika policije i pokušali da ga ohrabrimo da policija radi svoj posao, jer se policija u tom momentu primirila, povukla i nije obavljala svoju osnovnu funkciju. Onda je jedan od lidera tih malih stranaka rekao - načelniče, slobodno vi radite, nismo mi isti kao oni ranije. Mile mu je rekao - tako su i oni rekli kada su došli na vlast. Sa ove distance reklo bi se da je i ona vlast i ova vlast ista. Zato stoji ona teza - sjaši Kurta, dođe Murta. Znači, oni od ranije i oni od danas, treba da ovi danas odu, a oni od ranije da se ne vrate. Da je taj kontinuitet potpun ja ću pokazati na nekim primerima, onima o kojima je pre godinu i po u ovoj skupštini ili u jednom intervjuu ubijeni premijer Đinđić govorio. Dakle, ova vlada je radila kao i ona prethodna u onom sistemu podele vlasti, sebi je dala neke ingerencije koje prevazilaze ta njena ovlašćenja. Znači, ona je dominirala nad zakonodavnom i sudskom vlašću, tako da je rešavala probleme koji praktično na neki način i nisu bili u njenom delokrugu, pa su tako, recimo, i pitanje savezne države, odnosno zajedničke države, pitanje Haga i druga pitanja došla pod njenu nadležnost. Uz to je pitanje kriminala, pitanje Kosova i pitanje ekonomije, koje je i najbitnije pitanje. O tim problemima je premijer Đinđić u to vreme govorio. Koji je kontinuitet i gde je sličnost između prethodne i sadašnje vlasti po pitanju te zajedničke države? Imali smo zajedničku državu koja je formirana na bazi volje dve stranke, u to vreme SPS-a i Momira Bulatovića. Sada imamo opet državu koja je formirana na bazi volje DS i DPS-a. Znači, tu se ništa nije promenilo. To nije država formirana na bazi volje srpskog i crnogorskog naroda, nego na bazi interesa tih stranaka. Po pitanju kriminala, da li se tu nešto promenilo? Ubistva u ono vreme, ubistva danas, i to čak ubistvo premijera. Šta se promenilo u oblasti kriminala? Samo je kriminal iz jednog krila prešao u drugo, sa jednog položaja prešao na drugi. Samo su se pozicije promenile. Nije izvršeno ni to demontiranje sistema. Žao mi je što sada nemamo prilike da pričamo puno o ekonomiji, koja je najbitnija stvar. Srpski pokret obnove se zalaže za one bitne stvari, razvoj infrastrukture, poljoprivredu, mala i srednja preduzeća. Kratko je vreme i ne bih želeo da zloupotrebljavam ovu govornicu. Samo na kraju da kažem, pošto čujem da ova vlada voli da se kladi, evo imam jedan predlog. U dva tendera ulažem buduću vrednost da će ova vlada vrlo brzo da padne. Hvala.
Reč ima ministar prosvete gospodin Gašo Knežević.
Gospođa Pop-Lazić je juče, usput istina, spomenula neke brojeve. Samo želim da joj odgovorim na to, jer sam shvatio da je to, na neki način, njen odnos prema ministarstvu. Znam da u ovim budžetskim stavkama naročito bode oči stavka specijalističke usluge i usluge po ugovorima. To su dve stavke iza kojih se čini da nema nekog pokrića. Baš zbog toga, pomenuo bih šta tu zapravo spada, jer pitanje budžetiranja i pitanje tih stavki i njihovih naziva je stvar Ministarstva finansija. Često se iza toga krije puno sadržaja koji su pokriveni sa jednom ili dve reči. Specijalističke usluge, tu dolaze dopunske škole, a koliko znam, nije u programu radikalne stranke ukidanje finansiranja dopunske nastave. To je 48.930.000 bilo. To vam je objašnjenje. Uvođenje pilota novih u srednje škole 95.500.000. Prevoz na Kosovu, koji takođe tu dolazi (opet nije, bar ne znam da jeste, politika radikalne stranke prekidanje finansiranja naših ljudi na Kosovu), to je 54 miliona dinara. Dakle, tako se popunjava ta cifra. Što se tiče usluga po ugovoru, imate puno stvari: recipročne stipendije, saradnja sa univerzitetima u inostranstvu, naši lektori koji se nalaze u raznim zemljama i predaju srpski jezik na univerzitetima, bilateralni ugovori. Recimo, da vam kažem, uveli smo srpski jezik i u slovenačke škole, pa ćemo dobiti novi trošak finansiranja našeg lektora u Sloveniji, kao novog vida, ali zato dobijate jednu novu katedru na slovenačkom filološkom fakultetu, a postoji, recimo, i na francuskim fakultetima katedra za srpski jezik, što mislim da je cilj ovog društva. Drugo, mislim da ne dovodim u pitanje finansiranje naše dopunske nastave u inostranstvu, za koju mislim da je treba pojačati i organizovati, a nikako ukidati. To je samo što se objašnjenja tiče. Gospodin Kitanović je malopre pomenuo podelu vlasti. Zaista postoji ta podela vlasti. Mi smo u prilici da 16. novembra izaberemo i novog predsednika i pozivam sve da, naravno, izaberu.
Izvinjavam se, prednost ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, već sam dala reč. Ministar je prišao govornici, gospođa Pop-Lazić se složila sa tim. (Žarko Obradović, sa mesta: Replika.) Pravo na repliku, narodni poslanik Žarko Obradović.
Hvala, gospođo Pop-Lazić. Javio sam se da repliciram kolegi koji je govorio o SRJ i SPS. Jeste, moram da kažem to javno, SPS je imala veliku ulogu, odlučujuću, u stvaranju SRJ, jer smo tada smatrali i danas smatramo da je SRJ bila optimalna država za Srbiju i Crnu Goru, za narode i građane koji žive u te dve republike. Moram da kažem da je SRJ do 1996. godine funkcionisala kao i svaka normalna država, imala sve one atribute koje je čine zajedničkom državom, a da je onda promenama unutar DPS i podelama na dva krila došlo do jedne političke akrobatike gospodina Đukanovića, formiranja nove stranke i od tada je Jugoslavija je imala određene probleme u funkcionisanju. To je trajalo sve do dolaska DOS-a. Sada imamo jednu praktičnu situaciju, činjenicu da vladajuće stranke u Srbiji i Crnoj Gori, ovde DOS, a dole DPS, nisu želele da SRJ dalje opstane. Mi smatramo da kao što je gospodin Đukanović u Crnoj Gori, tako je i DOS ovde odgovoran za raspad SRJ. Treba se podsetiti, to se ne može zaboraviti, uprkos ovoj marketinškoj kampanji, da je Beogradskim sporazumom i Ustavnom poveljom ukinuta ta ista SRJ, da je ukinut njen međunarodno-pravni subjektivitet i formirana nova državna zajednica Srbija i Crna Gora. Ovo je učinjeno uz pomoć i saglasnost međunarodne zajednice, odnosno Evropske unije, čime je formalno ostvarena njihova ideja o ukidanju Jugoslavije i stvaranju više malih državica, koje će biti pod političkom i ekonomskom kontrolom zapadnih zemalja. Odnosi Srbije i Crne Gore su gori nego ikada. Tu ne treba velikog dokazivanja: dve monete, carine, neusaglašavanje itd. To najbolje govori, nažalost, i o kvalitetu odnosa između vladajućih političkih struktura, DPS i DOS, dojučerašnjih saradnika i današnjih saveznika. Hvala.
Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić, ovlašćeni predstavnik predlagača.
Poštovane kolege narodni poslanici, iako kao predlagač imam neograničeno vreme i prednost uvek da se javim i kažem šta imam po tački dnevnog reda koja je u toku, to pravo, naravno, imaju i ministri, ali je red da se završi krug replika, ukoliko postoje, pa da se onda daje reč i ministrima i meni, kao predstavniku predlagača, pa sam zbog toga i dozvolila da, iako sam se javila i pre ministra Gaše Kneževića za reč, upozoravajući predsednika Narodne skupštine da ipak mora da vodi računa o nekom redosledu, gospodin Obradović govori pre mene. Danas vidim u jednom dnevnom časopisu, a bila sam ovako prijatno iznenađena da su svi razlozi zbog kojih mi tražimo izglasavanje nepoverenja ovoj vladi, a najmanje smo se u predlogu osvrtali na kriminal, iako je kriminal ove vlade umnogome dokazan, u mnogim knjigama dokazan, sada jedna stranka i jedan ministar iz vlasti ponovo tereti vlast. To je stranka koja sebe sada naziva Liberalima Srbije, a to je Nova demokratija, koja je uvek bila u vlasti, sem dok su radikali bili u vlasti. U dopisu Savetu, a misle na Savet za borbu protiv korupcije, liberali su, između ostalog, naveli da je Dinkić prilikom otvaranja Nacionalne štedionice potvrdio da državi pripada 50% vlasništva te banke, ali da to nikada nije realizovano i da država u toj banci ima, kao rezultat zloupotreba, samo minimalni procenat od 12%.Čijih zloupotreba Samo Vlade Srbije. On je ovde direktno optužio Vladu Srbije. Tu treba da dobijemo odgovor od premijera zašto se na štetu države Srbije kod Nacionalne štedionice umesto 50% došlo na 12% učešća kapitala kojim raspolaže država. Dakle, ništa mi iz opozicije nismo izmislili, ovo je ministar policije znao, ako je znao, postavlja se pitanje gde je do sada bio. Dakle, njegova je odgovornost što je tri godine ćutao. Kada je Dinkić ulazio u Narodnu banku sa dugim cevima, Mihajlović je to znao i protivio se tome, kažu, a onda ćutao tri godine. Evo, i sada ćuti i ne preduzima ništa. Možda će i da odgovori na sve to, pošto je Dinkić sada rešio da se obračuna sa Mihajlovićem i nekim sukobom interesa koji postoji ili ne postoji, to će valjda sudovi da dokažu oko onoga što ministar Mihajlović, kao član Vlade i kao privrednik, kao biznismen radi. Mene čudi, zaista, da ministar Mihajlović ne čita ove knjige koje SRS izdaje. Evo, ovo je jedna knjiga "Laufer mi javlja", tu su na slici Vesić, Pitić, Čanak, Batić, Čović, Mihajlović, a evo ga i Čeda, i Dinkić je tu i sadašnji premijer Živković i mnogi drugi. I u njima sve lepo piše. Znate, svojevremeno je Mihajlović obećao javno nagradu, ukoliko mu neko dostavi podatke koji mogu dovesti do toga da se otkriju učinioci tri zločina, a to je ubistvo Pavla Bulatovića, Gavrilovića i Stojčića. Vojislav Šešelj mu je dostavio sve što je imao u vezi sa ta tri ubistva, naravno pouzdane podatke dobijene iz Službe DB. Nemojte da mislite da je ovaj Laufer izmišljen. Laufer sedi ovde u našoj sali. Laufer je iz DB-a, i to su sve podaci za koje ministar Mihajlović zna da su istiniti. Duguje nam 450.000 evra. Još uvek je taj spor pred sudom, a nadamo se da će se završiti u našu korist i da će nam država dati tih 450.000, jer ako je ministar kao najviši državni činovnik to obećao, njega to obavezuje i mi smo ubeđeni da ćemo te pare dobiti pre ove kampanje za parlamentarne izbore, da možemo i mi malo tu kampanju modernije da sprovedemo, nego što to sada činimo, idući od grada do grada u dva automobila, držeći mitinge. Danas je inače miting u Kosovskoj Mitrovici. Nažalost, Tomislavu Nikoliću UNMIK nije dozvolio da dođe u Kosovsku Mitrovicu, jer kaže da ne može da mu garantuje bezbednost, a nigde Tomislav Nikolić nije bezbedniji nego u Kosovskoj Mitrovici. Otišli su drugi, miting će biti održan, biće veličanstven kao i uvek i opet će broj glasova koje će Tomislav Nikolić dobiti među Srbima na Kosovu i Metohiji biti sigurno 90%. Sve ove knjige, i ova poslednja koju smo izdali, a i ona ako se sećate ubistvo Pavla Bulatovića, nakon Anketnog odbora koji je formiran u Saveznoj skupštini i gde je jasno ukazano i ko je Maka i ko je Cane Žabac, i ko je Cepter i u šta su sve umešani, sve te knjige su u stvari dokaz da se radi o jednoj kriminalnoj vlasti. Ne optužujemo ni vas da ste kriminalni, već se vi samo optužujete da ste vezani sa kriminalom. To je ono što građani prepoznaju, to je ono što oni sasvim dobro osećaju i to je ono što ih najviše boli i što ne žele kriminalnu Vladu. To je najveći razlog zbog koga ćete vi pasti. Vi možda možete građanima i da objasnite da niste mogli ništa da uradite više u socijalnoj sferi, da je moralo toliko ljudi da ostane bez posla, i ako nije moralo, ali ne možete nikako da im objasnite... Možda jeZoran Živković u pravu kada tvrdi da je nemoguće namestiti tender ili licitaciju. On čovek ne zna, to ide mimo njega, to radi ova druga ekipa. Pare prolaze mimo njega. Njemu su prsti šuplji, pare uzimaju neki drugi, ali u njegovom okruženju. Ja ću vam pročitati samo jedan deo iz ove knjige od 6. juna 2001. godine: "U razgovoru sa ministrom u Vladi Srbije Goranom Pitićem moja operativna veza saznaje da je između ostalog na pitanje o problemima u Ministarstvu zdravlja Zoran Đinđić juče izjavio da on nije imao uticaja na izbor Obrena Joksimovića i tom prilikom dodao - njega je predložio DSS i to je njihov uticaj i njihova odgovornost. U svojoj izjavi Đinđić se takođe distancira od još nekoliko svojih ministara, tako što kaže - za sve osim njega (Joksimovića), Gaše Kneževića, Vladana Batića i Dragana Veselinova odgovaram ja, jer su oni bili moj izbor. Čiji su bili ovi drugi, to zaista ne znamo, jer kada je ta vlada formirana, a ovo je Vlada kontinuiteta, pokojni Zoran Đinđić nam je predložio resorne ministre. Ne znam da li danas Zoran Živković može da podnese izveštaj o tome, s obzirom na to da on sve vreme govori o Vladi kontinuiteta i podnosi izveštaj za 1000 dana rada ove vlade. Komentarišući Đinđićevu poslednju rečenicu, Pitić ističe da je ona najblaže rečeno nekorektna, jer kako sam kaže - kako je moguće da šef poslaničke grupe DOS u republičkom parlamentu optužuje srpske radikale samo zato što su bili u koalicionoj vladi sa SPS-om i JUL-om, dok njegov šef govori da on kao premijer ne odgovara za postupke ministara u Vladi koji su mu nametnuti. Dakle, gospodo "žuti", sada treba da date neke odgovore na neka pitanja koja su postavljena. Juče nam je ovde jedan potpredsednik Vlade, Žarko Korać, podneo izveštaj o zdravstvu. Možda je on kao resorni potpredsednik nadležan za praćenje svih tokova u zdravstvu, ali on očigledno ima i mnoga druga zaduženja, a između ostalog trebalo bi da podnese ovde izveštaj o onome do čega su došli istražujući okolnosti pod kojima je ubijen predsednik Vlade. To je ono što ovaj parlament interesuje i to je razlog što mi tražimo ostavku ove vlade, jer nemoguće je da Korać to istražuje, dođe do određenih zaključaka, a o tome ne obavesti javnost i parlament. Taj izveštaj je nama ovde potreban, jer nam niste dozvolili da mi ovde formiramo komisiju koja će da dođe do istinitih podataka. Dajte već jednom te kasete koje postoje, a kažu postoji 11 kaseta iz Šilerove, da ih svi zajedno pogledamo, pa ćemo i sami doći do nekih zaključaka, pretpostavljam i istinitih i boljih nego što su oni do kojih je došao Žarko Korać. Što se tiče nekih insinuacija da ja iznosim neke neistine, pogotovo od ministra Vlahovića, moram da kažem da smo zaista pretrpani faksovima koji stižu, ali da zbog racionalnosti ove rasprave nisam u mogućnosti da se pozabavim svakim konkretnim preduzećem. I to je na dušu gospodinu Kneževiću koji je na čelu te komisije koja treba da raspravlja o svim tim žalbama vezanim za privatizaciju, a on nije podneo ovde nikakav izveštaj o tome zašto od tih 800 nije nijednu rešio. Stižu opet demanti iz preduzeća "Čonoplja", daju dokaz da je Vlahović govorio neistinu, zatim PD "Ratkovo", Apatinska pivara, gde su oštećeni manjinski akcionari od strane konzorcijuma i brokerskih agencija. Od "Kolubare" stiže jedan interesantan faks koji kaže ovako - organizacija Sindikata Kolubara -površinski kopovi je krajem prošle nedelje dva puta upozoravala kako poslovodstvo, tako i Ministarstvo, Vladu Srbije, poslanike u Skupštini Srbije i građanstvo o krajnje alarmantnoj situaciji koja je aktuelna na površinskim kopovima. Niste imali sluha za te naše zahteve, već ste nas uputili na Ministarstvo rudarstva i energetike. U njemu mi nemamo sa kim da pregovaramo, jer ministra nema, to valjda svi znamo. U situaciji kada je zima na pragu, jednostavno prelazite preko naših apela da sa nekim kompetentnim razgovaramo o ceni rada, aneksu kolektivnog ugovora, a nikada se do sada nije desilo da radnici kopova ni krajem novembra nisu otišli na medicinsku rehabilitaciju. Zbog čega je tako, najbolje je da pitate vašeg ministra Milovanovića, jer samo on zna odgovor na to pitanje. Zahtevamo od vas hitan razgovor, i to pre vašeg puta u Kinu, a ukoliko ne udovoljite ovom našem zahtevu, bićemo prinuđeni da obustavimo rad na površinskim kopovima Kolubare. Organizacija sindikata Kolubara - površinski kopovi, predsednik u potpisu. U tom i takvom rudniku površinskih kopova ovaj sadašnji zamenik ministra na koga ga vi upućujete, na koje i vi njih upućujete da sa njima razgovara, a nekada zamenik direktora tog istog rudnika, evo za septembar mesec njegova plata je 150.000 dinara. To radnici znaju i to su nam radnici i poslali. To su njegova primanja. I, sindikat "Nezavisnost", sindikalci metalaca, Granski sindikat metalaca "Nezavisnost", poslao je obimnu dokumentaciju poslaničkim klubovima koja oslikava lik i delo, pošto je ovde još uvek u modi da se govori o liku i delu, pa i oni ljudi prihvataju taj lajtmotiv, ministra Vlade Republike Srbije Dragana Milovanovića, aktuelnog ministra za rad i zapošljavanje. U tom dokumentu stoji način na koji je Dragan Milovanović izbacio 12 radnika IMT-a na ulicu, kao predsednik Upravnog odbora IMT-a. "U štampi poznat kao traktorista, mašinbravar, domaćin, programer, sestrić, Dragan Milovanović zloupotrebljava svoju funkciju koju ima. Dvanaestorica mojih kolega, radnika IMT-a, imaju samo jedan greh, a to je da imaju svoju glavu, da su časni radnici i da nisu spremni da budu poslušnici Dragana Milovanovića. Poslanici", mole, "pokrenite ovaj slučaj. Ovo su obični građani, radnici, očevi, oni su ti koji su vas birali sa velikim očekivanjima". Dakle, izneverili ste očekivanja radnika. To je apsolutno jasno i to ne treba više ni dokazivati. Verujte i mi smo razočarani, koliko i svi ovi radnici, iako smo mi o vama mnogo toga znali, ali smo i mi očekivali da će rezultati ove vlade biti mnogo veći nego što jestu, u stvari, oni su poražavajući. Što se tiče svega onoga što je gospodin Gašo Knežević izneo u svom izveštaju vezanom za prosvetu, neću da se šire osvrćem na to, jer mi imamo dva zahteva za izglasavanje nepoverenja ovom ministru. Nažalost, zloupotrebom ovlašćenja predsednika Skupštine, nikada to nije došlo na dnevni red i nikada nismo o tome razgovarali. Materijal ste dobili i sa materijalom ste upoznati, a roditelji imaju sada šansu i mogućnosti da se upoznaju sa pogubnom politikom obrazovanja koju vodi Gašo Knežević i koja vodi ka denacifikaciji stanovništva, pogotovo mladih naraštaja, dece koja tek treba da se obrazuju, pre svega, u nacionalnom duhu. Ono što ste govorili o donacijama, gospodine ministre, znate kako vi dobijete donaciju? Tako što vas uslove, kao, recimo, u ovoj školi u selu Duboka. Čuli ste, to je ona Duboka gde se proizvodi ona kisela voda, koju jedna mlada gospođica iz Niša reklamira. Na školi stoji nemačka zastava. Uslov je: daćemo vam pare, ali mora da stoji nemačka zastava na školi. Tako vam je i sa programima. To je ono što ne valja, to je ono što ostavlja stravične posledice i to je ono što građane jako boli, jer ne mogu deci da objasne ni ono što ste uradili u bukvaru za prvi razred, ni ono zbog čega ne mogu da uče Njegoša i koji su razlozi da se Njegoš ne uči. Kažete da ne možete vi, ali to je ono što smo mi govorili, da nije dobro da vi formirate ne znam koliki broj komisija koje će se time baviti, bez neke centralne kontrole. Pogledajte vi udžbenik za francuski jezik za treći razred gimnazije, pa ćete videti kakvi su to tekstovi. Čemu oni vode? Upravo onome što mi ne želimo, a to je ubijanje svega što je nacionalno u našoj omladini. To je do te mere perfidno da je prosto zapanjujuće. Prvo, neobično su teški tekstovi, očigledno dobro smišljeni i ubačeni da naša deca potpuno izgube osećaj za pripadnost naciji. Ako jedan predsednički kandidat, Dragoljub Mićunović, ne zna kako izgleda srpska zastava i još deca moraju da gledaju strane zastave na svojim školama, onda ne znam šta mi možemo da očekujemo.
Reč ima potpredsednik Vlade gospodin Žarko Korać, replika.
Poštovana gospođo Pop-Lazić, komisija koju je formirala Vlada Republike Srbije imala je svoj jasan mandat. Ona je svoj izveštaj podnela onome ko je imenovao, a to je Vlada Republike Srbije. Komisija je imala sedam članova, znači, nisam sam tamo bio, bilo je još šest ljudi. Dva su pukovnici policije, stručnjaci za obezbeđenje, jedan je visoki funkcioner BIA-e, imali ste jednog sudiju Ustavnog suda, sekretara Ministarstva pravde i jednog predstavnika jedne nevladine organizacije. Znači, sedam različitih ljudi. Komisija je svoj izveštaj napisala i taj izveštaj je javan. U tom izveštaju, želim da vas podsetim, postoje vrlo opore tvrdnje o sistemu obezbeđenja pokojnog premijera. Želim da kažem sledeće, zbog javnosti i zbog svih poslanika: sve što je iko izgovorio pred Komisijom, snimljeno je i prekucano. To je jedan ogroman materijal i taj materijal nije nestao. On postoji u toj dokumentaciji. Niko ne treba da se brine. Mi smo svoj izveštaj napisali, a Vlada je odlučivala o tome i, iz nekih razloga zaštite ljudi koji su bili pred Komisijom, ona čak nije stavila ni spisak ljudi koji su svedočili. Inače, što se mene tiče, moja preporuka je bila da se i jedno i drugo objavi. Nema nikakve tajne i to sve postoji kao dokumentacija. Voleo bih da bar oko toga nemamo neku licitaciju. Mogućno je da smo mi kao ljudi nešto propustili da vidimo, postoji takva mogućnost. Mi smo imali želju da ispitamo taj sistem obezbeđenja. Moram samo da kažem da tu postoji jako mnogo dokumenata koje nam je poslao bivši RDB, sadašnja BIA i Vojna bezbednost. Znači, ima tu dokumenata koji su po svom karakteru visoka državna tajna. Znači, način organizacije BIA-a, način funkcionisanja itd. Sumnjam da bi bilo koja država to sve učinila javnim, ali što se mene lično tiče i spisak ljudi koji su bili sagovornici i ovo na čemu vi insistirate, šta su govorili pred Komisijom, može da bude i javno. Mi, kao Komisija, nas sedam smo jednoglasno to potpisali, saglasili se oko toga. To je ono što smo mi videli kao propuste u sistemu obezbeđenja. Naša komisija se nije bavila činom ubistva, jer nema ni zakonska prava. To je predmet istrage i sada suđenja. Mi smo samo govorili o sistemu obezbeđenja. Mislim da svako ko samo uđe na sajt Vlade Republike Srbije može da vidi taj izveštaj koji se tamo nalazi i preveden je i na strani jezik i mogu i stranci da ga čitaju, tamo stoje naše ocene o tome šta sve nije funkcionisalo u sistemu obezbeđenja. Dakle, mi ništa nismo, nas sedam, zatajili, a i kako bismomogli kad postoji prateća dokumentacija. Ako smo nešto pogrešili, doći će i drugi ljudi, moći će da pročitaju to što smo radili i mogu ponovo da pozovu te ljude koje smo mi zvali, ponovo s njima da razgovaraju. Možda će oni videti nešto što mi nismo videli. Nikada u životu nisam mislio da je ono što ja nalazim apsolutna i jedina istina, ali mi smo, prema svojoj savesti i prema svom znanju, napisali ono što smo našli u tom sistemu obezbeđenja. Moram da kažem da je taj sistem obezbeđenja imao propuste.
Pravo na repliku, narodni poslanik Bojan Pajtić, predsednik poslaničke grupe DOS - Reforma Srbije.
Poštovana predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, radi javnosti, ne vijore se Srbijom nemačke zastave, nego kada nemačka vlada da neku donaciju, onda je elementarno pristojno da se stavi tabla gde piše ko je donator, posebno zbog toga što negde oko pola miliona Srba radi u toj Nemačkoj, pa tim svojim radom, a školovali su se ovde i ovde su trošili kroz to školovanje neka budžetska sredstva, i oni i te kako doprinose obnovi nemačkih škola i tamo doprinose povećanju standarda stanovništva. Dok ste vi bili na vlasti, Nemci su nam slali bombe, a sada pomažu u obnovi škola. Mislim da to nije ništa sporno. Što se tiče plate gospodina Nikolića, dobio sam informaciju da je njegova plata oko 60.000 dinara, a da je tih 150.000 dinara menadžment opredelio na ime uštede od 500 miliona dinara za prošlu godinu. Dakle, dok ste vi sa svojim koalicionim partnerima ovu zemlju ostavili bez negde između 150 i 200 milijardi dolara, kroz različite ratove, kroz bombardovanja, kroz hiperinflacije, gospodin Nikolić je nešto uštedeo, pa je na ime nagrade dobio 90.000 dinara jednokratno.
Pravo na repliku, narodni poslanik Dejan Mihajlov.
Pošto je opet pominjan Obren Joksimović, hteo bih tu priču da završimo, priču oko Ministarstva zdravlja. Ovako stoje stvari: juče sam pomenuo da je jula 2001. godine bilo raznih zaključaka Vlade i kolegijuma Vlade. Po Zakonu o zdravstvenoj zaštiti, za nabavku lekova je nadležno Ministarstvo zdravlja, gde se kaže: "Organizaciju, postupak i način obavljanja poslova zajedničkog medicinskog snabdevanja lekovima, medicinskim sredstvima i medicinskom opremom zdravstvenih ustanova koja posluje sredstvima u državnoj svojini, obavlja Ministarstvo zdravlja". Shodno svojim zakonskim ovlašćenjima, Ministarstvo je, dok ga je vodio Obren Joksimović, 5. jula 2001. godine donelo Pravilnik o zajedničkom medicinskom snabdevanju zdravstvenih ustanova, kojim je konkretizovao Zakon o zdravstvenoj zaštiti. Tu su bili predviđeni tenderi, kako se nabavljaju lekovi. Nakon toga na scenu stupa kolegijum Vlade Srbije i potpredsednik Žarko Korać koji potpisuje 16. avgusta 2001. godine akt pod brojem 02-515-8358/2001. od 16. avgusta 2001. godine. Tačkom 2. tog akta Ministarstvu zdravlja i zaštite životne okoline oduzimaju se ovlašćenja predviđena Zakonom o zdravstvenoj zaštiti i suprotno tom zakonu nalaže se Republičkom zavodu za zdravstveno osiguranje da izvrši prioritetnu nabavku lekova po najpovoljnijim cenama od domaćih proizvođača do završetka tendera. Koraćevim aktom menja se Zakon o zdravstvenoj zaštiti. Obrt nastaje istog dana kada na sednici Vlade, pod istim brojem pod kojim je podveden zaključak kolegijuma Vlade, biva usvojen zaključak koji je saglasan Zakonu o zdravstvenoj zaštiti i ovaj zaključak je potpisao tadašnji potpredsednik Vlade Momčilo Perišić. Znači, pod istim brojem imamo zaključak kolegijuma Vlade koji potpisuje Žarko Korać i koji nalaže da se prekrši Zakon o zdravstvenoj zaštiti i istog dana zaključak Vlade Srbije, koji je jedini punovažan, koji nalaže da se sprovede Zakon o zdravstvenoj zaštiti, onako kako je to predvidelo Ministarstvo i pravilnik o nabavci lekova. Tu nije kraj. Ministarstvo zdravlja i životne okoline izvestilo je Vladu 23. avgusta 2001. godine da RZZO ne primenjuje zaključak Vlade kojim je naloženo da se poštuje zaključak i primenjuje pravilnik, već primenjuje zaključak kolegijuma Vlade koji je potpisao Žarko Korać i koji je suprotan Zakonu o zdravstvenoj zaštiti. Tu dolazimo do onoga o čemu sam govorio, da imamo pod istim brojem zavedena dva različita zaključka. Jedan je zaključak kolegijuma Vlade, jedan je zaključak Vlade. Jedno je potpisao Žarko Korać, a jedno je potpisao Momčilo Perišić, tada potpredsednik Vlade. Šta je bio cilj ovoga? Cilj ovoga je bio da se od ICN "Galenike" kupe lekovi koje su oni imali na lageru, koji nisu lekovi koji spadaju u onu zaštitu koju obezbeđuje država i nisu lekovi koji se dobijaju na recept,već neki lekovi koji nisu neophodni, kojih je trebalo razrešiti "Galeniku". Onda dolazimo u situaciju da imamo dva različita zaključka, pod istim brojem, jedan je potpisao Žarko Korać, zaključak kolegijuma, jedno je potpisala Vlada i Momčilo Perišić... (Predsednik: Upozoravam vas na prekoračenje dozvoljenog vremena.) .... ali Republički zavod za zaštitu zdravlja, pričali smo ko je na čelu Zavoda, pričali smo ko je zamenik tadašnjeg direktora Zavoda i sada, i dolazimo u situaciju da se kršenjem zakona nabavljaju lekovi od ICN "Galenike", samo da bi se oni rešili zaliha. Ko je tu šta dobio ne znamo, ali činjenica je da je nakon toga Obren Joksimović, tadašnji ministar, tražio razrešenje (što je u njegovoj nadležnosti) direktora Zavoda za zdravstvenu zaštitu, ali do toga nije došlo, jer je on verovatno odradio poslove za neke klubove u Vladi i na taj način, verovatno, nekome nešto dobro uradio, ali svakako to nije zakonito. Jedan od razloga ostavke gospodina Joksimovića je upravo taj što je nesloga .... (Predsednik: Drugo upozorenje za prekoračenje vremena.) .... Vlade i ... završio sam.
Pravo na repliku, narodni poslanik Zoran Krasić, ovlašćeni predstavnik SRS.
Prosto mora da se odgovori na ove pokušaje da se sitnim podvalama skrene rasprava o poverenju Vladi i odgovornosti ove vlade. Stvarno nije umesno da izađe neko za govornicu i kaže - dok ste vi bili na vlasti od Nemaca smo dobijali bombe, a kada smo mi došli na vlast dolazi donacija. Gospođa Pop-Lazić je svojevrsnu metaforu napravila u pogledu obrazovnih programa i donacija, ne toliko zbog zastava nego da ukaže na nedostatke naših obrazovnih programa. Ali kada već otvaramo temu bombe i donacije, moramo da podsetimo i poslanike i naše gledaoce i naše birače - bombe su padale, a na vlast je DOS dovela upravo ona grupacija koje je bombardovala ovu zemlju. Naravno da daje neke minimalne donacije kako bi se izbeglo raspravljanje o naknadi štete, dug postoji, on je očigledan, ceo svet je osudio tu agresiju i naravno da mora malo da se zamažu oči i javnosti u Srbiji sa nekim donacijama, kako se ne bi otvorilo pitanje o odgovornosti za ratne zločine. Najvažnija tema koja je ovih dana na dnevnom redu Narodne skupštine nisu ni ekonomska, ni socijalna, ni politička, nažalost ni nacionalna pitanja, kada je u pitanju DOS. Niko od njih nije očekivao, niti se nadao, da će oni da naprave neke kvalitetnije pomake. Glavna tema današnje rasprave jeste borba protiv organizovanog kriminala. DOS je politička grupacija koja predstavlja čedo organizovanog kriminala, koji se nakupio devedesetih godina, što odavde, što iz inostranstva, bez obzira u kakvoj organizaciji i svojevrsna paradigma i metafora tog organizovanog kriminala jeste to što je organizovani kriminal dobio napokon svoju vlast. Tako, Cane Žabac je zvanični predstavnik Vlade Republike Srbije u pregovorima sa BAT-om. Tako se i dešava da iz Šapca dođe čovek sa kragnom i sa jednom torbom i kupi akcije jedne velike firme, a posle nekoliko meseci se sazna da je to jedan drugi kriminalac, pod nekim drugim pseudonimom. To su ti biznismeni, to je ono što ste vi omogućili da semafijaški stečena sredstva operu preko privatizacije na drugi način i da ti ljudi operu svoju savest i krvavo zarađeni novac. To je ono što građani Srbije primećuju, vide da ste produkt organizovanog kriminala, i u Srbiji se ovih dana ne priča - dobro jutro, dobar dan, nego - kada će ovi da odu. Zbog toga smo mi ovde, da pomognemo da što pre odete.
Pravo na repliku, narodni poslanik Zoran Anđelković, pa potpredsednik Vlade Republike Srbije gospodin Žarko Korać.
Gospodine Pajtiću... (Milka Marinković, sa mesta: Molim.) Milka, tebe su smenili, ti više nisi na dnevnom redu, tako datebe nisam prozvao. Kada tebe prozovem, ti se javi. Nisu nama samo Nemci slali bombe, ili nisu nam Nemci slali bombe, nego je slao NATO. Ali, da razjasnimo jednu stvar: nama su Nemci u više navrata slali bombe, i u Drugom svetskom ratu, i zato ste verovatno prekjuče, kada je Šreder dolazio u Saveznu vladu, prekrili onaj mozaik na kome se vidi da su Nemci dole na podu, ne Nemci, nego pripadnici Vermahta, ubijeni, leže na podu; pa da se to ne bi videlo, onda ste stavili plavu zavesu. Podsetite se malo šta je bilo do prekjuče tamo gde se drži konferencija za štampu u Saveznoj vladi, a šta je bilo prekjuče, kada je dolazio Šreder. Plava zavesa, valjda se stidite NOB-a. Ali, gospodin Živković je juče rekao da mu je ceo dan bilo teško zato što je video onu glavu odsečenu. Nadam se da je i gospodinu Pajtiću bilo teško kada je video tu glavu. Samo, ako mu je bilo teško i ako shvata da mu je bilo teško i da su pripadnici OVK odsekli tu glavu, onda jeovo što je danas rekao poslednji bezobrazluk. To znači da je to dete trebalo da bude ubijeno, to znači da su te glave trebale da budu odsečene i da nije trebalo te ljude da branimo i da nije bitno što smo branili te ljude, nego je bitno da su nas ovi bombardovali. Tačno je, zato, nama su slali bombe, a vama su, kako reče Tim Maršal u knjizi "Igra senki", slali novac da dođete na vlast, da pričate kako su oni bili u pravu da bacaju bombe na ovaj narod. Nisu oni bili u pravu, valjda, zato što su proterali 1.200 ljudi, ubili 1.200 ljudi i kidnapovali 1.200, a proterali 350 hiljada. Valjda je taj narod trebalo da bude branjen, valjda bi i vi branili taj narod i valjda bi ga i danas branili kada bi se odsecale glave i ubijali na Kosovu i Metohiji. Prema tome, o tome je ovde reč, a nije reč da li su oni slali bombe ili ne. Naravno da su slali bombe, samo zašto su slali bombe? Zato što se branio narod.
Reč ima predsednik Vlade Republike Srbije gospodin Zoran Živković.
Ne bih hteo da učestvujem u ovim replikama, ali nažalost, terate me na to, a i odsustvo šefa poslaničke grupe kome ste se obraćali me je nateralo da se ja javim. Mislim da te teme iz Drugog svetskog rata više nisu interesantne. Narod Srbije je zauzeo svoj stav prema Drugom svetskom ratu. Mi smo zauzeli svoj stav prema Drugom svetskom ratu. Niko nije rekao ništa loše o NOB, a o Nemcima kao agresorima smo rekli šta smo imali da kažemo u proteklih 50 godina. Moj otac je bio učesnik Drugog svetskog rata, on je ratni vojni invalid, ja znam to iz svoje porodice, prema tome, nemojte to da pričate nama. Hiljadu trista ljudi koji su ubijeni, koji su nestali, odsečene glave, dokaz su da vi niste zaštitili građane Srbije srpskog porekla na Kosovu i Metohiji. To se nije desilo posle 5. oktobra. Strašno je što se bilo kada desilo, niste vi krivi zbog toga što su albanski teroristi sekli nekome glave, ali ste krivi utoliko što ste stvorili uslove da oni postoje, da oni na teritoriji Srbije, koja tada nije bila pod protektoratom, kolju građane Srbije srpskog porekla. To nije stvar za dnevno-političko prebacivanje, to je stradanje ovog naroda i to je jedan mračni deo srpske istorije. Taj deo istorije je završen 5. oktobra, ne možete to da prebacujete nama. Nikoga mi nismo ni za čije pare ovde amnestirali od bilo kog zločina i to će ostati tako dok postoje Srbi koji misle na ozbiljan način, koji misle demokratski, koji misle domaćinski, koji misle evropski, a to su ljudi koji su se opredelili za Demokratsku stranku i ostale stranke DOS-a [[Zoran Krasić sa mesta traži repliku.]]
Nemate pravo na repliku. Narodni poslanik Zoran Krasić traži pravo na repliku. Nemate pravo na repliku, pogledajte u stenogramu, nije vas pomenuo, ni SRS, ni vas po imenu, nemate pravo na repliku. Nije rekao ni - bivši režim, obraćao se, dakle... Narodni poslanik Zoran Krasić dobacuje iz klupe, pogledajte stenogram, ja pažljivo slušam šta ko radi, direktno obraćanje je bilo - vi ste omogućili da se desi i to je obraćanje poslaniku koji je pre njega govorio, ne vama. Po osnovu prepoznavanja takve vrste, ja vam ne dozvoljavam repliku, jer ja tako nisam čula izlaganje predsednika Vlade gospodina Zorana Živkovića. Reč ima potpredsednik Vlade Republike Srbije, gospodin Žarko Korać.
Pošto je gospodin Mihajlov, narodni poslanik, pokazao neke papire, bio bi red da i ja vidim te papire, doduše, on je izdiktirao neki broj, ja ću pokušati da nađem u dokumentaciji Vlade o čemu se radi. Međutim, on je otvorio jedno pitanje o kome ću ja tražiti da se pismeno izjasni i Republički zavod za zdravstvenu zaštitu, to je da li je za vreme dok je bio gospodin Obren Joksimović ministar postojao ikakav plan nabavke lekova od strane Ministarstva zdravlja. Uveravam vas, a to će posvedočiti ljudi koji su tada radili u Ministarstvu, da nikakvog plana nabavke lekova nije bilo i da su se lekovi kupovali odoka i da su stvorene strahovite zalihe nepotrebnih lekova. Da li je ovde bilo mesta za ove insinuacije koje ste vi malopre spočitali, nadam se ne meni, to ja ostavljam javnosti da proceni zašto, možda je bila obična nekompetencija, a možda je bilo i nešto drugo. U toj situaciji, donete supalijativne mere do trenutka kada nisu uvedeni tenderi, javne nabavke i plan nabavke lekova, koji, kao što vidite sada, uglavnom dosta dobro funkcioniše. Dakle, ne može se optužiti Vlada da u pogledu nabavke lekova, znači, Ministarstvo zdravlja i bivši ministar profesor Tomica Milosavljević, vodi neku politiku koja vodi do gomilanja nekakvih nepotrebnih lekova. Da kažem još nešto za kraj, ja ne znam zašto se ovde pojavila kao strahovita optužba to da je neko nabavljao lekove od "Galenike", kako vi kažete ICN. Moram da vas upozorim, i nadam se da nas u tome vi podržavate, konačno i mi smo podržali poziciju i prethodne vlasti, na to da je "Galenika" većinsko vlasništvo države Srbije. Ova država vodi jedan spor pred arbitražom u Parizu, ona smatra da je ona većinski vlasnik, ja sam u to lično ubeđen na osnovu dokumentacije koju sam video. Znači, mi vodimo spor i želimo da povratimo fabriku, da bude vlasništvo Republike Srbije. Siguran sam, i sledeća vlada će voditi istu takvu politiku, jer to je imovina građana Srbije. Dakle, vraćam se, ja ću, gospodine Mihajlov, vama odgovoriti sada sa činjenicama, ovo je samo moja prva replika, dalje ne mogu da idem, ja se sećam otprilike o čemu se radilo. Radilo se o tome da gospodin Obren Joksimović nije nikakav stvarni plan nabavke lekova imao u svom ministarstvu i ako želite da otvarate neke teme iz tog perioda, bojim se da će biti otvorene i neke teme, kako bih rekao, koje bi mogle i drugačijeda izgledaju za ovom govornicom.
Reč ima narodni poslanik Dejan Mihajlov, pravo na repliku na izlaganje potpredsednika Vlade.
Mi ne bežimo od otvaranja tema, ma koliko te, kako vi kažete, insinuacije bile za nas bolne, ako se otvore neke teme i od toga ne bežimo. Dajte da otvorimo sve, uostalom, građani Srbije imaju pravo da znaju šta se dešavalo i ko je šta radio. Svako treba da podnese račun građanima Srbije kako je i šta radio i mi od toga ne bežimo. Ako je Obren Joksimović nešto loše radio u Ministarstvu, on treba da podnese političku odgovornost za to i DSS koja ga je predložila. Mi od toga ne bežimo, mislim da bi to pravilo moralo da zaživi, kao što je bivši režim, SPS i SRS su na izborima podneli odgovornost za ono što su radili 5. oktobra i 24. septembra 2000. godine. To je jednostavno tako i od toga se ne može pobeći. Gospodin Obren Joksimović je 5. jula 2001. godine doneo Pravilnik o zajedničkom medicinskom snabdevanju zdravstvenih ustanova, kojim je konkretizovao Zakon o zdravstvenoj zaštiti. Prema Pravilniku, potrebe u lekovima i medicinskoj opremi planiraju se kao mesečni, kvartalni, polugodišnji ili godišnji planovi na nivou Republike Srbije i izuzetno, ukoliko se ukaže potreba, mogu seneki lekovi nabaviti mimo ovih planova. To je ono što je činjenica. Gospodin Joksimović je samo ovim sproveo Zakon. Ono što je problem, to je da li ste vi tada kao dežurni potpredsednik Vlade ili kolegijuma potpisali taj zaključak kolegijuma koji je bio suprotan zaključku Vlade, evo, ja ću ponovo da izdiktiram broj, kaže ovako - akt 02 broj 515-8358/2001 od 16. avgusta 2001. godine. Znači, to je akt, videćete da postoji, ako nemate, mi ćemo vam dostaviti zaključak kolegijuma Vlade pod tim brojem i zaključak Vlade pod tim brojem. Kolegijum Vlade je neformalno telo koje nema ovlašćenje, ni po Poslovniku o radu Vlade, ni po Zakonu o Vladi da donosi odgovarajuće odluke, odnosno obavezujuće odluke. Vlada je organ čiji zaključci su obavezni, s tim što je Vlada po zakonu i po Ustavu izvršni organ koji sprovodi zakone. Znači, ni Vlada ne može da menja zakone i Vlada je u ovom slučaju postupila zakonito, donela je zaključak koji je u skladu sa zakonom, ali je kolegijum Vlade 2001. godine, dok gospodin Živković nije bio predsednik Vlade, naravno, doneo zaključak koji je suprotan Zakonu. Što je još gore, Republički fond za zdravstveno osiguranje je primenjivao zaključak kolegijuma Vlade koji je suprotan zakonu, a koji je omogućio da se mimo plana otkupe lekovi sa zaliha ICN "Galenike", kojih ona nije mogla da se otarasi. Eto, to je ono što je činjenica i ja ću vam dostaviti u toku popodnevnog dela ove zaključke ukoliko ih ne budete našli u Vladi.
Narodni poslanik Zoran Krasić traži repliku, šta je osnov za repliku? SRS, da je podnela odgovornost, ne slažete se sa tim da niste podneli odgovornost? Pravo na repliku, narodni poslanik Zoran Krasić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SRS na izlaganje narodnog poslanika DejanaMihajlova.
Naravno da mora da se da replika, jer se javljaju neke nepreciznosti, i iznosi se nešto što je u sukobu sa notornom istinom. Naravno da ne snosimo nikakvu odgovornost, oduvek smo tvrdili da je "Galenika" jasan predmet, ali problem je u tome što u Vladi Republike Srbije postoji jedan ministar, odnosno ministar Batić, koji je oktobra meseca 2000. godine upao sa oružjem, osvojio "Galeniku" kao pravni zastupnik Milana Panića; sada vidimo ovaj luping, pa sada i ova nova vlast kaže - "Galenika" je naša, sporna je privatizacija. Naravno, javljaju se i neke druge nepreciznosti. Ovde se kaže da je prethodni režim stvorio uslove za pojavu terorizma na Kosovu i Metohiji. Naravno, to nije tačno. Ceo svet zna da nije tačno.
Narodni poslaniče, molim vas da ne zloupotrebljavate pravo na repliku. Dobili ste repliku na izlaganje narodnog poslanika Dejana Mihajlova. Konsultujte stenogram. Ni u jednoj rečenici nije spomenuo terorizam ili Kosovo i Metohiju. Molim vas da se svi držimo odredaba Poslovnika i da završite repliku na izlaganje narodnog poslanika Dejana Mihajlova.
Gospođo Čomić, upad naoružane grupe ljudi u "Galeniku", upad naoružane grupe ljudi u Carinu, u Narodnu banku Jugoslavije, paljenje Savezne skupštine, paljenje Radio-televizije Srbije otprilike je nešto što je paradigma vašeg 5. oktobra. To je taj nulti datum od kada je krenula demokratija, po vama, u Srbiji. Ja pričam upravo o tome, da to jeste teroristički akt sličan onim terorističkim aktima koji se dešavaju na Kosovu i Metohiji. Za Kosovo i Metohiju ova vlast koristi termin - ekstremisti. Sada su počeli da ih nazivaju teroristima. Rešite pitanje ovih naših ekstremista, ovih naših terorista koji su sada na vlasti. I pošto je napokon gospodin Korać pročitao knjigu u kojoj smo opisali slučaj "Galenika" preporučujem i njemu i ostalim članovima Vlade da pročitaju naše druge knjige. Tu je rešenje za sve probleme koje oni imaju i koje narod ima. Zbog toga sam izašao na ovu repliku, da ukažem da je teško sa ove govornice pričati nešto što je u sukobu sa notornom istinom i sa opštepoznatim činjenicama. Nijedna medijska manipulacija, niti podvala ne može da promeni sliku, jer znate i sami da više nije - dobro jutro, nego - kada odlazite.
Reč ima ministar u Vladi, gospodin Gašo Knežević, pa posle njega ministar gospodin Dragan Domazet.
Ja bih molio da raščistimo nešto što se pominjalo danas u izlaganju gospođe Pop-Lazić. Nemam nikakve veze ni sa jednom komisijom za privatizaciju, apsolutno nikakve veze, jer ne postoji, koliko ja znam, komisija. Ja veze nemam. Moja funkcija, koja se ovde meša, to su javne nabavke i tu je pokrenut postupak i doći će do izmene Zakona o javnim nabavkama, a komisija nije funkcionisala zbog toga što su druga dva člana te komisije, od pet, bili gospođa Kori Udovički i gospodin Tomica Milosavljević. Iz opravdanih razloga, mislim da ćete shvatiti, komisija nije mogla da funkcioniše posle njihovog napuštanja Vlade. Ako Njegoša neko izbaci iz nastavnog programa to će biti samo srbisti, a ne Ministarstvo, jer oni prave program za srpski jezik, a moje informacije su da oni to neće učiniti. Takva gromada ne može da se izbaci ni iz čega. Najzad, ponavljam da ne možemo kreirati program prema tome koji je srpski izvor nekog znanjakoji je strani izvor. Tako kreirati program znači da bi učiti o Ajnštajnu značilo zapravo učiti samo o Milevi Marić, koja jeste njegova desna ruka, koja mu je puno doprinela, ali dozvolićete da je i gospodin Ajnštajn imao neki doprinos u kreiranju teorije relativiteta.
Reč ima ministar u Vladi Republike Srbije gospodin Dragan Domazet. Ako ne bude replika, posle njega reč ima narodni poslanik Petar Petrović.
Poštovana gospođo predsedavajuća, uvaženi narodni poslanici, danas sam ovde da vam izložim rad i rezultate rada Ministarstva za koje nosim odgovornost, jer je jedna od poslaničkih grupa izrazila nezadovoljstvo radom Vlade i kao odgovoran čovek za jedan deo rada Vlade želim da vas informišem, kao predstavnike naroda, šta smo mi uradili, šta nismo uradili i koji su rezultati. Na početku mandata zatekli smo u Ministarstvu situaciju da nije bilo nijednog otvorenog projekta, a kao štoznate preko naučno - istraživačkih projekata isključivo se finansira naučno-istraživačka delatnost. Očigledno je da smo morali vrlo hitne mere da uvedemo, paralelno sa radom na reorganizaciji rada Ministarstva i sa planom svih budućih aktivnosti. U tom cilju mi smo postaviliplan rada za naredne četiri godine, koji ima dve faze. U prvoj fazi, koju mi nazivamo oporavkom, fazom oporavka naučno-istraživačke delatnosti, mi smo planirali da obnovimo projekte, da ih proširimo, uvedemo niz novina, o kojima ću govoriti, i da povratimo ponos naučnika u ovoj zemlji i da im povratimo status koji su izgubili krajem 90-tih godina. U tom smislu smo pripremili nove konkurse, pripremili i odradili novi konkurs, i svi projekti su počeli od 1. januara 2002. godine. Druga faza, koja je po nama još bitnija, sada je u toku i planirana je za 2003. i 2004. godinu. To je faza reformisanja naučno-istraživačkog sistema u Srbiji. Mi smo u toku 2003. godine radili na koncepciji reforme, na pripremi političkih i strateških dokumenata i u krajnjoj liniji na pripremi zakona o naučno-istraživačkoj delatnosti, koji je sada u formi prednacrta na javnoj diskusiji. Za sledeću godinu planirana je realizacija te reforme, sprovođenje zakona i ako gledamo danas ovaj plan, koji smo doneli februara meseca 2001. godine, mogu sa zadovoljstvom da konstatujem da se mi držimo tog plana i da smo sa te strane potpuno u terminima koje je on predvideo. Ovde je rečeno dosta u smislu da nije urađeno ništa. Jutros se čulo da nema nikakvih promena, da su isti zamenili iste, itd. Ja ću ukazati koje su promene nastupile u odnosu na 2000. godinu, koja prethodi našemdolasku na vlast, u resoru istraživanja i razvoja. Ministarstvo za nauku i tehnologiju je 2000. godine potrošilo za svu istraživačku delatnost u Srbiji 708 miliona dinara. Navešću vam cifre koje su uložene u istraživanje i razvoj 2001, 2002. i koje se ulažu sada, 2003. godine, pazaključite. Godine 2001. uložena je milijarda i 163 miliona, 2002. godine uložene su dve milijarde i 550 miliona dinara, a ove godine je u toku realizacija finansijskog plana koji predviđa potrošnju na nivou od 3 milijarde i 970 miliona. Ako pogledamo ovu godinu i 2000. godinu, vidite da je to povećanje 5,6 puta. Ako obračunamo inflaciju u ovom periodu, vidimo da je to više puta povećanje ulaganja u istraživanje i razvoj, iako živimo u vrlo otežanim ekonomskim okolnostima i prilikama i nije lako odvojiti za ovu delatnost. Ako me pitate da li sam sa ovim zadovoljan, ja ću vam otvoreno reći da nisam. Jeste da smo uložiliviše od pet puta nego 2000. godine, ali to je, po našim procenama, oko tri puta manje nego što bi trebalo. Postoji konsenzus i kod nas, kao i u Evropi, da svaka država treba da odvaja otprilike 1%bruto društvenog proizvoda za istraživanje i razvoj, jer istraživanje i razvoj obezbeđuju budućnost i tehnološku nezavisnost jedne nacije. Mi sada, relativno govoreći, odvajamo tri puta manje. Imamo plan povećanja, imamo plan da do 2007. godine dostignemo tu magičnu cifru od 1% društvenog proizvoda i svake godine ćemo nastaviti ovako kao što smo do sada u prethodne tri godine radili, povećavajući odvajanje za nauku. Često se javljaju i kritike da nema promene što se tiče naučno-istraživačke delatnosti, da se i dalje teško živi i da su plate male. Kao što sam rekao, plate jesu male, ali su znatno veće nego što su bile. Daću vam dva podatka. Istraživač pripravnik u institutu, znači početnik, 2000. godine dobio je platu od Ministarstva 2.992 dinara, a danas, zadnja septembarska isplata je bila na nivou 14.048 dinara. To je oko četiri puta više nego što je bilo 2000. godine i oko tri puta više, ako odbijemo efekte inflacije. Ako pogledamo najiskusnije, najbolje istraživače na nivou naučnog savetnika, 2000. godine njihova primanja iz fonda Ministarstva bila su na nivou 5.555 dinara, a danas su 25.083 dinara. Međutim, tu ne stajemo. Već sledeća isplata za oktobar mesec biće uvećana za 3%, a decembarska isplata za 15%. To znači da će, de fakto, u januaru istraživači imati još za 18,45% veća primanja na radu na našim projektima. Ako pogledamo opet 2000. godinu, jer u januaru zaokružujemo trogodišnji ciklus, to je 5,3 puta više. Možemo da pogledamo i malo unazad, samo onaj deo koji se ulagao u neposredna istraživanja. Želeo bih da vas podsetim, 1999. godine ova država je za istraživanja i razvojne projekte uložila 365 miliona, 2000. godine 561, 2002. kada su počeli projekti naši da se rade 1.662.000.000 i 2003.godine 2.294.000.000. Očigledno da je u ovom sektoru istraživanja i razvoja poboljšan materijalni položaj i status istraživača. Više se ulaže u projekte koji dovode do novih rezultata. Međutim, to nije sve. Sada ću vam izneti podatak koji će vam pokazati da smo uložili u jednu oblast u koju nije ulagano 2000. godine, kao ni 1999. godine. To je ulaganje u naučno-istraživačku infrastrukturu, a pod tim podrazumevam laboratorijsku opremu, računarsku opremu, u opremanje i adaptaciju laboratorijskog prostora itd. Mi smo uspeli za ove dve i po godine da za ove namene investiramo 923 miliona ili oko 13,6 miliona evra. Toga nije bilo ni 2000. godine, ni 1999. godine. To je naš prioritet. Nećemo tu stati. Po našem planu, u narednim godinama, minimum svake godine planiramo po 10 miliona evra da uložimo u laboratorijsku,računarskui drugu opremu. Ako nemate instrumente, ako nemate uređaje za rad, vi ne možete da stvarate. Znači, nisu plate sve, mnogo je važnije imati uslove za dobar istraživački rad, u skladu sa svetskim kriterijumima kvaliteta. U tom smislu, uspeli smo da kupimo za potrebe istraživača oko 5,5 hiljada računara i praktično danas nemate istraživača koji nema računar. U to smo uložili 240 miliona dinara. Uložili smo u lokalne računarske mreže za 51 naučnu organizaciju i za to smo uložili oko 60 miliona dinara. Posebno smo ponosni na računarsku mrežu koja povezuje sve naučne ustanove, gde je uloženo oko 53 miliona dinara. Za nabavku laboratorijske opreme uloženo je 442 miliona dinara ili oko šest miliona evra. Po prvi put, posle 200 godina, odvojena su sredstva za popravku postojeće laboratorijske opreme i za te namene ovo ministarstvo je uložilo 31 milion dinara, tako da smo staru opremu povratili i ona se danas koristi. Uloženo je 98 miliona u izgradnju ili adaptaciju laboratorijskog prostora. Na taj način, postignuto je da danas imamo nešto pristojnije uslove za rad, ali tu ne stajemo. Upravo u narednih desetak dana Ministarstvo će dati nalog za isplatu jednog miliona evra za nabavku nove opreme za laboratoriju za nanotehnologije, za potrebe Instituta u Vinči. Sledeće godine planiramo za namene laboratorije u Vinči još dva miliona evra. Takođe, planiramo kupovinu opreme nižeg nivoa cene za vrednost oko milion evra u toku narednih nekoliko meseci. Na taj način, ta oprema je već do sada došla u 78 instituta ili fakulteta i sačinjeno je oko 140 nezavisnih uređaja. Posebno ću vas upoznati sa razvojem primene informacionih tehnologija u ovoj oblasti. Kao što je poznato, danas ne možete da se bavite mnogim stvarima, a pogotovo ne istraživačkom delatnošću, ako niste dobro opremljeni informacijama i informacionim uređajima koji vam dostupnost informacija omogućuju. Kao što sam već rekao, pored kupovine 5,5 hiljada računara, mi smo sve njih povezali u okviru zgrada u kojima se nalaze instituti i fakulteti, a to je 51 zgrada. Te zgrade smo povezali u tzv. akademsku mrežu Srbije,koja je postojala, i tu smo, čini mi se, napravili i najveće prodore. Godine 2000. brzina akademske mreže bila je nekoliko megabita u sekundi. Danas imamo povezane univerzitetske centre sa jednim gigabitom u sekundi, a to je povećanje od više stotina puta. Veza sa inostranstvom je bila četiri megabita, a danas je ona 70 i nešto megabita u sekundi. Ugovorom sa "Telekomom" postigli smo jedan vrlo specijalan aranžman, otkupili smo pravo korišćenja optičkih vlakana "Telekoma" i upravo sada pravimo jedan prsten po Srbiji koji povezuje ne samo glavne univerzitetske centre, kao što su Beograd, Novi Sad, Kragujevac i Niš, nego i druge manje gradove u kojima se nalaze fakulteti, kao što su Čačak, Užice, Kruševac, Bor i drugi. To će biti jedan prsten koji će imati tu brzinu od jednog gigabita, što su brzine koje sada postoje u zemljama Evrope. Nastavićemo tako i dalje, jer samo dobra brzina mreže omogućuje dobar pristup. U opremu koja to omogućuje mi ulažemo šezdesetak miliona dinara već sada. Na taj način, mi smo pripremili uslove da svaki istraživač može da pristupi informacijama. Kojim informacijama? Prvo što istraživač radi, on traži informacije šta rade drugi istraživači. U tom smislu, oni mogu preko svog računara danas da pristupe jedinstvenom sistemu koji vodi Narodna biblioteka Srbije,koja omogućuje pristup osam hiljada elektronskih časopisa u punom tekstu. Vi na vašem ekranu možete da pročitate bilo koji rad iz osam hiljada časopisa. Da li znate koliko je bilo takvih časopisa 2000. godine? Nula. Da li znate koliko je bilo u papirnom obliku? Nula. Tri godine mi nismo kupovali naučne časopise zbog nedostatka sredstava. Pored toga, mi danas kupujemo oko 590 časopisa u papirnom obliku, na jedinstven način, radi uštede i racionalizacije sproveli smo sistem jedinstvene nabavke za potrebe svih naučnih biblioteka u Srbiji, kako bi se uštedeo novac. Pored toga, da bi se ova baza elektronskih časopisa mogla da koristi i u krugu biblioteka, kupili smo oko 352 računara ove godine za potrebe biblioteka, 277, od toga su u malim naučnim bibliotekama fakulteta i instituta, 15 u univerzitetskoj biblioteci u Nišu, 20 u Beogradu, 10 u Kragujevcu, pet u univerzitetskom informacionom centru i 20 u biblioteci Srpske akademije nauka i umetnosti. Pored toga nabavili smo i računare za bibilioteku Matice srpske. Među tim oblastima informacionih tehnologija radimo i tzv. istraživačke i razvojne projekte i u tom smislu postoji 51 istraživački projekat iz oblasti informatike i elektronike, u kojima učestvuje 687 istraživača. Iz oblasti industrijskog softvera i mašinstva imamo finansiranje 68 projekata sa 732 istraživača. Nije dužnost Ministarstva samo da obezbeđuje materijalne uslove za rad istraživača. Mi moramo i da pripremamo zakone, da vršimo izmene u zakonodavstvu ove zemlje i u ovoj oblasti je pripremljen zakon o elektronskom potpisu i on se nalazi danas u Narodnoj skupštini, čeka na red da dođe pred ovaj uvaženi dom. Nadam se da ćete ga podržati, jer on je preduslov za elektronsko poslovanje, a to znači da građani mogu da podnose razne podneske ministarstvima i drugima i da se pomoću elektronskog potpisa oni potpišu i da to garantuje autentičnost dokumenta. To je neophodno da bismo mogli da modernizujemo i državnu upravu koja treba da služi građanima, da to bude servis koji će omogućiti da se brže odvijaju svi procesi koji su vezani za podneske koje građani ubacuju. To je preduslov i da naša preduzeća primenjuju elektronsko poslovanje, elektronsko bankarstvo, jer ono garantuje autentičnost onih ljudi koji šalju elektronske poruke. Već sam pomenuo naučnu i obrazovnu mrežu ili akademsku mrežu, u žargonu. Do sada je ona radila koordinacijom između svetskih računskih centara koji postoje u Srbiji. Mi smo predložili, i danas je to takođe u Skupštini, zakon o agenciji za naučno-istraživačku i obrazovnu računarsku mrežu Srbije, koja treba da obavlja tu javnu službu za potrebe naučno-istraživačke javnosti u Srbiji; jedno pravno lice koje treba da doprinese daljem razvoju računarske mreže, da održava njene servise itd. i ja se nadam da će ovaj cenjeni dom prihvatiti predlog ovog zakona kada dođe vreme za vaše izjašnjavanje. Zajedno sa stručnjacima pripremamo sada i zakon o zaštiti podataka. Veliki deo aktivnosti Ministarstva je bio posvećen i tzv. legalizaciji softvera. Legalizacija softvera je neminovnost. Mi možemo da razumemo da su 90-tih godina morale da se primenjuju i piratske verzije, međutim, ako želimo u Evropu, ako želimo da dovedemo strane kompanije, moramo da im obezbedimo ambijent koji štiti njihovu intelektualnu svojinu, a štiti i našu intelektualnu svojinu, jer mi ne želimo samo da prodajemo meso, drvo, prerađevine, želimo da prodajemo i pamet i softver i moramo naše proizvođače softvera da zaštitimo. U tom smislu su preduzete mere i mislim da je Ministarstvo za kulturu najviše radilo. Povelo je borbu protiv piraterije, formirana je grupa koja je radila na tome i na promeni zakona i Krivičnog zakona, pa je na taj način to sankcionisano. Mislim da je najveća aktivnost u ovoj oblasti u resoru mog ministarstva bila vezana za realizaciju strateškog ugovora, koji je Vlada Srbije potpisala sa kompanijom "Majkrosoft". Kao što vam je poznato, potpisom ugovora mi smo otkupili pravo za legalizaciju 30.000 licenci, za ''vindous'' operativne sisteme, za Majkrosoft ofis informacione sisteme i uz to smo dobili donaciju od Majkrosofta, 50.000 licenci za potrebe univerziteta, škola, naučno-istraživačkih organizacija i biblioteka. Mi smo obavili jedan veliki posao, legalizaciju; pre svega, u državnoj upravi, zamenjeno je praktično 30.000 licenci sa legalnim licencama i to je jedan veliki napor i danas se Srbija smatra primerom kako treba rešavati programe legalizacije softvera na jedan miran i legalan način. Zbog toga je danas Srbija skinuta sa spiska zemalja u kojima je prisutna softverska piraterija. Mi nismo više na tom spisku od 60 zemlja koje postoje u svetu i sa tim smo ponosni. Bez toga je teško motivisati strane ulagače da ovde ulažu u informatičku industriju i to je jedan od preduslova za stvaranje ambijenta za evropske integracije koje mi želimo da radimo. Jedan od naših prioriteta u ove dve i po godine, 1000 dana, bila je oblast mladih istraživača i mi smo u tom delu naročito radili sa velikim entuzijazmom, jer smatramo da su nam mladi budućnost i u tom smislu mi smo preduzeli niz mera koje bi trebalo da poboljšaju njihov status. Skoro sam na televiziji video konferenciju za štampu jedne grupe koju pozdravljam, a to je apel biznismenima da pomognu naše mlade talente, učenike srednjih škola koji su na međunarodnim olimpijadama znanja osvajali prva mesta. Verovatno javnosti nije poznato da Ministarstvo godinama, nismo to mi, to su i prethodna ministarstva radila, ja ne želim da izdvojim naše ministarstvo za originalnost i to je jedna istorija, u krajnjoj liniji i budućnost, stipendira svakog učenika koji osvoji jedno od prva tri mesta na međunarodnim olimpijadama znanja. Ta stipendija, koja je sada na nivou oko 6.000, dodeljuje se sve dok učenik, a kasnije student ne diplomira. Znači, to traje obično sedam, osam godina. Trenutno oko 73 učenika uživa tu stipendiju i mi ćemo to i dalje širiti. Takođe, Ministarstvo za nauku, tehnologiju i razvoj želi da najtalentovanije diplomirane studente zadrži da ostanu u ovoj zemlji, da ovde studiraju dalje, da magistriraju, doktoriraju, da se zaposle bilo na univerzitetu, institutima ili u privredi. U tom smislu svake godine raspisujemo konkurs za nekoliko stotina stipendija, koje se nude studentima koji ispunjavaju stroge uslove, a prosek je devet ili više, odnosno 8,5 za tehničko-tehnološke nauke, da dobiju te stipendije i da time budu materijalno obezbeđeni dok traje njihovo postdiplomsko usavršavanje. Vlada Srbije je donela odluku da takve stipendiste oslobodi plaćanja školarina. Nažalost, ostali smo dužni univerzitetima za te namene, ali postoji dogovor i odluka da se taj dug isplati univerzitetima u narednom periodu. Takođe, iz prihoda od ekstraprofita pre godinu dana podeljeno je 60 miliona dinara najboljim studentima na postdiplomskim studijama, doktorantima i oni su zavisno od toga da li rade magistarski ili doktorski rad jednokratno dobili 20.000, odnosno 30.000 dinara. Time smo novac ekstraprofitera prebacili onoj našoj budućnosti, tj. tim najboljim mladim ljudima koji sada izučavaju nauke da bi sutra preuzeli odgovornost vođenja privrede i društva u ovoj zemlji. Takođe, pomažemo studentima magistarskih studija da pripreme magistarske disertacije, i onima koji pripremaju doktorske disertacije; tu jednokratnu pomoć oni koriste za pripremu samog teksta, i to je otprilike svake godine jedan trošak koji mi imamo,15.000 do 18.000 dinara po disertaciji se daje za te namene. Što se tiče ulaganja u stipendije, evo vidite kako raste i do koje mere mi dajemo značaj ovoj stvari. Mi smo 2001. godine odvojili 7,2 miliona dinara za stipendije;2002. godine 22,7 miliona; ove godine 82,2 miliona. Sledeće godine planiramo 111 milona za te namene jer mi verujemo u ove mlade ljude, o kojima se najčešće ne piše, jer su oni naša budućnost. U tom smislu, doneli smo odluku, i koristim ovu govornicu da im to najavim, da će oktobarske stipendije biti povećane: učenici će dobiti 9.000 dinara, magistranti će dobiti stipendiju 16.000 dinara, a oni koji rade doktorate 18.000. Moram da vas upoznam sa jednom aktivnošću, o kojoj se ne piše. Mi smo za poslednjih godinu dana, po vanrednom postupku, uspeli da zaposlimo na određeno vreme, dok traju projekti, oko 500 mladih istraživača. Oni rade danas na naučnim institutima i na fakultetima. Ako znate da je oko 2.000 istraživača zaposleno u institutima, vidite da je to jedan veliki deo, 25% kapaciteta je podmlađeno u zadnjih godinu dana, tako da pripremamo kadar za budućnost, jer smatramo da broj istraživača u ovoj državi mora da raste, da bismo imali šta da ponudimo svetu kroz pet do šest godina, kad efekte njihovog rada oseti naša industrija. Ovo ministarstvo ne radi za svoj mandat, ovo ministarstvo radi za budućnost. Verujem da će i sledeća ministarstva tako raditi i zbog toga mi imamo plan za period od 10 godina, šta sve treba raditi da bismo 2010. godine dostigli standarde koji su neophodni, ulaganja u istraživanja i razvoj, da bismo mogli da pristupimo Evropskoj uniji. Taj standard kaže: 3% od bruto društvenog proizvoda, kombinacijom iz budžetskih sredstava i iz privrednih sredstava. Taj standard govori da moramo da budemo ''opremljeni'' mladim istraživačima, a naš je zadatak da ih usmeravamo ka onim oblastima gde mogu da se postignu maksimalni efekti za privredu i društvo u Srbiji. Da bismo zaustavili tzv. odliv mozgova, odnosno najtalentovanijih ljudi koji diplomiraju, mi smo preduzeli niz mera. Ovo što sam do sada govorio je samo jedan deo mera koje su preduzete. Da bi neko ostao, a predstavlja kvalitet koga treba zadržati, mi moramo, prvo, da stvorimo bolje uslove za rad. Kao što sam rekao, prvo je dostupnost naučne literature i mislim da smo to ispunili. Danas naši istraživači imaju pristup svim informacijama, naučnim informacijama, kao i u inostranstvu, preko brzog interneta imaju pristup drugim naučnim laboratorijama, ne moraju da budu izolovani, kao što su bili. Danas naši mladi istraživači, a i stariji, mogu da učestvuju u evropskim projektima i projektima međunarodne saradnje, što, nažalost, nisu mogli 90-tih godina. Njima su otvorena vrata. Svako od njih može da ode na sajt Evropske unije, da potraži deo koji se odnosi na istraživanje i razvoj, da potraži deo koji se odnosi na mlade istraživače i da direktno podnese svoju prijavu. On će, ako ispunjava uslove, dobiti stipendiju da provede u evropskim centrima dve do tri godine. Što je najvažnije, to smo mi tražili i Evropska unija prihvatila, to je povratna opcija. Znači, ako odete da dve godine radite u najboljoj laboratoriji u Evropi, treću godinu radite u svom institutu, na svom fakultetu u Srbiji, ali i dalje primate stipendiju iz inostranstva. Tražili smo to i Evropska unija je to prihvatila, da bi motivisali naše istraživače da se vrate. Normalno, neće se oni tako lako vratiti ako zateknu prazne laboratorije. Zbog toga ulažemo ova sredstva u opremanje naučnih laboratorija i to ćemo, kao što sam rekao, nastaviti. Uloženo je 11,3 miliona evra, uložićemo svake godine, nadam se, minimum desetak miliona evra u opremanje naučnih laboratorija. To je ona razlika, ako se poredimo sa prethodnim periodom, kada, nažalost, ništa nije ulagano. Znate koliko su nastavnici univerziteta imali po projektima 2000. godine? To je bio nivo od 700-800 dinara. Danas oni primaju između 15.000 i 18.000, manje nego u institutima, jer imaju prihode i iz oblasti nastave. To je mnogo bitniji pomak, nego što pokazuju drugi podaci. Pored ulaganja u uslove rada, ulažemo i u uslove života mladih ljudi koji se bave istraživanjem i razvojem. Mogu sa zadovoljstvom danas da konstatujem da je juče u Nišu završena izgradnja 112 stanova, u koje je Ministarstvo investiralo, da preko građevinske direkcije bude građeno za potrebe Niškog univerziteta, mladih na Niškom univerzitetu. Mogu da kažem da je 81 stan u Beogradu, u bloku 32, završen, da se trenutno gradi još jedan deo te zgrade od 81 stana, a da za sledeću godinu planiramo još dve zgrade u Beogradu, na potezu bloka 32, svaka od po 136 stanova. To znači nova 353 stana u Beogradu sledeće godine, pored ovih 81, koliko je već gotovo. Zato ćemo raspisati oglas sledeće nedelje. Mogu da najavim istraživačima u Beogradu i umetnicima koji imaju pravo učešća da će oglas obuhvatiti 157 stanova i uslove pod kojima se može dobiti izuzetan kredit. Koji je to izuzetan kredit? Sledeći odluku Vlade Srbije, uslovi su sledeći: otplatni rok od 40 godina, učešće 10%, godišnja kamata 0,5%. Takvi kreditni uslovi ni na zapadu se ne mogu dobiti. To su izuzetni kreditni uslovi i to je naše ulaganje u budućnost Srbije i mlade istraživače. Mi ćemo to nastaviti svake godine i to je deo plana da zaustavimo odliv pameti iz Srbije i da pokušamo da ih zadržimo. Ne samo da ih zadržimo, već i da one koji su otišli ili privučemo da se vrate ili da sa njima sarađujemo i da ih uključimo u naš istraživački sistem. U tom smislu, mi smo već izmenili propise i danas naši istraživači, bilo gde da su u svetu, mogu da učestvuju u našim projektima. Normalno, mi to njihovo učešće ne plaćamo i oni to ne traže, zato što oni imaju sasvim drugi nivo primanja tamo i sa zadovoljstvom rade sa našim istraživačima. To je jedna veza koju smo izgradili. Pripremamo za sledeću godinu jedan program da 10 do 20 najboljih mladih istraživača koji su otišli i doktorirali u inostranstvu, postigli dobre rezultate,pokušamo da povratimo, da im damo dobre laboratorijske uslove, dobre uslove za stanovanje i da ih privučemo da se vrate. Takođe, planiramo da promenimo status mladim ljudima koji rade u Beogradu magistarske i doktorske disertacije, a iz unutrašnjosti su zemlje. Smatramo da nisu u pravičnom položaju u odnosu na Beograđane, koji ipak imaju kakav-takav smeštaj. Praktično, njihova cela plata ode na plaćanje kirije. Mi ćemo napraviti program da za minimum 50 najboljih i najugroženijih mladih istraživača (a bilo bi i više, ako bismo imali više novca, a to zavisi od vas, kada usvajate Zakon o budžetu), platimo oko 200 evra mesečno da mogu da plate kiriju. Međutim, mi moramo da razvijamo borbu mladih da izgrađuju svoju budućnost. Zbog toga ćemo nizom mera pomoći razvoj preduzetništva kod mladih, da oni sami sebe zaposle. U tom smislu, mi ulažemo u inovacione centre, u kojima će oni učiti kako se gradi profesionalni život, dobiti dodatno profesionalno obrazovanje i uložićemo u tzv. izgradnju tehnoloških inkubatora, koji će omogućiti da oni formiraju svoje preduzeće u zaštićenim uslovima, tako da oni zaposle sami sebe, a da im mi smanjimo rizik ulaganja u to. Tako će ljudi koji završe svoje magistarske i doktorske disertacije ono što su stvorili, verovatno jedan deo njih, pokušati da pretvore u jedan proizvod ili uslugu koju će plasirati na tržištu. Ne treba biti pasivan i čekati. Ova zemlja ima mogućnosti, ima mlade ljude koji to mogu, ali mi treba da ih podstaknemo da svoj preduzetnički duh razviju i da primene svoje ideje i da pokušaju sami sebe da zaposle. U tom smislu će sigurno pomoći ove mere koje smo mi sproveli. Nadam se da će mladi ljudi prepoznati da sada imaju ministarstvo koje o njima vodi računa i da će oni ostati u ovoj zemlji. Garantujem im da će tako i biti. Ja ću vas upoznati, poštovani poslanici, i sa međunarodnom saradnjom koju vodi Ministarstvo za nauku, tehnologiju i razvoj. Mi smo imali dosta intenzivnu aktivnost, pogotovo prve dve godine međunarodne aktivnosti, zato što smo zatekli situaciju koja je u istraživanju neprihvatljiva. Neprihvatljivo je da naši istraživači budu izolovani; zadnja stvar je izolacija naučnika. Naučnici, po prirodi stvari, moraju da razmenjuju informacije, moraju da komuniciraju, moraju zajedno da rade. Toga svega nije bilo zbog sankcija u zadnjih deset godina DžDž veka. Mi smo pokrenuli, zajedno sa susednim zemljama, niz aktivnosti. Uspeli smo da se izborimo da danas naši naučni istraživači mogu da učestvuju u projektima Evropske unije. Oni, iako mi finansijski ne participiramo, mogu da učestvuju u tim projektima i oni već učestvuju na prvim konkursima. Moram da pohvalim sve te istraživače koji su u otežanim i u konkurentnim uslovima uspeli da dobiju projekat. Mi smo danas dobili projekte koji će u ovu zemlju uneti oko tri miliona evra iz Brisela. To su zaradili naši istraživači svojim predlozima, svojim originalnim idejama, svojim autoritetom koji su stekli objavljivanjem naučnih radova u zemlji i inostranstvu i to pokazuje da nas i Evropa prepoznaje u ovoj oblasti, da predstavljamo jedan potencijal. Mi smo otvorili kanal, oni će to, siguran sam, iskoristiti. Takođe, prihvaćeni smo u nekoliko evropskih asocijacija. Prvo, u asocijaciju "Kost" koja omogućuje razmenu naučnika u Evropi i danas naši naučenici putuju po Evropi. Mi im, kao ministarstvo,finansiramo te puteve na kojima oni razmenjuju ideje o novim projektima sa svojim kolegama u inostranstvu. Juna prošle godine lično sam išao da potpišem pristupnicu "Eureka" asocijaciji u Grčkoj. To je evropska asocijacija koja okuplja ne samo istraživačke organizacije, nego i preduzeća, i koja forsira industrijski razvoj. Mi već imamo više projekata u toj oblasti i imaćemo mnogo više u budućnosti, jer želimo da naša preduzeća i evropska preduzeća zajedno razvijaju nove proizvode, konkurentne za međunarodno tržište. Nema boljeg puta nego ako zajedno sa velikim svetskim kompanijama razvijate proizvode za svetska tržišta. Ovaj kanal to omogućuje i mi ćemo se truditi da u tom smislu damo maksimum. Ja ću vas upoznati, takođe, i sa projektima koji se rade u Ministarstvu, kao što znate, projekti mogu biti iz oblasti fundamentalnih istraživanja i iz oblasti razvojnih istraživanja. Od januara 2002. godine pokrenuto je oko hiljadu projekata jednog i drugog tipa, i konkretno u oblasti osnovnih ili fundamentalnih istraživanja trenutno imamo 576 projekata u kojima učestvuje 6.745 istraživača. Znači, 6.745 istraživača vezalo je svoju sudbinu za ove projekte i to su ljudi sa najvećim znanjem koje ova Srbija ima. Normalno, uveli smo i tu neke novine, mada će mnogo veće novine nastupiti sledeće godine. Jedna od tih novina je primena međunarodnih recenzija, jer smo želeli da se uporedimo sa svetom. Znamo da zaostajemo, ali hajde da vidimo, jer kada neko piše recenziju, onda i savetuju šta treba da poboljšate da bi postigli međunarodne standarde. Mala smo zemlja, teško je da internu recenziju obavimo u maloj sredini, jer ili učestvujete u projektu, ili nekog volite ili mrzite, jednostavno, teško je postići objektivnost. Zbog toga smo uveli inostrane recenzije i to je prvi put otkako postoji ovo ministarstvo da se to radi. Mi smo tu naučili, bilo je i grešaka, greška je bila što nismo imali dovoljno recenzenata, a kratko je vreme da to organizujemo, pa su neke recenzije i bile loše odrađene, ali obećavam da će sledeće godinete greške biti otklonjene. Neće biti projekta koji neće imati najmanje tri međunarodne recenzije, a uključićemo, pored toga, i domaće recenzente. Ono što smo bitno poboljšali i što znato opterećuje rad mog ministarstva, to je praćenje realizacije projekata. Bilo je uobičajeno ranije dati nekom projektu novac i pro forme tražiti posle godinu dana neki izveštaj, to tako ide iz godine u godinu. Mi smo tu uveliniz novina. Svaka tri meseca, svaki rukovodilac projekta mora da podnese izveštaj u određenoj formi. Postoji službenik koji to prati. I ne samo to, želimo da dignemo kvalitet tih ljudi, tako da sada zapošljavamo magistre i doktore nauka, da mogu da razumeju suštinu projekta i da budu ravnopravni u diskusiji sa rukovodiocima projekta, da bi vodili računa kako se taj dinar troši. Ni time nismo zadovoljni. Sada smo za svaki projekt u fazi angažovanja recenzenata, stalnih recenzenata koji će stalno pratiti i biti mesečno plaćeni za to, doduše simbolično, da prate te projekte i da prate njihovu realizaciju, da proučavaju tromesečne izveštaje, a posebno godišnje izveštaje. Znači, moramo da imamo tu povratnu spregu, tu kontrolu, da za svaki dinar znamo da je uložen na pravi način. Mi smo u januaru imali prvu proveru i 7% projekata je bilo ukinuto. Sledećeg januara imaćemo drugu godišnjicu tih projekata. Očekujemo, jer imalo je više vremena da se stvore rezultati, da će broj projekata koji će biti obustavljeni biti možda i duplo već, jer postavljamo sve teže kriterijume, da se zna da je novac koji ova država odvaja za istraživanje i razvoj namenjen najboljima, onima koji postižu rezultate, a ne samo obećavaju. Normalno, pojedinci će nas možda zbog toga kritikovati, aliako nemamo dovoljno sredstava treba da ih usmerimo ka najboljima i njima treba dati što više i što bolje uslove da oni rade. I to je naša politika. Međutim, nije politika i naš zadatak samo da zadovoljimo naučnike i istraživače. Mi smo, pre svega, odgovorni i prema našim građanima, prema vama koji predstavljate građane i želimo da usmerimo pamet Srbije, istraživačku javnost, da se bavi onim oblastima koje mogu da doprinesu razvoju ovog društva, ove privrede, ove ekonomije i rastu bruto društvenog proizvoda zemlje. Zbog toga ćemo, ubuduće, znatno više biti aktivni u usmeravanju projekata i istraživačkih programa u skladu sa nacionalnim naučno-istraživačkim i razvojnim prioritetima na kojima sada radimo. Prema tome, budžetski novac neće dobiti istraživači u institutima i na projektima, koji ne usmeravaju svoja istraživanja u skladu sa prioritetniminteresimaove države. S druge strane, imamo 308 projekata tzv. tehnološkog razvoja. To su projekti koji se rade zajedno sa industrijom, sa industrijskim preduzećima. Industrijska preduzeća treba da učestvuju sa minimum 20% troškova realizacije tih projekata, da bi imali garanciju da će ti projekti i rezultati koje postignu ti projekti biti primenjivani. U tom smislu učestvuje oko 3.208 istraživača, deo njih radi u industrijskim preduzećima i tu očekujemo da postepeno stvaramo proizvode koji će nositi budući izvoz ove zemlje. U našoj strategiji daljeg rada ovaj segment će biti mnogobrže razvijan, jer Srbija nema konkurentnu moć, nema proizvode koje može da izvozi. Ovi projekti to treba da omoguće, a to neće moći sutra. To može biti tek kroz dve, tri i više godina. Međutim, ima već vrlo pozitivnih rezultata. Ja ću navesti samo jedan primer. Recimo, Institut "Intel" je razvio mikrotalasne linkove, koji danas u Telekomu Srbija pokrivaju 85% relacija mobilne telefonije. Znači, ako imate 064 broj, danas Telekom Srbija pokriva 85% relacija mobilne telefonije, znajte da u 85% slučajeva koristite uređaje koji su razvijeni i proizvedeni ovde u Beogradu, u Institutu ''Intel''. Oni su danas na nivou 155 megabajta u sekundi i ja zahvaljujem i Telekomu kojiima razumevanje za domaći razvoj i dalje im pruža podršku, jer mi finansiramo te razvojne poslove i mi smo jedina zemlja na Balkanu koja ima sopstvenu komunikacionu industriju u toj oblasti. Vi znate da u toj oblasti velike firme u svetu vrše veliku konkurenciju i da je malo zemalja danas koje su na tom tehnološkom nivou da mogu da se sa njima nose. Mi smo, srećom, ovim merama uspeli da zadržimo i imamo još preduzeća koja mogu da se ravnopravno nose sa međunarodnim gigantima. Često se misli da se Ministarstvo za nauku i tehnologiju bavi nekom apstraktnom naukom, nečim što služi samo za objavljivanje u naučnim časopisima, na naučnim konferencijama, ali nije samo to. Novina u radu ovog ministarstva je što je uvelo takozvane nacionalne programe razvoja. Svaka nacija ima svoj nacionalni program i svoj nacionalni problem. Mi imamo mnogo problema, mi smo izdvojili nekoliko. Prvi je problem sa energijom. Vi znate kako je bilo krajem devedesetih godina, mi imamo nedostatak električne energije i šta smo uradili? Ustanovili smo da Srbija može da proizvede potpuno dovoljno energije i to se sada vidi, jer nema više nestašica, zato što su kapaciteti tu. A zašto nema struje? Ne samo zato što je sistem nepouzdan, pa ispada, tu su havarije, ima puno gubitaka. Mi smo identifikovali sve gubitke od izvora do krajnjeg potrošača, angažovali stručnjake i postavili takozvani nacionalni program energetske efikasnosti. Taj program obuhvata veliki broj projekata u različitim oblastima koji omogućavaju da primenom, ne naših, već inostranih tehnologija, a ovde se provere, demonstriraju, primene, naučimo kako se to može primeniti, demonstriramo i drugim merama koje će kasnije primenjivati Ministarstvo za energetiku i treba pomoći da se smanje energetski gubici svuda. Energetski gubici su kod nas vrlo veliki i na taj način mi postižemo velike efekte u budućnosti u smanjenju. Mogu da vam kažem da je strateški cilj tog nacionalnog programa energetske efikasnosti da se energetska efikasnost poveća za 20%. Znači, mi 20% energije gubimo nepotrebno, jer ne primenjujemo savremene tehnologije u proizvodnji, u prenosu, u industriji, u domaćinstvima, služimo se grejalicama itd. Na taj način želimo da damo svoj doprinos razvoju ekonomije u ovoj državi. Takođe, cilj je da povećamo korišćenje obnovljivih izvora energije sa 1,5 na 4,5%. Želimo da zadovoljimo pri tom evropske norme zaštite okoline. Strateški ciljevi, opšti ciljevi ovog programa su - pouzdano snabdevanje potrošača energijom, smanjenje uvoza energenata i energije, očuvanje domaćih energetskih resursa, smanjenje specifičnog utroška energije po jedinici proizvoda radi povećanja konkurentske sposobnosti privrede na domaćem i stranom tržištu. Danas su naši proizvodi, kako u transportu, tako i u energetici,opterećeni velikom energijom koja je uložena u te proizvode i mi ne možemo da postignemo međunarodnu konkurentnost, ako u delu logistike ne smanjimo transportne troškove, ako u delu energetike ne smanjimo učešće energije u proizvodnji svakog proizvoda. Tu je i niz drugih stvari, tu je i zagađivanje okoline koje je vrlo prisutno i tu je Ministarstvo za zaštitu životne sredine glavno, međutim mi finansiramo sve naučne projekte koji su u oblasti istraživanja, pa i u onim oblastima gde su druga ministarstva odgovorna. Mi u ovoj oblasti takođe finansiramo izvestan broj projekata, a sve u želji da se zadovolje odgovarajući standardi. Želimo da smanjimo potrošnju električne energije za grejanje korišćenjem otpadnih biomasa, želimo da smanjimo gubitke u prenosu, želimo da smanjimo gubitke u industriji i zbog toga postoji niz projekata. Recimo, za projekte energetske efikasnosti u industriji postoji 27 projekata i jedna studija. Za program energetske efikasnosti komunalnih sistema, znate da vodovodi troše veliku količinu energije, zato što ima puno pumpi, postoji 14 projekata i jedna studija. Želimo da osvojimo proizvodnju opreme i pripreme goriva radi zamene električne energije za grejanje. Nemaju svi u Beogradu daljinsko grejanje. Mnoga mala mesta se greju ili na struju, ugalj ili drva. Mi želimo da eliminišemo struju, i to je najskuplji element, ali treba ponuditi alternativu. Ne možete građaninu samo reći - nemoj da koristiš struju; mora mu se dati gorivo koje može da koristi i mi zbog toga razvijamo novu opremu, nove gorivne elemente koji će biti tako pakovani da vi ne morate da imate ni ugalj, ni podrum, već preko kesamožete da koristite i da se snabdevate, kao što je danas sa butan-gasom, tako i sa biomasom, peletama ili briketima koje vam sistem distribuira. Takođe, u fazi realizacije je program energetske efikasnosti u proizvodnji električne energije. Tu imamo 12 projekata i dve studije. Program energetske efikasnosti u prenosu i distribuciji električne energije - imamo 12 projekata i tri studije. Imamo program energetske efikasnosti građevinskih objekata - deset projekata i dve studije. Naše zgrade nisu energetski efikasne, gubimo mnogo energije ne samo na prozorima, nego i na zidovima i zbog načina kako su projektovane, okrenute i kako se koriste. To su ogromne mogućnosti koje ova zemlja ima, normalno, preko noći ne dolaze rezultati, ja sam vam već rekao da je ovo ministarstvo okrenuto budućnosti, želimo što više i brže rezultate sada, ali neki rezultati po prirodi stvari doći će za četiri, pet ili više godina. Takođe, pripremamo nove projekte kako da iskoristimo energiju vetra, malih hidroelektrana, takozvanih gorivnih ćelija koje su motor budućnosti, kako da koristimo biodizel i bioetanol. Pored projekta energetske efikasnosti, postoji drugi nacionalni program koji je vrlo bitan i mislim da je u redu da kaoodgovorni predstavnici ovog naroda budete upoznati, jer često čujem da postoji nezadovoljstvo u oblasti poljoprivrede itd. Naše ministarstvo u tom delu je pokrenulo nacionalni program za biotehnologiju i agroindustriju i finansiramo 65 projekata u ovoj oblasti i tu je sedam razvojnih programa. Na taj način želimo da razvijemo ne polusirovine, nego poljoprivredne proizvode finalnog oblika obrade koji se mogu izvoziti, konkurentno, na inostrana tržišta, prodavati u stranim samouslugama, a u kojima ima puno znanja, i to domaćeg znanja građana. Zašto? Zato što je tada cena izvoza znatno bolja, profit je znatno veći. Umesto da izvozimo kukuruz, želimo da izvozimo proizvode od kukuruza. Znate da postoji oko 360 proizvoda od kukuruza koji se rade u svetu, delimično se kod nas rade, ali mi želimo to da podignemo, da što više bude proizvoda takve vrste prerade i mi smo ponosni na institute i u Novom Sadu, u Beogradu, Zemunu i na fakultete koji imaju stručnjake koji to rade i razvili su. Na poslednjem poljoprivrednom sajmu u Novom Sadu bili su su predstavljeni već prvi rezultati i biće uskoro demonstrirani, pravi se logo znak tih proizvoda i mi ćemo imati jedan program koji nije samo istraživačkog karaktera, već objedinjuje primarnu proizvodnju, istraživanje i razvoj, proizvodnju proizvoda, logistiku, tu je distribucija po inostranstvu, skladištenje. Znači, ceo jedan lanac je vezan da postepeno ova država postaje izvoznik takvih poljoprivrednih proizvoda, a ne sirovina, jer za to ne postoje kvote, tu se takmičite sa sebi ravnim i tu se postižu maksimalni profiti. To je naš mali napor u granicama budžeta koji imamo. Nadamo se da će povećanjem budžeta u narednim godinama moći više da se ulaže u te stvari. Treći nacionalni program koji zaslužuje pažnju - vi znate da Srbija, kao i mnoge zemlje, ima nažalost problem sa vodama, pitkim vodama za piće, otpadnim vodama. Mi pokrećemo sada nacionalni program. Prijavljen je 31 projekat i imamo direktorijum koji na tome radi, a identifikovani su i projekti u kojima će se ti projekti realizovati. To je naš mali doprinos u toj oblasti, šta mislimo da treba raditi. Ono o čemu poslanici ove skupštine treba da budu informisani jeste jedna druga oblast, jedan drugi problem. To je problem nuklearnog otpada koji se nalazi na području Instituta u Vinči. Mogu da vam kažem da smo tu dosta radili i dosta postigli, a ima još puno da se uradi. Kao što znate, tu postoji skladište nisko i srednjeradioaktivnog otpada, tu se skupljaju radioaktivni gromobrani koji se skidaju sa zgrada, tu se skupljaju otpadni materijali iz bolnica i iz svih drugih izvora i skladišta. Poseban je smeštaj utrošenog nuklearnog goriva iz nuklearnog reaktora i to je drugi problem. Na teritoriji Vinče trenutno se nalaze dva hangara: jedan stari hangar koji je izgrađen 1967. godine i popunjen 1985. godine. U njemu je smešteno 3.500 metalnih buradi i 300 plastičnih buradi. Nažalost, nije poznat sadržaj tih buradi, što pokazuje da u to vreme odgovorni ljudi nisu vodili dobru evidenciju šta je unutra. Novi hangar je izgrađen 1985. godine i on trenutno ima oko 1.500 metalnih buradi i ima mesta za još oko 2.000. Takođe, postoje četiri podzemna rezervoara i svi su pod redovnom godišnjom kontrolom Međunarodne agencije za atomsku energiju iz Beča. Sva merenja koja se vrše na teritoriji pored tih hangara pokazuju da je radioaktivnost u granicama normale i da ne postoji, po izveštajima koje ja dobijam, nikakva opasnost. Međutim, problem je što je to privremeno rešenje. Biće problem za pet-šest godina sa tim gorivom, jer je stari hangar dosta korodirao i mine želimo da nas problem natera da nešto radimo, nego pre nego što nas natera da rešimo taj problem. Već smo za sledeću godinu planirali privremeni novi hangar u kojem će sav sadržaj iz ova dva hangara biti prebačen i skladišten dok se ne reši problem trajnog skladištenja nisko i srednjeradioaktivnog otpada u Srbiji, na kome ćemo raditi u saradnji sa stručnjacima. Srbija mora da rešava problem svog nuklearnog otpada i mi ćemo ga rešavati. Nećemo ga odlagati, bez obzira na moguće kritike, za sledeće generacije, i to je naša odgovornost. Što se tiče visokoradioaktivnog nuklearnog otpada iz nuklearnog reaktora,on je, kao štoznate, prestao da radi 1984. godine, a pušten je u pogon 1959. godine. On je stavljen van pogona 1984. godine radi modernizacije i podizanja stepena sigurnosti, jer je prekoračio svoj životni ciklus sigurne i bezbedne upotrebe. Znači, nismo ga mi zatvorili. To je bilo pre skoro 19 godina. Nažalost, sve aktivnosti u vezi modernizacije reaktora prestale su 1990. godine sankcijama Evropske unije, SAD-a i drugih zemalja i bez pomoći Međunarodne agencije za nuklearnu energiju mi nismo mogli dalje da nastavimo. Na osnovu toga zaključeno je da taj nuklearni reaktor kao prevaziđen ne treba ni obnavljati i da se uštede sredstva, da se ulaže u druge programe istraživanja u Vinči. Onda smo postavili sebi pitanje šta raditi sa zaostavštinom, šta raditi sa utrošenim gorivom koje se nalazi u jednom vodenom bazenu, u specijalnim burićima, šta raditi sa nuklearnim reaktorom u kome ima delova koji su radioaktivni, i tražili smo rešenje. To su najteži problemi danas sa kojim se sučeljavaju sve zemlje koje imaju nuklearni reaktor. To je jako skupa i tehnički složena stvar, za razliku od prethodnih ministara, ja sam sa svojim saradnicima počeo da rešavam taj problem. Počeli smo da rešavamo tako što smo prvo obezbedili inicijalna sredstva, a inicijalna sredstva smo obezbedili tako što smo postigli, posle dugog natezanja od najmanje šest meseci vrlo teških pregovora sa predstavnicima vlade SAD-a, da isporučimo neutrošeno nuklearno gorivo u Rusiju na procesiranje i skladištenje. To je bio radioaktivni uranijum od 80%, od koga su mogle, da je kojim slučajem ili nesrećomdošlo u pogrešne ruke, da se naprave dve atomske bombe i mi smo, pošto nam to ne treba za reaktor, to poslali u Rusiju na procesiranje. Da nismo to postigli morali bismo po međunarodnim konvencijama da smanjimo stepen učešća urana sa 80% na 20% i to bi koštalo ovu državu od tri do četiri miliona dolara. Umesto da platimo mi smo zaradili. Koliko smo zaradili? Zaradili smo od američke vlade 700.000 dolara, od jedne nevladine organizacije NTI iz SAD-a pet miliona dolara. Onda smo time privukli sredstva Međunarodne agencije za nuklearna ispitivanja u Beču i ukupno sa njihovim sredstvima obezbedili 10,3 miliona dolara. Taj novac mi nismo imali, taj novac nam je međunarodna zajednica dala da nam pomogne da rešavamo probleme nuklearnog goriva u Vinči. To nije dovoljno, jer mi ne znamo još tačno koliko je dovoljno, jer su studije u fazi izrade. Na taj način mi smo počeli to da rešavamo i mogu da vam dam vrlo detaljnu informaciju na ovoj sednici o svim projektima koje finansiramo i mogu da vas upoznam koji su to projekti. Prvi je sigurnost utrošenog goriva, koji obezbeđuje oko 300.000 evra. To je preliminarna studija izvodljivosti upravljanja istrošenim gorivom i košta 60.000 dolara. Početno planiranje komisije reaktora - 51.500 dolara, nabavka gama spektrometra za aktivnu analizu uzorka - 129.300 dolara. To je vrlo skup uređaj, kao što vidite, nismo mi uložili novac, to je evropska agencija nama poklonila da kupimo. Taj projekat se radi ove godine. Drugi projekat je projekat upravljanja i bezbednosti upravljanja radioaktivnim otpadom. Tu je NTI uložio 300.000 dolara. Predviđa rad na strategiji za rukovanje i reprocesiranje i novu organizaciju skladištenja, studiju izvodljivosti za unapređenje ili reanžiranje skladišta za niskoradioaktivni otpad, zatim nabavku prenosne opreme za detekciju doza gama i beta zračenja, nabavku brojčanih sistema za alfa i beta zračenje, nabavku prenosnog višekanalnog analizatora, nabavku opreme za tretman tečnog radioaktivnog otpada. Za to se ove godine ulaže, i tone mi nego međunarodna zajednica, 300.000 dolara. Postoji nekoliko projekata koje finansiraju zajednoMeđunarodna agencija i NTI,nevladina američka organizacija. Da nije bilo donacije od 5.000.000 dolara ne bi ni Međunarodna agencija ovo finansirala. Novac jednih privlači novac drugih. Prvi je projekat bezbednog uklanjanja isluženog goriva iz reaktora, i tu se razvija monitoring sistem za zračenje, za rukovanje ozračenim gorivom i priprema novih kontejnera. Taj projekat ovoj državi donosi 4.052.000 dolara. Planirano je da se radi četiri godine. Drugi je projekat dekomisija reaktora i vrednost projekta je 1.100.000 dinara, a od toga je 450.000 dala agencija i 650.000 NTI. Time bi se demontirao reaktor i uklonile sve radioaktivne komponente tako da zaštitimo okolinu. Treći program je bezbedno rukovanje niskoradioaktivnim otpadom. Za to je namenjeno 3.130.000 dolara. Od toga agencija daje 530.000, a NTI 2,6 miliona dolara. Pored ovih projekata, koji donose dosta novca u ovu zemlju da rešavamo naše nacionalne probleme, postoje još dva projekta: uklanjanje reaktora "Era" i usavršavanje procesa kontrole i bezbednog uklanjanja određenog izvora zračenja. Prema tome, ova vlada i ovo ministarstvo je počelo da rešava nasleđen problem. Drugi su to stavljali pod tepih, a mi smo sklonili taj tepih i rekli, tu je problem, neka nas svako kritikuje ako smo to uradili, ali mislimo da zaslužujemo ako ne kritike, pohvalu. Mi smo jednostavno počeli da rešavamo problem koji se godinama stvarao i nije se rešavao. Obezbeđeno je 10,3 miliona dolara iz inostranih sredstava. Mi sada preduzimamo mere i upravo očekujemo grupu ruskih stručnjaka koji treba da izvrše merenje i analize i na osnovu toga počinjemo pregovore sa Ruskom Federacijom da utrošeno nuklearno gorivo koje se sada nalazi u Vinči bude prebačeno, procesuirano i skladišteno u Rusku Federaciju. Videćemo konačno kolika će ta cena biti, a posle toga organizujemo posebnu donatorsku konferenciju za prikupljanje dodatnih sredstava, jer ovo što imamo sada nije dovoljno i tu očekujemo pomoć i od Evropske unije i od SAD i drugih zemalja koje u tom delu mogu da nam pomognu i koje su izrazile želju da to rade. Nije zadatak Ministarstva samo da finansira istraživačke i razvojne aktivnosti, razvoj infrastrukture itd. Naš je zadatak, kao što ste videli u fazi 2, da radimo na reformi istraživačkog sistema i u tom delu mi pokušavamo da pripremimo sve elemente za tu reformu. U tom smislu, u poslednjih godinu dana pripremili smo niz strateških dokumenata koji izražavaju politiku Vlade i Ministarstva u ovoj oblasti. Citiraću ih: strategija privrednog razvoja Srbije do 2010. godine u pet knjiga, politika naučnog i tehnološkog razvoja Srbije iz decembra 2002. godine, dokument pod naslovom "Materijalni položaj naučno-istraživačke delatnosti u Srbiji i predlog mera za poboljšanje stanja". To će biti na sednici Vlade sledeće nedelje. Zatim, predlog koncepta transformacije Instituta u Vinči, koncept naučno-istraživačkog rada na univerzitetu, i to je naš predlog Ministarstvu prosvete u vezi priprema zakona o visokom obrazovanju. Zatim, izrada koncepta zakona o naučno-istraživačkoj delatnosti koji smo radili i predali javnoj diskusiji 2. avgusta ove godine; nacrt zakona o naučno-istraživačkoj delatnosti, koji je napravljen, a on je od pre neki dan, od ponedeljka, na javnoj diskusiji i možete ga videti na veb sajtu Ministarstva. Takođe, radimo na pripremi novog zakona, koji se zove zakon o inovacinom sistemu. Posebno smo napravili dokument koji pokazuje koncept o uključivanju naučno-istraživačke delatnosti u Srbiji u evropski istraživački prostor. Izrađen je dokument pod nazivom "Naučno-tehnološka inovaciona politika Republike Srbije", predlog koncepta inovacionog sistema, nacionalni inovacioni sistem, koncept i zakon iz te oblasti, nacrt zakona o inovacionom sistemu, koji je sada u pripremi. Kao što sam već rekao, predložili smo zakon o elektronskom potpisu i on je usvojen od strane Vlade i nalazi se u ovom cenjenom domu, kao i predlog zakona o agenciji za naučno-istraživačku i obrazovnu računarsku mrežu. Kao što vidite, pored svih ovih tekućih zadataka, finansiranja različitih programa, rešavanja problema, a neki put i preambicioznih ciljeva, s obzirom na uslove u kojima radi Ministarstvo, sa relativno skučenim prostorom, vrlo slabim finansiranjem ljudi, opremom koja nije na nivou potreba, uspevali smo kako-tako da održavamo ceo sistem. Posebno bih skrenuo pažnju, pošto je ovde bilo u vašem uvodnom izlaganju da ova vlada nema strategiju i viziju razvoja. Moram da vas upoznam, ova vlada to ima i sledeće nedelje će ta vlada i usvojiti tu strategiju. Ta strategija nije rađena od strane Ministarstva. Mi smo koordinisali a najstručniji ljudi u ovoj zemlji, oko 300 ljudi iz istraživačkih institucija, univerziteta i preduzeća, radili su na ovoj strategiji. Ona se nalazi u dve knjige. Pored toga, napravljen je predlog 55 razvojnih programa. Oni identifikuju one oblasti u kojima stručnjaci očekuju najveće efekte za strana i domaća ulaganja u našu privredu. To je dato i na engleskom jeziku, da bi ponudili stranim investitorima. To je jedan od metoda implementacije strategije. Izrađen je CD koji sva ta dokumenta ima i mogu da vam dostavim, ako želite, a možete i sva ta dokumenta da nađete na veb sajtu našeg ministarstva, jer, kao što je poznato, naše ministarstvo radi sve javno i svi naši rezultati, a i greške, nalaze se na tom veb sajtu. Sve informacije koje dnevno stavljamo i menjamo su raspoložive, tako da se i ove informacije nalaze. Šta ta strategija, u stvari, nudi? Ta strategija nudi jedan razvojni model Srbije, otvoren, koji ulazi u međunarodnu konkurenciju, globalizaciju, sa razvojem konkurentnih proizvoda u određenim oblastima. Analiziran je 21 sektor privrede i na taj način mi smo identifikovali, u okviru te 21 industrijske grane, koji su programi koji eventualno mogu da povuku razvoj ove Srbije. To nam je osnov da bismo mogli sada, u sledećem koraku, da napravimo strategiju naučnih i tehnoloških istraživanja. Istraživanja treba da služe razvojnim potrebama ove države, a ne zadovoljavanju ličnih ambicija ili okupacija pojedinih istraživača. Ovo nam pruža jednu solidnu osnovu za izradu nacionalnih prioriteta u oblasti istraživanja, kako bismo novac koji ulažemo u istraživačku delatnost usmeravali u one oblasti koje su potrebne za razvoj privrede i za razvoj javnih službi, zdravstva, državne uprave, pa da običan građanin oseti efekte svih ovih ulaganja. Nije naš cilj samo da zadovoljimo istraživače, naš je cilj da zadovoljimo potrebe građana i da im omogućimo dobre servise od strane Vlade, brzu obradu podataka i na taj način da im omogućimo da oni budu zadovoljni svojim kvalitetom života. Cilj ove strategije je, prvo, da doprinese dodatnom rastu društvenog proizvoda privrede Srbije, da podstakne razvoj izvozno orijentisanih preduzeća i programa, da maksimalno razvije i podstakne razvoj našeg potencijala i promenu privredne strukture i da privuče strane investitore za ove programe koji su ovde izdvojeni. Na kraju, želeo bih da vas upoznam sa jednim strateškim dokumentom koji, u stvari, predstavlja podlogu za novi zakon koji će se naći pred vama vrlo brzo. Mi smo na Odboru za nauku podelili taj predlog zakona. Nadam se da će Odbor vrlo brzo organizovati sastanak, na kome ćemo govoriti zajednički o tom zakonu. Inače, uzgred, da pohvalim saradnju sa Odborom Narodne skupštine u oblasti nauke. Imali smo više sastanaka. To su bile vrlo plodne diskusije. Sa zadovoljstvom konstatujem da nisam mogao da primetim ko je iz koje stranke, jednostavno, ova oblast ne trpi strančarenje i sa zadovoljstvom govorim da imamo vrlo dobru saradnju sa tim odborom i imaćemo sa naše strane sigurno i ubuduće. Nova naučno-tehnološka i inovaciona politika predstavlja radikalan prekid sa dosadašnjom praksom. Kao što znate, krajem devedesetih godina strategija je bila strategija preživljavanja, održavanja naučno-istraživačkih resursa kako-tako. Ono malo para podeliti istraživačima i ne pitati ih mnogo šta rade, važno je samo da prežive. Možda je to bila jedina strategija u to vreme. Međutim, mi se okrećemo mnogo ambicioznijoj i razvojnoj strategiji. Ne radi se samo o novcu, radi se o usmeravanju u kom pravcu treba da se kreću naša istraživanja. Ciljevi naše predložene naučno-tehnološke inovacione politike su sledeći: prvo, razvoj inovativnog društva u kome će znanje i razvoj inovacija biti osnovni faktor privrednog razvoja. Moramo da pokrenemo privredni razvoj, ali nije samo to investicija. Vi morate da imate proizvod razvijen sa savremenim tehnologijama, sa novim idejama, sa inovacijama i invencijama ugrađenim u taj proizvod koji će biti konkurentan na međunarodnim tržištima. Zbog toga je drugi cilj razvoj nacionalnog inovacinog sistema koji treba da podstakne razvoj inovativnih proizvoda, koji treba da obezbede međunarodnu konkurentnost naše privrede. Nije danas cilj proizvesti proizvod koji neko već proizvodi i na kome je uspešan. Naš cilj, kao male zemlje, jeste da identifikujemo one proizvode koji imaju originalnu ideju u sebi, koji imaju znanje i gde možemo prvi da se pojavimo. Neka to bude jedan promil proizvoda u svetu, ali to je ono što mi nudimo i tu očekujemo maksimalne proizvode. Mi ne možemo kao Kina da zasnivamo proizvodnju velikih serija, ekonomiju velikih brojeva, znači moramo da se baziramo razvojno na kreaciji i originalnosti našeg naroda. Srećom, imamo taj potencijal, ja verujem u taj potencijal i želim političkim i aktivnim merama da taj potencijal dalje razvijamo. Cilj je da se dobije konkurentni i upotrebljivi istraživački rezultat. Nije svaki rezultat upotrebljiv i nije svaki istraživački rezultat koristan. Mi želimo da imamo što više korisnih i upotrebljivih istraživačkih rezultata. Želimo da razvijemo orijentisanu privredu, industriju, koja mora da smanji ovaj debalans trgovačkog izvoza i uvoza prema inostranstvu. Naš je zadatak da to postignemo razvojem sopstvenih proizvoda, kombinacijom i primenom tuđih tehnologija na originalan način ili razvojem domaćih tehnoloških rešenja, tamo gde to možemo. Međutim, da bismo to stvorili moramo da stvorimo jedan stimulativni ambijent za razvoj inovacija, a to znači da nije dovoljno imati ideju o novom proizvodu, moramo da razvijemo preduzeća koja su sposobna da proizvedu te proizvode i da ih lansiraju na međunarodno tržište. U tom smislu razvijamo koncept razvoja novih malih preduzeća i u tom smislu pripremamo niz mera i novina za sledeću godinu, a jedna od osnovnih novina je da preduzeća mogu da učestvuju u razvoju tih preduzeća. Dominantni predmet nove politike su razvojna istraživanja, transfer znanja i tehnologije i razvoj podsticajnog ambijenta, o kome sam govorio za razvoj inovacije. Ono što je novost, to je da želimo da razvojni projekti budu realizovani u industrijskim preduzećima za potrebe industrije i da podstaknemo tražnju istraživačkih rezultata i da univerziteti i instituti pružaju usluge na osnovu zahteva tržišta, a ne na osnovu odluke ministra ko treba šta da radi. Zbog toga je vrlo važno da definišemo nacionalne prioritete u razvoju i da definišemo uslove pod kojima će privreda dobijati podsticajna sredstva za razvojne projekte. Normalno, nikako se ne želimo odreći fundamentalnih istraživanja, jer nema kuće bez dobrih temelja, ne možekuća da se gradi od krova. Prema tome, moramo i dalje da podstičemo najbolje istraživače da rade fundamentalna istraživanja i u tom smislu imamo razvijen program kako to da se radi. U tom smislu želimo da ojačamo fundamentalna istraživanja na univerzitetu, a oni instituti koji se žele time baviti moraju da budu deo univerziteta. Ne samo istraživači da se bave istraživanjem, nego najbolji istraživači da se bave i doktorskim studijama i da stvaraju novi istraživački kadar. Tu je koncept naučnih i nacionalnih instituta kao dela univerziteta, i to je predmet novog zakona i to je jedna novina koju radimo. Normalno, sva istraživanja moraju biti ciljno usmerena, pa i osnovna istraživanja, u skladu sa nacionalnim prioritetima. Ono što želimo, to je da programski objedinimo istraživanja - osnovna, primenjena i razvojna, u skladu sa nacionalnim prioritetima, ali vrlo je važno, pogotovo u osnovnim istraživanjima, postizanje međunarodnih standarda koji su u ovoj oblasti vrlo jasni i mi želimo dosledno da primenjujemo budućnost. Želimo da finansiramo razvojne projekte u preduzećima i novi zakon, kao što ćete videti, to omogućava. Do sada naš zakon nas je sprečavao da damo preduzeću novac da razvije novi proizvod. To nema nigde u Evropi, bilo je do sada u Srbiji. Više neće ni kod nas biti. Mi ćemo imati dovoljno novca da pomognemo industrijska preduzeća koja imaju izvozno orijentisane programe u kojima ima puno inovacija i želimo da promenimo profil izvoza naše zemlje. Normalno, realizacija traži niz novih instrumenata, mehanizama, institucija, i u tom smeru već smo počeli realizaciju razvoja inovacionih centara na fakultetima. Planiramo, kada se steknu uslovi, naučno-tehnološke parkove koji treba da privuku i strane kompanije u ovoj oblasti. Jedna od mera je fondove rizičnog kapitala za start-ap kompanije i tu imamo dobru saradnju sa Ministarstvom za privredu i zajednički ćemo pripremiti poseban program za start-ap kompanije od nove godine, tako da oni dobiju odgovarajuću pomoć u formiranju svojih preduzeća. Poseban program pripremamo za podsticaj razvoja inovativnih proizvoda u industriji, da bismo postigli međunarodnu konkurentnost; to rade sve zemlje, ne vidim zašto to ne bismo mogli mi u granicama raspoloživih sredstava. I na kraju, vrlo je važno povratiti poverenje naučno-istraživačke zajednice. Mogu sa zadovoljstvom da konstatujem da sam zatekao istina prazne laboratorije, prepolovljen broj istraživača, ali ovi koji su ostali, mnogi među njima, ugledni su i kvalitetni istraživači kojima se ova zemlja ponosi. Ponosan sam što rukovodim sektorom koji ima takve istraživače, ponosan sam što su oni uspeli da obezbede i evropske projekte i to pokazuje da su naši potencijali u ovoj oblasti jako veliki. Mi želimo da uvedemo niz novina u finansiranju ove oblasti. Do sada smo finansirali projekte očekivanja. Pored toga, finansiraćemo ostvarene rezultate koji će biti posebno nagrađivani; takođe institute koji se bave fundamentalnim istraživanjem, finansiraćemo i institucionalno. Definisaćemo strateške naučno-istraživačke programe i mi ćemo im dati zadatak, a ne oni, šta oni treba da rade u skladu sa nacionalnim istraživačkim prioritetima, i to ćemo institucionalno plaćati i na taj način i staviti u jedan sistem da bude efikasniji i korisniji. Posebna je mera decentralizacije, regionalizacije politike istraživanja. Po novom zakonu planirano je da 20% sredstava Fonda za naučna istraživanja bude usmereno za regionalne projekte, izgradnju naučno-istraživačkih insfrastruktura u regionima i razvoj kadrova. Na taj način želimo da onaj deo koji ne mora da bude centralizovan bude na lokalnom nivou, ali na principu sufinansiranja. Za svakau lokalnu sredinu koja je spremna da uloži određena sredstva, mi ćemo na principu dinar na dinar da ulažemo i da razvijamo lokalnu sredinu. Ne može Srbija da bude koncentrisana samo u Beogradu, ne možemozak Srbije da bude samo u Beogradu, i on nije, i mi želimo da razvijemo potencijale tamo gde oni postoje, a da ne teramo da ona pamet Srbije kao u levak ulazi samo u Beograd. Prema tome, to je politika za koju se mi zalažemo i to ćemo realizovati sledeće godine, bilo pre, bilo posle izbora. U tom smisluželimo da razvijemo sistem koji će da poboljša efikasnost svih sredstava i ljudskih resursa i u tom smislu ja imam puno poverenja u istraživače koji danas rade u institutima, fakultetima i ja im na ovom mestu izražavam zahvalnost za dosadašnji rad, ali zahtevam i podršku jer građani Srbije zahtevaju od njih da im pomognu i da svoje istraživačke interese usmere u pravcu potreba običnog građanina, potreba privrede, potreba zdravstva i drugih javnih službi i da nam tu pomognu. Siguran sam da će oni prihvatiti tu politiku.
Ovim završavamo prepodnevni deo sednice i nastavak rada je popodne u 15,00 časova. Hvala vam. [[Posle pauze - 15,45.]] Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad današnje sednice u popodnevnom delu. Molim vas da, radi utvrđivanja kvoruma potrebnog za rad, ubacite svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da imamo kvorum za rad i nastavljamo rad sednice raspravom u kojoj po redosledu prijava za reč u pretresu Predloga za razrešenje Vlade Republike Srbije učestvuju narodni poslanici. Za reč se javio ministar Aleksandar Vlahović.
Dame i gospodo narodni poslanici, zbog obaveza koje sam jutros imao nisam bio u prilici da prisustvujem početku rada Skupštine, ali s obzirom da sam u međuvremenu konsultovao stenografske beleške o tome šta su narodni poslanici govorili o procesu privatizacije, odnosno o nekim konkretnim slučajevima, zbog javnosti se javljam da dam precizne odgovore na sva ovde postavljena pitanja, dileme ili poluistine. Mislio sam da smo na jučerašnjem zasedanju stavili tačku na privatizaciju Cementare "Beočin" i da je javnost dobila potpunu informaciju, ne samo u mom sinoćnjem obraćanju Skupštini, nego i prethodno, o tome kako i na koji način je obavljena privatizacija, odnosno stečajni postupak "Sartida". No, iz stenografskih beležaka vidim da se ponovo provlači teza da je privatizacija Beočinske cementare mogla da bude obavljena i na drugi način. Naime, jedan od govornika je rekao da je u nekakvoj direktnoj pogodbi sa "Lafaržom" bila postignuta veća cena nego kasnije, tokom sprovođenja tenderskog postupka. Tačno je da je pokojni premijer Đinđić u maju 2001. godine, na osnovu odluka prethodne vlade, imao razgovor sa "Lafaržom" oko cene za kapital i tačno je da je tada objavljeno da je postignuta cena od 133 miliona maraka za kapital, ali za 100% kapitala, ne za 70% kapitala, koliko je kasnije u tenderskoj proceduri prodato, dakle, na javnom tenderu, shodno Zakonu o privatizaciji. Prema tome, nije tačno da je u direktnim pregovorima postignuta bolja cena u odnosu na onu koja je ostvarena kroz tender, zato što ta cena od 133 miliona za 100% kapitala odgovara za 70% kapitala ceni od 93,3 miliona maraka. Gospodo, podsetiću vas da je kasnije, privatizacijom Beočinske fabrike cementa, u tenderskoj proceduri postignuta cena od 114,5 miliona maraka, što je za više od 20 miliona maraka veća cena od one za koju je objavljeno da se u pregovorima postigla pre toga. Drugo, sinoć sam pozvao one koji postavljaju pitanje zašto je postavljen uslov od 7,5 miliona tona cementa proizvodnje, da mi daju jedan primer u centralnoj Evropi gde to nije vlasnik cementara strateški partner, gde je vlasnik finansijski partner, gde je vlasnik onaj ko ne dolazi iz cementne industrije. I danas u ovoj skupštini nisam dobio odgovor. Vrlo jasno sam rekao da su tu grešku sebi dozvolile Bugarska i Rumunija i da su cenu za takav pogrešan potez što su cementare prodale nekom ko nije strateški partner kasnije višestruko platile, jer su imale značajnije usporavanje cementne proizvodnje. Što se tiče garancija, tačno je da se u prethodnom periodu, kada je prethodna Vlada razgovarala ili pregovarala oko prodaje Beočinske fabrike cementa "Lafaržu", nikada nigde nisu pominjale bankarske garancije za investiranje, kao što nikakve bankarske garancije nisu date za dalji razvoj "Telekoma", pa nam je rezultat nepostojanja garancije za razvoj upravo situacija kakvu danas imamo u "Telekomu Srbije", odnosno u telekomunikacijama. Prema tome, neko može da obeća da će investirati i 300 i 500 miliona dolara, milijardu dolara; ako nema bankarskih garancija, to je samo prazno obećanje i to je jedna puka laž. Mnoge zemlje su pravile grešku bez bankarskih garancija, uzimale takva obećanja u konačni obračun pri određivanju najbolje ponude, a iza toga nije ostvarena investicija ni na nivou od 10% datog obećanja. Zbog toga sve to što je ranije pričano nema apsolutno nikakvo pokriće, sva ta obećanja u bankarskim garancijama. Ono što je definisano privatizacijom Beočinske fabrike cementa, u delu investicionog programa, u potpunosti je pokriveno bankarskim garancijama. Želim da vas obavestim, a nadam se da ćemo o tome imati prilike i sutra, kada Ministarstvo bude podnelo izveštaj, o tenderskim privatizacijama koje su obavljene i gde je proteklo više od godinu dana. Daću vam izveštaj koliko je investirano u svakom od tih preduzeća. Prema tome, kada kažem - ne prodajemo na "majke mi" i na "časna reč", mislim na neophodne bankarske garancije za ono što se obeća da će se investirati. Jer, to je način da se neposlovni partneri kazne ukoliko ne investiraju, bankarska garancija se aktivira i taj novac im se oduzima. To je ekonomski jezik koji je uspostavljen u procesu privatizacije. Još jednom se vraćamo na slučaj "Sartida". Prvo, menandžment kontrakt nikada nije potpisan za "Sartid" nego je potpisan za "ćerku" "Sartida", za preduzeće "Beli limovi" iz Šapca. Što se tiče "Sartida", u "Sartidu" je potpisan ugovor o preradi sklabova ili poznatije - lon posao, kakav postoji i u mnogim drugim industrijama. To znači da je za preradu sklabova "U.S. Steel" "Sartidu" plaćao cenu, i to jeste bio način da se obezbedi neophodan obrtni kapital za održavanje "Sartida". Ni jednog časa nisam rekao da je izlazak konzorcijuma banaka bila elementarna nepogoda, nego sam jasno rekao koji su razlozi za njihov izlazak, zbog toga što nismo želeli da prihvatimo bilo kakav ugovor o izradi nekakvih studija, koje bi se radile mesecima, gde bi samo država imala obavezu, a druga strana nikakvu garanciju. Kao reakcija na neprihvatanje takvog ugovora, konzorcijum banaka je odlučio da izađe iz ovog posla i hvala im na tome. Rekao sam takođe da kredit koji je konzorcijum banaka plasirao za "Sartid" nijednog časa nije bio državno garantovan kredit. Kao ekspert nikada im ne bih savetovao da finansiraju, da ubace 70 miliona dolara u "Sartid", 1997. i 1998. godine, da produže ugovor dve nedelje pre uvođenja sankcija kada je čitav svet znao da će sankcije biti uvedene, a da pri tom ne obezbede validnu državnu garanciju. To je bio njihov komercijalni rizik. Komercijalni rizik je verovatno u tom periodu imao za posledicu i visoke profite koji su ostvareni, ali isto tako onaj ko rizikuje mora da bude spreman i na podnošenje cene za taj rizik. Meni je jako žao zbog toga. Prema tome, nisam rekao da nismo imali kud. "Sartid" je ovu državu koštao 2002. godine 1.200.000.000 dinara. To je cena održanja kapaciteta "Sartida", 1.200.000.000 dinara je što kroz subvencije, što kroz neplaćene račune javnim preduzećima plasirano "Sartidu". Slične cifre se vezuju i za 2001. godinu, a pre toga ne želim ni da pričam, jer je stepen korišćenja kapaciteta "Sartida" bio 10 - 15%, tim pre su subvencije koje su ušile ka "Sartidu" bile mnogo veće. Prema tome, "Sartid" nikada nije bio profitabilno preduzeće. Ono je koštalo naše poreske obveznike. Danas imamo prvi put situaciju da u "Sartidu" radi 9.000 radnika i da "Sartid" ne košta državu ništa. Ti radnici koji štrajkuju u "Sartidu" redovno primaju platu, redovno primaju sve druge prinadležnosti i štrajk se obavljao u skladu sa zakonom. Meni je, i to da poručim javnosti, jako drago da u jednom privatnom preduzeću kakvo je "Sartid" danas postoji jak sindikalni pokret koji vrlo jasno definiše sindikalne ciljeve. To treba da bude put, između ostalog, za razvoj sindikalne borbe i za druge sindikate, a ne politički ciljevi, politička priča. Što se tiče 800 žalbi na privatizaciju koje, navodno, gospodin Gašo Knežević treba da rešava, to je očigledno zamena teze. Tih 800 žalbi odnose se na javne nabavke, ne na aukcijsku ili tendersku privatizaciju. Postupak rešavanja žalbi na aukcijsku i tendersku privatizaciju je vrlo jasno definisan zakonom. Žalbe, naravno, postoje. Rešenja se, naravno, izdaju u skladu sa rokom. Ako neko smatra da je oštećen, ima pravo da potraži i vanredni pravni lek i redovne pravne lekove od privrednih sudova, ili pak od viših sudova. Što se tiče Čonoplje, pomenuta je pre dva dana, nisam je ja pominjao, vi ste dobijali nekakve faksove, telegrame podrške i bilo šta. Ono što sam ja ovde pokazao, to je izvod iz registracionog uloška, gde vrlo jasno piše koliko je uložio jedan partner, koliko je uložio drugi partner. Nisam tražio da mi se tako nešto dostavi; kao što znate, tokom samog zasedanja taj faks je stigao ovde u Skupštinu i to je, zapravo, najbolji dokaz da javnost prati zasedanje Skupštine i da zna da reaguje kada se iznose neistine, polučinjenice, kada se neargumentovano napada ono što je urađeno. Verujte mi, ja sam takođe dobio veliki broj telegrama povodom navodnih istina koje se ovde iznose, ali mi ne pada na pamet da se služim tim metodama i da te telegrame ovde pokazujem. Pokazaću ih samo onda ukoliko se sa druge strane bilo koji slučaj potegne, pokazaćemo kao vrlo jasnu istinu. Što se tiče (čini mi se da je to poslednje i time završavam) Apatinske pivare i toga da su oštećeni manjinski akcionari, gospodo, ja ću vas podsetiti da su akcionari u Apatinskoj pivari upravo zahvaljujući transparentnoj prodaji akcijskog fonda, došli do saznanja kolika je vrednost njihovih akcija. Podsetiću vas da kada su akcionari samostalno trgovali, što nema nikakve veze ni sa Ministarstvom, ni sa Vladom, ni sa agencijom, kada je grupa njih poverila akcije brokerima, dobili su cenu od 1.700 dinara za jednu akciju. Dvadeset dana kasnije, kada je Akcijski fond izašao, kada je na pravi način organizovao konkurentnu prodaju, dobijena je cena od 11.700 dinara. To je najbolji dokaz da se najbolja tržišna valorizacija u tržišnoj privredi postiže kroz konkurenciju. Podsetiću vas još jednom, to je princip koga će se Ministarstvo, Agencija držati sve vreme tokom sprovođenja programa privatizacije, jer, podsetiću još jednom, mi prelazimo iz nekonkurentnog stanja u konkurentno. Te priče da su neka preduzeća prodata jeftino - pa, prodata su verovatno zbog toga što im kapital tako maloi vredi, jer su prezadužena, nelikvidna, nesolventna. Pogledajte firme koje nemaju visoke dugove, tu imamo cenu koja preko sto putaraste gore. Da vam dam samo jedan eklatantan primer. Pre otprilike pola godine jedno preduzeće iz Bečeja sa pet zaposlenih radnika nudilo se po startnoj ceni od 2.000 dinara. Uvažavajući težak životni standard, sve, ne mogu da verujem da pet zaposlenih nisu mogli da skupe 2.000 dinara da kupe svoje preduzeće! Aukcija je propala i tih petoro radnika je napravilo dobru poslovnu odluku, jer bi kupovinom tog preduzeća za 2.000 dinara kupili ogromne dugove koje bi kasnije morali da vraćaju. Cenu ne određuje ni Agencija ni Ministarstvo, nego tržište. Za nas je najvažnije da su procesi javni, da su otvoreni, da postoje jednaki uslovi za sve kupce i da nema diskriminacije, ali veoma je važno istaći da ono što se obeća, da će se investirati, mora da bude pokriveno bankarskom garancijom. Hvala vam.
Reč ima narodna poslanica Gordana Pop-Lazić. Narodni poslanik Branko Pavlović traži repliku. Narodni poslanici, da vas podsetim da u ovakvoj raspravi član Vlade, predlagač i narodni poslanik koji traži repliku imaju jednako pravo prvenstva. Dakle, samo redosled može da odluči i to je jedini način da svi dođu na red. Izvolite.
U tom vašem redosledu, gospođo predsedavajuća, uvek ministri imaju, naravno, prednost, pa dozvolite da dva ministra govore jedan za drugim, da biste meni, eventualno, dali reč. Evo, od podne do sada u četiri sata, predlagač nije mogao da izađe za ovu govornicu. Ministar Vlahović, koliko smo mi čuli, odlazi sutra za Kinu. (Ne.) Ostaje da nam podnese izveštaj. Ovo samo odgovara na naše optužbe. Ako sam ja iznela, možda, gospodine Vlahoviću, nešto sa čime se vi ne slažete, tvrdeći da je to neistina, ja sam samo iznela ono što su predstavnici raznih preduzeća koja su ušla u privatizaciju ili su privatizovana dostavili nama u poslanički klub da mi javnosti to ovde iznesemo i vas pitamo. Prema tome, javnost zna ko je ovde slagao, ko nije slagao i kakva je situacija zaista u tim preduzećima. Kada govorite o "Sartidu", zašto ne kažete da niko nije ili mi ne znamo ko je preuzeo dug od milijardu i sedamsto miliona. To nam kažite da čuju svi, pošto ste vi procenili, odnosno vaša kuća "Deloitte & Touche", da je vrednost "Sartida" 450 miliona dolara, a prodata je za 23 miliona dolara. Samo to da nam objasnite, da li ovde kada govorite, govorite kao ministar koji štiti interese države ili govorite kao savetnik "Deloitte & Touche", jer vi ste mu odavde više puta rekli - ne bih nikada savetovao da uloži pare u ovo, ne bih mu savetovao da uloži pare u ono, ali bih mu savetovao da uloži pare u ono, i sada ako brokeri slušaju šta vi pričate, znaju tačno šta se dešava na berzi. Vi se odlučite, ili ste u "Deloitte & Touche", ili ste u Vladi Srbije. I, odgovorite na ovo pitanje konkretno koje sam vam postavila, samo nećete moći odmah, jer hoću da odgovorim gospodinu Domazetu. Ne možete odmah, moraćete malo da sačekate, jedno dva sata. Dakle, milijardu i sedamsto miliona, gde je taj dug, ko je njega preuzeo, da li država ili neko drugi? Ostala sam dužna jedan odgovor ministru prosvete, ali pošto nije ovde, taj konkretan odgovor ću mu dati u njegovom prisustvu, a ovde pred sobom imam jedan časopis za mlade, taj časopis za mlade zove se "Impuls", oslobođen je poreza na promet na osnovu člana 11. stav 1. tačka 8) Zakona o porezu na promet, po mišljenju Ministarstva kulture i javnog informisanja. List je upisan u registar sredstava javnog informisanja koji se vodi u Ministarstvu pravde i lokalne samouprave Republike Srbije idistribuira se uz saglasnost i podršku Minsitarstva prosvete i sporta Republike Srbije. Ponavljam, zbog sadržaja koji ću izneti, list se distribuira uz saglasnost i podršku Ministarstva prosvete i sporta Republike Srbije. U osnovnoj školi "Vlada Aksentijević" podeljen je taj časopis, naizgled sadržina ne mnogo interesantna, izbori raznorazni za neke proizvode, srednja strana atraktivna za našu omladinu, ovo je osnovna škola, gotovo nikakav sadržaj, sem jedne interesantne stranice koja se zove: "Seks za početnike". E, to je uz saglasnost Ministarstva za nauku i kulturu, molim vas, obratite pažnju ovo je veoma interesantno. (Zoran Živković, sa mesta: To nije za vas.) Gospodine predsedniče Vlade, vi ste već rekli šta je za mene, vi ste već rekli da je meni mesto ispod Plavog mosta, zato dozvolite da ja ovo obrazložim kao majka troje dece, i ono što ne bih želela da moja deca u školi dobijaju, zato pokažite malo strpljenja. Znate, bila sam skoro u Nišu, prekopavaju Niš, vidim ja kopa se Niš, a ne znam šta se gradi, ne vidim da nešto niče, pitam - šta tražite, kažu - diplomu Zorana Živkovića. Pa nije ona tu - kažem ja - ona je u Peći, tamo je kupljena. Gospodine Živkoviću, vi ne razumete ovo, možda se ne bavite ni vaspitanjem svoje dece, ali ja da. Prema tome, ovo dakle pričam i zbog vas i zbog javnosti, šta naša deca dobijaju u ovom novom sistemu obrazovanja i ovo nije časopis koji se kupuje na kioscima, ovo je časopis koji se besplatno deli deci u školi i ja samo zbog toga govorim o tom sadržaju. Da je on na kioscima, molim lepo, dostupan svima, znači nije Ministarstvo za obrazovanje naročito zainteresovano za to, ali ono očigledno jeste. I evo, kaže:"Milovanje ili hvatanje (molim vas, ja čitam ono Što deca čitaju), zajedno sa poljupcima, spada u oblast predigre. Razlika između poljupca i milovanja je u tome što se poljupci obavljaju usnama, tj. jezikom, a milovanje rukama tj. prstima. Neke osobe više uživaju u poljupcima, neke u milovanju, ali ima i onih koji preferiraju kombinaciju. Savet za sva tri slučaja glasi (ovo je savet za decu koja su u osnovnoj školi): milujte polako, a najbolje je da idete korak po korak. Korak prvi:ruka - ruka. Korak drugi: ruka - rame. Korak treći: ruka - grudi. Ili, korak prvi: ruka - koleno, korak drugi: ruka - butina, korak treći: ruka - ona stvar". I tako naša deca za onu stvar, je li, imaju taj naziv - ona stvar. "Napomena: što je opuštenost partnera veća, to će i krajnji rezultat biti uzvišeniji. Pod krajnjim rezultatom se ne misli samo na seksualni odnos i orgazam, već i na uzajamnu bliskost, nežnost i radost. " Molim vas, možete vi ovde da se smejete, ovo nije nimalo smešno. Hoću ovo da pročitam, to su naša deca u ovoj školi i to se čita, ja ne vređam uopšte ovu govornicu time, ne. "Nekada je za milovanje neophodna atmosfera, poluzamračena ili još bolje zamračena prostorija, tiha muzika, lagano dahtanje i partner, naravno, ali ponekad je dovoljno samo ovo poslednje. Upozorenje: oblasti koji se najčešće "vataju" (pazite banalizaciju) su grudi i ona stvar sopstvene devojke. " Da li je moguće da ovo Ministarstvo za obrazovanje oslobađa, molim vas, plaćanja poreza i doprinosa i da se ovako nešto deli našoj deci? Prosto nisam mogla da odolim, a da vam ovo ne pročitam, ne zbog toga što tema odnosa polova ne treba da bude zastupljena, nego zbog načina na koji se to banalizuje. Evo, baciću ga ovako, toliko sam bila revoltirana kada sam ga dobila i kada mi je došao u ruke. (Narodna poslanica Gordana Pop-Lazić baca časopis pored govornice). A sada da se vratim na ministra... [[Isključen mikrofon.]]
Narodna poslanice, dok čitate tekstove iz časopisa, smatrajući to poentom svoje diskusije, dotle može da se krajnje tolerantno smatra da ćete napraviti poentu o uređivačkoj politici jednog lista u nameri kritike Vlade, a ne da se odnosite... Narodni poslanici, koji dobacujete iz klupa, ja vas molim da prestanete ... (Milorad Mirčić, sa mesta: Po kom osnovu...) Izričem opomenu narodnom poslaniku Miloradu Mirčiću... (Milorad Mirčić, sa mesta: Po kom osnovu to radiš, Goco Čomić?) Izričem drugu opomenu narodnom poslaniku Miloradu Mirčiću zbog nepoštovanja Poslovnika Narodne skupštine. Dakle, dok u obraćanju narodnim poslanicima imate sadržaj vašeg govora kojim treba da se utvrdi stav da Ministarstvo prosvete ne vodi računa o uređivačkoj politici, dotle to može da se smatra ponašanjem u skladu sa Poslovnikom. Onog trenutka kada krenete da bacate predmete po Narodnoj skupštini da biste izrazili svoj stav, tog trenutka samu obavezi da vas prekinem i da vam izreknem upozorenje da se u raspravi ponašate u skladu sa Poslovnikom Narodne skupštine i da svoj revolt ne izražavate na način na koji ste to upravo uradili. Izvolite dalje.
Zahvaljujem drugarice učiteljice. E, sada što se tiče Ministarstva za... [[Isključen mikrofon.]]
Narodna poslanice, kada se obraćate predsedavajućem Narodne skupštine dužni ste da to uradite u skladu sa Poslovnikom. Dakle, ko god predsedavao ovde, za vas je predsedavajući Narodne skupštine, bez obzira što nikako ne smatram da je zanimanje učiteljice uvreda ili pogrda, naprotiv, i očigledno da neki od nas ovde nisu imali dobre učiteljice onda kada je za to bilo vreme, ali vas molim da se u skladu sa Poslovnikom obraćate predsedavajućem. Izvolite dalje.
Zahvaljujem, gospođo predsedavajuća. Vi se ponašate u skladu sa ceduljom koja vam je stigla od predsednika Vlade i evo ja ću nastaviti da se ponašam u skladu sa vašim preporukama. Dakle, što se tiče, gospodine Domazet... [[Isključen mikrofon.]]
Zbog toga da vas upozorim. Bože sačuvaj, nikakvog incidenta neće biti u ovoj skupštini. Molim vas da u skladu sa Poslovnikom svoje izlaganje fokusirate na sadržaj koji se zove - kritika rada Ministarstva prosvete ili bilo kog od ministarstava. Izvolite dalje.
Hoću da razgovaram sa gospodinom Domazetom, samo neće gospođa Čomić da mi dozvoli. Ne znam, ako ona iščekuje neki incident ovde, da ja napravim incident, meni ne pada na pamet. Gospodin Domazet je vrlo prijatno raspoložen prema meni, očekivao je ovu raspravu, jer sam mu rekla da isto ovoliko koliko je on izlagao o nauci ja sam pripremila referat takođe o učinku ove vlade, vezano za nauku. Znam da to možda sada nije popularno u 16,00 časova kada nas gledaju najširi slojevi stanovništva, jer se ovo što Ministarstvo nauke radi odnosi uglavnom na jedan manji broj ljudi koji se bave naukom, istraživačkom delatnošću i naravno omladinu koja studira i koja ima želju da se bavi naukom. Pogotovo sam svoje izlaganje htela da posvetim onima koji studiraju prirodne nauke i onima koji studiraju istoriju. To je veoma važno i ne vidim zaista šta sam ovde pogrešno uradila kada sam se obratila gospodinu ministru, sem ako je to nedopustivo u parlamentu. Malo sam se vratila na beleške, vezano za vaše izlaganje, a onda ono što sam mislila da treba da javnosti kažemo, gde su promašaji ovog ministarstva. Za Ministarstvo za nauku i razvoj, za zgrade i građevinske objekte izdvojeno je 450 miliona dinara, a za usluge po ugovoru 200 miliona. Vi ste ovo uveličali u svom izlaganju, kao odvojili ste velika sredstva za rešavanje stambenih problema naučnih radnika i za objekte koji služe u naučne svrhe, i to su sada jako velike pare, a kadauporedite to sa iznosima koji se tiču usluga po ugovoru vidite da je to odnos 1:2. Dakle, to su nikakve pare za takve stvari. Specijalizovane usluge, rekli ste tri milijarde i 100 miliona, ali ste se ogradili i rekli da je to u stvari za celokupnu Vladu. Međutim, budžet je ukupno predvideo pet milijardi i 690 miliona za specijalne usluge, pa je razlika dve milijarde i 500 miliona. To je ono sa čim vi raspolažete. Hvalili ste se planom rada Ministarstva i vaše izlaganje se više odnosilo na to šta ćete vi ubuduće, kao da sada ovde Vlada podnosi neki ekspoze, bez obzira što je cela ova rasprava pokušaj da se javnosti prikaže da Vlada podnosi neki izveštaj. Ne podnosi Vlada nikakav izveštaj. Ovde Srpska radikalna stranka traži podršku ostalih poslanika u raspravi da se izglasa nepoverenje ovakvoj Vladi Republike Srbije. Dakle, to što vama predsednik Skupštine dozvoljava da vi iznosite izveštaje to je jedno, ali to građani vrlo dobro prepoznaju i nemojte kada izlazite ovde da govorite o tome šta ćete uraditi, jer nećete imati vremena ništa da uradite, sem ako ne budete u nekoj drugoj vladi. To je moguće, da se nađete opet u nekoj drugoj vladi i onda imate naravno viziju šta biste ako budete opet ministar za nauku, ali ako budete i to je podznakom pitanja. Kažete da je došlo do reformisanja naučno-istraživačkog rada u Srbiji. Sve to vezano za naučno-istraživački rad u Srbiji i sve ovo vezano za Vinču, to je dobro što ste pomenuli, koliko ćete idućeg meseca samoza opremu da izdvojiteza Vinču. Ja ću sa osvrtom na problem Vinče da vam dokažem koliko vodite pogrešnu politiku. To je najveći institut u Srbiji i u onoj staroj Jugoslaviji, koji se bavi naukom. Hvalite se da ste povezali 5.500 računara. Molim vas, šta se dobija na računarima? Raznorazni izveštaji. Nauka se ne radi na računarima i ako ste već povezali toliko računara, što bar jedinstveni birački spisak ne napraviste da nam nečemu služi, da tu nauku već jednom iskoristimo i dođemo dotle da Srbija tačno zna koliko ima birača, a ne da uvek nagađamo koliko nas je živih, a koliko mrtvihna biračkim spiskovima. Dobro je što se kupuje 590 naučnih časopisa i sigurno su naučnici gladni toga, s obzirom na to da su im plate toliko mizerne da više ne znam kako imaju motiva da se bave naukom, jer danas baviti se naukom u našoj državi stvarno je luksuz. Čovek od nečega morada živi, a od nauke ne može da živi. To kakve zakone tek mislite da donosite, to ćemo videti, da li ćete stići i kada ćete stići, a što se tiče oblasti mladih istraživača i omladine, vi ste zaboravili, gospodo, šta ste omladini obećavali. Obećavali ste da će kada dođete na vlast moći da se školuju besplatno, da stiču diplome, da neće ići u inostranstvo, da će se i oni koji su u inostranstvu vraćati, ali redovi naših svršenih intelektualaca pred ambasadama sve su veći i veći. Intelektualci odlaze u svet bežeći, jer ovde ne mogu očigledno da se razvijaju. Obećala sam vam da ću na jednom osnovnom problemu vezanom za nauku, jer sve počinje kod nas u Vinči kada su prirodne nauke u pitanju i sve se završava u Vinči, da vam dokažem koliko vodite pogrešnu politiku, imajući u vidu da ste vi mašinac i da ovo možda ne razumete, a meni su pomogli eksperti Srpske radikalne stranke da napravimo presek stanja u Vinči. Uvažavam da vi možda to i ne morate da znate, ali imate pomoćnike u Ministarstvu koji su za to stručni i koji bi tu mogli da vam pomognu, a na osnovu vašeg izveštaja takođe smo mogli da zaključimo da je to zbir izveštaja raznoraznih i različitih resora vašeg ministarstva.Ko je koliko bio kadar da vam pomogne on vam je toliko i pomogao, gospodine ministre, jer se vi naukom nikada niste bavili, koliko se sećam iz onoga što je pisalo u vašoj biografiji kada su vas ovde birali za ministra. Vi dođoste isto iz inostranstva, Singapur ili tako nešto, u vreme kada ste postali ministar. Glavni naučni projekat ove vlade po sredstvima koja se u njega ulažu jeste Akceleratorska instalacija "Tesla", a u daljem tekstu AIT u Vinči, čija je osnovna mašina ciklotron vinsi. Vođe projekta javno priznaju da je do sada za ovu stanicu potrošeno preko 18 miliona dolara. Oni koji malo višeznaju i prate šta se dešavalo od početka bliže su cifri od ukupnih 30 miliona dolara. Jedno je sigurno, za 20-tak miliona dolara moguće je bilo kupiti tri ciklotrona sličnih performansi kao što je ovaj u Vinči. Ministar Domazet je odmah po stupanju na dužnost bio detaljno upoznat sa svim aspektima ovog promašenog poduhvata. Ovo čitam zbog toga što ste se razbacivali parama koje nemamo i bacali u jamu bez dna, a posle ste prodavali ono što nije trebalo da prodajete nego da zadržite, jer je to Vinči potrebno, ali kada budemo zaokružili priču biće vam jasno šta sam htela da vam kažem. Tokom proleća 2002. godine pominjana je mogućnost uzimanja međunarodnih kredita i izdvajanja novih posebnih sredstava Vlade Republike Srbije za delimično dovršavanje onoga što je, prema preuzetim obavezama i planovima još od pre 15 godina, trebalo da radi već od kraja 1995. godine. U zaključku inostranih eksperata stoji da je za završetak instalacije trebalo još dve faze od po tri godine i po osam miliona dolara za svaku fazu. Vladi Republike Srbije i njenom ministru za nauku, tehnologiju i razvoj je jula 2002. godine predočeno da treba da su svesni činjenice da je donošenje odluke o produžetku gradnje ove instalacije ekvivalentno donošenju odluke o praktičnom uništavanju svih ostalih prirodnih nauka u Srbiji. Upozoreni su da su prethodnim nepromišljenim bacanjem novca za ovu stanicu sve prirodne nauke u Srbiji dovedene na ivicu ponora i da im je potrebna pažljiva terapija i svekolika pomoć. Vlada, izgleda, misli da bez prirodnih nauka Srbija može preživeti u ovom veku i stoga vodi politiku uništavanja domaćih osnovnih ili kako neki više vole da ih zovu fundamentalnih naučnih istraživanja. Na čemu baziramo ove zaključke? Pre svega, Ministarstvo je za nabavku eksperimentalne opreme za sve naučne projekte u Srbiji izdvajalo oko 1,5 miliona evra godišnje, za projekat ciklotrona treba izdvojiti po 2,5 miliona dolara godišnje u toku sledeće tri godine, i to ovim tempom, ukupno 16 miliona dolara za sledećih šest godina. Objasniću vam zašto to nije trebalo da se uopšte radi. Za zemlju kakva je Srbija, a tu pre svega mislim na ekonomsku snagu Srbije, ciklotronski projekat je očigledno potpuni naučni, tehnološki i ekonomski promašaj koji vi finansirate. Naši najcenjeniji stručnjaci kažu da je to toliki promašaj da bi ciklotron u Vinči trebalo zatvoriti, čak i da ga neko nekim čudom besplatno dovrši i pusti u pogon, a ne da bacite ovih 16 miliona evra. Uostalom, mnogo bogatije zemlje u svetu, Kanada, Francuska, Amerika, Rusija, zatvaraju takve i mnogo bolje ciklotrone. Za ovu našu stanicu "Tesla" u Vinči i za prirodne nauke u Srbiji danas sigurno novca nema i može da se izabere ili jedno ili drugo. Bez hitne suštinske materijalne podrške osnovnim istraživanjima u biologiji, fizici i hemiji i pažljivog plana za nabavku eksprimentalne opreme, prirodne nauke u Srbiji biće potpuno uništene pre kraja ove decenije. Kako bi se to moglo spašavati, moj ministre, samo ću kratko da vam kažem. Prestankom gradnje ove stanice oslobodilo bi se 2,5 miliona dolara koje graditelji traže da bi napravili, pazite, betonsku zaštitu koja se intenzivno radi ovog leta i, navodno, popravljaju neke greške u konstrukciji zgrade. Tu stavljam i znak pitanja i znak uzvika. Odustajanjem od završetka prve faze ciklotrona, oslobodilo bi se dodatnih 5 miliona dolara koje traže nezasiti graditelji. Ako bi Vlada investirala ovih 7,5 miliona dolara, mogle bi se u sledeće tri godine oformiti tri savremene laboratorije koje zadovoljavaju sve evropske standarde. Po jedna za svaku od prirodnih nauka. Vi se hvalite da je 500 novih istraživača zaposleno. Gde ste ih zaposlili, kada laboratorije nema ili kada su u lošem stanju. Za ove pare umesto što ulažete i bacate u ovu rupu bez dna i u ovaj promašaj od koga su svi u svetu odustali, treba da se vratite na ono što je potrebno, a to su laboratorije, i to za ove osnovne prirodne nauke, jer je ciklotron, u stvari, za nauku teška industrija. Ne znam da li vi to sve razumete, ali to vam je tako. Problem prioriteta u nauci još uvek niko u Srbiji ozbiljno nije postavio. Najbrojnija (a dobro je što ide predsednik Vlade, pošto ništa ne razume) naučna grupacija u Institutu Vinča jesu fizičari, to znate. Na naučnom veću, a u oblasti fizike, donela je neke zaključke i oni su se tu vama konkretno obratili i rekli da zahtevaju od vas da se više ne finansira izgradnja te akceleratorske instalacije "Tesla". Zašto vi i dalje na tome insistirate, njima nije jasno, a oni, valjda, naučnici bolje znaju šta im treba, a šta im ne treba; da li im treba teška industrija ili im treba neka novija tehnologija za istraživački i naučni razvoj. Hemičari su, takođe, podržali fizičare na tom njihovom naučnom veću. Gospodine premijeru, alo, gospodine Živkoviću, sedite u prvom redu, ja vas molim, stvarno me dekoncentrišete, govorim o stvarima koje su veoma bitne, a vi toliko galamite i mene, verujte, grlo boli. Ne morate da slušate. Najlepše vas molim da budete malo tiši, čitajte novine. Ministar Domazet je nastavio po svojoj, kažu, pameti, ne slušajući naučnike iz Instituta Vinča, ni fizičare, ni hemičare. Ne zaboravite, radi se o pameti ministra Domazeta, nemojte, molim vas, zaštitite me, gospođo predsedavajuća. Zašto me niko ne zaštiti?
Narodna poslanice, vi tražite da vas zaštitim, gospodin premijer traži da njega zaštitim.
Ja sam za govornicom, molim vas.
Pa, da svi zajedno poštujemo Poslovnik, pa smo zaštićeni. Molim i poslanike i članove Vlade da s pažnjom saslušaju narodnu poslanicu i da tako pokažemo da nam je svima zajedno do ove rasprave zaista stalo.
Hvala lepo što ste me uključili. Da li ima još promašaja u Ministarstvu za nauku? Naravno da ima, i to ne malo i koštaju još više. Tamo smo već konstatovali 18 miliona za nešto što niko ne traži, jer naučnici obično traže - dajte pare, dajte pare, a vi vičete uglavnom - nema para; znam kakva je tu procedura. Oni sada kažu - nemojte da nam dajete pare za ovo, to nam ne treba, to je prevaziđeno, a vi i dalje gurate u to. Sada oni kažu šta im treba. Jedan promašaj o kome ću dakle, govoriti, sigurno ministra Domazeta i ovu vladu u istoriju uvodi. Zašto u istoriju? Pa zbog toga što su uspeli da naprave najviše štete srpskoj nauci za najkraće vreme. To vam je onaj otpad o kome ste vi govorili afirmativno, a ja ću da vam dokažem sa naučne tačke gledišta da je to veliki promašaj. Naime, vi ste poklonili više desetina miliona dolara, možda čitavu stotinu miliona dolara, bespovratno, otuđujući iz Instituta Vinča sveže obogaćeno reaktorsko gorivo avgusta meseca prošle godine. Molim vas, skrećem pažnju na više desetina miliona dolara, možda čitavu stotinu ste poklonili. Ogromnu štetu se spremate da napravite, jer hoćete da započnete dekomisiju, a to je rasturanje vinčanskog reaktora koji košta između 50 i 100 miliona američkih dolara. U đubre se pretvara teškovodni nuklearni reaktor u Vinči, skoro unikatna istraživačka mašina, za čije bi građenje danas trebalo odvojiti stotinak miliona dolara. Želim da napomenem da je vinčanski reaktor bio u funkcionalnom stanju kada su ga sredinom osamdesetih zatvorili, a internacionalna atomska agencija iz Beča je bila dužna da za ovaj istraživački reaktor isporuči nov sigurnosni sistem, a 85% toga je već stiglo, da vas ne zamaram, malo ću i da preskočim, shvatili ste o čemu se uglavnom radi, pretpostavljam. Dakle, ovo je kratak komentar šta ste vi poklonili. Tu se postavlja jedno prosto pitanje - dokle će nam se događati ovakve stvari i ko je za to kriv? Tu dolazimo do odgovornosti. Možda vam u odgovoru na ovo pitanje može pomoći prošlogodišnja izjava ministra za nauku i tehnologiju gospodina Domazeta, pošto je on ekspertski kadar Demokratske stranke, povodom odluke da se demontira nuklearni reaktor. Ništa se, kaže gospodin Domazet, u suštini neće promeniti. Naši nuklearni fizičari i dalje će imati posla. To što smo im rekli da demontiraju nuklearni reaktor isto je kao da smo im rekli da ga sagrade, samo malo drugačije.... Sada je neko shvatio, neko nije shvatio, ali ovi naučnici i istraživači jesu shvatili o čemu se radi. Nije se ovde čuditi ministru Domazetu, on je član Vlade već tri godine, koja nas oslobađa i od naših preduzeća i od banaka i od mladosti koja još brže odlazi, a i cela Vlada izgleda odlazi. Njima je sve bolje, narodu sve gore. Što se tiče opomena koje ste dobijali od stručnjaka iz Vinče, koji su vas savetovali dobronamerno šta treba da činite, naučno veće iz oblasti fizike Instituta u Vinči obratilo se jula meseca 2002. godine sledećim pismom svim važnim institucijama u zemlji (pokušavam da skratim ovo): i predsedniku SRJ i predsedniku Savezne vlade, i predsedniku Vlade Republike Srbije, i ministru odbrane i načelniku Generalštaba VJ, i Saveznoj nuklearnoj komisiji i javnosti, zato što Vinča nije neka samostalna zanatska trgovinska radnja, nego je bitna za sve ove oblasti života, pre svega za medicinu, za odbranu. Naučno veće iz oblasti fizike Instituta Vinča odlučilo je da se sledećim dopisom obrati relevantnim državnim institucijama, SANU i javnosti: "Ako svi na visokim dužnostima, koje moraju visoko i da obavezuju, hitno ne upotrebe svoja ovlašćenja koja je na njih preneo narod, do kraja avgusta ove godine biće iz naše države bespovratno izneseno u inostranstvo po bagatelnoj ceni celokupno sveže nuklearno gorivo koje imamo. Prodaja ovog materijala, koja je usledila, u bescenje, bez neke adekvatne nadoknade i to u smislu potencijalne naučne i tehnološke vrednosti, bila bi jedan od najjačih u nizu udaraca nanesenih nauci od jedne neobjavljene naučne politike, koji ako se nastave prete da uskoro nepovratno razore osetljivo tkivo misaonog života, koji u ovom momentu predstavlja najveći domet naše naučne i tehnološke pismenosti, a koje je stvarano sa najvećom brigom i požrtvovanjem više generacija decenijama unazad." Ovih dana su vam Rusi ispostavili račun za odnošenje visokoradioaktivnog nuklarnog goriva reaktora u Vinči. On iznosi preko 45 miliona američkih dolara. Prošlo je svega godinu dana, a ono na šta su stručni ljudi upozorili sve relevantne faktore ove zemlje da će se desiti, ostvarilo se. Istina je došla kao udarac motkom po glavi. Da sve bude još tragičnije, Amerikanci su u isto vreme dok su nama otimali gorivo i zatvarali reaktor, preduzimali korake da nekoliko svojih reaktora, čak četiri, znatno slabijih performansi od vinčanskog reaktora, osveže i rekonstruišu. Da rezimiramo: otuđeno gorivo je, da ste poslušali savete stručnjaka, moglo da obnovi celokupnu nauku u Srbiji. Dakle, vi se hvalite da ste otuđili ovo, a to nije trebalo otuđiti, to je moglo da obnovi celokupnu nauku u Srbiji. Zbog politike i diplomatske nepismenosti onih koji na to utiču, ovo je propalo, a Amerikanci, kao što znate, više od svega vole poltrone, dok im trebaju, a kada im više ne trebaju, onda ih preziru. Sledeći korak ministra Domazeta je jedino logičan, jer je trebalo uraditi nešto da se zatrpaju za sva vremena promašaj i malverzacija oko ove akceleratorske instalacije i davanje u bescenje svežeg unikatnog obogaćenog reaktorskog goriva dovoljnog da reaktor u Vinči radi preko 20 godina. On zato jula meseca ove godine pristupa nečemu što zove transformacija Instituta Vinča, a radi se o rasturanju najvećeg i najpoznatijeg naučnog Instituta u Srbiji. Svašta, naravno, Domazet priča da bi opravdao ovu svoju destrukciju: te Vinča nije naučno uspešna, te da će Institut njegovim razbijanjem na četiri dela postati jedinstveniji, iako je sada jedno pravno lice, znači jedinstven i kao takav funkcioniše već 50 godina, te nije zadovoljan tempom kojim je prethodni v.d. direktor vršio traženu reorganizaciju itd. Da i sam ministar nije mačiji kašalj dokazao je i tako što se umešao oko izbora v.d. direktora Vinča, pa je ucenio nastavno-naučni savet, pa kaže - ako ne bude izabran taj i taj, prestaću sa finansiranjem svih projekata u Vinči, a narednog dana ću poslati finansijsku policiju u Institut, pa ću isključiti sve predstavnike Instituta iz svih radnih tela itd. Onda je logično da se u odabranoj komisiji za tzv. transformaciju nađe čovek od 33 godine koji se zaposlio 2000. godine, pošto je posle osam godina studiranja završio fiziku i samo posle tri godine rada u Vinči. Baš me interesuje da li je i on u Demokratskoj stranci, treba li on da transformiše ljude od kojih je većina onih koji su se zapošljavali 70-tih i pre 30-te čak doktorirali. Tako ni u Titovo vreme nije bilo, ali sada jeste. Dakle, ako uništite Vinču, ministre, Vinča je takva kakva je, jedino pravo jezgro u kome još gori neka organizovana vatrica nauke koju predani ljudi jedva održavaju. U Vinči je fizika, hemija, biologija i određeno iskustvo rada na primenjenim naučnim projektima. Vinča danas ima 15% kompetentnih istraživača u Srbiji, 2000 kompetentnih ima Srbija danas, a Slovenija ima 5.500 po nekim međunarodnim podacima, a ostali su istraživači; negde ukupno oko 7.000 Srbija ima istraživača, a nadam se da pravite razliku između naučnika i istraživača. Iz gore iznetog jasno je da još jedno karakteristično postupanje aktuelne vlasti imamo na delu, da je to najsuroviji odabir po novoj moralno demokratskoj mondijalističkoj političkoj podobnosti i bez savesnosti. Ovo ni u vreme inkvizicije nije bilo da vam ne daju vodu dok ovoliko radite. I tako svašta se... ne bih ja vašu vodu uzela pa makar crkla žedna, valjda zaslužujem ovde nešto novo. Šta ja znam šta ste vi radili sa tom čašom vode. Svašta se danas u Srbiji događa. Piše se nova istorija kojom bi našem narodu da usade osećaj krivice za nepostojeće zločine i da srpske heroje u zločince pretvore. Zatire se svaki trag srpske nauke, ja sam se malo prebacila na istoriju, i naravno da se započinje žurnim rasturanjem najvećeg i najpoznatijeg naučnog instituta u Vinči, pre donošenja zakona o naučnom radu, koji je tek u pripremi. Od naučnika u Vinči se traže svetski rezultati, a najveća i najvažnija grupacija fizičara u Institutu nije poslednjih 15 godina dobila nijedan eksperimentalni uređaj vredan preko 50.000 dolara i ništa u poslednje tri godine, ako se ne računaju mizerna sredstva data na popravku davno prestarelih eksperimentalnih uređaja. Na nabavljenim računarima, kažu da ima previše personalnih računara, kojima se Domazet tako diči, nauka se raditi ne može. Na njima se mogu pisati samo lepo frizirani izveštaji o nekim davnim merenjima i eventualno nešto zaraditi, kada se tako na an gro kupuje, da bi se dopunile mršave ministarske plate. Domazet će ostati upamćen još po nečemu. Nedavno se na sajmu pojavila objava da su neki rukovodioci projekta nagrađeni za, navodno, ažurno vođenje projekta. Jedan od projekata iz fizike se nalazi na 43. mestu, od 45 projekata. Ovo dajem kao primer koliko vi vodite računa o istaknutim naučnicima. Taj projekat je jedva uspeo da zadovolji i dobije mršavu prelaznu ocenu. Nagrađeni rukovodilac je u rubrici gde stoji ocena kvaliteta projekta - faktor 0,004. Taj je imao ravno 375 puta lošiju ocenu od prvoplasiranog projekta, koji je u toj koloni kvaliteta postignutih rezultata imao ocenu 1,501. To su vaše zasluge. Međutim, očigledno se radi o političkoj podobnosti, odnosno političkoj nepodobnosti onoga koji je bio na prvom mestu. Šta je, u stvari, trebalo uraditi? Trebalo je u uslovima velikih budžetskih ograničenja sačuvati preostale kadrove koji su dobro radili i preživeli poslednjih 15 teških godina za nauku. Da li je propisivanje pravila i donošenje zakona bilo teško uraditi? Ministre, vi niste iz te oblasti ništa još uradili, a mogli ste. To pitaju naučnici koji se bave fizikom, hemijom, biologijom, koji rade u laboratorijama i naučno-istraživačkim stanicama i apsolutno nezadovoljni vašim radom. To je bilo vezano za vas. Toliko imam snage. Verujte, više me zamorio onaj uvod i rasprava sa predsednikom Skupštine da li ja zloupotrebljavam govornicu ili predstavnici Vlade, pa dođosmo na to da je uvek kriv onaj ko je za govornicom, odnosno ko je u opoziciji. (Predsedavajuća: Razgovarali ste sa potpredsednikom a ne predsednikom Skupštine, ali razumem pad koncentracije.) Zašto mi isključujete vreme? Tako pratim koliko dugo izlažem, jer hoću da postignem izvesne rekorde. Ovo sam vam odgovorila tek toliko da znate da smo znali kakva će vam koncepcija biti, da će svako od vas podnositi neke izveštaje, pa tek toliko da znate da pratimo vaš rad pojedinačno i da za svakog možemo da odgovorimo. Nešto me je mrzelo da čitam i da se prisećam svega onoga vezano za Dušana Mihajlovića, za Gašu Kneževića, za Čovića. Doduše, oni nisu još ni podnosili izveštaj, pa ćemo tek imati vremena da to iznesemo u javnost, jer su išli naši zahtevi za smenu tih ministara na vreme, a sada smo dobili zahtev za razrešenje jednog ministra, u toku rasprave o celoj Vladi, koja očigledno pada, pa mi nije jasno kako će ovde skupštinska većina da nađe 126 glasova da razreši jednog ministra. To je prosto nemoguće, tako da gospođa Rašeta može slobodno da sedi u svojoj ministarskoj fotelji. U ovom parlamentu nema ko da je razreši. Ne može joj ni predsednik Vlade ništa. Ono što je naročito bitno i što ova vlada, kao grobar srpske privrede i ekonomije, treba da odgovori - gospodine predsedniče Vlade, ne gledam u vas, tu samo mislim na ove ekonomske eksperte, a nema ni gospodina Milovanovića - kako ćemo da sprečimo ovu najveću stopu nezaposlenosti? To je ono što narod najviše brine, a ne koliko smo personalnih računara kupili ili koliko smo mreža za ribu nabavili. To narod ne interesuje, nego kako da mi zaposlimo ovih 970.000 ljudi koji su ostali bez posla i one koji će tek da ostanu bez posla, jer je pred stečajem i pod stečajem još 21.000 preduzeća. Kako ćemo ovaj spoljnotrgovinski deficit da smanjimo, kako ćemo ovu prezaduženost da smanjimo, kako ćemo da izbegnemo argentinski scenario? To što vi kažete da nam je 220 evra prosečna plata, samo da znate da su Argentinci pukli onda kad im je bila 500 dolara i više. Oni su već tada pukli. Kako se mi još držimo, to je pitanje, ali ćete morati na ova osnovna i krucijalna pitanja, zbog kojih mi tražimo smenu, pored onoga što vas je jutros i Dušan Mihajlović optužio za dodatni kriminal, da odgovorite. Podsetićemo vas u toku sutrašnjeg dana na ono što vam je svojevremeno govorio Čanak, Čović, pa šta ste vi njima govorili, pa kako ste se dogovarali i kako ste do sada opstajali.
Pravo na repliku, narodni poslanik Branko Pavlović.
Nema sad gospodina Vlahovića koji je izazvao repliku, ali vratili smo se na argumentaciju povodom "Lafarža", odnosno Beočinske cementare i "Sartida", odnosno "US Steel". Gospodin Vlahović je rekao da je cilj da se stvori konkurentnost. Ključna stvar u ova dva slučaja je da konkurentnosti nije bilo. To je suština cele priče. Konkurentnost u slučaju "Sartida" je bila tačno nula. Dakle, nikakva konkurentnost. Gospodin Vlahović nam je objasnio da je, u stvari, Vlada vodila čitav taj posao oko konzorcijuma banaka, kasnije oko "U.S.Steel", oko finansiranja "Sartida" i takođe je potvrdio moju tezu da je čitava varijanta sa stečajem i stečajnim upravnikom u stvari samo prikrivanje iza jednog postupka i formalno nadležnihi ljudi, a da su suštinske odluke donosili ljudi iz Vlade i, naravno, u tom timu za to je bio zadužen gospodin Vlahović. To je suština. On kaže konkurencija, a onda je tu konkurencija nula. Dakle, ta fabrika je prodata bez licitacije i bez tendera. Sasvim je normalno da ide na licitaciju i tender, zato što se time obezbeđuje konkurencija i mogućnost da se dobije bolja cena. Kasnije, kada je to urađeno, videli smo iz nastupa stranih firmi, između ostalog i firme koja je veća i značajnija od "U.S. Steel", da su bili spremni da ponude daleko veću cenu od one koja je dobijena tom privatizacijom. Zašto to mene tangira? Ne zbog onoga što mi se stavlja na teret, kao da ja zastupam nečije tuđe interese. Ne, od veće dobijene cene, stečajna masa bi bila veća, a ključni poverioci, prioritetni u toj stečajnoj masi, u stvari su sve državni fondovi i državna javna preduzeća. Mene boli što je takvim postupkom, praktično, u širem smislu budžet, odnosno državna imovina oštećena za veoma velika sredstva. Što se tiče prodaje cementara, rezultat te konkurencije i tog tendera bilo je da ste za tri cementare imali četiri ponuđača. Dakle, konkurencija 0,25. Drugim rečima, naravno da se ta četiri ponuđača neće takmičiti, nego će se dogovoriti ko da uzme koju cementaru i tako da omoguće tom četvrtom da na nekom drugom tenderu u svetu ostvari svoje interese. Onda ste dobili cenu koju ste dobili. Drago mi je što smo činjenično videli da sam ja rekao tačne cifre: 133 miliona, 114,5, a ja sam rekao 18,5 miliona. Tu smo se makar složili. Objašnjenje da je reč o 70% akcija, a ne o 100%, to je tačno. Dakle, zaista nije isto da li je 70 ili 100%. Gde gospodin Vlahović nije u pravu? Nije u pravu, zbog toga što nije ista akcija koja je kontrolni paket. Ne vredi svaka akcija isto. One koje čine 70% imaju kontrolni paket u upravljačkom smislu, u tom preduzeću vrede više, tako da njegova matematika tu nije sasvim ispravna. Slažem se da ja nisam uzeo u obzir ovaj deo koji se odnosi na 30%, ali ostajemo na istome, četiri ponuđača za tri cementare, kombinacijom elemenata... (Predsednik: Upozoravam vas na prekoračenje dozvoljenog vremena.) ... tri cementare jednovremeno samo iz cementne industrije i 7,5 miliona. Kada saberete rezultat je - nema konkurencije.
Reč ima predsednik Vlade, gospodin Zoran Živković.
Imam poseban motiv da objasnim ovo gospodinu Pavloviću, i našim građanima, pre svega zbog toga što mislim da on misli da ima dobre namere, ali da iz nekih razloga to ne pokazuje kada je za ovom govornicom. Znači, rekli ste da je 133 miliona veće od 117 miliona, što je tačno. Ali ovo je bilo za 100%, a ovo drugo je bilo za 70%. Kada to izračunate onda vidite da je 70% od tih 133 miliona, devedeset i nešto miliona, što je za skoro 20, ili preko 20 miliona manje nego što je ostvarena cena. To je jedna stvar. Druga stvar, stalno mešate. Ne znam da li ste za tendere ili za direktne razgovore. Kada je "Sartid" u pitanju mislite da jetrebalo da bude tender. Kada je "Lafarž" bio u pitanju, trebalo je da bude direktni razgovor. Odredite se, koju god hoćete opciju da vi proglasite da je najbolja, ja se sa tim slažem, i onda pravite analizu u odnosu na tu opciju. Četiri ponuđača za tri cementare dokazuje da nema konkurentnosti. Imali ste tri ponuđača za dve fabrike duvana. Ostvareno je preko 600 miliona evra, za dve fabrike duvana, tri ponuđača. Po vašoj logici, to je još manja konkurencija. Da li se slažete sa tim? Koja je primedba na prodaju tih fabrika cigareta? Imate "Beopetrol" koji je prodat. Samo su dva ponuđača bila, pa niko, čak ni vi niste rekli da je tu urađeno nešto što je loše. To ništa ne valja. Mislim da imate problem. Ako za vas ništa ne valja na svetu, a postoje ljudi kojima bar neki deo toga odgovara, onda bih ja, da sam na vašem mestu, počeo da razmišljam o sebi. Zašto samo meni ništa ne valja? Da li me to neko mrzi? Da li imam neki problem sa svojim okruženjem? Da li imate dokaz da je neko ko je zaključio da ima problem sa svojim okruženjem, na kraju ispao jedini on u pravu? Ne. Nažalost, takvo je iskustvo ovih vekova iza nas, da obično to znači nešto drugo. Ja ne mislim da u vašem slučaju važi to što je važilo za mnoge, ali vas molim da u svojoj kritici vlasti u kojoj ste bili, možda ste još uvek, kod vas se to ne zna, iz dana u dan, definišete šta su vaši utemeljeni stavovi. Znači, samo mi kažite, kada ponovo dođete ovde, da li ste za to da je direktna ponuda i direktna prodaja dobra, ili je dobar način da se tu ide kroz tendere. Ako mi govorite da je kombinacija najbolja onda tu ulazimo u pitanje arbitrarnosti, a onda se nikada nećemo složiti ko je tu u pravu.
Pravo na repliku, narodni poslanik Branko Pavlović.
Kao što vidite, ja se trudim da izbegnem svaki mogući nivo uvredljivih tonova, računajući da je argumentacija sasvim dovoljna. Dakle, vi živite u jednoj zabludi da tender isključuje nameštanje. Dakle, načelno, tender je bolji od direktne pogodbe, tu nema spora, ali imali smo čitav niz nameštenih tendera. Odmah ću da vam kažem: tender za kupovinu nafte u 2002. godini, vrednost preko 400 miliona dolara, potpuno namešten tender. Dakle, kada ste rekli, maločas, to ste rekli danas pre podne, ja nisam imao priliku da vam repliciram. Drago mi je što me sada iz klupe pitate šta sam preduzeo, reći ću vam to, vezano i za ove prethodne. Odmah samjavno o tome govorio, i u jednom i u drugom slučaju. U ovom prvom slučaju, vezano za cementare, nisam imao tu sreću da me prenese neki centralni medij, pa sam to ponavljao po lokalnim medijima. Kada je u pitanju tender za naftu, to je bilo preko cele naslovne strane jednog vrlo tiražnog dnevnog lista. (Milka Marinković, sa mesta: "Nacional"?) Ne, bio je "Blic", ako već hoćete da znate koja je novina bila. Moram da vam kažem da je to bilo u dva navrata sasvim vidljivo, a što se tiče vaše primedbe koju ste izneli pre podne, da je neophodno podnositi krivične prijave, ja sam potpuno uključen u taj proces kadriranja u tužilaštvu i uopšte nisam naivan čovek da podnosim krivične prijave. Ako jedanput Inicijativa za normalnu Srbiju bude na potezu, sve će se to rešiti u sto dana. Hvala.
Reč ima predsednik Vlade gospodin Zoran Živković, zatim ministar za privredu i privatizaciju gospodin Aleksandar Vlahović.
Evo, imamo jedan vrlo jasan dokaz, gospodine Pavloviću. Koliko se sećam, vi ste doskoro bili član Upravnog odbora NIS-a. Koliko se sećam, NIS kupuje naftu. Znači, vi sada kažete da je tender za kupovinu sirove nafte za 2002. godinu bio namešten, a vi ste sedeli u Upravnom odboru NIS-a. Vi predstavljate Inicijativu za normalnu Srbiju. Toliko. To ste vi, gospodine, trebali da sprečite. Ne u novinama. U novinama svako može nešto da kaže. U novinama bilo ko može da kaže bilo šta. To je isto demokratija. Malo je gorka, ružna, takva, ali i to je demokratija, ali vi ste imali državnu obavezu, kao državni zvaničnik u Upravnom odboru, izabran od Vlade, da štitite interese ove države, građane ove države, da na to reagujete na zakonom predviđen način, a ne da pišete kroz novine. Ili ste svesni da tu nema ničega od nameštanja, nego je to jedini način da vi političkiopstajete, da kažete da ste vi za normalnu Srbiju. Ja sam govorio o normalnoj Srbiji, a vi ste sedeli u Upravnom odboru u trenutku kada ste videli da nešto ne valja, ili se to vama tada samo učinilo, pa ste svesni. Ne znam šta vam znači da ste učestvovali u kadroviranju pravosuđa.Ja nisam. Otkud vama pravo da u tome učestvujete? Ko ste vi da u tome učestvujete? Još ako kažete da je to loše kadrovirano, kako ste dopustili da bude na tako loš način to urađeno? Slažem se, ako ste to mislili, da u jednom delu pravosuđa imamo jako loše kadrove i za te kadrove nije kriv ni ministar Batić ni Vlada Srbije. Pitajte Vrhovni savet pravosuđa i pitajte sebe. Vi ste kadrovirali sudije, nije Vlada Srbije kadrovirala sudije, svi vi koji sedite ovde, i opozicija i poslanici vlasti i neki koji su bili tamo - ovamo, i neki koji su za normalnu Srbiju i neki koji su za neku drugu Srbiju. Prema tome, molim vas da mi kažete, to mene jako interesuje, sve detalje o nameštanju tog tendera za sirovu naftu.
Replika, narodni poslanik Branko Pavlović.
Sve ću da vam objasnim. Dakle, broj jedan, tender za naftu je raspisan mimo Upravnog odbora. Imao je otvoreni rok od sedam dana, za nabavku 2.400.000 tona, ukupno sedam dana je trajao taj tender, uključujući i subotu i nedelju. Tražio je da se ponuda donese u koverti u Beogradu po lokalnom vremenu, što takođe skraćuje vreme svim onim DHL-om i drugim sredstvima kako se može uputiti, drugim rečima, priprema celokupne tenderske dokumentacije koja bi mogla uopšte da bude podneta bila je svedena realno na 48 sati, što znači da je mogao da reaguje samo onaj ko je unapred imao najavu da će se to dogoditi. Upravni odbor se suočio samo sa posledicama toga, vodio petosatnu raspravu u kojoj je nekadašnji ministar gospodin Novaković bio prisutan i tražio da se o tome glasa; bio je predlog da se to podrži, to nije podržano, taj tender od strane Upravnog odbora nije bio podržan. Preglasan sam bio u delu gde je trebalo da bude da se tender obara, ostalo je pata karta u okviru Upravnog odbora. Po Poslovniku Upravnog odbora NIS-a, svaki član odgovara lično za svoje glasanje i krivično i materijalno. Prema tome, kada glasam protiv, ja sam uradio sve što je trebalo da se uradi, javno sam izašao sa time o čemu se tu radi, a javni tužilac je dužan po službenoj dužnosti da takvu stvar ispita, prema tome, dalji koraci su potpuno nepotrebni. Što se tiče toga da me pitate ko sam ja - ja sam član Odbora za pravosuđe i upravu, govorim o situacijama, o ova prethodna dva slučaja, vezanim uglavnom za kraj 2001. godine i početak 2002. godine. U toku cele 2001. godine, po zakonu, Odbor za pravosuđe i upravu je bio jedino nadležan za vođenje kadrovske politike u tome. Dakle, kada me pitate ko sam ja, ja sam neko ko je bio u telu i ko zna kako je to rađeno do detalja. Rađeno je tako što je izvršna vlast izvršila pritisak, znači, dosta smo dobro radili negde do marta, aprila meseca 2001. godine, onda je izvršna vlast izvršila pritisak od maja do juna, ja sam takođe tu bio protiv, vi niste bili u ovoj skupštini, bio je prekid zbog nameštanja v.d. tužioca itd, svašta smo ovde imali, čitav cirkus i onda smo bili bez republičkog tužioca sve do kraja godine. On je potpuno rezultat nekog kompromisa, koji nema nikakve veze sa mnom. Dakle, kada govorite sa nipodaštavanjem, meni se učinilo da govorite sa nipodaštavanjem, formalno sam bio u telu koje je formalno bilo zaduženo i tačno znam kada je krenulo nizbrdo. Krenulo je od Jelisavete Vasilić i od toga kada ste jednog nespornog člana, kao najboljeg za tada Viši privredni sud, prvi put patentirali vi u Demokratskoj stranci, glasali sa radikalima i SPS-om i oborili taj predlog. Tako je to bilo.
Upozoravam vas na prekoračenje dozvoljenog vremena. Reč ima ministar pravde gospodin Vladan Batić. Izvinjavam se ministru Vlahoviću, izvolite.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, nije mi poznato ono što je gospodin Pavlović maločas rekao - o kakvom se to pritisku izvršne vlasti radilo? Upravo ono što je sada izneo je u kontradikciji sa tom tvrdnjom. Izbor Jelisavete Vasilić je vršen i nije prošao ovde u parlamentu i to nikakve veze nema sa izvršnom vlašću, niti ju je ona predložila, niti ju je ona birala.
Reč ima ministar za privredu i privatizaciju gospodin Aleksandar Vlahović.
Dame i gospodo narodni poslanici, interesantna je elaboracija da je 70% kapitala isto što i 100% kapitala. Tačnije, interesantno je reći i dalje ostati pri tvrđenju da je cena koja je dobijena za 100% kapitala i koja je evidentno niža u odnosu na cenu koja je dobijena kroz tendersku privatizaciju zapravo povoljnija cena; 70% kapitala na osnovu prethodnih dogovora, a na osnovu procedure koju je započela još prethodna Vlada, definitivno je niža cena od one koja je postignuta na tenderu. "Lafarge" koji je kupio Beočinsku fabriku cementa, pored toga što je za 70% kapitala platio više od 52 miliona dolara, ima obavezu da po istoj ceni, minimum po istoj ceni, otkupi sve ponuđene akcije od malih akcionara. Prema tome, u teoretskom slučaju, ukoliko želi da bude vlasnik 100% kapitala, a ima obavezu kada god se akcije ponude, da te akcije kupi, on će morati za 100% kapitala da izdvoji 134 miliona maraka prema onoj vašoj prvobitnoj računici. Drugo što želim da kažem, i da bismo se manuli praznih priča, zašto je 7,5 miliona tona cementa uslov za one koji mogu da konkurišu? Ja vas po treći put pozivam da ovde kažete građanima Srbije, da date jedan primer u centralnj Evropi, koji je to finansijski partner, koji je to kupac koji ne dolazi iz cementne industrije kupio cementaru u postupku privatizacije u centralnoj Evropi, pri tome isključite Tursku, jer to se samo tamo desilo, a Turska nije bila u tranziciji kakva je poznata za centralnu Evropu. Ako nemate taj primer, onda nemojte da mi pričate o tome zašto uslov od 7,5 miliona - zato što je praksa pokazala da je najbolji način za cementnu industriju upravo strateški partner i da je neoprostiva greška za onog ko se drzne da proda finansijskom partneru kroz tender ili bez tendera, jer iza toga cenu za to plaća država. To važi za cementnu industriju, to važi za naftnu industriju, to važi za čitav niz industrija gde je prisustvo strateškog partnera neophodno i kada pogledate privrednu mapu Evrope sa aspekta cementne industrije, onda ćete videti sfere uticaja pojedinih multinacionalnih kompanija. Prema tome, taj tender koji je napravljen za Beočinsku fabriku cementa, za druge cementne industrije je zapravo najbolji dokaz da Vladi Srbije, Ministarstvu, u postupku privatizacije nije najvažnije da dobije najveći iznos prihoda, nego da dobije strateškog partnera koji će investirati, koji će investirati u socijalni program i koji će obezbediti stabilnu budućnost. Da smo kojim slučajem skinuli taj uslov i rekli - neka kupi ko hoće, znamo da bismo onda, verovatno, dobili više novca za državnu kasu, ali smo sigurni da bismo onda napravili neoprostivu grešku za cementnu industriju i da bismo posle toga imali problema sa tom industrijom. Hvala na pitanju - zašto to nismo uradili, nismo uradili zbog toga što smo odgovorni i zbog toga što želimo da ova zemlja ima multinacionalne kompanije koje će unaprediti kvalitet korporativnog upravljanja i obezbediti stabilan razvoj ove industrije.
Reč ima narodna poslanica Zlata Đerić, povreda Poslovnika, zamenik predsednika poslaničke grupe Nova Srbija.
Poštovane kolege, poštovana predsedavajuća, rasprava je ovde poprimila prilično piretične tokove i ja reklamiram povredu Poslovnika nastalu još u prepodnevnim satima kada je izrečena opomena šefu poslaničke grupe Nova Srbija. Time je povređen Poslovnik u članu 102. Čak devet članova Poslovnika reguliše, naravno, održavanje reda na sednici i oni treba da budu primenjeni, ali član 102. Poslovnika ne sadrži nijedan osnov po kome bi se mogla izreći sankcija gospodinu Ćirkoviću, jer isti nije prišao govornici bez dozvole predsedavajuće, nije govorio pre nego što je dobio reč, nije prekidao, ometao ili dobacivao govorniku, nije iznosio činjenice ili ocene o privatnom životu drugih lica, nije koristio psovke i uvredljive izraze, nije narušavao rad sednice, niti postupio protivno odredbama ovog poslovnika. Prema tome, upotreba reči - subjekt, ne može se oceniti ni sankcionisati kao delikt. Da vas podsetim samo, reč subjekt od latinske reči subjectum koja je uvedena u naš jezik znači - osnov ili temelj, i njome se označava lice ili osoba, za razliku od objekta. Prema tome, izvodi se od te reči i reči subjektivan, što potvrđuje da je reč o licu i može tako da se upotrebi. Hvala vam.
Narodni poslanik Zoran Ćirković povredio je član 100. stav 2. koji kaže: "Narodni poslanici dužni su da se jedni drugima obraćaju sa uvažavanjem". Dakle, mi se ovde obraćamo jedni drugima sa uvažavanjem i tako će ostati do kraja. Nemate pravo na repliku. Niste spomenuti. Dobro sam slušala gospodina ministra i rekao je - pozivam vas, u smislu svih narodnih poslanika. Ja sam tako razumela i ne vidim da ste vi ovde baš najbitniji, da samo vi replicirate. Prema tome, nastavljamo raspravu. Reč ima ministar za nauku gospodin Dragan Domazet.
Poštovana gospođo Pop-Lazić, ja ću pokušati da odgovorim na vaša pitanja, na vaše sugestije. Pokušaću da vrlo argumentovano pružim objašnjenje i mislim da nema potrebe da se u polemikama, a ja bih to zamolio poslanike i za druge teme, meša ličnost predlagača ili kritičara sa materijom. Nije lepo da se te stvari mešaju i teško ću se odlučiti, ali ipak ću se ovog puta odlučiti kao izuzetak da odgovorim na vašu konstataciju da nisam naučnik. To ću sada reći i više neću ponavljati, jer ste to verovatno pročitali u novinama i samo ću najkraće reći ko sam i šta sam. Diplomirao sam 1971. godine kao najbolji student tehničkog fakulteta, dobio sam više nagrada kao najbolji student. Prvi sam u generaciji magistrirao i doktorirao. Dobio sam prestižnu američku nagradu, Fulbrajtovu stipendiju, i proveo sam devet meseci na jednom od elitnih američkih univerziteta, gde sam proučavao primenu i teoriju veštačke inteligencije u projektovanju proizvoda i tehnologije. Sedam godina sam radio u Singapuru u jednom naučnom institutu, predavao na postdiplomskim studijama Tehnološkog univerziteta u Singapuru. Bio sam na odbranama više doktorata kao član komisije i objavio oko stotinu radova. Ja nisam naučnik iz oblasti prirodnih nauka, ali jesam naučnik u oblasti tehničko - tehnoloških nauka i oni koji se u to razumeju čitali su moje referate koji su javni i možete ih dobiti u bilo kojoj naučnoj biblioteci Srbije, a nalazi se na veb sajtu Ministarstva. Mislim da o tome u stvari i nije bitno razgovarati,jer ministar ne mora da bude naučnik, ali u ovom slučaju i jeste naučnik. Došao sam da pomognem ovoj državi i prekinuo sam svoj naučni aranžman u inostranstvu sa zadovoljstvom i bez kajanja. Sauživanjem radim ovde na izgradnji naše zemlje, iako je moja plata pre nego što sam došao bila jednaka plati svih ljudi zaposlenih u mom ministarstvu. To pokazuje šta sam ja napustio i zbog čega sam se vratio. U vezi sa budžetom, pitate i kažete - kako ste odvojili 450 miliona za stanove, to nije ništa jer ste odvojili 200 miliona za usluge. Verovatno vam nije poznato šta stoji iza tih stavki. Iza stavki za usluge ne stoje nekeusluge po ugovoru o delu. To je najmanji deo, a u najvećem delu stoji plaćanje licenci "Majkrosoftu" i sva ministarstva, svi državni organi, sve opštine su dobile 30.000 licencii to Ministarstvo za nauku i tehnologiju redovno plaća "Majkrosoftu" i to ide sa ove stavke, tako da to nisu ugovori o delu. To je pre svega korišćenje stranih tehnologija kod nas. Mi nismo 2,5 miliona evra uložili u opremu, već, kao što sam rekao, 11,3 miliona evra i sa te strane mislim da je to dosta jasno. Što se tiče transformacija Instituta u Vinči molio bih vas da mi dozvolite da pročitam šta je o transformaciji Instituta Vinča rečeno od strane samih naučnika u Vinči. Konkretno, ja ću pokušati da citiram šta su oni napisali o sebi, da ne biste mislili da je to nešto što Ministarstvo konstatuje, a to ne stoji, i sa te strane nadam se da će vam onda biti jasnije kakva je situacija u Vinči. Naime, citiram jedan deo njihovog elaborata, koji su naučnici u Vinči napisali. "Već u dužem periodu Institut za nuklearne nauke nema jasan i jedinstven koncept razvoja. Njegov ukupan naučni program predstavlja zbir najčešće međusobno slabo povezanih naučnih i tehnoloških projekata. Veliki broj praktično nezavisnih organizacionih jedinica potencirao je heterogenost i dovodio do pojave suprotstavljenih interesa. Kadrovska baza je kvantitativno i kvalitativno značajno oslabila, što je uz drastično zaostajanje u nabavljanju savremene naučno-istraživačke opreme dovelo do pojave gotovo potpune neaktivnosti pojedinih oblika istraživačke aktivnosti i vidljivog neiskorišćavanja značajnog dela raspoloživog prostora. Nizak nivo tehničke opremljenosti i slabost u organizaciji doveli su do problema u kvalitetu usluga i racionalnosti zajedničkih službi u funkcionisanju uspešne i efikasne ukupne koordinacije. Nedostatak u obaveznoj regulativi iz domena radnih odnosa, radnih obaveza i sistema nagrađivanja doveo je do velikog stepena različitosti i improvizacije. Nedovoljno brzo i efikasno donošenje odgovarajuće regulativei postupaka vezanih za dekomisiju reaktora i trajno rešavanje ili uklanjanje kompletnog radioaktivnog otpada dodatno opterećuju mogućnosti oživljavanja istraživačkog kompleksa i njegovog bržeg razvoja. U takvim okolnostima okupljanje mladog naučno-istraživačkog kadra i njegovo efikasno osposobljavanje za preuzimanje značajne uloge u istraživačkim procesima nije bilo na nivou koji zahtevaju sadašnji realni kriterijumi za priključivanje istraživačkih kapciteta u najznačajnije međunarodne projekte i neophodnu saradnju u nauci i razvoju tehnologije. Treba istaći da je u poslednjih godinu dana uz podršku nadležnog ministarstva učinjen značajan pozitivan korak u angažovanju mladih i talentovanih stručnjaka. Predstojeća transformacija treba da ostvari, pre svega, sledeće osnovne ciljeve: veći doprinos naučno-istraživačkog potencijala, istraživačkih aktivnosti u Vinči razvoju privrede i zdravstva u Srbiji; usmeravanje svih istraživačkih aktivnosti u skladu sa nacionalnim prioritetima u istraživanju i razvoju, u skladu sa politikom naučnog i tehnološkog razvoja Vlade Srbije; formiranje optimalne organizacione šeme sa fleksibilnom unutrašnjom strukturom koja će, u skladu sa realnim mogućnostima i u okviruzakonske regulative,omogućiti funkcionalno prilagođavanje potrebama i nastalim uslovima okruženja; jasno razgraničavanje osnovne delatnosti manjeg broja bliže profilisanih organizacionih jedinica, koje se kao samostalni pravni subjekti integrišu u asocijaciju jedinstvenog naučno-istraživačkog kompleksa; formiranje novih najsavremenijih istraživačkih laboratorija i centara za potrebe ukupnog naučnog potencijala u Republici Srbiji; stavljanje nedovoljno iskorišćenog prostora u punu funkciju, uz mogućnost pojave novih korisnika čija delatnost u širem smislu odgovara orijentaciji naučno-istraživačkog kompleksa; racionalizacija i modernizacija zajedničkih službi za ekonomsku, pravnu i tehničku podršku i uvođenje elemenata konkurentskih u ovoj oblasti; konačno, jasno definisanje programa i dinamike obaveza i nosioca dekomisije reaktora, uklanjanje radioaktivnog otpada i elemenata vezanih za projekt "Zelena Vinča"." To je citat iz elaborata koji su pisali stručnjaci izVinče. Kao što vidite, ljudi sami konstatuju da su oni spremni i voljni da sprovode transformaciju, jer dobro razumeju našu intenciju da je to za dobrobit tog instituta. Normalno, uvek, a to je demokratski, ima i suprotnih mišljenja, ali to je vrlo manjinsko mišljenje koje je vama dostavljeno i koje vi pokušavate ovde da predstavite kao mišljenje naučnika u Vinči. To nije tipično mišljenje većine naučnika u Vinči. Rekli ste da sam nametnuo izbor v.d. direktora. Da, tačno je. Jesam nametnuo, jer sam se pred vama obavezao i dao zakletvu da ću poštovati zakone i da ću se zalagati za sprovođenje reformi, a to i radim. Prethodni v.d. direktor za dve i po godine nije uspeo da sprovede transformaciju Vinče, za koju je imao mandat od mene. Normalno, preduzeo sam zakonske korake i predložio drugu ličnost za direktora. Koja je to ličnost? To je redovni profesor fizike sa Novosadskog univerziteta, ličnost koja se razume, naučnik, ali nije iz Vinče iz više razloga. Nama je potreban čovek koji neće biti pristrasan, čovek sa strane, jer radi se o deobi na četiri dela. Tu nam treba neko ko je presuditelj, a ne neko ko je zainteresovan da navija za jednu, drugu, treću ili četvrtu stranu. To je jedini motiv zašto je doveden čovek sa strane. Nažalost, ljudi u Vinči su proglasili preko svog statuta da niko van Vinče ne može da bude direktor Instituta u Vinči. To je protivno zakonu, protivno Ustavu i intervenisao sam sa moje pozicije da je to nedopustivo i zahtevao od članova Upravnog odbora, a koji je Vlada imenovala, da poštuju politiku Vlade i, normalno, zapretio, ako to ne rade da će biti zamenjeni. Mislio sam na četiri člana Upravnog odbora koje je imenovala Vlada da predstavljaju Vladu u Upravnom odboru. Što se tiče ciklotrona, to nisam pomenuo u uvodnom izlaganju, ali i to je, isto kao nuklearni otpad, jedno nasleđe koje smo mi nasledili. Naime, izgradnja ciklotrona je počela 1989. godine, a nedopustivo dugo je prolongirano. Kada sam postao ministar, nasledio sam taj problem i već potrošenih 17,5 miliona dolara. Šta sam ja mogao da uradim? Najbezbednije za mene lično je da kažem - to nije moja stvar, bacite to u staro gvožđe, 17,5 miliona je otišlo, zašto ja da reskiram i da mi neko zameri za takvu investiciju. To je bilo najlakše, ali ne i odgovorno. Posle izvršene analize, konsultacija velikog broja stručnjaka iz zemlje i inostranstva, razgovora sa Ministarstvom zdravlja, kreirali smopolitiku u toj oblasti, koja nosi jedan element rizika, ali toga smo se prihvatili kada smo prihvatili da budemo ministri. U čemu je rizik? Rizik je da investiramo ne 16 miliona dolara, već sedam miliona dolara, a od toga da se završi ta prva faza, da zrak bude proizveden i da počne proizvodnja izotopa F18, FDG18 i da se kupi jedna specijalna kamera za naše zdravstvo, koja bi bila korišćena u dijagnozi raka. Na taj način mi bismo stavili tu investiciju u radnu funkciju, a sa druge strane preduzeli smo niz koraka koji će od tog momenta da budu privlačni za druge investitore. Išao sam u Belgiju, razgovarao sam sa ministrom za nauku i tehnologiju reona Valonije u prisustvu predsednika i jednog od vlasnika najvećeg svetskog proizvođača ciklotrona i to onih ciklotrona za koje govorite da bi oni mogli da zamene ovaj ciklotron. Gospodin mi je rekao - mi ne proizvodimo ovakve ciklotrone, vi imate jedan vrlo specifičan ciklotron. Nama je potreban takav ciklotron zbog vrlo specifičnih radioizotopa. Onog momenta kada on proradi, mi smo spremni da investiramo više miliona dolara, uz saradnju i podršku belgijske vlade, i da napravimo joint venture firmu, a mi ćemo, kao svetska firma, plasirati u svetu jednu proizvodnju radioizotopa koji imaju vek poluraspada više dana. Drugi pravac privlačenja inostranih sredstava je od strane italijanske vlade. Tu smo još u pregovorima. Očekujemo vrlo povoljan kredit za taj reon. Treća aktivnost vezana je za ruski dug. Pokušavamo da deo sredstava dobijemo iz ruskog duga. Ministar Đelić je na pregovorima sa ruskom delegacijom u vezi sa tim. Znači, mi pokušavamo nešto što smo nasledili da stavimo u funkciju. Šta se dobija ako sve to proradi? Mislim da je najhumaniji cilj da su najveći rezultati u oblasti zdravstva, jer mi ćemo imati akcelerator koji će proizvoditi radioizotope za potrebe svih zdravstvenih ustanova. Dogovoreno je sa Ministarstvom zdravlja da se kupe 3-5 kamere za najveće naše centre u zemlji, koje bi koristile te radioizotope za dijagnostiku i nuklearnu fiziku, dijagnostiku obolelih od raka. Na samom reaktoru, u drugoj fazi, izgradio bi se uređaj za protonsku terapiju koja bi omogućavala lečenje ljudi koji imaju rak na očima. Znači, mi bismo spasavali živote ljudima koji sada, nažalost, nemaju tu mogućnost lečenja. Nezavisno od primene u zdravstvu, u oblasti istraživanja imamo čitav niz programa i mi bismo postali jedan regionalni centar za naučna istraživanja u toj oblasti. A da to ne ugrožava druge projekte govore brojke, a ne moje reči. Brojke govore da Vinča ne trpi od toga, brojke govore da je uloženo, nezavisno od akceleratora, u laboratorijsku opremu Vinče više nego u zadnjih 5-6 godina. Brojke govore da će u narednih mesec dana Vinča dobiti milion dolara za jednu laboratoriju i dva miliona dolara za još dve laboratorije sledeće godine. Ove tri laboratorije, o kojimagovorite, biće formirane, i to u zgradi koju upravo planiramo da renoviramo, nezavisno od akceleratora. Ne postavljam dilemu ili - ili. Kod nas je deviza i - i. Znači, završićemo i akcelerator za potrebe našeg zdravstva i istraživanja, formiraćemo tri nove laboratorije, opremićemo Vinču, transformisati je da bude efikasna po svetskim standardima. Pozivam vas, kada to bude gotovo, a mislim da će to biti u roku od godinu dana, da posetite i konstatujete razliku. Živi bili, pa videli. Najbolje govore dela, a ne reči. Ceo život radim u oblasti gde samo proizvodim dela, a ne reči. Prema tome, ovo što vam kažem, to će biti realizovano i to znaju ljudi u Vinči i ne trebaju im ovakvi šaptači koji govore nešto drugo. Kažete da su prirodne nauke ovim ugrožene. Moram da konstatujem, svi projekti iz oblasti fizike, hemije, biologije prihvaćeni su u procentu 95-98%, i to znači - svako ko je imao da prijavi projekt, bio je prihvaćen od strane našeg ministarstva, jer nama nije bio cilj da ove prve tri godine kažnjavamo one koji nisu pripremili dobar predlog. Naš cilj je bio cilj da im pomognemo, da ih stavimo na noge i da ih dovedemo do nivoa da mogu u budućnosti da se konkurentno takmiče. Prema tome, nijedan projekt iz prirodnih nauka nije ugrožen. A da o prirodnim naukama vodimo posebno računa, pitajte fizičare koji su danas u najvećem evropskom istraživačkom centru u Ženevi, a to je CR, mi imamo dve grupe naučnika koji provode tamo vreme na istraživanjima, učestvuju u jednom projektu koji je najveći na svetu, koji treba da odgovori na pitanje šta je priroda materije. To je jedan ogroman ciklotron pod zemljom. Posetio sam to, u prečniku je od 27 kilometara i delimično prelazi na francusku teritoriju. Tu naši naučnici rade, a mi to plaćamo. Umesto da plaćamo u dolarima, kao i svi drugi, isposlovali smo aranžman da to plaća naša industrija isporukom određenih komponenti koje se ugrađuju u te uređaje. Na taj način, umesto da novac odlazi u inostranstvo, mi smo dali "Zastavi alatima", dali smo "Goši", i našu industriju zapošljavamo. Oni, na sreću, vrlo kvalitetno rade, i dokazuju da naša industrija može da se uključi u takve evropske istraživačke projekte i investicije. Pored istraživačkih organizacija, mi želimo da plasiramo i naša preduzeća. Prema tome, mi imamo istraživače od ugleda i mi ih podržavamo i niko iz prirodnih nauka ne oseća nikakvu tegobu zbog tog akceleratora. To je priča za ljude koji kao vi nisu informisani, ali ljudi koji se bave ovom oblašćumogu to da potvrde. Što se tiče nuklearnog goriva, milim da tu postoji opet neko,najblaže rečeno, nerazumevanje. Kada je kupljeno gorivo, pedesetih godina, ono je vredelo 3,5 miliona dolara. Deo toga je utrošen, deo toga je ostao. Mi smo to aranžmanom ustupili Rusiji i umesto da platimo nekoliko miliona dolara da mu snizimo nivo radioaktivnosti, mi smo dobili 5,7 miliona i navukli od međunarodne agencije za atomsku energiju još para, ukupno 10,3. Znači, umesto da potrošimo dva-tri miliona dolara i da opet pazimo šta radimo sa tim, a ne treba nam,mi smo dobili s druge strane 10,3 miliona dolara da uklanjamo taj otpad. Mislim da je novac čak ovde sekundaran, dobili smo vrlo dobre političke poene, jer smo se pokazali vrlo odgovorno u međunarodnoj zajednici i juče je došao rezultat gde smo i mi doprineli (ne samo mi, i druga ministarstva, i politika Vlade), a to je ukidanje specijalnih carina i mi smo sada u statusu najpovlašćenije nacije kao i sve druge. Znači, dobili smo diplomatske poene, političke poene, a uzgred smo počeli da rešavamo naš ekološki problem koji je evidentan. Ja stvarno ne znam da li je to loše ili je to dobro, a ako neko misli da je to mogao da proda za nekoliko desetina miliona dolara, pozivam ga da mi pokaže tog kupca, sem ako nije Al kaida. To nisu baterije, to jeste da ovako izgleda kao baterija, ali to ne možete da prodajete na slobodnom tržištu, to je protiv svih međunarodnih propisa, a ako vam ne treba morate da vratite onoj zemlji od koje ste kupili. Sve ostalo je ilegalno. I cena na zvaničnom tržištu je znatno, znatno niža. Cena kupovine20% obogaćenog goriva je 700.000 dolara. Možemo samo da spekulišemo koliko košta, ali to sigurno nije više od 10.000.000 dolara, a pogotovo ne više desetina miliona dolara. Molio bih one genijalne ekonomiste koji misle da mogu da zarade na tome da samo objasne kome bi prodali, pod kojim uslovima i da vidimo šta bi uradila. Na ovaj način mi smo stvorili uslove da rešavamo ekološki problem u Vinči i mi ćemo ga rešavati. Vi ste naveli problem nagrađivanja rukovodioca projekta. Upravo je to jedna od novina koju uvodimo, prvi put neko rangira projekte u toku faze njihove realizacije. Posle godinu dana istraživanja, mi smo rekli - hajde da napravimo rangiranje projekata, što više rezultata, objavljenih radova, a što manje ulaganja, što manji broj istraživačkih meseci, to je formula za rangiranje.Sada je na osnovu te formule napravljena rang lista. Što se tiče primedbe ovde, to je potpuno nešto drugo. Mi smo tražili od rukovodilaca projekata da svaka tri meseca podnose izveštaj, na način koji je propisan, slanjem jedne datoteke koja nam daje sve podatke o projektu. Dve trećine istraživača to nije poslalo, i mi smo odlučili da one rukovodioce koji redovno rade svoj posao - a to je posao od jednog sata u tri meseca, da popune vrlo kratke informacije šta se radi na projektu i da nam pošalju - nagrađujemo svakog meseca. Znači, mi nagrađujemo rukovođenje i administriranje projekta, a nikako naučne rezultate projekta na taj način. To je potpuno jedna druga priča. To je priča o upravljanju projektima. Naučne rezultate planiramo da nagradimo posle druge godine, ali vidite i tu ima problema. Recimo, vi ste naveli baš upravo prvi projekt, ja ovde imam i-mejl koji kritikuje to i kaže - jeste, taj gospodin je prvi, ima četiri istraživača, dva istraživača rade u inostranstvu i oni prikazuju rezultate koje oni tamo ostvaruju, a ne kod nas, imaju 12 radova, zbog toga bez njih imali bi četiri, a od ta četiri u dva učestvuju opet istraživači iz inostranstva. Znači, samo su dva rada rezultat njihovog ovdašnjeg rada. Tako da bilo koje rangiranje i ocenjivanje je rizično i mi pokušavamo da te anomalije uklonimo, ali da znate da pokušavamo da identifikujemo najbolje i da ih nagradimo, i to je jedan od napora. Kažete da govorimo o budućnosti. Govorimo o budućem zakonu, govorimo o nekoj strategiji, a ja vam govorim šta smo radili u zadnjih 12 meseci. Sve ovo što sam govorio to piše na vebsajtu i ako ne znate da je to vrlo veliki rad, da vi osmislite reformu, da napravite politička dokumenta, koncept toga, da pripremite i prednacrt zakona, i to je radio veliki broj naučnika i stručnjaka. Imamo 15 ekspertskih grupa u Ministarstvu i rezultat jednogodišnjeg rada svih njih je koncentrisan na par desetina stranica. Ako je to za vas nešto što nije rezultat rada, mislite da je to neka priča, ja vam se izvinjavam, ja cenim njihov rad i trud i mislim da je naša dužnost da vas upoznamo sa tim radom. To je, u krajnjoj liniji, nešto o čemu ćemo diskutovati kada dođe na dnevni red ove skupštine i na osnovu toga mi ćemo sledeće godine krenuti u transformaciju svih instituta i reformu naučno-istraživačkog potencijala. Prema tome, sve što smo govorili ovde to su rezultati koji su postignuti i za koje postoje određene brojke i dokazi. Ja bih vas pozvao da posetite Ministarstvo za nauku, vrlo bih vas rado primio, razgovarao sa vama, upoznao vas sa svim problemima, a imamo probleme, i nadam se da biste vi na taj način sasvim drugačije ovde iznosili vaše primedbe i shvatili da smo mi uradili jedan dobar posao. Zahvaljujem se na strpljenju.
Reč ima ministar prosvete gospodin Gašo Knežević, a zatim ministar vera gospodin Vojislav Milovanović.
Ovo je odgovor ne gospodinu Domazetu, nego gospođi Pop-Lazić koja je malopre čitala neki tekst iz časopisa "Impuls". Ranija ministarstva su imala običaj da čak preporučuju školama kupovinu određenih časopisa. To je prekinulo ovo ministarstvo. Mi smo dali saglasnost prošle kalendarske godine gospodinu Borisu Stajkovcu na izdavanje "Impulsa" i to na izdavački program, i to je sve. Mi ne možemo kontrolisati sadržinu, kao što ne možemo kontrolisati sadržinu bilo kog drugog časopisa koji izdaje Mira Alečković "Zmaj" ili nešto treće. Smatramo da su škole punoletne, dakle prepuštamo školama da odluče koje časopise će kupovati. Osim toga što pretpostavljam da neki od izdavača svoje časopise distribuiraju školama, ti časopisi se mogu naći i na kioscima. Mislim da je izvor ovog časopisa upravo to mesto, a ne škola, a ne znam koliki je uspeh ovog časopisa "Impuls" u školama. U svakom slučaju, saglasnost je data na izdavački program i ni na šta više. S druge strane, postoji jedno ozbiljno pitanje koje je pokrenula gospođa Pop-Lazić. Tačno je da i u našim osnovnim školama devojčice ostaju u drugom stanju i tačno je da su očevi takođe njihovi drugari iz školskih klupa. Tačno je da u našim školama, mi smo vršili istraživanja, postoji u izvesnoj meri upotreba droge. Nije i ne može biti zadatak i odgovornost jedino Vlade i Ministarstva prosvete da se bore protiv toga. Sve moguće akcije se preduzimaju. Uvođenje zdravstvenog vaspitanja je jedan od puteva da se reši taj problem. U okviru zdravstvenog vaspitanja, deci u osnovnim i srednjim školama će biti prezentirana i materija čiji je smisao, čiji je cilj da se spreči prerano začeće, da se normalno ulazi u svaku vrstu odnosa i da se spreči, smanji i ako može iskoreni upotreba narkotika i sličnih sredstava. Dakle, u jednom delu tema je veoma ozbiljna i ona zaslužuje puno razgovora, ali mislim da ovo mesto nije trenutno to.
Ministar Milovanović se složio da reč dobije narodni poslanik Zaharije Trnavčević.
Voleo bih da ovde sedi i gospođa podnosilac Predloga za izglasavanje nepoverenja Vladi, jer će mnoge stvari koje nameravam da izreknem biti upućene njoj i predlagačima za opoziv Vlade. Pre toga, hoću da kažem da večeras ovde govorim najpre kao građanin, kao novinar, pa tek onda kao narodni poslanik. Ovo što ću reći večeras ovde rekao sam nebrojeno puta na ulici građanima koji su, povodom ove diskusije u Narodnoj skupštini, razgovarali sa mnom. O čemu se radi? Otkako je sveta i veka, otkako je nastala prva vlada u bilo kojoj zemlji, jedna vlada ocenjivana je učinkom od one tačke kada je preuzela ovlašćenja od prethodne vlade. To svi dobro znaju. Ipak, ne usuđuju se da taj kriterijum primene kad ocenjuju ovu vladu. Zašto? Zato što je to poređenje katastrofalno na štetu predlagača. Dovoljno je za pet minuta, a i manje od toga, da se kaže šta je Vlada 25. januara 2001. godine zatekla i šta je do sada uradila. Drugim rečima, da li je unazadila to stanje koje je zatekla, da li je ostala na istome ili ga je unapredila? O tome je bilo reči ovde, a ja ću da ponovim. Nasledili smo nestašicu, hiperinflaciju, nepoverenje u banke, manjak deviznih rezervi, rat, izbeglice. Gospodo pokretači da se izglasa nepoverenje Vladi, vi vrlo dobro znate da ova zemlja nikada više neće ratovati sa susednim narodima i državama. Onaj vaš arsenal zarđalih kašika, vaših vojvoda, odlazi u jedan mračni deo naše istorije. Vi to dobro znate i zbog toga ne primenjujete ovaj jedino ispravni i jedino objektivan kriterijum kada se ocenjuje učinak ove vlade. Ako to vi, kao predlagači, koji ste učesnici i kreatori te propasti ove zemlje, niste uradili, mene zaista čudi zašto to nije uradio i ovaj drugi deo koji se slaže i koji je čak i podneo zahtev. Možda imaju još prilike da na taj način ocenjuju ovu vladu, ovi koji u svom imenu imaju reč "demokratska". To je demokratski, da vidimo da li je stopa inflacije, zatečena oktobra 2000. godine, veća ili manja; da li je kupovna moć stanovništva veća ili manja; da li ima redova za mleko i hleb? To građani sve dobro znaju. (Glas iz sale: Da li je struja skuplja?) Jeste skuplja, ali zato nema mraka. U ovoj zemlji se danas bolje živi nego što se živelo onda kad ste vi vladali i upravljali ovom Srbijom. Ali, ne živi se onako kako bi građani želeli i kako bi mogli da žive. Zbog čega? Zbog toga što je Vlada, od januara 2001. godine, skoro do pre dva-tri meseca, vršila inventarisanje i saldiranje propasti koja je iza vas ostala. To još ni do danas nije sasvim završeno, jer se svakog dana pokaže da je jedno preduzeće trulo, nesposobno, bez perspektive za život. Neki poslanici koji pripadaju predlagačima doneli su još na početku prošle godine svoje tašne na kojima su zalepili "DOS je najgori". Rekao sam da bi to bilo tačno da ne postojite vi i SPS. Vi ste etalon zla i propasti. Ovo što ja izgovaram, za vas je sve neprijatno i ne možete da slušate. Ja vas čikam, izazivam, pozivam da napravimo časom jedan bilans šta je Vlada zatekla i šta je uradila. Niste u stanju, nemate petlju za to. Ne tvrdim i nikada nisam tvrdio da je vlada pokojnog premijera Zorana Đinđića i Zorana Živkovića besprekorno radila. Ali, kada se oceni ono šta je ona u ovim okolnostima uradila do sada, onda ona mora da dobije ne samo prelaznu ocenu, nego i poverenje i poslanika u Skupštini, a naročito građana koji ne mogu da zaborave propast u kojoj su živeli deset godina. Predstavnik predlagača je nekoliko puta rekao da ova vlada krade, da je to vlada lopova. Znate li ko je i kako se zove najveći lopov koga je istorija Srba zapamtila? To je vlada koju ste vi podržavali, koju ste vi činili. Ukrali ste deset godina svakom živom stvoru ove zemlje. Kad se uzme u obzir da je za deset godina drugi svet napredovao, naše nazadovanjemeri se sa 20 i 30 godina. Mi smo u svakom pogledu izgubili korak, izgubili tehnologiju, tržište, saveznike. Vaši saveznici su bili Žirinovski, Žan Mari Lepen, Lukašenko itd. To su bili saveznici ove zemlje. Zašto ovo govorim? Gluvom šaputati ne vredi, ni ćoravom pokazivati. Ovo što govorim, izgovaram zbog građana. Građani nisu zaboravili sve ovo kako su živeli dok ste vi bili na vlasti. Uveren sam da će na izborima, koji će biti i koji treba da dođu, oni podržati napredak, reforme i neće pristati da ih vi ponovo vodite, da nastavite propast u kojoj su živeli deset godina. Ja ću na tome, obećavam, mnogo da radim, da građanima objasnim da to nije pitanje Zvezda-Partizan, Real-Partizan; to je pitanje sudbine. Moraju da se sete kome su poverili sudbinu otkako je došao Milošević na vlast, kako je to poverenje izigrao, iskoristio i da tu grešku više ne ponavljaju. Žao mi je što gospođa koja je ovde htela da se nadmeće sa Fidelom Kastrom, maločas je to i rekla, nije sve to čula. Ona je držala govor prvog dana dva i po sata i nije iznela ni jedan jedini argument. Ni jednu jedinu pozitivnu stvar niste rekli o ovoj vladi, nijednu. Vi i dalje ustajete u red za mleko, vi kupujete gorivo, gospođo, na ulici, u litrima I dalje stižu nove izbeglice, stižu poginula deca sa ratišta, sve ono što ste vi, vojvodski sinovi, radili. To i dalje traje. To je sve samo u vašim glavama. [[Aplauz.]]
Pravo na repliku, narodni poslanik Zoran Krasić.
Uz veliko uvažavanje statusa narodnog poslanika i prava narodnog poslanika da izrazi svoj lični stav, stav svoje poslaničke grupe, uz uvažavanje godina mog prethodnika i uz uvažavanje činjenice da je nedavno dobio nagradu za životno delo, verovatno je to bio taj odlučujući podsticaj da napokon čujemo stari repertoar. Čuli smo za zarđale kašike i viljuške i ništa dalje. Čuli smo jednu opštu zbrku kada je bila hiperinflacija i čuli smo da je 2000. godine bio rat. Vi još ratujete. Morali biste malo da kontaktirate sa svojim sponzorima iz inostranstva. Znate, ova konstelacija DOS-a je za jednokratnu upotrebu. To vreme je završeno. Uz uvažavanje vaših godina, verujte, u Srbiji se više nikada DOS neće ponoviti. U Srbiji više nikada neće da se ponovi scenario fokusirane mržnje sa svih strana radi tuđih interesa. Niste vi pričali o vašim interesima, niste pričali o interesima građana Srbije, vi ste pričali o interesima onih koji su nas bombardovali i onih koji žele da naprave beogradski pašaluk. Ako vi jedini ne vidite da se u Srbiji gore živi 2003. nego 2000. godine, onda ja to ne mogu da vam pomognem. Ali, verovatno ste čuli naše građane, ne kažu više - dobro jutro, nego - kada ćete da odete. Ja samo izražavam zahvalnost i strpljenje građanima Srbije što su tri godine izdržali i napokon su saznali šta je demokratija, beda, rasulo, narušavanje dostojanstva. Verujte, više nikada neće niko ni da zaokruži "d". Smučili ste se svima. Meni je iskreno žao što još nećete da potrajete neki dan, ali niko nije mogao od vas bolje da uništi beogradski krug dvojke. Vi ste uništili tu paradigmu onih plaćenika i drago mi je što ste podsetili građane Srbije da još uvek važi podela na patriote i izdajnike. Svaka reč koju ste izgovorili je jasno vas definisala i prepoznalo se gde ste. Mi nismo tamo gde je Hakerup, nismo tamo gde je Šreder, gde je Džejmi Šej. Mi nismo oblačili uniforme da se slikamo za vreme NATO agresije. Oni koji su oblačili uniforme kao civili, nisu služili vojsku, dobiće optužnice Haškog tribunala vrlo brzo, kao i Mihajlović... (Predsednik: Upozoravam vas na prekoračenje dozvoljenog vremena.) ... za koji dan.
Pravo na repliku, narodni poslanik Zoran Anđelković. Molim vas da se obraćate sa uvažavanjem narodnim poslanicima i da poštujete Poslovnik.
Mislio sam da će dosadašnja predsednica Skupštine da upozori za ovaj govor mržnje gospodina Trnavčevića, ali ako vi mislite da nije govor mržnje kada govorite o tome da je 1.800.000 građana koje je glasalo za SPS, septembra 2000. godine, da su oni zlo za Srbiju, onda moram da vam poručim da ste vi samo štetočina Srbije. A ta štetočina Srbije će otići sa političke scene Srbije, zato što je i danas pokazala da vas krasi govor mržnje, a ne govor saradnje i pokušavanja da se reše neke korisne stvari za Srbiju. Oteraće vas sa ove političke scene Srbije, zato što govorite da su i albanski teroristi susedni narod, a ne građani Srbije, zato što govorite o Kosovu da je susedna država, jer kažete nećete ratovati sa susedima, oni su građani Srbije. Oteraće vas zato što hoćete da vas predvode oni što su predvodili jagnjeće brigade po Srbiji, po "Znanju i imanju"i pojeli su jagnjad po ovoj Srbiji. Otići ćete zato što ste građane Srbije previše lagali. A slagali ste ih samo jednom i nikad više. Samo na kraju, znate šta. Nije ni čudo ovako da govorite, jer evo, i danas smo čuli da su vama veći problem politički protivnici u Srbiji, nego teroristi na Kosovu. I danas pre podne i danas po podne smo čuli da su vama veći politički protivnici poslanici ove Skupštine Srbije, opozicioni, nego što su vam protivnici oni koji su ubijali decu i žene na Kosovu i Metohiji. Jer vi kažete da ih nisu zaštitili vojnici i policajci i da ih nijeni trebalo štititi, pa ne bi bili bombardovani. To je danas ovog trenutka ovaj poslanik govorio. Neka vam to služi na čast. To govori o vama. Što se nas tiče, mi ćemo i danas raditi u korist Srbije. Nećemo govoriti govorom mržnje, nećemo mrzeti nikoga. Svakoga ćemo da volimo, ali ćemo vam reći istinu, ono što loše radite i što radite na štetu Srbije.
Pravo na repliku, narodni poslanik Bojan Pajtić, predsednik poslaničke grupe DOS - Reforma Srbije.
Poštovana predsedavajuća. Vi ste, poštovane dame i gospodo, po Vens-Ovenovom planu bili obavezni da štitite Srbe u Krajini. Ja sam se nadao da nikada više nećete spominjati srpski narod za ovom govornicom. Imali ste obavezu, te ste ljude nahuškali da uđu u rat, međunarodnu obavezu ste imali da ih zaštite, komanda je bila kada je hrvatska vojska krenula - povlači se. Nikada se u istoriji nije celokupna populacija sa jedne teritorije povukla pred najezdom vojske. Ista je situacija bila na Kosovu. Da li smo mi potpisali Dejtonski sporazum? Da li smo mi potpisali Kumanovski sporazum? Tamo gde ste vi branili Srbe, poštovana gospodo, tamo Srba više nema. Isto kao što se sada povlačite, tako ste Srbima u Krajini rekli da se povuku i nikada se više nisu mogli vratiti. To su rezultati vaše politike i takve politike nikada neće biti u ovoj zemlji.
Hoćete li vi da koristite pravo na repliku, da prekršimo malo Poslovnik, jer smo prešli 18,00 časova? Izvolite, narodni poslanik Dejan Mihajlov.
Mislim da su građani Srbije iz ovih diskusija, po replikama i po diskusiji Zaharija Trnavčevića mogli da vide i da razluče šta hoće a šta neće; 2000. godine su rekli da neće ono što je bilo do 2000. godine, vlast SPS-a, SRS, dajte im priliku da na narednim izborima kažu da neće ovo što je bilo do 2003. godine. I jedno i drugo su dve strane jedne iste medalje, koja ne menja sistem, medalje koja nastoji da zloupotrebi sve poluge vlasti koje su nasledili 2000. godine. Ove diskusije su najbolji primer, možda je dobro što ste prekršili Poslovnik i dali reč gospodinu Pajtiću pre nego što ste dali meni, te su građani mogli da se uvere u sve ono što mi govorimo i potrebu vanrednih parlamentarnih izbora. Samo se plašim da neće biti vremena da DSS obrazloži svoju inicijativu za izglasavanje nepoverenja Vladi, koja će biti daleko potkrepljenija konkretnim podacima i obrazloženjima, šta ova vlada nije uradila, šta je morala da uradi. Svi znamo šta smo nasledili, i svi znamo šta je urađeno za ove tri godine. Postoje pomaci u odnosu na ono što smo nasledili 2000. godine. To nije sporno. Postavlja se pitanje da li je to dovoljno i da li je moglo više, da li je moralo više da se uradi i da li je postojala spremnost građana da pristanu da se uradi više, nego što su uradili. Jeste, postojala je, i moralo je više da se uradi. O tome govori i gospodin Zaharije Trnavčević i on će to potvrditi. Zašto je prošle godine na predsedničkim izborima podržao predsedničkog kandidata DSS-a dr Vojislava Koštunicu, iako je njegova stranka tada podržavala i DOS podržavao Miroljuba Labusa čiji je on poslanik. Da li je već tada on video da predsednički kandidat i koalicija kojoj pripada ne daje rezultate, pa je zato podržao predsedničkog kandidata dr Vojislava Koštunicu? I to su pokazatelji o kojima treba govoriti i to su činjenice koje treba reći, da ova vlada mora da ode, ali jedino mi je žao, to ću ponoviti, što će, po svemu sudeći, izboribiti raspisani pre nego što mi stignemo da obrazložimo našu inicijativu i damo više nego dovoljno argumenata da ova vlada pokunjena i posramljena ode iz ove skupštine, jer bolje nije zaslužila, s obzirom da smo dokaze za korupciju u samoj Vladi dobili od predsednika Vlade, njegovim zahtevom da se razreši Marija Rašeta-Vukosavljević. Takvih zahteva će biti još i vi sami vrlo dobro znate i zato su vanredni izbori nešto što je neminovno, da građani Srbije kažu - ne, pre 2000. godine, ne pre 2003. godine, odnosno ne ovima koji su nas dovde doveli.
Reč ima predsednik Vlade, gospodin Zoran Živković. Mi smo ostali vas da saslušamo, složili ste se sa kršenjem Poslovnika kada je u vašem interesu.
Nije replika, a možda i jeste ipak, ali da je izašao gospodin Mihajlov, normalno da ne govorim njemu, pošto on to zna, nego govorim gledaocima koji imaju manje vremena da se sa tim upoznaju. Moguće je da je gospodin Zaharije Trnavčević prepoznao da gospodin Labus ne može da pobedi i da nije ono što treba Srbiji u tom trenutku, u oktobru i decembru prošle godine, i da je dao svoje poverenje, javno, kandidatu Koštunici, ali ga je Koštunica nakon toga izdao, bar dva puta. Poslednji put sada kada se nije kandidovao na novim izborima, gde bi i gospodin Trnavčević, ja vam kažem i Demokratska stranka podržali Koštunicu da se kandidovao, da završimo taj posao. To smo ponudili i prošle godine, ako se sećate. Ali, da ne ulazimo u pitanje korupcije, ja sam tražio razrešenje ministra za saobraćaj i telekomunikacije zbog sukoba interesa koji nije još uvek definisan pozitivnim zakonskim propisima, ali se nameće kao jedna prirodna situacija. Kada nekoga uhvatim u korupciji, ja podnosim krivične prijave, a ne tražim njegovu smenu. I to se dešavalo i do sada, i ima za to puno primera, nažalost, te krivične prijave nisu još uvek sve aktivirane i to govori o jednom delu pravosuđa. Želim na kraju samo da kažem da sam ja postavio pitanje da li želite da se radi dalje dok ja i dva ministra nismo ovde. Mislim da je odgovor da, da želite, niko nije rekao da se prekida rasprava. Onda vam želim uspešnu raspravu, želim da ostali ministri daju sve informacije o onome što je radila Vlada u poslednje tri godine, jer do sada nisu imali za to prilike, a u mom odsustvu potpredsednik Vlade koji će biti ovde da odgovara u moje ime biće gospodin Korać, koji je inače bio najredovniji od potpredsednika u ova tri-četiri dana. Hvala.
Rad nastavljamo sutra u 10,00 časova. Doviđenja. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Prve sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2003. godini. Molim vas da radi utvrđivanja kvoruma ubacite identifikacione kartice u vaše poslaničke jedinice. Konstatujem da imamo kvorum za rad. Obaveštavam vas da su sprečeni da prisustvuju sledeći narodni poslanici: Stanko Kovačević, Petar Mišić, Marijan Rističević, Bojan Kostreš, Miroslav Markićević i Pal Šandor. Obavetavam Narodnu skupštinu da su pozvani da sednici prisustvuju predsednik, potpredsednici, ministri i sekretar Vlade Republike Srbije. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZA IZGLASAVANjE NEPOVERENjA VLADI REPUBLIKE SRBIJE (nastavak) Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe Stranke srpskog jedinstva, narodni poslanik Borislav Pelević, povreda Poslovnika.