Spoštovane kolegice poslanke in kolegi poslanci, gospe in gospodje! Začenjam 13. sejo Državnega zbora, ki je bila sklicana na podlagi prvega odstavka 57. člena Poslovnika Državnega zbora. Obveščen sem, da se današnje seje ne morejo udeležiti naslednje poslanke in poslanci: mag. Jana Jenko, gospa Erika Dekleva od 12.30 ure dalje, gospa Anita Koleša od 12.30 dalje, mag. Lilijana Kozlovič od 12.30 dalje, gospa Eva Irgl, gospa Janja Sluga do 18. ure, gospa Vesna Vervega, gospod Igor Zorčič do 12. ure, gospod Andrej Čuš, gospod Janez Janša, dr. Vinko Gorenak od 15. ure dalje in gospod Marjan Dolinšek od 16. ure dalje. Na sejo sem vabil predsednika Vlade, ministrice in ministre ter generalnega sekretarja Vlade k 1. točki dnevnega reda, mag. Andrejo Poje, predstavnico Zveze svobodnih sindikatov Slovenije, kot predstavnico 5 tisoč volivk in volivcev k 34. točki dnevnega reda, predstavnika Državnega sveta k 37. točki dnevnega reda, gospo Duško Godina, vršilko dolžnosti direktorice Agencije za energijo, kot predstavnico predlagatelja k 40. točki dnevnega, predstavnika Urada predsednika republike in predstavnika Sodnega sveta k 42. točki dnevnega reda ter predstavnike Vlade k vsem točkam dnevnega reda. Vse prisotne lepo pozdravljam! Prehajamo na določitev dnevnega reda 13. seje Državnega zbora. Predlog dnevnega reda ste prejeli v ponedeljek, 9. novembra 2015, s sklicem seje. O predlogu dnevnega reda bomo odločali v skladu s prvim odstavkom 64. člena Poslovnika Državnega zbora. Predlogov za umik posamezne točke z dnevnega reda oziroma predlogov za širitev dnevnega reda seje nisem prejel. Zboru predlagam, da za današnjo sejo določi dnevni red, kot ste ga prejeli s sklicem. Prehajamo na odločanje. Poslanke in poslance prosim, da preverijo delovanje glasovalnih naprav. Glasujemo. Navzočih je 77 poslank in poslancev, za je glasovalo 77, proti nihče. [[Za je glasovalo 77.]] [[Proti nihče.]] Ugotavljam, da je dnevni red 13. seje Državnega zbora določen. Prehajamo na 1. TOČKO DNEVNEGA REDA – VPRAŠANJA POSLANK IN POSLANCEV. V zvezi s to točko dnevnega reda sem v poslovniškem roku prejel pisne prijave 39 poslanskih vprašanj. V okviru te točke bo danes na tri poslanska vprašanja poslank in poslancev opozicije ter vprašanja poslank in poslancev vladajoče koalicije odgovarjal predsednik Vlade dr. Miro Cerar. Ministrice in ministri bodo na poslanska vprašanja poslank in poslancev odgovarjali v torek, 24. 11. 2015. Vsak poslanec ima za postavitev vprašanja na voljo 3 minute. Predsednik Vlade odgovori na vprašanje v največ 5 minutah. Poslanec, ki ne bo zadovoljen z odgovorom, lahko zahteva dopolnite odgovora, ne more pa postaviti dodatnega vprašanja. Poslanke in poslance prosim, da ste na to pozorni. Obrazložitev zahteve za dopolnitev odgovora poslanec predstavi v 2 minutah, dopolnitev odgovora pa sme trajati največ 3 minute. Poslanec, ki je postavil vprašanje, lahko zahteva, da se na naslednji seji opravi razprava o odgovoru predsednika Vlade, o tem odloči Državni zbor brez razprave. Na klopi ste prejeli pregled poslanskih vprašanj in pobud, na katere v poslovniškem roku ni bilo odgovorjeno. Prehajamo na predstavitev poslanskih vprašanj. Prva bo poslansko vprašanje predsedniku Vlade postavila mag. Alenka Bratušek.
Najlepša hvala. Na začetku mi dovolite, da tudi s tega mesta izrečem iskreno sožalje francoskemu narodu ob petkovih žalostnih dogodkih. Lahko samo rečem, da smo Slovenci z vami. Že nekaj časa našo državo zaposluje migrantska kriza in zavedam se, da je obseg migrantske krize in težave, povezane s to krizo, zaposlil večji del, če ne kar cele vlade. Upoštevaje obseg krize, je to na nek način logično. Seveda je tudi dolžnost vladajoče koalicije, da krizo obvladuje in aktivno rešuje. Najprej zaradi naših državljank in državljanov, pa tudi zaradi beguncev. Seveda pa, spoštovani predsednik, to ni razlog, da se vse ostale stvari v naši državi ustavijo. Tu mislim predvsem na pomanjkanje vizije ukrepov ter velikokrat napovedanih reform. Danes, konec leta 2015, leto in pol po nastopu vaše vlade, tako nimamo ne kratkoročnih, kaj šele dolgoročnih ukrepov, ne na področju zdravstva, kulture, ne na področju gospodarstva ne podpirate nekaterih velikih prepotrebnih infrastrukturnih projektov. Glede na proračun, s katerim se bomo danes ukvarjali po obravnavi te točke, mi je žal, da sta pred nami dve izgubljeni leti. Res pa je, da obstaja eno področje, kjer pa ste aktivni in hitro ukrepate, in sicer v senci migrantske krize vam gre dobro od rok kadrovsko ukrepanje. Imenovanje nove uprave SDH je bilo za nas zelo hitra, kot kaže, pa pri vas zelo dobro premišljena poteza. Izkoristili ste migrantsko krizo in v njeni senci izpeljali stvari, ki so nedopustne. Objaviti razpis za enega člana uprave, potem na podlagi tega imenovati kar celo novo upravo – je to etično in skladno z visokimi standardi, ki ste jih zagovarjali? Še danes ne vemo pravih razlogov za tako bliskovito akcijo zamenjave vodstva SDH. Seveda ima politika moč, da stvari prevzame v svoje roke, tudi na SDH, kot ste to izpeljali vi. Čudi pa me, spoštovani predsednik, da ste tudi vi, ki ste ljudem pred volitvami obljubljali visoke standarde, moralo in etiko, tako hitro pokazali kdo v Sloveniji vodi vlado. Glede na okoliščine zadnjih imenovanja uprave SDH vas, spoštovani predsednik Vlade, sprašujem: Ali je v naši državi res nemogoče voditi Vlado brez povezave z lobiji?
Besedo ima predsednik Vlade dr. Miro Cerar.
Hvala lepa, spoštovana poslanka. Najprej naj zelo odločno zavrnem vašo, jaz bi rekel, celo nedostojno trditev, da smo izkoristili migrantsko krizo, da smo izpeljali nekatere kadrovske menjave. V nadaljevanju bom pojasnil, da menjave, ki jih imate v mislih, sploh ni izpeljala vlada, ampak nadzorni svet SDH. To, da bi pa izkoristili migrantsko krizo in pod njenim, kako bi rekel, plaščem izvajali neke nedostojne zadeve, to pa absolutno zavračam. Mislim, da je tudi jasno, da za to ni čisto nobenega dokaza, dejstva ali karkoli in stvar bi bila popolnoma zavržna, če bi kaj takega storili. Naša vlada, jaz mislim tudi koalicija, in upam, da nihče kaj takega ne bo delal. Vi sugerirate, da smo mi, kdo smo to mi, vlada verjetno mislite, naredili zamenjavo v Slovenskem državnem holdingu. Jaz moram reči, da lahko to samo zavrnem. Trditev je očitno nesmiselna, kajti kot veste dobro sami, je nadzorni svet Slovenskega državnega holdinga v skladu s svojimi pristojnostmi povsem avtonomno v skladu s postopki, ki jih je izvedel, in ti postopki so trajali nekaj časa, s pomočjo tudi strokovnih komisij, ki so preverjale veliko kandidatov, jih postavile v ožji izbor, skratka, nadzorni svet Slovenskega državnega holdinga je po takem postopku v skladu s svojo pristojnostjo imenoval novo upravo SDH. Izbral je kompetentne strokovnjake, ki so šli skozi ustrezna preverjanja, kar je tudi jasno bilo pregledano s strani komisij. Vlada s tem postopkom nima nič. Ravno naša vlada je tista, ki se najbolj izrazito trudi spoštovati take določbe zakona in si želimo depolitizacijo takih postopkov. Ravno v prejšnjih časih se je to preveč dogajalo in zato je bil tudi sprejet Zakon o državnem holdingu, da se politika umakne iz tega. Je pa res, da je Vlada imenovala letos nadzornike, ki so to odločitev sprejeli. To pa je odgovornost Vlade kot skupščine SDH, in to svojo nalogo smo prav tako opravili v skladu z zakonom zelo odgovorno s pomočjo strokovne komisije, ki ji verjetno res nihče ne more očitati kakšne pristranskosti, odvisnosti. Poglejte si sestavo komisije, ki je Vladi predlagala ožji izbor. Vlada pa je iz tega ožjega izbora izbrala kandidate, ki so bili visoko kompetentni. Zato Vlada zaupa temu nadzornemu svetu SDH, zaupa postopku, ki je bil izveden. Ta postopek je trajal dlje časa, ne tako kot so poročali nekateri, da je bil izveden na neki hitri seji. To je bila samo ena izmed sej, zadeve pa so se dogajale dlje časa. V tem mesecu ali več je bilo dovolj časa, da vsakdo lahko te postopke opazuje od daleč tako kot tudi Vlada. Da končam odgovor na to vprašanje. Popolnoma je evidentno, da tukaj ni šlo za politično kadrovanje. Vlada ni vstopala v to sfero, da pa bo Vlada v primeru, če bi se izkazalo, da je kakšen od novih članov uprave, ki so sicer visoko kompetentni ljudje po strokovnih referencah, če bi se izkazalo, da bi bila ta izbira kjerkoli zmotna, napačna, da je bil postopek prekršen, če bo kakršnokoli dejstvo ali dokaz tukaj na voljo, bo Vlada ukrepala in bo postavila pod vprašaj vprašanje nadzornikov, ki so ta postopek peljali. Ob vsem neznanskem poročanju medijev, dva tedna sem slišal pogrom, pozorno spremljal vse izjave medijev, komentatorjev, novinarjev, nihče ni prinesel niti enega dejstva, ki bi dokazovalo, da je bilo storjeno kaj nezakonitega ali hudo nepravilnega. Za enkrat torej nimam razloga, da bi kot predsednik Vlade podvomil v to izbiro. Pa tudi kot rečeno, nadzorni svet je visoko kompetenten in mu lahko zaupamo. Da pa po vašem mnenju se nekako v naši državi vse ustavlja, da vlada nima vizije, je pa evidentno nesmiselno. Naši državi gre dobro, vedno bolje. Seveda smo še daleč od tistega cilja, ki smo si ga začrtali, ampak gremo v to smer zelo odločno. Rastejo bonitetne ocene. V zadnjem letu, ko je ta vlada v akciji, so nam zrasle vse bonitetne ocene, padla je donosnost na obveznice, zrasli smo na lestvicah konkurenčnosti, zrasli smo na lestvicah učinkovitosti javne uprave. Začenjamo zelo temeljito zdravstveno reformo, se dogaja veliko razprav, če ste opazili, čistimo zdravstveni sistem glede upravljanja vidimo, da je bilo ogromno nepravilnosti [[izklop mikrofona]].
Mag. Alenka Bratušek, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Sporno kadrovanje, spoštovani predsednik, se vleče pravzaprav od samega začetka vaše vlade. Še več. Vsi o tem govorijo, veliko jih o tem tudi piše, vi predsednik pa čakate. Na kaj? Oziroma kot ste sami že povedali tudi danes, čakate na dokaze. Dokazi, kot so na primer, da vaš član, član izvršnega odbora SMC, bivši državni sekretar dobi službo v Hotelih Bernardin. Direktor Hotelov Bernardin pa čudežno postane šef SDH. Ali na primer dokaz, da je novi predsednik uprave SDH tesno povezan z upravo NLB iz časa spornih poslovnih praks. Ali na primer, da ima nadzornica SDH konflikt interesa, za piko na "i" pa je še zelo povezano s podjetjem Sava, d. d., s katerim se tako SDH kot slaba banka ukvarjata zadnjih nekaj mesecev. To za vas niso zadostni dokazi. Sama verjamem, da imamo v tej državi zadosti sposobnih kadrov, takih s pravo, uspešno poslovno potjo, ki ne zbuja dvomov, tudi takih z izkušnjami iz bančništva in ne, da izbirate vedno znova iz, bom rekla, na nek način okuženega bazena, ki ga obvladujejo razne neformalne mreže. Zato, spoštovani predsednik, vas še enkrat sprašujem: Zakaj ste snedli svojo, pravzaprav edino predvolilno obljubo, ki pravi nekako takole: Vlado bom vodil z visokimi etičnimi in moralnimi standardi, lobijem pa bom zaprl vrata?
Predsednik Vlade dr. Miro Cerar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Spoštovana poslanka, vaša domišljija je res neverjetna. Ampak moram vseeno odgovoriti, da ne bo dvoma v javnosti, še posebej med tistimi, ki to razpravo poslušajo, da vaše trditve ne držijo. Poglejte, jaz mislim, da je abotna primerjava, da je bila zaposlitev enega od članov SMC v nekem hotelskem kompleksu pogojena s tem, da bomo mi imenovali, ne vem, kdo smo to mi, za člana upravnega odbora SDH, poslušajte, to so popolnoma neprimerljive zadeve. In če bi tako raziskovali zadeve v Sloveniji, potem se vprašajmo, kdo je sploh še s kom nepovezan. Ravno to je problem v Sloveniji in ta problem jaz stalno izpostavljam. Mi v Sloveniji smo vsi do neke mere povezani. Vsak vaš sorodnik, vsak vaš prijatelj je z nekom povezan. Tudi moj. Če bomo za vsako zvezo, za vsak stik, ki ga vidimo, implicirali, da gre za koruptivne povezave, potem naša država, ki ima 2 milijona prebivalcev, ne more dihati, kaj šele preživeti. Ni pa nobenih dokazov in nobenih dejstev, da se zadeve, ki jih vi povezujete, povezane. In tukaj ne gre za nobene koruptivne prakse. Pri zavezah, ki sem jih dal ob nastopu mandata, pa ni bila to edina, naša stranka ima program s številnimi zavezami in jih uresničuje skupaj s koalicijo, vse to delamo in teh zavez se nismo odrekli. In konflikt interesov, vi enostavno pravite, nadzornik SDH ima konflikt interesov. Nadzornega sveta, tako je, ja. To smo vse preverili, to je šlo skozi številne postopke. Naj poudarim, da so neodvisni strokovnjaki najvišjega ranga ocenjevali te osebe tudi v luči morebitnih konfliktov interesov. In kar takole reči, v konfliktu interesov je, potem ko je vsa stroka, vsa Vlada po številnih postopkih zadeve preverjala, je enostavno neresno. Jaz trdim in vem, da tukaj za konflikt interesov ne gre, je pa dejstvo, da vsakdo, ki je sposoben, ki nekaj zna, je moral v življenju kaj početi. Tudi v kakšnih institucijah, tudi v stiku s kom od nas, od vas, od direktorjev, od bančnikov. Ni vprašanje, s kom si bil v stiku, vprašanje je, v kakšnem stiku, kaj si počel, ali si delal strokovno pošteno, ali si opozarjal na napake, ali si delal dobro za firmo, banko ali državo. In to so kriteriji, ki jih je treba upoštevati. Hvala lepa.
Mag. Alenka Bratušek imate besedo za postopkovno zahtevo.
Spoštovani predsednik, predlagam, da se o tem vprašanju pogovorimo tudi na seji v Državnem zboru. Dodala pa bom tole, Miro Cerar pred volitvami, citat: "Zavezali smo se politiki, ki bo Sloveniji prinesla stabilnost ter višjo politično in pravno kulturo. Čakajo nas težke preizkušnje, ampak narediti moramo napredek, preboj. In zato govorim predvsem v dvigu pravne in politične kulture." Miro Cerar po volitvah: "Dokler nimam nasprotnega dokaza, zaupam nadzornemu svetu SDH, da so postopek izvedli zakonito. Če pa bo nekdo dokazal, da ni bil izveden zakonito, bo Vlada morala sprejeti ukrepe. Ta hip ni v pristojnosti Vlade, da bi kakorkoli ukrepala." To je povedal premier 3. novembra letos. Nič več o visokih standardih, nič več o etiki in nič več o višji politični in pravni kulturi, spoštovani predsednik. Škoda, da ste tako hitro obrnili ploščo in Slovenijo utirili nazaj na staro pot. Zato še enkrat mislim, da je prav, da se o tem pogovorimo tudi v tem državnem zboru. Predlagam pa vam, predsednik, da se glede konflikta interesov pozanimate pri nadzorniki SDH, ker to niso moje ugotovitve, ampak dejstva.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 37. točki dnevnega reda. Drugi predsedniku Vlade zastavlja vprašanje gospod Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo in vsem lep pozdrav! Gospod predsednik Vlade, po predvidevanjih in ocenah različnih služb se migrantski tokovi proti Evropi ne bodo zaustavili. V gibanju naj bi bilo več milijonov ljudi iz Azije in Afrike, skoraj izključno naj bi šlo za muslimane različnih vej islama. Slovenija je zaradi počasnosti ukrepanja vaše vlade postala ena glavnih migrantskih izbir. Slovenijo je samo v nekaj ali pa v zadnjih tednih prečkalo preko 200 tisoč migrantov oziroma krepko več kot 10 % prebivalstva naše države. V naslednjih mesecih se bo ta številka še bistveno povečala. Da je med migranti čedalje večji delež usposobljenih teroristov, ki prihajajo v Evropsko unijo s prav posebnimi nalogami, je jasno vsakomur. To pomeni, da se v Evropsko unijo prenaša totalna vojna z uporabo vseh razpoložljivih sredstev, zaradi česar se bo varnost Evropejcev, pa tudi Slovencev le še zmanjševala. Nadzori migrantov na vstopnih točkah niso zadostni, so bolj kolektivni, pavšalni na počez, kot resni in individualni. Opozorila na morebitne grozljive posledice evropske površnosti na schengenskih in notranjih mejah, sprejemnih in nastanitvenih centrih niso zalegla. Celo več. Politični in medijski prostor sta jih minorizirala in državljanom EU in tudi nam prikrivala kriminalna dejanja vse do tega strašnega pokola, ki se je zgodil v Parizu. Tak ali še hujši pokol popolnoma nedolžnih ljudi se lahko zgodi v katerikoli državi, ki se znajde na migrantski tranzitni poti ali pa v ciljni državi. Mnogi opozarjajo, da Slovenija ni pripravljena na nadaljevanje, sploh pa ne na stopnjevanje begunskega vala. Spoštovani predsednik, sprašujem vas: Ali ima Vlada pripravljene ukrepe za nadziranje oziroma nadaljevanje stopnjevanja begunskega vala, s katerimi boste zagotavljali stabilnost meje, varnost ljudi in premoženja, varnost zdravja? Ali ima Vlada razdelane ukrepe in postopke za preprečevanje tihotapljena denarja teroristov, orožja in ubojnih sredstev? Ali ima vlada razdelane ukrepe za odkrivanje in preprečevanje nastajanja morebitnih terorističnih skupin v Sloveniji? Prosim za odgovor.
Predsednik Vlade dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa, spoštovani poslanec za vprašanje. Res je, da je Slovenijo prečkalo do zdaj že več kot 200 tisoč migrantov oziroma tudi beguncev. Kot veste, jih je v Sloveniji trenutno nekaj tisoč. Se pravi, prečkali so, Slovenija je tranzitna država in ta tok, migrantov zelo uspešno usmerjamo, se pravi sprejemamo, v maksimalni možni meri evidentiramo in jim omogočimo pot naprej v države, kamor si želijo iti. Slovenija v tej zgodbi ni sama. Slovenija je tu najmanjša država na tej t. i. balkansko-srednjeevropski poti, mi smo pa že srednjeevropska država, potem sta Avstrija in Nemčija nad nami, in zanimivo je to, da smo se doslej izkazali kot ena najbolj kompetentnih držav glede ukrepanja, tako glede schengenske meje kot tudi tranzita. Kljub tej svoji majhnosti, relativno manjšim kapacitetam, kot jih imajo druge države, smo uspešno usmerjali ta tok preko Slovenije, za enkrat preprečili vse, bi rekel, dogodke, ki ste jih tako dramatično napovedali. Seveda je res, zadeve niso nedolžne. Ne gre samo za številne ljudi, ki so v stiski, v bolečini, gre tudi za ljudi, ki lahko pomenijo varnostno tveganje. Seveda moramo biti previdni, vemo, da v tem grozljivem terorističnem napadu, ki smo mu bili priča te dni, predvčerajšnjim v Parizu, so bili udeleženi celo večinoma, žal, francoski državljani, tudi belgijski, se pravi, celo rojeni tam, to se pravi, da je zadeva še bistveno bolj kompleksna, ne gre samo za možnost, da pridejo migranti, ki so nam lahko tudi varnostna grožnja, ampak vemo, da je situacija širša. Lahko zagotovim, da Vlada vseskozi preko ministrstev, preko pristojnih služb, spremlja, nadzira ta dotok. Imamo, bi rekel, zadevo pod nadzorom na našem ozemlju, spremljamo pa jo od Turčije, Grčije, že tudi prej, pa tudi kasneje, ko se ta premik migrantov naredi severno od nas. Smo v stalnem stiku s policijskimi službami, z notranjimi ministrstvi drugih držav na balkanski poti, na srednjeevropski in severno, smo v stalnem političnem in drugačnem stiku na ravni Evropske unije. Smo v obveščevalnih in drugih sodelovanjih udeleženi in se pripravljamo na morebitno stopnjevanje tega migrantskega vala. Kot veste, smo ravno v ta namen začeli tudi postavljati določene usmerjevalne ograje na meji in krepimo nadzor nad schengnom. Pri tem smo tudi, kot vidite, politično zelo uspešni, saj smo pridobili k sodelovanju kar veliko držav, devet ta hip, deseta že prihaja s policisti, ki bodo na meji. Dobivamo pomoč v opremi, v sredstvih s strani številnih držav Evropske unije, pravzaprav skorajda že od vseh, in imamo javno izkazano priznanje, da smo ena od držav, ki je bolje od marsikatere druge odreagirala na to begunsko-migrantsko problematiko. Zavedam se nevarnosti, ki jih navajate, so nevarnosti tudi na varnostnem področju, od terorizma, do drugega, ampak ta hip stopnja ogroženosti v Sloveniji ni povečana. V soboto, torej predvčerajšnjim, je na mojo pobudo zasedal sekretariat Sveta za nacionalno varnost. Kot veste, sem tudi na Svetu za nacionalno varnost, ki ga vodim sam, večkrat pojasnil vse te zadeve, kako je z varnostno situacijo in temi ocenami, skupaj s strokovnjaki s področja policije, obrambe, civilne zaščite in drugod. Kot veste, je tudi gospod Janša na začetnih sestankih sodeloval, na zadnjega potem seveda ni želel priti, ampak tudi v opoziciji imate svojega predstavnika, ki lahko neposredno sodeluje s predlogi in lahko tudi pridobi vse te informacije. Naj povem, da nadzor nad mejo vzpostavljamo ves čas, seveda pa je ob takšnih migracijah, ki jim ni kos nobena država, tudi nobena večja od nas, od Švedske, Nemčije, Grčije in tako dalje, Italije, tudi Slovenija ne more v celoti optimalno, bi rekel, na meji izvajati schengenskega nadzora. Se pa sedaj trudimo, da bi to vseeno vzpostavili, da bi skupaj tudi s temi policijskimi enotami vzpostavili schengen, to, kar je pravzaprav naša temeljna ideja že več časa in ki so jo sedaj sprejele tudi druge države EU na podlagi našega predloga. Hvala.
Gospod Jože Tanko, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala lepa za besedo. Jaz nisem spraševal, ali Vlada spremlja te tokove in kako jih spremlja, ampak spraševal sem predvsem o tem ali izključno o tem, ali ima Vlada pripravljene ukrepe, s katerimi bo zadeve obvladovala, nadzorovala, ima pripravljene ukrepe s katerimi bo, recimo izvedla individualne preglede tistih, ki vstopajo v to državo. Govori se, da so nekateri polni denarja, enormne količine gotovine prenašajo. Najbrž en del je to njihovo premoženje, lahko pa drugi del tega za neposredno financiranje drugih aktivnosti. Žal, gospod predsednik, na niti eno od teh vprašanj, ki sem jih postavil, niste odgovorili. Vsi tisti, ki živimo v tej državi ali velika večina tistih, ki živimo v tej državi, bi radi predvsem vedeli, ali Vlada obvladuje situacijo, tudi naslednji migrantski val, za katerega pravijo, da bo še večji, obsežnejši, ali ima Vlada pripravljene ukrepe tudi za primere, ko se bo zaprla severna meja ali ko se bo zmanjšal pretok preko severne meje. Kaj se naredi? Kako obvladujete tiste, ki prihajajo polni denarja, pri katerih se dobi orožje, pri katerih, ne vem, nosijo lahko s seboj ubojna sredstva in tako naprej? Niti na eno od teh vprašanj mi ta hip niste odgovorili. Vsekakor si pa državljani te države ne želimo zaradi takih površnih nadzorov in izjav, ko nekateri ministri ne vedo niti, koliko so prstnih odtisov vzeli na meji in komu in preverili, da ne bi državljani morda čez dve leti postali mi begunci in bežali pred takimi stvarmi. In še eno vprašanje, na katerega niste odgovorili, je pa ta nadzor znotraj države, znotraj Slovenije. Ali ste zaznali kakšne povečane aktivnosti in morda tudi kakšne teroristične skupine, ki se naj bi formirale znotraj meja? Hvala.
Predsednik Vlade dr. Miro Cerar imate besedo za dopolnitev odgovora.
Seveda sem vam odgovoril, gospod Tanko. Odgovoril sem vam že vsak dan prej, ko javno pojasnjujem, da Slovenija, slovenska vlada in pristojne institucije izvajamo vse ukrepe za nadzor, da smo se že več mesecev pred nastopom te krize pripravljali na to krizo, bili in jo pričakali pripravljeni in da stopnjujemo ukrepe na meji, ob meji in v notranjosti države glede na razvoj dogodkov. To sem vam že velikokrat tukaj povedal. Povedal sem javno in prej sem vam to povedal. In to vaše neznansko ponavljanje, da vam nekaj ne pojasnimo, mi ni jasno. Ampak bom še enkrat ponovil. Delujemo, nadziramo, smo pripravljeni, smo bili pripravljeni. Stopnjujemo ukrepe na meji, kot vidite, postavljamo usmerjevalne ograje, krepimo nadzor nad mejo. In še enkrat poudarjam, Slovenija je ena od držav, ki ji vse članice EU, tudi širše mednarodne institucije priznavajo, da je ena najbolj pripravljenih na to migrantsko krizo tako v humanitarnem vidiku, ki ga vi pozabljate, kajti ni vsak begunec ali migrant terorist. Prosim, da se to ne pozabi. Večina ljudi je le v stiski, so tudi ekonomski migranti in drugi, ampak so tudi begunci, in ne vse metati sedaj v isti koš. Smo pa tudi zelo varnostno ozaveščeni, imamo pripravljene vse ukrepe in opravljamo kolikor je le mogoče natančno vse te preglede. Seveda ne puščamo v Slovenijo oboroženih ljudi. To je res podcenjevanje naše policije in organov, ki je za mene že nezaslišano. Ne bomo jim pa pobirali denarja. Če mislite, da jim bomo na meji pobrali tiste prihranke, ki jih imajo nekateri, da bodo preživeli v državi destinacije, zato ker so vsi potencialni teroristi, na to pa ne morem pristati. Preverjamo pa identiteto ljudi, ki so sumljivi z varnostnega vidika. In če bi pri takem našli neke količine denarja, če je bil prej udeležen v kakšnih operacijah terorističnih ali karkoli, bodite pa brez skrbi, da ga bomo pridržali in ustrezno obravnavali. Tako da ponavljam, smo pripravljeni stopnjevati ukrepe. Ukrepe smo že pravočasno sprejeli. Smo hkrati humanitarni in hkrati varnostno ozaveščeni. Ne dovolimo razpršitve ljudi po Sloveniji. Zaenkrat ni prišlo do nobenih kriminalnih dejanj, sploh ne do ogrožanja varnosti. Tu imajo predvsem zasluge naši pristojni organi, policija, pa tudi ostali, ki ji stojijo ob strani. In zagotavljam vam, da bomo s temi ukrepi intenzivno nadaljevali. Vlada bo storila vse, da zavaruje Slovenijo in s tem tudi Evropsko unijo pred varnostnimi grožnjami. So pa izzivi ogromni, in bomo morali tu sodelovati kot Evropska unija. Nobena država sama tega ne more uspešno preprečiti. Hvala lepa.
Gospod Jože Tanko, imate besedo za postopkovno zahtevo.
Hvala lepa. Zahtevam, da o odgovoru predsednika Vlade odloči Državni zbor, ker argumentacija in odgovori na vprašanja, ki sem jih postavil, niso zadostni. Da nekaj v tej državi ne funkcionira, gospod predsednik Vlade, se vidi že iz tega, da ta država, ta vlada, ni bila sposobna zavarovati niti tekme med Olimpijo in Mariborom, in je bila odpovedana, pa gre za tekmo športnega značaja in minimalnega varnostnega tveganja. In je tekma odpovedana, je ni. Ko vas sprašujem o tem, kako se zagotavljajo ukrepi na meji, preventivni ukrepi, da bi se preprečile določene stvari, sploh pa, kakšne ukrepe ima Vlada v primeru okrepljenega migrantskega vala, enostavno ni odgovora. Lahko vas evropski voditelji trepljajo po rami na teh sestankih, vam obljubljajo policiste in še kaj, ampak jaz vas sprašujem o tem, kakšne ukrepe imate pripravljene za to, da se te zadeve obvladujejo, da se tudi notranja varnost zagotavlja in preveri, ali tudi pri nas morebiti nastajajo kakšne skupine, ki načrtujejo kakšna diverzantska ali teroristična dejanja, in tako naprej. Na to niste odgovorili, žal, niste odgovorili. Kar zadeva izvajanje teh aktivnosti, ne glede na to, kar se dogaja po Evropi, širom Evrope, najbrž tudi Slovenija ni nek otok v Evropi, kjer se ne bo nič zgodilo ali pa kjer ni moč ocenjevati, da se ne bo nič zgodilo. Smo del sistema, podvrženi režimu in ciljem, ki so namenjeni tudi drugim državam, in slovenska vlada je dolžna zagotoviti varnost državljanov tudi znotraj teh meja. In, žal, niste povedali temu političnemu zboru – mi smo del političnega sistema – o niti enem ukrepu, s katerim bi zagotavljali varnost premoženja, varnost zdravja ljudi, zavarovanje meje. Enega ukrepa niste povedali, ki se povezuje s tihotapljenjem. Vi samo pravite, da se to ne dogaja in tega ni, ampak niste povedali, na kakšen način to izvajate, ali so ti pregledi resnično kvalitetni, individualni, kako se to notira, zabeleži, kako je s prstnimi odtisi in tako naprej. Navsezadnje je skrb za državljane tista, ki je potrebna v situaciji, ko se stvari razvijajo na evropski ravni in tudi najbrž pri nas v povsem napačno smer. Zato zahtevam, da o nepopolnem odgovoru predsednika Vlade odloči Državni zbor, ker mi smo tisti, ki moramo pridobiti ustrezne in kvalitetne informacije. Seja je pa lahko tudi zaprta za javnost, ni nobenega problema, v tistem času. Hvala.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 1. točki dnevnega reda v torek, 24. 11. 2015. Kot tretji bo predsedniku Vlade zastavil vprašanje Luka Mesec.
Hvala za besedo. Lep pozdrav, gospod premier! Gospod premier, pred volitvami ste obljubljali, da boste v to državo pripeljali novo etiko in moralo, očitno pa se boste v zgodovino zapisali kot predsednik Vlade, ki je omogočil vmešavanje vojske v civilne zadeve, državo pa obdal z bodečo žico. To je prvič po letu 1943, ko je kapitulirala Italija, da imamo v tej državi spet bodeče žice, Slovenija pa je en dan za 26. obletnico padca Berlinskega zidu postala neslavna peta članica Evropske unije, ki se obdaja z bodečo žico.V tem vidimo v bistvu perverzijo idejo Evrope, ki se je nekoč prikazovala in se trudila odpravljati meje, danes pa ne samo, da meje zopet vzpostavlja, na njih celo postavlja bodeče žice. In tukaj je treba opozoriti, da je bil tudi Berlinski zid bodeča žica. Vi, gospod premier, ste v bistvu postali s svojim ukrepom eden od protagonistov tega gibanja. Trend je zastrašujoč, ukrepi so skrajni, ni pa jasno, čemu služijo. Kot ste že sami prej v odgovoru gospodu Tanku povedali, se ni izkazalo tukaj vprašanje beguncev kot varnostno vprašanje, do porasta kriminalnih dejanj ni prišlo, ni prišlo do nobenih ogrožanj lastnine, življenja ali česar drugega v državi, se pa je izkazalo, da imamo številne druge probleme. Imamo logistične probleme, imamo organizacijske probleme, imamo humanitarne probleme. Imamo probleme z zdravstveno oskrbo, imamo probleme s prezeblimi otroki, imamo probleme s pomanjkanjem zdravil, imamo probleme z nastanitvami, s prevozi teh ljudi. V tem smislu me zanima: Čemu točno služi ta bodeča žica, ki ste jo postavili? Razen tega, jaz si ne znam drugače predstavljati, da bodo sedaj ljudi prezebali na drugi strani meje, mi se bomo delali, da to ni naš problem. Če na koncu rečem nekaj besed o Parizu. Tudi ti dogodki v Parizu, ki se jih bodo sedaj nekateri trudili izkoristiti, da bodo pokazali, da gre v resnici za varnostno vprašanje, so se izkazali za ravno nasprotno. Odgovorni za teroristične napade v Parizu so ravno tisti, pred katerimi ti begunci bežijo. Na obeh primerih imamo ISIS. Vprašanje ni, kako ustaviti begunce, vprašanje je, kako ustaviti ISIS, vprašanje je, kako ustaviti vojno, ki ga pogajanja, in vprašanje je, kako končati nepravičnost v arabskem svetu, za katero je odgovorna tudi Evropa s svojo ne kolonialno politiko, da lahko te zadeve trajno rešimo. V tem smislu me zanima, gospod predsednik: Kako na vsa ta vprašanja, povezana z begunsko krizo, odgovarja vaša ograja?
Predsednik Vlade dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa za vprašanje, spoštovani poslanec. Tukaj je nekaj vprašanj, kot recimo, kot ste rekli, zakaj dovoljujemo, da se vojska vmeša v civilne zadeve. Vprašanje je postavljeno izredno zbanalizirano. Vojska se nič ne vmešava v civilne zadeve. Vojska pomaga, in to logistično, podporno, organizacijsko naši policiji, našim prostovoljcem, našim zdravstvenim delavcem, da lahko obvladujejo to veliko humanitarno krizo, ki je doletela tudi Slovenijo kot najmanjšo tranzitno državo na tej balkansko- srednjeevropski poti. Jaz bi želel za tiste, ki nas poslušajo, ponoviti, tudi za vas, da to, kar za Slovenijo pomeni 7 tisoč beguncev na dan, je tako kot 300 tisoč beguncev za Nemčijo na dan ali pol milijona za Ameriko, če bi jih toliko prihajalo. To je za nas velika številka. Naša policija, ki jo je manj kot nemške, grške ali katerekoli, italijanske, ne zmore vsega sama, vlagajo pa nečloveške vsakodnevne napore tako vojska, tako civilna zaščita, tako prostovoljci zdravstveni delavci, humanitarne organizacije itd. Jaz mislim, da je nedostojno, da se sprašujemo o komurkoli, ki pomaga, ki je že nekaj tednov na terenu, humanitarno deluje, da se vmešava v neke zadeve in ogroža Slovenijo ali kakorkoli. To so naši ljudje, ki nam pomagajo. Hvala bogu, da vojska in policija končno sodelujeta, ne pa, da so iz nekih prejšnjih časov vsak na svojemu okopu. Seveda pa točno vemo, do kod sme vojska delovati. In vojska te svoje pristojnosti spoštuje. Druga stvar. Ta varnostna ograja, ki jo imenujete bodeča žica, tudi to je res, je usmerjevalna ograja. Mi nismo Sloveniji še zagradili in je tudi ne nameravamo, če ne bo skrajno nujno. Ampak spoštovani poslanci, poslanke, državljani in državljanke, če Avstrija zapre mejo, bomo imeli v 14 dneh v Sloveniji 100 tisoč beguncev. Ali jim boste vi odprli vse svoje domove in jih greli doma? Mi nimamo kapacitet. Ti ljudje bodo na minus stopinjah zunaj v snegu čez dva meseca zmrznili. Mi moramo zagotoviti, da imamo lahko v Sloveniji tudi v tranzitu toliko beguncev na enkrat, toliko migrantov, da jim lahko ponudimo zdravstveno oskrbo, topel prostor, hrano itn. Slovenija je, poudarjam, najmanjša država z najmanj kapacitetami, ki za to isto število beguncev skrbi. In ker države južno od nas, vzhodno od nas, Hrvaška, Srbija, Makedonija, Grčija v tem pogledu niso dovolj solidarni, ne ustavljajo dovolj pretoka beguncev, ampak jih dejansko pošiljajo k nam, od nas naprej so pa države bolj urejene, pa zahtevajo kontroliran prehod, registriranost itn., je Slovenija kot odgovorna članica EU pa tudi članica, ki varuje schengensko mejo, dolžna, prvič, da prepreči humanitarno katastrofo. In to mora biti naša skupna etika. Ne moremo kar vzeti begunce, za katere ne moremo poskrbeti, da niti potem nimajo hrane. niti niso na toplem. In, drugič, je jasno, da moramo na nek način dati jasen signal državam vzhodno, južno od nas, da so tudi one dolžne nositi del tega bremena, ne pa ga prelagati v večji meri na nas in na še koga. Vi pravite, da do kriminalnih dejanj ni prišlo, torej zakaj vojska. Seveda zato ni prišlo do kriminalnih dejanj, ker imamo policijo ves čas v velikem številu s hudimi napori, ki jih vlagajo tam, kjer nadzira situacijo, kjer nadzira ta tok, ker so vsi ostali prostovoljci tako zavzeti, toliko pomagajo, da s tem pravzaprav že preventivno omilijo možnost izbruhov nereda. Ti ljudje dostikrat v Slovenijo pridejo izčrpani, ker za njih ne poskrbijo v prejšnji državi, pridejo lačni in je potem veliko več na Sloveniji, kot bi moralo sicer biti, če bi solidarno načelo delovalo bolje. Zato bom rekel tako, naloga vseh nas je, da smo humanitarni tudi v tem vidiku, da usmerjamo te begunce in jih sprejemamo nadzorovano, kot je bilo rečeno, da preprečimo ta varnostna tveganja, potem pa da jim omogočimo na human način, da lahko tukaj nekaj dni ali dlje časa ostanejo, preden gredo naprej. Zato potrebujemo kapacitete in zato potrebujemo nadzor na mejah in vse ostalo. Kot veste, gre samo za začasne ovire, če govorimo o teh ograjah, ki jih bomo z veseljem umaknili, ko bo ta problem ugasnil. Hvala.
Luka Mesec, imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala za besedo. Najprej nekaj besed o vojski. Poglejte, zakon, ki ste ga predlagali, da bi bil sprejet, je trenutno, če prav razumem, na Ustavnem sodišču, ker je radio Študent kot pobudnik referenduma podal ustavno pritožbo na sklep Državnega zbora. Zakon je ustavljen, zakon ni v veljavi, ampak vi ste sedaj ves čas zatrjevali, da vojska in policija odlično sodelujeta, da vojska nudi vso logistično, organizacijsko podporo, kar je še en dokaz za tisto, kar smo v Združeni levici že prvi dan povedali, se pravi, da tega zakona ne rabimo. Ker zakon pa gre naprej od tega, zakon gre v podeljevanje policijskih pooblastil vojski, kar pa pomeni, da se vojska dejansko začne lahko vmešavati v civilne zadeve. In ponavljam, vojska in policija nista ločeni kar tako, vojska in policija sta ločeni ravno zato, da ne bi vojska kot dejansko ogromen represivni aparat imela pristojnosti, da posreduje v notranjosti države ali celo proti lastnim državljanom. Za to skrbi policija, ki se ukvarja s civilnimi zadevami. Glede usmerjevalne ograje, kot ji pravite. Bom tako rekel, če hočete s tem povedati, da je problem, da ste ograjo postavili zato, da ljudje ne bi bredli po Sotli, vam moram odgovoriti, da se je to zgodilo samo enkrat. Pa še to takrat, ko je Hrvaška nekoordinirano poslala ljudi na našo mejo. In odgovor na to ni ograja, odgovor na to je dogovor s Hrvaško. Zdaj v nastajanju nove hrvaške koalicije se enostavno z njimi morate dogovoriti, da se te ljudi pošilja na koordiniran način, in to bo preprečilo ta problem. Kar se tiče humanitarne katastrofe, bi pa vam odgovoril, da humanitarne katastrofe ne rešimo tako, da jo izvozimo v državo južno od nas in se delamo, da je ni. Humanitarna katastrofa že obstaja, samo vprašanje je, kako se bomo z njo soočili. In zagotovo ne z ograjo.
Predsednik Vlade dr. Miro Cerar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Najprej naj odgovorim na zadnje. S humanitarno katastrofo se soočamo s številnimi drugimi načini, ki sem jih pojasnil. Delamo, od prostovoljcev, humanitarnih organizacij, vsi prispevamo tudi skozi proračun za te ljudi, prostovoljci hodijo, tudi poslanci ste bili, mnogi vsaj iz naše stranke, vem, prostovoljci na terenu – to so naši načini. Usmerjevalna ograja je pač eden skrajnih ukrepov, ki je v okviru stopnjevanja ukrepov nujen. Preseneča me, gospod poslanec, da niste obveščeni niti o tem, da so nam Hrvati velikokrat poslali begunce razpršene čez mejo. Ne samo enkrat, kot ste dejali. To se je dogajalo dnevno. Na srečo smo potem enkrat ponoči dobili ta izvrsten posnetek, da smo lahko tudi svetovni javnosti predočili, s čim se soočamo na tej meji. To se je to dogajalo na dnevni bazi. In vam lahko zagotovim, da je bil tudi zdaj načrt, da nam jih pošljejo razpršeno, pa smo ga preprečili v sodelovanju z notranjim ministrstvom in tudi sam v pogovoru z najvišjim predstavnikom sosednje države, kajti Slovenija še vedno na vstopnih točkah normalno sprejema begunce in migrante, jih registrira in potem za njih poskrbi oziroma jim dovoli iti naprej v Avstrijo in Nemčijo. Tu gre samo za to, da smo s tem ukrepom že zdaj dosegli prvi učinek, da ni več tega razpršenega pošiljanja teh ubogih ljudi tam po njivah in rekah, kot ste sami lepo povedali. Ta predlagani zakon o obrambi je pa samo možnost, ki jo moramo imeti pripravljeno, če bo treba stopnjevati ukrepe še na strožje, če bi se ta humanitarna katastrofa, ta migrantska kriza še zaostrovala. Sami poslanci pravite, povsem točno, da so še milijoni ljudi lahko jutri na poti v Evropo, in tok je treba obvladovati iz več razlogov. Zato je to možnost, ki smo jo predvideli – nismo je aktivirali, ker še ni bilo za to potrebe, morda je nikoli ne bomo, upam, da ne bo potrebe. Vendar pa ta novela Zakona o obrambi omogoča, da lahko vojska tudi samostojno, seveda v zelo omejenem okviru, po predhodnem pooblastilu Državnega zbora z dvotretjinsko večino vas tu, tri mesece najdlje, izvaja določene ukrepe v pomoč policiji. To so podobni ukrepi, kot jih lahko izvaja policija. To pomeni, da usmerja begunce, da usmerja neke skupine na določena mesta. To ni vojno delovanje. Za to imamo pač izredne razmere, če bi kdaj do tega prišlo, in upam, da nikoli ne bo. Tako je ta stopnjevalni ukrep samo eden izmed teh, ki jih Vlada pripravlja, pripravljenih jih imamo še veliko, če bo treba. Upam pa, da nobenega ne bo treba udejanjiti, kajti želim si, da bi se ta kriza umirila, da bi se zadeva umirila in da bi lahko tudi te ograje čim prej umaknili. To je seveda naš temeljni namen. Dokler pa bo nevarno, dokler je stvar neobvladljiva, pa moramo preprečiti tudi s tem humanitarno katastrofo. Hvala lepa.
Luka Mesec, imate besedo za postopkovno zahtevo.
Hvala. Bom samo ponovil, usmerjanje beguncev se reši z dogovorom s Hrvaško in s koordinacijo s hrvaškimi oblastmi. Humanitarno krizo se preprečuje s humanitarnimi ukrepi. Pomanjkanje sredstev se preprečuje s poenostavitvijo postopkov in z dogovorom na EU, begunsko krizo se pa lahko ustavi samo z normalizacijo razmer na Bližnjem vzhodu. Kakšno funkcijo ima tu ograja, niste odgovorili. Še vedno ni jasno, razen tega da imamo očitno v Evropi nek zelo zastrašujoč trend, da 25 let po padcu Berlinskega zidu dobivamo zdaj bodeče žice na številnih mejah Evropske unije. Ker ni jasno, kam to pelje in čemu to služi, predlagam, da o tem opravimo resno razpravo v Državnem zboru.
O vašem predlogu bo Državni zbor odločil v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 1. točki dnevnega reda, v torek, 24. 11. 2015. Kot četrta bo predsedniku Vlade vprašanje zastavila mag. Bojana Muršič.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani predsednik, ministrska ekipa! V dobrem letu delovanja vlade lahko rečemo, da se stvari v Sloveniji kljub velikim vsakodnevnim izzivom z begunsko krizo in z njo povezano negotovostjo, tragedijami terorizma, vendarle umirjajo. Izvršujejo se zadane prioritete iz koalicijskega sporazuma. Kljub različnim stališčem in pogosto težkemu dialogu nam uspeva najti skupni jezik in obvladati skupne kakovostne rešitve. Mnogo dela je še in mnogo dela še moramo postoriti. Prav izzivi, s katerimi smo soočeni, pa nas opominjajo, da moramo poleg vsakodnevnih prizadevanj in odzivanj na tekoče težave svoj pogled usmeriti dlje v prihodnost. Ne le delati stvari, ki jih moramo in nas vanjo silijo okoliščine, temveč tudi stvari, ki se od nas zahtevajo. Imeti vizijo o družbi, ki presega okvire enega mandata. V množici razvojnih strategij je mogoče, da se izgubimo v podrobnostih, da umaknemo pogled z nekoliko bolj oddaljenih ciljev, a od politike terja ravno ta premislek. Tista stopnja odgovornosti je, da se osredotočimo na prioritete, ki so pomembne za generacijo, ki živijo danes in pričakujejo svoj jutri, ter na tisto generacijo, ki danes šele pričenja živeti. Spoštovani gospod predsednika Vlade! Vprašanje, ki sem vam ga izpostavila v najavi je bilo: Katere so po vašem mnenju tiste tri ključne ali štiri razvojne prioritete, ki si jih mora slovenska vlada postaviti za cilj in jih doseči v 15 letih do leta 2030? Dovolite mi, da nekoliko dopolnim in pojasnim to vprašanje s tremi podvprašanji. Kako vidite svojo vlogo v procesu oblikovanja nove strategije razvoja Slovenije? Kako vidite v tem procesu vlogo političnih partnerjev in strokovne javnosti? Kakšna je v tem procesu vloga posamezne državljanke ali državljana, ki želi in bi moral iskati sodelovanje pri teh odgovorih? Slovenija je že dve leti brez strateških razvojnih okvirjev. Strategija razvoja Slovenije je bila nazadnje definirana v dokumentu, ki je potekel leta 2013. To zagotovo ni dobro in s tem se vsi strinjamo. Menim, da je prihodnost Slovenije pomembna tema. Okoliščinam navkljub in prav zaradi njih si ne smemo dovoliti, da čeprav živimo v čudnem času, postane to naš izgovor, da se nismo sposobni odločiti o tem, kaj želimo. Imeti moramo vizijo, in to ljudje od nas pričakujejo. Zato vas, spoštovani predsednik Vlade, prosim, da z odgovorom na moje vprašanje dodate svoj prispevek o strateških prioritetah Slovenije v naslednjih desetletjih. Za odgovore se vam zahvaljujem.
Predsednik Vlade dr. Miro Cerar, imate besedo za odgovor.
Hvala lepa. Kot veste, je bilo do nedavnega v Sloveniji sprejetih več kot 140 različnih strategij. Ta vlada je ugotovila, da se mnoge ne uresničujejo, da so ne dovolj povezane, ne dovolj sinhronizirane, zato se je odločila narediti to, kar je ključno: eno skupno krovno strategijo, iz katere bodo potem izhajale naslednje, in ta bo prihodnje leto končana, na njej se intenzivno dela. Tako kot se dela na operativnem programu in strategiji pametne specializacije, ki na nek način že delno odražajo tudi to strategijo. Naj bom bolj nadzoren, da grem bolj k vsebini. Težko bi izluščil tri, štiri, pet ključnih zadev. Če gledamo za več deset let vnaprej, recimo do leta 2030, kar je ena taka meja znotraj te strategije, so tudi širše dimenzije, bi naredil lahko veliko krivico, če bi izpostavil zgolj področje gospodarstva in zanemaril kulturo ali pa izpostavil zgolj šolstvo in zanemaril recimo oskrbo starejših ali kaj podobnega. Kljub temu naj poskusim. Zagotovo je ena temeljnih nalog, ki se jih ta vlada že loteva in se jih bo vedno bolj intenzivno z vsakim mesecem in letom, to, da naredimo slovenskim in drugim podjetnikom, ki delajo v Sloveniji, čim bolj prijazno, predvidljivo, zanesljivo poslovno okolje. Da se politika umakne iz gospodarstva in pusti, da gospodarstvo diha, to že počnemo, in da je to okolje tako, da spodbuja konkurenčnost. Da spodbuja tudi nastajanje novih podjetij. Mlade z inovativnostjo potegne notri v ta razvoj. In s tem v zvezi je že druga naravnanost te vlade, torej zaposlenost. Mi že povečujemo zaposlenost v trendu. To je ključno. Še posebej mladi, ampak pravzaprav vsi. Vsak človek mora imeti možnost z delom storiti to, da si zagotovi neko dostojanstveno življenje, nek osnovni standard za sebe in za svojo družino. To pomeni, da je treba gospodarski razvoj gledati v tej luči. Seveda so potem specifike, recimo, zavzemali se bomo za turizem. To je ena od temeljnih dejavnosti v gospodarstvu. Tukaj bomo naredili seveda strategijo gospodarskih panog in na tem se intenzivno dela. Predvsem pa je treba izkoristiti, in to je eden spet od ključnih poudarkov, geostrateške prednosti Slovenije. Mi vemo, da smo v posebnem položaju, zato se bomo zavzemali, naša vlada se že zavzema, da okrepimo železniške in cestne povezave še naprej. Tu seveda govorimo o modernizaciji železnic, vključno z drugim tirom, in govorimo o drugi, tretji razvojni osi in jasno tudi o vzdrževanju, nadgrajevanju povezav s sosednjimi državami, kjer to že delno ali v celoti obstaja. Potem je zelo pomembno, da izboljšamo učinkovito rabo energije, predvsem tudi obnovljive vire. Slovenija ima nekatera naravna bogastva v izjemni količini, kot je voda, kot je les. Vi veste, da ta vlada je že naredila prve korake in jih dela za intenzivno, da bi te naše komparativne prednosti, to naše bogastvo izkoristila v veliko večji meri, kot je bilo to zaznano v preteklih letih, in na gozdovih, na lesu, tudi na domači lesni industriji, na lesno predelovalni verigi bomo intenzivno delali. Tudi voda je zadeva, ki jo moramo upoštevati strateško v prihodnosti, to je naše izjemno bogastvo. Potem izkoristiti znanje. Slovenija ima relativno v primerjavi visoko izobraženo delovno silo. Manjka nam kompetenc, to je dostikrat problem, ker imamo na voljo delovna mesta, pa ni dovolj kompetenčnih znanj. In na tem ta vlada dela, da bi mlade čim hitreje priučila, da bi lahko stopili v neko delovno razmerje, kjer samo čakajo na njih določene propulzivne firme z dobrimi poslovnimi modeli, da bi lahko ti ljudje delali, enostavno jih pa šole niso dovolj kompetenčno izobrazile. Dobili so neko izobrazbo, ne pa ta kompetenčna znanja. Na tem se veliko dela. Potem vidim eno od pomembnih stvari, naj še to omenim, oskrba bolnih in starejših. Tudi zdravstvena reforma, kjer sedaj delamo prve odločnejše korake, ki se bodo nadaljevali, kot je bilo že napovedano, še posebej v prihodnjem letu. In še oskrba starejših, z vsem tem imamo veliko možnost, da sledimo tem demografskim kazalcem in da tudi tujce privabimo v Slovenijo, da jim tu nudimo oskrbo in s tem pravzaprav razvijamo tudi te poslovne priložnosti. In potem zdravstvena in pokojninska reforma, ki nas čaka v prihodnjih letih, in še marsikaj, ampak čas ne dopušča, da bi šel v te detajle. Pripravljamo, delamo in mislimo resno. Hvala lepa.
Mag. Bojana Muršič imate besedo, da zahtevate dopolnitev odgovora.
Hvala lepa, spoštovani predsednik, za vaš odgovor. Kljub temu moram izpostaviti, da sem mnenja, da je še kako pomembno, da dosežemo konsenz o naši skupni prihodnosti. Pomembno pa je, da izpostavimo tudi, na kakšen način bo Slovenija prišla do te strategije. Socialni demokrati si želimo sodelovati v tej razpravi. Nekaj svojih predlogov smo v javnosti v zadnjih tednih že izpostavili. Tisto, kar Slovenija ima in lahko na tem tudi gradi, je moč javnega. Naša zavezanost k skupnemu je tisto, ki nas včasih dela posebne, a v dobrem in za vse. Močno javno šolstvo, dostopno in kakovostno javno zdravstvo, na njih moramo graditi, kar ste tudi omenili. Razpravo potrebujemo tudi o tem, kakšno gospodarsko in poslovno okolje želimo, kakšne davke bomo plačevali, kako pogosto bomo spreminjali pravila igre. Mnenja smo, da se o tem moramo pogovoriti, kot ste navedli, strpno in hitro že v letu 2016. Potem je tu tudi področje javnega premoženja in javne infrastrukture. Govorim predvsem o upravljanju javnega premoženja, o gradnji ključne gospodarske infrastrukture, kot ste tudi navedli, drugega tira. In ne nazadnje Slovenija je res majhna, ne moremo se stalno izgovarjati, da nimamo vpliva. Kako si kot predsednik Vlade predstavljate slovenski vpliv na svet in odločitve, ki se spreminjajo v njem? Prav tako, spoštovani predsednik, prosim za dopolnitev vašega odgovora, predvsem z vašim mnenjem o tem, kakšno vlogo imajo v strategiji razvoja Slovenije javne storitve in družbena solidarnost, kakovostnost poslovnega okolja, javna lastništva, infrastruktura in kakšen bo vpliv Slovenije na svet. S tem se vam zahvaljujem za vaš odgovor.
Predsednik Vlade dr. Miro Cerar, imate besedo za dopolnitev odgovora.
Hvala lepa. Spoštovana poslanka, sedaj bi moral imeti na voljo vsaj 20 minut, da vam na vse to odgovorim. Mislim pa, da so vaša vprašanja usmerjena v pravo smer. Vsa ta vključenost v javno razpravo tako vas, vaše stranke kot vseh ostalih, je predpogoj, da pridemo do nečesa kvalitetnega. Naj povem, da poteka o tej strategiji, viziji ena najširših javnih razprav že sedaj, že zadnje mesece, že dlje časa. Udeleženi so številni deležniki iz znanosti, pač z vseh področij, kjer je treba, od Akademije znanosti do podjetij, od inštitutov, do univerz in podobno. Tudi OECD in druge tuje strokovne organizacije so povprašane za mnenja. Bi pa dejal še to. Mi smo že s tem, ko je ta vlada sprejela strategijo upravljanja z državnim premoženjem, naredili en zelo konkreten korak, kjer smo začrtali vizije upravljanja s tem javnim, torej državnim premoženjem. Tu nismo pasivni. Sedaj imamo kriterije, cilje, pričakovanja in smo ravno v tem času tudi prišli do izpopolnitve teh organov, ki bodo o tem odločali. Kako mi vplivamo na svet? Ne boste verjeli, ampak tudi vplivamo na svet, čeprav smo relativno majhna država po obsegu prebivalstva in ozemlja, ampak smo veliki v tem našem duhu. Vzpostavljamo številne stike ne samo znotraj Evropske unije, ampak tudi izven Evropske unije. Vabimo sem številne investitorje. Izjemen je interes za povezovanje s Slovenijo. Tako denimo smo že imeli tudi neke skupne seje vlad, recimo s srbsko vlado. Sedaj jo načrtujemo z madžarsko vlado. Govorim o ožji regiji, kjer je zelo pomembno vzpostaviti neke vrste sodelovanje, ki temelji na vzajemnih interesih, ki lahko pripeljejo do več zaposlenosti, do boljše povezave v regiji. Na energetskem področju se povezujemo vedno bolj s sosednjimi državami. Tudi ko bomo prišli do končne ideje o tem, kako se lotiti drugega tira in modernizacije železnic, bo to povezalo Slovenijo s celo Srednjo Evropo, pa tudi s severno Evropo na nek način. Mi smo v komunikaciji tudi s Kitajsko, z Vietnamom, z Indijo. Vsi so zainteresirani za to, da bi lahko prek Slovenije prevažali blago. Tudi na evropski ravni, na ravni EU smo zelo aktivno udeleženi s predlogi, mnenji v razpravah o enotnem trgu, v razpravah o vsem, kar zadeva energetsko in skupno politiko. Mislim, da je Slovenija zelo aktivna, jasno pa je, da nikoli ni dovolj, vedno so še izzivi in gremo naprej. Hvala lepa.
Predsedniku Vlade se zahvaljujem za podane odgovore. S tem prekinjam to točko dnevnega reda, ki jo bomo z ustnimi poslanskimi vprašanji ministricam in ministrom nadaljevali v torek, 24. 11. 2015. Prehajamo na 2. IN 3. TOČKO DNEVNEGA REDA. Po dogovoru na seji Kolegija predsednika Državnega zbora bomo v okviru 2. in 3. točke dnevnega reda opravili skupne uvodne predstavitve o DOPOLNJENEM PREDLOGU PRORAČUNA REPUBLIKE SLOVENIJE ZA LETO 2016 IN DOPOLNJENEM PREDLOGU PRORAČUNA REPUBLIKE SLOVENIJE ZA LETO 2017. Dopolnjena predloga proračunov je v obravnavo zboru predložila Vlada. Za dopolnilno obrazložitev dopolnjenih predlogov proračuna za naslednji dve leti dajem najprej besedo predsedniku Vlade dr. Miru Cerarju.
Spoštovani predsednik Državnega zbora, spoštovane poslanke in poslanci! Pred vami sta dopolnjena predloga državnih proračunov za leti 2016 in 2017, prvega dveletnega proračuna naše vlade, katerega glavna cilja sta nadaljnja stabilizacija in konsolidacija javnih financ in hkrati nadaljevanje, torej ustvarjanje pogojev za nadaljevanje spodbudne gospodarske rasti. Pri predstavitvi dopolnjenih predlogov teh dveh proračunov konec septembra sem poudaril nekatere pozitivne kazalce, ki jih Slovenija beleži na makroekonomskem področju. Tako sem izpostavil zniževanje stopnje brezposelnosti predvsem med mladimi. Opozoril sem, da se je tveganje revščine stabiliziralo in ne narašča več in pa seveda kot pravimo in ugotavljamo sproti, je gospodarska rast še vedno spodbudna in prav tako so dobre napovedi tudi za naprej. Seveda smo v zadnjih dveh mesecih priča okrepljenemu migrantskemu toku. O tem smo se pogovarjali, ki je tudi bistveno vplival na oblikovanje dopolnjenega proračuna za leto 2016. Vlada je pri oblikovanju dopolnjenega predloga proračuna za leti 2016 in 2017 pregledala vložene amandmaje, smiselno upoštevala razprave, stališča in predloge posameznih delovnih teles Državnega zbora Republike Slovenije, prav tako tudi zakonske obveznosti in, kot že rečeno, tudi migrantsko problematiko. V dopolnjenih predlogih obeh proračunov so upoštevane tudi določene organizacijske ter projektne spremembe pri proračunskih uporabnikih. V dopolnjenem predlogu državnega proračuna za leto 2016 načrtujemo prihodke v višini 8,7 milijarde evrov, kar je za 73 milijonov evrov več od prvotno predlaganega proračuna, predlagani odhodki pa se povečujejo za 123 milijonov evrov, torej na 2,5 milijarde evrov. Primanjkljaj v bilanci prihodkov in odhodkov se tako povečuje za 50 milijonov evrov in znaša skupno 839,3 milijona evrov oziroma 2,1 % bruto domačega proizvoda. Edini razlog za povišanje navedenih proračunskih kategorij so migracijski tokovi, zaradi katerih zagotavljamo dodatna sredstva pri Ministrstvu za finance. Dopolnjeni predlog državnega proračuna za leto 2017 izkazuje nespremenjeno višino prihodkov in odhodkov, kot prvotni predlog, in sicer so prihodki načrtovani v višini 8,7 milijarde evrov ter odhodki v višini 9,4 milijarde evrov. Primanjkljaj državnega proračuna ostaja tako nespremenjen v višini 717,8 milijonov evrov oziroma 1,74 % BDP. Naj vas spomnim na nekatere ključne značilnosti dopolnjenih predlogov obeh proračunov, torej za leti 2016 in 2017. Sledili smo cilju, da se nadalje spodbuja rast tudi s spodbujanjem zasebne potrošnje. Zaradi učinkov napredovanj v javnem sektorju se povišuje masa sredstev za plače in prispevke. Skupaj s proračunoma sprejemamo tudi dolgoročne ukrepe na različnih področjih, ki bodo zagotavljali stabilno rast in javnofinančno konsolidacijo. Sledili smo ustavnim določbam in določbam v Zakonu o fiskalnem pravilu, ki zahtevajo, da morajo biti proračuni države srednjeročno uravnoteženi brez zadolževanja. Odprava strukturnega primanjkljaja mora potekati skladno z dinamiko, ki jo predvideva Pakt za stabilnost in rast. Skladno s to dinamiko naj bi Slovenija strukturni primanjkljaj odpravila v prihodnjih petih letih. Nadalje ohranjamo skrb za varnost ljudi in premoženja, zato smo v primerjavi s trenutnim proračunom zvišali proračunske izdatke za policijo in njeno ustrezno opremljenost ter izdatke pravosodnih organov za posodobitev zaporniškega sistema. V naslednjih dveh letih namenjamo sredstva tudi za dokončanje urgence v Ljubljani. Več proračunskih sredstev bo namenjenih tudi za ureditev državnih cest ter delno zaprtih mostov, kar je ena izmed prioritetnih nalog. V naslednjem letu bo sproščenih nekaj varčevalnih ukrepov s področja socialnega varstva in družinskih prejemkov, ki so bili sprejeti z Zakonom za uravnoteženje javnih financ, t. i. ZUJF. Povišali smo osnovi znesek minimalnega dohodka, kar bo vplivalo predvsem na višje zneske denarnih socialnih pomoči in s tem se bo izboljšal materialni položaj najranljivejših skupin prebivalstva. Še naprej bomo vlagali v spodbujanje zaposlovanja mladih, starejših in dolgotrajno brezposelnih, in sicer z različnimi ukrepi s področja aktivne politike zaposlovanja. V javnem sektorju bomo naravni odliv zaposlenih nadomeščali z zaposlovanjem mladih. Ne nazadnje naj rečem, da bomo za izboljšanje položaja upokojencev v letu 2016 izredno uskladili pokojnine. Spoštovane poslanke in poslanci! Pozitivni kazalci gospodarske rasti in posledično višji napovedani davčni prihodki v proračunu nam dajejo več svobode pri programskem načrtovanju izdatkov in usmerjanje le-teh v prava področja. V predlogu proračuna za leto 2016 je zato večina resornih ministrstev prejela več sredstev, kot jih je imela na voljo v rebalansu za 2015, zato smo lahko pravzaprav vsi skupaj v celoti zadovoljni oziroma smo lahko – in jaz mislim, da moramo biti – zmerni optimisti. Ob tem pa ne smemo pozabiti, da je naš cilj na srednji rok izravnan strukturni saldo, zato še vedno ohranjamo zdravo mero restriktivnosti pri načrtovanju odhodkov. Na izbranih področjih bodo izvedeni ukrepi in projekti, ki bodo izboljšali dejavnike konkurenčnosti, spodbujali produktivnost gospodarstva ter poviševali stopnjo zaposlenosti. Cilji javnofinančne politike Republike Slovenije za leti 2016 in 2007 sledijo zahtevam in priporočilom Sveta EU v okviru zavez pakta stabilnosti in rasti ter seveda hkrati našim lastnim zakonskim zavezam fiskalnega pravila. Doseganje scenarija v srednjeročnem obdobju je predvideno s prepletanjem, s spodbujanjem naložb in ukrepi za večjo konkurenčnost, strukturnimi ukrepi ter fiskalno odgovornostjo. Glavna cilja ekonomske politike za obdobje 2016 do 2017 ostaja kot vse do sedaj spodbujanje gospodarske rasti, z naslavljanjem ključnih izzivov na področju zadolženosti gospodarstva in poslovnega okolja ter drugič zasledovanje postopne, vendar trajne javnofinančne konsolidacije. Tem ciljem sledita seveda tudi dopolnjena predloga proračunov za leti 2016 in 2017. Spoštovane poslanke in poslanci, želim vam uspešno delo in upam, da bo proračun za naslednji dve leti kmalu sprejet. Hvala.
Za dopolnilno obrazložitev dopolnjenih predlogov proračunov za naslednji dve leti dajem besedo še ministru za finance dr. Dušanu Mramorju.
Spoštovani! Vlada je pripravila dopolnjena predloga državnih proračunov za leti 2016 in 2017, tako kot to določa 159. člen Poslovnika Državnega zbora. Čeprav se je Vlada opredelila do vloženih amandmajev tako, da jih je zavrnila, je pri pripravi dopolnjenih predlogov državnih proračunov smiselno upoštevala razprave, stališča in predloge posameznih delovnih teles Državnega zbora k predlogoma proračunov. Pri opredelitvi do posameznih konkretnih predlogov in pri pripravi dopolnjenih rešitev je Vlada izhajala iz dejstva, da mora predlog proračuna odgovoriti na pet ključnih izzivov, o njih sem obširneje spregovoril ob predstavitvi osnovnega predloga obeh proračunov. Ti izzivi so: zahtevano zmanjšanje primanjkljaja, zmanjšanje EU sredstev, uresničevanje socialnega sporazuma, prekomerna pričakovanja in spodbujanje gospodarske rasti in zaposlenosti. Kot rečeno, dopolnjena predloga proračunov naslavljata te izzive, dodati pa jim je treba še en izziv, to je financiranje stroškov obvladovanja migrantske krize. Glede na dosedanje izkušnje stroške obvladovanja migracijskega toka se ocenjuje, da bo treba v letu 2016 dodatno zagotoviti 123 milijonov evrov sredstev za ta namen. Pričakuje se, da bo mogoče pridobiti evropska sredstva v višini 73 milijonov evrov, medtem ko se za preostalih 50 milijonov evrov predlaga povečanje primanjkljaja državnega proračuna in zadolževanje. Zaradi tako predvidenega povečanja primanjkljaja državnega proračuna, ki se izkazuje po denarnem toku, bo v letu 2016 višji tudi pričakovani primanjkljaj celotnega sektorja država, ki se ugotavlja v skladu z metodologijo ESA 2010 po načelu poslovnega dogodka. Sektor država poleg državnega proračuna zajema še ZPIZ, zdravstveno zavarovalnico, občine in posredne proračunske uporabnike. Primanjkljaj celotnega sektorja država naj bi bil tako predvidoma 2,3 % bruto domačega proizvoda, to je za 0,1 % več, kot smo načrtovali konec septembra. Pri tem si prizadevamo, da bi Evropska komisija odhodke, povezane s stroški migracije, priznala kot enkraten oziroma začasen ukrep, ki kot tak naj ne bi imel vpliva na tako imenovani strukturni primanjkljaj sektorja države. Problematike obvladovanja migrantske krize v letu 2017 zaradi prevelikih negotovosti pri ocenjevanju obsega morebiti potrebnih sredstev za pokritje teh stroškov v dopolnjenem predlogu proračuna nismo predvideli. Verodostojne ocene za leto 2017 bo mogoče izdelati v letu 2016 in jih upoštevati v spremenjenem predlogu proračuna za leto 2017, ki ga mora Vlada v skladu s poslovnikom pripraviti do konca septembra 2016. Druge spremembe v dopolnjenih predlogih proračunov za ti dve leti se nanašajo na določene organizacijske ter projektne spremembe pri proračunskih uporabnikih, gre za prerazporeditve med proračunskimi uporabniki ali znotraj finančnih načrtov posameznih uporabnikov, ki nimajo vplivajo na skupni obseg proračunske porabe v prihodnjih dveh letih ali na primanjkljaj. V predlogu dopolnjenega proračuna za pokritje stroškov dela v javnem sektorju niso spremenjena glede na prvotna predloga proračunov. Glede na to, da je bil dosežen dogovor s sindikati javnega sektorja, ki odstopa od prvotno načrtovanih finančnih učinkov, in to za 28 milijonov evrov za celotni javni sektor oziroma 16,8 milijona evrov za državni proračun, Vlada ocenjuje, da proračunski uporabniki lahko ta sredstva zagotovijo v okviru obstoječih finančnih načrtov z instrumenti, ki jih daje na razpolago predlagani Zakon o izvrševanju državnih proračunov za ti dve leti. V zvezi s financiranjem dela občin poudarjam, da dopolnjeni predlog proračuna za leto 2016 zagotavlja zadostna sredstva za financiranje primerne porabe v občinah, če se dogovori povprečnina v višini 522 evrov. Če bosta predsedstvi obeh reprezentativnih združenj pripravljeni sprejeti zadnji predlog Vlade – to je bilo danes zjutraj –, da bi povprečnina v letu 2016 znašala 525 evrov na prebivalca, bo Vlada dodatna sredstva za leto 2016 zagotovila s prerazporeditvami v skladu s svojimi pristojnostmi, za leto 2017 pa dodatnih sredstev ni treba zagotavljati. Preden podrobneje predstavim dopolnjena predloga proračunov za leti 2016 in 2017, bi želel še pojasniti vprašanja, ki so se pojavljala v zvezi z usklajenostjo predlaganih proračunov z Zakonom o fiskalnem pravilu in z Ustavo. Zakon o fiskalnem pravilu določa, kdaj je spoštovano načelo srednjeročne uravnoteženosti iz 148. člena Ustave. V prehodnem obdobju, v katerem smo do leta 2020, gre za obdobje odpravljanja strukturnega primanjkljaja. Zakon o fiskalnem pravilu določa, da je načelo spoštovano, če se strukturni primanjkljaj med leti znižuje po dinamiki, ki jo predpisuje Pakt za stabilnost in rast. Za Slovenijo znaša za leto 2016 referenčna mera zniževanja strukturnega primanjkljaja, skladno z določili pakta, 0,6 % bruto domačega proizvoda, za leto 2017 pa 0,3 % BDP. Naj pojasnim še izračun strukturnega salda sektorja države, ki je dejansko razlika med prihodki in izdatki sektorja države v posameznem letu, prilagojena za učinke, ki so ocenjeni kot posledica gospodarskega cikla, brez upoštevanja učinkov enkratnih oziroma začasnih ukrepov, opredeljenih v Paktu za stabilnost in rast. Za izračun strukturnega salda sektorja države je treba določiti stanje gospodarstva v poslovnem ciklu za določitev ciklične komponente v saldu sektorja države. Stanje gospodarstva v poslovnem ciklu se izračuna glede na vrednost potencialnega bruto domačega proizvoda. Zakon o fiskalnem pravilu v zvezi s potencialnim bruto domačim proizvodom v 6. točki 2. člena določa, da se ta izračuna na podlagi skupne metodologije, ki se za ta namen uporablja v EU v okviru postopkov nadzora nad javnofinančnimi politikami. Potencialna raven BDP je ocenjena na ravni BDP, ki bi ga gospodarstvo doseglo s takšno uporabo kapitala in dela, ki nima inflacijskih učinkov. Zakon o fiskalnem pravilu torej določa zgolj metodologijo za izračun potencialnega BDP, in to je evropska metodologija, Evropske komisije, ob tem pa ne določa, katere podatke oziroma napovedi se uporabi pri izračunu potencialne ravni BDP. Na drugi strani EU zakonodaja omogoča, da država članica sama določi, katere podatke bo uporabila. To izhaja iz petega odstavka 4. člena Direktive EU 2011/85 o zahtevah v zvezi s proračunskimi okviri držav članic. In sicer direktiva določa, da države članice zagotovijo, da javnofinančno načrtovanje temelji na realističnih makroekonomskih in proračunskih napovedih, pri čemer se uporabljajo najnovejše informacije, proračunsko načrtovanje temelji na najverjetnejšem makrofiskalnem scenariju ali na previdnejšem scenariju. Makroekonomske in proračunske napovedi se primerjajo z najnovejšimi napovedmi komisije in, če je primerno, z napovedmi drugih neodvisnih organov. Znatne razlike med izbranim makrofiskalnim scenarijem in napovedjo komisije se morajo pojasniti. Nadalje direktiva določa, da države članice opredelijo, katera institucija je pristojna za napovedovanje makroekonomskih in proračunskih napovedi, in objavijo uradne makroekonomske in proračunske napovedi, pripravljene za javnofinančno načrtovanje, vključno z metodologijami, predpostavkami in ključnimi parametri, na katerih temeljijo te napovedi. Države članice in komisija vsaj enkrat letno vzpostavijo tehnični dialog o predpostavkah, na katerih temelji priprava makroekonomskih in proračunskih napovedi. To se pravi, da se z Evropsko komisijo vsaj enkrat na leto uskladimo. Za namene proračunskega načrtovanja se pri nas uporablja makroekonomske napovedi Umarja, to izhaja iz 14. člena Uredbe o dokumentih razvojnega načrtovanja in postopkih za pripravo predloga državnega proračuna. Enako bo določeno tudi v prenovljenem Zakonu o javnih financah, ki je v pripravi. Se pravi, ko smo za leti 2016, 2017 pripravljali oceno, koliko je treba znižati primanjkljaj, da bi bili v skladu z Zakonom o fiskalnem pravilu in s tem Ustavo, smo izhajali iz podatkov napovedi Umarja in iz Umarjevih izračunov potencialnega bruto domačega proizvoda. Na tej osnovi smo potem iz obračunskega principa oziroma načela poslovnega dogodka, kar je ESA 2010 metodologija, ki se uporablja pri paktu stabilnosti in rasti, to prevedli v našo metodologijo po denarnem toku in tako ugotovili, kolikšen je lahko največji primanjkljaj proračuna, da bi ta strukturni napor tudi dejansko dosegli. Vem, stvar je relativno zapletena, ampak to je osnovna logika, ki smo ji sledili, na podlagi česar smo naredili ta dva proračuna. Torej za boljšo predstavo še v številkah. V letošnjem letu smo načrtovali, da bo po ESA, po evropski metodologiji, primanjkljaj sektorja država 2,9 % BDP; se pravi, manj kot 3 %, kot se zahteva. Za naslednje leto, za leto 2016, sedaj v dopolnjenem predlogu proračuna načrtujemo, da bo primanjkljaj sektorja država 2,3 % BDP po ESA; se pravi, da bo za 0,6 % BDP nižji, kar je v skladu s paktom stabilnosti in rasti. To se potem prevede v slovensko metodologiji po denarnem toku, tako se mora primanjkljaj državnega proračuna, ki se izkazuje po denarnem toku, s 3,58 % BDP letos zmanjšati v letu 2016 na 2,1 % BDP. Da bi v letu 2017 nadalje dosegli še 0,3 % zmanjšanje strukturnega primanjkljaja po ESA, mora v letu 2017 načrtovati še nadaljnje zmanjšanje primanjkljaja državnega proračuna po denarnem toku z 2,1 %v 2016 na 1,74 % BDP v 2017. Skratka, na ta način smo pripravili proračuna 2016 in 2017, da bi bila v skladu z Zakonom o fiskalnem pravilu, in primanjkljaj tak, da to omogoča. Toliko mogoče o usklajenosti predlogov proračunov z Zakonom o fiskalnem pravilu. V nadaljevanju naj še podrobneje predstavim predlagane spremembe v dopolnjenih proračunih. Leto 2016. Z dopolnjenim predlogom proračuna za leto 2016 se predlagajo prihodki, kot je že omenil predsednik, v višini 8,7 milijarde evrov, kar je za 73 milijon evrov več od predloga proračuna. Odhodki se načrtujejo v skupni višini 9,5 milijarde evrov, kar je za 132 milijonov več od prvotno predlaganega proračuna. Razlika med predlogom proračuna in dopolnjenim predlogom proračuna za leto 2016 se nanaša na naslednje vsebine. Prihodki se povečujejo za 73 milijonov, in sicer iz naslova dodatno ocenjenih prihodkov iz proračuna EU za potrebe kritja stroškov migranskega toka. Odhodki se povečujejo za 123 milijonov, in sicer zopet zaradi zagotovitve dodatnih sredstev za financiranje teh stroškov. Povečanje v višini 73 milijonov se nanaša na povečan obseg evropskih sredstev, za preostalih 50 milijonov evrov več odhodkov pa se povečuje primanjkljaj. Druge spremembe. Pri odhodkih se nanašajo na prerazporeditve pravic porabe iz finančnega načrta Ministrstva za finance k drugim proračunskim porabnikom ali znotraj finančnih načrtov posameznih proračunskih uporabnikov – torej brez vpliva na višino zadolževanja ali primanjkljaj. Prerazporeditve sredstev se nanašajo predvsem za naslednje namene: za referendum o zakonski zvezi in družinskih razmerij v višini 1,1 milijona evra pri Državni volilni komisiji; za potrebe obveščanja javnosti zaradi uvedbe davčnih blagajn v višini 125 tisoč evrov pri Uradu Vlade za komuniciranje in 93 tisoč evrov pri Finančni upravi; za projekt podpore izvedbe izplačil starih deviznih vlog v višini 120 tisoč pri Ministrstvu za finance; za stroške dela uslužbencev v projektni enoti za arbitražni postopek s Hrvaško pri Ministrstvu za zunanje zadeve ter za delovanje veteranskih organizacij v višini 750 tisoč pri Ministrstvu za obrambo Republike Slovenije. Narejeni so bili še manjši popravki v finančnih načrtih proračunskih uporabnikov zaradi ustreznejšega planiranja projektov. Izdatki v računu finančnih terjatev in naložb se povečujejo za 11 milijonov evrov, in sicer za dodatna povratna sredstva za sofinanciranje investicij v lokalno javno infrastrukturo pri Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo. Zadolževanje, ki se izkazuje v računu financiranja, se povečuje za 61 milijonov evrov, in sicer za 50 milijonov zaradi migrantskih stroškov ter za 11 milijonov evrov zaradi povečanja danih posojil za sofinanciranje investicij v lokalno javno infrastrukturo. V letu 2017 se z dopolnjenim predlogom proračuna predlagajo prihodki v višini 8,7 milijarde, odhodki pa v višini 9,4 milijarde. Primanjkljaj v bilanci prihodkov in odhodkov se z dopolnjenim predlogom proračuna za leto 2017 ne spreminja in se predlaga v višini 717,8 milijona evrov, kar je 1,74 % BDP – po logiki, ki sem jo že prej razložil. V računu Financiranje se z dopolnjenim predlogom proračuna za 2017 načrtuje zadolževanje v višini 4,1 milijarde evrov, kar je za 11 milijonov več od predloga proračuna, ter odplačilo dolga v višini 2,9 milijarde evrov, to je v isti višini, kot je v predlogu proračuna. Glede predlaganih amandmajev, ki so bili vloženi k dopolnjenima predlogoma proračunov za ti dve leti, vas prosim za previdnost pri njihovem sprejemanju, saj večina njih lahko pomeni kršitev ustavnega fiskalnega pravila in pomeni pomemben odstop od začrtane poti javnofinančne konsolidacije. Upoštevaje navedeno je Vlada v petek sprejela stališče, da predlogov amandmajev k dopolnjenima predlogoma proračunov ne podpira, in predlagam, da tudi Državni zbor podpre dopolnjena predloga proračunov v njuni prvotni vsebini, torej brez predlaganih amandmajev. Hvala lepa.
Dopolnjeni predlog proračuna Republike Slovenije za leto 2016 in Dopolnjeni predlog proračuna Republike Slovenija za leto 2017 je obravnaval Odbor za finance in monetarno politiko kot matično delovno telo. Za predstavitev poročil odbora dajem besedo predsednici gospe Urški Ban.
Hvala lepa za besedo, spoštovani predsednik. Spoštovani predsednik Vlade, ministrski zbor s sodelavci, kolegi in kolegice! Odbor za finance in monetarno politiko je na 37. nujni seji 13. 11. 2015 kot matično delovno telo obravnaval dopolnjena predloga proračunov Republike Slovenije za leti 2016 in 2017, ki ju je Državnemu zboru v obravnavo predložila Vlada. Odboru je bilo posredovanih 45 amandmajev k dopolnjenemu predlogu proračuna Republike Slovenije za leto 2016, ki so jih v roku vložile poslanke skupine SDS, Združena levica, NSi in Nepovezani poslanci. Prav tako je bilo posredovanih 29 amandmajev k dopolnjenemu predlogu proračuna Republike Slovenije za leto 2017, ki so jih v roku vložile poslanske skupine SDS, Združena levica in NSi. Odbor je opravil skupno razpravo o dopolnjenih predlogih proračunov za leti 2016 in 2017. V skupni uvodni predstavitvi dopolnjenih proračunskih predlogov za leti 2016 in 2017 je predstavnica Ministrstva za finance predstavila predvsem novosti v dopolnjenih predlogih proračunov za prihodnji dve leti. Za leto 2016 so posamezni predlagatelji finančnih načrtov predlagali posamezne tehnične popravke, prenose posameznih sredstev med postavkami, kar skupaj znaša 3 milijone evrov. Ključne vsebinske spremembe pa se nanašajo na predlog Ministrstva za zunanje zadeve glede stroškov, povezanih z arbitražnim sporazumom, na predlog Ministrstva za gospodarski razvoj in tehnologijo, kjer se zagotavlja 11 milijonov evrov v B bilanci za zagotovitev 3 % investicijskega transfera v obliki ugodnih povratnih sredstev za občine, prav tako se zagotavlja dodatnih 500 tisoč evrov za delovanje veteranskih organizacij in en milijon evrov Državni volilni komisiji za izvedbo referenduma v zvezi z Zakonom o zakonski zvezi in družinskih razmerjih. Največja sprememba v letu 2016 se nanaša na vzpostavitev posebne rezerve za soočenje z migrantsko krizo, ki znaša 123 evrov namenskih sredstev. V zvezi s temi dodatnimi odhodki se za 50 milijonov evrov omogoči dodatno zadolžitev, medtem ko naj bi za 73 milijonov evrov sredstev dobili iz evropskih skladov. Posledica tega je, da se proračunski primanjkljaj po denarnem toku povečuje s 789 milijonov na 839 milijonov evrov oziroma z 1,98 % BDP na 2,10 % BDP. Ti stroški predstavljajo izjemno okoliščino oziroma enkratni dogodek, zato obseg deficita po ESA načelu ostaja 2,2 %. Za leto 2017 je sprememb manj, in sicer se spreminjajo že omenjena sredstva po posameznih ministrstvih. V svoji predstavitvi je državna sekretarka povedala tudi, da se je Vlada opredelila do vloženih amandmajev in jih ne podpira. Predstavnik Umarja je v uvodni predstavitvi povedal, da se do danes gospodarske razmere niso bistveno spremenila. Tudi napovedi drugih institucij kažejo podobna gibanja najpomembnejših agregatov, tako glede gospodarske aktivnosti, glede trga dela in pa tudi glede neravnotežij v slovenskem gospodarstvu, kot jih je napovedal Umar. Izvoz se je v tretjem četrtletju povečal za 0,6 %, industrijska proizvodnja se je v istem četrtletju povečala za 0,8 %. Še naprej se poslabšujejo aktivnosti v gradbeništvu, ki se je v tretjem četrtletju močno skrčila. Tveganja se v zadnjih mesecih ohranjajo in so še vedno povezana tako z mednarodnim okoljem kot tudi z domačim okoljem. V mednarodnem okolju se ohranjajo visoka tveganja, da bi lahko prišlo do upočasnitve rasti, kar se bo hitro poznalo tudi v Sloveniji. Prav tako se stopnjuje tok beguncev, kar bi lahko imelo zelo resne posledice na celotno evropsko gospodarsko sliko in posledično tudi na Slovenijo. Med domačimi tveganji je še vedno najpomembnejši faktor tveganja odsotnost izboljševanja toka denarja od bančnega sektorja do podjetniškega sektorja. Makroekonomske razmere se niso bistveno spremenile, nadaljujejo se relativno ugodni trendi, hkrati pa se ohranja relativno visoka tveganja za aktivnost v prihodnje tudi za leto 2017. Predstavnik Državnega sveta je predstavil pisni mnenji k obema dopolnjenima predlogoma proračunov, ki jih Državni svet ne podpira. V skupni razpravi o dopolnjenih predlogih za obe leti so članice in člani odbora povedali, da iz predloga proračuna ni razvidne vizije na področju gospodarstva, sociale in zdravstva. V proračunu niso vidne prioritete, saj ne gre za strateški dokument. Menili so, da je tudi proračunski memorandum precej skop, je pa res, da ga je Vlada dopolnila. Menili so, da proračun ni investicijsko naravnan in da je premalo sredstev za raziskave in razvoj. Povprašali so, ali je predlog proračuna usklajen z lokalnimi skupnostmi in ali bodo občine, ki so še posebej izpostavljene migrantskim tokovom, dobile ustrezno finančno pomoč. Prav tako so izpostavili področje kohezijskih sredstev v novi finančni perspektivi. Glede izvajanja fiskalnega pravila so menili, da se le-ta v praksi ne izvaja, saj še ni bil ustanovljen fiskalni svet, zato menijo, da se Slovenija nahaja v neustavnem stanju. Povprašali so, ali bo migrantska kriza, in s tem povezani odhodki, obremenila proračun v tej meri, da se bo povečal primanjkljaj ter ali bo za to v naslednjem letu potreben rebalans proračuna. Prav tako jih je zanimalo, ali bo Slovenija upravičena do EU sredstev zaradi stroškov z migrantskimi tokov in s tem v zvezi jih je zanimala ocena stroškov migrantske problematike za Slovenijo. Med razpravo je minister za finance izčrpno pojasnil, kaj so glavni izzivi Slovenije v prihodnjih dveh letih, in ob tem izpostavil predvsem zmanjšanje primanjkljaja, zmanjšanje EU sredstev v novi finančni perspektivi, področje investicij, ki do sedaj niso bila dobro plasirana, zato je bil njihov učinek slab, izboljšanje poslovnega okolja z izboljšano zakonodajo na tem področju, ki bo zmanjšala predvsem administrativne ovire. V zvezi z vsem naštetim je poudaril, da je treba najti ravnotežje in rešitve za pogajanja in dogovor z občinami, glede plač v javnem sektorju in nasloviti problematiko migrantske krize, katerih posledico lahko Vlada le oceni. Med razpravo in ob koncu razprave je na postavljena vprašanja odgovarjala tudi državna sekretarka. Po zaključeni razpravi o obeh dopolnjenih predlogih državnega proračuna za leti 2016 in 2017 se je odbor opredelil do vloženih amandmajev, ki so bili vloženi s strani poslanskih skupin, odbor ni podprl amandmajev za leti 2016 in 2016. Po razpravi je bil sprejet sklep, in sicer da Odbor za finance in monetarno politiko podpira Dopolnjeni predlog proračuna Republike Slovenije za leto 2016 in Dopolnjeni predlog proračuna Republike Slovenije za leto 2017. Hvala.
Sledi predstavitev stališč poslanskih skupin. Besedo ima Poslanska skupina nepovezanih poslancev, zanjo mag. Alenka Bratušek.
Lep pozdrav še enkrat, spoštovane kolegice in kolegi, predsednik, ministrice in ministri! Pred nami je prvi pravi proračun vlade Mira Cerarja, pravzaprav dva; proračun za leto 2016 in proračun za leto 2017. Proračuna, iz katerih bi morala izhajati vizija Vlade, strategija upravljanja države in ukrepi, ki bi to dvoje, se pravi vizijo in strategijo, jasno opredelili in časovno določili. Na mojo veliko žalost nič od tega iz vaših proračunov ne izhaja, kljub moji bujni domišljiji, kot mi jo je pripisal predsednik Vlade. Žal mi je, da sta pravzaprav pred nami dve izgubljeni leti, dve leti brez razvoja in napredka. Minister za finance dr. Mramor nam je na odboru povedal, kaj je bilo tistih pet ključnih izzivov, s katerimi se je Vlada srečevala pri teh dveh proračunih. Prvič, zahtevano zmanjševanje proračunskega primanjkljaja, drugič, zmanjšanje evropskih sredstev, tretjič uresničevanje socialnega sporazuma, četrtič spodbujanje gospodarske rasti in petič velika pričakovanja ljudi. Teh izzivov se je Vlada po besedah ministra lotila s tremi ukrepi; prvič, investicijami, drugič s spremembami poslovnega okolja, od davčnega preko okoljskega in prostorskega do pravosodnega, in tretjič davčno prestrukturiranje. Pa poglejmo te tri stvari malo bolj podrobno. Najprej investicije. Cel svet govori o potrebnosti investiranja. Še dve leti nazaj je bila edina prava pot pot varčevanja. Mi smo že takrat opozarjali, da temu ni tako in da je poleg varčevanja treba spodbujati gospodarstvo in to tudi z javnimi investicijami. In tudi delali smo tako. Danes imamo pred seboj proračun, kjer se investicijska vlaganja zmanjšujejo za več kot 600 milijonov evrov. 600 milijonov evrov manj za investicije! Nobenega večjega investicijskega projekta ni predvidenega. Potreben drugi tir bomo z dinamiko, kot je v teh dveh proračunih, gradili 100 let. Evropskega denarja niste uspeli pridobiti niti za en resen projekt. Junckerjev sklad, ki je bil omenjen, bo na žalost prazen, preden boste uspeli pripraviti projekt, ki bi ga lahko prijavili na razpis, in seveda tudi uspeli. Z investicijami bomo torej bolj malo spodbujali naše gospodarstvo. Drugo, sprememba poslovnega okolja. Več kot potrebna in to na več področjih! Na žalost pa tudi tukaj do danes v letu in pol ni bilo narejeno praktično nič. Res pa je, da je za te spremembe praktično nepotreben javni denar; skratka, ga ne potrebujemo, potrebujemo pa voljo do sprememb. Do danes je bilo veliko besed, kaj vse je treba spremeniti, bolj malo pa dejanj. Lahko pa vam povem, da našo podporo pri teh sprememba, ko bodo na mizi, vsekakor imate. Tretjič, davčno prestrukturiranje. Tudi to je ukrep, ki ga v proračunu še ne vidimo, so napovedi, so želje, konkretno v proračunu pa nič od tega. Skratka, trije ukrepi, ki so odgovor na pet izzivov; investicije – jih ni, sprememba poslovnega okolja – je še ni, davčno prestrukturiranje – ga še ni. Zato pravim, da sta pred nami, na mojo veliko žalost, dve izgubljeni leti, brez pozitivnih premikov v pravo smer. V naši poslanski skupini zagovarjamo postopnost in ne želimo, da vsaka vlada stvari obrača na glavo, ampak vsaj nekaj majhnih korakov v prvo smer pa je ob tako pomembnih dokumentih in v tako pomembnih dokumentih, kot sta proračuna za naslednji dve leti, treba pokazati. Ker teh korakov ni, v naši poslanski skupini proračuna ne bomo podprli.
Besedo ima Poslanska skupina italijanske in madžarske narodne skupnosti, zanjo dr. László Göncz.
Hvala lepa za besedo. Gospod predsednik, spoštovani gospod predsednik Vlade, spoštovane članice in člani Vlade, kolegice in kolegi! Prebrskal sem poročila o sprejemanjih proračunov v preteklih dveh desetletjih in sem ugotovil, da so bila stališča venomer skorajda identična ali pa zelo podobna. Vladna stran je zagovarjala predlagane rešitve, ki jih je praviloma utemeljevala z aktualnimi gospodarskimi in socialnimi izzivi, vsakokratna opozicija je seveda menila drugače in je vedno izpostavljala sporne ali šibke točke predlagani proračunski postavki. Ta parlamentarna retorika drugačna skorajda ne more biti. Zakaj začenjam predstavitev stališča naše poslanske skupine na ta način? Predvsem želim zgolj nakazati na podobnosti pri pripravi in sprejemanju proračunov, z drugega zornega kota pa želim poudariti pomen aktualnih izzivov pri tej važni nalogi. Ob vsem tem se sprašujem, ali bi lahko vse skupaj potekalo drugače. Načeloma seveda da, vendar z vidika delovanja parlamentarizma pa močno dvomim, da bi pri sprejemanju proračuna lahko prišlo do širokega sodelovanja med pozicijo in opozicijo. Izjeme, hvala bogu, so. Kot vemo, se je tudi v času najbolj globoke gospodarsko-finančne krize pri nas v tej dvorani že dogajalo tudi to. Dejstvo je, da se na javnofinančne, gospodarske in socialne izzive lahko praviloma ponudijo različne rešitve, od aktualne izvršne veje oblasti je v največji meri odvisno, za kakšne rešitve se odloči. Zato je tudi njena odgovornost največja. V zadnjih šestih, sedmih letih so bile te okoliščine v Sloveniji, ne glede na politično pripadnost koalicije oziroma vlade, zelo zahtevne in negotove. Tudi sedanja vlada oziroma vladna koalicija se srečuje s podobnimi izzivi. Poleg tega pa bo sedaj treba še izpolniti tudi določbe, ki so povezane s tako imenovanim zlatim fiskalnim pravilom. S splošnega vidika ocenjujemo, da sta predlagana proračuna za naslednji dve leti glede na vse okoliščine, s katerimi se srečujemo in kljub temu da se je javnofinančna situacija vsaj formalno nekoliko izboljšala, torej sta ta dva predloga sprejemljiva. Ali bosta proračuna tudi zdržna, predvsem slednji, torej za leto 2017, bi bilo zelo neodgovorno in tvegano napovedovati. Če gledamo na proces sprejemanja proračunov za leti 2016 in 2017, bi lahko površno ugotavljali, da so bile okoliščine za pripravo dobrega proračuna po nekaj letih nekoliko ugodnejše. Da pa je dejansko stanje drugačno oziroma ni tako enoznačno, pa ni treba posebej poudarjati. Stanje je na področju celovite varnostne problematike v veliki meri otežila begunsko-migracijska kriza in obstajajo tveganja, s katerimi se srečujemo, in tudi nekoliko manj ugodneje oziroma spremenjene okoliščine pri pridobivanju evropskih sredstev iz finančne perspektive do leta 2020. Negativne posledice naših dejanj iz preteklosti nam še bolj otežujejo nastajanje proračunov in to tako zaradi nezdrave bančne politike in izčrpavanja gospodarstva v preteklosti, zaradi napačne oziroma zlorabljene privatizacije, šepajoče pravosodne dejavnosti in lahko bi še našteval. Torej, glede splošnih opredelitev do proračunov tudi midva pozdravljava prizadevanja, ki gredo v dopolnjevanje in nadgradnjo delovanja Slovenske vojske in policije. Zelo smotrna so tudi vsa prizadevanja, ki so v proračunih usmerjena k ustvarjanju delovnih mest in konkurenčnosti gospodarstva. Menimo pa, da bi se morda lahko naredilo še nekoliko več na področju pospeševanja investicij in zdravih programov lokalnih skupnosti, vlaganja v znanstvenoraziskovalne programe in kulturo. Z zadovoljstvom pa ugotavljamo, da so naša skupna prizadevanja v preteklih mesecih, ki so se nanašala na vsebino dejavnosti avtohtonih narodnih skupnosti na različnih področjih delovanja, obrodila sadove. Ne trdimo, da sta proračuna za leti 2016 in 2017 z vidika omenjenih skupnosti radodarna, niti tega, da omogočata celovit razvoj, kar bi bilo z vidika obstoja tako ranljivih skupin, kot sta italijanska in madžarska narodna skupnost, nujno. Prej drži ugotovitev, da se od začetka krize denarna sredstva za potrebe narodnih skupnosti, žal, niso spreminjala, ponekod, na primer, na področju kulture, je v preteklih letih celo prišlo do zmanjšanja. Torej, ugotavljamo le, da je bil glede na javnofinančne okoliščine države pristop sedanje vlade pri pripravi proračunskih postavk narodnih skupnosti zelo korekten. Na področju izobraževanja je sodelovanje s pristojnim ministrstvom vzorno. Čeprav imamo še veliko izzivov, ki jih lahko rešujemo le skupaj, menimo, da je omogočanje naše dejavnosti v okvirih, kot je to bilo do sedaj, zelo pomembno sporočilo. Na področju kulturne dejavnosti avtohtonih narodnih skupnosti je z vidika sedaj obravnavanih proračunov tudi podoben pristop pristojnega ministrstva. Opozarjamo pa, da bi bilo treba iskati bolj primerno rešitev prikazovanja namenskih sredstev za kulturno dejavnost avtohtonih narodnih skupnosti v proračunskih dokumentih. Konto, ki formalno zajema tudi druga razvojna evropska sredstva, je po našem mnenju metodološko oziroma formalno zavajajoč, zato smo na Komisiji za narodni skupnosti na to posebej opozorili Ministrstvo za finance. Sredstva, ki se za delovanje organizacij narodnih skupnosti za izvajanje dvojezičnosti občin ter za določene vsebine informativne dejavnosti zagotavljajo preko Urada za narodnosti, so v količinskem smislu korektno načrtovana. Ker pa se pojavljajo težave pri interpretaciji normativne ureditve in razmerij znotraj omenjenih postavk, ponovno prosimo Vlado, da v skladu z Zakonom o financiranju občin za naslednji dve leti sprejme uredbo o financiranju dejavnosti organizacij narodnih skupnosti in dvojezičnega poslovanja občin. Posebej pozdravljamo odločitev Vlade, da na osnovi zakona o skladnejšem regionalnem razvoju za oba predlagana proračuna predvideva korektne zneske za ustvarjanje gospodarske osnove avtohtonih narodnih skupnosti. Kljub temu lahko še vedno ugotovimo, da na področju izboljšanja samega sistema ustvarjanja gospodarske osnove narodnih skupnosti ni prišlo do načrtovanih sprememb. Pričakujemo, da bomo na tem področju v najkrajšem mogočem času skupaj našli zakonsko korektno, predvsem pa z vidika izvajanja učinkovito rešitev. Na koncu naj še poudarim, da organizacije in ustanove madžarske in italijanske narodne skupnosti delujejo transparentno. Vsa poročila in zaključne račune v skladu z zakonom pošiljajo pristojnim državnim organom. To omenjam zgolj zato, ker žal nekateri še vedno, morda tudi kot posledica vedno globlje socialne krize, neupravičeno, z nepravilno uporabo javnih podatkov, z netransparentnimi primerjavami in brez utemeljenih argumentov obdolžujejo organizacije narodnih skupnosti. Tendenciozni pritiski nimajo realne osnove, kar so potrdile tudi preiskave pristojnih organov. Še enkrat naj izrazim zadovoljstvo, da smo z Vlado uspeli na našem specifičnem področju najti skupni imenovalec pri iskanju primernih finančnih okvirov delovanja narodnih skupnosti, za kar se iskreno zahvaljujemo. Proračuna bova podprla. Hvala lepa.
Spoštovani, sejo prekinjam za 3 minute. Nadaljevali bomo točno ob 11.58. .
Spoštovani, spoštovane! Teroristični napadi na nedolžno civilno prebivalstvo v Parizu in drugod so zavržno dejanje, ljudje, ki so jih iz svoje ideološke zaslepljenosti naredili, pa nevredni oznake človek. A ta grozodejstva proti ljudem, katerih krivda je bila le to, da so bili nedolžni, ne bo ostala brez odziva. Namesto strahu, ki so ga v nas, evropske državljane, želeli zasejati napadalci, se bo v nas še bolj okrepila želja po svobodi, enakosti in bratstvu. Svoboda je namreč tisto, kar je temelj Evrope. Enakost nam omogoča, da izkoristimo naše potenciale, bratstvo je tisto, kar nam je dalo moč in pogum, da smo zgradili skupno evropsko domovino. Nismo se vdali v preteklih bojih, ne bomo se vdali danes. Evropa bo iz teh dogodkov izšla močnejša, brez sovraštva in nestrpnosti. Državljani in državljanke Republike Slovenije ob teh krvavih dogodkih stojimo ob strani našim francoskim sodržavljanom in sodržavljankam Evropske unije. Poklonimo se z minuto molka vsem nedolžnim žrtvam in izrazimo naše sočutje z njihovimi svojci. /minuta molka/ Nadaljujemo s prekinjeno sejo. Besedo ima Poslanska skupina Stranke modernega centra, zanjo dr. Simona Kustec Lipicer.
Hvala lepa. Lep pozdrav, predsednik Državnega zbora, predsednik Vlade, spoštovane kolegice in kolegi, spoštovani ministrski zbor! Proces priprave in obravnave prihajajočega dvoletnega proračuna Republike Slovenije pod veliko težo bodisi preteklih bodisi nepredvidljivih prihajajočih razmer zaznamujeta dva temeljna izziva. Prvi izziv je prepoznati in finančno podpreti programske razvojne prioritete države, drugi izziv je imeti ustrezen, tudi finančno podprt odgovor na nepredvidljive razmere v mednarodnem okolju, ki niso več zgolj finančne in gospodarske narave, kar je bilo prevladujoče pravilo do letošnjega leta, temveč tudi in predvsem nove demografske in varnostne podobe v evropskem in tudi našem prostoru. Veseli nas, da lahko navkljub omenjenim izzivom in splošnemu nižjemu proračunskemu razrezu ugotovimo, da počasi ugaša potreba po varčevalnih omejitvah Zakona za uravnoteženje javnih financ, da v zadnjem obdobju na makroekonomskem področju beležimo pozitivne kazalnike, da se znižuje stopnja brezposelnosti, da so dobre napovedi za nadaljevanje gospodarske rasti in da so tudi v prihajajočem dvoletnem proračunu v okviru fiskalnih pravil in dovoljenega javnofinančnega primanjkljaja naslovljene ambicije po podpori nadaljnji rasti in konkurenčnosti naše države. Zavedati se moramo, da razvojni, z njimi povezani pa tudi finančni izzivi države ostajajo izjemno zahtevni. Za pokojninski sistem je na primer naša država iz proračuna v letu 2008 namenila 1,1 milijardo evrov, leta 2017 bo ta znesek 1,4 milijarde evrov. Za servisiranje javnega dolga, recimo, v letu 2008 je država namenila 329 milijonov evrov, leta 2017 po predvidevanjih kar 1,1 milijardo evrov. Zavedamo se, da je v opisanih razmerah treba zdaj, ob zasledovanju sprejetih fiskalnih pravil nadalje utrjevati in stabilizirati javnofinančno stanje, še posebej upravljanje z državnim dolgom, pri tem pa dati ustrezno finančno podporo prepoznavnim programskim razvojnim vsebinam in področjem, spodbujati ukrepe za dolgotrajno rast, za zagon gospodarskega investicijskega potenciala in konkurenčnosti, ohranjati pravično socialno ravnovesje in dialog ter odgovornost do mednarodnega in lokalnega političnega okolja, ki ga zaznamuje številne neznanke, povezane z aktualnimi migrantskimi ter begunskimi tokovi. Vse navedene razmere, vključno z manjšim prilivom evropskih sredstev v letu 2016, zanesljivo omejujejo zmožnost idealne finančne podpore programskim razvojnim prioritetam, a je iz predloženega proračunskega predloga vsekakor mogoče razbrati jasne prednostne temelje programskih smernic za prihajajoči proračunski leti. Pomembno povečanje proračunskih sredstev je namenjeno za Ministrstvo za notranje zadeve in v tem okviru za policijo, ki bo v aktualnih razmerah dajalo finančno podporo za ustrezno zagotavljanje varnosti pa tudi za investicije in razvoj v popolnitev kadrovskega načrta ter modernizacijo zastarele opreme in sistemov ter prostorov. Prvič po letu 2010 se je ustavil tudi trend padanja proračunskih sredstev za obrambo, zvišujejo se sredstva za Slovensko vojsko in Upravo za zaščito in reševanje, za nemoteno sodelovanje države v mednarodnih operacijah in misijah ter za minimalni investicijski razvoj. Povečujejo se tudi sredstva za pravosodje, prednostno za izboljšanje zaporskega sistema ter informatike in izobraževanja v pravosodju, kar bi pričakovano moralo pripomoči k pospešitvi tudi sodnih postopkov. Prav tako se integralni stroški proračuna povečujejo tudi na Ministrstvu za javno upravo, prioritetno za razvoj informacijskih sistemov ter projekt centralizacije upravljanja s stvarnim premoženjem. Od uspešnosti črpanja denarja iz prihajajoče nove evropske finančne perspektive je odvisna končna proračunska teža Ministrstva za gospodarski razvoj in tehnologijo, ki v sedanjem finančnem okviru svoje prioritete gradi na promociji Slovenije v tujini, na turizmu, lesarstvu in odpravi administrativnih ovir. Zaradi aktualnih razmer v mednarodnem poslovnem okolju pa bo moralo veliko in stalno pozornost namenjati skrbi za tisti del nadaljnje gospodarske rasti in konkurenčnosti, ki je odvisna od izvoznih trgov. Nikakor pri prihodnjem delovanju ne gre spregledati tudi v javno obravnavo pred dnevi vloženega paketa ukrepov za nadaljnje spodbujanje konkurenčnosti in rasti slovenskega gospodarstva, ki naj pospešijo gospodarsko pobudo in spodbudijo multiplikativne investicijske učinke. Za nekaj milijonov evrov se povečujejo tudi sredstva za delovanje Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, ki bodo v okoliščinah nižanja stopnje brezposelnosti in zaustavitve rasti revščine omogočila sprostitev nekaterih varčevalnih ukrepov za delo in družinsko politiko ter, želimo si in upamo, spodbudila premislek o socialno pravičnih in uravnoteženih ukrepih delovne, socialne ter družinske politike v prihodnosti. Prihajajoča proračuna za področje zdravja, v katerem sedaj še niso vključena evropska kohezijska sredstva, se glede na letošnji rebalans integralno povečuje za 24 % v letu 2016 in 35 % v letu 2017. Prioritete v naslednjih dveh letih bodo namenjene večjim investicijskim projektom, med njimi nadaljevanju gradnje ljubljanske in ptujske urgence, sanaciji objektov v Stari Gori, Splošni bolnišnici Slovenj Gradec, dispečerskima centroma v Ljubljani in Mariboru, sanaciji vodovoda na Onkološkem inštitutu ter opremi za več zdravstvenih zavodov, skrbi za izvajanje nalog javnega zdravja, kot so zapisane v Resoluciji o nacionalnem programu o prehrani in telesni dejavnosti za zdravje 2015–2025, potem projektu eZdravje, skrajševanju čakalnih dob, programom izobraževanja in preventive kot temeljev za boljše zdravstveno stanje prebivalcev. Upoštevajoč še evropska sredstva se povečuje tudi skupni proračun Ministrstva za izobraževanje, znanost in šport, kjer se končno ponovno povečujejo sredstva za področje visokega šolstva, ki so se v zadnjih letih najbolj zmanjševala. Sredstva se bodo povečala tudi za druga področja izobraževanja in športa. Krovna usmeritev obeh letnih proračunov bo zagotavljanje kakovosti, odprtosti in povezovanja resorja z gospodarstvom. Proračunska sredstva Ministrstva za infrastrukturo obsegajo 7 % celotnega proračuna, bistveno pa bo njihova končna višina, odvisna tudi od uspešnosti pridobivanja evropskih sredstev, ki so sicer načrtovana v proračunu službe vlade, ki je pristojna za kohezijo. Prioritetno se na tem resorju povečujejo zlasti sredstva za investicijsko vzdrževanje cest. Predvsem zaradi upada evropskih sredstev v letu 2016 pa se zmanjšujejo proračunska sredstva Ministrstva za okolje in prostor, čeprav se ta glede na rebalans preteklih dveh let integralno ne zmanjšujejo. Na tem resornem področju bo za nadaljnje programske prioritete, med katerimi mora biti zlasti protipoplavna varnost in zaščita, zelo pomembno dobro sodelovanje in razumevanje z občinami, da se bo poleg jasne namenske porazdelitve finančne odgovornosti uspešno porabilo tudi vsa razpoložljiva evropska kohezijska sredstva. Povečujejo se tudi sredstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, ki predstavljajo 4 % celotnega državnega proračuna. To predstavlja visoko obvezo in pričakovanje, da se spodbudi pogoje za prehransko samooskrbo, gospodarsko pobudo ter ohranjanje kmetijske, gozdarske in ribiške dejavnosti kot nacionalnega trajnostnega potenciala. Integralna sredstva se v primerjavi s preteklim obdobjem povečujejo tudi na področju kulture, kar je v programskem pogledu pomembno z vidika premisleka o temeljni upravičenosti in prihodnih prioritetah slovenske kulture kot stebra narodne identitete. Na podobni ravni kot do sedaj ostajajo proračunska sredstva Ministrstva za zunanje zadeve, kjer se med prioritetami delovanja izpostavljajo zaščita slovenskih interesov v mednarodni skupnosti, gospodarska diplomacija, pomoč, varnost in zaščita interesov slovenskih državljanov v tujini ter prispevek naše države pri zagotavljanju mednarodne varnosti in stabilnosti. Končno pa je treba tudi izpostaviti, da v okviru različnih resorjev vsaj na dosedanji ravni ostajajo, ponekod pa se tudi povečujejo, proračunska sredstva za zagotavljanje delovanja narodnih manjšin in Slovencev po svetu, ki se glede na uspešnost črpanj evropskih sredstev lahko samo še oplemenitijo. Zavedamo se, da je pred nami vsemi v danih okoliščinah velika odgovornost, da s skupnimi napori in sodelovanjem zagotovimo nadaljnjo stabilnost naše države in podlago za ukrepe dolgoročne gospodarske, socialne in trajnostne varnosti, rasti in konkurenčnosti, ki bodo utemeljeni na znanju in inovacijah prihodnosti. Posebej pozdravljamo tudi dejstvo, da je proračun v luči izpostavljenih širših notranjih in zunanjepolitičnih okoliščin odraz konstruktivnega soglasja znotraj vlade, med socialnimi partnerji javnega sektorja, žal obžalujemo pravkar prejeto informacijo, da tega napora in dialoga ni bilo mogoče vzpostaviti s predstavniki lokalnih skupnosti, želimo in upamo pa, da bo končno soglasje k predlogu proračuna dala tudi zakonodajna veja oblasti. Iz vsega navedenega v Poslanski skupini Stranke modernega centra verjamemo, da predlog obravnavanega proračuna za naslednji dve leti predstavlja ustrezno finančno podlago za prihajajoče programske usmeritve države, zato ga bomo tudi podprli. Med proračunsko razpravo bodo poslanke in poslanci Poslanske skupine Stranke modernega centra našo enotno odločitev argumentirali tako s finančnega kot programskega zornega kota in naslovili poziv Vladi oziroma posameznim ministrstvom k še bolj učinkovitemu koriščenju, in sicer v primerjavi s preteklim obdobjem za 20 % nižjega, a še vedno pomembnega 3,2 milijarde evrov velikega obsega sredstev iz evropske finančne perspektive, iz katerega bi morala država po predvidevanjih pristojne ministrice počrpati 510 milijonov evrov v letu 2016 in 600 milijonov evrov v letu 2017. Torej, srečno naslednji dve leti slovenskemu proračunu in hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Andrej Šircelj bo predstavil stališče Poslanske skupine Slovenske demokratske stranke.
Hvala lepa, spoštovani podpredsednik. Spoštovani ministrski zbor, gospe in gospodje, kolegi in kolegice! Ko govorimo o proračunskem memorandumu in o proračunu za leto 2016 in leto 2017, govorimo seveda o tem, kaj nam bo aktualna vlada pokazala in kaj nam bo dala v naslednjih dveh letih. Pri tem je pomembno, da tudi ugotovimo, kakšna je njena vizija, kakšna je njena strategija in kakšne so ne nazadnje ekonomske politike, na podlagi katerih so zasnovane različne politike; tako investicijska, razvojna, kulturna, zdravstvena, socialna, infrastrukturna in tako naprej, ne nazadnje tudi politika, ki se ukvarja z zunanjimi zadevami, Evropsko unijo, migrantsko problematiko. Skratka, vse tisto, kar prebivalcem in prebivalkam te države dela življenje lepše, bolj sproščeno, bolj ugodno ali manj ugodno. Kaj lahko dobimo ljudje od tega proračuna, kakšno vizijo in kakšno strategijo nam da sedanja vlada? In na drugi strani, kaj lahko dobijo gospodarski subjekti od tega proračuna? Tukaj lahko povemo, da za ljudi ni dane jasne perspektive in ni dane tudi jasne vizije. Tudi glede na spremembe proračuna ni jasno, ali bodo živeli v prihodnosti bolj varno ali manj varno, boljše ali slabše. Ravno tako ni jasno, kako bo poslovalo gospodarstvo; z večjimi obremenitvami ali z manjšimi obremenitvami. Skratka, v tem proračunu ni dolgoročnih ukrepov, ni vizije, ni ekonomskih politik, ki bi dejansko dajali perspektivo vsem nam in predvsem gospodarstvu, mladim, nezaposlenim, kmetov, gospodarstvenikom. Kateri so ti dokazi v zvezi s tem? Tukaj je treba najprej pogledati prihodkovno stran proračuna. Če pogledamo prihodkovno stran proračuna, potem seveda ne moremo mimo davkov. Kaj se je dogajalo v zadnjem letu in zadnjem letu in pol? Davki so se predvsem zviševali. Zviševali so se tako, da so večje breme nosili predvsem ljudje, kajti davki so se prevalili na končne potrošnike oziroma na državljane in državljanske. Začnimo s povečanjem davka na finančne storitve, ki se je povečal s 6,5 % na 8,5 %. Zavedati se moramo, da končno plačajo ta davek prebivalci in prebivalke Slovenije, ob tem ko koristijo določeno bančno ali finančno storitev. Ravno tako, če govorimo o zavarovalniških storitvah. Tudi za te storitve se je obdavčitev povečala ravno tako s 6,5 % na 8,5 %. Z drugimi besedami, država je od njih dobila več. Če smo že pri posrednih davkih, potem lahko ugotovimo, da je Vlada tudi z zadnjim ukrepom, ko je podaljšala začasni ukrep o davku na dodano vrednost v stalnega, dejansko povečala obdavčitev s prejšnjih 20 %, ki je veljala pred dvema letoma, na 22 % za vse izdelke oziroma storitve oziroma za nižje izdelke s 8,5 % na 9,5 %. To je realnost. To so gospodarski pogoji, to so pogoji za življenje. Če pomislimo, da imajo vsi ti davki tako imenovani regresiven učinek, kar pomeni z drugimi besedami, da ga plačajo socialno šibkejši več glede na svoj dohodek kot manj socialno šibki, potem lahko ugotovimo, da je tudi socialno stanje v tej državi lahko slabše. Tukaj je socialna komponenta te obdavčitve tako za gospodarstvo kot za prebivalstvo vsekakor sporna in verjetno to niso pravi davčni ukrepi, ki bi dejansko vplivali na večjo socialno državo. Če nadaljujemo in če ugotovimo, da je tudi pri dohodnini ta vlada ukinila revalorizacijo z dvigom oziroma z življenjskimi stroški, potem je tukaj pridobila še dodatnih 30 milijonov, ampak teh 30 milijonov spet na račun ljudi. Vse to so bili začasni ukrepi, ki so bili sprejeti v času naše največje krize, danes premier, ministrski zbor govori o tem, da nismo več v krizi, da imamo gospodarsko rast, da imamo boljše poslovno okolje, vendar davčna bremena se zaostrujejo. Zaostruje se tudi, če pogledamo trošarinsko politiko – in danes vam lahko mirno povem, da stane liter bencina v Grosuplju 1,21 centrov skoraj 1,22, v Beljaku stane 1,09 centov. Kaj to pomeni? Da smo nekonkurenčni in da država tudi zardi tega pridobiva manj trošarin in manj davka na dodano vrednost in da se seveda številni prevozniki izogibajo našim bencinskim črpalkam in dejansko ne polnijo rezervoarjev v naši državi, ampak nekje drugje, vozijo pa se seveda po naših cestah. Če govorimo tudi o tem, kaj prihaja oziroma o tako imenovanem davčnem prestrukturiranju, potem lahko ugotovimo, da se bodo ukinile tako imenovane investicijske olajšave ali prepolovile, ravno tako olajšave za raziskave in razvoj in seveda, da se bodo povečale tudi obremenitve, ko bodo ljudje, recimo, prodajali nepremičnine, stanovanje in tako naprej. Obliž, skratka, da bodo ljudje na podlagi večje učinkovitosti dobili tudi več denarja, je zelo slaba tolažba, še posebej zaradi tega, ker bodo pogoji gospodarjenja za podjetja dejansko slabi. To so dokazi o strategiji in o viziji te vlade. To so dejanski ukrepi, to ni govorjenje, to je tisto, kar državljani plačujejo vsak dan, vsak trenutek, ko kupujejo izdelke ali storitve. Tudi obljube o boljšem poslovnem okolju, da se bo izboljšal davčni postopek, lažje plačevanje davkov, o tem, da bo manj administrativnih ovir pri izdaji dovoljenj in da bo pravosodje bolje delalo, so seveda lahko pesek v oči, če niso podkrepljene z dejstvi. Od govorjenja dejansko državljani in državljanke ne morejo živeti, od obljub ravno tako ne. Ko se srečajo v realnosti z administracijo, z birokracijo, takrat je stanje popolnoma drugačno in ne daje nam perspektive in ne daje nam neke poslovne ambicioznosti. Posledice tega in posledice tega okolja so odliv kapitala, podjetja zapuščajo Slovenijo in to znana podjetja. Izobraženci zapuščajo Slovenijo – mislim, da je v zadnjem obdobju okoli 8 tisoč diplomantov odšlo –, domači kapital se ne investira v Sloveniji, ampak v tujini; skratka, ljudje odhajajo. Nekatere seveda tudi nekoliko pospešimo oziroma jim pospešimo korak, da odidejo v tujino, kot glede kadrovske politike v Družbi za upravljanje terjatev bank in od negativnih kadrovskih odločitvah v SDH. Glede na to, gospe in gospodje, da smo nekako predstavili tisto, kar naj bi se zgodilo v prihodnosti na področju prihodkov, mi dovolite, da na kratko govorim še o odhodkih. Pred tem pa bi rad opozoril, da je v tem proračunu precej sistemskih nejasnosti. Prvič, ni usklajen z Zakonom o javnih financah. Kot vemo, še danes ne vemo, koliko bomo dajali za občine, koliko bomo dajali za občine predvsem tam, kjer ljudje največ koristijo svojih storitev. Zaradi tega, ker tega ne vemo, zaradi tega tudi je zakon v nasprotju z Zakonom o javnih financah. Poleg tega je tudi vprašljivo, kako je z Zakonom o fiskalnem pravilu. Dejansko fiskalni svet tukaj ne deluje in dejansko ni naredila Vlada napora, da bi dala tudi izračune že na začetku o tem, kako bo fiskalno pravilo delovalo. Poleg tega Vlada ni predstavila niti v proračunskem memorandumu niti posebej napovedi za štiri blagajne; pokojninsko blagajno, zdravstveno blagajno, občine in seveda državni proračun, to je bilo predstavljeno. Pri koriščenju EU sredstev nam bo šlo slabše kot v preteklosti. V finančni perspektivi 2015–2020 [[…]]Za to finančno perspektivo nimamo niti dokumentov, da bi jih predstavili v Bruslju Evropski komisiji, ne glede na to, da je spremenjen način in da ta spremenjen način pomeni, da bomo morali določena dokazila dati že do leta 2018. Tukaj nimamo tudi programov. To je realnost, kar pomeni, da bomo dobili manj denarja, kot bi ga lahko, in manj denarja, kot bi ga morali. Seveda je to odraz delovanja te vlade. Na Komisiji za nadzor javnih financ je bil sprejet sklep, da proračunski dokumenti dejansko niso popolni in da naj Vlada dopolni te proračunske dokumente. Dejansko je ugotovljeno, da ta proračun ni skladen z Zakonom o javnih financah, govorim o štirih blagajnah, in seveda tudi z Zakonom o fiskalnem pravilu. Če pogledamo nekoliko po sektorjih na odhodkovni strani. Gospodarstvo, če govorimo o investicijah, indeks v letu 2016 je minus 1,8 %. Verjamem, da nekateri imajo rajši absolutne številke in v absolutnih številkah se dejansko vse povečuje, ker se tudi prihodki povečujejo. Vendar indeks minus 1,8 % na področju investicij dejansko pomeni zmanjšanje, ne glede, da na področju gospodarske politike tudi ni strategije. Sredstva za podjetništvo se sicer v letu 2016 zvišujejo, povečujejo za 21 milijonov, na drugi strani pa se že v letu 2017 dejansko bistveno zmanjšujejo in ni neke stalnice, ni neke stične točke med letoma 2016 in letom 2017. Tudi krepitve konkurenčnosti zato ne bo in tudi nova delovna mesta se samo zaradi tega ne bodo ustvarjala. Če pogledamo naslednji sektor, ki je prav tako pomemben za Slovenijo – kmetijstvo. Ni strukturnih reform, ni nobene vizije razvoja in ne nazadnje sredstva v kmetijstvu se bodo realno znižala v letu 2017. In kaj je, recimo, strukturna sprememba? Je verjetno reforma na področju pridelave hrane, na področju samooskrbe. Tako pa se njive in polja zaraščajo in namesto da bi jih bilo vedno manj, jih je vedno več in ne nazadnje imamo tudi v Sloveniji najmanj njiv in polj na prebivalca v Evropski uniji. Podobno je tudi na področju urejanja gozdov in podobno je seveda tudi na področju razvoja podeželja. Če govorimo o infrastrukturi, potem seveda ostajajo tisti zamrznjeni projekti, ki so bili zamrznjeni v letu 2013, ko je bila kriza najhujša, dejansko še vedno zamrznjeni. Ni novih cestnih povezav, na primer od Dravograda do Šentruperta. Ne gardi se dovolj hitro, ne načrtuje se dovolj hitro niti na področju železniške infrastrukture. Pozdravljam na en način tudi to, da se bo več denarja namenilo za policijo. Vendar je vprašanje, ali je to dovolj. Ali se bo dovolj dalo za policijo glede na trenutno varnostno stanje v Sloveniji? Samo pokrivanje dela policije iz proračunske rezerve, kot je načrtovano in kot je bilo tukaj povedano, dejansko ni dovolj. Še težje vprašanje in še hujše vprašanje je področje obrambe. Področje obrambe – in vrhovni poveljnik oboroženih sil Slovenije je opozoril na nesprejemljivo stanje na področju obrambe. Tudi obljube predsednika Vlade generalnemu sekretarju Nata Stoltenbergu, da se bo povečala, da se bo delež financiranja obrambnih zadev povečal, je vprašljiv, kajti sredstva za obrambo se znižujejo z leta 2015 na leto 2016 za 0,03 % bruto družbenega proizvoda. Tukaj se dejansko postavi vprašanje, komu je v interesu, da so sredstva vedno manjša in da je obrambna sposobnost Slovenije vedno slabša, glede na obljube, ki smo jih dali pred leti, in tudi odločitve o tem, da bomo namenili za varnost in za obrambo 2 % bruto družbenega proizvoda, pa je, danes gledano, kot neka nedorečena vizija. Ampak tudi trenutno se sredstva tu zmanjšujejo, čeprav je v današnjem mednarodnem položaju nujno, da se zagotovi, tudi z dodatnimi sredstvi za obrambo, večja suverenost Slovenije, predvsem pa večja varnost, predvsem večja varnost tudi zato, da bodo vojaki imeli sodobno opremo. Tu je vprašanje, če pogledam zaključke odborov Državnega zbora tudi, kako se bodo povečala sredstva za varnost tako za policijo, vojsko kot za protiobveščevalne službe. Danes postaja varnost vrednota. Ta vrednota, gospe in gospodje, stane in treba jo je zaščititi! Ta proračun tega ne zagotavlja. Ne glede na to, da je minister za finance rekel, da bomo za migracije dali dodatnih 123 milijonov, da bomo dali 123 milijonov več, od tega bo del sredstev, 73 milijonov, kot razumem, prispevala Evropska unija. Ali je to dejansko dovolj? Ali je to dovolj glede na sedanjo situacijo in glede na zadnje dogodke v Parizu? Če pogledamo črpanje EU sredstev, potem še enkrat lahko ugotavljamo, da gre tu za nazadovanje. Tudi če pogledamo Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, potem ne vidimo strategije, ki bi zmanjševala revščino. Dejansko so tam realni dohodki večji, dejansko večji bodo tudi realni odhodki, vendar ne vidimo strategije, kako bo zmanjševala revščino, socialno izključenost, predvsem pa aktivno zaposlovanje in aktivno prešolanje ljudi, predvsem tistih, ki so delovno sposobni in bodo še dolgo delovno sposobni, in predvsem v smeri, ki jo zahteva gospodarstvo, ki jo v sedanjem trenutku zahtevajo podjetniki in ki pomeni tudi dodatno šolanje in prešolanje. Skratka, povezanosti te strategije, te politike je dejansko premalo, preveč pa je birokracije, administracije. Tudi tu je vprašanje reorganizacije zavodov za zaposlovanje, tu pa mislim, da kaj dosti ni narejenega, vsaj tega ni ne v proračunu ne v strategiji. Podobno je na področju šolstva. Ali se bo šolstvo prilagodilo gospodarstvu ali pa bomo imeli diplomante, ki so nezaposljivi, za katere vemo, da so lahko nezaposljivi, že takrat, ko se vpišejo na fakulteto? V zadnjih obdobjih, v zadnjih letih je 8 tisoč diplomantov, po nekaterih informacijah, zapustilo to državo. 8 tisoč ljudi, ki smo jih izšolali, je zapustilo to državo! Mislim, da bi tu vsekakor lahko bila neka strateška prioriteta te vlade na področju šolstva, v povezavi z Ministrstvom za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti, da se zmanjša socialna izključenost, da se zmanjša revščina in da se pristopi k aktivnemu zaposlovanju, predvsem tistih, ki so izšolani, da se dejansko prepreči z ekonomskimi rešitvami, da ljudje odhajajo iz države. Tega dejansko ni v tem proračunu in ni v proračunskih dokumentih. Kot tudi ni ukrepov s področja zdravstva. Nikjer ni zaslediti, da bomo imeli boljše zdravje, bolje organizirano zdravstveno ministrstvo, zdravstveno mrežo in tako naprej in da se bodo čakalne vrste zmanjševale. Žal smo priča bolj ali manj v medijih aferam kot pa nekim ukrepom, ki bi izboljšale zdravstveno varstvo in zdravstveno zavarovanje ljudem. In to je potrebno, to se govori in to se obljublja. Kot se spomnim, je ministrica za zdravje na seji Komisije za nadzor javnih financ, mislim da spomladi, obljubila zdravstveno reformo meseca septembra. To so tista vprašanja, ki so aktualna in ki so zanimiva za ljudi, za podjetnike in gospodarstvenike. In seveda, ker sem omenil poslovne pogoje, kakšno bo življenje, kakšne bodo storitve, kakšne so perspektive za mlade, na drugi strani pa, kakšno je vprašanje varnosti. Verjetno lahko se danes strinjamo, da je strategija tukaj nekje, lahko tudi kaj drugega, nimamo nič proti in vlada je za to, da jo pripravi. Če gremo še na nekatere druge bilance B, in C in tako naprej, potem ugotavljamo, da se bo zadolževanje nadaljevalo. Kot je bilo tudi danes rečeno, zadolžili se bomo v letu 2016 za 4,1 milijarde in odplačali dolgov za 2,9 milijard evrov; se pravi, aktivno zadolževanje. Ob tem je nova postavka, kot razumem, saj se bomo za migrante, migrantsko krizo, kot je dejal minister za finance danes, zadolžili za 50 milijonov evrov. In neprestano zadolževanje je zaskrbljujoče. Ne samo, da je zaskrbljujoče, pomeni odvisnost, pomeni manj samostojnosti in suverenosti za državo. Vprašanje je strategija, kdaj bomo temu rekli konec. Tega, gospe in gospodje, v tem proračunskem memorandumu tega dejansko ni. To bi bilo v dobro države, da ne bi več tako kot letos plačali 1,3 milijarde obresti, kot jih dejansko plačujemo, samo obresti. Če se danes zadolžujemo in aktivno zadolžujemo, bomo jutri, pojutrišnjem, naslednje leto in tako naprej, 2020 ne bomo plačali več 1,3 milijarde obresti, ampak v naslednjih letih plačali 1,5 milijard, 2 milijarde in tako naprej in tako naprej. Iz tega koluta, ki se vrti, vrti, dejansko ta vlada ne more. Tudi banke so verjetno danes stabilne – tukaj ni kaj. Državljani in državljanke so plačali za to pred enim letom in pol približno, dvema letoma pet milijard in politika Banke Slovenije je taka, kot je. Je pa res, da se s spremembo zakonodaje Družbi za upravljanje terjatev bank spreminja tudi koncept delovanja in reševanja te krize. Namreč, tam je nova naloga prestrukturiranje in podaljševanje celotnega obdobja. Navsezadnje, da smo sedaj dobili na področju upravljanja premoženja dve družbi: Slovenski državni holding, Družba za upravljanje terjatev bank bosta sedaj delali eno in isto poleg tega, da imamo še Kad, posebno družbo, ki se s tem ukvarja in tako naprej. Skratka, racionalizacija na tem področju ni bila narejena v zadostni meri; še več, gremo nazaj. Zaradi tega mislim, da tudi ne bo bolj učinkovito upravljanje premoženje, ne bo niti bolj učinkovita privatizacija in vsekakor se bodo tudi zaradi tega ocene o mednarodnem položaju Slovenije v prihodnje spremenile. Pa ne bi bilo treba! Z zelo majhnimi spremembami bi se lahko dejansko to spremenilo. Omenil sem že in na nek način tudi ne nasprotoval pripravljenosti na migracijsko krizo in begunsko krizo. Vendar, ali nam proračun za leto 2016 in proračun za leto 2017 in strategija tega upravljanja da dovolj? Omenil sem že 123 milijonov, ki jih je omenil tudi minister za finance, za migrante, ob predpostavki, kar je tudi povedal minister za finance, da gre preko Slovenije 8 tisoč do 9 tisoč beguncev na dan. Vendar, v slovenski javnosti so prisotne tudi številke o tem, da bodo nekateri migranti oziroma ljudje, ki prihajajo iz drugih držav, ostali v Sloveniji. Ena številka, ki je objavljena v medijih, je 30 tisoč, druga številka je 50 tisoč. Po podatkih ministra za finance nas en migrant na leto stane 10 tisoč evrov. To pomeni 500 milijonov na leto. Ali je proračun temu prilagojen? Ali je proračun temu prilagojen, kajti potem – govorim nekoliko z distance, če želite tudi sarkastične distance –, potem je zadolžitev, ki je bila narejena v višini 50 milijonov evrov za migrante, dejansko premajhna. Tukaj se je že zadolžila Slovenija, kot sem razumel, za 50 milijonov za te namene. To je seveda premalo. Moramo pa vedeti, da ena odstotna točka povečanja davka na dodano vrednost prinese med 120 in 130 milijonov evrov. Zaradi tega se postavlja vprašanje, kako bomo financirali morebitne tovrstne rešitve, če bo do njih dejansko prišlo. S tem se sooča celotna Evropa. V Avstriji je izračun, da pomeni takšen strošek v Avstriji 12 tisoč evrov, v Nemčiji 22 tisoč evrov na prebivalca na leto, na Švedskem 44 tisoč na prebivalca na leto. Tukaj ne želim delati nobenih primerjav glede teh ocen in jih danes tudi ne bom delal – vendar ali proračuna za 2016 in 2017 vključujeta tudi tovrstne rešitve? Mislim, da jih ne, kot tudi mislim, da Slovenija nima aktivne politike na področju migrantske krize. Dejansko se tukaj postavi vprašanje, katere stvari nas lahko presenetijo in ali nas tudi bodo presenetile. Gospe in gospodje! Včasih je nekatera dejanja, ki se zgodijo ali v Sloveniji, ali v tujini, ali v Evropi težko meriti z odhodki, težko jih je meriti s povečanjem davkov, ampak ob petkovem dejanju vojne, kot je dejal francoski predsednik Hollande, je veliko vprašanje, kako bomo v Sloveniji na to odreagirali. Mene na eni strani veseli, da vlada razmišlja o tem, vendar razmišljanje je premalo. V takšnih trenutkih je treba ukrepati; ukrepati raje prej kot kasneje. Kajti varnost, danes sem že omenil varnost, kot dobrina ni samo neposredno zagotavljanje varnosti ljudi in premoženjem, ampak je tudi zagotavljanje tega, da imamo varno obstoječo demokratično ureditev, da smo svobodni, da uživamo in vrednotimo naše kulturne in ostale dobrine. Danes, če govorimo o dejanjih vojne, potem so te zadeve, te stvari napadene. Zaradi tega je treba tudi preko proračuna dejansko pokazati, da bomo tem dobrinam tudi posvetili posebno pozornost. Teh odhodkov, tega, te strategije, te politike danes ni v tem proračunu. Treba se je zavedati, kot je že tudi dejal predsednik Državnega zbora: ob zadnjih dogodkih zmaguje strah; vendar strah nikoli dokončno ne zmaga. Od poguma in predvsem od poguma voditeljev pa je odvisno, kako močan je ta strah in kako dolgo bo ta strah trajal. Danes govorimo o strahu in pogumu in od voditeljev te države je odvisno, koliko močan bo ta strah, predvsem od tega, koliko poguma imajo. Kakšno vizijo imajo, kakšno strategijo imajo in žal danes ne vidim v teh programskih dokumentih, v tem proračunu vizije o pogumu in o tem, da bi bilo v tej državi manj strahu. Ob tem je seveda treba pokazati sočutnost in humanost, vendar ob tem ne pozabimo na varnost in napredek. Slovenija bo v letu 2016 in letu 2017 po mojem mnenju morala zagotoviti dodaten denar za vojsko, za policijo, za službe, ki se ukvarjajo s protiobveščevalno dejavnostjo. Morala bi tudi razbremeniti gospodarstvo, ne pa ga dodatno obremenjevati. Morala bi narediti življenje ljudi lepše, predvsem pa tudi veliko bolj sproščeno. Žal, gospe in gospodje, ta proračuna za leto 2016 in za leto 2017 ne dajeta niti vizije niti strategije, na področju ekonomske politike ne postavljata ciljev, tudi ne postavljata vseh ciljev, ki bi jih morali dejansko pokazati, še manj kažeta poti, po katerih naj bi prišli do teh ciljev. In ker proračuna za leto 2016 in leto 2017 ne daje tega, strategije, vizije, varnosti, dovolj varnosti, ga v Slovenski demokratski stranki ne bomo podprli. Priporočamo pa sedanji vladi nekoliko več ambicioznosti in nekoliko več poguma, zato da bo vsem nam v tej državi lepše. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospa Marija Antonija Kovačič bo predstavila stališče Poslanske skupine Demokratične stranke upokojencev Slovenije. Izvolite.
Hvala za besedo, predsedujoči. Lep pozdrav vladnemu zboru, pozdrav poslankam in poslancem in vsem v dvorani! Vzdržnost javnih financ je prioriteta vseh vlad, trenutna vlada je to načelo dodatno utrdila s sprejetjem zakonodaje o fiskalnem pravilu, ki nam v prihodnjih letih ne bo dovolil porabiti več, kolikor smo nabrali v državno blagajno. Vsako gospodinjstvo se veseli, če na koncu meseca ostane kakšen evro več v domačem proračunu. Takrat se z veseljem in brez slabe vesti načrtujejo dodatni odhodki po lastni želji, žal pa moram priznati, da je vse več gospodinjstev, ki ne pozna takšnega mesečnega prihranka in komaj shajajo iz meseca v mesec. Ravno zaradi slabe situacije bi nas veselilo, če bi bilo takšno veselje brezskrbne razdelitve finančnih sredstev mogoče tudi pri državnem proračunu, vendar okoliščine še vedno ne dopuščajo prekomerne porabe oziroma pretiranih letnih prihrankov. Tokrat bomo pri Poslanski skupini Desus postregli s pregovorom, da prazna vreča sama ne more stati pokonci. Najprej jo je treba napolniti in šele tedaj iz nje pravično in enakopravno razdeliti. Ukrepi za polnjenje državne blagajne niso nikoli bili všečni, tako da so očitki in zavračanje sredstvo, s katerimi je najlažje prepričati javnost in igrati na ranljivo socialno karto. Trenutno so najbolj odmevni in vplivni ukrepi nanašajo na prenovo davčne reforme. Začela se je s sprejemanjem davčnih blagajn, nadaljevala pa se bo tudi z ohranitvijo četrtega dohodninskega razreda, za kar smo si v Poslanski skupini DeSUS najbolj prizadevali. Zaradi vsega navedenega so prihodki prihodnje leto načrtovani v višini 8,7 milijarde evrov, kar je 73 milijonov evrov več kot v prvotnem predlogu proračuna za leto 2016. Zaradi trenutnih slabih razmer, ki jih povzroča begunska kriza, moramo še toliko bolj strniti moči in se znebiti sebičnega grabljenja po najboljšem kosu skupne proračunske torte ter jo razdeliti tudi med tiste, ki so bolj potrebni. V tej luči smo proračun dopolnili na način, da bo zagotovljenih več sredstev za reševanje omenjene problematike. Odhodki v dopolnjenem predlogu proračuna za leto 2016 se iz tega naslova povečujejo za 123 milijonov evrov. Letos smo končno dočakali, da so ekonomski kazalniki začeli kazati pozitivne signale – kanček spodbude za okrevanje in nadaljnji razvoj gospodarstva. Po mnenju Poslanske skupine Desus to še vedno ni dovolj, da bi olajšano zadihali. Stvari je treba gledati realno. Pri pripravi enega iz med najbolj pomembnih aktov države ne moremo gledati skozi rožnata očala in olepševati situacije z razlago, da bo proračun oblikovan tako, da bo idealen za vse deležnike. Nikoli ni bil in verjetno tudi ne bo. Dogovori in pogajanja so dolgotrajen in mukotrpen proces, največkrat se najbolj zaplete pri državnem transferju, ki je namenjen občinam. Zato nas ne preseneča, da Državni svet ne podpira predlagana proračuna, saj zelo močno ščiti interese predstavnikov lokalnih skupnosti. Nezadovoljstvo se kaže tudi v nekoliko manj predvidenih investicijah iz razloga, ker se je zaključilo finančno obdobje črpanje sredstev iz Evropske unije. Kljub nekoliko bolj obetavnim makroekonomskim napovedim pa se ne smemo pustiti slepiti, da je težave konec. Slabe socialne razmere v državi ne bodo izginile čez noč. To nam je v poslanski skupini več kot kristalno jasno, vendar bomo garali vseskozi, da bi postopoma omilili situacijo. Pravična socialna država v vseh pogledih in ne samo izključno na strani upokojencev. Našo Slovenijo tvorijo različni profili ljudi, različne generacije in prav vsak izmed njih si zasluži dostojno in kvalitetno življenje. Žal pa je prišlo do tega, da nobena politična poteza ne mine brez finančnih posledic. Trudimo se, da bi bile slednje čim bolj blagodejne na državni proračun. Naloga je čedalje težja, vendar nam poguma ne primanjkuje. Če se na trenutek ozremo na pokojninsko blagajno. Zaradi višje zaposlenosti in uvedbe prispevkov na študentsko delo se bo vpliv v pokojninsko blagajno iz teh naslovov povečal, hkrati pa to pomeni, da bo država iz proračuna namenila manj sredstev v ZPIZ za več kot sto milijonov evrov. Vzdržnost pokojninske blagajne s tem ni ogrožena. V Poslanski skupini Desus smo s predlaganima proračunoma precej zadovoljni. Po dolgem času in z velikimi pogajalskimi napori smo uspeli doseči, da bodo naši upokojenci veliko bolj zadovoljni, saj se obeta dolgo pričakovana izredna uskladitev pokojnin. Spomnimo se že ob sprejemanju rebalansa proračuna za leto 2015 ter ZIPRS 2015–2016, kasneje pa tudi pri sprejemanju zakona o fiskalnem pravilu je bila podpora Poslanske skupine Desus zelo vprašljiva, zlasti glede vprašanja, ali se bodo naslednje leto usklajevale pokojnine v primeru, da v predhodnem letu gospodarska rast preseže 2,5 %. Ker je bil pogoj izpolnjen in smo celo dobili javno zagotovilo, da bo izredna uskladitev pokojnin opravljena, smo v Poslanski skupini Desus glede sprejema proračunov mnenja, da nimamo več nobenih zadržkov. Kot smo že povedali, se okoliščine konstantno spreminjajo, zato je nerealno pričakovati, da bodo vsa pristojna ministrstva zadovoljna s predlaganim proračunskim razrezom. V Poslanski skupini Desus se zavedamo, da je prerazporeditev finančnih sredstev izjemno težka in odgovorna naloga, ki ji vsak ni kos. Komu in koliko dati je nenehno vprašanje, medtem ko so apetiti in interesi čedalje večji. Kljub temu menimo, da je bila naloga uspešno opravljena, zato bomo poslanke in poslanci v Poslanski skupini Desus dopolnjena predloga proračunov za leto 2016 in leto 2017 soglasno podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Matjaž Han bo predstavil stališče Poslanske skupine Socialnih demokratov. Izvolite.
Hvala, spoštovani podpredsednik. Spoštovani minister, kolegice in kolegi! Pred nami je razprava o proračunih za leti 2016 in 2017. Preden pa jo bomo oziroma smo jo že začeli oziroma pričeli, upam, da konstruktivno analizirati, je še toliko pomembneje, da uvidimo procese, ki so botrovali proračunskim nastavkom preteklih let. Brez pogleda na ta, žal, ne bo moč kredibilno, predvsem pa realno pogledati na prihajajoča proračunska dokumenta. Bolj kot s politiko in usmeritvami posameznih vlad so bili pretekli proračuni obremenjeni z negativnimi kazalci gospodarske rasti in s tem povezanimi usmeritvami mednarodnega okolja, ki je narekovalo restrikcije in konsolidacijo javnih financ. Zmotno je prepričanje, da sta proračuna zgolj in samo politični dokument vladajoče koalicije, brez da pogledamo dediščino prejšnjih proračunov ter gospodarskega, socialnega okolja in javnofinančnega okolja, v katerem sta ta dva dokumenta nastajala. To razumevanje je potrebno, da se bomo že vnaprej izognili nekim pavšalnim predstavam. O tem, kako lahko na krilih sedanje gospodarske rasti nastavimo proračunsko blagajno. tako da se izpolnijo vsa pričakovanja; tako gospodarska na eni in namere po socialni varnosti na drugi strani. Proračunski dokumenti, ki so bili prejšnja leta zaznamovani s težnjo po zategovanju, so dodobra začeli smernice, ki smo jih poprej v večji meri nastavljali v okviru naših želja, potreb in zmožnosti. Možnosti posameznih vlad so bile v odnosu do oblikovanja proračunskih dokumentov v kriznih letih, predvsem v državah, ki so bile in so v veliki meri propustne na vplive mednarodnega okolja, v obratnem sorazmerju z negativnimi gospodarskimi dejavniki. Torej, večja kot je postajala proračunska luknja, več kot smo izgubljali, manj je bilo realnih možnosti oblikovati proračune zgolj na namerah vladajoče politike. S tem je bila okrnjena tudi dolgoročnejša strategija razvoja Slovenije. To je tesno povezano s proračuni, v katerih se poleg postavk za naslednji dve leti odseva pogled na temeljne podsisteme naše družbe. Fiskalno pravilo, ki smo ga sprejeli, je sedaj sicer pomemben nastavek teh dveh proračunov, ne sme pa postati edino vodilo, ki zgolj omejuje, brez resnega premisleka, kje moramo te omejitve postaviti. Ta premislek pa je lahko realiziran samo preko dogovora s ključnimi deležniki. Brez dogovora bi morda danes na papirju imeli bolj všečne proračunske številke, z manj primanjkljaja, ki za leto 2016 predvideno znaša 1,98 % GDP, v letu 2017 pa 1,74 % GDP po tako imenovanem denarnem toku, kot nas je podučil minister za finance. A hkrati bi bili soočeni z velikim tveganjem, da proračuna ne bi bila realizirana oziroma bi se nanju obesili dodatni stroški, povezani z nezmožnostjo dogovora. Prav dogovor smo Socialni demokrati izpostavili kot tisti predpogoj, preko katerega lahko proračuna oblikujemo v realno vzdržna dokumenta. Kajti imeli smo že lekcije, ko se je v past želje za kratkoročno zmanjšanje primanjkljaja ujela rešitev, ki pa se je na daljši rok izkazala kot težava. Enostranska ravnanja se tako z veliko gotovostjo reflektirajo v dolgoročno nezmožnosti optimalnega delovanja temeljnih podsistemov države. Zaupanje v dialog je tako najboljša popotnica za sprejemanje teh proračunov. Dialog Vlade s sindikati javnega sektorja se na kratek rok morda resda meri samo s številkami, na daljši rok, gospe in gospodje, pa je ključen za skupno iskanje rešitev glede sproščanja preteklega zategovanja in iskanja nekih novih smernic. Prav tako je premislek terjal predlog sprememb Zakona o varstvu okolja. Predlogu o prenosu sredstev iz naslova koncesij z lokalnih na državno blagajno smo Socialni demokrati vseskozi nasprotovali. Občine ob Dravi, Savi in Soči bi bile ob tovrstni rešitvi močno finančno podhranjene, še posebej, ko ta sredstva za nekatere občine predstavljajo znaten delež v njihovih proračunih. Socialni demokrati zato pozdravljamo umik predloga. Zavedamo pa se, da bodo potrebne spremembe predvsem glede protipoplavnih ukrepov; ti so sedaj bolj ali manj realizirani po sistemu projektnih nalog, namesto da bi imeli dolgoročno vzdržen način financiranja. Da vzdržen in razvojno naravnan način financiranja potrebujejo tudi naše občine, ni treba posebej poudarjati. Prav v luči varčevanja so bile te občine večkrat izpostavljene ukrepom, ki pa se, če si želimo to priznati ali ne, odražajo tudi na državni ravni. Investicijski potencial so v najtežjih letih krize v veliki meri realizirale prav občine. Krivično bi bilo, da ta potencial spodjedamo z nekimi rokohitrskimi ukrepi. Dogovor o višini povprečnine zato ni potreben zgolj zaradi uresničevanja proračuna, nosil bo pomemben delež v nadaljevanju razmisleka o pristojnostih in nalogah naših občin. Na te je v zategovanju država posredno naložila večja finančna bremena, kot pa jim pritičejo, zato je bila in je negotovost občin ob napovedovanju znižanj povprečnin seveda razumljiva. Prav tako si bomo morali odgovoriti tudi na dileme v zvezi s 54. členom Zakona o izvrševanju proračunov, ki status mestnih občin zaradi njihovih specifik postavlja v neenakopraven položaj. Na to smo Socialni demokrati opozarjali in opozarjamo tudi danes. Tem občinam mora država ta manko, če ga seveda naredi, povrniti, tudi v pomoči pri investicijah ali pa pri lažjem zadolževanju, kajti enačba, vzeti občinam, da bo prihranila država, je za moje pojme zgrešena. Kajti, rezultate te enačbe bo izguba za vse; tako za občine kot za državo in seveda posledično za državljanke in državljane. Kratkovidnost učinkov na eni strani ter selektivna naravnanost ukrepa na drugi strani pa je botrovalo našemu nasprotovanju ukinjanju četrtega dohodninskega razreda. Da razbremenimo tiste, ki zaslužijo največ, ostali pa pridejo na vrsto nekoliko kasneje, je bil in ostaja za Socialne demokrate nesprejemljiv ukrep. Še posebej, če bi ta ukrep upravičevali iz leta 2012 napovedano začasnostjo na rezervnem tiru, da bi pustili niz ukrepov, ki so čakali na gospodarsko rast, in pa tudi dočakali, da jih mora vlada še pustiti zamrznjene. Socialni demokrati ne moremo in ne bomo pristali na davčni odpustek najbogatejših, s tem da ostali, predvsem nižji in srednji razred nosita relativno največja davčna bremena. Zato pričakujemo sprejem novega zakona o dohodnini še pred novim letom v sklopu tako imenovane mini davčne reforme. Socialni demokrati vztrajamo pri stališču, da kljub pogojem, ki so nam jih v naplavine javnofinančnega kolapsa narekovale mednarodne institucije, ne smemo pristati na tezo, da je več socialne države manj gospodarstva ter da je naloga proračuna zgolj odzivati se na dane javnofinančne razmere. To je še toliko bolj pomembno, da v tem prelomnem času, ko se je tehtnica tudi zaradi ugodnih gospodarskih napovedi ter stabilnejšega domačega političnega prostora končno prevesila v prid oblikovanja proračunov z dolgoročnejšimi nastavki za rast nasproti kratkoročnemu krpanju velike proračunske luknje. Temu vsiljenemu boju med socialno državo in gospodarstvom moramo s tem proračunom reči nekako konec. Prav tako se moremo odlepiti od mantre, da je sociale vedno preveč, investicij pa vedno premalo, da so rezi, odvzemanje in krčenja čudežno zdravilo za vsak proračun, še posebej tistih, ki so dodaten alibi dobili še v sprejetih zakonih. Tu ne moremo mimo tako imenovanega ZUJF oziroma uravnoteženja javnih financ. Prav ta je eden, spoštovani gospe in gospodje, od tistih, ki ob sprejemu na kratek rok deloma res stabiliziral javnofinančni položaj, umanjkal pa je premislek o dolgoročnih posledicah. Kajti, v prvi vrsti je odgovarjal na čas kriznih let, 2015 pa bolj je to ostal kot kršitev oziroma postaja problem. To navsezadnje vidimo tudi skozi prizmo sestavljanja današnjih oziroma sedanjih proračunov. Socialni demokrati smo že ob pričetku sestave teh v luči potrebne krepitve socialnega okvira v naši državi vztrajali na stališču, da moramo vse napore usmeriti v opuščanje preteklih in v drugih gospodarskih razmerah sprejetih varčevalnih ukrepov. Tudi tako, da se s postopnim, a kontinuiranim sproščanjem izpolnijo zaveze, ki jih je v imenu gospodarske rasti dal Zakon za uravnoteženju javnih financ. Vztrajamo na stališču, da brez uresničevanja teh zavez ni bilo moč sestaviti sprejemljivih proračunov; proračunov, ki bi bila vzdržna, kar pa je še pomembneje, ki bi lahko zarisala pot k stabilnemu okrevanju. Okrevanju, ki ni v prvi vrsti pogojeno z rezanjem pravic, temveč z vizijo, da lahko le država s primernim socialnim zaledjem in izpolnjevanjem obljub skrbi tudi za stabilno gospodarsko rast. Ta sicer potrebuje določen čas, da se prevali v življenje naših državljank in državljanov, država pa mora s svojimi ukrepi poskrbeti, da je ta preliv v prvi vrsti usmerjen k ljudem in ne zgolj popravkom številk, s katerim bomo zadovoljili pričakovanja mednarodne skupnosti. Socialni demokrati smo tako pod okriljem Ministrstva za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti vztrajali pri sproščanju nekaterih ukrepov, ki so bili s tako imenovanim ZUJF okrnjeni. S predlogom sprememb Zakona o socialno varstvenih prejemkih dvigujemo znesek minimalnega dohodka. Rezultati ministrstva pod okriljem Anje Kopač Mrak namreč kažejo, da so očitki na račun sociale, da se odvzema gospodarstvu, odveč. Z učinkovitim ukrepom politike aktivnega zaposlovanja se konstantno zmanjšuje brezposelnost, to kažejo vse številke. Zakon o interventnem ukrepu na področju trga dela nadaljuje politiko ministrstva za aktivacijo najbolj ranljivih skupin prebivalstva v spodbudah za zaposlovanje dolgotrajno brezposelnih oseb, starejših od 55 let. Dinamika tovrstnih ukrepov ministrstva sproža pozitivne učinke tako v izboljšanju socialne kot tudi gospodarske klime v Sloveniji. Ob tem velja poudariti, da si je ministrstvo izborilo tudi sredstva za 3 tisoč 800 novih državnih štipendij, prav tako pa se sproščata 5. in 6. dohodkovni razred, kar pomeni povečanje zneska otroškega dodatka na raven pred uveljavitvijo vseh teh varčevalnih ukrepov. Socialni demokrati smo prav tako vztrajali pri dogovoru o novem sidru pri odmrznitvi ostalih ukrepov na področju socialne politike, ki bi si jo seveda nekateri želeli kot trajen ukrep. Sloveniji se za prihodnje leto napoveduje stabilna gospodarska rast. Ta, menim, da je pomembno vpliva na oblikovanje teh dveh proračunov, Vlada pa je bila začetnih korakih morda preveč pod vtisom doseganja načrtov za zmanjševanje primanjkljaja pod tisto magično mejo 3 % GDP. Veseli nas, da smo danes ob finalu sprejema proračuna za prihodnji leti deležni večje stabilnosti, predvsem pa večje suverenosti teh dveh dokumentov. Tako se je utrdilo spoznanje, da mora imeti dogovor prednost pred enostranskimi posegi, da socialna država ni ovira pri nadaljnjih težnjah za stabilnost javnih financ. Veseli nas, da se je ustavil trend zmanjševanja izdatkov za obrambo, da se je odcepilo od politike proračunov na način kratkoročnega zgolj v strahu pred izpolnjevanjem fiskalnih zavez nekega rezanja; da bomo sprejeli stabilen in v danih možnostih dober proračunski okvir, v okviru katerega se lahko začrta pot ustvarjanja in ne samo pot prilagajanja. Iz vsega tega navedenega, spoštovani, bomo Socialni demokrati proračuna za leti 2016 in 2017, ki v dobršni meri sledita temu, tudi podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Gospod Luka Mesec bo predstavil stališče Poslanske skupine Združena levica. Izvolite.
Hvala za besedo in lep pozdrav vsem skupaj! V Združeni levici ta proračun presojamo z vidika družbenih potreb. Za nas je glavno vprašanje, ali proračun odgovarja tem potrebam ali ne. Na žalost je naša ugotovitev, da ne, in zato proračuna ne moremo podpreti. Namreč, za nas so prioritetna tista področja, ki so življenjskega pomena za družbo, in so zaradi varčevalne politike v zadnjih letih nazadovala. Kot ključne prioritete bi v Združeni levici na tem mestu izpostavili, prvič, socialno varstvo, drugič, zdravstveno varstvo in tretjič, razvojne politike. Če si pogledamo vsako od teh področij posebej. Če naprej pogledamo socialo, si je težko zatiskati oči pred revščino in brezperspektivnostjo, ki sta na žalost zavladali v naši državi. Že dve leti imamo rekordno stopnjo revščine v zadnjih 25 letih, danes v revščini živi že 65 tisoč prebivalcev več kot leta 2007, hkrati pa se revščina tudi poglablja. Se pravi, ne samo da se veča število revnih, revnejši postajajo vse bolj revni zaradi varčevalnih politik in vseskozi krčenja sociale. Prav tako imamo danes višjo brezposelnost kot leta 1993, torej v najbolj kritičnem trenutku tedanje tranzicijske krize, Zato mora biti prva prioriteta, ki si jo zadajamo, boj proti revščini, pri tem pa se moramo zavedati, da revščine gospodarska rast sama od sebe ne bo odpravljala. To je dokazalo leto 2008, ko smo kljub rekordni rasti na drugi strani videli povečanje števila revnih za 16 tisoč. Prav tako je treba priznati, da zdravstveni sistem danes ne samo stagnira, ampak nazaduje. Zdravstveni sistem, ki je nekoč veljal za enega izmed najboljših na svetu, je danes v stanju, ko več kot 200 tisoč bolnikov čaka na poseg ali preiskavo oziroma čakalne vrste so v tem trenutku za 17 % večje kot lani. Glavni vzrok za to je finančna podhranjenost, predvsem ozka grla, ki se pojavljajo zaradi pomanjkanja investicij. Vse investicije zadnja leta so bile namreč usmerjene v novogradnje in urgentno medicino, popolnoma pa so zanemarjene klinike in oprema. Še tretje področje, razvoj. Tu ni težko ugotoviti, da smo, na žalost, v Sloveniji dali za sabo izgubljeno desetletje. Od leta 2005 do 2008 smo imeli rast brez razvoja, po letu 2008 pa recesije in stagnacije. Na to je treba odgovoriti z odločnim povečanjem državnih investicijskih sredstev z odločno odločitvijo za vlaganje v razvoj. Če zdaj pogledamo ta tri področja, se pravi, socialo, zdravstvo in razvoj, v Združeni levici ugotavljamo, da je predlog proračuna na vseh treh področjih preprosto prekratek, in to celo v fiskalnih pravilih, ki si jih je Vlada postavila sama. Naj grem zopet po področjih. Na socialnem področju je treba pogledati, kakšne so potrebe. Minimalne potrebe – govorim o minimalnih življenjskih stroških – so bile izračunane leta 2009, ko jih je izračunalo ministrstvo za delo. Takrat so povedali zelo jasno: v tej državi za minimalno eksistenco človek potrebuje 385 evrov in ta sredstva bi mu morala država v skrajni sili zagotoviti. Leta 2009 je Vlada potem ta znesek znižala na 308 evrov, ampak na koncu smo prišli na 289 evrov, z ZUJF pa na 260 evrov; se pravi, 125 evrov pod preračunanimi minimalnimi stroški. Zdaj sta za nami dve leti rasti, minimalna plača ni več 460 evrov, kot je bila leta 2009, in sredstva v proračunu, potrebna za dvig minimalnih življenjskih stroškov na 385 evrov, kolikor je preračunana raven, bi zahtevala 60 milijonov evrov. To ni majhen denar, posebno ni majhen denar z vidika posameznika, vendar ko govorimo z vidika proračuna, pa bi se, če bi obstajala politična volja, lahko ta sredstva zelo hitro našla, in se bom kasneje vrnil na to točko, da pokažem, kako. Če grem naprej, na drugo področje – zdravje. V letu 2016 bo proračun za zdravstvo kar za 27 milijonov nižji od letošnje realizacije. To pomeni, da se v letih 2016 in 2017, ko stanje ne bo boljše, ne bodo izvajale nujne investicije v bolnišnicah in kliničnih centrih, da bi odpravili ozka grla. Naš zdravstveni sistem bo še naprej podfinanciran, čakalne vrste bodo vse daljše, zdravstvo, ki nam je nekoč služilo kot ponos te družbe, bo še naprej stagniralo ali celo nazadovalo. Na žalost ugotavljamo, da je s tega vidika proračun enostavno nezadosten in da ni razlogov, zakaj Vlada ni namenila teh dodatnih 27 milijonov evrov, da bi ostalo vsaj na letošnji ravni, ampak se je enostavno odločila za nazadovanje. Nadalje, razvoj. Proračun manjša investicije glede na letos za 335 milijonov evrov, vlaganje v izobraževanje pa za 30 milijonov evrov. Se pravi, dve ključni komponenti rasti, predvsem v teh letih, ko je gospodarska rast še krhka, ko ni jasno, ali smo se trajno pobrali iz recesije ali je okrevanje samo začasno, bi morala odgovorna vlada jasno postaviti prioritete javnih investicij, vlagati v razvoj, da gospodarstvo potegne iz krize. Ampak s temi rezi, se pravi, 335 milijonov manj za investicije, pa enostavno tvega, da se bomo kaj hitro znašli v tretji recesiji, na kar so opozorili že številni ekonomisti. Na tem mestu bi rad poudaril, da alternativa obstaja. In alternativa je izvedljiva brez nadaljnjega zadolževanja in brez povečevanja primanjkljaja. V Državnem zboru s strani Vlade pogosto slišimo, da enostavno ni denarja, da bi odgovorili na vse te potrebe, ki so bile zdaj izpostavljene; se pravi, na socialo, zdravstvo in razvoj, za boj proti revščini, boj za zdravje in za končanje te krize. Ampak to enostavno ne drži, in tokrat moram še enkrat opomniti, da proračun nima samo odhodkovne plati, ampak ima tudi prihodkovno. In na prihodkovni ravni država oziroma Vlada v predlogu tega proračuna ni napravila nobenega napora, da bi se prihodki povečali in da bi se s tem zagotovila sredstva za ta tri ključna področja, ki sem jih opisal. Če pogledamo samo nekaj primerov. Zdaj v Sloveniji imamo stanje, ko je bistveno preveč obdavčeno delo, bistveno preveč imamo posrednih davkov, kakršna sta DDV in trošarine, bistveno premalo pa je obdavčen kapital, premoženje in bogati. Tudi, če pogledamo, če postavimo to v evropski kontekst, bomo videli, da smo, recimo, po prihodkih od kapitala in kapitalskih dohodkov v proračun na samem repu Evropske unije; smo na 27. mestu v celotni Evropski uniji. Po zbranih davkih iz kapitala, recimo, države Evropske unije zberejo 20 % vseh davčnih prihodkov, medtem ko Slovenija zbere smo 10; se pravi, smo enkrat slabši po prihodkih oziroma po efektivnem obdavčenju kapitala, kot so primerljive evropske države. Tukaj notri, če samo pogledamo davke na kapital, zelo hitro najdemo rezerve. Trenutno imamo v Sloveniji 17-odstotno stopnjo davka na dohodek pravnih oseb. V sosednji Avstriji imajo 25 %, v Italiji 27 in pol, mi pa 17. Če bi mi zvišali to stopnjo na samo 20 %, se pravi s 17 na 20, kar bi bilo še vedno pod povprečjem Evropske unije, ki je 22,5, bi s tem pridobili skoraj 87 milijonov dodatnih sredstev v proračun. S tem denarjem bi lahko praktično nemudoma odgovorili na vsaj dve prioriteti, ki sem jih izpostavil; lahko bi dvignili minimalne življenjske stroške in končali trpljenje številnih, ki živijo pod pragom revščine, lahko bi zagotovili dodatna sredstva za zdravstvo in skrčili čakalne vrste. Če bi Vlada bila tukaj bolj odločna in se odločila, da se bo – namesto da govori o ukinjanju četrtega dohodninskega razreda, kar upam, da je zdaj dokončno izven dnevnega reda – odločila, da mejo za četrti dohodninski razred zniža na evropsko primerljivo raven, predlagamo v Združeni levici na 38 tisoč evrov letno zaslužka z zdajšnjih 71 tisoč, bi s tem zajeli tri odstotke najbolj plačanih ljudi v Sloveniji, v proračun pa priskrbeli dodatnih 35 milijonov evrov, kar bi lahko šlo takoj v investicije ali pa v namene izobraževanja. To so zelo enostavne poteze, bile bi precej neboleče, ampak enostavno Vlada ni pokazala volje, da bi jih uresničila. To pa je tudi glavni problem tega proračuna, ker ovira za razvoja ni pomanjkanje alternativ, ovira je Vlada, ki enostavno noče poseči v dohodke premožnih, v interese kapitala, v obdavčenje luksuza in premoženja. Raje bo vztrajala pri višjih stopnjah DDV, ki dokazano bistveno bolj prizadenejo najšibkejše, tiste z najmanjšimi dohodki, kot da bi, recimo, spreminjala mejo za četrti dohodninski razred; raje bo še naprej ohranjala visoke trošarine, kot da bi se vprašala o možnostih davkov na premoženje. Skratka, razlogi oziroma ovire v tem proračunu niso ekonomske, ovire so razredne. Vlada noče odstopati od interesov kapitala in najbolje plačanih, to je očitno, ti interesi so zanjo črta, ki je ne misli za nobeno ceno prestopiti. V proračunskih dokumentih je Vlada med drugim zapisala, da bo proračun zagotovil zadostno stopnjo pravičnosti in socialne vključenosti. V resnici sta pri nas proračuna, ki se na strani prihodkov temu izogibata kot hudič križa. Na strani odhodkov smo dobili proračuna, ki zadržujeta socialne pomoči in varstvene dodatke na ravni, ki so 100 evrov nižja od ugotovljenih potreb in 315 evrov pod pragom revščine, hkrati pa imamo na drugi strani povsem medel in neodločen proračun na prihodkovni strani. Če grem dalje, v Združeni levici, kot sem že večkrat poudaril, vidimo glavni problem tega proračuna pri njegovih prihodkih, ampak na drugi strani bi pa ga lahko bistveno izboljšali tudi na ravni odhodkov; se pravi, da bi bilje določili prioritete. Tri sem že opisal; se pravi, socialno varstvo, zdravstveno varstvo in razvoj. Medtem pa smo v Združeni levici predlagali še druge amandmaje, predvsem zato da opozorimo na področja, ki s strani tega proračuna niso v zadostni meri naslovljena. Se pravi, da opozorimo na tista področja, kjer Vlada ni pravilno razporedila 9,4 milijarde sredstev, s katerimi v tem proračunu razpolaga. Ta področja so, natančneje jih bomo predstavili v amandmajih, tako da jih bom sedaj samo na kratko povzel. Prvo je mednarodna razvojna pomoč. Na evropski ravni imamo dogovor, da bodo države zagotavljale 0,33 % svojega BDP za namen mednarodne razvojne pomoči. Slovenija trenutno zagotavlja 0,13. Taka medla politika na področju te pomoči je eden od razlogov, zakaj se danes soočamo s krizo in humanitarno katastrofo, o kateri danes se že praktično cel dan govorimo v hiši. Namreč to, da nekaj tisoč kilometrov južneje od nas ljudje še zmeraj umirajo zaradi lakote in ozdravljivih boleznih; to, da imamo na drugi strani celotno regijo med Marokom in Iranom destabilizirano v vojnah in političnih konfliktih; to je tudi posledica tega, da so razvite države – in Slovenija kot članica Evropske unije sodi med njih – imele povsem mačehovski odnos do teh držav, neokolonialistični odnos, niso zagotavljale možnosti za razvoj in so ne nazadnje tudi pomembno prispevale k ustvarjanju konfliktov, pred katerimi ljudje danes bežijo. Skratka, bistveno bolj učinkovito kot Natove bombe bo zveza k mednarodni razvojni pomoči, da se stabilizira in uredi življenje na neko normalno raven v teh državah. Potem dalje. Sedaj v Parizu bo v kratkem konferenca o podnebnih spremembah, ki vsi vemo, da so srednjeročno eno izmed največjih tveganj ne samo za človeštvo, ampak za naš planet. Tudi na tem področju Vlada ni naredila nobenega napora v proračunu, zato mi z drugim amandmajem predlagamo, da se vsaj nekaj sredstev zagotovi za prilagajanje podnebnim spremembam v kmetijstvu. Potem na področju ministrstva za delo poudarjamo dve prioriteti. Sedaj prvo je, da bi v izognitev oziroma v zmanjševanje brezposelnosti treba bilo bistveno več vlagati v izobraževanje in usposabljanje kadrov, kjer se sredstva letos drastično krčijo, Vlada pa se izgovarja, da se krčijo zaradi tega, ker se računa na evropska sredstva, ampak ta še zdaleč niso zagotovljena, zato bi bilo treba to nasloviti glede na to, da imamo praktično še vedno eno izmed najvišjih stopenj brezposelnosti v zgodovini te države. Druga pa je, da je treba ustaviti val kršitev delavskih pravic, kršenje delovnega prava in zanemarjanje zdravja in varnosti pri delu. V ta namen v Združeni levici predlagamo, da se zagotovijo dodatna sredstva za Inšpektorat za delo, saj smo danes v bizarni situaciji, ko 88 delovnopravnih inšpektorjev nadzoruje 193 tisoč podjetij, ki poslujejo v tej državi. Potem na področju zdravstvenega varstva, se ne bom ponavljal, je treba odpraviti ozka grla, zagotoviti investicije in skrajšati vrste, v katerih čaka 200 tisoč naših sodržavljank in sodržavljanov in končati v bistvu njihovo agonijo in trpljenje. Na področju izobraževanja, predvsem več vlagati v razvoj in raziskave in v bistvu poskrbeti za reprodukcijo naših visokošolskih sistemov, saj smo se znašli v situaciji, ko se zaradi pomanjkanja sredstev ti sistemi skoraj več ne reproducirajo, asistenti, ki ostajajo na fakultetah, in mladi raziskovalci pa so eni izmed najbolj prekariziranih delavcev v tej državi. Potem na področju kulture namenjamo nekaj dodatnih sredstev za ohranjanje kulturne dediščine in za kulturne programe. Posebej tu poudarjamo pomen žive kulture, saj trg na področju kulture, na žalost, proizvaja precej šunda in politične propagande. Zato je ključno, da država s svojimi sredstvi omogoči kakovosten razvoj tega sektorja. Skratka, v Združeni levici teh proračunov ne moremo podpreti zaradi navedenih mankov na prihodkovni ravni. Vlada pač očitno noče stopiti na prste interesom kapitala, bogatih in luksuza. Na odhodkovni ravni ni določila jasnih prioritet, bistveno premalo vlaga v socialo, zdravstvo in razvoj. Hkrati pa ne naslavlja drugih problemov, kot so mednarodna razvojna pomoč, podnebne spremembe, problem reprodukcije izobraževalnega sektorja in tako naprej. Zato teh proračunov ne moremo podpreti. Bili smo konstruktiven sogovornik v razpravi o izboljšanju proračunov, vendar nismo dosegli veliko sprememb na bolje. Vključena je bila ena naša zadeva glede športne infrastrukture, vse ostalo je bilo pa spregledano, zaradi česar nas skrbi, da je Slovenija s tema proračunoma še naprej na poti, da bo izgubila glavno kvaliteto te družbe, to pa je, da smo po indeksu človeškega razvoja, ki veliko bolj kot BDP meri dejansko kakovost življenja v neki državi, trenutno še vedno pred vsemi vzhodnoevropskimi državami in pred vsemi južnoevropskimi, vključno z Italijo in Španijo. Ampak s takimi proračuni, s tako neodločno politiko na ravni prihodkov, z neodločnostjo na ravni določanja prioritet in pomanjkanjem vizije bomo verjetno leta 2020 živeli v neki popolnoma drugačni družbi. V Združeni levici na to opozarjamo, upamo pa, da nas boste v prihodnje kdaj tudi upoštevali. Hvala.
Hvala lepa. Gospod Jožef Horvat bo predstavil stališče Poslanske skupine Nove Slovenije - krščanskih demokratov.
Hvala lepa za besedo, spoštovani gospod predsedujoči. Spoštovani minister za finance dr. Mramor, drugi predstavniki Vlade, drage kolegice in kolegi! Dopolnjena predloga proračunov Republike Slovenije za leti 2016 in 2017 sta samo nadaljevanje sedemletne tradicije proračunske politike in ohranjata sindikalni mir in preživetje te koalicije v naslednjih dveh letih oziroma do konca mandata, saj vemo, da bo leto 2018 volilno leto, če ne bo prej, ko se vsa politika osredotoča na povsem druge cilje. Tudi ta vlada je ujetnica razprav predvsem odhodkovne strani proračuna. V odhodkovno stran je tudi ta vlada – to je pač treba priznati – vložila veliko naporov. Pogrešamo napore v prihodkovno stran proračuna. Treba je najprej denar ustvariti in ga potem deliti. Kje in na kakšen način bomo ustvarili prepotrebnih novih 60 tisoč delovnih mest? Potrebujemo novih 60 tisoč delovnih mest, dobro plačanih, nas ne zanima minimalna plača, in potem se bodo lažje polnile pokojninska, zdravstvena blagajna, lažje se bo razvijal šolski sistem in tako naprej. Smo za socialno državo, vendar socialno državo je treba financirati. Tu, pri financiranju socialne države, je definitivno narejenega premalo napora. V teh dveh letih smo pričakovali, da bo vladna koalicija vendarle naredila nek reformni preboj in nov poslovni model, ki bi Slovenijo dokončno postavil na pot gospodarsko najrazvitejših držav, državljanom pa zagotovil v materialnem in duhovnem pogledu bogato in polno življenje. Prva polovica mandata Vlade je tisti pravi čas, je tisti pravi časovni interval, ko ima koalicija največji reformni naboj in bi lahko načrtovala in izpeljala potrebne reforme. Pa se koaliciji to očitno ne zdi potrebno in je to priliko že zamudila. Kako je že rekel Albert Einstein? Takole je rekel: "Neumno je delati iste stvari in pričakovati drugačen rezultat." Konec citata. Ohranjanje obstoječega poslovnega modela pomeni zagotovo enake ali podobne rezultate, torej proračune z vsakoletnim deficitom za tekočo porabo, še nekaj nadaljnjih let, kolikor nam to pač dopušča fiskalno pravilo in Pakt za stabilnost in rast. Proračun s stalnim povečanjem javnofinančnega dolga, kot vemo, ta sedaj že presega magičnih 80 % bruto domačega produkta in nadaljevanje vrtenja v začaranem krogu. Že ob predstavitvi proračunskega memoranduma in naprej ob predstavljanju proračunskih dokumentov na delovnih telesih Državnega zbora je bil s strani Vlade dan osrednji poudarek na zasledovanju cilja zmanjševanja proračunskega deficita v okviru sprejetega Zakona o fiskalnem pravilu in Pakta za stabilnost in rast. Ob cilju ohranjanja statusa quo na praktično vseh področjih je to osrednji fokus proračunskih dokumentov. Po našem mnenju je spoštovanje fiskalnih okvirov pomembno, vendar bi morali proračunski dokumenti zasledovati prave cilje, druge cilje, kot so gospodarska uspešnost in konkurenčnost, podčrtujem konkurenčnost, razvojna naravnanost, optimizacija javnofinančnih odhodkov, zdravstvena reforma, prepotrebni tehnološki preboj Republike Slovenije, vse to pa ob sočasni, kot rečeno, optimizaciji javnofinančnih odhodkov. Kaj bi morali vsebovati proračunski dokumenti za nov poslovni model? Po našem mnenju je prva prioriteta zagotavljanje ustreznega poslovnega okolja. Kot smo že večkrat poudarili, nas bo iz gospodarske krize lahko potegnilo samo dobro delujoče slovensko gospodarstvo. Gospodarska rast, ki smo jo zabeležili v lanskem in letošnjem letu, ni rezultat dobrega ali vsaj malo izboljšanega okolja, pač pa povečanja izvoza naših podjetij, velik del gospodarske rasti pa zagotovo lahko pripišemo zaključku evropskih kohezijskih projektov, ki so se izvedli v Republiki Sloveniji. Vladnih ukrepov na tem področju pa vsaj doslej ni bilo. Gospodarska rast, ki smo jo beležili v letu 2014, je optimizem, ki ga čutimo in ga moramo čutiti in ga pošteno priznati, vendar pa moramo priznati tudi to, da smo v letu 2014 še vedno za 0,16 % ustvarili manj kot v letu 2008, kar pomeni, da smo praktično imeli 6 oziroma 5 let vakuuma. Za dejansko izboljšanje poslovnega okolja in večje konkurenčnosti slovenskega gospodarstva bo treba poseči na več področij. Najprej je to področje pravosodja. Po mnenju samih podjetnikov je delovanje pravne države prvi pogoj za delovanje gospodarstva, zlasti za prihod novih investitorjev. Ukrepi, ki jih je pripravila sedanja vlada na tem področju, so bistveno premalo za konkretne premike, za zaščito naložb, za dejansko in ne le statistično izkazovanje skrajševanja sodnih postopkov, predvsem gospodarskih sporov in insolventnih postopkov. Namreč, še vedno imamo preveč postopkov, ki trajajo leta in leta, preden pridejo do zaključka in podatki o dolgotrajnosti postopkov, predvsem pa o kakovosti in pravičnosti sojenja v naši državi, sežejo dlje od meja Republike Slovenije. Dokler ne bomo na področju pravosodja beležili rezultatov, ki bodo primerljivi s stanjem pravne države, na primeru v Avstriji in v Nemčiji, smo prepričani, da tujih investitorjev k nam preprosto ne bo. Drugi pomemben ukrep je odprava administrativnih ovir. Podjetniki še vedno poročajo, da čakajo na ustrezno dovoljenja in soglasja, ne nekaj mesecev, pač pa nekaj let. Tu izpostavljamo predvsem področje izdaje gradbenih dovoljenj in okoljevarstvenih ter vodnih soglasij. Tudi na tem področju proračunske dokument ne spremlja ustrezna sprememba zakonodaje, ki bi te anomalije odpravila. Tretji ukrep pa je področje davčne razbremenitve gospodarstva. Tu pa je Vlada že sprejela in napovedala nekaj ukrepov, ki pa za gospodarstvo niso spodbudni. Najprej je tu uvedba davčnih blagajn, ki je za gospodarstvo dodatno finančno in administrativno breme, nadalje dvig stopenj davka na dodano vrednost, ki se iz začasnega spreminjajo v trajni ukrep. Tukaj želim omeniti samo to, da je davek na dodano vrednost izrazito asocialni davek. Od te vladne kompozicije bi pričakovali socialne ukrepe, ne asocialnih ukrepov. Skrbi nas tudi napovedano zmanjševanje davčnih olajšav za raziskave in razvoj in povečanje stopenj davka od dohodka pravnih oseb. Ukrepi gredo torej v nasprotni smeri od tiste, ki ga potrebuje gospodarstvo za razvojni preboj. Če ne bo slovensko gospodarstvo sposobno izvesti razvojnega in tehnološkega preboja, nam grozi nevarnost, da bomo dolgoročno imeli prevelik delež zgolj dodelavnih poslov, kar nas bo vrglo v ekonomsko provincialnost, naši ljudje pa bodo o blaginji lahko zgolj sanjali. Na odhodkovni strani predloga proračuna pogrešamo sistemske ukrepe na področju javne in državne uprave. Vlada je dosegla sporazum s sindikati glede plač in drugih stroškov dela javnih uslužbencev v letu 2016, kar v proračunu pomeni dodatne odhodke za te namene. Po drugi strani pa bi morala Vlada sprejeti prepotrebne ukrepe za zmanjšanje odhodkov na področju javnega sektorja. Nujno je izvesti racionalizacijo na področju javne in državne uprave. Mednarodni državni sklad nam nalaga in ugotavlja, da niso problem plače v javnem sektorju, da pa je problem razsipnost. Torej smo slabo organizirani. Imamo številne paradržavne institucije, sklade, zavode, agencije, ki nikakor ne upravičujejo svojega obstoja, pomenijo pa veliko javno finančno breme. Imamo tudi neracionalni mrežo različnih javnih organov in institucij, ki bi jo bilo treba optimirati. Tudi tu Vlada ne napoveduje konkretnih ukrepov v tej smeri. Strinjamo se z ministrom dr. Mramorjem, ki pravi, da v Sloveniji predolgo časa študiramo. Tukaj smo rekorderji. Kaj Vlada pripravlja na tem področju, da se ta anomalija po dolgem času zmanjša oziroma da se čas študija skrajša? To je eno od ključnih vprašanj v sistemu našega izobraževanja. Zvišuje se delež odhodkov, ki odpade na obresti za najeta posojila pri domačih in tujih bankah. V letu 2016 bodo odhodki za plačilo obresti znašali kar 1,2 milijardi evrov. Delež proračunskih odhodkov za plačilo domačih in tujih obresti se stalno povečuje. Postopki privatizacije, iz katerih bi bilo mogoče dobiti nekaj sredstev za odplačilo javnofinančnega dolga in s tem zmanjševanje deleža odhodkov za plačilo obresti, so se dejansko zaustavili, so zastali kljub sklepu Državnega zbora. Načrtovani prilivi iz naslova privatizacije so minimalni in bi morali biti, po našem mnenju, načrtovani bistveno višje. Pospešitev postopkov privatizacije bi sigurno prispevalo k večjim proračunskim prilivom, ne le iz naslova kupnin, pač pa tudi zaradi boljšega upravljanja podjetij. Do predloga proračuna samo kritični tudi zato, ker se zmanjšujejo sredstva za naložbe, in to celo za polovico. Prepričani smo, da to ni prava pot in da bi morali kvečjemu še več narediti na tem, da bi v Slovenijo privabili svež denar oziroma nove naložbe. Od tod do resnično odprtega slovenskega gospodarstva oziroma okolja, ki to odprtost omogoča, je še očitno zelo zelo daleč. Priložnost za Slovenijo vidimo predvsem v pripravi dobrih projektov, ki bi jih lahko financirali s pomočjo kohezijskih sredstev. To so tista sredstva, ki so praktično eden od edinih virov nepovratnih sredstev. Glede na to, da smo že dve leti v novi finančni perspektivi, pa bi v Novi Sloveniji tudi pričakovali, da bi nova sredstva črpali bolj intenzivno. V obeh proračunih se namenja bistveno premalo sredstev za raziskave in razvoj, da bi zagotovili potrebno podporo v gospodarstvu v smislu tehnološkega preboja, o katerem sem že govoril. Med obravnavo proračunov smo v Novi Sloveniji posebej opozorili na problem zmanjševanja sredstev za občine. Kdo pravzaprav, gospe in gospodje, financira javni sektor, s katerim se je Vlada izpogajala? Financirajo ga občine, mi, državljani in državljanke, občani in občanke. In občinam se očitno vedno več nalaga, povišujejo se raznorazni ceniki, iz državnega proračuna pa se jim daje vedno manj. Torej se krši Evropska listina lokalne samouprave. Nismo zadovoljni s tem, kar se dogaja na področju povprečnin, finančnih izravnav in investicij. Občine so tiste, ki pravzaprav izvajajo od 70 do 80 % vseh javnih investicij. Sredstva, kolikor je Vlada v dopolnjenem predlogu proračuna dodatno nameni občinam v obliki ugodnih povratnih sredstev, 11 milijonov evrov, stanja bistveno ne spreminjajo. Prav občine so po našem mnenju največji poraženec proračunov za naslednji dve leti. Vlada tudi ni dosegla dogovora, vsaj zaenkrat še ne, meni vsaj ni poznano, z reprezentativnimi združenji občin glede višine povprečnine za naslednji dve leti in prepričani smo, da je v tej smeri vložila premalo napora. Napovedani so bili ukrepi za razbremenitev občin in tudi za novo prerazdelitev zakonsko določenih nalog med občino in državo. Vendar konkretnih rešitev, ki bi prinesle za občine občutne finančne učinke, ni predstavila. Na vse te pomanjkljivosti proračunskih dokumentov smo v Novi Sloveniji opozorili med njihovo obravnavo na delovnih telesih. Po sprejetem sklepu matičnega delovnega telesa Odbora za finance in monetarno politiko je bila Vlada zavezana, da pri pripravi dopolnjenega predloga proračuna v največji meri upošteva podane pripombe in mnenja v razpravi. Vlada pri dopolnitvi predloga proračuna takšnega sklepa matičnega delovnega telesa Državnega zbora ni upoštevala, saj izražene mnenja, pripombe in amandmaje, ki so jih vložile samo opozicijske stranke, ni v ničemer vključila v dopolnjen predlog proračuna. Dopolnjena predloga proračunov za leti 2016 in 2017 sta praktično enaka kot osnovna predloga obeh proračunov. Praktično edina občutna sprememba so načrtovana dodatna sredstva za reševanje migrantske krize, ki naj bi v letu 2016 znašala 123 milijonov dvorov. Za te namene je načrtovana zadolžitev države za 50 milijonov evrov. Ne nasprotujemo temu, vendar medtem ko naj bi 37 milijonov evrov pridobili iz proračuna Evropske unije, 22 milijonov pa je problem za občine. Res je, da je migrantska kriza dogodek, ki ga ni mogoče vnaprej načrtovati in se tudi ne izogniti stroškom, povezanih s tem, vendar pa moram prav ob reševanju tega vprašanja poudariti, da so se sredstva in viri za reševanje tega področja vendarle našla, medtem ko se za občine, kot že rečeno, manjkajoča sredstva za sprejemljivo višine povprečnine in tudi za nujno potrebne finančne izravnave ne najdejo. Obžalujemo! Razlog za to je torej le pomanjkanje politične volje. Kanček politične volje smo pa tudi pričakovali od koalicije ob obravnavi in sprejemanju amandmajev na dopolnjena predloga proračuna Republike Slovenije za leto 2016 in leto 2017. Vsi amandmaji Nove Slovenije so bili vloženi poslovniško korektno, torej niso bili v nasprotju tudi ne z Zakonom o fiskalnem pravilu, vendar pa jih je koalicija brez minimuma pozornosti enostavno povozila. Pa ni problem, koalicija s tem samo sporoča, da s takšnim ravnanjem sprejema absolutno odgovornost. Kolegice in kolegi, pred parlamentarnimi počitnicami smo sprejeli Deklaracijo o zunanji politiki Republike Slovenije, posledično je potem Vlada sprejela strategijo o zunanji politiki Republike Slovenije. Državni zbor je deklaracijo o zunanji politiki Republike Slovenije sprejel upoštevajoč nacionalni interes Republike Slovenije, ki je v njeni suverenosti, varnosti državljank in državljanov, varovanju in uveljavitvi ustavnih vrednost in nacionalne kulture in tako naprej. Državni zbor je deklaracijo sprejel tudi upoštevajoč, da so se državljanke in državljani Republike Slovenije z veliko večino odločili za članstvo v Evropski uniji, ki za Republiko Slovenijo predstavlja temeljni vrednostni in politični okvir za zagotavljanje blaginje in temeljnih pravic, ter članstvo v Natu, ki predstavlja temeljni okvir za zagotavljanje nacionalne varnosti. Vendar ugotavljamo, da je premalo sredstev zagotovljenih za izvajanje takšnih zunanjepolitičnih usmeritev. Ko so ministra za zunanje zadeve novinarji spraševali, kako je zadovoljen s proračunom za Ministrstvo za zunanje zadeve, je odgovoril, da ni zadovoljen, da pa je zadovoljen s tem, da je dosegel v koaliciji uskladitev pokojnin. Mi privoščimo upokojencem boljšo uskladitev, kot jo je dosegel gospod predsednik Desusa in tudi minister za zunanje zadeve. Ne gre za usklajevanje, gre samo za izredno uskladitev, ki je težka 40 milijonov evrov, kar pomeni, da bo vsak upokojenec v povprečju dobil 65 evrov na leto več oziroma 5,4 evra na mesec več. Mi, poudarjam in ponavljam, privoščimo upokojencem več, zato ker si zaslužijo. Ampak kako pa se to naredi? To se naredi tako, da se izboljša okolje za gospodarstvo. Gospodarstvo je tisto, ki bo lahko, če bo razvitejše, če bomo imeli več novih delovnih mest, bo lahko plačevalo več denarja tudi v pokojninsko blagajno. Drage kolegice in kolegi! Iz vseh navedenih razlogov in še mnogih drugih, ki jih bomo poslanci Nove Slovenije predstavili v nadaljevanju te razprave, poslanci in poslanke Poslanske skupine Nove Slovenije – krščanskih demokratov dopolnjena predloga proračunov za leti 2016 in 2017 ne bomo podprli. Hvala lepa.
Hvala lepa. Končali smo s predstavitvijo stališč poslanskih skupin in skupno uvodno predstavitvijo k obema dopolnjenima predlogoma proračunov za leti 2016 in 2017. Prehajamo na razpravo o vsakem dopolnjenem predlogu proračuna posebej. Nadaljujemo z 2. točko dnevnega reda to je z obravnavo Dopolnjenega predloga proračuna Republike Slovenije za leto 2016. Prehajamo na razpravo o dopolnjenem predlogu proračuna. Razpravo bomo o posameznih delih dopolnjenega predloga proračuna in vloženih amandmajih imeli v treh sklopih: splošni del, posebni del in načrt razvojnih programov. Prehajamo na obravnavo splošnega dela dopolnjenega proračuna. Preden dam možnost prijave, bi vas samo rad opozoril, ko bom sprožil prijavo k razpravi, začela na velikem zaslonu teči desetsekundna časovna premica. K razpravi se lahko prijavite s pritiskom tipke na vklop mikrofona. Ob sprejeti prijavi se mikrofonska tipka in indikator na mikrofonu obarvata zeleno. S ponovnim pritiskom na isto tipko se od razprave odjavite, s čimer se obe indikaciji ugasneta. Prosim za prijavo za razpravo. Prvemu dam besedo dr. Dušanu Mramorju, ministru za finance.
Hvala lepa. Dovolite mi, da se odzovem na nekatere navedbe, ki so bile izrečene v tem uvodnem delu pri predstavitvi mnenj. Naj najprej kar začnem pri občinah. Danes je bil zadnji, deveti krog usklajevanj z občinami, z res širokogrudno ponudbo s strani Vlade za povprečnino v višini 525 evrov, in tudi z zelo dobrimi pogoji za povratna sredstva, ki so v okviru investicijskih transferov. Rad bi odgovoril na to, da Vlada ni pokazala dovolj volje, da bi dosegla dogovor. Devet krogov praktično se dogovarjamo, to je bilo samo v letošnjem letu, praktično se dogovarjamo od novembra lansko leto, in smo se lotili zelo sistematično problemov občin z vidika zmanjševanja njihovih stroškov. Dogovorili smo se o 26 ukrepih, ki bi jih sprejel parlament, da bi znižal stroške občinam in na ta način omogočil pri dani povprečnini normalno poslovanje in zagotavljanje obveznosti občin. V zadnjem času je bila ustanovljena še ena strokovna komisija s strani občin in s strani ministrstva, vlade, ki je identificirala še 8 ukrepov, plus dodaten ukrep, za katerega smo se dogovorili, ki odgovarja na problematiko NUSZ, se pravi nadomestila za uporabo stavbnega zemljišča, zaradi sodbe Ustavnega sodišča, ki onemogoča občine, da bi novelirale odlok. Od 26 ukrepov, če pustimo dodatne dogovore ob strani, jih je 22 realiziranih oziroma bodo realizirani do konca letošnjega leta. Skupni učinek vseh teh ukrepov je zmanjševanje stroškov občin za približno 20 milijonov evrov. Na drugi strani se zavedamo, da so dogovori glede plač v javnem sektorju povišali stroške občin za približno 13 in še nekaj milijonov. Vsi ti ukrepi, ki zmanjšujejo stroške občin, več kot nevtralizirajo ta povečanja stroškov, ki jih imajo. V letu 2015, v letošnjem letu imamo dogovor, in sicer je bil dogovor, da imamo v prvem delu leta povprečnino 525 evrov, v drugi polovici pa 514, če bi bili vsi ukrepi izvedeni. Ker je bil samo del ukrepov izveden, smo povišali na 519, v povprečju 522 evrov, in to več kot nadomešča izpad, ker določeni ukrepi še niso bili izvedeni. Kljub dogovoru so nas združenja občin tožila, in to obe združenji, ki sta podpisala, to se pravi SOS in ZOS in tudi ZMOS, prvi dve na Upravnem sodišče, tretje pa pred Ustavnim sodiščem. Kljub temu da je Ustavno sodišče zelo jasno sprejelo že leta 2011, da je poleg realnih potreb treba upoštevati makroekonomsko situacijo in fiskalno situacijo v državi pri določanju povprečnine, kljub temu da je določena v zakonu. Krogov, ki smo jih opravili s samimi občinami, in potem tudi vseh ukrepov in krogov, ki smo jih opravili na vladi oziroma parlamentu, je bilo izjemno veliko. Toliko se verjetno še nobena vlada ni ukvarjala s tem, da bi naslovila vprašanje stroškov občin. Logika je bila, da pri tej javnofinančni situaciji si ne moremo privoščiti povečevanja stroškov, lahko pa si privoščimo z naše strani racionalizacijo, zmanjševanje stroškov in ohranjanje prihodkov občin na ravni, kot je. Pri tem pa vas posebej opozarjam na to, da od leta 2008, se pravi skozi vse krizno obdobje so prihodki občin narastli do konca leta 2015 za 17,6 %, pri tem ko je bila rast bruto domačega proizvoda v tem obdobju 1,6 % in je bila rast porabe države, se pravi prihodkov države za 4,8 %. Se pravi, da so občine imele bistveno višje povečanje prihodkov kot ostali del javnega sektorja. Velikokrat se sliši, da občine pravijo, ja, prihodki so bili večji. Vendar pa smo po drugi strani imeli tudi višje stroške zaradi vedno novih nalog, ki smo jih dobivali. Jaz bi vas rad opozoril, vedno nove naloge dobiva tudi ostali del javnega sektorja, in to ves čas. Tudi zaradi evropskih direktiv in ureditev na področju recimo ekologije in tako naprej. Če gledamo, za koliko so se pa stroški dvignili, so se pa v ostalem javnega sektorja za 14,4 %, pri občinah pa za 9,8 %. Tako tudi ta trditev enostavno ne drži. In ko smo pogledali, kaj se je ob povprečnini, ki je bila, kaj se je dogajalo z denarjem, ki je bil na razpolago občinam, se pravi tisto, kar je na računih občin, smo ugotovili, da je bilo lansko leto povprečno stanje na računih občin 163 milijonov evrov, v letošnjem letu, v prvih desetih mesecih 192 milijonov evrov in konec oktobra 224 milijonov evrov. Tukaj ni nobenih resnih argumentov. Kljub vsemu smo šli postopno in sestavili sporazum, katere vse spremembe bo vlada naredila in šla naprej naslovit vprašanja, ki tarejo občine, in kljub vsemu je bil ta dogovor zavrnjen. Meni je zelo žal, moram reči, da smo z naše strani naredili vse možne napore, kar je bilo v danih razmerah možno, celo ta povratna sredstva bi bila brezobrestna, bi bilo vračilo 7 do 10 let, pa tudi ta postopek odobravanja teh posojil bi bil izjemno poenostavljen. Toliko glede občin in glede truda in glede logičnosti zahtev občin do dodatnih sredstev. Glede nekaterih drugih trditev. Investicije. Običajna trditev je, da v tem proračunu so investicije bistveno nižje kot v letu 2015. Ja, bistveno nižje, če se ne upošteva, da so pa v letu 2015 daleč največje v zgodovini v odstotku BDP, ker pač strgamo še ta zadnja sredstva EU, ki jih prej nismo postrgali, se pravi jemlješ na tisto, kar je daleč najvišje in gledaš, koliko je danes v tem proračunu za leto 2016. Ampak v proračunu je toliko za leto 2012 in za celo vrsto let, ko sem bil tudi še jaz minister. Stanje je nižje, ker je nova perspektiva. Mi smo poskušali to maksimalno nevtralizirati z višjimi sredstvi iz integrale za 9 %, čeprav skupni odhodki proračuna za 2016 rastejo po 1,5 %, se pravi, da smo naredili na investicijskem področju, kolikor je bilo mogoče. Spremembe poslovnega okolja se večkrat izpostavljajo kot problematične ali da ni bilo nič narejeno in tako naprej. Jaz bi rad še enkrat poudaril. Mi imamo nacionalni reformni program, imamo akcijski načrt Vlade in gremo po postavkah tega akcijskega načrta in jih izvajamo. Recimo, na področju davkov imamo spremembo davčnega postopka, ki je v parlamentu, imamo spremembo DDV, kjer bo sprostitev denarja za podjetja v višini 32 milijonov evrov v letu 2016. Se pravi, da je tukaj poenostavitev. Imamo spremembo trošarinskega zakona v javni obravnavi, ki bo prinesla tudi določene administrativne razbremenitve. Potem imamo davčno prestrukturiranje. Vprašanje je bilo ali imamo sploh davčno prestrukturiranje, da nismo naredili nič. Trenutno je v javni obravnavi, kot vidite zelo burni javni obravnavi, se pravi na tem področju se dela, seveda pa je končni rezultat tega nevtralni učinek, ker prestrukturiranje pomeni, da nekje vzameš in nekam daš, se pravi, da to nima vpliva tudi na proračun. Glede nekaterih trditev, da so se davki zviševali. Jaz bi samo tako rekel, da če pogledamo leta 2015, 2016, 2017 in davčne prihodke proračunov, so bili v 2015 18,12 % v BDP, v letu 2016 so predvideni 17,96 % in v letu 2017 17,90 %. To se pravi, da imamo trend zniževanja davčnih prihodkov v BDP. Glede trošarin, ki se velikokrat izpostavljajo, kaj se je zgodilo v zadnjem letu, se pravi od 31. oktobra lanskega leta do 31. oktobra letošnjega leta imamo za bencine trošarine znižane z 0,55 na 0,50 evra na liter, pri dizlu z 0,45 na 0,42. Edino pri kurilnem olju imamo rahlo povišanje tudi zaradi ekoloških razlogov. Priporočilo OECD je, da se pri nizkih cenah to nevtralizira z višjimi trošarinami. Bil je tudi očitek, da nismo prikazali vseh blagajn in vpliva vseh blagajn na strukturni primanjkljaj ter s tega vidika tudi na spoštovanje Pakta stabilnosti in rasti. Jaz upam, da sem to v uvodnem nagovoru pokazal. Bi pa rad še enkrat poudaril, v programu stabilnosti, ki smo ga poslali spomladi Evropski uniji, je to natančno obdelano in je zdaj v proračunu to tudi upoštevano. Glede migrantske problematike. Tu je dejansko nekaj dilem, in po moje bi jih imel vsak in jih imajo tudi v vseh državah, kako se da na tem področju natančno napovedati za naslednje leto, kakšen strošek to dejansko bo. Na tem mestu bi rad povedal, mi smo predvideli 123 milijonov. Po široki konzultaciji z vsemi ministrstvi in tudi na podlagi tujih izkušenj smo prišli na 123 milijonov. Ključna stvar za nas trenutno je, koliko od tega bomo pokrili z evropskimi sredstvi. Moram reči, da je bil v petek do dvanajstih ponoči sporazum sprejet v Evropski uniji v zvezi z evropskim proračunom, kjer je bilo približno nekaj več kot 2 milijardi, mislim, da 2,3 milijarde designirano za to področje, in sicer zelo fleksibilno. Tako je nastavek zelo dober in bo tudi stroške, ki so specifični samo za transferne države, kot je Slovenija, kot so prevozni stroški in podobno, možno uvrstiti med stroške, ki so upravičeni stroški za črpanje evropskih sredstev. Na tem področju poskušamo kar največ narediti, da bi vsaj tistih 73 milijonov, če ne še kaj več, dejansko pokrili teh stroškov iz evropskih sredstev. Mogoče je šlo za nerazumevanje, ko sem govoril o tem, kakšen bo povečanje kreditov v C-bilanci in koliko bomo odplačali kreditov. Rad bi še enkrat ponovil, da bo jasno, v letu 2016 bomo odplačali 3,8 milijarde in najeli za 2,6 milijarde novih kreditov; se pravi, se bo skupna zadolžitev zmanjšala. V letu 2017 pa predvidevamo 2,9 milijarde odplačila in 4,1 milijarde novih kreditov. Tu pa se lahko zgodi, da se bo ta zadolžitev do določene mere ponovno nekoliko povečala. Mogoče samo še odgovor v zvezi s tem, kar je gospod Mesec navedel. On pravi, da bi bilo zelo preprosto dvigniti davke in s tem financirati socialne izdatke. Moram reči, da imamo socialni sporazum za leti 2015 in 2016, kjer dvig davkov ni predviden, možno je samo prestrukturiranje davkov. Se pravi, da tega socialnega sporazuma enostavno ni mogoče obiti, ker smo ga podpisali in se ga bomo držali. Ali bi bilo možno financirati več posameznih zadev, od investicij, socialnih izdatkov in tako naprej. Ta proračun upošteva vse možnosti, moramo pa imeti pred očmi, da imamo na razpolago za domačo potrošnjo 15 odstotnih točk manj bruto domačega proizvoda, kot je bilo leta 2008. v teh okvirih se ta dva proračuna gibljeta, pri višji gospodarski rasti se bo to zmanjševalo, pa tudi pri nižjem presežku tekočega dela plačilne bilance, ampak za enkrat je stanje takšno in ta dva proračuna v teh okvirjih sta tudi predlagana. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Urška Ban, pripravi naj se gospa Nada Brinovšek.
Hvala lepa, predsedujoča, za besedo. Da začnem tole današnjo proračunsko obravnavo tako glede dopolnjenega predloga proračuna za leto 2016 kot 2017. Tako kot je bilo povedano, imamo najprej v razpravi splošni del in se bom tudi sama najprej na splošno opredelila oziroma povedala nekaj o obeh dopolnjenih predlogih proračuna. Že sama dosedanja razprava o obeh predlogih v dosedanjem parlamentarnem postopku je pokazala, koliko je dejansko pred nami izzivov za naslednji dve leti in tudi tveganj. Minister Mramor je v dosedanjih razpravah omenil pet ključnih. To je zahtevano zmanjšanje primanjkljaja, zmanjšanje evropskih sredstev, uresničevanje socialnega sporazuma, prekomerna pričakovanja in spodbujanje gospodarske rasti in zaposlenosti, danes je omenil še šestega, to je obvladovanje stroškov migracijskih tokov. Na drugi strani imamo tudi pomembna tveganja, na katerih tudi sloni ta proračun. Če omenim samo nekatere oziroma nekaj ključnih izpostavim, povezani so tako z mednarodnim okoljem kot tudi z domačim okoljem. Gre za tveganje upočasnitve rasti, stopnjevanja toka beguncev do izboljševanja tokov denarja od bančnega do podjetniškega sektorja in s tem pomemben pozitiven ali negativen vpliv na investicije, če res izpostavim samo teh nekaj ključnih. Morda pa ni odveč, da na začetku poudarim tudi nekaj pomembnih izhodišč in dejstev, ki so bila pa tudi že na tak ali drugačen način med proračunsko obravnavo na parlamentarnih delovnih telesih izpostavljena. Res je, da so makroekonomske napovedi ugodne oziroma optimistične in kažejo, da se gospodarska situacija v Sloveniji izboljšuje, vendar je pomembno, da se kljub temu zavedamo, da je razpoložljivi BDP za domačo potrošnjo v letu 2015 realno še vedno za približno 15 % nižji kot tisti v letu 2008, se pravi v zadnjem letu pred krizo tudi v naši državi. Kar pomeni, da vseh pravic, ki smo si jih skozi proračunske uporabnike že nekako določili v preteklih letih oziroma ko smo jih že imeli, ni možno planirati in tudi ne realizirati na predkrizni ravni, saj je razpoložljivih sredstev še vedno precej manj in bo treba še kar nekaj let take ali še večje rasti, da bo razpoložljivi BDP za domačo potrošnjo dosegel tistega, ki je bil pred krizo, se pravi pred letom 2008. Za naslednje leto se sicer predvideva rast BDP za cca 2,3 %, odhodki, vidimo iz dokumentov, rastejo po nižji stopnji 1,5 %, razlika med to rastjo BDP in s tem tudi proračunskih prihodkov in na drugi strani odhodkov je tista razlika, ki nam bo zmanjševala primanjkljaj in nam bo prinesla tudi zmanjšanje strukturnega deficita. To se bo poznalo pri denarnem toku, tako da bomo primanjkljaj iz letošnjih cca več kot milijarde evrov v naslednjem letu znižali na sedaj predvidenih 840 milijonov evrov. Izdatkov ne moremo povečati toliko, kot bi jih sicer, če ne bi imeli te naloge, da strukturni deficit pripeljemo do nič. Se pravi, da moramo še vedno tukaj omejevati tudi javno porabo. V tem obdobju so se povečali tudi odhodki za obresti, ki še vedno izpodrivajo ostale javnofinančne odhodke. Če bi sprostili prav vse ukrepe za omejitve porabe, ki so bili sprejeti v preteklih letih, tega cilja oziroma tega prvega izziva, o katerem je tudi finančni minister Mramor govoril, nikakor ne bi dosegli. Zato sama ocenjujem, da je Vlada pri pripravi obeh proračunskih dokumentov sledila najprej temu cilju zniževanja primanjkljaja, ki pa se vrši tako, da ne bi s prehitrim omejevanjem javne porabe negativno vplivali na okrevanje gospodarstva. Večkrat je bilo že povedano s strani ministra in tudi drugih predstavnikov Vlade, da bo to zniževanj predvsem premišljeno in postopno. Ob upoštevanju nekaterih fiksnih izdatkov, povezanih z določenimi proračunskimi uporabniki, je bil postavljen odhodkovni okvir proračunskih odhodkov, ki v ospredje postavlja prioritete te vlade za naslednji dve leti. Bile so tudi že omenjene. To so področja varnosti in premoženja, zdravja, pravosodja, infrastrukture in izobraževanja. Tudi iz številk, ki so predvidene v okviru teh proračunskih dokumentov teh proračunskih uporabnikov, ki jih imamo danes na mizi, bodo te številke omogočile izpeljavo, naj jih nekaj naštejem, tudi tako imenovane zdravstvene reforme, izvajanje nalog javnega zdravstva, izvajanje projekta e-zdravje, skrajševanje čakalnih dob, izboljševanje pogojev dela nekaterih ministrstev, kjer je planiranih več sredstev – Ministrstvo za notranje zadeve, Ministrstvo za obrambo, Ministrstvo za pravosodje, te številke bodo omogočile tudi izvajanje več del pri vzdrževanju državnih cest in tako naprej. V letu 2016 se postopno sproščajo tudi nekatere omejitve pri kategorijah pravic s področja socialnega varstva, ki so bile zaradi krize v veljavi v zadnjih letih, povišal se bo osnovni znesek minimalnega dohodka, kar bo vplivalo na višje zneske denarnih socialnih pomoči. Na mizi imamo tudi že predloge zakonov, na primer spremembe zakona o socialnovarstvenih prejemkih, o uveljavljanju pravic iz javnih sredstev, zakon o starševskem varstvu in družinskih prejemkih, ki sledijo temu, kar sem povedala. Glede plač v javnem sektorju je bilo tudi danes že povedano, da je bil sklenjen dogovor s sindikalnimi partnerji, ki maso plač sicer povišuje za 28 milijonov, vendar je minister Mramor povedal, da zaradi tega ni treba popravljati proračuna in da bodo proračunski uporabniki znotraj svojih pravic porabe ta sredstva zagotavljali znotraj prerazporejanjem postavk v okviru posameznih proračunskih uporabnikov. Na drugi strani imamo občine, kjer smo danes slišali, da ni bil dosežen dogovor o višini povprečnine. Mene žalosti to dejstvo, ker sama sem prej tudi že delala na občini in vem, da občine v večini primerov delajo dobro, sledijo ciljem, da zadostijo tistim zakonskim okvirom, ki jih morajo zagotavljati. Se pravi, zagotavljajo svojim občanom vse tiste javne storitve, ki niso podvržene izvajanju na trgu. Vendar sem tukaj optimistična, da bodo ministrstva vseeno nadaljevala s projektom zniževanja stroškov občinam prek zakonodajnih razbremenitev. Predvsem tukaj tudi apeliram na to, videli smo v razpravi tudi na Odboru za finance, da je problematika financiranja občin precej neurejena, da je teh problemov veliko, zato že tudi v tem naslednjem krogu, ko se bodo odpirali zakoni, povezani s spremembami in uveljavitvijo Zakona o fiskalnem pravilu, da se bodo tudi že na tem mestu prepoznale, obravnavale in tudi rešile določen zagate, ki se na tem področju financiranja občin pojavljajo. Morda še nekaj o investicijah. Bilo je danes povedano, kako drastično se znižujejo sredstva za investicije, tudi odgovorjeno, čemu je tako. Naj tukaj samo še povem, kljub temu da se res v veliki meri zmanjšujejo sredstva EU, pa je v proračunu Vlada delno ta sredstva nadomestila tudi z integralnimi sredstvi. Integralna sredstva za investicije se tako v letu 2016 povečujejo za malo več kot8 %. Tudi v letu 2017 glede na leto 2016 se investicije iz integralnega dela proračunov še dodatno povišujejo za slabih 12 %. Na prihodkovni strani mora in ostaja cilj te vlade povečanje učinkovitosti pobiranja javnih dajatev, ohranjanja davčnih stopenj, zniževanja administrativnih ovir pri izpolnjevanju davčnih obveznosti. Tukaj imamo tudi že v proceduri in v sprejetju novelo zakona o davčnem postopku, novelo zakona o DDV, novelo zakona o izpolnjevanju carinskih predpisov, pripravlja se nov zakon o trošarinah. Glede na povedano ocenjujem, da je proračun pripravljen na ustreznih finančnih podlagah, ki bodo v teh okvirih tudi omogočale uresničevanje vsebinskih in programskih zavez te koalicije. Pričakujem, da bomo v naslednjem letu hitro tudi v Državnem zboru soočeni z vsebinskimi spremembami na posameznih resorjih, ki bodo to, kar sem rekla, tudi potrjevali. Moja ocena je, da je tukaj na področju stabilizacije javnih financ bilo veliko narejenega v preteklem letu in v letu 2014 in da mora sedaj v ospredje res s svojimi vsebinskimi prioritetami stopiti tudi ostala ministrstva in ne samo finančno ministrstvo. Tukaj na tem mestu si želim, kar je bilo danes tudi že omenjeno, predvsem črpanje finančnih sredstev iz nove finančne perspektive 2014–2020, da bi bili čim prej vzpostavljeni vsi pravnoformalni okviri, da bi se občinam omogočila prijava na razpise, se pravi, da bili razpisi na podlagi finančne perspektive čim prej pripravljeni, ker šele razpis potem daje tisto možnost, da posamezen projekt dobi odločbo in pogodbo o sofinanciranju in šele na podlagi tega bo lahko počrpanih, tako kot je v proračunu predvideno, za leto 2016 510 milijonov evrov in za leto 2017 mislim da 600 milijonov evrov. To se mi zdi ključna naloga. Ker konec koncev smo že v letu 2016, sredi nove finančne perspektive pa, kolikor je meni znano, nekih razpisov razen teh enajstih projektov še nimajo pogodb o sofinanciranju. Toliko mogoče za uvod ocena proračunskih dokumentov za leti 2016 in 2017. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Nada Brinovšek, pripravi naj se mag. Matej Tonin.
Hvala za besedo, predsedujoča. Lep pozdrav vsem v dvorani! Glede na vse te aktivnosti, ki jih izvaja Vlada in na ta proračun za leti 2016 in 2017, bi lahko rekla in bom ponovila besede svojega kolega, ki jih je povedal na Odboru za finance, da lahko sklepamo, da je cilj te koalicije samo ta in zgolj preživeti ta mandat. Proračun je po mojem mnenju brez jasnih ciljev in neke dolgoročne stabilne strategije. Seveda razumem, da če ni denarja ni investicij, razvoj je malo manjši, ampak da pa ni strategije, ki jasno določa, ni ciljev, ni vizije, tega pa res ne razumem. Ne razumem tudi tega ne, da si vlada s tem, ko je popustila v pogajanjih s sindikatom, to šteje za velik uspeh. Uspeh bi bil po mojem mnenju to, da bi na drugi strani, se pravi na prihodkovni strani nekako adekvatno zagotovila ta sredstva ali pa bi prevetrila vse tiste službe in pa agencije, za katere vemo, da bi lahko delali brez njih oziroma, da so same sebi namen. Ampak tega se Ministrstvo za javno upravo ne loti, čeprav minister to že dolgo obljublja. Ko sem že pri ministru za javno upravo, ki se je tako uspešno pogovarjal s tako imenovanimi Štrukljevimi sindikati, pa se na zahtevo po pogajanjih policistov sploh ne odzove. Ne smemo pozabiti, da je 18. november blizu oziroma pred vrati. Pa ne samo minister, tudi ministrica za notranje zadeve bi se morala prikazati in zagovarjati interese in zahteve policistov, saj je vendar ona najbolje seznanjena, pod kakšnimi pogoji delajo ti naši policisti. Glede na to, kot sem že rekla, da policisti napovedujejo stavko za 18. november, upam, da je Vladi vsaj do danes uspelo sestaviti to pogajalsko skupino. Upam tudi, da bodo policisti pri teh pogajanjih uspešni. Če pogledamo ta načrt pridobivanja premičnega premoženja, je v proračunu za leto 2016 na Ministrstvu za notranje zadeve za potrebe policistov planiran nakup 125 avtomobilov. Mislim, da je to še kako prav. Če pa pogledamo istočasno v ta načrt, pa vidimo, da je na strani Ministrstva za finance za leto 2016 planiranih 6 specialnih vozil, 42 osebnih vozil, za leto 2017 41 vozil in 7 specialnih vozil, pa da tu ne omenjam, da je bilo v letu 2015 nabavljenih na Ministrstvu za finance tudi 45 osebnih vozil. Glede na to, da se bo avtopark na Ministrstvu za finance tako zelo povečal, upam, da bo v ta namen oziroma iz tega razloga pobranih tudi več davkov. Glede na to, koliko izterjamo oziroma koliko je pobranih davkov, v Sloveniji močno zaostajamo za evropskim povprečjem. Vlada je v začetku letošnjega leta sprejela tudi sveženj ukrepov za varčevanje na področju lokalne samouprave. Ti ukrepi so bili neučinkoviti, kar je priznal tudi sam minister. Posledično je Vlada zmanjšala povprečnino iz leta 2014 s 536 evrov v letu 2015 najprej na 525 in potem na 519 evrov. Seveda to še ni dovolj. Povprečnina naj bi za leto 2016, kot danes slišimo, v naslednjih dneh znana, koliko bo, 525 ali 519. Jaz upam in želim, da bi bila 536. Tu nikakor ne smemo pozabiti, da bi po Zakonu o financiranju občin morala ta povprečnina znašati 652 evrov. Ne razumem tega, da ste za finančno izravnavo občinam za leto 2016 namenili 24 milijonov manj, za leto 2017 pa nič. Moram reči, da je to zelo pogumna poteza. Zanima me, dragi kolegi v koaliciji, kako boste to, če boste potrdili ta proračun, zagovarjali v svojem lokalnem okolju. Verjetno vas bo kdo povprašal tudi po tem mnenju. Če hodimo po Sloveniji, lahko vidimo, da se je na področju lokalnih skupnosti, lokalne samouprave veliko naredilo, veliko se je vlagalo v infrastrukturo. Lokalne skupnosti zagotavljajo tudi občanu prijazno okolje. Upam si trditi, da občine trikrat obrnejo vsak evro, ki ga dobijo in ga imajo na razpolago, preden ga vložijo v neko investicijo oziroma v kakršenkoli program. Moram reči, da ne razumem logike države, ki po eni strani jemlje in jemlje občinam, po drugi strani pa jim nalaga vedno nove in nove naloge. To pa še ni dovolj. Občine bodo prizadeli tudi ukrepi v zvezi s sofinanciranjem investicij. Tega ne smemo pozabiti. Pa vedno tako polna usta so nas, bi lahko rekla, vseh skupaj, da moramo ustvariti neko ugodno poslovno okolje. Tukaj ne vem, če si pod to ugodno poslovno okolje razlagamo, da je to to, da sprejemamo vedno nove in nove nesmiselne zakone, nesmiselno zakonodajo, ki ji dostikrat rečemo, da se malo lepše in bolj zakomplicirano sliši, administrativne ovire. Davke stalno spreminjamo. Če bi jih spreminjali navzdol, okej, ampak jim samo podaljšujemo veljavo ali pa celo uvajamo nove. Na tak način, dragi kolegi, nikakor ne bomo razbremenili gospodarstva. Prav zanimiva bi bila analiza, koliko je dodatnih obremenitev oziroma razbremenitev za leto 2015. Mislim, da bi bila taka analiza res zanimiva. Naši državljane, v Savinjski dolini bi rekli, da so pohlevni, vse bolj in bolj obremenjujemo, izmišljujemo si tako imenovane davčne blagajne, in jaz se tukaj res sprašujem, kako dolgo še nas bodo ti naši dragi državljani tukaj v tem parlamentu gledali oziroma tolerirali naša dejanja. Spoštovani kolegi in vlada, na tak način nikakor tudi ne bomo privabili tujih vlagateljev. Če bi po eni strani zadržali vse naše mlade, izobražence, bi bilo to zelo dobro. Spomnim se, nekaj dni nazaj sem govorila z nekim gospodom, ki je prišel na dopust iz Avstralije, in je rekel: "Pa kakšna država ste vi, poglejte, mi sprejemamo samo zdrave in izobražene ljudi, pri vas gredo pa izobraženi in zdravi iz vaše države." Moram reči, da sem še kako strinjala s to njegovo izjavo. Če se ustavim tukaj pri področju zdravstva. Jaz mislim, da če pogledamo samo zdravstvo oziroma Ministrstvo za zdravje, bi lahko rekli, da potrebuje samo ministrstvo zdravnika. Poglejte, vse te nepravilnosti na UKC, korupcija na srčni kirurgiji, onkološkem inštitutu, vsi ti pripetljaji v zvezi z imenovanjem novega v. d. direktorja – pa če to ne potrebuje nekega zdravnika! Kot drugo. Ministrica se sploh ne drži sklepov oziroma priporočil, ki jih sprejema Državni zbor oziroma matični Odbor za zdravstvo. Na tem državnem zboru je bilo sprejeto priporočilo, da ministrstvo pred objavo v Uradnem listu Pravilnika o nujni medicinski pomoči, seznani o tem Odbor za zdravstvo. Ampak ministrica je nekako obšla ta priporočila, se ni ozirala nanje in je objavila Pravilnik o nujni medicinski pomoči. Jaz bi temu rekla, da je to zelo bolan odnos ministrice oziroma ministrstva do nas poslancev. Če vi to tolerirate, v opoziciji pač ne. In to še tudi ni vse. Poglejte, na sami predstavitvi proračuna za leto 2016 in 2017 smo imeli sejo Odbora za zdravstvo na nek lep sončen petek popoldan. Tik pred samo sejo tega odbora sta ste ministrica in predsednik odbora takole čez mizo dogovorila, češ, naj ministrica pove obrazložitev proračuna za obe leti zelo na hitro, saj koaliciji je že tako povedala oziroma obrazložila proračun za leti 2016 in 2017, opozicija bo pa že nekako. Jaz mislim, da takšen odnos do opozicije, sicer moram reči, da smo ga že malce navajeni, ampak mislim, da je zelo neprimeren. Pa če spet rečem, po drugi strani pa spet razumem, Ministrstvo za zdravje je tako ali tako že s tem pravilnikom o nujni medicinski pomoči razdelilo državljane na prvorazredne in pa na drugorazredne. Tu imam pač v mislih ta odzivni čas, ki je bil sprva določen v tem pravilniku. Če še ostanem pri Odboru za zdravstvo. Ministrica je v zvezi z razpoložljivimi sredstvi za leti 2016 in 2017 dejala odboru, da se je v zadnjih dneh dogovorila in uskladila z resornimi ministri in pridobila malo manj kot 27 milijonov sredstev, ki jih ni v predlaganem proračunu in se bodo vključila v nadaljevanju. Da ne govorim kar tako, bom prebrala iz magnetograma: "Naj pa kljub vsemu povem, da smo se sedaj v zadnjih dneh uspeli dogovoriti in uskladiti z resornimi ministri in pridobiti malo manj kot 27 milijonov evrov sredstev za projekte preventive na primarnem nivoju. Potem smo uspeli pridobiti malo manj kot 2 milijona tudi za pilotni projekt vzpostavitve enotnih vstopnih točk za celostno zgodnjo obravnavo otrok s posebnimi potrebami na podlagi že obstoječe mreže razvojnih ambulant. Potem smo uspeli pridobiti tudi 1,5 milijona evrov za dvig zdravstvene pismenosti, za preprečevanje škode in posledic prepovedanih drog pa 3 milijone, nekaj malega za opismenjevanje zdravega načina življenja za Rome, pa škodljivo pitje alkohola 5 milijonov. Tako kot sem omenila, je dogovorjenih že 27 milijonov evrov za te programe ki jih ni v predlaganem proračunu in se bodo vključili v nadaljevanju." Zdaj mene tukaj prav zanima, kje je zdaj v tem dopolnjenem predlogu teh 27 milijonov. Jaz jih ne vidim, če mi jih mogoče zna kdo pokazati. Tukaj me prav zanima tudi, kje so v tem proračunu sredstva na področju zdravstva za dolgotrajno oskrbo in pa paliativno. Že sama koalicija ima v koalicijski pogodbi pod ukrepi navedeno, da je treba pospešiti uvedbo negovalnih oddelkov in paliativne oskrbe. V tem proračunu sredstev za to jaz ne vidim. Pa tako rada, kot se ministrica, moram reči, izgovarja na koalicijsko pogodbo, da jo je treba upoštevati. Tudi priporočilo v zvezi s paliativno oskrbo in dolgotrajno oskrbo Evropske komisije v zvezi s samim nacionalnim programom reform, ki smo ga prejeli v maju letošnjega leta, govori: "Pri reformi sistema dolgotrajne oskrbe ni bilo napredka. Konec leta 2013 je Vlada sprejela načrt za reformo dolgotrajne oskrbe, vendar je bilo sprejetje zakonodaje za izvedbo reforme odloženo na konec leta 2015, ker je pač treba najprej sprejeti odločitve o reformi zdravstvenega zavarovanja, vključno z vprašanjem virov financiranja celotnega sistema zdravstvenega varstva in pa sistema dolgotrajne oskrbe." To priporočilo govori, da je treba izvesti reformo zdravstvenega zavarovanja. Ampak te reforme zdravstvenega zavarovanja še nismo nekako dočakali.Jaz samo upam, da ministrstvo ne misli, da je to reforma, ko zdaj spreminja Zakon o zdravstveni dejavnosti, in to samo iz enega delčka, se pravi iz delčka koncesij. Če je to za ministrico oziroma ministrstvo reforma, je kar žalostno. V zvezi s to reformno zdravstvenega sistema, ne morem mimo tega, je ministrica na seji Odbora za zdravstvo pri proračunu dejala, da na ministrstvu hkrati pripravljajo sistemske zakone. Verjetno je mislila to spremembo v zvezi s koncesijami Zakona o zdravstveni dejavnosti. Se pravi, ne bom ponavljala, kaj vse je že bilo sprejeto in pripravljeno. Jaz verjamem, da se vsi tukaj notri zavedamo, da se Državni zbor s področjem zdravstva ni kaj dosti ukvarjal, razen z aferami, korupcijami in tako naprej, z zakonodajo pa ne. Vse, kar smo s področja zdravstva obravnavali v tem državnem zboru, je bil Pravilnik o nujni medicinski pomoči, spremembe Zakona o zbirkah podatkov in pa spremembe Zakona o zdravilih. In to naj bi bila reforma zdravstvenega sistema. Naj počasi zaključim. Tukaj bi rada poudarila še, da tudi Državni svet tega proračuna ne podpira. Za konec bi rada rekla to, potrebne so reforme, potrebne so prave reforme, ne samo neko podaljšanje ukrepov in pa povečevanje davkov. In potreben je jasen cilj in pa pot, kako priti do tega cilja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Matej Tonin, pripravi naj se Suzana Lep Šimenko.
Drage kolegice, dober dan, na ne prav prijeten dan, pa kljub vsemu! Proračun za leti 2016 in 2017 sta osnovna in ključna dokumenta, ki ga mora ta hiša sprejeti. In proračun je tudi tisti ključen dokument, kjer ima naša zakonodajna veja oblasti največje možnosti in priložnosti, da vpliva in usmerja, v katero smer bo šla država. Proračun je tudi tisti dokument, ki kaže, kakšne politike bo zavzela vladna koalicija in v katero smer bo peljala državo. Prepričan sem, da tisti, ki sedaj in tudi v prihodnje sedimo v tej dvorani, da imamo približno enak cilj. To je ustvariti boljše življenje za naše državljane, boljše pogoje za boljše življenje. ponuditi jim dobre in kvalitetne storitve in jim zagotoviti neko primerno varnost. Zagotovo so pa enormne razlike na gledanje, kako te stvari udejanjiti. Danes smo imeli priliko videti, kako na to stvar gledajo marksisti na levi strani in kako gledamo mi, krščanski demokrati na to, kako omogočiti boljše življenje. Če ste natančno poslušali marksiste, potem vidite, da je njihov princip ožemimo ljudi, stisnimo jih in iz njih iztisnimo, kar je možno davkov. Ampak treba je povedati gospodu Mescu in njegovim kolegom, da te možnosti niso brezmejne, da tudi ljudi in državljanov ne moreš stiskati z davki v nedogled. Nekje obstaja meja. In ne moremo razmišljati samo o tem, kako bomo polnili državni proračun samo z novimi davki, ampak je treba razmišljati, kako bomo ustvarili pogoje za ustvarjanje nove vrednosti oziroma za to, da bi imelo čim več ljudi delo. Mislim, da je to že krilatica, ki jo jaz vedno ponavljam, pa jo je treba še večkrat ponoviti, da bo prav vsem prišla v male možgane, da je največja vrednost države zaposlen človek, kajti vsak zaposlen človek je dvakratna korist za državo. Vplačuje v državne blagajne, iz katere se financirajo vse storitve, hkrati pa država ne plačuje zanj iz proračuna raznih socialnih transferjev. In če kaj, potem moramo v tej hiši predvsem razmišljati, kaj bomo storili, da bo imelo od jutri naprej več ljudi delo. Če pogledamo natančno proračun za leto 2016, potem lahko ugotovimo, da gre za ponavljanje starih in že videnih konceptov. Če želimo, in verjamem, da je to želja tudi koalicije, stvari bistveno spremeniti, potem se moramo lotiti tudi bistveno drugačnih ukrepov. Ne početi istih stvari in pričakovati drugačne rezultate. Podatki tudi kažejo, da tudi v letu 2016 še vedno ne bomo dosegli standarda, ki smo ga imeli leta 2008. Torej lahko že popolnoma utemeljeno govorimo o izgubljenem desetletju. Ampak vladna koalicija in vlada se še vedno obnaša, kot da se ni nič zgodilo, da naše sisteme ni treba prilagoditi in jih spremeniti tako, da bodo delovali boljše. V teh proračunih, ki sem rekel, da so ključni dokumenti vsake vlade, bi se morale videti ključne vladne pobude oziroma iz tega proračuna bi moralo jasno izhajati, katere reforme bo naredila ta vlada. In lahko samo ugotovimo, da neke resne reforme v letu 2016 niti kasneje niso predvidene. Prepričan pa sem, da so potrebne vsaj naslednje reforme: davčna reforma, reforma trga dela, pokojninska reforma, zdravstvena reforma in pa tudi reforma javnega sektorja. Če grem od zadaj naprej. Ves čas govorimo, kako je treba reformirati javni sektor, ga narediti bolj učinkovitega in tudi bolj pravičnega. Pa se kaj na tej točki premakne? Ne veliko. Vlada še naprej pristaja na preživete in znane koncepte naših sindikalistov in še vedno imamo v javnem sektorju tri vrste uslužbence, ki nekateri garajo, izgorevajo in jim nimamo kaj očitati, delajo zelo dobro, drugi pač hodijo v službo, tretji pa delajo škodo. In s tistimi, ki delajo škodo tej državi, se praktično nihče ne ukvarja. Spominjam se, da smo v času naše vlade poskušali sprejeti neke zakonske podlage, da bi lahko neučinkovite oziroma slabe javne uslužbence odpustili in je bil strašanski kraval. Ampak tudi če pride na ulico 40 ali 50 tisoč ljudi, zavoljo te države, za boljšo prihodnost bo treba javni sektor reformirati. Če tega ne bomo storili, potem tudi tisti, ki danes garajo od jutra do poznih večernih ur, ne bodo motivirani za svoje delo, ker se jim najverjetneje zdi neumno, da za isto plačo garajo, medtem ko nekateri drugi delajo marsikaj drugega, tistega, kar ni treba in ne spada v rok njihove službe. Tukaj resnično vsi skupaj pričakujemo, da se bo zgodil nek premik naprej. In če kaj, potem ta vladna koalicija vsaj pri reformi javnega sektorja lahko resno računa na opozicijo, da ji opozicija ne bo skočila v hrbet. Če bi bila vloga obratna, nisem povsem prepričan, da socialisti, marksisti in drugi v opoziciji ne bi skočili v hrbet vladi, ko bi šlo za javni sektor. In vsaj kar zadeva javnega sektorja, ima sedaj vaša vlada veliko priložnost, da premakne nekaj naprej. Pokojninska reforma. Zadnja, ki smo jo naredili, je bilo jasno povedano, da je vzdržna do leta 2020. Do tja ni več daleč. Jaz se bojim, da se bomo tudi do naslednjih volitev, če bodo redne, tam nekje leta 2018, sprenevedali, kot da ni nič potrebno. Morda bo predsednik stranke, ki se ima za zastopnika upokojencev, celo rekel, zakaj strašimo ljudi. Jaz mu bom odgovoril: "Karl, zakaj v času, odkar si v vladah, so pokojnine realno padle za več kot 15 %? Zakaj? Zaradi tega ker je očitno sistem, ki ne funkcionira. In če želimo, da se bo standard dvignil tudi našim upokojencem, da bodo upokojenci lahko preživeli s pokojninami, potem je treba ljudem jasno povedati, da je tudi pokojninska reforma potrebna. Jaz vem, da je to neprijetno in najverjetneje tako kot jaz tudi vsi vi poslanci hodite po terenu in vas ljudje sprašujejo: "Kje je moj denar, ki sem ga 40 let plačeval, kam se je moj denar nalagal?" In tem ljudem je treba pošteno povedati, da imamo sistem, da se njihov denar ni nikamor nalagal, da bi ga potem, ko gredo v pokoj, dobili izplačanega, ampak da je njihov denar, ki so ga plačevali za pokojnino, še isti mesec šel za pokojnine. Zaradi tega je ključno število upokojencev in število tistih, ki delamo, da plačujemo prispevke za pokojnine. To je ključno. In če imamo dejstvo, demografija je taka, da je vedno več starejših in vedno manj zaposlenih, ni treba biti poseben matematik, da lahko izračunaš, ali bodo pokojnine padale, da bo ta sistem funkcioniral, ali pa bomo morali, moja generacija, delati dlje. In Karl Erjavec in njegova stranka so zastopniki tega, da naj pokojnine padajo. Jaz pa ne. Jaz sem za to, da moja generacija dela dlje, ker sem prepričan, da sedanji upokojenci s 300, 400 evri težko preživijo. Vem, da so te stvari neprijetne, ampak jaz mislim, da je treba o številkah, o demografiji in upokojenskih zadevah govoriti realno. Čeprav morda jaz po naslednjih volitvah nič več ne bom na tem stolu, kakšen drug bo pa dobil še kakšen odstotek več, ampak raje govorim odkrito in odprto, kot pa da sem lažni prerok. Zdravstvena reforma. Ves čas se o njej govori in je potrebna. Potrebna je tudi zavoljo našega proračuna. Mi smo še ena izmed redkih držav, ki je ohranila socialistične koncepte. Mi smo še ena izmed redkih držav, ki ne dovoli, da bi tudi na področju zdravstvenega zavarovanja bilo več konkurence, ki ne dovoli, da bi si tako kot pri avtomobilih lahko zavarovalnico izbral sam, ampak ti jo predpiše država. Kritiki teh predlogov po nujnosti zdravstvene reforme bodo takoj nemudoma skočili v zrak in bodo rekli: "Mi smo za javno zdravstvo, javnega zdravstva ne damo." Tudi jaz ga ne dam. Ampak takšno javno zdravstvo, kot ga imamo danes, ni dobro, ker je žal tako, da tisti, ki koga poznajo, pridejo prej na vrsto, drugi pa nekoliko kasneje. In to javno zdravstvo je vsako leto v večjih težavah. Zato je spet od politike in od vlade odgovorno, da razmišlja, kako ta problem rešiti. Jaz in Nova Slovenija zagovarjamo javno zdravstvo, ampak zagovarjamo drugačen način financiranja tega javnega zdravstva. In potem še ena kritika, ki je ves čas tukaj, da privatne zavarovalnice pa bodo kovale dobiček, medtem ko imamo pa sedaj javni zavod, ki pa dela dobro. Problem tega velikega javnega zavoda je ta, da je vreča velika in da se pri tej vreči najde marsikaj za marsikoga, torej govorim o lobijih, da lahko določeni dosežejo takšno visoko ceno, ki jo morda drugje ne bi. In kje je prednost? Več konkurence pri zdravstveni reformi. Zagotovo bi vsaka zdravstvena zavarovalnica za svojega zavarovanca poiskala čim boljše zdravstvene storitve, ker je to v njenem interesu. Ker če ne, bi tisti človek odšel čez dva, tri mesece ponovno k zdravniku. In ta ista zavarovalnica bi morala ponovno plačevati, in to bi jo ostalo. In ker je v njenem interesu, da ustvarja tudi dobiček, bi državljanom zagotovila boljše zdravstvene storitve. In zdaj pridem do ključne, do davčne reforme, ki je tudi ena izmed temeljev vsakršnega proračuna. Žal moram ugotoviti, čeprav so vsaj prvi znaki dajali drugačne signale, drugačne spodbude, da se bo ta vlada resno lotila davčne reforme. Žal, ko kaže proračun in tudi napovedi Ministrstva za finance, se to žal ne bo zgodilo. Jaz vem, da mora Ministrstvo za finance skrbeti za vzdržni proračun, da mora skrbeti, da delujemo v skladu s tistim, kar smo sprejeli v tem parlamentu, to je s fiskalnim pravilom, ampak kljub vsemu, če ne bomo neke večje drznosti pri tej davčni reformi, potem tudi nekih večjih sprememb ni pričakovati. Od malih sprememb ljudje žal težko živijo in se kaj bistveno v njihovem življenju ne spremeni, zato je treba biti nekoliko bolj drzen in iti v bolj odločne davčne reforme. Da ne boste rekli, da govorim na pamet, vsaj v Novi Sloveniji smo predlagali paket različnih konkretnih ukrepov. Jaz ne trdim, da je to edino pravilno in edino zveličavno. Daleč od tega. Trdim pa, da bi se morali o teh stvareh odkrito in odprto pogovarjati v tem parlamentu. V tem parlamentu mnogokrat porabimo čas za nebistvene stvari, ki so za življenje državljanov nepomembne, medtem ko pa gredo ključne razprave, kakršna je tudi današnja proračunska, tako mimogrede, mimo nas. In vsaj razprave, kako razbremeniti delo in kako spremeniti dohodninsko lestvico, bi morale biti ene izmed temeljnih razprav tega državnega zbora. Pa žal niso. Kje krepiti gospodarsko rast? Znanstvena oziroma ekonomska teorija je preprosta: z izvozom, zasebno potrošnjo, državno potrošnjo in pa zasebnimi investicijami. Naj se vsak v tem parlamentu vpraša, kaj je bilo v zadnjem času storjenega za to, da bi podprli izvoznike, ki, roko na srce, danes držijo državo pokonci. Kakšen konkreten ukrep je bil sprejet? Bil bi zelo vesel, če bi kdo izmed vas znal našteti vsaj tri, jaz jih ne znam. Zasebna potrošnja. Kaj smo storili v tem parlamentu, da bi ljudje več imeli in posledično tudi več trošili? Ukrepi, ki ljudem v denarnice prinesejo dodatnih 5 evrov, žal ne morejo prispevati k večji potrošnji. Zasebne investicije. Pravimo, da država nima denarja, lahko se zmanjšujejo investicije, da ne moremo iti v velike infrastrukturne investicije. Kaj pa storimo za to, da bi država bila bolj zanimiva za tiste, ki pa imajo denar, da ga prinesejo v Slovenijo? Najverjetneje se boste spominjali neke seje, ki smo jo imeli o raznih lestvicah in kazalcih, vsem se je zdelo to nesmiselno in nepomembno, ampak meni se zdi pa pomembno, da bi se tudi pogovarjali o tem, kaj postoriti, da tisti ki imajo po svetu denar, nekaj jih zagotovo je, da bi ta denar prinesli na primer v Slovenijo in tukaj s svojim denarjem nekaj storili in tudi našim državljanom omogočili delo, državi pa omogočili pobiranje davkov. Kakšnih zelo pozitivnih zgodb tukaj žal ni. Zdaj mineva ali pa je že mimo prvo leto te vladne koalicije. Jaz mislim, da zdaj bi moralo biti že davno prek tistih začetnih porodnih krčev, ko so bile določene kadrovske težave in so se ministri menjali, pa ni bila prava ekipa, pa so se novi poslanci SMC še uigravali. Razumem vse to, ampak zdaj prihajata ključni dve leti – 2016 in 2017. V zadnjem letu, če ga boste zdržali, 2018 pred volitvami zagotovo ne bo kakšnih bistvenih in resnih pretresov. In pričakoval bi, da bi v letih 2016 in 2017 delali ključne in bistvene reforme. Jaz upam, da kljub današnji razpravi in kljub temu proračunu, ki tega ne kaže, da še vedno niste obupali. Marsikaj se da še rešiti in spremeniti z rebalansom. Za konec če pokomentiram še tri stvari, ki so bile večkrat izpostavljene. Eno je upravljanje našega dolga, drugo migrantska kriza in tretje financiranje občin. Glede upravljanja našega javnega dolga stvari še niso rožnate, čeprav se morda zdi, je občutek, češ ,zdaj imamo gospodarsko rast, zdaj smo na varni strani, je treba tudi jasno povedati, da kljub temu bomo v letu 2016 k tistim 30 milijardam našega dolga dodali zraven še slabo milijardo. Torej še nismo na varni strani. Jaz ne želim strašiti, ker vem, da če se s temi stvarmi straši, potem to lahko prispeva k manjši zasebni potrošnji in potem smo v začaranem krogu. Moj namen ni strašiti. Želim pa poudariti, da pri takšnih zadevah je treba biti potem previden, ko se določenim ljudem v javnem sektorju obljubljajo določene koncesije in dodatna potrošnja. Mi tudi v proračunu za leto 2016 dajemo desetino za obresti. V starih časih, srednji vek in tam malo kasneje, je bila desetina, pa najbrž ste brali kaj o uporih in puntih. In mi danes to desetino mečemo skozi okno. Socialisti in marksisti, ki govorijo, kako je treba zagotoviti dobre javne storitve, dobro javno infrastrukturo, včasih plavajo v tem začaranem krogu. Hkrati želijo potrošnjo preko svojih meja, kar povečuje našo zadolženost in s tem servisiranje dolga, bolj kot bomo zadolženi, več bomo dajali za obresti in manj bo, če hočete, za javni sektor, za javno zdravstvo in za vse druge javne infrastrukturne objekte. Tak zelo zanimiv krog se tukaj naredi, da bolj ko trošimo in živimo prek svojih meja, manj nam potem ostane za spodbujanje drugih zadev, ker nas obresti tepejo. Si predstavljate, kaj vse bi lahko postorili s to milijardo, ki jo danes damo za obresti. Šole, ceste, marsikaj bi lahko bilo. O teh stvareh smo se včasih več pogovarjali, zdaj pa so nekje na obrobju. Ampak ne smemo jih pozabiti. Migrantska kriza nas bo stala 123 milijonov. Minister je v svojem prejšnjem nastopu dejal, da je še vse odvisno, koliko bo realno Slovenija za to krizo dala, od tega, koliko bomo dobili od Evrope. Zdaj pa bom jaz nekaj bogokletnega rekel. Minister je tudi dejal, da so eden odvečjih stroškov te migrantske krize tudi transportni in prevozni stroški. Kaj bi bilo tako hudo in nečloveško, če bi te transportne stroške zaračunavali tudi ljudem, ki jih prevažamo z južne meje na severno mejo? Če pogledate po verigi navzdol, po balkanski poti, lahko vidite, da Grčija, Makedonija in tudi nekatere druge države migrantom zaračunajo 20, 25 evrov za to, da jih transportirajo s točke A na točko B. Naše zmožnosti seveda niso brezmejne. V nedogled to ne gre. In predstavljajte si, da se migrantska kriza nadaljuje še nekaj mesecev in da je intenziteta še mnogo večja, kot je danes, potem nisem prepričan, ali bo Slovenija te stvari tudi finančno vzdržala. Zato bi veljalo razmisliti o vsaj delnem financiranju teh prevoznih stroškov. Če se kot humanitarno čuteči ljudje odločimo, da te poti ne bomo zaračunavali materam in otrokom, sem za to, da jih zaračunavamo samskim moškim. To se mi zdi povsem sorazmeren ukrep glede na naše zmožnosti. In še zadnja tema: občine. V tej dvorani smo že velikokrat razpravljali in se pogovarjali o tem, ali imamo primerno število občin. Kar nekaj ljudi je zagovarjalo v tej dvorani, sam nisem med njimi, da je treba število občin zmanjšati. Moja trditev je, da so občine v Sloveniji naredile veliko dobrega, zmanjšale regionalne razlike in so ene izmed redkih v državi, ki še intenzivno ali pa vsaj so intenzivno investirale v infrastrukturo. In to ukinjati bi bilo samomorilsko. Če rečem drugače, kar gospodu Virantu ni uspelo formalno z zakonom, bo tej vladi uspelo neformalno s financami. Kako nekoga uničiš oziroma ga zapreš? Zelo preprosto. Tako, da mu pipico pripreš. Ta vlada in tisti, ki želite zmanjšati število občin, niti ne potrebujete posebnega zakona, da bi zmanjšali število občin, ampak se bo to zgodilo po naravni poti, ker se bo na takšen način priprl denar občinam. Kaj se zdaj dogaja? V preteklosti so bile občine ustanovljene zaradi tega, ker so bili posamezni deli občin nezadovoljni in so želeli iti na svoje, ker so vedeli, da se bodo tako razvijali hitreje. Obstajajo številni primeri, ko je na zapostavljenih delih z nastankom nove občine prišlo do prosperitete. Zdaj pa te občine ostajajo brez denarja in slej ko prej se bo izkazalo, da te občine, razen nekaj čisto osnovnih zadev, kot je delovanje občinske uprave, predšolskega varstva in še nekaj drugih malenkosti, praktično ne zmorejo več financirati. In v tistem trenutku se bodo tudi državljani začeli spraševati, ja, v čem pa potem je še smisel, da imamo take občine, če nam župan oziroma občinski svet ni sposoben zagotoviti niti kilometra pločnika. Takrat se bo ustvarila klima, ki bo naklonjena temu, da se enostavno število občin zmanjša. Jaz mislim, da je to narobe. Če želimo zmanjšati regionalne razlike, potem je treba financiranje občin okrepiti. Tako pač je. Jaz si želim, da bomo ob prihodnji obravnavi proračunov oziroma rebalansov proračunov lahko mnogo bolj optimistični in veseli, da ne bo šlo zgolj za ohranjanje statusa quo, ampak tudi za resne reforme. Zagotovo pa je za vas olajševalna okoliščina, da imate danes v parlamentu opozicijo, ki bo vaše reforme podpirala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Suzana Lep Šimenko. Pripravi naj se gospod Marko Ferluga.
Hvala za besedo, predsedujoča. Spoštovane poslanke, spoštovani poslanci, spoštovani predstavnici ministrstva! Pred nami imamo proračuna za leti 2016 in 2017. Odkrito rečeno sem od teh dveh proračunov resnično pričakovala, da bosta bistveno bolj oziroma nasploh razvojno naravnana. Ampak nista prav nič od tega. Zakaj? Ko se spomnim, da smo obravnavali rebalanse proračunov za leti 2014 in 2015, ste rekli, da saj to niso vaši dokumenti, da morate narediti rebalanse, gre zgolj za bolj takšne tehnične popravke. To pa sta, spoštovana koalicija, vaša dokumenta. In resnično bi pričakovala, da bi skozi ta dokumenta vsaj na nek način bila nakazana vizija in da bi videli, kam bo šel razvoj Slovenije v prihodnosti. Obljubljalo se je veliko, številne reforme, od reforme zdravstva, pa je nimamo, od reforme izobraževalnega sistema, ki je tudi nimamo, do reforme javnega sektorja, ki je tudi nimamo. Obljubljala se je davčna razbremenitev, pa moram reči, da smo bolj dobili davčno obremenitev kot pa samo razbremenitev, pa naj tukaj gledamo gospodarstvo ali prebivalce. Če nekatere izpostavim, prav je, da se to izpostavi, ker to je tudi del tega proračuna. Dvignil se je davek na finančne transakcije in davek na zavarovalne storitve. Oboje se je prelevilo v breme državljank in državljanov Republike Slovenije. Dobimo davčne blagajne z začetkom leta, ki pomenijo dodatno obremenitev predvsem za mala podjetja. Povečale so se trošarine na alkohol in tobak. Spet dodatne obremenitve za posamezne izdelke. Tisto, kar je zelo boleče, je pa to, da se sedaj v bistvu sistemsko podaljšuje višja stopnja davka na dodano vrednost. Naj poudarim, da je bila ta višja stopnja davka na dodano vrednost v Zakonu o izvrševanju proračuna za leti 2014 in 2015. Sedaj to urejate sistemsko in s tem seveda tudi zabetonirate to visoko stopnjo davka na dodano vrednost, ki pa seveda pomeni velik problem za vse državljanke in državljane Republike Slovenije. Znižujete povprečnine občinam. Pogajanja so bila danes neuspešna in ne moremo reči drugače, kot da se povprečnine znižujejo in na nek način se načrtuje uvedba nepremičninskega davka. Pa še bi zagotovo lahko kaj našli. Proračun je z eno besedo razočaranje in tisto, kar je bilo že danes tukaj poudarjeno in verjetno bo še večkrat, je, da se toliko znižuje sredstva za investicije. Pa razumem. Imeli smo staro finančno perspektivo, ki je zelo vplivala na višino investicij v letih 2014 in še posebej 2015. Ampak vseeno, padec investicij se mi zdi po moji oceni bistveno prevelik. Zdaj se tudi generalno sprašujem, koliko je ta proračun realen. Če izpostavim nekaj stvari. V neki javni obravnavi je mini davčna reforma ali ne vem, kako jo naj imenujem, zagotovo ni davčna reforma, pač pa en sklop davčne zakonodaje. V javno obravnavo je bila dana 10. novembra. Čas, da zainteresirana javnost da svoje pripombe, predloge, pobude je do 20. novembra. Takrat bo najverjetneje ta proračun že sprejet. Glede na to, koliko se vam mudi z obravnavo teh zakonov, verjamem, da si obetate neke ugodnosti oziroma posledice na ta dva proračuna. Nekako ne razumem te logike, kako lahko proračun sprejmemo, preden sprejmemo v bistvu zakone, ki so vezani na sam proračun oziroma ti zakoni so v javni obravnavi, o njih se še niti ni javno pogovarjalo, razpravljalo? Ali dajete signal javnosti, da tako ali tako nobene izmed danih pobud in predlogov ne boste upoštevali, ali pa je sam postopek malo čuden? Jaz se resnično sprašujem, če delate to prav, če je to pravilno. Kot drugo me dejansko skrbijo ti visoko planirani prihodki s strani povračil evropskih sredstev. Ja, bilo je pojasnjeno. Nekaj jih je še na račun stare finančne perspektive, nekaj po različnih skladih. Ampak ko pogledamo čisto realno, za novo finančno perspektivo tako rekoč še nimamo nobenega razpisa. Ne znam si predstavljati, da bodo prihodki iz naslova evropskih sredstev v letu 2016 višji, kot bodo v letu 2015, ko imamo zaključek stare finančne perspektive. Tako, da se mi dejansko to zdi, da so ti prihodki, bom kar rekla, malo napihnjeni, morda namenom. Gre pa tukaj za več kot eno milijardo evrov. Kot tretje pa je seveda to, kar je tudi že bilo danes večkrat izpostavljeno, migrantska problematika. Planira se 123 milijonov evrov. Od tega naj bi se za okoli 50 milijonov evrov dodatno zadolžili, 73 milijonov evrov pa naj bi dobili povrnjeno iz t. i. evropskih skladov. Te številke so narejene izključno na tranzit migrantov. Če se situacija nekoliko obrne, če Avstrija začne z zapiranjem meje ali pa že kar pri meji dela selekcijo in reče, da begunce sprejmejo, migrantov pa ne, pa se bo morda na enkrat znašlo tukaj pri nas večje število migrantov. Teh zneskov vi v proračunu nimate upoštevanih. Te številke temeljijo izključno na tranzitu migrantov, zato se mi zdijo vseeno zelo nerealno splanirane. Ko pogledamo odhodke, je v nebo vpijoča sama številka za obresti, ki je zaskrbljujoča. Vemo, kje so razlogi za to, gre za pretekle zadolžitve in tudi v letošnjem letu jih ne nazadnje ni bilo malo. Ampak vemo, kdaj se je največ zadolževalo, in vemo, da je to tudi posledica sanacije samega bančnega sistema in zakaj je do tega prišlo. Poudarjena so bila pogajanja. Verjamem, da so bila težka. Ena so bila bolj uspešna druga manj. Pogajanja z javnim sektorjem zagotovo uspešna. So me zelo zbodle ministra za javno upravo, ki je rekel, da je javni sektor gonilo razvoja v Sloveniji. Jaz osebno mislim nekoliko drugače. Jaz mislim, da bi gonilo razvoja moralo biti gospodarstvo, javni sektor pa servis gospodarstvu ter državljankam in državljanom Republike Slovenije. Lahko imamo takšnega, kot si ga lahko privoščimo. Obljubljena je bila reforma javnega sektorja, ki ni bila narejena. In več kot očitno je, da ne bo. Ko vprašaš za povprečno oceno, ker imamo pač ocene uspešnosti uslužbencev javnih sektorjev, vidimo, da so vsi nadpovprečno uspešni. Povprečna ocena je 4,9 od 5. Zdaj pa naj mi nekdo razloži, da je ta sistem normalen. Če bi bil normalen, bi tu veljala vsaj neka normalna porazdelitev. Žal, kot rečeno, za gospodarstvo očitno pogajanja niso bila uspešna, neuspešna so bila tudi za občine, kar me dejansko zelo skrbi. Vemo, da so tako v letih 2014 in bodo tudi v letu 2015 pomembno prispevale k sami gospodarski rasti Slovenije. Če pogledamo same obrazložitve proračuna, so zelo skope, neambiciozne, ponovno ni razvojne naravnanosti, kazalniki pa so tipični birokratski, da jih je v bistvu težko sploh brati. Meri se, ne vem, število nekih projektov, nikoli pa se ne meri rezultatov. Na odboru za gospodarstvo je bilo izpostavljeno, da so v okviru ministrstva za gospodarstvo ključne investicije, turizem in lesna panoga. Tukaj se tudi bojim, da sta na nek način Ministrstvo za gospodarstvo in Ministrstvo za finance med seboj neusklajena. Če minister za gospodarstvo spodbuja investicije, na drugi strani pa pride minister za finance s t. i. davčno reformo, ki zmanjšuje olajšave za investicije, zmanjšuje olajšave za raziskave in razvoj, dviguje davek na dobiček, ja, ne vem, kako se onadva med seboj lahko pogovarjata in oba zagovarjata, da sta za to, da se spodbujajo investicije. Verjetno na tak način ne. Moram pa izraziti tudi razočaranje. Na samem Odboru za finance ni bil sprejet niti en amandma s strani opozicije. Niti ni bilo razprav, razen kolikor jo je bilo z naše strani. Enostavno ste jih pač zavrnili. In ravno zaradi tega se bojim, da ta vaša mini davčna reforma, da že tako ali tako je in tako bo in brez zveze, deset dni je dovolj, da da zainteresirana javnost neke predloge okoli tega. Ker očitno se ne želite kaj dosti pogovarjati. Bolj me pa skrbi to, da na eni strani zagovarjate nekaj, pa bom sedaj izpostavila to, kar je tudi v enem od naših amandmajev. V mesecu aprilu smo se na skupni seji Odbora za gospodarstvo in kmetijstvo vsi zavzeli za to, da so Haloze eno problemsko območje, ki potrebuje posebno obravnavo. Vse stranke tu v Državnem zboru ste to podprle. Naložili smo Vladi, da do konca meseca julija pripravi ukrepe za celosten razvoj Haloz. Vlada je imenovala delovno skupino. V tej delovni skupini so tako predstavniki Vlade kot predstavniki lokalnih interesnih organizacij. Seveda se je potem kasneje na njihovo pobudo ta mandat skupini podaljšal do konca leta. Ukrepi se pripravljajo. Na območju Haloz so bili številni ministri, bil je predsednik Vlade, bil je predsednik države. Veliko se obljubljali, ampak vemo, če hočemo, a se nekje nek razvoj pospeši, je verjetno za to treba tudi nekaj dati. Ampak sredstev za to pa v proračunu niste rezervirali. V redu. Saj se zgodi. Ob tej masi vsega bi lahko pozabili. Smo pa dali v Poslanski skupini Slovenske demokratske stranke amandma, ker namreč govorimo za proračunski leti 2016 in 2017. In četudi ste podaljšali, da morajo biti ukrepi pripravljeni do konca leta, sta seveda tu dve leti, ko bi se morali ti ukrepi izvajati. In določena sredstva za to bodo potrebna. Ampak amandmajev pa niste podprli. Niti niste predlagali kakšne druge možnosti. Nihče o tem ni razpravljal. Enostavno amandmaja niste podprli. Ampak ne glede na to, jaz sem zelo velik optimist in o amandmajih šele glasujemo na seji Državnega zbora in na nek način vseeno takrat pa računam na vašo podporo. Kot je bilo na nek način že napovedano na sami seji matičnega Odbora za finance, se v proračunu za leto 2017 ne upošteva migrantska problematika, kar pomeni, da bomo leta 2016 tako ali tako imeli rebalans proračuna. Zakaj proračuna ne podpiram? Zato ker se mi zdi, da gre predvsem za varčevanje na račun investicij in pa na drugi strani za ohranjanje nekega socialnega miru. Zato ker ne vključuje nujno potrebnih reform, ki ste jih obljubljali tudi vi, in zato ker davčno in administrativno dodatno dejansko obremenjuje gospodarstvo. In to se mi ne zdi pravilno. Moja ocena je, da bi morali bistveno več vložiti v investicije, več bi morali vložiti v infrastrukturo, ne nazadnje to pomeni tudi zagon gospodarstva, pomeni nova delovna mesta, to pomeni tudi blaginjo in boljše življenje za vse državljanke in državljane Republike Slovenije in predvsem tudi za mlade, za mlajše generacije in prihodnje rodove.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Marko Ferluga.
Hvala za besedo. Pozdrav damam z Ministrstva za finance in vsem ostalim prisotnim. Ja, v našem državnem zboru je pač tako, da eni gledamo, da je kozarec na pol poln, drugi gledamo, da je kozarec pol prazen. Tako je opozicija, tako je koalicija. In tu nimamo kaj. Gre pa za to, da v večini stvari opozicija gleda na vse bolj negativno, mi kot koalicija pa bolj pozitivno, kar je tudi legitimno. Ampak treba je pa povedati, da kakorkoli obračamo te zadeve okoli proračuna, je ta proračun vezan na neko preteklo dediščino, na katero vsi radi pozabljamo in jo vedno trgamo iz konteksta in pozabljamo, kdo je bil v predhodnih vladah, kaj so predhodne vlade naredile, kakšne ukrepe so delale tiste vlade in ali je to tudi nek vpliv nekih zunanjih, eksteriornih dejavnikov, kot je ekonomski ali so to socialni ali so to globalni ali je to bila ta kriza, ki je bila okoli. Lahko tudi rečemo, da je to nek makro ali pa mikro pogled na to, kako izgleda ta proračun in kako je sestavljen. Je pa dejstvo, da je ta proračun skupek vsega tega, je skupek nekih želja, nekih potreb in v končni fazi tudi nekih ukrepov, ki naj bi se izkazali v prihodnosti oziroma ki so v fazi delovanja. Ampak vse v kontekstu, da je proračun nekako v nekih razumnih, vzdržnih vejah. Ne nazadnje smo mi sprejeli to zlato pravilo, se pravi vzdržnost javnih financ in zmanjšanje tega čezmernega javnega primanjkljaja. Ne smemo pa potem pozabiti na vse te stvari, ki nas v določeni meri omejujejo in nam velevajo to, da poskušamo zmanjšati ta primanjkljaj, kot je bilo že prej rečeno, se pravi to milijardo obresti, ki so se natekle od predhodnih dejanj predhodnih vlad. To je treba sanirati. To je jasno. Obenem pa je treba nekako gledati, da vzdržno vse ostale stvari funkcionirajo, tako deloma investicije, tako deloma določene zadeve. Je pa, to je gospa Šimenko lepo povedala, neke stvari pa so vseeno pozitivne. Jaz vidim pozitivne signale, ki jih prek tega proračuna sporoča posebno Ministrstvo za gospodarstvo, in to je v temu delu, kar se tiče turizma, kjer je kar precejšnem procent povečanja tega dela, oglaševanja v tujini in delovanja STO ter vseh teh ostalih stvari. In drugi del, ki je pomemben pri Ministrstvu za gospodarstvo, je Direktorat za les. Vlada je zaznala da sta eden od dveh pomembnih segmentov. Zakaj to govorim? Les je ena od primarnih surovin, ki jih ima Slovenija na pretek, in hvala bogu, da je tako. Ampak so vsi predhodniki pozabili na to, to lesno verigo dejansko uničili in se je izgubilo 40 tisoč ali še več delovnih mest. Tukaj je pomemben signal vsem tem, ki delajo v lesni industriji, da je to ena od prioritet, ki bo v teh letih nekako samo rasla. To kaže tudi proračun. Naslednja zadeva je turizem. Tudi tukaj je vlada zelo lucidno zaznala, da ti trendi turizma, ki so v svetu in tudi pri nas, prinašajo delovna mesta in dobiček državi tako od davka kot od ostalih zadev. Verjetno bo tukaj treba še nekaj dodati. Ko govorimo o varnosti in vsem ostalem, je tukaj tudi vlada dala zelo velik in pomemben signal, da jo skrbi in da ji ni vseeno za varnost prebivalcev, vseh nas, in je zato tudi sredstva pri policiji povečala. Druga stvar je, kako in kaj se to izvaja, kako se je izvajalo in kako se bo izvajalo vnaprej. To so signali, ki kažejo na neko pozitivno naravnanost tega proračuna. Jasno, lahko gledamo potem samo slabe strani, da ne bo ne vem koliko investicij, ampak neka zmernost pa bo obstajala tudi tam. Moramo si biti enkrat na jasnem, da nimamo ne čarobne paličice, da nimamo ne naftnih vrelcev in da moramo živeti skladno s tem, kar imamo, kar so naše dejanske in razumske zmožnosti. Drugače se bomo spet ne samo za 1 milijardo, ampak se bomo 2, 3, 5, neskončno milijard zadolžili in bomo plačevali te obresti in ne bo 30 milijardni dolg, ampak bo več. Mislim, da mora biti vlada v nekem razumskem okviru postaviti ta proračun, ki je odraz tega časa in stanja, ki ga imamo sedaj pri nas. Podpiram ga in jasno je, da nikakor to ne more biti narejeno na nekih osnovah, ki niso v skladu z realno situacijo, tako socialno, ekonomsko in tudi glede na trende, ki so v svetu. Podpiram ta proračun in se bom oglasil še potem v nadaljevanju. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Prosim za prijavo. Besedo ima mag. Anže Logar.
Hvala, predsedujoča. Mi imamo rahlo nenavadno situacijo. Na eni strani imamo vladne predstavnike, ki nas v začetnem govoru spominjajo na to, koliko so naredili in kako dobre napovedi imamo za naprej. Ko pa prihajamo do konkretnih številk, pa ti isti predstavniki opozarjajo na to, kako težki so trenutki in kako moramo skupaj zbrati. Jaz moram reči, da je meni težko danes tukaj razpravljati, če med nami ne sedi finančni minister. Jaz mislim, da imamo neko zelo nenormalno situacijo, ko govorimo o neki finančni hrbtenici ključnega obdobja te vlade, ministru za finance se pa ne zdi vredno sedeti z nami. Tam na mizi ima neko debelo mapo, njega pa ni. Sprašujem se, kje je. Ni ga bilo na odboru, prišel je za tri četrt ure, potem pa je odšel, ves ostali čas pa je pustil državni sekretarki, da namesto njega opravlja to nalogo. Ob tem da je državna sekretarka že večkrat opozarjala, da je ona zgolj strokovno delo ministrstva za finance, ne pa tista, ki razlaga politično smer delovanja ministrstva. Samo minister je tisti in samo on je tisti, ki določa politične usmeritve. Kaj pa drugega je proračun za leti 2016 in 2017 kot politično ogledalo delovanja te vlade? Ta dva proračuna sta otrok Mira Cerarja in otroka, saj imamo dvojino, ministra za finance Mramorja. Sta edina dva proračuna, zaradi katerih se ne moreta dotična gospoda izgovarjati na omejitve, ki so bile postavljene s strani prejšnje vlade, na neke nove okoliščine, ki jih niso predvideli. Leto in pol sedita v ministrskih oziroma predsedniških foteljih in imata na razpolago vse informacije, da postavita takšen proračun, ki gre v smislu koalicijske pogodbe. Minister za finance je 15. 9. 2014, torej na hearingu dejal, da Ministrstvo za finance nima analitskega oddelka in da so zato šibki na področju proračuna. Tedaj je rekel, da bi nekaj svetovalcev zamenjal za raziskave strokovnjakov na tem področju: "… imajo modele, mikrosimulacije in druge, ker na Ekonomski fakulteti sem velikokrat videl, da so bile odločitve narejene na pamet, potem pa smo mi preračunavali in ugotovili, ali stvar pije vodo ali ne. Jaz bi to rad zagotovil vnaprej." On je to o svojem področju govoril pred začetkom mandata. Imel je leto in pol dni, da to, kar je napovedal nam poslancem, na tistem odboru, takrat je še hodil na odbor, to tudi naredi. Potem imamo pa rezultat ta dva proračuna, ki sta pred nami. Takrat je tudi napovedal neke osnove delovanja njega kot finančnega ministra, in sicer dejal je: "Kot sem že prej rekel, na žalost fiskalna politika bo morala biti restriktivna, pa vidim povečanje javnih prihodkov predvsem iz dveh virov, in sicer najprej učinkovitejše delovanje FURS", ampak spomnimo, še vedno imamo 1,4 milijarde neizterjanega davčnega dolga, "druga pa gospodarska rast." Poglejte, če kaj, gospodarska rast je učinkovita, je relativno visoka, vlada se glede gospodarske rasti hvali, da je to sama naredila, prejšnja vlada pravi, da je to predvsem rezultat njenega dela. Ampak ta proračun pa z vsemi spremljajočimi ukrepi, torej dvig davkov, uvajanje novih davkov, ni odraz tega, da naj bi gospodarska rast prinesla večjo konkurenčnost. Kvečjemu nasprotje. Z novimi administrativnimi ovirami v smeri davčnih potrjevanj računov oziroma teh davčnih blagajn in dvigovanjem davkov, ki so bili že predhodno našteti, samo poslabšuje konkurenčno situacijo v državi. In potem je minister takrat še govoril, da se bo zavzel za prestrukturiranje podjetij, izboljšanje korporativnega upravljanja, kar z zadnjim imenovanjem novega direktorja SDH vidimo, da je obrat za 180 stopinj, vse prej kot to, privatizacijo, kar ta proračun in vsi ukrepi Vlade kažejo, da gre Vlada v popolnoma drugo smer, tujimi neposrednimi naložbami, kjer ne vidim kakšnih rezultatov. In tretji sklep bi bil, je še tedaj dodal, da je to možno doseči skupaj s povečanjem konkurenčnosti. Še enkrat: konkurenčnost se ni povečala, z novimi administrativnimi omejitvami in novimi davki to konkurenčnost samo še zmanjšujete. Zdaj imamo proračun, ki je pred nami, v konkretnih številkah. In tudi tu, moram priznati, me preseneča nekaj nedoslednosti. Pa zdaj ne vem, ali so ministrstva usklajena ali ne. Spomnimo se državnega sekretarja na Ministrstvu za notranje zadeve, ki je dejal, da nas je migrantska kriza do sedaj stala 6,6 milijona evrov, ob 200 tisoč prebežnikih v Slovenijo. Zdaj pa beremo v tem proračunu, da je za nadaljevanje migrantske krize predvidenih 123 milijonov evrov. Glejte, če računamo po stroških, ki jih zagovarja državni sekretar Šefic, to pomeni, da s temi 123 milijoni po enaki dinamiki skozi naše meje pričakujemo v naslednjem letu 3,6 milijona migrantov. 6,6 milijonov za 200 tisoč, za 123 milijonov jih torej dobimo 3,6 milijona. Zdaj pa, ali je ta številka napačna, previsoka, ali pa zaradi javnega mnenja gospod Šefic govori napačno številko, pa je ta bistveno višja in bo šele ta proračun pokazal, koliko bo dejansko to stalo. Če pogledamo ostale številke, bi opozoril samo na nekatere od njih. Bivša premierka je govorila o tem, kako bo manj sredstev za investicije v tem proračunu. Recimo, konkretno na Ministrstvu za infrastrukturo, dejavnost na železniški infrastrukturi, investicijske dejavnosti. V letu 2016 je za železnico namenjena ena tretjina tega kot v letu 2015. Ena tretjina tega! Ali pa, polna usta so vas o vodi kot človekovi pravici, varovanju okolja in tako naprej. Pa pojdite na področje 15, Varovanje okolja in okoljska infrastruktura, trajnostna raba vod in upravljanje z vodami – ena tretjina proračuna kot v letošnjem letu. Ena tretjina! V letu 2017 pa še huje – ena sedmina! In naprej, Ravnanje z odpadki, v letu 2016 ena šestina, v letu 2017 pa samo 3 % tega kot v letu 2015. In potem tisti, ki naj bi ugotavljal, Inšpektorat Republike Slovenije za okolje in prostor dobi tretjino manj sredstev. Čudne prioritete, nekomu bistveno več, drugim pa kar brez težav jemljete. Garantiram vam, če bi bila, recimo to neka druga vlada, če bi bila to desnosredinska vlada, bi marsikdo danes protestiral pred Državnim zborom in bistveno več medijske odmevnosti bi bilo na to temo, kot je v tem trenutku. Gremo naprej. Mramor je že ob svoji inavguraciji oziroma takrat, ko smo ga v parlamentu zaslišali, ko je še hodil na odbore, dejal, da je dejstvo, da plače javnega sektorja v Sloveniji predstavljajo več kot v državah EU. Pri nas je približno 12 % bruto domačega proizvoda, v državah evroobmočja pa 10 %. Ampak kljub temu se je ta delež povečal še za 148 milijonov evrov. Med tem ko gospodarstveniki vas pa dan za dnem opozarjajo, da jim samo jemljete in da jih ne uslišite. In če je gospod Mramor takrat ob hearingu dejal, da je konkurenčnost eden od ključnih dejavnikov za to, da bomo izšli iz krize, res ne razumem, kako se lahko potem tako mačehovsko obnaša do gospodarstva, do tistih, ki v bistvu ustvarjajo dodano vrednost, da jo potem minister Mramor lahko razdeli. Pa še kar se tiče samih amandmajev. Jaz moram reči, da, prvič, me je zelo razočaralo dogajanje na Odbor za finance, kjer se je na nek način koalicija kar veselila, da ne bo podprla nobenega od predlaganih amandmajev. To je bil kot nek dosežek. Vendar smo se pa odločili, da ne podpremo nobenega od predlaganih amandmajev. Prej sem naštel, kaj je minister Mramor pred letom in pol govoril nam poslancem, da bo naredil, da bo proračun bolj razvojno usmerjen in kaj so tiste prioritete, ki jih on vidi. Ta dva proračuna za 2016 in 2017 tega zagotovo ne upoštevata. Ni ga naredil tako, kot ga je napovedal, koalicija pa z veseljem reče, "ne bomo podprli nobenega amandmaja." Še več. Citiram ministra, dejal je: "Glede predlaganih amandmajev, ki so bili vloženi k dopolnjenemu predlogu proračuna za ti dve leti, vas prosim za previdnost pri njihovem sprejemanju." Si predstavljate? Minister apelira na poslance, naj ne sprejmemo amandmaja. Kdo postavlja ministre in kdo postavlja poslance? Ali je minister tisti, ki postavlja poslance in jim reče, kaj naj delajo in kaj naj ne delajo? Ali so poslanci, zakonodajna veja oblasti, tisti, ki sprejemamo normativno podlago, po kateri deluje izvršilna veja oblasti? Poglejte to spoštovanje! Minister pride in reče: "Zdaj vam pa jaz predlagam, da tega ne podprete." Potem pa gre. In vi pridno pritiskajte na tipke in ne podprite nobenega amandmaja, ko je vložen, kajti minister pravi: "Prosim vas za previdnost pri njihovem sprejemanju." Potem pa govori, da naj bi to pomenilo kršitev ustavnega fiskalnega pravila, ob tem da reče, da tistih 148 milijonov za javne uslužbence bodo pa že s prerazporeditvami znotraj pokrili, za kakšne druge amandmaje pa pač ni mesta, ker je Vlada v petek sprejela stališče, da amandmajev k predlogu proračuna ne podpira. Zdaj imamo neko zanimivo situacijo, ko vladna garnitura na izvršilni ravni kaže na nek način samozadostnost. Državni zbor je pa tisti, ki naj potrjuje vse, kar vlada predlaga. In pridemo potem do teh amandmajev, med katerimi so številni zelo dobri in so smiselni in gredo v pravo smer. In ker je minister, ki ga danes ni tukaj, naložil vladni koaliciji, da jih naj ne potrdi, jih torej vi ne boste potrdili – ali kako? Naj se ustavim še pri enem amandmaju, glede na to da je minister ob inavguracijskem govoru govoril tudi o bančni luknji. Parlamentarna preiskovalna komisija je soglasno sklenila, da za svoje delo potrebuje strokovno pomoč. Za strokovno pomoč tudi poslanci veste, so potrebna določena sredstva. Državna sekretarka na Ministrstvu za finance je na Odboru za finance dejala, da je normalno, da mora parlament preiskovalni komisiji zagotoviti strokovno pomoč. Potem pa pridemo do amandmaja, ki tehta 150 tisoč evrov, kar je ena šestmilijoninka proračuna, pa je en odgovor zelo enostaven: "Ne, ne podpiramo!" Poglejte, tukaj se pa res postavlja vprašanje, ali je bil tisti za, za ustanovitev parlamentarne preiskovalne komisije za odkrivanje razlogov in odgovornih za bančno luknjo, tistih 68, torej več kot dve tretjini, iskren ali ni bil iskren. Če je bil iskren, morate poslanci parlamentarni preiskovalni komisiji zagotoviti tudi strokovno pomoč. Če je ne, potem je pa to še ena od tistih prelomljenih pobud: Miro Cerar pred volitvami in Miro Cerar po volitvah. Torej popolno diametralna slika. Ko pride do realizacije, pa te realizacije ni. Jaz moram reči, da se mi zdi rahlo nenavadno, da se ministru za finance še pri nekih 150 tisoč evrih, ki je z vidika celotnega proračuna skoraj nikakršen znesek, zdi zelo pomembno, da poudari, da te spremembe ne podpira. Še bolj nenavadno se mi zdi pa to s strani poslancev koalicije, da to navodilo s strani ministra za finance upoštevate, da kar mirno rečete, češ, mi ne bomo podprli tako ali tako nobenega amandmaja. Zakaj gre proračun potem v parlament, če v parlamentu ne moremo dopolniti tega proračuna, če pričakujete, da bo proračun sprejet takšen, kakršnega je predlagala Vlada? Potem ne rabimo parlamenta, potem je dejansko res parlament samo glasovalni stroj. Z nasmehom ali brez, samo glasovalni stroj. Namen parlamentarne razprave je ravno to, da se predlogi tekom razprave izboljšajo. Če pa predstavnik Vlade pove, da naj se ne izboljša, koalicija pa torej glasuje, naj se ne izboljša, potem pa ,ste zgrešili temelj demokratične ureditve in delitve oblasti. O amandmaju bom sicer še kasneje govoril, ampak kar precej besed in dejanj se bo na tem proračunu izkazalo, bodisi da držijo bodisi da ne držijo. In to, kar vidimo, da je pripravljeno, tiste začetne uvodne besede z začetka mandata ministra se že niso uresničile. Bojim se – ampak poglejte, tako kot moja kolegica sem tudi jaz večni optimist, da bo tekom razprave tudi koga od koalicijskih strank srečala pamet in se bo zavedal vloge parlamenta in bo glasoval po lastni vesti, ne pa po vesti ministra, ki ga ni danes z nami. Hvala.
Hvala lepa. Dovolite mi, da povem seznam razpravljavcev. Naslednji ima besedo Miha Kordiš, za njim gospa Vojka Šergan, nato gospa Anja Bah Žibert, potem gospod Jernej Vrtovec, nato dr. Franc Trček, nato mag. Marko Pogačnik, nato gospod Janko Veber, nato gospod Uroš Prikl. Sedaj pa ima besedo gospod Miha Kordiš, pripravi naj se gospa Vojka Šergan.
Predsedujoča, hvala za besedo. Ob obravnavi tega proračuna sem se na več odborih, še posebej pa na Odboru za socialne zadeve soočal z izgovorom koalicijskih poslancev, da bi vsi želeli več v tem proračunu, ampak s sredstvi smo omejeni na toliko, kolikor smo. Se pravi soočeni smo z argumentom TINA, ki ga je ustvarila Margaret Thatcher že nekaj desetletij nazaj z argumentom, da tukaj ni nikakršne alternative. To seveda ne drži. Alternativa obstaja, to je naša alternativa, ki jo predlagamo v Združeni levici kot socialistični politični opciji. Ta alternativa je seveda veliko boljša od tega, kar imamo sedaj in od smeri, v katero sedaj plujemo. To je smer provincialnosti, smer neoliberalizma, ki ga ponujajo družno vse režimske stranke. Te alternative pa te režimske stranke ne morejo realizirati, ker svojo oblast gradijo na podpori privilegiranih slojev v slovenski družbi. Ko govorim o privilegiranih grupacijah, govorim o tistih 10 % slovenskega prebivalstva, ki imajo po uradni raziskavi ECB v lasti 35 % vsega premoženja v tej državi. Govorim o tistih slojih, zaradi katerih ima 20 % najšibkejših, najrevnejših prebivalcev Slovenije samo 1,2 % vsega ustvarjenega bogastva. Govorim o razredih in politikah, ki jim naš razvoj v nerazvitost tudi koristi, ker si za zgled jemljejo kakšne sosednje naše države, ki so sicer res da revnejše od Slovenije, imajo pa na ta račun zato bogatejšo strato prebivalstva, še bogatejšo, kot je naša. Alternativa, ki jo ponujamo socialisti, je alternativa, ki odpravlja te privilegije. Alternativa je politika, ki posega v te nepravično razporejene premoženje in dohodke in jih uporabi potem v skupno korist za boljše življenje velike večine naših sodržavljank in sodržavljanov. Zato v Združeni levici nikakor ne bomo pristali na izgovore, da alternativa ne obstaja. To preprosto ne drži. Alternativa je. Res pa je, da vladajoča koalicija in ves politični razred te alternative nista ne sposobna, ne pripravljena ne videti, kaj šele uresničevati. Nista pa je sposobna zapopasti zato, ker bi s tem stopila na prste tistih interesnih skupin in tistih lobijev, ki so temelj njihove oblasti. Brez kapitalske in medijske podpore, brez tega zaledja se ta farsa, ki smo ji tudi danes priča s tem proračunom, ne bi kaj prida dolgo obdržala na oblasti, kaj šele, da bi vzdrževala kontinuirano zadnjih 25 let politično hegemonijo v Sloveniji. Bistveni element proračunske alternative, ki jo socialisti ponujamo, je višja obdavčitev kapitala in visokih dohodkov. Se pravi, nikakor ne smemo govoriti o kakršnem koli izžemanju, kvečjemu lahko govorimo o kakšni elementarni socialni pravičnosti. Zato smo v Združeni levici z amandmaji pristopili k zakonu o izvrševanju proračuna in predlagali ukrepe za povečanje prihodkov, ki so izvedljivi takoj in ki so maksimalno socialno pravični. Pa da jih še enkrat orišem. Prvi tak ukrep je vrnitev stopnje davka na dobiček podjetij s 17 % na 20 %. Potem je tu znižanje meje četrtega dohodninskega razreda, tako da ta zajame 35 tistih ljudi z najboljšimi plačami, ne pa samo 3,4 promile, kakor je situacija danes. Se lahko strinjamo, da to nikakor ni pravično. Potem je tu še višja obdavčitev dohodkov fizičnih oseb od kapitala, se pravi od obresti, od dividend in od kapitalskih dobičkov. Ti naši ukrepi bi zbrali v slovenski proračun dodatnih 140 milijonov evrov, ne da bi na ta račun kogarkoli resnično za karkoli prikrajšali. Mogoče bi tistemu najbogatejšemu sloju odščipnili malenkost njihovega luksuza. In že s temi kratkoročnimi ukrepi bi bistveno lahko izboljšali položaj ljudi, ki živijo v absolutni revščini. Tukaj govorim o 60 tisoč prejemnikih denarne socialne pomoči in varstvenega dodatka, ki jim ne ta država ne ta proračun ne zagotavljata dostojnega preživetja. Tukaj govorim tudi o 10 tisoč drugih, ki ne dobijo nobene pomoči zaradi prenizko postavljenega cenzusa. Poglejte, to so najbolj prikrajšani ljudje v slovenski družbi. Verjetnost, da se bo v tej skupini znašel nek državljan, se še poveča, če gre za enostarševske družine. Tukaj verjetnost poskoči kar za dvakrat oziroma če gre za upokojence na podeželju. Če pa gre za starejšo žensko, ki, denimo, živi sama, bo verjetnost, da se znajde v takem nezavidljivem socialnem položaju, skoraj trikrat višja od povprečja. Dvig zneska minimalnega dohodka na tistih 385 evrov, kot to predlagamo v Združeni levici, bi bistveno izboljšal položaj teh ljudi, ki so v tem trenutku v slovenski družbi res odrinjeni na rob, potisnjeni v socialno bedo in se nikakor njihov slab socialni položaj ne nadaljuje po krivdi teh istih ljudi, ampak je krivda za njihovo socialno odrinjenost politika slovenske vlade, politika vladne koalicije, ki pa ji v tem segmentu drži štango tudi desna opozicija. Cena za to, kar predlagamo, veste, to niso neke drastične številke. Ne govorimo o milijardi in pol evrov, ki so izpuhtele v projekt TEŠ 6. Cena ne bi bila niti 300 milijonov evrov, kot stane naša profesionalna vojska, ki je vključena v nek obrambni sistem, ki nikakor ne servisira obrambnih potreb slovenskih državljank in državljanov. Niti tu ne govorimo o stotih milijonih evrov. Govorimo o borih 60 milijonih evrov. Pa bi z njimi ogromno naredili za tiste najbolj prikrajšane, najbolj izključne na najrevnejše v slovenski družbi. In lepo prosim, se lahko nehamo sprenevedati, da sanacijo položaja teh depririlegiranih skupin kakor koli v naši družbi omejuje aktualen ekonomski položaj. To nikakor ne drži. To je treba jasno povedati. Ti ljudje so razpršeni, prepuščeni so sami sebi, nimajo nikakršnega realnega vpliva na oblast. In zaradi tega se tudi pri njih vse stvari zadržijo, vsi premiki so nemogoči. Vlada, vladna koalicija, desna opozicija jih pač ne želijo zaščititi, ne želijo jih vzeti pod svoje okrilje, ker servisirajo interese bogatih in interese kapitala. Ti, ki so odrinjeni na največjo margino v slovenski družbi, so postavljeni v najslabši socialni položaj, zato nimajo nikakršnih vzvodov in sredstev pritiska, da bi si lahko politično pomagali. V Združeni levici predlagamo proračunske alternative, ki niso niti utopične, niti radikalne, zasledujejo pa neko agendo socialne pravičnosti. Niti ne mislimo navijati davčnih stopenj v nedogled, saj tudi marksisti poznamo določene ekonomske dinamike in nam je kristalno jasno, da na neki točki dvigovanje obdavčitev pripelje do negativnih učinkov. Ampak naši predlog stremijo k elementarni socialni pravičnosti in niti približno te točke ne dosegajo. Poglejte, v Sloveniji smo imeli še pred desetimi leti 25-odstotni davek na dobiček. Danes evropsko povprečje v tej kategoriji znaša 22,6 %. Poglejmo za primerjavo, v Avstriji je davek na dobiček 20 %, v sosednji Italiji pa kar 27,5 %, da o Nemčiji niti ne začnem razpravljati. Če danes predlagamo vrnitev te obdavčitve na 20 %, s katerim bi pridobili dodatnih 87 milijonov evrov prihodkov, predlagamo nekaj, kar je popolnoma realno. In to ne zahteva nobenih dodatnih administrativnih bremen in se da izpeljati čez noč. Ne pozabimo, da so bile te stopnje znižane prav tako čez noč. Zakaj ne bi tega trenda obrnili in pomagali našemu državnemu proračunu z dodatnimi prihodki, da bi potem ta proračun naslovil potrebe tistih najrevnejših in najranljivejših skupin v naši državi? Poleg tega socialisti predlagamo tudi znižanje meje 4. dohodninskega razreda. Predlagamo nekaj, kar smo v Sloveniji pred desetimi leti, ko smo bili še približno normalna država, že imeli. Če bodo naši predlogi sprejeti, bi 3 % najbolje plačanih ljudi plačalo nekaj več dohodnine, kot jo plačujejo danes. Tukaj se ne pogovarjamo o nikakršnih enormnih zneskih, nihče ne bo eksistenčno ogrožen zaradi tega. Kje pa! Vendarle se pogovarjamo o tistih 3 % najbolje plačanih. Za ilustracijo, predsednik Vlade, ki je v 65. plačnemu razredu, bi plačal 57 evrov dohodnine več na mesec, kot jo plača danes. In vas bom kar vprašal, mogoče provokativno, vsekakor pa iskreno – a lahko kdo reče, da je takšen ukrep napačen? Lahko kdo reče, da je predsednik Vlade zaradi tega, ker bo plačal 57 evrov dohodnine več, kaj prikrajšan na ta račun? Seveda, da ne. Član uprave kakšne državne banke, ki pri svojih dohodkih kotira še nekoliko višje, bi plačal 260 evrov več. Ali lahko kdo reče, da je to nepravično? Ne, seveda, da ne. S širjenjem baze za 4. dohodninski razred bi pridobili dodatnih 30 milijonov evrov, ki v tem proračunu manjkajo. To bi dosegli s tem, da bi mejo 4. dohodninskega razreda spustili na neko realno številko. To niso dodatne obremenitve, veste, tukaj gre za čisto osnovno socialno pravičnost in za primerljive številke, kot jih imajo sosednje države, in primerljive številke, kot jih premore celotna Evropska unija. Danes so plače v Sloveniji obdavčene 50-odstotno šele pri 70 tisoč in še nekaj evrih neto davčne osnove. To je ogromno. To je bistveno več, kot je to na Nizozemskem, kjer se 52-odstotni razred začne pri 57 tisoč in nekaj neto letne osnove. Primerjajmo ti dve številki in bomo opazili enormne razlike. Pa to velja za Nizozemsko, kjer je bruto družbeni proizvod dvakrat višji kot pri nas. To sta dva ukrepa, prva dva ukrepa, kratkoročna ukrepa, ki lahko prispevata k temu proračunu na prihodkovni strani. Če bi pa naš davčni sistem zajel tudi tisto, kar danes izgubljamo v obliki premij zdravstvenega zavarovanja, če bodo uvedli nek davek na nepremičnine in premoženje, ki bi temeljil na solidarnosti, bi imeli veliko več sredstev in veliko več denarja, manevrskega prostora za sisteme skupne blaginje in bi se lahko pogovarjali o zniževanju nekaterih socialno nepravičnih davkov, kot je to na primer davek na dodano vrednost. Vemo, da gre za regresiven davek. Ta davek po žepu udari z enako ostrino tako bogataša kot reveža. Seveda se v praksi to prevaja zato, da bogataš tega davka niti ne občuti kaj strašno, revež pa veliko. Ko je prišlo do restavracije kapitalizma, smo v Sloveniji predvsem zaradi moči sindikatov in delavskega gibanja ohranili neko mero kapitalizma s človeškim obrazom. Mi smo se kljub temu, da so nam naši evropski partnerji – tako kot Grčiji, Italiji, Španiji, Portugalski – v krizi obrnili hrbet, še vedno uspeli ohraniti družbo, ki je na 25. mestu po indeksu človekovega razvoja, torej pred državami, kot so to Španija in Italija. V koaliciji se tega mogoče ne zavedate, ampak z vsakim novim proračunom vedno bolj ogrožate ta civilizacijski dosežek naših ljudi. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Vojka Šergan, pripravi naj se gospa Anja Bah Žibert.
Hvala za besedo, gospa predsednica. Spoštovani predstavniki ministrstva, kolegice in kolegi! Sama vidim proračun za prihodnji dve leti kot razvojno naravnan, in to bi nekako rada povezala s tem, da če proračun ne bi bil naravnan, ne nazadnje vstopamo v novo finančno perspektivo 2014–2020. Sprejeli smo pametno specializacijo. Imamo nacionalni razvojni program in ne nazadnje integralni proračun za vsa ta razvojna sredstva, ki jih bomo prejeli iz Evrope, zagotavlja tisti del, ki ne bo financiran s strani evropskih sredstev. Zato sama mislim, da integralni proračun nekako podpira ta razvoj. Zato je razvojno naravnan, saj podpira investicije v smeri, da se bodo evropska sredstva kombinirala z integralnim proračunom. Če se nekako dotaknem Ministrstva za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, kjer je tudi mnenje nekaterih, da proračun ni razvojno naravnan. Tudi v tem primeru bi rada razpravljala v to smer, da program razvoja podeželja zagotavlja 1,1 milijona sredstev za perspektivo 2014–2020. In ni res, da je znižanje sredstev za 2016, ker je to znižanje sredstev nekako navidezno, ker v preteklosti oziroma v letu 2015 so se sredstva iz prejšnje perspektive pospešeno črpala, to pa vpliva potem tudi na primerjavo, ko gledamo, koliko sredstev je bilo namenjenih za leto 2015 in koliko jih bo za leti 2016, 2017. Glede na to, da se začenja nov investicijski cikel, je program razvoja podeželja prav tako naravnan pozitivno in naravnan za doseganje ciljev. Cilji, ki smo jih opredelili v Programu razvoja podeželja in s strani Evropske komisije so bili cilji postavljeni, z naše slovenske strani pa potrjeni februarja letos, so usmerjeni v inovacije, naložbe, nova delovna mesta, podnebne spremembe, biotsko raznovrstnost, kar med drugim tudi pomeni, da bodo šla sredstva za konkurenčnost, za trajnost, za vzdržnost, šla bodo za leader program oziroma CLLD, kjer se bodo uresničevale potrebe lokalnega prebivalstva in se bodo uresničevale vse tiste ideje, ki niso podprte ne v Ljubljani in ne v Bruslju in bo lokalna skupnost lahko svoje potrebe in svoje cilje na ta način tudi uresničevala. Poleg tega bo precej sredstev namenjenih za mlade kmete, za zagon novih kmetij. Tako ne bi mogli reči, da program razvoja podeželja ni razvojno naravnan v okviru proračuna 2016–2017. Seveda mogoče na začetku, ker smo na začetku tega cikla, ta investicijski cikel v letu 2016 ne bo še v popolnosti zaživel, ker bodo projekti v pripravi ali pa se bodo pripravljali, vsekakor pa konec leta 2016 in v letu 2017 pa se bo temu sledilo. Prepričana sem, da je projektov dovolj, da se tudi zaženejo ti investicijski cikli prek projektov. Poleg tega mislim, da se na področju kmetijstva izboljšuje stopnja samooskrbe, saj se je tudi statistično zvišala napram letu 2013 kar za 9 %. Ekonomski rezultati kmetijstva po neugodnih letih v preteklosti se prav tako izboljšujejo. Izvoz agroživilskih proizvodov se je povečal za 9,6 %. Najboljše črpanje razpoložljivih sredstev je bilo pri ukrepu 112, Pomoč mladim prevzemnikom, že v pretekli perspektivi 2013–2014. Povečuje se povprečna velikost kmetijskih gospodarstev, kar tudi nekako gre v trend izboljšanja kmetijske dejavnosti. Poleg tega se opravljanje dopolnilnih dejavnosti prav tako povečuje. Če je leta 2000 samo 5 % kmetijskih gospodarstev imelo dopolnilne dejavnosti, se je to povečalo kar na 16 %. V naslednjem obdobju ali pa za leto 2016 so v proračunu sredstva namenjena in predvidena za neposredna plačila, ki se 100-odstotno refundirajo, sredstva se povečujejo za izvajanje nacionalnega akcijskega načrta za zmanjšanje uporabe fitofarmacevtskih sredstev, namenila se bodo dodatna sredstva za izdelavo strokovnih podlag za omejitev ali prepoved pridelave GSO rastlin, za ukrep Dobrobit živali se bo namenilo precej več sredstev, kar bo pomenilo prosto gibanje živali, s tem pa seveda kvalitetnejša živila. Potem se bo namenila dodatna sredstva za informiranje in promocijo kmetijskih in živilskih proizvodov, na področju gospodarjenja z državnimi gozdovi pa bo v prihodnjih dneh obravnavan tudi zakon, s katerim bomo vzpostavili gozdno lesno verigo, ki bo tudi to področje podeželja nekako umestila v nov razvojni potencial za naslednje obdobje. Sama bi glede na razprave rekla tako, spisek želja, kaj vse bi si želeli, je seveda lahko dolg. Ampak kje vzeti in komu potem dati, to pa je drugo vprašanje, s katerim se je potem treba tudi ukvarjati in se zamisliti. Tako da sama mislim, da je v teh razmerah in v tej situaciji in glede na vse makroekonomske kazalce proračun optimalno pripravljen tudi po posameznih področjih, tako da je treba optimistično gledati naprej in mislim, da ni vse črno, da se da najti celo vrsto pozitivnih stvari oziroma naravnanosti, ki bodo popeljale Slovenijo, da bo v naslednjih uspešnejša. Hvala.
Besedo ima gospa Anja Bah Žibert. Pripravi naj se gospod Jernej Vrtovec.
Hvala za besedo, predsedujoči. V Državnem zboru ali pa vsaj na sejah odbora smo že marsikaj slišali, od tega, da ograja ni ograja, da merila za sodniške funkcije ali pa napredovanja niso več merila. No, danes je bila pa sploh zanimiva in najboljša ta iz ust vodje poslanske skupine največje koalicijske stranke, ko je izjavila na koncu svojega stališča: "Srečno, proračuna 2016, 2017!" Veste, to po navadi zaželiš takrat, ko nisi niti sam siguren v to, kaj počneš. Imam občutek, da najverjetneje vsa zadeva ne bo niti do prvih treh mesecev prihodnjega leta zdržala. Če pa pogledaš posamezne postavke in kaj ta proračun prinaša, kolegica poslanka je sicer povedala nekaj zanimivih – prosto gibanje živali. Super, če je to treba poudarjati in je to ključno, potem fino, krasno. Vendar če dobro pogledate prihodkovno in odhodkovno stran tega proračuna, mislim, da lahko rečemo: ena velika žalost. Ena velika žalost, pa bom tudi povedala, zakaj. Proračun se bo zopet napajal kot neka jama brez dna z novimi davčnimi obremenitvami. Prej ste lahko slišali v stališču poslanske skupine, kolega Šircelj je jasno povedal, to bo predvsem prizadelo najšibkejše, kajti te davčne obremenitve bodo za vse enake in tisti, ki že tako težko živijo ali pa živijo celo pod robom revščine, bodo enako obremenjeni kot tisti, ki živijo mnogo bolje ali pa celo preveč dobro glede na stanje v državi. Ker to seveda počnejo na nezakonit način. Prav tako je bilo veliko govora o tem, da boste spodbujali gospodarsko okolje. Spomnila bom na izjave ministra za gospodarski razvoj in tehnologijo Zdravka Počivalška, ki je na vrhu slovenskega gospodarstva izjavil, da se pripravlja tako imenovani paket konkurenčnosti. Paket konkurenčnosti s tem proračunom zagotovo ne. Kvečjemu bomo še kakšnega od vlagateljev odnesli iz te države. Zakaj? Ker praktično investicij v gospodarstvu ne bo, investicije na področju infrastrukture so zamrznjene, marsikateri vlagatelj pa potrebuje ravno to. In ravno to je tisto, kar ga odvrača od tega, da bi vlagal v Slovenijo, se pravi v našo državo, v naše gospodarstvo. To je problem proračuna. Primanjkljaj se seveda veča, 2,1 % BDP. Saj bi človek razumel, če bi ta proračun na drugi strani prinašal nek zagon gospodarstva, dihanje gospodarstva, da bi lahko rekli, poglejte, lahko se bodo razvijala mala podjetja, bodo lahko nadgradila svoje delo, odpravil se bo tako imenovan krč zaposlovanja. Ampak nič od tega. Naj vas spomnim in opomnim, da se je Slovenija zopet znašla na vrhu lestvice, ko gre za zaposlovanje mladih za določen čas. Zopet smo na vrhu v Evropski uniji, največji odstotek zaposlovanja za določen čas imamo. Potem pa pričakujemo, da si bodo mladi ustvarjali družine, da bodo ostajali v Sloveniji. Na kakšen način, če niso gotovi v svoj jutri? To je prvi problem za mlade. Drugi problem za mlade je, da ne dobijo zaposlitev kot prvi iskalci zaposlitve. Tudi tukaj ni bistvenih korakov. In še to, kar sem prej uvodoma povedala, ko sem govorila o zaposlovanju mladih, problem je, da ostajajo prevečkrat na študentskih napotnicah in raznih pogodbah. To ne bo pomagalo k temu, da več kot 8 tisoč mladih pride nazaj v Slovenijo. Potem pa ste v koalicijski pogodbi obljubljali, da je treba graditi medgeneracijsko sodelovanje. Ja, kdo bo skrbel za naše starejše, če mladih ne bo? Kako naj gredo starši v neko mirno upokojitev, če vedo, da njihovi otroci enostavno zaradi stanja v državi ne morejo biti samostojni? Tako proračun 2016 in 2017 v tem smislu ne daje nikakršnega optimizma. Žal sem lahko optimist, ampak pri tem ne bo nič pomagalo, treba je pogledati realno sliko. In to so dejstva. Koalicija je tudi obljubila v svoji koalicijski pogodbi, naj citiram: "Ta vlada je politična združba tistih parlamentarnih političnih strank, ki se zavedamo pozitivnih vrednostnih in razvojnih potencialov naših ljudi in države. Ne prisvajamo si jih, ampak smo jim pripravljeni služiti." Spoštovani, zdaj pa mi povejte, s tem proračunom kdo komu služi. Glede na to, da bodo davčne obremenitve, je gotovo ravno obratno. 123 milijonov za t. i. migrantsko krizo. Ta podatek ni gotov, lahko bo večji, lahko bo nekaj manjši. Želeli bi si, da ga sploh ne bi bilo. Ampak 123 milijonov bo šlo za migrantsko krizo, naj mimogrede omenim, to je nekaj manj kot celotni proračun za kulturo. Seveda ker je na oblasti prava vlada, v pasaži Maximarketa nimamo protestov in žvižgačev s strani kulturnih delavcev, ampak dejstvo je, da proračun za kulturo kar lepo pada, na drugi strani pa smo danes našega prvega ministrskega predsednika dr. Cerarja slišali, da pač migrantom se pa res ne more nekih stroškov zaračunati. Zakaj pa ne?! Če si migrant, če greš v neko drugo državo, da boš tam dobil boljšo službo ali pa bolj kakovostno izobraževanje, imaš pri sebi nekaj deset tisoč evrov, boš verjetno poskrbel tudi za nekatere nujne zadeve. Na eni strani nismo pripravljeni zaračunati tovrstnih storitev, po drugi strani imamo pa ogromno številko ne samo nezaposlenih, ampak tudi tistih, ki živijo na robu, in poslanska kolegica se temu smeji, živijo na robu, ampak veste, oni če bodo šli na vlak, oni ga morajo, spoštovana kolegica, plačati. In jih nihče ne vpraša, ali imajo za prevoz denar ali ne. Marsikdo od njih bo rekel, ne morem do zdravnika, ali ne morem do sodišča, ker za to enostavno nimam denarja. Sposobni smo jim za 123 evrov vzeti premoženje, hišo, v kateri živijo. Se pravi, ustvarjamo begunce v lastni državi. Zakaj dvojna merila, spoštovani? In še nekaj. Pri teh 123 milijonih bi prosila potem odgovor spoštovane sekretarke, gotovo ga ima, ali so tukaj notri predvideni tudi stroški za t. i. tiste begunce ali migrante, kakorkoli, ki bodo zaprosili v Sloveniji za azil in je po nekih izračunih gospod finančni minister Mramor dejal, da bo to cca 10 tisoč evrov na enega migranta na leto. Mene zanima, če je to tudi všteto. Prav tako ta proračun ni realen, pa nepopoln, ker se niste bili sposobni dogovoriti z občinami. 212 jih imamo. Meni lahko tukaj razlagate, da je bilo 10 ali pa 20 krogov pogajanj, ampak rezultata ni. In da pridete pred Državni zbor s proračunom, ki s tako pomembnim segmentom ni bil usklajen, je zame zelo pomembno in zelo zaskrbljujoče sporočilo. Kaj si sploh lahko obetajo slovenske občine, ko pa že po vseh podatkih in vedenju iz preteklosti vemo, da s svojim denarjem ravnajo zelo gospodarno in zelo uspešno. V večini primerov zagotovo. Zagotovo lahko rečemo, da so boljši gospodar od države. In še nekaj, kar se tiče varčevalnih ukrepov oziroma Zakona za uravnoteženje javnih financ. Tudi to sem slišala na odboru, da to niso varčevalni ukrepi. Kaj pa so? Praktično se vse stvari podaljšujejo, varčevalni ukrepi se podaljšujejo, čeprav so bili sprejeti takrat, ko je bila država v krizi, ko je bila v krizi tudi Evropa in še tudi širše. Danes te države že praktično beležijo gospodarsko rast. Vsi varčevalni ukrepi so praktično že za njimi, pri nas pa moramo skoraj vse podaljševati. Torej smo tudi pri tem, čeprav nekateri pravite, da smo bili uspešni kot vladna stran pri pogajanjih, seveda za tiste, ki so na drugi strani, torej javni sektor je še kako pomemben vsak evro, ki bo prišel na ta račun. Ampak veste, izpogajan regres, to res ni zdaj ne vem kaj. Govorili ste tudi o lestvici plač, ki se bo spremenila s septembrom. Pa me zanima, ali bo to tudi držalo, če se bo v prvi polovici leta ugotovilo, da javne finance tega ne dopuščajo, da lahko ogrozimo fiskalno ravnotežje. Ali lahko zagotovite in obljubite, da bo to držalo oziroma kje boste dobili denar? Verjetno ste boste zadolžili, potem pa bodo zopet davkoplačevalci plačevali, obremenjene bodo plače in potem se zavrtimo. Tisti denar, ki jim ga damo, tisti denar potem na nek način jim tudi vzamemo. Da ne boste rekli, da samo kritiziram, pozdravljam to, da na področju pravosodja praktično ne dvigujete stroškov. Lepo. Končno ste ugotovili, da uspešen pravosodni sistem oziroma uspešno sodstvo ni odvisno od tega, da porabimo največ v Evropi na enega sodnika. Vsaj nekaj smo vam v tem času uspeli dopovedati. In da je treba za uspešno sodstvo narediti marsikaj drugega. Jaz mislim, da res ni razloga za optimizem, predvsem ker ne moremo napovedati v tem proračunu prav nič optimističnega. Razvoj bo zastal, nekako bomo poskrbeli za te sprotne izdatke. Ste pa delovali po vaši že znani praksi. Vsak amandma ste zavrnili. Naj spomnim, kako daleč greste, pa čeprav ste tudi ob podpisu koalicijske pogodbe obljubljali, da je za vas zelo pomembno sodelovanje in medsebojno poslušanje. Amandma Slovenske demokratske stranke, ki je bil namenjen ravno v tem času, času migrantske krize, ki je seveda težavna in ni vnaprej napovedana, da bi se tudi to upoštevalo v tako imenovanem zakonu o uravnoteženju javnih financ oziroma plač javnega sektorja. Zavrnili ste ga, še preden smo ga uspeli obrazložiti. Tudi poslušate ne več. Objestnost se že zgodovinsko nikoli ni končala dobro. Še v pravljicah se ne konča dobro, kaj šele v realnosti. Jaz ne bom rekla: Srečno, proračun! Jaz bom rekla: Srečno, državljanke in državljani! Upam, da ne boste pod to težo klonili.
Besedo ima gospod Jernej Vrtovec, pripravi naj se dr. Franc Trček.
Spoštovane kolegice in kolegi in vsi ostali, ki nas spremljate, gospa državna sekretarka, predsednik! Evo, leto je naokrog in ponovno smo priča festivalu številk. Ponovno smo priča temu, da ena stran zagovarja svoje, druga stran seveda temu oporeka. Ampak bolj kot samo premetavanje številk s konta na konto, koliko se komu jemlje, komu se daje in komu ne, je bolj pomembno to, kaj nam proračun v bistvu bistvenega sporoča. Koncept je bistven. Koncept same priprave proračuna. Bistven je odraz, kaj proračun odraža, kako naravnano imamo vlado, kakšna je ta vlada, kaj so njene prioritete. To dobimo vsako leto. To sporočilo vsako leto poslanke in poslanci in tudi javnost vedno dobi, ko se proračun sprejema. Koncept priprave tega proračuna nekako spominja na besede ministra Koprivnikarja, ki je dejal: "Javni sektor je motor razvoja države." V to smer gre tudi naš proračun, vsaj po vtisu in razpravah sodeč. Zakaj ne morem podpreti tega proračuna, pa popolnoma na kratko v oporek tistim, ki govorite, kako je ta proračun razvojno naravnan. Poglejte, ne moremo govoriti o proračunu, da je razvojno naravnan, če številke, če sam koncept ne priznava ene same reforme, ene same reformne naravnanosti. In prav tukaj je ta razlika, če hočete, če še nekateri nimate odgovora, zakaj Nova Slovenija ni šla v vlado. Zaradi tega ker je Nova Slovenija za reformno politiko in bi to tudi v proračunu jasno pokazala, vi na drugi strani pa žal niste. In tukaj je naša temeljna razlika. Status quo in status drznosti, status želje po napredku, po razvoju. Pa gremo čisto na kratko naprej. Masa plač se veča. Veča se torej odhodkovna stran proračuna. Torej razkorak med prihodki in odhodki je vse večji. Ključno ob tem bi pa moralo biti vprašanje, kako bomo napolnili proračun, kaj bomo naredili, da bo naša vreča bolj polna in kakšne ukrepe vlada predvideva, da bo ta vreča bolj polna. Na to skozi današnjo razpravo še nismo dobili enega samega odgovora. Kje so pobude, kje bomo vzeli za plače, če ste že tako rekoč, kot pravi novinar Milenkovič, podpisali kapitulacijo pred javnim sektorjem? Kot kaže, bomo v naslednjem letu priča ponovnemu zadolževanju, da bomo lahko javnemu sektorju izplačali plače. Ko smo ravno pri javnem sektorju, bi rad dodal samo tole, da se bojim trenutka, ko je javni sektor tako vehementno označil proračun za dobrodošel in označil ta čas za konec varčevanja. Na drugi strani pa recite, hvala bogu, da je koalicija leta 2012 naredila ta zloglasni ZUJF, na katerega še danes ta državni zbor in vladna koalicija pristaja. Konec varčevanja bo takrat, ko bo naše gospodarstvo dihalo s polnimi pljuči. Ampak na ta čas nič ne kaže ta proračun, o katerem danes govorimo. Reforme. Zdravstvena reforma, o tem poslušamo že od samega začetka naprej. Poglejmo postavke pod Ministrstvom za zdravje in se vprašajmo, ali ta koncept gre v smer, da bomo leta 2017 ali pa leta 2018 doživeli zdravstveno reformo. Ne. Številke temu ne govorijo v prid. Ampak demografska slika nas vedno bolj prepričuje v to, da naredimo ta korak, torej zdravstveno reformo in tudi pokojninsko reformo, kajti plačnikov v obe blagajni je vedno manj. Plačnikov je vedno manj tudi skozi oči, če pogledamo migrantsko krizo tudi v Nemčiji. Zaradi tega je Nemčija tako vehementno izrazila dobrodošlico migrantom. Kajti potrebujejo vplačnike. Mi pa smo popolnoma brez koncepta v odnosu do tega, ali je zdravstvena reforma sploh potrebna. Govorimo, da je potrebna, koraka v to smer pa proračun seveda ne predvideva. Davčna reforma. Zdaj predlagate določen osnutek, o katerem je gospodarstvo že v prvem odzivu reklo, da to ni to, kar se pričakuje da bi lahko zadihalo z bolj polnimi pljuči. Pristajamo na neko novo reformo oziroma v razpravo gredo neke nove teze, ki sploh ne bodo odrazile tega, da bi gospodarstvo davčno in s strani prispevkov razbremenile. Poenostavitev postopkov je ena izmed temeljnih stvari. Kaj privlačnega je v tem proračunu, da bi lahko privabili tuje investitorje? Povejte, kaj proračun predvideva za tuje investitorje, da bi rekli, da v Sloveniji se splača vlagati. Poenostavitev postopkov, pridobivanje različnih dovoljenj za gospodarske subjekte. Tudi na tem področju ni videti, da bi se dogajale spremembe. In tisti, ki želijo vlagati v razvoj, graditi, se širiti, čakajo na te postopke po več let. Nihče iz drugih držav Evropske unije ne bo čakal več let, da bo v Sloveniji zaposlil nekaj ljudi in da bo ustvarjal dodano vrednost, samo zaradi tega da bo neka dovoljenja dobil. Torej ne moremo govoriti, da je proračun razvojno naravnan, ker gre ravno v nasprotno smer, v popolnoma zgrešen koncept v odnosu do reform. Če se dotaknem posameznih postavk res na hitro, časa mi počasi zmanjkuje. Infrastruktura. O tem je bilo veliko rečenega. Ceste. Različne resolucije govorijo o varnosti v cestnem prometu in ta trenutek je ocena, da je več kot 70 % slovenskih cest potrebnih temeljite obnove. Govorimo, da je več kot vsaka četrta cesta potrebna prenove. Res, da se tukaj postavka zvišuje, ampak pomemben je odnos predvsem do tega, kako varne morajo biti ceste za naše voznike, za nas, udeležence v prometu. Tuji proizvajalci avtomobilov nam dajejo nižje garancije za avtomobile kot na primer drugim razvitejšim državam Evropske unije, ker imamo res zelo slabe ceste. Občine. Koncept odnosa do občin je skozi proračun jasno viden. Občine predstavljajo za vlado nekakšen krč, nekakšen tujek v celotni komponenti. Ampak zavedajte se pomena, da so ta trenutek občine bistveni element investicije v državi. Kdo pa vodi danes vse investicije, kje se investicije dogajajo? Drugi tir, morda? Kje pa! Občine vodijo večino investicij v tej državi. Res ni jasno, gospe in gospodje, zakaj tovrsten odnos. Jemlje se namreč predvsem njim. Še glede migrantov. Plan je seveda na obstoječe stanje, ki pa se lahko še drastično poslabša in glede na zimske razmere, glede na to, da je zelo težko oceniti, kakšen bo migrantski tok na primer maja meseca naslednje leto, glede na vse ostale okoliščine in predvsem glede na to, da varnost nima cene, je ta postavka vse skupaj en velik fiasko. In še za konec – znanost, mladi raziskovalci. Tukaj v dvorani iz največje poslanske skupine je kar nekaj posameznic in posameznikov, ki so svojo akademsko kariero začeli kot mladi raziskovalci. Bila vam je dana ta priložnost. In ne se čuditi, da se mladi odločajo, namesto da bi ostali v naši državi, da se odločajo iskati priložnost v tujini. Tudi kot mladi raziskovalci. Ne razumem odnosa, na eni strani govorimo družba znanja, vlagamo v razvoj, vlagamo v znanost, potrebujemo več znanstvenikov. Na drugi strani pa odnos do njih priča sam po sebi v tem proračunu. Ampak poudarjam, kako se bo država razvijala, kako bomo čez 10 let živeli v tej državi, je tudi odvisno od tega, koliko bomo vlagali v znanost in kakšen je naš odnos do znanosti. Sam se bojim tega koncepta proračuna, da govorimo, da je razvojno naravnan samo zaradi tega, da govorimo, da je razvojno naravnan. Ampak veste, če govorite, da bodeče žice ne razumimo kot bodeče žice, nikakor ne moremo govoriti, da reform nikar, prosim, ne jemljite, da ne bomo nič delali. Kajti treba bo delati tudi reforme. Leto je naokoli. Čas za reforme, če pogledamo, da bo mandata konec leta 2018, je to dejansko še eno leto. 2017 je to zadnje leto, ki ga boste morali nekako zapakirati in tudi predstaviti celovite korenite spremembe. Sam sem bil nekako politično aktiven v obdobju 2004–2008. Danes imate tudi vi eno izjemno priložnost: gospodarski kazalci so ugodni, opozicijo imate takšno, ki je razvojno naravnana in bo predloge vaših reform, če bodo razvojno naravnani, zagotovo podprla. In ne vem, kaj še čakate. Ne mislite, da smo nekje na začetku mandata. Proračun za 2016 je, 2018 je konec mandata. Časa je vse manj. Če pa potrebujete pomoč s strani opozicije, poglejte, danes predlagamo določene amandmaje, ki so tudi takšni, da bo proračun bolj razvojno naravnan, in vas vabim k podpori naših amandmajev, ki jih prilagamo. Bodi to dovolj. Pričakujem vneto razpravo tudi v nadaljevanju, ker sta še proračuna za leto 2017, predvsem z vidika tega, da so reforme potrebne predvsem zaradi boljšega življenja danes in naslednjih generacij.
Besedo ima dr. Franc Trček, pripravi naj se mag. Marko Pogačnik.
Hvala za besedo. Spoštovani zbor, spoštovani državni sekretarki! Govorec pred menoj je v štartu lepo povedal, kako se običajno v Sloveniji gleda na proračun. Bom citiral:" Festival številk s konta na konto." Ampak če se dejansko vprašamo – kaj je proračun? Proračun je najbolj pomembna zgodba, najbolj pomembna fabula te družbe in države. Skozi številke povedano, kako bomo živeli, nekateri zgolj preživeli – tokrat v naslednjih dveh letih, ker govorimo o nekem siamskem dvojčku. Mene v tej razpravi žalosti nekaj. Moram reči, da si zelo rad pogledam proračunske razprave v kakšnih drugih parlamentih. To sem počel, še preden sem prišel v državni zbor. Mesec dni nazaj sem bil z neko delegacijo v nekem parlamentu, kjer so mi rekli, da običajno se njim zavleče razprava o proračunu v četrti mesec. Štiri mesece razpravljajo o tem. Toliko časa tudi porabijo za to vsako leto, da analizirajo kako jim poslujejo podjetja v državni lasti in kakšna znanja morajo imeti tisti, ki bodo soodločali o tem v naslednjih mandatih. Pri nas, sem že dovolj star, imamo že to tradicijo, žal, skoraj, odkar obstaja ta država, da je nekako proračunska nedebata dejansko neka debata, ki gre na način, da kaj nam pa morejo. Nekdo je v koaliciji, ki je relativno vedno stabilna, in večino amandmajev opozicije se nekako jemlje v vednost, in to je nekako to; amandmira se kaj, če se na teh številnih podpostavkah, plahtah, kontih zgodi kakšna napaka. In tukaj se nekako neha. Če to primerjamo s kakšno razpravo v proračunu v angleškem parlamentu, pa boste rekli, da imajo tam malo drugačno zgodbo, ampak niti ni tako bistvena, je to kot dan in noč. Opozicija je bolj pisana, vsaj navidezno, kot koalicija, ampak bom rekel, neki naši pogledi in kritike imajo vseeno nekaj skupnega. V tem proračunu ne vidimo neke konsistentne zgodbe, še vedno je to neka, moram žal reči, krpanka kot zadnjih 10 let. Dobro, poslanka SMC je rekla, pa smo sprejeli strategijo pametne socializacije. 20 let se ukvarjam z razvojnimi zadevami, pa tista strategija pametne specializacije je neberljiva, je napisana zelo splošno, je napisana iz sedanjega stanja skozi neka lobiranja. Pa če gremo malo po vrsti, gozdno-lesna veriga. Vsi blazno govorite o tem, na srečo živim tako blizu Avstrije, da vem, kaj pomeni program ProHolz, da vem, da se to ne naredi kar od danes do jutri. Danes zjutraj sem dobil to pismo: "Spoštovani gospod Trček! Z žalostjo in grenkobo ugotavljamo, da kljub večmesečnemu prizadevanju in opozarjanju na problematiko obstoja enega izmed zadnjih lesno-pohištvenih podjetij v Sloveniji s strani države ni bilo narejeno ničesar. Zakon o pomoči za reševanje in prestrukturiranje gospodarskih družb v težavah, ki naj bi bil potrjen v parlamentu do konca julija 2015, še do danes ni prišel …", in tako naprej. Gre dejansko za podjetje Arosa mobilia, bivše Gorenje Pohištvo, po domače, ki bi potrebovalo 600 tisoč premostitvenega kredita. To podjetje plačuje v proračuna cirka 1,4 milijona evrov letno in s tem, če ugasne, bo nastal strošek za proračun 2 milijona. Tukaj imate nek konkreten primer lesnopredelovalne verige iz okolja, iz katerega prihajam. Zakaj sem to omenil? Omenil sem zato, ker se nekako mi ne pogovarjamo, ko govorimo o proračunu, o prihodkovni strani, ne pogovarjamo se tudi dovolj o prestrukturiranju gospodarstva. Ne žalosti me, da gospod Tonin ni več tukaj prisoten, jaz spadam v nemarksistični del Združene levice, danes zjutraj sem gospodu Cerarju nesel nek pildek pred razpravo o proračunu, vam bom razkril, kaj je bilo na pildku. Na pildku sem mu dejansko napisal, kakšno je naše gospodarsko razmerje s Hrvaško in Srbijo. Skratka, uvoz-izvoz. Dobro, nekdo mi bo rekel, da znotraj EU moram uporabljati neke druge besede, ampak pustimo stati. Mi izvozimo eno desetino v ti dve državi, uvozimo pa tam nekje 6,6 %; skratka, imamo bilanco dobrih 900 milijonov v plusu. Čeprav nisem nostalgik za bivšimi sistemi, če dodamo tukaj celo območje bivših jugoslovanskih republik, pa je to dejansko sedmina našega izvoza in dobra dvanajstina našega uvoza in je ta saldo pozitivna bilanca nekaj čez milijardo 300 milijonov. Zakaj sem to omenil? Omenil sem zaradi tega, ker se gospod Cerar nekako v tem pingpongu, zlasti s Hrvaško, ne zaveda, kaj govori in kdo to posluša. Dotaknil bi se še prestrukturiranja. Seveda je proračun treba brati ob vseh teh debatah, ki jih imamo na odboru, ob vseh teh malih zgodbah, ki jih rešujemo ali ne, in tudi o neki zadevi, ki se jo je v medijih že prijelo ime mala davčna reforma, ki jo finančno ministrstvo napoveduje. Govorci pred mano so govorili o znanosti. Navsezadnje, če hočemo narediti nek preboj v gospodarstvu – in tu se, čeprav sem pripadnik Združene levice, strinjam z Novo Slovenijo –, da dejansko gospodarstvo in izvoz, dokler živimo v družbi rasti, generira naš razvoj. Seveda pa se absolutno ne strinjamo z njimi, kako se deli razmerje med delom in kapitalom. O prihodkovni strani je že kolega Kordiš pred mano govoril, kjer smo vam zelo jasno predstavili svoj predlog mini davčne reforme in kako z njim reševati socialne transfere. Poslanka Desusa je prej rekla, "okoliščine še vedno ne dopuščajo prekomerne porabe." Okoliščine nikoli ne dopuščajo prekomerne porabe; upam, da smo toliko zavedni v tem parlamentu. Če grem naprej po resorjih, ki jih malo bolje pokrivam. Poslanka SMC je rekla, "kmetijska dejavnost se izboljšuje." Pa prosim vas lepo, pojdimo pogledat samooskrbo! Mi še krompirja ne znamo več saditi! Samooskrba s krompirjem se nam je v sedmih, osmih letih zmanjšala na polovico. Včasih dobi človek občutek, da živimo v različnih vesoljih. Veliko se je govorilo in modrovalo. Ne bom modroval o tej koaliciji, kaj mora narediti, kaj ta vlada naredi ali ne, ampak po navadi imamo, vsaj taka je zgodovina, v Sloveniji, da na tiste vlade, ki imajo poln mandat, lahko gledamo na način hokeja – imate tri tretjine. V prvi tretjini se malo spoznate med sabo, pridete na okus, v drugi tretjini morate nekaj narediti, v tretji tretjini se pa malo diapozicionirate eden proti drugemu, ker so že blizu volitve. Dejansko moram reči, da niti po tej prvi tretjini, ki jo je konec, ne vidim neke zgodbe, ne vidim neke nove dodane vrednosti. Tudi ta Mramorjeva mala reforma, če na eni strani berem, kako se bodo znižale olajšave za raziskave in razvoj, sočasno se nižajo sredstva v visokem šolstvu za 30 milijonov – mislim, na čem bomo mi gradili gospodarstvo? Na neznanju? Ali bomo samo lon posle delali, kot se po domače reče, ali kaj bomo počeli? Veste, to so neke zgodbe. Če berete intervju, recimo, direktorja Krke – sam sem imel srečo, da sem na prakso tja hodil – a veste, koliko Krka financira v tovrstne dejavnosti? V desetletju dobri 2 milijardi. Skratka, vem, da zadnje čase dokaj težim v parlamentu o obdavčevanju, ampak pri nas imamo neinteligentno obdavčevanje. S tem svojim študentom težim, kako se sploh napolni proračun, kako se večinoma polni naš proračun – iz DDV pa iz trošarin, ki po navadi najbolj po žepu udarijo, kot je kolega Kordiš govoril, bolj revne sloje prebivalstva. Zjutraj smo imeli neko debato o koncesijah na termalne vode, neka zadeva, ki bi morala biti urejena leta 2004, 2005. Zdaj smo leta 2015, pa verjetno, če bodo lobiji dovolj močni, se to niti leta 2016 ne bo uredilo. Ogromno je bilo govora o občinah. Pol leta sem dobesedno spraševal in težil, bom kar rekel, resornemu ministru, naj mi pokaže matriko, kjer se bo videlo, kaj so obvezne naloge občin, iz katerih zakonov izhajajo, kako jih bomo financirali. Te matrike nisem videl. Po pol leta mi je enkrat na seji rekel, naj si grem tja sam naberačit te zakone na nek portal. Potem se sprašujem, ali Vlada, ali ministrstvo sploh ima tako matriko in dela neko fino optimizacijoa. Kolegica iz Haloz je govorila o Halozah, jaz bi lahko govoril o Mariboru. Lahko rečem, da so Maribor urbane Haloze. Zadnja zadeva – v torek bom več resorno ministrico vprašal – na dan odpade tudi 15 operacij. Skozi cel ta mandat po navadi težim resornemu ministrstvu, da narašča to razlikovanje v Sloveniji na Slovenijo prvega, drugega in tretjega ranga – ne vidim v tem proračunu, da se bo to izboljšalo. Govorimo o lesni verigi, govorimo o turizmu, na predhodni seji ali predpredhodni, na predhodni sem ministra za gospodarstvo spraševal o Pohorju, pa je bil nekako odgovor, da Vlada ne bo nič storila s tem. Verjetno je tudi naš mariborski župan vreden svojih, da ne rečem kaj, ampak veste, da nekako premier na tretjini mandata ne pride v drugo največje mesto, se ne sestane z lokalno oblastjo, je tudi nekako zgodba za sebe, ki nam ogromno pove. Kako bomo poganjali turizem? Dobro, s to neko postavko, da bomo malo več reklame delali in potem bodo – kaj? Turisti prišli v Maribor, prišli gor na Pohorje pa gledali zaprte hotele ali kaj? Dobro, saj mogoče to kdo zna tudi to marketinško zapakirati uspešno. V Združeni levici smo predlagali neko celo vrsto stvarnih amandmajev, ki jih boste povozili. Že neki drugi kolegi iz opozicije so o nekaterih problemskih področjih govorili. Eno je, recimo, monitoring voda. Imeli smo nekaj sej o tem. Ljudje, ki delajo na tem, so zelo jasno povedali, če nam za pol leta zmanjkajo podatki, izgubimo časovno vrsto za dve leti. Glede kako so te postavke v proračunu za naslednji dve leti, bomo verjetno izgubili za šest let ali pa mogoče za celo desetletje. Sprejemali smo nek zakon, ki bi naredil malo več reda na področju, ki ga pokriva Inšpektorat za delo. Takrat sem vas nekako toliko sprovociral, da ste sprejeli tisti amandma z enega leta na tri leta za največje, po domače povedano, lopove. Število ljudi, ki delajo na inšpektoratu se je zmanjšalo z 88 na 80, samo s tem področjem se jih ukvarja tam okrog 40. Skratka, kaj nam pomaga nek sprejet zakon, če nimamo ljudi, ki bi bdeli nad tem, da se ne izkorišča delavcev? Poznam primere v Mariboru, ko se v bistvu čistijo statistike nezaposlenih na način, da jih preko nekih agencij pošiljajo na delo v tujino, čeprav vedo, da so zelo slabi plačniki. Bili so tukaj omenjeni mladi raziskovalci. Lahko bi omenil doktorski študij. Bodo doktorate delali samo še ljudje iz bogatih familij ali kako? Skratka, cel niz nekih zgodb, ki sem jih omenil, lahko bi bil še daljši, ampak bom pustil nekaj časa še za preostale tovariše in tovarišice in to zame ni razprava. Veste, v nekem resnem parlamentu cel dan sedi cela vlada in odgovarja, tukaj pa gospa Vraničarjeva – uboga, še vode ji nobeden ne prinese –, cel dan mora tukaj viseti, ostali se pa poberejo. Se opravičujem, to je nekako, bom rekel, skoraj izguba časa. Če bi pa še neumnost obdavčevali, pa bi zmagali. Hvala za besedo.
Besedo ima mag. Marko Pogačnik, pripravi naj se gospod Janko Veber.
Spoštovani predsednik, hvala za dano besedo. Spoštovana državna sekretarka, kolegice, kolegi! Proračunski dokument je bil vedno tisto ogledalo vlade in predvsem tista začrtana pot, kaj lahko pričakujejo državljanke in državljani Republike Slovenije, kaj lahko pričakuje gospodarstvo, kaj lahko pričakuje javna uprava, dejstvo, na kakšen način bo vlada vodila to državo naslednji dve leti. Žal iz tega proračuna, ki je bil predložen v Državni zbor, ki ga je pripravila vlada Mira Cerarja skupaj s Socialnimi demokrati in Desusom, bi rekel, prav velikega optimizma za leto 2016 in za leto 2017 ne moremo videti. Dejstvo je, da so vsi odbori Državnega zbora in ne nazadnje potem tudi matično delovno telo in Odbor za finance in monetarno politiko imeli vrsto razprav na to temo. Dejstvo je, da smo opozicijski poslanci večkrat opozorili na pomanjkljivosti teh dokumentov, vendar žal ta koalicijski glasovalni stroj SMC, Desus in SD ni upošteval niti ene pripombe, ki smo jo dali opozicijski poslanci. Dejstvo je, da je opozicija predlagala vrsto korektnih konkretnih amandmajev. Ni šlo tukaj za neko norčevanje ali pa kaj takega, vendar žal koalicija in ministri ste se odločili že vnaprej: ne bomo podprli niti enega amandmaja, ki ga bo predlagala opozicija. Žal. Večkrat poslušamo z vaše strani, kako je treba konstruktivno sodelovati, tako vlada kot opozicija, vendar takrat, ko bi pa do tega sodelovanja moralo priti, pa ne nazadnje ta vlada Mira Cerarja, skupaj s koalicijo SD in Desus opoziciji 100- odstotno obrne hrbet. Zaprete se v ene sobe, odločite se, kako boste šli, pridete v Državni zbor in zadevo izglasujete. Eno leto in pol ste na vladi in ta politika je sedaj postala že praksa. Ne nazadnje, večkrat smo lahko že slišali, imamo dva obraza predsednika Vlade, gospoda Mira Cerarja – Miro Cerar pred volitvami in Miro Cerar po volitvah. Glede samo tega proračuna, zame osebno je, bi rekel, eno veliko razočaranje, kajti iz tega dokumenta se jasno vidi, da bo tudi ta vlada Mira Cerarja in koalicija SD in Desusa nadaljevala politiko zadolževanja in politiko dodatnega obremenjevanja gospodarstva in državljanov Republike Slovenije. Žal ste se odločili, da boste konsolidacijo javnih financ delali prav na teh treh segmentih, in sicer na segmentu dodatnega zadolževanja, na segmentu dodatnih davčnih obremenitev in na segmentu dodatnih obremenitev, ki jih bo čutilo predvsem gospodarstvo in državljanke in pa državljani Republike Slovenije. Pogrešam predvsem eno zadevo, in sicer več poguma te vlade in te koalicije, kajti dejstvo je, da so makroekonomski kazalci za leto 2016 in leto 2017 bistveno bolj pozitivni, bistveno bolj optimistični, kot so bili, recimo, pri pripravi proračunov zadnjih dveh, treh vlad, ki jih je Republika Slovenija imela. Predvsem tukaj pogrešam to zadevo, da teh pozitivnih kazalcev niste znali izkoristiti bolj pogumno. In sicer, v kateri smeri? V smeri predvsem, da bi lahko predvideli več prihodkov v tem proračunu in da bi iz naslova teh prihodkov lahko razdelili potem te odhodke, ki bi jih lahko uvrstili v javno šolstvo, javno zdravstvo. Spoštovana generalna sekretarka, ne razumem, pa ne samo na vas, saj mislim, da tukaj nimate prav veliko besede, da tukaj gre za dogovor ministrov in predsednika Vlade, predvsem pa ministra za finance, da po eni strani ste ponovno podlegli sindikatom, na drugi strani pa ne znate poskrbeti za gospodarstvo. Predvsem gospodarstvo je tisto, ki polni proračun in brez prihodkov tudi ne moremo imeti neke močne socialne politike. Pod vašo taktirko pa potem to močno socialno politiko gradite predvsem na zadolževanju in na obremenitvah gospodarstva. Prepričan sem, da takšna politika nima neke prihodnosti in tudi Slovenijo ne vodi ali pa ne pelje v pravo smer. Dejstvo je, da tukaj ne znate pobrati tistih davkov, ki ležijo na tleh oziroma ki bi morali biti plačani. Govorim o 1,4 milijarde neplačanih davčnih prispevkov, dajatev. Tukaj se mi zdi, da ne prejšnja, ne sedanja vlada ne najde ene rešitve, na kakšen način bi to zadevo učinkoviteje pobirala. Ne govoriti, da so se te številke zmanjšale. Pridite v Državni zbor, pa povejte, ko bo ta številka padla pod 1 milijarda, ne pa, da se je zmanjšalo pri 1,4 milijarde evrov nepobranih davkov, da se je ta številka zmanjšala mogoče za 10 ali pa za 4 milijone evrov. Pridite v Državni zbor, ko bomo rekli, glejte, ta številka pa ni več 1 milijarda, ali pa 100 milijonov ,ali pa 200 milijonov. Edini ukrep, ki ga je pri pobiranju teh davkov uvedla, je bila vlada Janeza Janše, ki je uvedla, da morajo biti javno razkriti davčni dolžniki. In še takrat nekatere stranke sedanje koalicije tega predloga niste podprle. To se mi zdi en tak potencial, ki bi moral biti bolj optimiziran, bolj izkoriščen. Dejstvo je tudi, da vse kaže na to, da bomo višje stopnje davka na dodano vrednost dobili kot trajen zakon in tukaj gre še za eno povečanje davkov s strani vlade Mira Cerarja in koalicija Desusa in SD. Že na Odboru za finance in monetarno politiko je bilo večkrat rečeno, da če tega davka ne povečujete, zakaj je potem treba sprejeti nov zakon. In spoštovana koalicija, predvsem več poguma bi lahko naredili, da bi razbremenili določeno poslovno okolje v Sloveniji; na eni strani poslušamo predstavnike Združene levice, ki razlagajo, kako je kapital premalo obremenjen, kako je treba dodatno zaostriti te pogoje, na drugi strani pa lahko vsaj iz medijev razberemo, da se večina multinacionalk v Sloveniji umika, umikajo se v sosednja mesta, umikajo se v Zagreb, umikajo se v Budimpešto, umikajo se v Beograd, umikajo se v Bratislavo iz nam vsem skupaj znanih razlogov, zato ker ta vlada, prejšnja vlada ne zna spremeniti ali izboljšati poslovnega okolja. Zadnji primer selitve Hewlett Packard dosti jasno pove, da ne naštevamo vseh multinacionalk, ki selijo sedeže iz Slovenije v sosednja mesta in s tem Slovenija izgublja dobro plačana delovna mesta, predvsem je pa treba povedati, da bodo sedaj te multinacionalke plačevale davke v drugih državah in financirale javno šolstvo, javno zdravstvo drugih držav. Druga zadeva, ki se mi zdi zelo pomembna, da ponovno kljub večkratnim opozorilom s strani opozicijskih poslank in poslancev ta vlada ne zna narediti neke konkurenčne trošarinske politike. Predvsem glede na bolj optimistične makroekonomske napovedi sem pričakoval, da bo Vlada naredila kaj v tej smeri. Vendar, žal, v tej smeri ne kaže nobenih izboljšav. Dejstvo je, da so naftni derivati predragi v Sloveniji in da ne znamo pobrati tistega, kar bi lahko. Spomnimo se samo nekaj let nazaj, ko smo prav na osnovi cen naftnih derivatov lahko gradili v Sloveniji tudi del turizma. Tega se, bi rekel, ne zavedate kljub večkratnim opozorilom. Danes smo dejstvo, da je tako cena bencina kot cena dizla v sosednji državi Avstriji pri litru cenejša za približno 20 centov, in danes tisti, ki imajo to možnost, ki prebivajo ob tem obmejnem pasu, hodijo in točijo naftne derivate v sosednji državi. Ampak s tem se je pa treba zavedati tudi, da s tem polnijo avstrijski proračun, ali madžarski, ali hrvaški proračun in s tem financirajo javno šolstvo, javno zdravstvo sosednjih držav, namesto da bi financirali domači. Tukaj se mi zdi velika napaka, ki jo delate, vendar nobena opozorila, nobeni predlogi s strani opozicijskih poslank in poslancev ta sedanja vlada in koalicija Stranke modernega centra, Socialnih demokrati in Desusa ne upošteva. Vprašanje, ki ga vam bi zastavil, spoštovana državna sekretarka, in pričakujem odgovor, vem, da ne morete z nekimi konkretnimi številkami na prihodkovni strani – umik države iz gospodarstva. Mislim, da o tem je bilo bore malo tudi govora na odborih, vendar strategija upravljanja državnega premoženja je sprejeta. Zanima me: Koliko naložb namerava država dati na prodajno stran v letih 2016 in v letu 2017? Zanima me: Ali bo katera izmed teh naložb tudi naložba, ki kotira na borzi? Drugi del, ki je tudi povezan s tem proračunom, ki bi vam zastavil vprašanje in pričakujem vaš odgovor je – vemo vsi, da na Ustavno sodišče so delničarji in upniki bank vložili tožbo in, bi rekel, odškodnino za nasproti direktivi, ki je bila sprejeta v Državnem zboru v zvezi z izbrisom malih delničarjev Nove kreditne banke Maribor in ostalih bank in upnikov izbrisa podrejenih obveznic. Zanima me: Ali so v tem proračunu upoštevane kakšne rezerve za leti 2016 in 2017? Kajti, prepričan sem, da Ustavno sodišče do takrat bo sprejelo neko odločitev. In v primeru, da bi Ustavno sodišče dalo prav izbrisu malim delničarjev in izbrisu imetnikom podrejenih obveznic: Ali ste sposobni zagotoviti te odškodnine in ali so te odškodnine že upoštevane mogoče v teh proračunskih dokumentih za leti 2016 in 2017? Osebno bi bil presenečen, če bi ta odločitev v katero drugo smer šla, vemo pa vsi tukaj, da že tisti osnovni zahtevki, osnovni izbris, verjetno presega milijardo evrov. Mislim, da v tem uvodnemu delu je bilo povedanega dovolj, ne bom ponavljal besed, ki jih je izrekla bivša predsednica vlade pa tudi članica tega parlamenta, dve izgubljeni leti sta pred nami. Mislim, da tukaj gre zadeva navzdol in pogrešam predvsem pri tej vladi, pri tej koaliciji več poguma. Okolje in makroekonomski podatki, tudi projekcije za naprej so vam bistveno bolj ugodne, bistveno bolj optimistično narejene, kot so jih imele prejšnje vlade. Iz tega dokumenta ni razvidno, da bi pa tudi pri tej koaliciji, pri tej vladi Mira Cerarja bil nek optimizem. Imam občutek, da ste se odločili, da prav velikih reform, prav velikih zgodb ne boste delali. Usedli ste se, prepuščate se vetru, ki prihaja iz zahodne Evrope in iz izvoza, ki generirajo slovenska gospodarstva, in se boste prepustili temu. Vendar, poglejte, zadnji dogodki v Parizu in vsesplošna situacija lahkote pozitivne trende zelo hitro obrnejo navzdol. Predvsem me zanima: Kakšen scenarije pričakujete v teh zadevah? Imamo v Sloveniji veliko problematiko z migrantsko politiko, ki prazni na veliko slovenski proračun. Ta zadeva se lahko še zaostri, ta zadeva se lahko še poveča in prepričan sem, da te vaše številke, ki so navedene za reševanje te politike, in dejansko fiksni stroški, ki jih bomo s tem imeli, niso realni, ampak da so podcenjeni. Na drugi strani pa pogrešamo predvsem to, da ta vlada glede na postavke, ki jih imamo za področje policije, za področje vojske, za področje civilne zaščite, nekako zapostavlja predvsem tisto v danem trenutku eno izmed najbolj pomembnejših postavk – varnost državljank in državljanov Republike Slovenije. Tukaj so bila večkratna opozorila s strani poslank in poslancev, vendar ste se vi ponovno, tako kot tudi pri vseh ostalih amandmajih, odločili, da ne podprete niti enega amandmaja, ki so jih predlagale opozicijske poslanske skupine.
Besedo ima gospod Janko Veber, pripravi naj se gospod Uroš Prikl.
Hvala za besedo in lep pozdrav vsem. Prepričan sem, da imamo v Sloveniji bistveno večji potencial, kot je ta hip zapisan v proračunu za leto 2016 in leto 2017, še posebej, če se oprem na dejstvo, da smo dokapitalizirali banke in da so te po vseh merilih, ki veljajo znotraj bančnega sistema, občutno predokapitalizirane; tudi znotraj evro območja imamo daleč najbolj dokapitalizirane banke. Po drugi strani pa lahko zasledimo po gradivu, ki ga je pripravil in ga bo predstavil ne nazadnje tudi ekonomist, gospod Bole, na poslovni konferenci v Portorožu, stanje, da pravzaprav posojila kumulativno v Sloveniji upadajo bolj letos kot pred začetkom finančne krize. Ta dva podatka zagotovo ne gresta skupaj in to je eden od tistih podatkov, kjer utemeljeno trdim, da imamo bistveno večji potencial v Sloveniji, kot je ta hip zapisan v proračunu. Ob tem je treba povedati, da pa depoziti podjetij in tudi depoziti prebivalstva pravzaprav v bankah naraščajo. Torej, poleg dokapitalizacije, ki se je zgodila iz proračuna in za katero smo se zadolžili, rastejo tudi depoziti podjetij in depoziti prebivalcev. Če ne bomo naredili tega preboja in vendarle sprostili ta potencial, ki je v bankah, zato da lahko dvignemo gospodarsko rast – dejstvo je, da skorajda 26 % slovenskih podjetij ima težave z dostopi do virov financiranja, to je zelo visok odstotek, ki govori o tem, da potencial v podjetjih je, da iščejo vire, vendar naše banke pač tega ne počnejo. Nekaj podobnega je pravzaprav tudi s prebivalci. Prepričan sem glede na to, da imamo, ker smo dvakrat manj zadolženi prebivalci, kot so prebivalci v povprečju v drugih državah Evroskupine, izjemen potencial tudi v tem, kajti ta skrbnost v Sloveniji, če se lahko s strani bank zagotovi tudi ugodne kredite, se bo odražala v tem, da bodo poskušali investirati predvsem v izboljšanje stanovanjskih razmer, pomagati mladim, pri tem da si pridobijo stanovanja ali sami ali pa seveda tudi skupaj s starši. Skratka, ta potencial je ravno tako izjemen v prebivalcih, vendar ga ne izkoristimo. Tako se v nekem trenutku postavlja vprašanje, zakaj pravzaprav ne sprostiti tega potenciala, ki v Sloveniji je neprimerno višji kot v drugih državah, poleg tega pa imamo v tem proračunu kar velike obveznosti zaradi poplačila najetih kreditov. Če seveda ni gospodarske rasti, toliko manj lahko odplačujemo te kredite. Slovenija sedaj ima eno najvišjih gospodarskih rasti znotraj Evroskupine, vendar ob tem potencialu, ki sem ga omenjal, bi bila lahko ta gospodarska rast in s tem tudi bruto domači produkt morebiti celo enkrat višji, kot je ta hip. Ta potencial bi se zagotovo poznal pri razdolževanju proračuna in tudi pri izboljšanju standardov in pogojev za delo gospodarstva in standarda pri ljudeh. V tem proračunu sicer zasledimo tudi pri pomembnem potencialu, o katerem zelo veliko govorimo, gre za lesnopredelovalno industrijo, usmeritev, da bo tam nekje okoli 50 milijonov evrov vendarle namenjenih tudi za področje lesnopredelovalne industrije. Ampak, če realno ocenimo, v ta sektor se skorajda 20, 25 let ni vlagalo in zato je ta lesnopredelovalna mreža pravzaprav razpadla in zato bi bilo treba investirati več kot 50 milijonov. Po mojem mnenju bi se dalo zagotovo vsaj sto milijonov evrov investirati v lesnopredelovalno verigo in s tem seveda izkoristiti ta potencial, ki ga imamo tudi v naravi. Torej, če ne izkoriščamo potenciala gospodarstva, ljudi in tega, kar imamo v naravi, potem je proračun skromnejši in trdim, da je zaradi tega tudi ta proračun skromnejši. Dejstvo je, da se seveda močno oklepamo teh standardov in pravil, ki jih sprejmemo ali se določijo znotraj Evroskupine ali pri Evropski komisiji. Ne nazadnje se je tudi fiskalno pravilo zapisali v ustavo in sam minister za finance je povedal, da se pričakuje lahko v naslednjih petih letih, da bomo v skladu s tem fiskalnim pravilom uravnotežili naše izdatke oziroma zadolženost Slovenije. Pa vendarle, če ocenjujemo, da bomo zaradi tega, če ne bomo vlagali v gospodarstvo, če ne bomo omogočali ljudem, da investirajo, kaj nam pomaga potem uravnoteženje javnih financ, če v bistvu vmes obubožamo. Torej, kako bomo potem reševali probleme, ko bomo siromašnejši zaradi tega, ker nismo vlagali zdaj, ko dejansko je mogoče vlagati in ko so tudi sicer, če gledamo dostopnost virov na tujih trgih, razmere zelo ugodne. Če se dotaknem tudi konkretnega primera na področju gospodarstva, ki ima velik potencial za celotno gospodarstvo v Sloveniji in s tem tudi za ustvarjanje delovnih mest, če se dotaknem študije, ki sta jo leta 2005 izdelala dr. Mramor, zdajšnji finančni minister, in ekonomist gospod Bole, je razvidno, da je od vsakega milijona ton pretovorjenega blaga v pristanišču Luke Koper v slovenskem gospodarstvu odvisnih 450 delovnih mest. Torej, Luka Koper je en tistih neizkoriščenih potencialov, ki ga v Sloveniji imamo zaradi svoje geostrateške lege, pa vendarle se ne omogoči Luki Koper, da udejani svoj potencial. In ob dejstvu, da je odvisno 450 delovnih mest od vsakega milijona pretovorjenega blaga in če vemo, da danes Luka Koper pretovori 18,9 milijona ton tovora, je to 8 tisoč 505 delovnih mest, ki je ta hip odvisno od tega, kakšen pretovor bo v prihodnje in seveda tudi, ali bomo celo povečali odvisnost delovnih mest od pretovorjenega blaga. Potencial pa Luka Koper ima celo do 35 milijonov ton. Če pogledamo še sicer podatek, da sama pristaniška dejavnost ustvari 200 milijonov evrov dodane vrednosti, torej vsak evro prihodka v pristaniški dejavnosti ustvari še dodatnih 1,12 evrov dodane vednosti in dodatno zaposluje 1,6 ljudi. Torej, konkretno vlaganje v Luko Koper pomeni, da se bo zaposlovanje v vsej Sloveniji začelo še hitreje reševati in vsak evro, ki se zgodi v tej infrastrukturi strateškega pomena, je velika dodana vrednost. Če tudi po študijah, ravno tako ekonomistov, vezano na Luko Koper povem, da vsak milijon ton pretovora v Luki Koper posredno in neposredno generira skoraj 78 milijonov evrov storitev in blaga v celotnem gospodarstvu, potem dobimo občutek, za kako velik potencial gre. Povem vam pa podatek iz študije gospoda Boleta in gospoda Jereta iz leta 2014 – torej, vse kar sem predstavljal, temelji na podlagi podatkov, ki so jih pripravili ekonomisti. Torej ta potencial je dejansko zelo neizkoriščen; skratka, nekako nerazumno, da tudi v tem obdobju, ko se pogovarjamo o črpanju evropskih sredstev, ne prisluhnemo Luki Koper in, recimo, od 159,7 milijonov evrov sredstev, kolikor jih Slovenija ima v kohezijski ovojnici, se ta hip ne planira niti milijon ali pa še manj ne za infrastrukturo, ki jo Luka Koper potrebuje za to, da lahko zagotavlja svojo rast. To, kar pričakujejo, je, da bi od teh 159,7 milijona evrov prišli do vsaj 6 milijonov evrov sredstev, s katerimi bi lahko hitreje in učinkoviteje zgradili privez v bazenu 3 za pretovor avtomobilov in nov hod s tirnimi zmogljivostmi, kar je ocenjeno za sofinanciranje tam nekje od 5 do 6 milijonov evrov. Torej, zelo konkreten projekt, ki bo zagotovo tudi lahko realiziran, ker so dovoljenja praktično pridobljena, gre pa za to, ali se bo Luko Koper podprlo pri teh prizadevanjih, da pridobi ta evropska sredstva ali ne. Po drugi stran ne gre za denar proračuna; torej, sam proračun ne prispeva k temu ničesar, gre za sredstva Luke Kope in evropska sredstva, ki jih potem lahko pridobijo. To so zagotovo po mojem mnenju zelo pomembni izzivi za obdobje 2016–2017 in seveda tudi za naprej, ki so še neizkoriščeni, zato govorim o tem, da je ta potencial bistveno večji v Sloveniji, kot ga ta hip lahko vidimo in je zapisan v tem proračunu. Če k temu dodam tudi naslednje dejstvo, da smo pred kratkim opravili tudi izjemno obsežno razpravo v Državnem zboru glede izgradnje drugega tira, potem je to naslednji projekt, o katerem lahko ponovno govorimo, da je izjemen potencial, kajti ves tovor seveda, ki ga Luka ustvari, je v funkciji, če ga potem pripeljemo do gospodarstva. In se točka zasičenosti obstoječe proge Koper–Divača, glede na rast tovora v Luki Koper, pričakuje že v letu 2018. Torej je že pred vrati tista točka, ko bomo imeli zelo velik logističen problem, ali bomo lahko pravočasno pretovorili in pripeljali ta tovor do gospodarstva. Kako pomemben je čas danes v gospodarstvu, pa mislim, da se vsi zavedamo, kajti enostavno si ni mogoče privoščiti, da bi prihajalo do zamud, kajti s tem postajaš nekonkurenčen, neresen partner, Slovenija pa zagotovo ni država, ki bi lahko na tem področju bila neresna, ker ima resnično zelo močan potencial. No, in ta drugi tir ima pripravljeno dokumentacijo. Pridobiva se gradbeno dovoljenje, tako da bo pripravljeno vse že v tem letu praktično za to, da se lahko investicija začne izvajati. Ko pogledamo razmišljanja, da se naj bi ta investicija izvajala z javno-zasebnim partnerstvom, lahko ugotovimo, da tudi če gremo v to obliko financiranja, ne bo šlo brez 80-, 90-odstotnega vložka države, kajti sicer infrastruktura ne vrača tiste dodane vrednosti zasebnemu vlagatelju, ki jo pač pričakuje, ko se odloči za neko investicijo. Torej, zakaj vztrajati pri javno-zasebnem partnerstvu, če tako in tako ne bo šlo brez javnih sredstev? Po drugi strani je tudi s strani gospodarske zbornice pravzaprav že pripravljen kar konkreten predlog oziroma Sekcije za promet, ki ga lahko ne nazadnje zasledimo tudi na spletni strani Sekcije za promet, kjer predlagajo takojšen mednarodni razpis za izgradnjo drugega tira, ki bo dal seveda tako končno vrednost te investicije kot tudi vire financiranja. Torej, gospodarstvo nam ponuja rešitev in zakaj ne bi te rešitve ravno tako povzeli in vendarle zaprli to razpravo in dali en zelo pozitiven in jasen signal, da se v Sloveniji zavedamo svojega potenciala in da to lahko realiziramo v zelo kratkem času? Velik potencial in veliko zanimanja in ta časovna dinamika je ta hip izjemno pomembna, kaže tudi na to, da se je Mercedes odločil za Luko Koper. Torej, distribucija vozil Mercedes bo šla skozi Luko Koper in pomeni, da imamo tudi pri izjemno zahtevni avtomobilski industriji zelo visoko stopnjo zaupanja glede zmožnosti transporta skozi Luko Koper. Bilo bi resnično nesprejemljivo, da se nam potem zgodi, zaradi tega ker se predolgo pogovarjamo ali pa iščemo zasebnega partnerja, da se, recimo, drugi tir ne udejanji že v trenutku, ko bo dejansko ta kritična točka, ki sem jo prej omenil, leta 2018 dosežena. Torej ta potencial, ki ga imamo, je v Luki Koper in v Slovenskih železnicah zagotovo zelo velik. Poglejte, Slovenske železnice so tudi ključne, če so konkurenčne, in večji tovor kot gre čez Luko Koper, so Slovenske železnice zagotovo eden od operaterjev, ki bo zagotovo lahko prepeljal večji del tega tovora, pomeni, da bo tudi izjemno poceni in bo pomagal pravzaprav pri razvoju tudi vseh ostalih regij, kamor peljejo železnice. Ta konkurenčnost je izjemno pomembna potem prav za ves potencial tudi v odročnejših krajih. To, kar mogoče temu proračunu manjka ravno zaradi tega, ker se ni izkoristilo vseh teh možnostih, ki jih imamo skozi dokapitalizirane, predokapitalizirane banke in nezainteresiranost za financiranje gospodarstva, je seveda premalo sredstev za to, da se hitreje spodbudi gospodarstvo in zaposlovanje v območjih, ki so opredeljena v Sloveniji kot problemska območja zaradi velike stopnje brezposelnosti. To so območja, kjer je bilo gospodarstvo že zelo razvito in je zagotavljalo zelo veliko število delovnih mest, zaradi finančne krize so postale manj konkurenčne zardi odročnosti in seveda se je ta potencial bistveno zmanjšal. Torej, tudi posredno z razvojem Luke Koper, Slovenskih železnic oziroma izgradnje drugega tira pomagamo takšnim območjem, da lažje zaživijo, ker so transportni stroški nižji zaradi velike donosnosti tega glavnega tovora na baltskem koridorju in ne nazadnje na mediteranskem koridorju, katerega pravzaprav jedrno pristanišče predstavlja Luka Koper. Mogoče samo še ta podatek, ki sem ga prej pozabil omeniti, Luka Koper ima že ta hip večji pretovor avtomobilov kot luka v Barceloni. Torej, zelo spodbudni, zelo optimistični podatki in če k temu dodam, recimo, da je v te regije, ki sem jih prej omenil, torej za problemska območja z visoko stopnjo brezposelnosti, tukaj imamo predvsem Maribor kot tisto, tudi Prekmurje, tudi Pokoplje, ki je sestavljeno iz Kočevske in Bele krajine, zagotovo velik gospodarski potencial. Mislim, da se vsi zavedamo, kako velik gospodarski potencial je nekoč že bil v Mariboru, kako velik je bil na Kočevskem, kako velik v Beli krajini in tudi na drugih območjih, ki so tretirana kot problemska območja zaradi trenutne visoke stopnje brezposelnosti. Seveda, pozdravljam tudi ta proračun v temu smislu, da je vsaj tisti minimalni delež vendarle prišel v proračun, ki je potreben za to, da se tudi železniška proga podaljša, torej gre za kočevsko progo, in se v letu 2016 upam, da zaključi, čeprav so sredstva planirana v letu 2016 in 2017, ampak predvsem v letu 2016 je pomembno, da se izvedejo dela, ki so pomembna za tovorni promet. Potniški seveda potem lahko, če smo že toliko let čakali, čaka še kakšno leto oziroma se začne v letu 2017. Tako seveda proračun ponuja roko – ta hip, ki je predložen – za razvoj, vendar ta razvoj bi bil lahko bistveno bistveno močnejši, če bi ves ta potencial, ki sem ga omenjal, spravili v tok in ne delali teh težav, da se odmika gospodarska kriza še za naslednjih, ne vem, pet let in podobno, ko bodo mogoče vsi drugi že v tem obdobju daleč pozabili na gospodarsko krizo, mi se bomo pa še vedno z njo ukvarjali, ker smo sprejeli fiskalno pravilo, ki je za nas pomembnejše kot pa, recimo, gospodarska rast, s katero ravno tako lahko pokrivamo vse obveznosti do kreditov, ki so bili najeti, brez težav, brez da bi kakršnakoli fiskalna pravila sprejemali. Mogoče je vprašanje, ne vem, ali se nam minister za finance v nadaljevanju še pridruži ali ne, ampak vendarle konkretno vprašanje bi imel tudi za njega: Kako gleda pravzaprav na model financiranja drugega tira in ali je resnično tako velika umetnost v Sloveniji, da ne bi prišli do odobritve na Vladi za odločitev za mednarodni razpis, na podlagi katerega bi dobili vrednost investicije in vire financiranja? To bi zagotovo bila ena od tistih točk, ki bi nadgradila razpravo, ki je bila opravljena v Državnem zboru in praktično vse poslanske skupine v Državnem zboru podpirajo izgradnjo drugega tira, ker se zavedajo pomena te investicije za razvoj gospodarstva in tudi Slovenije. Da ne bom govoril samo o gospodarstvu in o teh območjih, ki so resnično izjemno potrebna pomoči, se kaže velik potencial tudi v razvoju turizma s tem, če se odpre tudi izgradnjo potniškega terminala v Luki Koper. Dejstvo je, da ta hip prihajajo k nam zelo velike ladje s številnimi potniki, vendar se praktično zelo kratek čas zadržujejo v Sloveniji. Zelo veliko razpravljamo o Lipici, ne vemo, kako zapolniti tiste hotele, zelo velik potencial imamo tudi na Gorenjskem. Vsak, ki pride v Slovenijo in če mu omogočiš en dober suport in predstavitev Slovenije, tako raznolike države na tako majhnem prostoru pravzaprav ne srečaš nikjer v svetu. Tudi ta vložek v potniški terminal je zagotovo ena od tistih investicij, ki je izvedljiva v zelo kratkem času, turizem pa že danes prinaša Sloveniji nekje okoli 12 % bruto domačega proizvoda in zakaj ne bi tudi ta potencial poskušali nadgraditi s tem, da še več ljudi pride tudi po tej pomorski poti v Slovenijo in te potnike potem razpršimo širom po Sloveniji in jim omogočimo čudovito doživetje. Pri potniškem terminalu ravno tako ne gre za neke velike vrednosti, dva do tri milijona evrov sofinancerski delež bi, recimo, bil dovolj iz te ovojnice, ki je sicer tudi v Evropi namenjena za izgradnjo tako imenovanih pomorskih avtocest. Mislim, da s temi nekaj predlogi, ki sem jih podal, nam bo veliko laže v letu 2016 in 2017 in seveda tudi naprej. Hvala.
Besedo ima gospod Uroš Prikl. Pripravi naj se gospa državna sekretarka.
Hvala lepa za besedo. Spoštovani predsednik, spoštovane kolegice in kolegi, predstavniki Vlade! Danes se pogovarjamo o proračunih za leti 2016 in 2017. Ta sta ključna, če ni nekih izrednih razmer, najpomembnejša akta, ki se sprejemata v Državnem zboru. In vedno je bilo tako in vedno bo, da so potrebe, želje, tudi apetiti, če hočete, absolutno večji, kot pa so dejanske zmožnosti finančnih sredstev v samem proračunu. Ob tem je treba vedeti tudi to, da smo si z nedavno sprejetim Zakonom o fiskalnem pravilu na nek način še dodatno omejili srednjeročno potrebe, ki bi jih posamezni resorji, posamezna ministrstva za izvajanje svojih programov še dodatno imeli. Zakaj je po mojem mnenju tudi sicer proračun tako pomembna zadeva? Če pregovorno drži, da gre vsaka ljubezen skozi želodec, zagotovo drži tudi to, da gre vsak program, najsibo ambiciozen bolj ali manj ambiciozen – seveda trdim, da je program te vlade ambiciozen za razliko od nekaterih v opoziciji –, odvisen in gre skozi razpoložljiva proračunska sredstva v posameznem obdobju. Kaj so poglavitni cilji proračunov za leti 2016 in 2017? Zagotovo javnofinančna konsolidacija v naši državi. Kot dve, zagotovo spodbujanje gospodarske rasti in kot tri zagotovo udejanjanje, uresničevanje v socialni državi, kar je ne nazadnje tudi zapisano v najvišjem aktu te države, to je v naši ustavi. Seveda za dosedanje teh ciljev je treba imeti vizijo, je treba imeti ideje, predvsem pa tisto smelost, tisto hrabrost, tisti pogum, da te zadeve seveda tudi udejanimo. Strinjam se z vsemi vami, ki ste predhodno govorili, da je treba najprej ustvariti in šele v nadaljevanju deliti. Ampak ne ločeno, eno brez drugega. Proračun je pač tak, da na eni strani zbira prihodke, na drugi strani pa kot odhodke namenja sredstva tistim, ki so te pomoči najbolj potrebni. Ustavil se bom tukaj. Ustavil se bom, prvič, na področju sociale. Zelo sem vesel, da je Ministrstvo za delo doseglo na nek način, ampak dejansko 65-milijonski porast proračunskih sredstev, primerjalno gledano v letu 2016 z ocenjeno realizacijo v letošnjem letu. Še posebej je spodbudno to, da je na področju aktivne politike zaposlovanja, konkretno na spodbudah za zaposlovanje, porast teh sredstev čez 38 milijonov evrov. Prav tako sem zadovoljen, da generalno gledano na področju trga dela in delovnih pogojev ni upada, ampak je rahel pribitek oziroma nekaj milijonov sredstev več na tem področju. Prav tako velja to za državne štipendije, kjer bi še posebej izpostavil državne štipendije ter štipendije za nadarjene ter nagrade za trajnostni razvoj, ki imajo – primerjalno gledano leto 2016, predlog proračuna, in realno naprej ocenjena realizacija v letošnjem letu – porast 31,8 milijonov. Ni nazadovanja tudi na področju socialne varnosti, na področju sociale, ni nazadovanja oziroma upada sredstev tudi na področju družinske politike, dasiravno bi si nekako v podzavesti želel, da bi bilo potrebnih manj sredstev za socialo, ker bi to pomenilo, da socialno ogroženih ni; na žalost lahko pa ugotavljamo skozi različne analize, skozi različne izsledke, da se na žalost v zadnjem času število revnih oziroma tistih, ki so na meji socialne izključenosti ali celo pod njo, zvišuje. Verjamem, da bo obdobje realizacije naslednjih dveh proračunov pomenilo tisto prekretnico, ko temu več ne bo tako in se bodo pozitivni trendi začeli kazati tudi na tem področju. Moram povedati, da iskreno obžalujem, da ni bilo dogovora med predstavniki vlade, konkretno finančnega ministrstva, in predstavniki lokalnih skupnosti, da ni bil dosežen sporazum, ki bi na nek način občinam pomenil – sem prepričan da zdržno, v predpostavkah racionalnosti in smotrnosti – zdržno financiranje in kot rečeno, tega sporazuma ni bilo. Če bi bil nepoboljšljiv optimist, bi lahko rekel, morda pa se vendarle še tik pred zdajci kaj premakne. Veseli me, da je bil dosežen sporazum med vlado in predstavniki sindikatov v javnem sektorju, dosežen sporazum, ki pomeni na nek način, da so pogajalci dosegli tisto kompromisno rešitev in na ta način pripeljali barko v varne vode. Veseli me tudi, ne če, ampak ko bo – in verjamem, da v najkrajšem mogočem času – ustanovljen tudi tako imenovani REC, rezervni demografski sklad, ki bo pomenil dolgoročno vzdržnost javnih financ generalno, predvsem pa blagajne ZPIZ, torej Zavoda za pokojninsko in invalidsko zavarovanje in hkrati pomenil takšne pokojnine, ki si jih ljudje po 30-, 35-, 40- in večletnem delu, garanju in plačevanju prispevkov seveda tudi zaslužijo. Morda stavek ali dva glede dohodninske politike, fiskalne politike, če hočete. Veseli smo, da smo dosegli cilj, da smo ohranili tudi v proračunih za leto 2016 in 2017 tako imenovani oziroma četrti dohodninski razred in ta bo seveda ostal, ker je pravičen in v tej dani situaciji mora biti vse do takrat, dokler ne bo optimalnih sprememb na področju davčne oziroma fiskalne politike, ki pa bodo, to pa moram tukaj jasno in glasno eksplicitno opozoriti, ki pa bodo – spremembe namreč – ščitile delo in ne kapital. Seveda si obetamo mnogo tudi od delovanja SDH oziroma od sprejete strategije. Obetamo si to – ne obetamo, pričakujemo to –, da SDH ne bo šlo zgolj za prodajo, da ne rečem razprodajo, ampak bo šlo za prodajo tistega dela premoženja, za katerega smo se pač tako odločili, da ga prodamo, in to po najboljši, najvišji, najoptimalnejši ceni, pri tem pa bodo upoštevani strateški interesi države, predvsem pa, da ne bodo s tem prizadeta številna delovna mesta, ki bi se z nepremišljenimi potezami lahko zgodila. Prav tako pa verjamemo in prepričani smo v to, da bo SDH vodil tudi tako dividendno politiko, ki bo v korist javnih financ, predvsem pa državljank in državljanov, ki so to premoženje nekoč družbeno, danes še državno, tudi ustvarjali. Ob zaključku. Seveda na tistem delu, ki se daje na področju sociale, torej na odhodkovni strani; prepričan sem, da bomo z ukrepi, ki se načrtujejo in ki imajo nekako svojo osnovo, svojo platformo v obeh omenjenih proračunih, o katerih se danes pogovarjamo, da bomo zaščitili tiste ciljne skupine, ki so najbolj ogrožene. Tukaj moram na žalost ugotoviti, da so med njimi tudi upokojenci. Ti so plačali največjo ceno v vsej tranziciji in posttranziciji, če lahko temu tako rečem, med vsemi kategorijami prebivalcev. Končno bomo po daljšem času naredili korak naprej, preskok z usklajevanjem oziroma valorizacijo pokojnini, ki ne bo velika in ne bo visoka. Na žalost je pač takšna formula, takšna je zakonska osnova, bo pa in bo pomenila ustavitev trenda realnega padanja vrednosti pokojnin in čeravno za nekaj evrov ali pa nekaj 10 evrov na letni ravni, bo pomenila, da bodo te pokojnine ohranjale realno vrednost in v nadaljevanju pričakujemo tudi, da se bo ta realna vrednost tudi dvignila. Seveda pričakujemo, da bomo širili višino regresa in obseg upokojencev, ki bodo do tega regresa upravičeni. V nadaljevanju, kot rečeno, bo enkrat nekoč nekdaj treba tudi kakšno reči o formuli za izračun pokojnine. Kot rečeno, rezervni demografski sklad je pred vrati, bo zaživel in če hočemo imeti rezervni demografski sklad, ki bo po meri človeka, po meri upokojenca in bo svojo nalogo vzdržnosti pokojninske blagajne opravljal, tako kot se mora, je treba k temu pristopiti resno in temeljito. Prav tako pa pričakujemo, da bo v naslednjem letu zaživel oziroma bo izpisan in medresorsko usklajen – medresorsko mislim tudi med vsemi deležniki – tudi zakon o dolgotrajni oskrbi, o čemer govorimo že leta in leta. Za rezime; s proračunom ni, verjamem, nihče povsem zadovoljen; če govorim tukaj o ministrih, če govorim tukaj o poslancih, verjetno lahko govorim tudi o vseh prebivalcih te države, a hkrati menim, da ni nihče tudi povsem nezadovoljen. To pomeni, da je sprejeta oziroma bo sprejeta, ko bomo izglasovali oba proračuna, tista kompromisna rešitev, ki bo omogočala takšno politiko te države, ki bo imela za rezime udejanjanja ciljev, ki smo si jih zapisali tako v koalicijski pogodbi in ki smo jih obljubili volivkam in volivcem pred temi volitvami. Kljub spodbudni napovedi, kljub temu da se sicer sramežljivo, pa vendarle nekoliko znižuje število brezposelnih, ob tem da so makroekonomske napovedi relativno – govorim relativno – ugodne, pa je vendarle potreben napor in racionalnost pri udejanjenju, pri realizaciji samega proračuna in zastavljenih ciljev, če si želimo: prvič, ekonomsko uspešno; drugič, socialno pravično; in tretjič, regionalno uravnoteženo Slovenijo. Jaz in mi v Desusu verjamemo, da bo temu tako, zato je nesporna naša podpora obema proračunoma. Hvala lepa.
Besedo ima državna sekretarka na Ministrstvu za finance mag. Mateja Vraničar Erman.
Hvala lepa za besedo. Dovolite mi, da se osredotočim na nekaj ključnih poudarkov iz dosedanje razprave, najprej v zvezi s prihodki. Eno temeljnih načel proračunskega načrtovanja je, da je treba prihodke načrtovati realno, vendar konzervativno. Temu načelu smo sledili tudi glede na Zakon o fiskalnem pravilu pri pripravi teh dveh proračunov. Izhajali smo iz makroekonomskih kazalcev, kot jih je ocenil Urad za makroekonomske analize in razvoj, in pri tem upoštevali, da večino rasti bruto domačega proizvoda prispeva rast izvoza in manj rast domače potrošnje. Odvisnost rasti BDP od rasti izvoza pa pomeni, da rast BDP generira nižjo rast prihodkov, kot bi na prvi pogled pričakovali. Ne glede na to načrtujemo tako za leto 2016 kot tudi za leto 2017 na področju predvsem davčnih prihodkov, za katere velja to, kar sem v tem trenutku govorila, 2,7-odstotna rast za leto 2016 oziroma 2,8-odstotna rast za leto 2017. O trošarinah in davku na dodano vrednost je veliko govoril v uvodu tudi že minister, zato ne bi v bistvu tega ponavljala. Vsekakor pa je treba upoštevati, da drobnoprodajne cene pogonskih goriv ne oblikuje le trošarina, čeprav je treba povedati, da predstavlja pomemben sestavni del cene, ampak so pomembne tudi druge dajatve, na primer CO₂ dajatev, ki je bila uvedena na pogonska goriva v letu 2012. Davek na dodano vrednost ohranjamo na dosedanji ravni in hkrati ohranjamo tudi vse znižane stopnje davka na dodano vrednost, ki veljajo v bistvu doslej. Torej, obseg uporabe nižje stopnje davka na dodano vrednost v Sloveniji je eden najširših mogočih glede na evropska pravila. V zvezi z evropskimi prihodki naj ponovim svoje informacije še s seje Odbora za finance in monetarno politiko; v letu 2016 načrtujemo 112,4 milijona prihodkov iz stare finančne perspektive, gre za zaključek dela v letošnjem letu, in ti prihodki so realni. Na račun nove finančne perspektive pričakujemo prihodkov v višini 438,7 milijona in dodatna sredstva za odhodke v B bilanci; na področju kmetijske politike pričakujemo 312,6 milijona evrov in iz ostalih naslovov 63,9 milijona evrov. To skupaj pomeni 927,6 milijona prihodkov v letu 2016 iz naslova evropskih skladov. Te številke še ne vključujejo 73 milijonov evrov prihodkov, ki jih pričakujemo za obvladovanje stroškov finančne krize. Kakorkoli, v letošnjem letu smo načrtovali prihodke v višini 1 milijardo in 72 milijonov, kar pomeni, da ne načrtujemo v prihodnjem letu višjih prihodkov iz naslova evropskih sredstev kot v letu 2015. V zvezi s posameznimi vrstami odhodkov naj začnem s tem, da če ne bi nadaljevali z ukrepi, ki pomenijo omejevanje javnofinančnih odhodkov tudi v letu 2016 in 2017, bi morali odhodke državnega proračuna povečati za več kot 700 milijonov evrov. Dejansko pa predlog proračuna pomeni, da ohranjamo odhodke za približno slabih 220 milijonov evrov višje kot [[…]]Pardon, to sem omenjala prihodke. Odhodki so v bistvu za 400 milijonov nižji kot v letu 2015. Če pogledamo posamezne elemente odhodkov; na področju plač oziroma stroškov dela v javnem sektorju dogovor s sindikati pomeni 28 milijonov evrov več odhodkov, kot smo jih prvotno planirali v državnem proračunu. Celotno povišanje teh odhodkov je 148 milijonov, ampak če dogovor ne bi bil dosežen, bi bilo to povečanje 442 milijonov. Govorim za celoten javni sektor, približno 60 % te številke odpade na državni proračun. Na področju socialnih ukrepov je zagotovljenih ukrepov za približno 130 milijonov, ki nadaljujejo omejevalne ukrepe oziroma ki omogočajo postopno sproščanje dosedanjih omejevalnih ukrepov. Tudi v drugih državah, ko so izšli iz krize, niso zagotovili takojšnjega ponovnega plačila vseh pravic, ki so bile uveljavljene pred krizo, ampak so to sproščanje dogovorili postopno v skladu z javnofinančnimi možnostmi. V zvezi z odhodki za občine naj še enkrat poudarim, da povprečnina določa obseg prihodkov, ki so občinam namenjeni za pokrivanje zakonskih obveznosti. Ne govorimo torej o investicijah, ampak govorimo o zakonskih obveznosti ali pa, recimo, o splošnih obveznostih. Za financiranje tega je občinam namenjeno 54 % dohodnine, kar je v lanskem letu zneslo milijardo in 18 milijonov [[...]]Pardon, v letošnjem letu milijardo in 18 milijonov, v prihodnjem letu bodo občine iz naslova dohodnine dobile milijardo in 40 milijonov, še eno leto kasneje pa milijardo in 85 milijonov. Če ta sredstva ne zadoščajo, se doda finančna izravnava: v letošnjem letu slabih 60 milijonov, za prihodnje leto smo jo načrtovali dobrih 35 milijonov, 35 milijonov in pol. Z upoštevanjem dohodnine, ki pripada občinam, in temi sredstvi za finančno izravnavo, je občinam za leto 2016 zagotovljenih milijarda in 75,6 milijonov evrov. Za leto 2015 imajo občine zagotovljena sredstva v višini 1 milijarda in 77 milijonov, torej slab milijon in pol več kot za leto 2016. V letu 2017 nismo predvideli finančne izravnave, ne zato ker bi poslabšali finančni položaj občin, ampak zaradi tega, ker 54-odstotni delež dohodnine, ki pripada občinam v letu 2017, pomeni, da je občinam zagotovljenih milijarda in 85 milijonov evrov sredstev. Občinam smo šli nasproti tako z zniževanjem stroškov njihovega dela, že je bilo omenjeno, da naj bi do konca leta zagotovili še dodatnih 20 milijonov prihrankov na 5 milijonov že doseženih prihrankov, medtem ko zahteva občin, da bi povprečnina znašala 536 evrov, pomeni, da bi bilo treba za občine zagotoviti milijardo 105 milijonov sredstev. Z drugimi besedami, za približno 30 milijonov bi morali najti prihranke pri drugih resorjih oziroma omejevati drugo porabo. Vlada je ocenila, da je taka zahteva neizvedljiva, da je nemogoče v nekih normalnih uravnoteženih razmerah zagotoviti taka dodatna sredstva za financiranje občin. Ponudila je danes povprečnino 525 evrov, kar pomeni dodatnih 6 milijonov evrov povprečnine oziroma skupna sredstva bi znašala potem milijardo in 81 milijonov, vendar, kot rečeno, so občine tak predlog zavrnile. Mi bomo ne glede na to nadaljevali z ukrepi za znižanje stroškov občin. V zakonu o izvrševanju proračunov pa smo predlagali tudi nekatere druge rešitve, ki olajšujejo položaj občinam, pa se nanašajo na investicijski del, vendar več o tem v razpravi o zakonu o izvrševanju proračuna. Kar se tiče migrantske problematike, naj še enkrat poudarim, da je že v osnovnem predlogu proračuna bilo Ministrstvu za notranje zadeve tako za leto 2016 kot 2017 zagotovljenih dodatnih 30 milijonov evrov prav z namenom povečanja varnosti za slovenske državljane in državljanke in za premoženje na območju Slovenije. Poleg tega je bilo, kot že povedano uvodoma, zagotovljenih dodatnih 123 milijonov evrov za obvladovanje stroškov migrantske krize, pri čemer večino teh stroškov predstavljajo stroški za tako imenovane tranzitne azilante, pardon tranzitne migrante. Vprašanje je bilo postavljeno v zvezi z načrtovanjem stroškov za azilante, tiste torej, ki bi zaprosili za azil v Sloveniji. Te stroške načeloma načrtuje Ministrstvo za notranje zadeve, ki je v svoje projekcije oziroma v svoj finančni načrt vključilo tolikšno število mogočih prosilcev za azil v Sloveniji, kot pričakujejo, da jih bodo v letih 2016 oziroma 2017 dobili oziroma kolikor jih bo prerazporejenih v Slovenijo. Če pa bi bilo treba pospešiti to prevzemanje prosilcev za azil v Slovenijo, pa bo mogoče sredstva, ki so zagotovljena za obvladovanje migrantske problematike, uporabiti tudi za ta namen. Vzporedno s tem tečejo aktivnosti, ki naj zagotovijo omejevanje stroškov na posamičnega azilanta oziroma zagotovijo, da bodo ti stroški vzdržni. V zvezi z do sedaj nastalimi stroški in oceno prihodnjih stroškov, po našem mnenju ti dve oceni se ne razlikujeta oziroma si nista v nasprotju, ni pa mogoče te ocene enostavno vzeti za en mesec 6 in toliko milijonov stroškov in jih v bistvu opredeliti, kot da bodo zdaj to nastajali v celotnem naslednjem letu. Stroški oziroma predpostavke, na podlagi katerih smo ocenjevali stroške za prihodnje leto, so narejeni na predpostavki, da bi v Slovenijo vsakodnevno prišlo od 8 do 9 tisoč migrantov. V zvezi z investicijskimi odhodki in transferi: veliko smo danes že slišali, da so trendi na tem področju povezani v veliki meri s spremembami na področju črpanja evropskih sredstev, pa vendar je treba ugotoviti, da v letu 2016 zagotavljamo za 22 milijonov več sredstev na integralnih odhodkih za investicije in investicijske transfere in dodatnih 87 milijonov sredstev na namenskih postavkah, prav tako so te namenske postavke namenjene investicijam in investicijskim transferom. V zvezi s konkretnim vprašanjem glede naložb oziroma prodaje finančnih naložb države naj ugotovim, da je v pripravi letni načrt upravljanja s finančnim premoženjem. Vlada ga še ni imela priložnost obravnavati, je pa v zaključni fazi priprave in bo natančno opredelil, kakšne cilje naj bi v naslednjem letu zasledovali v zvezi z upravljanjem in tudi prodajo posameznih finančnih naložb. Zagotovo pa lahko rečem, da se nadaljuje postopek prodaje pri tistih 15 naložbah, v zvezi s katerimi je Državni zbor že dal svoje soglasje oziroma sprejel sklep o prodaji. V zvezi z morebitnimi odškodninami pri podrejencih, v zvezi s tem na Ministrstvu za finance sicer imamo posebno proračunsko postavko, kjer poskušamo kar se da realno oceniti potrebna sredstva za plačilo najrazličnejših odškodnin v sodnih postopkih, vendar je v zvezi s tem konkretnim primerom še veliko negotovosti in odprtih vprašanj, koliko naj bi ta odškodnina znašala. Zaradi tega bomo to vprašanje morali nasloviti v trenutku, ko bo sodba Ustavnega sodišča znana in ko bomo tudi videli, na kakšen način bo Ustavno sodišče, če bo odredilo, da je treba sodbo udejanjiti. V zvezi z izkoriščanjem potenciala oziroma s kreditnim krčem, tukaj naj rečem samo to, da v bistvu sem, kar se tiče izkoriščanja potenciala oziroma na podlagi katerih smo ocenjevali prihodke državnega proračuna, to sem že pojasnila. Sam kreditni krč pa je treba nasloviti z drugimi ukrepi in ni mogoče tega problema nasloviti direktno s proračunom, ampak z drugimi aktivnostmi, ki jih vodimo skupaj z Banko Slovenije. Glede zagotavljanja dodatnih sredstev za Luko Koper – gre za vprašanje, ki je v pristojnosti Ministrstva za infrastrukturo. Oni so tisti, ki morajo določati v bistvu, katere so prioritetne naložbe, ki jim bodo v letu 2016 in 2017 namenili sredstva. Toliko o tem. Glede sredstev za področje zdravstva pa bi prosila, če me lahko dopolni še kolegica. Hvala.
Izvolite, gospa sekretarka.
Najlepša hvala za besedo. Spoštovani poslanci in poslanke! Vprašanje je bilo glede 27 milijonov sredstev operativnega programa za izvajanje evropske kohezijske politike za področje zdravstvenih programov. To bodo programi, ki se bodo izvajali v letih 2016–2020. Namreč, Ministrstvo za zdravje se je z resornimi ministrstvi uspelo dogovoriti za porabo 26 milijonov 981 tisoč in še nekaj evrov sredstev predvsem za projekte preventive na primarnem nivoju. Potem nekaj manj kot 2 milijona za pilotni projekt vzpostavitve enotnih vstopnih točk za celostno obravnavo, zgodnjo obravnavo otrok s posebnimi potrebami na podlagi že obstoječe mreže razvojnih ambulant, cirka 1,5 milijona evrov bo šlo za dvig zdravstvene pismenosti, potem za preprečevanje škode in posledic prepovedanih drog 3 milijone, nekaj malega za opismenjevanja zdravega načina življenja za Rome, za programe obvladovanja škodljivega pitja alkohola 5 milijonov. Teh sredstev v proračunu Ministrstva za zdravje seveda za leto 2016 še ni vidnih; namreč sprememba Odloka o izvedbenem načrtu operativnega programa za izvajanje evropske kohezijske politike za programske obdobje 2014–2020, kjer so zajeti vsi ti projekti, jih je Vlada potrdila v začetku oktobra 2015. In sredstva za te projekte, ki sem jih navedla, so seveda letu 2016 in 2017 še planirana na SVRK in se bodo na Ministrstvu za zdravje potem nakazovala, takoj ko bomo iz SVRK prejeli odločitve o podpori za vsak projekt posebej. Ministrstvo za zdravje se pa pogaja tudi še za nekaj drugih kohezijskih sredstev, in sicer zlasti za področje dolgotrajne oskrbe in paliativne oskrbe. Govora in vprašanje je bil tudi glede udejanjanja zdravstvene reforme. Glede na to, da je predpogoj za izvajanje večine vseh teh programov, ki sem jih navedla, sprejeta Resolucija o nacionalnem planu zdravstvenega varstva 2015–2025, pomeni, da se bo zdravstvena reforma izvajala v letu 2016 in da bo večna finančnih učinkov potem vidna v letu 2017 in tudi zajeta v proračunu.
Hvala lepa, gospa Nina Pirnat. Želi še kdo razpravljati? Replika? Izvolite, mag. Marko Pogačnik.
Spoštovani predsedujoči, hvala za dano besedo. Replika na izvajanje državne sekretarke v zvezi s trošarinsko politiko. Mislim, da z odgovorom, ki ga je dala, v veliki meri zavaja tako Državni zbor kot širšo javnost. Omenila je, da na ceno naftnih derivatov ne vplivajo samo trošarina, pozabljajo pa povedati, da tudi vse ostale dajatve, ki so vpete na oblikovanje maloprodajne cene naftnih derivatov, da oblikuje Vlada Republike Slovenije. Slovenija je edina izmed evropskih držav, ki nima prosto oblikovanega trga naftnih derivatov. To se vidi pač v konkurenčnosti in danes smo dejansko državljani in državljanke Republike Slovenije v podrejenem položaju v primerjavi s sosednjimi državami, kjer so naftni derivati bistveno cenejši. Poglejte, treba je povedati eno zadevo. Tudi če bi cena nafte na svetovnem trgu bila 0 dolarjev, bi liter nafte v Sloveniji stal približno 80 centov; 80 centov, če bi bila cena nafte na svetovnem trgu 0. To so samo cene davkov, ki jih nabija država. In spoštovana državna sekretarka, maloprodajna cena naftnih derivatov je sestavljena – poleg trošarine, ki jo oblikuje Vlada – še iz takse CO₂, dodatka za zagotavljanje prihrankov v energiji, prispevka za zagotavljanje proizvodnje slovenske energetike in DDV. DDV ste dvignili za 2 %. Če bi DDV znižali, bi cena naftnih derivatov avtomatsko padla. Ne nazadnje, ko tako govorite, da trošarine znižujete; z nastopom mandata vlade Mira Cerarja in do danes ste to na trošarino dvignili za približno 2 centa. Povprečna cena, poglejte, iz podatkov Ministrstva za gospodarstvo in razvoj vam berem te podatke, ko 14-dnevno objavljajo tabele. Povprečna trošarina med letom 2012 in letom 2011 je bila približno 35 centov. Danes je pa 041,7. Da pa ne govorim, da je bila cena nafte na svetovnem trgu leta 2009 cenejša, kot je danes. Liter nafte je pa takrat v Sloveniji stal približno 80 centov. Potem je prišla pa vlada Boruta Pahorja, finančni minister Križanič in še ostali. In ste začeli drastično dvigovati trošarine in dodajati ostale obremenitve na maloprodajno ceno naftnih derivatov. Če bi Vlada želela, če bi Vlada imela interes, bi lahko to maloprodajno ceno znižala na osnovi tega, da bi znižala, bi rekel, svoje dodatke, ki jih nabijate na ceno gor. Ne nazadnje, zakaj ne razmišljate v tej smeri, da prosto oblikujete cene naftnih derivatov v Sloveniji? Vse ostale države, sosednje države, imajo takšno prosto oblikovanje mogočo. Pri tem je pa treba povedati, da država tu diktira maržo prodajalce in da je ta marža fiksna. Da ne boste slučajno sedaj rekli, da pa naftni trgovci oblikujejo maloprodajno ceno. Ne, Vlada jo, Ministrstvu za finance.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati pri tej točki? Gospod Nemec, izvolite [[…]] [[oglašanje iz dvorane]] Več vas je? Potem pa prosim prijave. Besedo ima gospod Tilen Božič.
Hvala za besedo. ¸ Začel bom z dober večer in nadaljeval s tem, kar se tiče proračuna. Tu je bilo nekaj takih izjav skorajda v tem smislu, kdo krati našim državljanom oziroma tej državi pravice, ki naj bi jih skozi ta proračun [[…]]Osnovna usmeritev, ki jo trenutno imamo, je še vedno tista, ki smo jo tudi zagovarjali, samo nekako v tej prvi fazi, kjer skušamo stabilizirati javne finance, kar nam sorazmerno dobro uspeva. Pogovarjamo se tudi o nekem ohranjanju oziroma povečevanju gospodarske rasti, da bi potem pripeljali nekako do tega, da ta primež, v katerem smo se znašli, postopoma popusti, ker z gospodarsko rastjo imamo potem tudi več razpoložljivega denarja nekako za resorje, za zmanjševanje tega tempa zadolževanja, ki ga trenutno imamo, za približevanje tistemu fiskalnemu cilju, ki smo si ga dali tudi s fiskalnim pravilom. Se pravi, do neke zaustavitve zadolževanja v relativnih cifrah in postopnega zmanjševanja v absolutnih. Kar se tiče učinkov, nekako jih lahko vidimo tudi skozi izdatke, obresti, ker vidimo tam 2014 okoli milijardo 80, 2016 nekaj, recimo, 10 milijonov manj, v letu 2017 še dodatnih 50 milijonov manj za plačilo obresti na račun tega, da so se nam na mednarodnih trgih obresti znižale in da se počasi refinanciramo. Na ta način ta denar, ki bo tudi ostal od obresti, se lahko porabi tudi za druge namene, kar je pa v tem trenutku malo nerodno. Dejansko tenko piskamo in zdaj, kakšne so šanse oziroma šansoni v okviru tega za delovanje, so težki – če gremo pogledat tiste primerjave, ki se dostikrat postavijo, tisto leto 2008, da še nismo tam, da se vračamo in tako naprej. V tistem letu smo imeli vsaj po prihodkih, če gremo gledat, tam okoli 8,9 milijarde, če gledamo, s čim se ukvarjamo zdaj, se ukvarjamo s približno 8,7 milijarde, se pravi 200 milijonov manj. Če gremo gledat, koliko smo potrošili za obresti. V 2008 je bilo tega nekaj čez 300 milijonov evrov, kot rečeno, v zdajšnjem času je tega preko milijardo. Se pravi, izgubimo še tam 700 milijonov. Če gremo gledat transferje za pokojnine, glede na to, da je toliko manjša zaposlenost in tako naprej, zdaj se sicer izboljšuje, ampak še vedno učinek vplačil v blagajno, iz katere je potreben tudi transfer, zaradi tega da se pokojnine lahko nemoteno izplačujejo. Glede na leto 2008, če primerjamo z 2016, je približno 200 milijonov evrov; se pravi, ko se sprašujemo, kje je denar oziroma kam je šel, kam ga skrivamo, zakaj ga varčujemo, zakaj stiskamo, je treba vseeno reči, da glede na 2008 imamo 2016 razlike milijardo 100 samo na teh treh postavkah. To od nekod mora priti, iz tega proračuna tako ali drugače. Koliko bi potem šli od tukaj naprej? Koliko je ta naš proračun? Sigurno manj, kot bi si želeli, ker proračun oblikuješ na podlagi prostih sredstev, ki so na razpolago. Imamo relativno veliko preteklih obveznosti. Ne govorim, da so slabe, konec koncev financiramo zelo pomembne stvari, če govorimo o ministrstvu za delo, družino, socialne zadeve, če govorimo potem o zdravstvu, če govorimo o šolstvu in tako naprej, nekako še vse kljub temu zaostrenemu položaju delujejo. Malo nam olajša sicer situacijo to, da imamo zdaj gospodarsko rast in tako naprej, učinki neposredno na državljanih razen redkih tistih, ki so dobili dodatno, se pravi končno zaposlitev, in obetamo si, da bo kmalu tega tudi več, se še ne čuti na posamičnem državljanu, se pa dela vse na tem, da se počasi to prelije tudi na njih. Če ne drugo, tisti, ki so v težki situaciji, s povečanjem socialnih transferjev in potem tudi na drugih področjih. Če pogledam malo s prispodobo na to, kar se dogaja, dejansko ustavljamo vlak, tako kot se je trudila že kakšna vlada pred nami, tako se tudi mi trudimo in delamo na tem, da se ta vlak nekako ustavi in se požene v drugo smer. Včasih se nam zgodi, da se nam v tem naporu še kdo zraven usede gor, ki bi se še malo vozil, ampak se dela na tem, da bi bilo tega čim manj. Tako ko govorimo o zniževanju davkov in zviševanju davkov in tako naprej, imamo na eni strani razpravo o tem, da je treba dvigniti, se pravi socialne transfere, dati več denarja šolstvu in tako naprej in znižati davke. To niti matematično ne gre! Na drugi strani, sicer malo bolj logično, dajte dvigniti davke, dajte vse to plačati. V redu, mi še vedno tisto, kar je bil naš program, malo se mi je zareklo, sem skoraj rekel problem, ampak rešujemo to. Se pravi, je to naš program, je potem smer v tem, da je treba nekako držati enako, se pravi, ko gledamo davčni primež, da se ga poskusi na tak način prestrukturirati, da bo kljub svoji teži deloval nekoliko bolj stimulativno. V okviru tega imamo tudi nekatere – ne vem, v zadnjem času smo imeli tudi v tej hiši oziroma bomo še tukaj obravnavali tudi na tej seji Zakon o davčnem postopku, ki predvideva določene razbremenitve, določene nove rešitve; torej, kar se tiče sporazumov vnaprejšnjih na področju transfernih cen, kar mislim, da je zelo dobrodošlo predvsem za mednarodne družbe, tudi potem kar se tiče Zakona o davku na dodano vrednost, ki predvideva poenostavitve ob uvozu blaga, ki prinaša konec koncev likvidnostno, lahko rečemo temu, injekcijo gospodarstvu v višini nekaj čez 30 milijonov evrov zaradi tega, ker jim tega DDV ne bo več treba zalagati. Tako da premikamo se, želeli bi si hitreje, ampak gremo naprej. Če gremo zdaj na to, kar se mi zdi tudi pomembno. Državni stroj v 2016 in 2017 bo na podlagi teh dveh proračunov deloval. Sredstva bodo zagotovljena v zadostni višini, da se bo dalo ne samo životariti, ampak tudi preživeti in v okviru tega bo treba izvesti tudi določene reforme, ki se tudi že izvajajo, ampak jih bo treba malo bolj dejansko intenzivno izvesti, zaradi tega da pride do nekih sprememb, dodatnih prostih sredstev, da se bo lahko ta sredstva lažje prerazporejalo in preusmerilo tja, kjer bodo najbolj potrebna – ne vem, šolstvo, zdravstvo in tako naprej. Kar se tiče nas, in tudi mene osebno, kar mislim, da je bila do neke mere napaka, je eno podcenjevanje dveh stvari; eno je odpora do reform, in drugo je napor, ki je za reforme potreben. Mislim, da smo se s tem srečali že številni do zdaj. Obe napaki si lahko pripišemo sebi, jih bo pa treba v nekem relativno kratkem času tudi odpraviti, ker tu ne zadostuje samo optimizem, tudi kaj trdega dela. Tako smo na to pripravljeni in se bo to tudi odvijalo. Ravno zaradi tega, recimo, so nekateri uspehi manjši, kot bi si jih želeli; na področju sindikatov, morda, pač ta sporazum bi lahko bil boljši, ampak sklenjen je. Na ravni občin, tukaj žal tudi po današnjem poročanju medijev do sporazuma, kljub približevanju, žal, ni prišlo; se pravi s tistega 519 na 525, kar je bila zadnja ponudba, še vedno se vztraja na 536 in dejstvo je, če bomo hoteli zajeziti morebitne negativne učinke – odvisno, kakšna bo sodba, to je težko prejudicirati, kaj se bo potem tudi Ustavno sodišče odločilo –, bo treba te posledice tudi skozi reforme omejiti na ta način, da tisti izračun morebitnega primanjkljaja ne bo toliko velik, kot bi bil, če ne bi prišlo do sprememb. Tako to tudi dajemo nase in bomo aktivno delali tudi konec koncev kot poslanci SMC, pa mislim, da tudi koalicija in tudi opozicija, mislim, da je kar nekaj zanimivih predlogov in uporabnih prišlo tudi na dosedanjih sejah Odbora za finance in tako naprej, da se da tukaj nekaj narediti. Je pa res, kot sem rekel prej, odpor je velik. Tako da, kadar se govori o tem, da bi delali spremembe oziroma reforme, so vsi za, samo ne začeti pri meni, kot je tisti običajen pristop. Morda še ena zadeve, ki je tudi bila danes izpostavljena, glede te preiskovalne komisije in dodatnih sredstev. Kot vem, se bo to zagotavljajo v okviru Državnega zbora, dosti pri tem bomo imele tudi poslanske skupine, ki smo izglasovale to preiskovalno komisijo. Se pravi, imamo tudi mi na razpolago neka sredstva, iz katerih se verjetno da še kaj narediti, se da kaj optimizirati, tako kot so morali vsi v tej državi upravi. Kot jaz vem, preiskovalna komisije preučuje predvsem politično odgovornost in za politično odgovornost mislim, da usposobljenosti je relativno dovolj, je pa res, da se za nekatere strokovne naloge pa potrebuje pomoč in brez nekega preračunavanja v otroške malice ali kaj podobnega bomo morale vse stranke v tej hiši, ki smo udeležene pri tem, stopiti malo skupaj in najti neko rešitev, da se bo dejansko dalo, kolikor bo v naši moči in tudi kolikor bo dejansko sploh treba zagotovilo to strokovno pomoč, pri čemer bo treba tudi ocenjevati, se pravi, v kakšni meri se to tukaj rešuje, v kakšni meri se to rešuje na NPU, kako se tam to rešuje, kako se v sodstvu in tako naprej, da ne bo slučajno prihajalo do podhranjenosti financiranja tam, kjer se dejansko ugotavlja odgovornost, in na koncu pride lahko do nekih obtožnic in nekih rezultatov na sodišču. Ker pri nas v Državnem zboru, vsaj tako kot zgodovina kaže, so rezultati, če se milo izrazim, doslej bili pogosto skopi. Še ena zadeva, ki se tiče morda malo občin. Ker sem že prej rekel, da žal ni bil sklenjen dogovor. Tam so tudi zanimive številke. Gremo od tam, zadolževanje od 2008 do 2014 s 300 milijonov na 730, potem številne zanimivosti so vezane tudi na maso plač, ki je tam na razpolago, in nekatera sredstva, kako in zakaj se trošijo. Ampak, to je mislim, da tudi naloga te države oziroma vlade, da dejansko vsebinsko pretehta vse te izdatke, ne nazadnje se tudi pogovori z občinami in jih spravi končno na e-rač. oziroma na centralni računovodski sistem te države, da se bo dalo vse skupaj nadzirati, ker še zdaj mi ni jasno, kako je mogoče, da imamo tak program na razpolago, še vedno pa se določene občine odločajo, da imajo kar svoj sistem. To je zelo lepo, ampak svoj sistem v velikih sistemih ne more delovati, vsaj za moje pojme to ni v redu, zaradi tega ker izgubiš centralni nadzor in izgubiš tisti momentum, ki ti omogoča, da pripelješ do nekih sprememb, ki morajo biti skupne – se pravi, na vseh občinah, ne samo na posamičnih, in tam, kjer dejansko težave nastajajo. Tudi takšne zadeve, ki se nam včasih zgodijo – res je, da smo sicer številni tukaj novi, tudi jaz, ampak še vedno včasih mi postane kar zanimivo, ko kdo pride na televizijo, tudi iz občinskih vrst, in malo pove, kaj dela država na področju poplavne varnosti in zakaj država nič ne naredi in zakaj je država omogočila gradnjo na določenih poplavnih območjih. Dobro. In zakaj je omogočila črne gradnje? Potem pogledamo, da imajo določena – ne vem, če poznate – ledinska imena: mlaka, jezero, potok, loka, ribnik, rečica in podobno. Tam se po navadi zgodi veletok, se zgodi jezero, se zgodi presihajoče jezero in tako naprej. In kaj je moja točka s tem v zvezi? Naslednja. Prostorski akti, kje se bo gradilo, sprejemajo občine. Država ima čez, se pravi upravne enote in tam se vodi formalni postopek, da se ugotovi, ali so vsi pogoji izpolnjeni za gradnjo. Kar pomeni, da včasih, ko pride do te debate tudi na naši strani, bo treba biti morda nekoliko bolj drzen in pogledati, kje pri določenih stvareh nastajajo izvorni grehi, se pravi, na strani države ostaja ta, kako zagotoviti denar centralno – konec koncev drugo leto, mislim, da v marcu mesecu nekje bo na razpolago tudi celovita poplavna študija, to je tisti centralni sistem, centralni denar, s katerim je treba urejati poplavno varnost na območju te države, na drugi strani pa je tudi tisti lokalni vidik treba pogledati, kaj pa lahko občine s tem v zvezi naredijo, da ne bo ravno vsak gradil tam, kjer se mu bo zdelo, da lahko gradi. Tako izzivov vsekakor ne bo zmanjkalo. Kar se tiče tega proračuna, tako kot je postavljen, v teh omejitvah oziroma v teh mejah, kot je zastavljen, tudi kot sem na začetku rekel, nekako podal uvod, kje se ta denar še dodaten skriva; dela se tisto, mislim, da to, kar je tukaj na mizi, kar se pač v danem trenutku da, še zdaleč pa ni narejeno, da bi rekel, da se lahko usedemo in da je narejeno vse. Zdaj se dejansko to delo, kar se tiče korektnih reform, glede na to, da nek čas učenja, ki je potreben, da sploh veš, kje moraš pravilno prijeti ali zagristi, šele prihaja. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Alenka Bratušek. Izvolite.
Najlepša hvala. Kolega Božič mi je dal dobro iztočnico z ustavljanjem vlaka. Točno to se dogaja. Ustavljate vlak, ki je v zadnjih dveh letih začel počasi iti v pravo smer, namesto da bi mu s tema dvema proračunoma dali še dodaten pogon, ga ustavljate. Tudi rezultati vašega dela se že kažejo v podatkih. Če pogledate gospodarsko rast, četrtletno, četrtletje na četrtletje, boste lahko ugotovili, da je bistveno nižja, kot je bila v lanskem letu. Tudi obrestne mere so po dogajanju v slabi banki in SDH na žalost spet začele rast. Bili smo pri enem odstotku, danes smo pri 1,6, tako da res, gospod Božič, dogaja se točno to, ustavljate vlak, ki je sicer počasi, ampak z ukrepi, ki so bili sprejeti v zadnjih dveh letih in sta jih sprejeli dve prehodni vladi, začel iti v pravo smer, pač ste stopili s plina, če lahko tako rečem, s tema dvema proračunoma pa še malo na zavoro. Na žalost. Zato sem že večkrat omenila, da mi je žal, da sta pred nami dve izgubljeni leti in tudi zdaj ob tem nastopu ne morem mimo tega. Kar se tiče proračuna realnosti načrtovanja, mislim, da bi lahko tukaj govorili dolgo, veliko. Največ pove zaključni račun za leto 2014, ki smo ga sprejeli, ste ga sprejeli novembra 2014 in se zmotili za več kot 350 milijonov evrov, v letošnjem letu ustavili izvrševanje proračuna septembra, kljub temu da je bil sprejet, mislim da, marca. Vesela bom, če se bo ta proračun izvršil v takšnem obsegu v celoti, brez rebalansa in brez dodatnih ukrepov. In strinjam sem, proračun je na nek način seštevek mogočega. Vem, da je želja in idej prav gotovo veliko, odgovornost za pripravo ima vlada, koalicija bo sprejela odgovornost, ko bo ta proračun potrdila. Tako pač je in razumem tudi, da na nek način, kljub temu da se mogoče kdo z njim v celoti ne strinja, ga pač koalicijski kolegi branite. Bi pa lahko prisluhnili tudi kakšni majčkeni in ne predragi idejo opozicije, pa se bom na amandmaje vrnila kasneje. Že na odboru sem, pa tukaj bom še enkrat, dala pohvalo vladi in sindikatu, da so uspeli najti dogovor. Res je, da ta dogovor nekaj stane, ampak absolutno bi stavke, ki bi sledile nedogovoru in na nek način na silo urejanju razmer, stale bistveno bistveno več. Ampak hkrati se je seveda treba zavedati, da s tem dogovorom tudi občinam nalagamo nekaj novih obveznosti. Tudi meni je žal, da ni prišlo danes do dogovora. Mi je žal, da občine niso bile pripravljene stopiti korak nazaj. Če prav razumem, je danes Vlada dala na mizo predlog za povprečnino 225 evrov in srčno upam, da boste tudi koalicijski kolegi podprli naš amandma, ki je vložen na zakon o izvrševanju proračuna glede povprečnine, ki določa točno takšno povprečnino, 225 evrov, ne glede na to, da občine tega niso sprejele. Tako tukaj prošnja v imenu občin, da jim damo to, kar jim je Vlada ponudila. Se pa strinjam, da bi glede na situacijo tudi občine morale razumeti, da ni na boljo neskončno veliko denarja, in bi na nek način pokazale dobro voljo. 225 evrov je toliko – 525! Se opravičujem ,525, da ne bo narobe – toliko kot ga je in 525 je znesek, kot so ga imele občine v prvi polovici leta 2015 in če se prav spomnim, so takrat na to pristale. Sedaj pa bi kar naenkrat bilo 600 in ne vem koliko. Tako razmislite in skupaj podprimo ta amandma na zakon o izvrševanju proračuna in občinam pač zagotovimo toliko, kot mislimo, ne glede na to, da se z nami ne strinjajo. Še ene stvari se bom dotaknila, in to so pokojnine. Kolegi iz Desusa se trkajo po prsih, da so upokojencem pomagali, zagotovili dodatna sredstva, zato prosim, državna sekretarka, če mi lahko postrežete s podatkom, koliko se bo zaradi tega dviga, za katerega mislim, da ga je tudi minister prej omenil, povprečna pokojnina zvišala. 0,7 % mislim, da je dvig, znam izračunati, ampak želim slišati z vladne strani, koliko centov na mesec to pomeni za posameznega upokojenca. Še amandmaji, ki smo jih vložili. Želim povedati, da je vseh amandmajev skupaj, opozicijskih, 45. Se pravi, smo bili zelo zelo realni, ne tako kot v nekih starih časih, ko jih je bilo po več sto; 45 je vseh skupaj! Mi smo vložili po vsebini tri amandmaje; dva za ceste, za mediacije jih je nekaj več, ker je bilo treba razdeliti po več sodiščih, pa si bom sedaj dovolila še teh nekaj amandmajev obrazložiti. Začela bom z mediacijami. Minister je povedal, da so se izzivov, ki jih je imela Vlada na mizi, ko je sestavljala ta proračun, lotili s tremi ukrepi. Eno naj bi bile – pa niso, vemo – investicije, drugo, sprememba poslovnega okolja. Tukaj je navedeno tudi pravosodje in pravosodno okolje. In to, da mediacijo, sploh na področju gospodarskega kriminala ali problemov, pravzaprav popolnoma črtate iz proračuna, se nam zdi neprimerno, ker je način reševanja sporov z mediacijami lahko bistveno cenejši. Ta naš amandma je vreden 100 tisoč evrov in verjamemo, da bi lahko na drugi strani zelo razbremenil in tudi pospešil reševanje teh sporov. Potem sta pa še dva amandmaja, ki se nanašata na cestno infrastrukturo. Eden s področja Prekmurja, 464 tisoč evrov, gre za projekt hodnik za pešce in obnovo vozišča na regionalni cesti R1, Petrovci–Martjanci skozi Mačkovce. Pravzaprav bi ta projekt moral biti realiziran že v času obnove železniške proge Puconci–Hodoš, pa se je pač zamaknil. Drugi projekt se nanaša na Primorsko, pravzaprav bom rekla dva manjša projekta, vredna skupaj 370 tisoč evrov, dve križišči, eno je križišče Ajševica in eno je montažno, krožno križišče v Novi Gorici pri gostilni Hrast. 370 tisoč sta skupaj vredna. 934 tisoč je vrednost amandmajev, ki smo jih vlagali v naši poslanski skupini, 0,01 % proračuna, ampak s prav nobenim problemom kompletno koalicijski poslanci glasujete proti. Prav! Ste se tako odločili, ampak ne potem tukaj slovenski javnosti prodajati, kako ste odprti za dialog, kako ste odprti za ideje, kako je prav, da opozicija predlaga, in to brez obrazložitev pravzaprav zavračate vse te naše stvari. Poudarjam, da gre za majhne zneske, zato da se vidi, da so stvari izvedljive. Še enega amandmaja kolegov iz SDS bi se želela dotakniti, to je dodatnih 150 tisoč evrov za preiskovalno komisijo, ki preiskuje bančno luknjo. Mislim, pa tukaj predvsem kolegi v SMC, da je bila vaša največja predvolilna obljuba poleg etike in morale, ki je zdaj na žalost ni več, tudi ta, da boste tem stvarem prišli do konca. Če so kolegi, če je meni kolega Dobovšek prav povedal, pa verjamem, da mi je, se nekako vsi skupaj v tej komisiji odločili in podprli ta predlog, mislim, da je prav, da jim gremo nasproti in da vsi ta predlog podpremo. Upam, da ni problem samo ta, da je ta amandma vložila druga, opozicijska stranka in ne koalicijska. Še enkrat, želim si, da bi uspeli vlak, ki ga ustavljate, pognati nazaj vsaj s takšno hitrostjo, kot je peljal v zadnjih dveh letih. Pa ne zaradi vlade, pa ne zaradi vladne koalicije, ampak zaradi državljank in državljanov. Hvala.
Hvala lepa. Replika gospod Uroš Prikl.
Hvala lepa. Saj sem moji spoštovani kolegici Alenki že odgovori, seveda tukaj neformalno, na štiri oči, da povišica pokojnin ne bo visoka, ker pač je formula takšna, kot je, vsi jo dobro poznamo, vemo, kako se valorizirajo pokojnine. Ampak bo pa usklajevanje pokojnin po dolgem času, po dolgih sušnih letih in v Desusu, oprostite, se nikakor ne trkamo po prsih, ampak si pa štejemo za zaslugo tudi naše ali pa, če hočete, predvsem našo zaslugo, da smo vendarle ta dolgoletni trend padanja – ne sicer nominalnega padanja, nominalno so pokojnine ostale takšne, kot so, realnega padanja pa da. Ker če se prejemek ne usklajuje, realno pade, to je osnovna logika pri tej zadevi, da smo vendarle ta trend ustavili in da bodo naslednje leto pokojnine vsaj primerljive po svoji kupni moči s temi v letošnjem letu. Ampak, to ni naš končni cilj, mi gremo dalje. To se mora nadaljevati, vsakoletno usklajevanje, vsakoletni rekreacijski dodatek oziroma regres, kot ga poznamo. Sem pa že v svoji razpravi prej povedal, slej kot prej se bo treba tudi formule za izračun pokojnine dotakniti. Tako mi tukaj ne govorimo nekaj pa delamo drugače, ampak za tiste naše prioritetne cilje, pa ni inflacije teh prioritetnih ciljev. Skrb za upokojence pa je prioritetni cilj Desusa in iskreni cilj Desusa. In, če smo kaj naredili, se to bo videlo na začetku februarja, ko bo dejansko prišlo do te valorizacija, pa lahko s ponosom rečemo, večletni, dolgoletni trend smo ustavili, ki nam ga ni uspelo ustaviti tudi takrat, ko je predsednica vlade bila Alenka Bratušek. Hvala lepa.
Hvala lepa. Repliko ima gospod Tilen Božič, izvolite.
Sem bil malo narobe razumljen. Ko sem govoril o ustavljanju vlaka, sem govoril o dolgu, ne o tem, da ustavljamo gospodarsko rast ali pa razvoj te države. Dejstvo je, da verjetno bi bilo malo lažje, če ne bi bilo – primerjam z vašimi številkami – dodatnih 450 milijonov evrov za obresti na letni ravni. Dodatne 3 milijarde iz poroštev, ki predstavljajo dodatno tveganje in izpostavljenost, zaradi česar je treba dodatno previdnost nameniti temu, ko se oblikuje proračun. Zaradi tega, ker dejstvo je, da so se pri nas v temu času – pa ne ravno po naši zaslugi in definitivno ne po naši zaslugi – tveganja toliko povečala, da jih je treba imeti ves čas nekje v oziru in razmisliti tudi o tem, kaj pa, če se nekaj zgodi. Ne pa iti naprej z nasmeškom na obrazu in s smelimi načrti, kako bomo vse spremenili, zadaj pa reči, da če se zgodi, se bo pa pač zgodilo, bomo pa pač pogrnili. Mi pogrniti ne smemo zaradi tega, ker ne delamo samo zase, ampak delamo samo za to državo. Tako kar se tiče tega razumevanja in kot sem že uvodoma povedal, ta proračun tudi gre v tej smeri, da se skuša to gospodarsko rast ohranjati, tempo zaposlovanja tudi vzdrževati, da se povečuje ob pogojih, ki so nam na razpolago, ki niso ravno najlažji. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Saša Tabaković, izvolite.
Hvala za besedo. Spoštovane kolegice, spoštovani kolegi! Zapiranje državnega proračuna je za pozicijo vedno zahtevno, za opozicijo pa vedno malo manj ali pa kar veliko manj. Ker namreč, opozicija ima pri svojem kritiziranju brezmejne možnosti za različne verbalne akrobacije, ki jih lahko seveda uveljavlja oziroma udejanja tudi preko vloženih, bojda, samo 45 amandmajev. Dejstvo je, da je proračun omejen, da proračun ni vreča brez dna. Mi vemo, da je bilo sprejeto fiskalno pravilo, ki si želi uravnovesiti javnofinančni primanjkljaj, tako da je bilo treba znotraj omejenih finančnih sredstev seveda iskati najbolj optimalne rešitve znotraj različnih resorjev. Na tem mestu bi rad spomnil, da je bilo fiskalno pravilo v tem državnemu zboru potrjeno z ustavno večino, to pomeni, da ga ni potrdila samo koalicija, ampak tudi večji del opozicije, kar pomeni, da je ta pravila igre sprejel tudi del opozicije. Mislim, da ni vlade na svetu, ki si ne bi želela prosperitete svojih državljanov ne glede na to, kakšna je njena politična ideologija, pripadnost, prepričanje. Je pa seveda treba vzeti v ozir dejstvo, ali je pri zagotavljanju prosperitete tudi proračunsko odgovorna ali pač ne. To pomeni, da je od njene proračunske odgovornosti odvisna naša prosperiteta in da ta prosperiteta ne velja samo za leto 2016, 2017, 2018 ampak pravzaprav za vse bodoče, enkrat v prihodnosti, mandate. Ker to je tisti, kako bi temu rekel, državotvorni moment, ki je v preteklih sprejemanjih proračunov enostavno umanjkal glede na to, kako se je Slovenija v preteklosti in za kaj v resnici sploh zadolževala. V svoji razpravi se bom dotaknil predvsem proračuna za kulturo, ki je bil danes tudi že posredno omenjen, pa tudi v preteklosti je kar v določeni meri razburil predvsem kulturno javnost. Pogledal sem si te proračunske želje opozicije, njihovih amandmajev, kar se tiče proračuna za kulturo in so do neke mere razumljivi. Vseeno pa mislim, da je stvar teh amandmajev predvsem v viziji kulturne politike, ki bo določena sredstva morala razporediti znotraj resorja na nek smotrn način. V tem smislu seveda govorim o težko pričakovanem novem kulturnem modelu, ki bo vsekakor čim prej potreben in na tem mestu lahko rečem, da pa Ministrstvo za kulturo je naredilo nek korak naprej. Namreč, če pogledamo postavke ministrstva oziroma kako so postavke razporejene znotraj Ministrstva za kulturo za leto 2016, 2017, lahko vidimo, da je ministrstvo vsekakor imelo posluh za tiste, ki so v kulturnem resorju oziroma za tiste deležnike kulture, ki so nekako najbolj ranljivi. Tako mislim, da finančna perspektiva Ministrstva za kulturo v tem oziru ni tako zelo črnogleda, kot se jo je želelo ali pa si jo nekateri želijo predstaviti. Zavedati se je treba, da je ogromno deležnikov v kulturi, predvsem tisti, ki so samozaposleni, eksistencialno vezani na kulturne programe. V tem smislu, kar se tiče kulturnih programov, se sredstva iz integralnega proračuna povečujejo za slabih 7 milijonov. Če pogledamo razrez oziroma postavke, lahko vidimo, da mediji, avdiovizualna kultura je s 7 milijonov 900 na 8 milijonov 94 tisoč, mednarodno sodelovanje na področju kulture s 635 na 766 tisoč, založništvo s 4 milijonov 599 na 4 milijone 786 tisoč, promocija in razvoj slovenskega jezika z 71 tisoč na 321 tisoč, nagrade in socialne pravice na področju kulture s 6 milijonov 200 na 6 milijonov skoraj 800 tisoč, umetnostni programi, kar je zelo bistveno, z 51 900 na 58 milijonov 356 tisoč. Tukaj je treba poudariti tudi socialno varnost, torej socialna pomoč in nadomestila neposredno upravičencem, torej predvsem samozaposlenim, ki gre s 590 tisoč na 640 tisoč. Če pogledam te postavke znotraj Ministrstva za kulturo, zagotovo ne moremo govoriti o nekem kulturnem mrku ali pa kulturni neozaveščenosti, ki naj bi se s sprejetjem novega proračuna zgodila. Mislim, da je prav, da smo splošno zelo kritični, ampak prav je tudi, da smo pri kritiziranju zelo natančni. Res pa je, da se bodo zmanjšala sredstva, predvsem tista sredstva, ki so namenjena infrastrukturi, torej ohranjanju kulturne dediščine in arhivske dejavnosti. Tu je treba poudariti, da so bila ta področja v preteklosti večinoma vezana na evropska sredstva. Mi vemo, da glede na preteklo perspektivo Evropske unije, kjer je bilo mogoče ta področja financirati, žal, v prihodnje, torej 2014–2020, teh postavk znotraj evropske perspektive ni več oziroma tiste, ki so, so izrazito minorne. To seveda je problem, ampak na drugi strani je pa seveda iluzorno pričakovati, da bi integralni proračun lahko pokrival v tem smislu tudi tista sredstva, ki so bila pravzaprav črpana iz evropskih skladov. Kar lahko rečem, je to, da seveda si splošno želim, da bi bilo sredstev za kulturo veliko več, seveda se mi bodo kot nekomu, ki prihaja s področja umetnosti – si bom vedno želel oziroma bom vedno mislil, da je teh sredstev še vedno premalo in da si bom želel, da bi država imela posluh tudi za apel Unesca, ki skozi neke svoje direktive priporoča, kakšna naj bodo državna sredstva, namenjena za kulturo. Ampak če pogledamo realno na finančno situacijo in glede na razporejena sredstva znotraj Ministrstva za kulturo, pa lahko rečem, da se mi zdi proračun za kulturo 2016–2017 v tem smislu zelo korekten in ga bom kot takega tudi podprl. Hvala.
Hvala lepa. Replika mag. Alenka Bratušek, izvolite.
Najlepša hvala. Res je, da smo tudi nekateri v opoziciji podprli fiskalno pravilo. Ampak kolega, pol leta sta tako predsednik Vlade kot minister za finance hodila okoli nas in nas prepričevala, da ne rečem prosila, kako je to potrebno. Sedaj nam pa na nek način očitate, da smo glasovali za fiskalno pravilo in oh, zdaj se pa vi v vladi ubogi, ker ga morate spoštovati. Vi ste napisali zakon, vi ste naredili izračune in vi ste rekli, da se to izide. Sem opozarjala, da je problem in da nimamo vseh odgovorov in danes se kaže, da sem, na žalost, imela takrat še kako prav. Kar pa se tiče pokojnine – ja, res je, izračunali smo [[…]]
Ni replike na repliko.
Izračunali smo 3,5 evrov se bo dvignila povprečna pokojnina. Pa še ena stvar, tudi nominalno so se nekatere pokojnine s pomočjo stranke Desus v letu 2012 znižale. Mi je žal, ampak tako je, in moja vlada, ki je bila prej omenjena, je to napako popravila. Želim si, da bi zbrali še več denarja in upokojencem dali 10-krat toliko kot ta znesek.
Replike ne morete imeti, gospod Uroš.
Postopkovno, spoštovani predsedujoči.
Postopkovno, izvolite.
Prepričan sem bil, da boste opozorili kolegico Bratuškovo, da replika na repliko ni mogoča. V prvem delu je replicirala kolegu iz SMC, u Tabakoviću, v drugem delu pa je očitno bila replika na mojo repliko, kar je nedopustno po Poslovniku Državnega zbora. Pričakoval bi, da jo na to opozorite. To je moj proceduralni predlog. Tudi jaz si bom uzurpiral v zaključnem delu stavka, da sem pa izjemno zadovoljen, da je praktično pri vseh strankah, tudi pri skupini nepovezanih poslancev želja, in volja in hotenje, da bi upokojenci dobili 10-kratnik svojih sedanjih penzij. Če bo to iskrena želja, ne samo na ustih, na jeziku in na papirju, potem ni strahu za upokojence. Desus bo pa vedno iskreno skrbel za to.
Hvala lepa. Besedo dajem gospodu Matjažu Nemcu.
Hvala lepa, predsedujoči. Lep večer vsem skupaj! Prvič, odkar smo pod okriljem fiskalnega pakta in pod okvirjem fiskalnega pravila, sprejemamo enega od najpomembnejših aktov, ki ga mora Državni zbor potrditi, in to je tudi bom rekel eden najpomembnejših aktov, ki ga Vlada predlaga, tudi za nek nadaljnji razvoj države, da vidimo, v kateri smeri se bomo gibali in kam bomo se premikali. Omejil se bom v en manjši del vladnega dogajanja. Kot veste, Socialni demokrati vodimo tri ministrstva: obrambno, ki bo v naslednjih mesecih izjemno obremenjeno, kmetijstvo, pa delo in socialo. Bom začel kar pri prvem. Namreč, zadovoljen sem, da smo vseeno ustavili s tem novim proračunom 2016–2017 trend padanja, ki ga je bilo deležno Ministrstvo za obrambo. Res je, zaradi izjemnih okoliščin – in tudi prav je tako, da se zavedamo, da v bistvu so določene prioritete in kaj so prioritete v daljni situaciji. Zato verjamem – sicer bi želel, da temu ne bi bilo tako, ampak verjamem –, da bomo morali še večkrat posegati v bližnji prihodnosti, zato da se bodo ta sredstva povečala. Po drugi strani minister za kmetijstvo – izjemen promotor slovenske proizvodnje hrane, z izjemnim promotorstvom in spodbujevalec tistega, kar je sam premier omenil, govoril je o naravnih virih, poleg vode so to tudi gozdovi in les. Vemo, da se bomo v naslednjih mesecih veliko tudi o tem pogovarjali, kako bomo lahko teh 20 % gozdov, ki so v državni lasti, upravljali v bodoče. Želel bi si, ker je premier omenil, da je voda tudi med tistimi naravnimi viri, ki nas uvrščajo v neko prednostno skupino razvoja, kar se tiče tega področja, da bi tudi ta postala del mogoče celo umestitve v ustavo kot pravica do vode, zapisano ustavo, glede na to, da Slovenija je polna le-teh še in moramo skrbno ravnati glede te. Tisto, kar je pa zelo pomembno in kar bom tudi v tem delu poudaril, je pa delo naše ministrice za delo in za socialo v teh težkih časih, v katerih smo že – moramo govoriti o tem, da so mimo ti časi –, da smo na nek način približali mejo brezposelnosti in se gibljemo in v naslednjih mesecih upamo, če ne bo zunanjih vplivov, močnejših od nas samih, da bomo to mejo znižali oziroma spustili pod 100 tisoč. S predlogom spremembe Zakona o socialnovarstvenih prejemkih dvigujemo znesek minimalnega dohodka. Rezultati dela ministrstva kažejo, da so očitki, da se na račun sociale odvzema gospodarstvu, opažamo, da je odveč, ker namreč več kot ustvarimo delovnih mest, več ljudi je zaposlenih in posledično se ta cikel obrača v večji potrošnji. Zakon o interventnem ukrepu na področju trga dela nadaljuje politiko ministrstva za aktivacijo ranljivih skupin prebivalstva v spodbudah za zaposlovanje dolgotrajno brezposelnih oseb, starejših od 55 let. Dinamika tovrstnih ukrepov ministrstva sproža pozitivne učinke tako v izboljšanju socialne kot tudi gospodarske klime v Republiki Sloveniji. Ob tem velja poudariti, da si je ministrstvo izborilo še 3 tisoč 800 novih državnih štipendij, se pravi, da poleg upokojencev Socialni demokrati skrbimo tudi za mlajše. Tisto, kar je pa najpomembnejše, najverjetneje ste zasledili, da smo Socialni demokrati pripravili ukrep davčnih sprememb in dohodninskih, namreč v obsegu sedmih točk, tisto, kar pa je najpomembnejše sporočilo in je nadaljevanje teh ukrepov, ki jih je vodilo ministrstvo za delo, je, da mora filozofija Vlade biti usmerjena v smeri krepitve srednjega razreda. Upam, da bo to postala tudi paradigma Vlada, ker tako kot sem prej dejal, ko na nek način damo ljudem zaposlitev, kruh, da ga potem potrošijo in vračajo v gospodarstvo, tako bi s tem še dodatno pospešili, ko bi krepili srednji razred. S tem so to mlade družine in mladi in tudi upokojenci. Na nek način sta seveda proračuna vzdržna, nista pa predrzna. Sam bi si želel, da bi nekoč lahko postavili akt, ki bi si upal biti tudi predrzen. To je tisto, o čemer je govoril kolega Veber, ko govorimo o drugem tiru, ko govorimo o nekih novih investicijskih ciklih, ko govorimo o pomembnosti Luke Koper za razvoj gospodarstva in tako naprej; celo vrsto projektov, pri katerih bi si morali nastaviti neke konkretnejše cilje, ker namreč vemo, to je opozicija danes večkrat povedala, da ti dve leti sta ključni, da vidimo, kakšno barvo oziroma dinamiko bo imela na koncu ta vlada. Zagotovo bi se dalo še več narediti, ampak glede na okoliščine bom rekel takole – je vzdržen, ni pa predrzen tale proračun; ni dober, je pa sprejemljiv. Seveda, naša odgovornost kot koalicijskih poslancev je, in tukaj smo v drugačnem položaju kot vi opozicijski, ko na nek način lahko navedete tisoč razlogov, zakaj to ni dobro, je težko pa navesti razloge, zakaj je to dobro, ker si vedno tisti, ki braniš ta akt; in to se je dogajalo vam, ko ste bili na vladi, in to se je dogajalo vselej, ker je pač razprava, ki vedno pri tem aktu poteka v tej smeri. Zagotovo bom sam ta proračun podprl, z zaupanjem vseeno, da bo Vlada imela konkretnejše primere oziroma predloge za reševanja in pospeševanja situacij, v katerih smo se znašli, upam pa, da ne bodo zunanji vplivi, tem, ki smo jim priča v teh dneh, vplivali na nas na tak način, da se bomo morali pogovarjati ne o razvoju, ampak o nekih ukrepih. Hvala lepa.
Hvala. Želi pri tem splošnem delu še kdo razpravljati? Prosim za prijave. Dobro, torej besedo dajem gospodu Zvonku Lahu.
Hvala lepa, podpredsednik, za besedo. Kar lepo je poslušati koalicijske poslance, kako hvalijo proračun, kako je vse lepo in prav, ampak ne vem, če je ravno tako. Čisto enostavna računica je: če se bo v proračunu nabralo za 8,6 milijarde evrov, porabili bomo 9,4 milijarde evrov, pa mislim, da ne bo samo toliko, da bo več, in zadolžili se bomo za skoraj polovico tega, kar se nateče v proračun, potem ne vem, če je to vzdržno – koliko časa je še. Mogoče še naslednje leto, ampak 4 milijarde na tistih 30 in koliko še, bomo vsako leto do konca vašega mandata prišli krepko čez 40 milijard dolga. Če bi bil proračun drugačen, da bi se nateklo 9,4 milijarde, pa porabilo 8,6 milijard, potem bi bilo nekako vzdržno, da bomo z leti nekako splavali. Namreč, z vsakim novim zadolževanjem rastejo tudi obresti, ki so sedaj na milijardi, do konca vašega mandata bodo milijardo pa pol. Vprašanje, koliko bomo morali dodati za penzijsko blagajno, zdaj je približno milijardo 700. Koliko damo za socialo, če pa vemo, da manjka vse povprek denarja v teh 9,4 milijarde, razen za povišanje plač v javnem sektorju, za katere na splošno nimam nič proti, ker nekateri zaslužijo bistveno višjo plačo, kot jo prejemajo, tudi za odgovorna mesta je težko dobiti za take plače, kot so, sposobne in odgovorne strokovnjake. Vendar je po mojem mnenju veliko takih, ki delajo zelo malo ali pa nič, pa prejemajo tudi plače. Na tem pa ne izgleda, da boste kaj naredili oziroma do sedaj niste v tem letu nič. Če ste znižali investicije za 30 %, ljudi za upravljanje s temi investicijami je ostalo pa ravno toliko ali pa še kakšen več, ne vem, kaj bodo potem ti delali. Imamo kup institucij, ki ne bi bile potrebne, ki jih v Evropi ni, drugi jih ne poznajo, ali pa imajo bistveno manj zaposlenih kot, recimo, Banka Slovenije, upravne enote, pa še marsikaj bi lahko naštel. Manjka pa ukrepov, s katerimi bi skozi leta pridobili kaj v državni proračun, kot so, recimo, tuja vlaganja. Že sam minister za finance govori, kako je prostorska zakonodaja največja cokla tujim vlagateljem. V Sloveniji je najmanj tujih vlagateljev od vseh evropskih držav. Zakaj? Za ureditev tega ne rabite denarja, rabite pa voljo in strokovnjake, da se zakonodaja popravi, da bo primerna evropski, da bodo gradbena dovoljenja v mesecih, ne pa v letih, ker to odganja tuje investitorje. En kup je take zakonodaje. Državne ceste. Minister za infrastrukturo bi rabil še najmanj 200 milijonov, da bi lahko sproti pokrpal vse luknje na državnih cestah, da ne bi hitreje propadale, kot pa se vzdržujejo oziroma popravljajo. Da ne govorimo o občinah. Sedaj se pogajate, mislim da, že kar nekaj mesecev za povprečnino in dogovora očitno ne bo. Občine imajo čedalje večje stroške, pa čedalje manjše prihodke. Že 30 milijonov občine namenijo za sofinanciranje javnih gospodarskih služb komunalnim podjetjem oziroma upravljavcem samo zato, da se cene nenormalno ne povišajo, da ne presežejo prag socialne vzdržnosti. Kup stvari, ki smo jih obljubili Evropi oziroma je država obljubila, občine morajo pa zgraditi – so se ustavile, kot je odvajanje in čiščenje odpadnih voda. Imamo roke, ki jih naj bi podaljšali. Verjetno se bodo povečale samo takse, pa bodo prišle v državni proračun, zgradilo se pa ne bo nič. Kot je smetarski turizem, prevažamo smeti po Sloveniji gor in dol, nismo uredili centrov za ravnanje z odpadki, evropskega denarja ne bo več, državnega ni, občinskega ni. Kako bomo to uredili? Prostorsko zakonodajo sem že omenil, 2009 bi morale vse občine imeti sprejete občinske prostorske načrte, smo konec leta 2015, pa polovica občin še nima sprejetih prostorskih aktih. Ali je kdo izračunal, kakšna škoda se dela na tem področju? Prej sem poslušal kolega Nemca, kako je hvalil svojega ministra kmetijstvu. Slika je čisto drugačna. Zakaj so kmetje šli na ulico? Zakaj so opozarjali s shodom? Zato ker bodo večji kmetje propadli, manjši kmetje bodo pa nehali kmetovati, propasti ne morejo, ker kmetujejo samo še za svojo dušo. Subvencije so se znižale, tam v Halozah pa še marsikje, za polovico z novo kmetijsko politiko. Program razvoja podeželja sem danes poslušal, kakšna perspektiva bo, s tem bomo pa vse rešili. Ta program razvoja podeželja, kot pravijo kmetje, ni KOPOP, ampak je pokop za slovenske kmete. Prodajne cene mleka so se znižale na račun ruskega embarga, pa so prišle na mejo vzdržnosti, na mejo lastnih cen. V prihodnjih letih lahko pričakujemo večji vpliv na znižanje cen, ukinitev mlečnih kvot. Mleka bo preveč, sedaj ga izvažamo in z izvozom tega surovega mleka izvažamo tudi subvencije. Veliko je narobe. Samooskrba se zmanjšuje, ne povečuje in poslušamo na vsakem odboru ministra, ko nam prebira razne ukrepe in številke iz teh ukrepov, ampak to nič ne pomaga. Z novo finančno perspektivo oziroma z novo kmetijsko politiko se je pol manj kmetov prijavilo na te okoljske ukrepe, kot je bilo do sedaj. Denar bo ostal. Verjamem, da ga Vlada lahko porabi kjerkoli in da ne bo viška, ampak ne bo šel za pravi namen! Ni vse v proračunu, v sredstvih. Tukaj se prerekamo, Vlada samo gleda, kako bo potrošilo denar, ko se zbere, ne dela pa nič na tem, da bi se čedalje več denarja zbralo v proračun, da bi bilo gospodarstvo konkurenčno. Jadrati zdaj na valovih povečanega izvoza naših izvoznikov, ker imajo pač srečo, da imajo zunanje partnerje takšne, kjer krize niso toliko občutili, imajo naročila. Vendar, to je kratkega veka. Če ne bomo našega gospodarstva naredili bolj konkurenčno, iz tega dolgoročno ne bo nič. Zakaj se naša podjetja selijo ven iz naše države? Zakaj tujci, tuji vlagatelji gredo mimo nas? Nas pa kot da nič ne briga, kot da imamo kovnico denarja in denarja je dosti, samo zmeniti se moramo, kako ga bomo porabili. Ni res! Ko govorimo, kako lahko povečujemo plače po eni strani, po drugi strani pa jamramo, da imamo več kot 300 tisoč državljanov na robu revščine ali pa pod robom revščine. Zakaj ne vprašate obrtnike, mehanike, vse tiste, ki delajo vsak dan, ki imajo vsak dan veliko strank, za katere opravljajo usluge, kakšno je tam stanje? Ali imajo ljudje res več denarja ali manj? Pa boste slišali, kakšna razlika je izpred parih let. Koliko gradbenih dovoljenj je izdanih na upravnih enotah v letošnjem ali lanskem letu v primerjavi z leti nazaj? Zakaj ljudje ne gradijo? Zmanjšali ste investicije za 30 % – in nič mar, privarčevali bomo denar. Je res tako, bomo res privarčevali? Že Hitler je vedel, kaj je treba v krizi, pa je gradil infrastrukturo. Ali je res drugi tir nesmiseln? Danes smo poslušali kolega Vebra, je na veliko razlagal, kako je potrebno vlaganje v infrastrukturo. Popolnoma se strinjam! Ko smo dali za banke težke milijarde, smo z lahkim srcem to požegnali v parlamentu. Ko je pa treba za neko infrastrukturo dati 20 % tistega ali še manj, je pa težko. Verjetno bi bilo treba projekt malo prečesati, ker strokovnjaki pravijo, da je prebogat, tako kot TEŠ 6, pa ga zgraditi z bistveno manj milijoni, ampak treba ga je zgraditi, če vidimo perspektivo v logistiki. Če je ne vidimo, potem pa povečujmo plače v javnem sektorju in uživajmo! Ampak dolgo ne bomo mogli uživati. Naši podjetniki bežijo čez mejo, ker imajo boljše pogoje. Naši mladi strokovnjaki gredo, vidijo perspektivo samo v tujini. Mi se pa lahko veselimo in delimo tisto, česar nimamo. Dolgo to ne bo šlo. Še enkrat povem, ni vse samo v denarju, delo je treba videti, reforme, spremembe, zakonodajo poenostaviti in gospodarstvo narediti konkurenčno. Samo v večjih prihodkih je prihodnost, ne pa samo v zapravljanju.
Hvala lepa. Gospod Lah, Hitler nas je pripeljal v drugo svetovno vojno in ne bi jaz to perspektivo na današnji seji Državnega zbora uveljavljal kot nek svetel cilj. Besedo ima gospod Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo. Gospod predsedujoči, najbrž je veliko argumentov tudi za kakšne druge stvari in komentarje, ne da ste se ravno v zadnji razpravi spomnili, da je treba kaj pokomentirati. To ni vaša naloga. Lahko vzamete razpravljavcu besedo, lahko naredite karkoli, komentarji pa niso vaša naloga. To prepustite tistim, ki so v dvorani, ali pa se prijavite k besedi. Nekoliko bi se vrnil v ta slavnostni uvod te seje, ko je tu sedela Vlada in sta predsednik Vlade in minister za finance imela nagovora poslancem in nam zaželela uspešno delo in odšla in je odšla z njima tudi vsa Vlada, vsi ministri. Če je ta akt, ki ga imamo pred seboj, akt s tako težo, kot je bilo povedano in kot razpravljate, potem bi se moralo na tej vladni strani dogajati nekaj drugega in bi bila tudi temu primerna prisotnost. Ampak očitno je to za Vlado nek procesni akt, nek protokolarni akt, ki je obvezen, pri katerem je Vlada rokovno vezana. To dajo na mizo in potem odidejo in bodo prišli spet potem na koncu, ko bomo odglasovali in bodo naredili dober foto termin tam spredaj. Predsednik Vlade je v uvodu dejal, da ustvarja Vlada s tem proračunom pogoje za nadaljevanje spodbudne gospodarske rasti. Če se je predsednik Vlade potrudil to na tak način izjaviti, potem bi pričakoval, da bo dal vsaj tri ali štiri poudarke iz tega proračuna, ki pomenijo nadaljevanje spodbudne gospodarske rasti. Ni dal niti enega. Niti enega argumenta ni povedal v podkrepitev te svoje izjave! Letos sem postavil 11. junija poslansko vprašanje Vladi, to je bilo takrat po tisti slavni izjavi ministra za finance v Washingtonu na srečanju na Svetovni banki, ko se je pohvalil z odličnimi rezultati v Sloveniji. Takrat sem Vlado vprašal naslednje: S katerimi ukrepi je Vlada spodbudila izvoz? In drugo: S katerimi ukrepi, administrativnimi, davčnimi, prostorskimi, je Vlada po septembru 2014 izboljšala domače poslovno okolje? Žal na prvo vprašanje, kateri so tisti ukrepi, s katerimi je Vlada spodbudila izvoz, odgovora na to poslansko vprašanje ni bilo. Na drugo, to se pravi glede davčnih, prostorskih, administrativnih in drugih ukrepov, pa je Vlada napisala, da je bilo to uvedba vezane knjige računov, ureditev elektronskega vročanja davčnih dokumentov in prenos direktiv DDV. To je bil odgovor na to poslansko vprašanje. Ga imate zavedenega v arhivu Državnega zbora, lahko ga pogledate. 20. avgusta sem postavil dopolnilno poslansko vprašanje Vladi glede razjasnitve teh okoliščin in ukrepov, da to Vlada dodatno pojasni. Dobil sem spisek, to je bilo posredovano 10. septembra, cele vrste odprtih javnih razpisov. Se pravi, ukrepov, ki so bili v fazi razpisa, se pravi, je bilo nekaj, kar še ni moglo priti. Kar pomeni, da se je Vlada v letošnjem letu in tudi v tem nastopnem govoru predsednika Vlade hvalila z ukrepi, ki so bili sprejeti enkrat v preteklosti in so pomenili učinek v tekočem poslovnem letu in bodo najbrž, tisti, ki še veljajo in so bili neprijetni, imeli učinek tudi še v prihodnjih letih. Gre za tako imenovani ZUJF in še nekatere druge ukrepe. Glede na to, da se je predsednik Vlade v temu svojemu nagovoru pohvalil s tem, da bodo med pomembnejšimi investicijami odpravili nekatera ozka grla na delno zaprtih mostovih, pomeni, da v tem državnemu proračunu ni kakšne resne investicije. Torej, če je to ključen projekt predsednika Vlade, to se pravi, da v tem nastopnem govoru govori o odpravi delnih zapor na državnih cestah, potem pomeni, da v tem državnemu proračunu ni nobenih posebnih investicij. Dodatno je komentiral minister za finance nekatere ukrepe in nekatera pričakovanja in spomnil bi samo na stavek, da večina amandmajev, ki so vloženi k temu proračunu, pomeni kršitev ustavnega fiskalnega pravila in pomeni pomemben odstop od začrtane poti javnofinančne konsolidacije. Če to pravi minister za finance, potem ne pozna nekaterih elementarnih pravil, ki veljajo za vlaganje amandmajev k proračunu. Poslanska skupina ali posameznik ne more vložiti amandmaja k proračunu, če ni finančno uravnotežen, to se pravi, da je saldo nič. Če je pri proračunu, da so ti amandmaji tako narejeni, če niso tako narejeni, je tako ali tako amandma brezpredmeten. Noben od teh amandmajev,ki smo jih vlagali, velika večina pa se jih nanaša na spodbujanje investicij, ne pomeni odstopa od začrtane javnofinančne poti in od finančne konsolidacije. V nobenem primeru ne more porušiti finančnega ravnovesja tega proračuna. Če bi se to zgodilo, potem predsednik Državnega zbora razglasi amandma za brezpredmeten. Niti eden od vloženih amandmajev – pravite, da jih je 45 – nima statusa brezpredmetnega amandmaja, kar pomeni, da gre za grobo zavajanje. Nekateri govorite in tudi minister za finance je tako dejal, da je ta proračun pač takšen, da ga ni mogoče, ga ni treba, se ga ne sme popravljati in bi ti amandmaji pomenili ne vem kaj. Če je ta proračun tak, kot sta povedala predsednik Vlade in minister za finance, potem ne potrebujemo zakona o izvrševanju proračuna, v katerem se določajo pravice prerazporejanja proračuna za 20 % plus ali minus, pri nekaterih zadevah, drugje 10 plus, minus; 5 plus, minus – imate tiste člene tamle od 23, 24, pa tam do 30. Torej, zakaj Vlada potrebuje tako ohlapno pravilo, da lahko prerazporeja bilančne postavke proračuna, istočasno pa pravi minister za finance, da bomo z enim amandmajem za 50 tisoč evrov porušili javnofinančno konsolidacijo? Kdo se norčuje tukaj? Vlada, če pripravlja proračun tako, kot je povedal minister za finance in kot ga zagovarjate koalicijski poslanci, potem ne potrebuje zakona o izvrševanju proračuna s tako velikimi odmiki medletnega spreminjanja posameznih poglavij, področij ali kakorkoli temu rečemo v proračunu. To, da Vlada potrebuje tako velike odmike za izvrševanje proračuna, pomeni to samo to, da so na določenih postavkah po ministrskih resorjih nastavljene gluhe postavke ali pa postavke z veliko rezervacijo. Da to ni planiranje, ki je bilo natančno, ampak je špekulativno. Na osnovi tega špekulativnega planiranja in s pravico, ki je zapisana v zakon o izvrševanju proračuna, si bo vsak minister, vsak proračunski uporabnik, ne vem, direktor direktorata po svoje prikrojil del proračuna za tisto, kar misli, da bo lahko izvajal in mu tega ni treba izkazovati v proračunu na tak način, kot bi moral. Se pravi, da je to neka resna, čvrsta postavka. Sprašujem se, glede na to, kar je bilo povedano v uvodu in tudi v tisti predstavitvi ne vem katerega oktobra, pravzaprav kakšen dokument je ta proračun, če je tako vse ohlapno narejeno za Vlado in proračunske uporabnike. Kakšen dokument je to? Kakšno resnost ima ta dokument, kakšno čvrstost ima ta dokument? Tu pa govorite o tem, da niti en amandma, ki smo ga vložili, ni primeren za to, da bi ga vladna koalicija potrdil, uzakonjate pa plus, minus 20-odstotno prerazporeditev. Izračunajte, koliko je plus, minus 20 % pravice v okviru podprograma, glavnega programa in tako naprej predlagateljev finančnih načrtov. Izračunajte, koliko je to. Milijardo evrov približno. Milijardo evrov si bo Vlada lahko prerazporedila, tu pa pravite, da je nesmiselno, nemogoče, nepotrebno in ne vem kaj še, kaj bomo porušili, če bomo sprejeli amandma za 50 ali 100 tisoč evrov. Glejte, od leta 1995 se ukvarjam s pripravo proračunov; najprej občinskih, od leta 2000 sodelujem tudi v tem delu kot opozicijski ali koalicijski poslanec. Težko bo mene in še koga drugega nekdo prehladil, da se ne da nič spremeniti ali pa da je to edino zveličavno, kar je predlagala Vlada. Tisti, ki to trdi in ki to zagovarja, mora najprej poskrbeti, da se iz ZIPRA črtajo vse pravice prerazporeditev. Spričevalo tega proračuna bo zaključni račun. Poglejte, zaključni račun, ki je zdajle na tej seji za preteklo poslovno leto – koliko je razlike med prvotnim predlogom proračuna pa med tistim, kar se je po bilanci na koncu zaključilo? Če se ujema v tretjini, pa je veliko. Tako govoriti o teh stvareh je, kar po svoje problem. Če želite, da spodbujamo gospodarsko rast, potem bi morali tudi ugotoviti ali povedati, kaj je Vlada za to naredila. Koliko in katere ukrepe smo sprejeli za debirokratizacijo poslovnega okolja? Katere ukrepe smo sprejeli za stimulacijo izvoznikov? Katere ukrepe smo sprejeli za spodbude gospodarske rasti, nove investicije in tako naprej? Pojdite čez proračun pa poglejte ukrepe. Še tiste dobre ukrepe, ki so bili, ko smo uvedli investicijske olajšave za tiste, ki investirajo, se zmanjšujejo oziroma se črtajo. Vse, kar se bo dogajalo s tem proračunom, bo to, da se bodo dogajali neki javni razpisi, kjer bodo državni uradniki določali, kaj je pametna investicija za nekega gospodarstvenika ali pa za nekega espeja. Nič več ali pa skoraj nič več ni tistega, da bi si on sam izbral in davčno olajšavo uveljavil. Zakaj bi to počeli preko teh razpisov? Če ni ukrepov za gospodarsko rast, potem so tudi drugi ukrepi skoraj brezsmiselni. Če bo gospodarska rast, se bo tudi zaposlovalo v gospodarstvu. Če ne bo gospodarske rasti, se bo zaposlovalo v javnem sektorju. To je skoraj stoprocentno. Če bo gospodarska rast, bo gospodarstvo samozaposlovalo in ne rabi nobenih državnih pomoči in subvencij za nova delovna mesta, ker bo to naredilo iz realne potrebe in se bo za to odločilo. Če se pa nekdo hvali s tem, da smo uvedli veliko, ne vem kakšnih subvencij za nova delovna mesta, predvsem delovna mesta v javnem sektorju, potem pa ta ne spodbuja gospodarske rasti, ampak čedalje bolj fiksira proračun, ker ga zamejuje z novimi fiksnimi obveznostmi. Neelastičen postaja, ne reagira. Praktično je to narejeno tako, kot je to narejeno. Težko govorimo o tem, da je Vlada storila vse, kar je potrebno za nek razvojni proračun. To se pravi, investicij ni, izvoz delajo izvozniki, ga ne dela vlada, ga ne dela država in tako naprej, to se pravi gospodarstvo. Tisto, kar pa je odvisno od države, je pa črpanje evropskih sredstev. To pa je odvisno od države. In poglejte si proračun ali pa zmanjšanje proračuna v letošnjem letu na teh postavkah in poglejte si rezervo, ki ostaja v perspektivi zato, da se to počrpa. Brez investicij ni gospodarske rasti, to je zagotovo en krat ena. In če država, če vlada stori vse, da ne počrpa sredstev, ki so na razpolago, zato da bi spodbudila investicije, tudi v tem državnem sektorju, potem zagotovo ni na temu področju naredila pravzaprav popolnoma nič. Skratka, težko tu govorimo o tem, da se je Vlada zelo potrudila, da se bo nekaj dinamičnega storilo. Vlada se je potrudila za to, da je ta proračun obtežila z dodatnimi fiksnimi obremenitvami v višini 130 ali 150 milijonov evrov za plače v javnem sektorju, in ni naredila nič, da bo ta gospodarska rast takšna, kot je bila. Tukaj smo slišali že napoved, da je trenutna rast bistveno nižja od napovedane. In glede na to, da se je tako na lahko te zadeve preneslo v odhodkovni del proračuna, je zelo veliko vprašanje, kdaj se bomo srečali tukaj z rebalansom, restrikcijami in s črtanjem še tistih investicij, ki so še ostale v proračunu. Vemo, plače boste izplačali, ampak od teh plač v javnem sektorju gospodarske rasti ne bo, izvoza ne bo in črpanja evropskih sredstev tudi ne. In smo spet prišli v tisti krog, ko se ne bo nič učinkovitega naredilo, samo se bo pripenjalo neke medalje o tem, kaj vse ne bomo storili, da ne bomo prizadeli javnega sektorja. Torej, dobro bi bilo, da bi predsednik Vlade ali pa minister za finance povedala, ko sta prišla sem, kolikšen bo učinek na gospodarsko rast s tem, ko se je proračun obremenil. Nekaj bo potrošnja se dvignila, ampak najbrž veliko ne. Koliko bo pa tistega, kar bo dodatno zaustavilo gospodarsko rast na strani dodatnih obremenitev gospodarske strani, bomo pa najbrž priča v naslednjih tednih, ko bo prišla vlada s kakšnim paketom dodatnih obremenitev, ko bo izumila kakšen nov davek, povečala kakšno stvar. Nižja stopnja DDV je bil primeren ukrep, ki smo ga predlagali za to, da bi se razbremenilo predvsem tiste, ki najtežje živijo. Tam ima nižja stopnja, znižanje stopenj DDV največji učinek. Ampak vlada tega predloga ni sprejela in lahko se bo zadeve odvijale na tej visoki davčni ravni. Pričakujemo lahko samo še dodatne ukrepe, še posebej če bo makro okvir, na osnovi katerega je to izračunano, nižji ali bistveno nižji od tega, kar je predlagano. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima gospa mag. Mateja Vraničar Erman, izvolite.
Hvala lepa. Nekaj navedb zahteva odziv. Najprej kar se tiče zadolževanja. V letu 2016 je predvideno zadolževanje za odplačilo glavnic dolga v višini 3,8 milijarde evrov in za poplačilo razlike oziroma za plačilo deficita. ker se bo hkrati znižalo stanje na računih države, to nikakor ne pomeni 4 milijarde dodatnega zadolževanja v letu 2016, ampak pomeni 2 milijardi in pol. Prav tako ni točna trditev, da bomo za servisiranje javnega dolga državnega proračuna v letu 2016 in letu 2017 potrebovali preko milijarde 200 oziroma milijarde 300 sredstev. Milijarda 59 milijonov je planiranih in realnih za leto 2016 in milijarda in 7 milijonov je realna in planirana za leto 2017. Prav tako ni točen podatek, da za transfer obveznosti do pokojninske blagajne v državnem proračunu za leto 2016 potrebujemo milijardo 700. V letošnjem letu so pričakovani odhodki tako za redni kot tudi za dodatni transfer v ZPIZ milijarda 420 milijonov, za leto 2016 milijarda 35 in za leto 2017 milijarda 37. In to so dejansko realne številke. Glede občin naj dodam samo še ta podatek. Davčni prihodki občin – štejem samo davčne prihodke, da mi ne bi kdo očital, da na račun evropskih sredstev prikazujemo predobro sliko občinskih proračunov –,so se, ocena za leto 2015, glede na leto 2008 povišali za 8 %, če pa bi gledali lansko leto, je to povišanje 15 %. Toliko o tem, kako veliko finančno breme nosijo občine. Res pa je, da se pri občinah javnofinančna kriza in obseg nizko pobrane dohodnine iz leta 2012 in 2013 pozna najbolj v letih 2014, 2015 in 2016. Nadalje, kakšni ukrepi za gospodarstvo so sprejeti. Še vedno verjamem, da je čvrstost oziroma stabilnost javnofinančne politike ključen ukrep, ki ga mora država zagotoviti za stabilen gospodarski razvoj in rast BDP. In to tudi s tem proračunom delamo. Zagotavljamo postopno javnofinančno konsolidacijo, zagotavljamo zniževanje strukturnega primanjkljaja za 0,6 % BDP, se pravi, se postopno približujemo k temu, da bomo porabili toliko, kolikor ustvarimo. Hkrati smo sprejeli in spoštujemo zavezo, da nominalnih davčnih stopenj v letu 2015 in 2016 ne bomo poviševali. Sprejeli smo vrsto ukrepov za izboljšanje poslovnega okolja v državi. Res je, niso vsi zaključeni, ampak začeti so in prvi rezultati so vidni. Raziskava oziroma anketa svetovne banke pod angleškim nazivom Doing Business je Slovenijo iz 51. mesta, na katerega je bila uvrščena v letu 2014, postavila v letu 2015 na 29. mesto. Del tega izboljšanja je posledica spremenjenje metodologijo in so v bistvu prerazporejene vse države najprej po tej metodologiji, ampak dodatno izboljšanje uvrstitve Slovenije je tudi posledica sprememb na področju administrativnega davčnega okolja in pa pravnega oziroma pravosodnega sistema. O davčnih olajšavah oziroma spremembah na področju davčne politike bo več govora, ko bodo predlogi zakonov predloženi Državnemu zboru v obravnavo. Gre pa za prestrukturiranje, torej za spremembo v vrsti davčnega prihodka, ki ga pričakujemo, nikakor pa ne za spremembo v višini pričakovanih davčnih prihodkov, gledano kot celota. V zvez z vloženimi amandmaji. Res je, da so formalnopravno vloženi na ustrezen način in jih zato ni mogoče opredeliti kot neustrezne. Ampak vendarle, če se ne osredotočam na amandmaje posamezne poslanske skupine, ampak podam nekaj podatkov za vse vložene amandmaje skupaj. Vsi vloženi amandmaji prerazporejajo 210 milijonov evrov. Od tega se 90,3 milijona evrov jemlje na postavkah, ki zagotavljajo sredstva za servisiranje dolga, kar z drugimi besedami pomeni, da bi, če bi bili ti amandmaji sprejeti, morala Vlada zagotoviti dodatnih 90,3 milijona evrov proračunskih pravic porabe, da ne bi prišli v situacijo, da ne bi na predvidene roke servisirali javnega dolga oziroma plačali obresti. Dodatna 2 milijona gresta v breme vplačil v evropski proračun, kjer prav tako nimamo možnosti, da bi jih odobrili oziroma, da bi jih zavrnili. In še en zelo nenavaden pristop. Z enim samim amandmajem se enemu proračunskemu uporabniku oziroma enemu od organov v sestavi enega od predlagateljev finančnih načrtov jemlje 43 % njegovih sredstev. In potem še zahtevamo, da se pobirajo davki učinkovito. Na ta način se zagotovo ne morejo. Še v zvezi s prerazporejanjem, ki se mu nasprotuje v Zakonu o izvrševanju proračuna, o tem bo sicer verjetno govora več v nadaljevanju, ampak moram se odzvati na to. Pravica prerazporejanja ne pomeni dodatnih pravic porabe. Pravica prerazporejati pomeni fleksibilnost proračunskih uporabnikov, da se med proračunskim letom odzivajo na spremembe. Predlog proračuna je, tako kot je, normalno narejen na podlagi nekih ocen in predpostavk. In vprašanje je, ali se vse realizirajo v enakem obsegu in na enak način, kot smo v bistvu predvidevali. In te pravice za prerazporejanje, kot so vključene v tokratni predlog ZIPRS, ne odstopajo v nobeni smeri od pravic, ki so bile do zdaj zagotovljene proračunskim uporabnikom, in niso povzročale dodatnega trošenja. Pomembno namreč pri teh pravicah prerazporejanja je, da razen v redkih redkih izjemah sploh ni dopustno, da se v bistvu prerazporeja v breme dodatnega zadolževanja. Edina pravica v zvezi s tem je v zvezi s servisiranjem javnega dolga, transferom v ZPIZ in pa po Predlogu novega predloga Zakona o izvrševanju proračuna za potrebe reguliranja stroškov migrantske krize. Dolgujem še odgovor na vprašanje v zvezi z dvigom pokojnin. Uraden podatek o višini povprečne pokojnine, starostne pokojnine v mesecu septembru je 610 evrov. In ob upoštevanju tega podatka bo v januarju 2016 zagotovljen dvig pokojnin za 4,27 evra. Če pa upoštevam povprečje vseh pokojnin, torej tudi invalidskih in ostalih, potem pa je povprečna pokojnina 562,7 evra, in to pomeni 3,75 evra povišanja v januarju. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Andrej Šircelj. Replika? Izvolite gospod Jože Tanko.
Hvala lepa za besedo. Ne se bati, razumem, zakaj so pravila prerazporeditve zapisana v Zakonu o izvrševanju proračuna. Vendar če minister za finance pride v Državni zbor in pravi, da amandmajev ni treba sprejeti oziroma jih koalicija ne sme sprejeti, ker pomenijo odmik od začrtane poti, potem sprašujem, zakaj si je zapisala vlada tako velike pravice prerazporejenja. Praktično vsak, ki dobi v roke proračun od najmanjšega proračunskega uporabnika do vlade ima določene pravice spreminjanja proračunskih dokumentov. Tu v Državnem zboru pa so nam posredovali proračun, določili roke za vlaganje amandmajev in minister pride v Državni zbor in pravi, če boste sprejeli katerikoli amandma, tudi tistega za 5.000 evrov za mediacijo ali pa teh 100.000, 150.000 evrov za izvajanje preiskovalne komisije ali za 50.000 evrov za neko obvoznico, pa pomeni to odstop od začrtane poti. Ali se vam ne zdi, da imamo na eni strani možnost, da vladi damo možnost ali pa daste možnost, da razporedi, ne vem, 100 milijonov evrov, 50 milijonov evrov, na drugi strani pa ne tolerira praktično sprejetje amandmaja za neko minorno vrednost, zato ker bi to pomenilo odstop od začrtane poti. Ni logike v tej argumentaciji. In jaz mislim, da s takimi floskulami, ko ste prišli v Državni zbor, tu ljudi, ki so se ukvarjali s pripravo proračunov na lokalni ravni, državni ravni in tako naprej, ni mogoče prepričati, ker to ni resen argument. In jaz računam, da vsaj minister za finance računa, da imamo tudi tukaj nek občutek za te stvari. In še nekaj, vsak proračunski del, vsako ministrstvo si je najbrž zagotovilo neke postavke, s katerih bo minister lahko prerazporejal in jih bo kasneje izvajal ali pa sploh ne pri izvajanju proračuna. Če bi vse te postavke držale tako, kot je načrtovano, s pravno podlago, z vsemi stvarmi, kot je bilo povedano v Državnem zboru, vlada in noben proračunski uporabnik ne rabi tako velikih pravic prerazporejanja. Jih ne potrebuje. Ampak očitno to ni tako. In vlada rabi manevrski prostor, da bo prelagala, premetavala ta finančna sredstva v skupni višini približno milijardo evrov. Tu pa nas utrujate s tem, da se ne sme sprejeti nek amandma za 100.000 evrov ali pa za 20.000 evrov. To je neresno. Neresno. Hvala lepa.
Hvala lepa. Mag. Andrej Šircelj, izvolite.
Hvala lepa za besedo, spoštovani podpredsednik. Predstavnice Ministrstva za finance, kolegi in kolegice! Danes dopoldan oziroma zjutraj je bilo rečeno, da potekajo usklajevanja z občinami. Danes nimamo uskladitve z občinam. Ali je ta proračun sploh realen? Ali sploh vemo, koliko bodo dejansko dobile občine in kaj se bo zgodilo, če se to ne bo zgodilo? Kaj se bo zgodilo, če do dogovora dejansko ne pride? In tukaj, spoštovani predstavniki Vlade, to ni stvar občin. Mi tukaj ne sprejemamo občinskega proračuna, nobenega izmed nekaj več kot 200 občin. Mi danes tukaj sprejemamo državni proračun. In naloga Vlade je, da se uskladi. Kako se bo usklajevala, koliko krogov bo naredila, kolikokrat se bodo dobili, zjutraj ali zvečer, podnevi ali ponoči, to, bom rekel, je drugotnega pomena glede na to, da mora biti proračun usklajen. In ni. In če ni usklajen, je v nasprotju z določeno zakonodajo in z Zakonom o javnih financah in z Zakonom o fiskalnem pravilu, skratka tukaj se dejansko ne ve. V bistvu sprejemamo nekaj, za kar se dejansko ne ve. Ali bo povprečnina 525, 536, 522 in tako naprej. Glejte, povejte, kaj se bo zgodilo, če proračun ni sprejet. In ne morete reševati vseh zadev s prerazporejanjem. S prerazporejanjem se bodo reševale občine, s prerazporejanjem se bodo reševala evropska sredstva, s prerazporejanjem se bodo reševali migranti, če jih bo seveda več ali pa če bo v naslednjih dveh letih več kot 80 migrantov dejansko ostalo v Sloveniji. Pripravljate pa proračun za leto 2016 in 2017. Tukaj imamo danes, gospe in gospodje, že sistemsko vprašanje, ali je sploh ta proračun dejansko zaprt. Tudi zaradi tega, ker po Zakonu o javnih financah morajo biti vsi predpisi, vsi zakoni sprejeti, preden se sprejema ta proračun. Ampak mi imamo danes tri zakone na spletnih straneh Ministrstva za finance, izmed katerih pomenijo nekateri dodatne finančne učinke, drugi pomenijo dodatne odhodke iz državnega proračuna, in tukaj dejansko ne vemo spet nič. Eden je na primer Zakon o davku od dohodkov pravnih oseb, en zakon je Zakon o dohodnini, en zakon je še poseben zakon, s katerim se bodo malo manj obdavčili prejemki, ki jih bodo dobili delavci z naslova delničarstva in tako naprej in tako naprej. In tu ne gre za davčno prerazporejanje, gospe in gospodje. Glejte, to davčno prerazporejanje je nek izraz, ki ga je prinesel minister za finance na Odbor za finance, kjer je rekel: Ne, ne, to pa niso davki, to se pa samo malo prerazporeja. In tukaj, spoštovana državna sekretarka gospa Vraničar Erman, tukaj ne gre zdaj za prerazporejanje. Tukaj gre dejansko za to, da se ukinjajo davčne olajšave in da bo zaradi tega dejansko prišlo do večjega priliva v letu 2016, ker na podlagi tega se bo pri davčnih zavezancih na novo določala akontacija od dohodkov pravnih oseb. Ali bodo morali to sami narediti ali bo pa to naredila davčna uprava oziroma finančna uprava. Tukaj so zadeve tako jasne, da bolj jasne ne morejo biti. In ta proračun, ugotavljam, dejansko ni zaprt, niti na prihodkovni niti na odhodkovni strani. Ne vem, morda bomo lahko že za božič ali pa morda že za tri kralje imeli rebalans proračuna pripravljen. Iz tega zornega kota seveda je tudi ta trditev, spoštovana državna sekretarka, mi nominalno ne bomo povečali davčnih stopenj. Poglejte, davkov se ne plačuje samo na podlagi nominalnih davčnih stopenj, ampak tudi na ukinjanju olajšav, investicijskih olajšav, olajšav za raziskave in razvoj, olajšav za zaposlovanje ali za zmanjševanje teh olajšav. In zaradi tega je davčno breme večje. Lahko vsi elementi od davčne osnove do davčne stopnje, do davčne oprostitve do davčne oprostitve, do davčne izključitve, do davčne karkoli stopnje na koncu ali spremembe o transfernih cenah lahko povečujejo ali zmanjšujejo davčno breme davčnega zavezanca. In tukaj se nehajmo slepiti s tem, da samo davčne stopnje povečujejo davek. To ni res. Največ je to odvisno od davčne osnove. Vi tukaj povečujete davčno osnovo in zaradi tega bodo dodatni prihodki, ki niso v zakonu, in zaradi tega je to v nasprotju z Zakonom o javnih financah. In nimamo zaprtega proračuna. Tukaj me čudi tudi to, da teza, ki ste jo zdaj povedali, poglejte, pravica prerazporejanja je zaradi tega, ker se med letom dogajajo različne stvari in mi moramo to prerazporejati. Gospe in gospodje, ja, mi imamo tudi tukaj proračunsko rezervo, ki se namenja samo za določene namene. Po drugi strani je pa proračun ravno akt, ki se sprejme v Državnem zboru zato, da se zagotovijo politike na področju izobraževanja, sociale, gospodarstva, investicij, okolja in tako naprej, ampak to na podlagi tega, da se sledi tem politikam. Če pridejo pa izredne razmere, če pridejo pa izredni dogodki, ki niso mogli biti planirani, ki niso mogli biti načrtovani, potem se pa lahko to prerazporeja, ampak samo takrat, ne pa da se že v tem trenutku, ko proračun še ni sprejet, že načrtuje, kako se bodo prerazporejala sredstva za občine, za evropska sredstva in tako naprej, in že sami napišete. To, oprostite, ni ne načrtovanje, kaj šele, da bi bilo to vodenje ekonomskih politik, kaj šele, da bi to bila neka strategija, da ne govorimo o viziji. Tega dejansko ni. Še računovodski dokument ni popoln, ker ni enostavno zaprt. Vlada, če seveda govori o ukrepih za gospodarstvo, potem je treba pač tukaj povedati, da povečuje davčno breme in slabša te ukrepe in slabša pogoje za gospodarjenje. Kakorkoli že, ob predpostavki, da pomeni večji davek poslabšanje pogojev gospodarjenja, to je ob tej predpostavki, jaz seveda tukaj govorim. In seveda poglejte, veliko razočaranje je tudi proračunski memorandum 2016–2017 na nekaj, tudi če je na nekaj listih, ampak vsebina je težava, kajti proračunski memorandum, prvič, ne vključuje vseh sektorjev države niti gospodarstva. Največ je to narejen na Ministrstvu za finance. Nekaj govori seveda o zadolževanju. Tukaj mimogrede, glede na to, spoštovana državna sekretarka, ko ste omenjali seveda te številke o zadolževanju, jaz citiram ministra, naj se mi oprosti in se bom opravičil, če sem narobe ga slišal, ampak on je danes dopoldne povedal, da se bomo zadolžili za 4,1 milijarde in odplačali 2,9 milijard dolga. To so njegove besede. Jaz sem si jih napisal. Sedaj vi seveda lahko tukaj prekalkulirate iz enega, drugega računa, ampak jaz se opravičujem, če to ni povedal, poglejte, bom pogledal magnetogram, če sem narobe slišal, se opravičim. Ampak zdaj druge številke pripovedovati, ali je sedaj to 3,7 ali 3,8, je popolnoma vseeno, ampak bistvo je v tem, da je treba dejansko operirati z eno številko. Tudi če ministrstvo za finance ima različne številke, naj operira v javnosti z eno številko ne glede na vse kalkulacije, ki jih dejansko tukaj ima. Jaz sem tudi seveda začuden nad tem dokumentom, proračunskim memorandumom, ko govori o obdavčitvi in dodatni obdavčitvi pravnih oseb, ko bo spreminjal Zakon o davku od dohodkov pravnih oseb, kjer osrednje načelo predloga, to se pravi, od Zakona o davku od dohodkov pravnih oseb s katerimi se zmanjšujejo olajšave za investicije za razvoj in tako naprej, za zaposlovanje, sledi predvsem, pazite, citiram, "poštenemu obdavčenju z odpravo dvojnega neobdavčenja, preprečevanja zlorab in konsistentnega obdavčenja." Konec citata. Prvo, pošteno obdavčenje, je urejeno, jaz mislim, da gospa državna sekretarka Vraničar Erman to ve, s sporazumi o izogibanju dvojne obdavčitve. Če ima zdaj OECD težave s tem in če je OECD ugotovilo, da sporazum o izogibanju dvojne obdavčitve pomeni sporazum o dvakratni neobdavčitvi, je seveda zdaj to drugo vprašanje, ampak, s tem zakonom se tega zagotovo ne ureja. In jaz bi bil zelo previden, ko bi govoril o poštenosti in poštenosti obdavčenja pravnih oseb. Ker jaz mislim, da vam bodo tudi v Luksemburgu povedal, da če velja 2 % stopnja za multinacionalke, da je to pošteno. Kot je pošteno, da vam bo nekdo na drugi strani rekel, da je pa 60 % obdavčitev ali pa 70 % obdavčitev dohodkov, ki jih ne prijavijo posamezniki, poštena. In je to pojem, ki je relativen. Jaz bi bil dejansko nekoliko bolj zadržan pri poštenosti, pravičnosti in tako naprej. Poglejte, gospe in gospodje, jaz mislim, da tudi o kakšni veliki pravični porazdelitvi davčnega bremena s strani Vlade tukaj ne moremo govoriti. Lahko pa govorimo o poslabšanju gospodarskih razmer s tem, da bomo dodatno zadministrirali vso zadevo. In edini ukrep, ki bo dejansko uveljavljen na področju davkov, so povečani davki, o tem sem že govoril, od davka na dodano vrednost, ki bo stalno zdaj 22 %, čeprav je bilo mišljeno to samo začasno, do povečanja dohodnine, ker se ukinja valorizacija z življenjskimi stroški. In seveda, tisto, kar pa je največji sistemski ukrep, citiram seveda Vlado pri tem, da je to sistemski, pa je uvedba davčnih blagajn. Gospe in gospodje, to ni noben sistemski ukrep, to je nek administrativni ukrep, ki bo obremenil davčne zavezance in delal veliko sivih las zavezancem in na koncu finančni upravi in na koncu davčni upravi in Ministrstvu za finance in celi vladi, če tisto ne bo delovalo. Z tega zornega kota so te zadeve in dejansko te spremembe, ki naj bi seveda pomenile večjo gospodarsko rast, oprostite, jaz takšnih sprememb ne poznam, ki bi vplivale na večjo gospodarsko rast, kar je eden ključnih ciljev te vlade. Ta gospodarska rast, katero imamo danes, je rezultat ukrepov na področju delovnopravne zakonodaje, pokojninske zakonodaje, na področju tega, da smo združili upravljanje državnih podjetij in da smo rešili slabih terjatev banke. To je in o tem govori minister za finance, če želite, v Washingtonu svetovni banki, in to je on povedal in tukaj mu dam prav. Vse ostalo je pa seveda tako. Tudi jaz imam tukaj eno tabelo, ko govorimo seveda o različnih lestvicah, kje se nahajamo,in piše: "Uvrstitev Sloveniji na lestvici The World Bank's Doing Business 2015 izmed 189 držav na 51. mestu, če gledamo konkurenčnost poslovnega okolja. Pač, mogoče imate vi kakšno drugo, kakorkoli že, jaz bi samo rad povedal, da imam takšno lestvico, 2014 33. mesto, 2013 35. mesto, 2012 37. mesto, 2007 spet drugo in tako naprej in tako naprej. Tako da, lahko da imate vi kakšno drugo lestvico Doing Business, ampak dejansko to niso ukrepi, ki bi spodbujali gospodarsko rast, in bojim se, da bodo s tem proračunom, ki je neambiciozen, ki je neperspektiven za ljudi, da se bo dejansko zapravilo še tisto, kar je bilo ali pa kar danes imamo. Tudi zaradi tega, ker ni novih investicij, tudi zaradi tega, ker nimamo nobenih izboljšav na področju zaposlovanja, na področju izobraževanja in na področju okoljske politike. In jaz mislim, da dolgoročno to ni dobro in zdaj ne vem, kdaj boste prišli s spremembo tega proračuna – jaz mislim, da zelo kmalu –, ampak bojim se, da tudi tista sprememba bo samo bolj ali manj administrativna. Še enkrat pa, glejte mi smo tukaj brez vseh podlag za proračun, ne vemo, kaj bo z občinami, da o EU sredstvih sploh ne govorim in tako naprej. Še nekaj, vi boste ta proračun sprejeli, koalicija ga bo sprejela, noben amandma najbrž ne bo sprejet, to je pač dogovor koalicije. In tukaj si jaz ne delam nobenih utvar, da se bo karkoli spremenilo. Žalostno pa je, da se ne bo sprejelo niti amandmaja. Upam, da si boste premislili, o tem, da je treba zagotoviti posebna sredstva za preiskovalno komisijo za bančni sistem. To pa mislim, da je treba zdaj, če ne drugega, tudi pokazati dejansko tisto, kar se govori, skratka, da se želi tukaj priti, ne bom rekel do konca, ampak vsaj malo dlje, tudi glede odgovornosti in glede vsega tega. In je treba tudi na simboličen način pokazati, da se bo to dejansko zgodilo in da se dejansko okrepi to komisijo, ki bo to pregledovala v okviru Državnega zbora. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Mateja Vraničar Erman, izvolite gospa sekretarka.
Hvala lepa za besedo. Najprej kar se tiče usklajenosti proračuna. Zakon o financiranju občin predvideva, če dogovora z občinami ni mogoče skleniti, da se lahko višina povprečnine določi z Zakonom o izvrševanju proračuna. Tako je tudi določeno s Predlogom zakona o izvrševanju proračuna in sredstva za povprečnino v višini 522 evrov, kolikor je zagotovljeno z zadnjim amandmajem v Zakonu o izvrševanju proračuna, toliko sredstev za povprečnino oziroma za finančno izravnavo v letu 2016 je zagotovljenih. Z tega zornega kota štejemo, da je predlog proračuna in da sta predloga proračuna in Zakon o izvrševanju proračunov medsebojno usklajena. Pri višini povprečnine 522 evrov za leto 2017 finančna izravnava ni potrebna, ker sredstva iz dohodnine, ki pripadajo občinam, zadoščajo za financiranje primerne porabe. Drugo, kar se tiče prerazporejanja evropskih sredstev. Že v juliju letošnjega leta smo sprejeli spremembo veljavnega zakona o izvrševanju proračuna, s katero smo določili nova pravila za črpanje evropskih sredstev nove finančne perspektive z namenom, da se neporabljene pravice porabe ne kopičijo pri posameznih proračunskih uporabnikih, ampak se dejansko v skladu z načrtovanimi politikami in odhodki zagotovijo sredstva tam, kjer so dejansko projekti pripravljeni. Zaradi tega je v predlogu proračuna za leto 2016 že porazdeljenih po resornih ministrstvih okrog 60 % vseh sredstev, ki so planirana za črpanje v prihodnjem letu, ostala sredstva so načrtovana pri službi Vlade za kohezijo in razvoj in bodo prerazporejena na resorna ministrstva, skupaj s slovensko udeležbo, takoj ko bodo investicijski dokumenti pripravljeni tako daleč, da bo tudi poraba na teh ministrstvih dejansko zagotovljena. S tem želimo doseči enakomernejše črpanje evropskih sredstev, in ne kopičenje odhodkov ob koncu finančne perspektive, kar se nam dogaja s staro finančno perspektivo v zadnjih dveh letih. V zvezi s proračunskim memorandumom naj še enkrat opozorim, da ga je treba brati skupaj s programom stabilnosti in nacionalnim reformnim programom, ki predstavljata s proračunskim memorandumom zaokroženo celoto in o tem smo v pretekih razpravah že več povedali. Kar se tiče načrtovane davčne reforme, pri načrtovanih davčnih spremembah, tistih, ki so kot prvi korak predvideni v letošnjem letu, govorimo o prestrukturiranju davčnega bremena, torej povečanju določenih obveznosti in hkrati znižanju drugih obveznosti, kar pomeni, da suma sumarum ostane obseg pričakovanih davčnih prihodkov iz tega naslova nespremenjen, drugače se bo porazdelili pa viri teh prihodkov. Z tega zornega kota zakonov, ki predstavljajo davčno prestrukturiranje, ne štejemo v proračunski paket, ampak smo jih pripravili posebej. In, ko govorim o tem, da ne zvišujemo davčne obremenitve s tem, da spoštujemo socialni sporazum, citiram socialni sporazum, v katerem je zapisano, da "ne bomo poviševali nominalnih stopenj, da pa bomo uskladili prestrukturiranje davčnih bremen z prevetritvijo obstoječih davčnih olajšav". Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Replika, oprostite. Replika mag. Andrej Šircelj. Izvolite.
Hvala lepa. Spoštovana državna sekretarka, to, glede teh davčnih bremen pa prestrukturiranja davčnih bremen pa tako naprej, to res zahteva mojo repliko. Ne morete gledati davkov vedno samo z vidika zornega kota proračuna. Davke plačujejo davčni zavezanci, podjetja, posamezniki, samostojni podjetniki in tako naprej. In njim se bodo spremenile davčne obremenitve in od njih je odvisen ta proračun, kajti oni plačujejo davke, zato da financirajo javno porabo, zato da financirajo naše plače, vaše plače in tako naprej in tako naprej. Seveda samo reči, glejte, saj davčni prihodki bodo isti, zaradi tega, pa tudi v to ne verjamem, ta izračun ima preveč neznank, ker so same investicijske olajšave neznanka, ker so neznanka olajšave za raziskave in razvoj in so odvisne od različnih dejavnikov na trgu. In to je še toliko slabše zaradi tega, ker je to okolje davčno nestabilno. In seveda, vi ste naredili ta izračun tukaj, tako da se na koncu vse izide, vendar samo na papirju. Jaz vam zagarantiram, da te številke, če bo to sprejeto, jaz upam, da ne bo, ne bodo držali na koncu. Drugo leto to ne bo držalo. In to davčno prestrukturiranje, ta izraz, to je nekaj novega, zdaj ste se spomnili, včasih smo temu rekli povečevanje davkov ali pa zmanjševanje ali pa zniževanje davkov, zdaj se pa reče – veste, če jaz vzamem pri enemu v levem žepu in dam to v desni žep, ne pomeni, da sem jaz enemu vzel in drugemu dal, ampak to je davčno prerazporejanje, prestrukturiranje ali karkoli že. Glejte, tako pač dajmo s pravimi besedami poimenovati neke zadeve, o katerih danes tukaj govorimo. In jaz ne govorim, kaj je bilo glede socialnega sporazuma, je pomemben, govorim pa o pogojih gospodarjenja, ki se bodo spremenili, o stabilnosti in gotovosti gospodarjenja za podjetja, če želite, za Krko, za Slovenske železnice, za kogarkoli že se bodo spremenili pogoji gospodarjenja. In to je slabo že v osnovi, ker se morajo ta podjetja na to toliko časa pripravljati, spremeniti politike in to vsekakor ne vpliva na gospodarsko rast. Še manj, mislim, da bo zaradi tega gospodarska rast padla. To je moja replika. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Prosim za prijavo. K prijavi so prijavljeni gospod Zvonko Lah, gospod Jože Tanko in mag. Andrej Šircelj. Besedo ima gospod Zvonko Lah. Zdaj pa še gospod Jožef Horvat, se opravičujem. Besedo ima gospod Jožef Horvat. Je že v redu. Izvolite, gospod Jožef Horvat.
Hvala, gospa podpredsednica. Spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi! Maratonska razprava o proračunih je bila na odboru v petek 13., tudi danes. Samo ena ugotovitev. Res je, da je vladna stran ali konkretno gospa državna sekretarka odgovorila na vprašanja opozicije korektno, da je korektno zagovarjala stališče Vlade, ampak, kolegice in kolegi, da opozicija niti v enem predlogu nima prav, veste kaj, to pa je gradnja berlinskega zidu med nami. In to ni dobro. Zapomnite si, to ni dobro. Ko sva bila z Jožetom Tankom vodji poslanske skupine v mandatu 2004–2008, smo se dogovorili, da bomo nekaj amandmajev opozicije podprli in smo. Če tega ne bi bilo, danes gospod Miro Cerar, ne danes, letos ne bi mogel odpirati podvoza v Murski Soboti. Takrat sem se sam zavzel za to, da se podpre amandma opozicije – LDS-a, dr. Mitja Slavinec ga je vložil, in letos je bil dograjen podvoz, 6 milijonska investicija in ni države vrag vzel, oprostite, da takšno retoriko uporabljam. Zakaj to govorim? Zato, ker jaz razumem in upam, da vsi mi razumemo, da obravnavamo proračun države, proračun državljanov. Upam, da ne obravnavamo proračuna te koalicije ali pa za to koalicijo, da sem bolj točen. Za vseh 2 milijona 45 tisoč, kolikor nas je, upam, da je tako. In še nekaj bi rad povedal. Zakoni so zavezujoči za vse, tudi za vlado. In vlada jih tukaj krši. Ustavil se bom na področju občin. Mogoče se ponavljamo kot lajna. Če pogledamo metodologijo, če pogledamo Zakon o financiranju občin, potem bi povprečnina za leto 2016 plus še glede na dogovor, ki je bil sprejet, in sicer dogovor o višini povprečnine za leti 2013 in 2014, takrat se je dogovorilo, da bo povprečnina za leto 2016 536 evrov, zdaj je predlog 522, to je enako, kot povprečje za letos, ko smo eno polovico leta imeli 525, eno polovico leta pa 519, povprečje je 522 in s tem gremo v naslednje leto po predlogu koalicije. In to je narobe. Poglejte, to je narobe, ker ste občinam s pogajanji o dvigu plač dali dodatno bremenitev v višini 13 milijonov evrov. Vsaj za toliko bi morali dvigniti povprečnino. Vsaj za toliko. Ampak ne. Pa da ne bom omenjal kakšnih naših, bom rekel, desnih županov. Vprašajte gospoda Kontiča, kaj on misli o tem. On se je zavzel za to, da mora biti povprečnina po Zakonu o financiranju občin, po metodologiji 652,6 evra. Zdaj pa je koliko manj? Za 130 evrov je manj. Govorimo o 260 milijonih, ki bi jih občine morale dobiti po zakonu, pa jih ne dobijo. In zdaj seveda je vlada žalostna, da so danes vsa tri reprezentativna združenja rekla: ne, ne pristajamo na 525. Ja, normalno, da ne. Menda bi pristali na 530. Zdaj pa izračunajmo, o kakšnem denarju govorimo. Od 522 do 530 je 8 evrov. Se pravi, gre za nekih 16 milijonov. O tem se pogovarjamo. In ker imam relativno malo časa, mi dovolite, da v nadaljevanju povzamem, gospa podpredsednica, naše amandmaje, ki se bodo v naslednji fazi obravnavali. Mi smo prav zaradi skladnega regionalnega razvoja – ke, kaj se nam dogaja – podeželje je vedno manj razvito, center je vedno bolj razvit. Ali je to pošteno? Ali je to pošteno, kolegice in kolegi? ni pošteno! Ni pošteno. Tudi podeželje, tudi slovenska periferija je slovenska, je del te države. In boli me srce, res me boli srce, da se nekako hrbet obrača dobesedno periferiji oziroma slovenskemu podeželju. Res me to hudo boli. Res me boli. Zato smo se zavzeli v naših amandmajih, da bi povečali finančno izravnavo občin. Finančna izravnava je izjemno pomemben vir financiranja občin, ki zagotavlja izvajanje z zakonom določenih nalog občinam, če posamezna občina s prihodki, ki so ji zagotovljeni z zakonom, ne more pokriti vseh stroškov. Zelo pomemben vir. Zavzeli smo se z našimi amandmaji Nove Slovenije za povečanje sredstev za lokalno razvojno infrastrukturo. Zavzeli smo se v naših amandmajih za povečanje sredstev, ko gre za investicijsko vzdrževanje in gradnjo državnih cest. Tu sem posebej na odboru izpostavil naslednje: v okviru tega programa tudi še vedno ni namenjeno dovolj sredstev za izgradnjo obvoznice Murska Sobota vzhod. To je vlada obljubila in se vlada ne drži svojih dogovorov. Ali je to pošteno, kolegice in kolegi? In za naslednje leto 2016 je načrtovanih le 200.000 evrov. In kolikor se spomnim iz pogovora z županom Mestne občine Murska Sobota, je minister, pristojen za promet in infrastrukturo, obljubil 600.000. Sedaj imamo trikrat manjši znesek. Ali je to pošteno, kolegice in kolegi? In glede na to, da je večji obseg sredstev zanjo načrtovan, za to murskosoboško obvoznico, šele po letu 2019, financiranje pa naj bi bilo zaključeno do leta 2023, poglejte, je zelo malo verjetno, da bo ta obvoznica zgrajena v tem roku. Zakaj smo se še v Novi Sloveniji zavzeli z našimi amandmaji? Za to, da bi povečali sredstva na postavki mladi raziskovalci, mobilnost in spodbude najboljšim raziskovalcem. Mi potrebujemo tehnološki preboj, ker drugače bomo dolgoročno vsi "lon arbeiterji", se bomo ukvarjali zgolj z nekimi dodelavnimi posli. Kakšen standard nam bodo zagotavljali dodelavni posli? Vegetiranje. In SURS, Statistični urad Republike Slovenije, je letos septembra povedal, septembra 2015, da ostaja tveganje revščine. Nas ne zanima minimalna plača. Nas zanima dobra plača. Nas zanimajo nova delovna mesta. Vsaj 60.000 novih delovnih mest, takšnih z visoko plačo, da bodo naši ljudje lahko imeli materialno in duhovno blaginjo. Za to gre. In smo sposobni, smo, verjamem, da smo sposobni. Jaz sem optimist, sem realist, smo sposobni. Kako se bomo mi še naprej imenovali družba znanja, če ne bomo vlagali v raziskave in razvoj? Športna infrastruktura, o tem ste nekateri že govorili. In še, kar se vam bo morda zdelo nepomembno, pa mislimo, da je, poglejte Vlada ima nalogo, da realizira zadnjo novelo zakona o arhivih. Veliko smo o tem govorili. Imeli smo tudi referendum. Vlada ne zagotavlja po zakonu dovolj sredstev za digitalizacijo arhivskega gradiva. Mi se toliko pogovarjamo o arhivu Udbe in tako naprej, da smo že kar utrujeni od tega. Zelo enostavna naloga je. Ta arhiv Udbe, ki je še ostal, ta manjši obseg, ki je še ostal, dajmo ga zdigalizirati in dajmo ga na spletno stran, seveda, občutljivi osebni podatki morajo biti po zakonu anonimizirani. Dajmo na spletno stran, pa smo to zadevo, po moje, vsaj zaprli. Jaz sem prepričan,da smo zaprli. Ampak spet se Vlada ne drži zakonov. Vlada je tista, ki se ne drži zakonov. In kar me osebno skrbi. Mi pravimo, ja, imamo dobro gospodarsko rast, ne se sekirati, imamo dobro gospodarsko rast. Res je, vsaka čast slovenskemu gospodarstvu, ne pa ukrepom Vlade. Skrbi me pa to, da se najmočnejše evropsko gospodarstvo znotraj evroobmočja, nemško, ohlaja. Naš izvoz je prav v Nemčijo najbolj usmerjen. To me skrbi. Upam, da vas [[izključen mikrofon]]
Hvala lepa. Besedo ima gospod Miha Kordiš, pripravi naj se gospod Bojan Podkrajšek, za njim gospod Ljubo Žnidar.
Najlepša hvala. Ta proračun, kot smo socialisti v današnji debati pa že na kakšni obravnavi prej na odborih lahko ugotavljali, na odhodkovni strani ni prav nič socialen, prav tako pa na prihodkovni strani, ni niti najmanj napreden. Imamo gospodarsko rast, vemo, da se bogastvo v naši družbi dviga, hkrati pa se to isto bogastvo kopiči v rokah najbolj privilegiranih slojev in razredov v naši družbi, medtem ko navadni ljudje, delovni ljudje, velika večina slovenskih državljank in državljanov od tega proračuna, od te gospodarske rasti, od te ustvarjene vrednosti nima prav ničesar, pa čeprav so ravno delovni ljudje tisti, ki vso vrednost ustvarjajo. Proračun temelji na nekih ideoloških postulatih, na neoliberalnih ideoloških postulatih. Zaradi tega so bile naše možnosti, možnosti Združene levice pri sanaciji takega proračuna seveda omejene. Zaradi tega smo se pač skoncentrirali samo na nekaj področjih, kjer pa lahko v mejah, znotraj katerih je proračun že začrtan, saniramo obstoječo situacijo. Eden izmed takih amandmajev je, na primer, slabe tri milijone evrov, ki jih namenjamo trgu dela in delovnim pogojem, zelo konkretno za usposabljanje in izobraževanja. Kaj je zgodba? V Združeni levici se na tem področju zavzemamo za preobrat. Namesto tega, da se subvencionira zaposlovalce, da se subvencionira kapitaliste, če hočete, mislimo in poudarjamo, da se je treba preusmeriti k vlaganju v same iskalce zaposlitve. Seveda, politika, ki prehaja iz aktivnih politik zaposlovanja na politike polne zaposlenosti, je tukaj vsekakor boljša alternativa, ampak kot sem rekel, v ideoloških postulatih tega proračuna je bila to naša najboljša možnost. Opozarjamo na tem mestu, da se že več let ne izvajajo nobeni programi formalnega prešolanja ljudi. Vedno več je zanašanja na nekakšne psihološke in motivacijske delavnice, ki iskalcu zaposlitve nikakor ne koristijo, seveda pa utrjujejo ideologijo individualizma in medsebojne konkurenčnosti med delovnimi ljudmi, kar je vsekakor sporno. Hkrati opozarjamo, da se bodo potrebe po izobraževanju povečevale, zaradi tega, ker se delež tistih, ki so dolgotrajno brezposelni, in delež mladih neprestano povečuje. In sploh mladi v temu kontekstu so tisti, ki so najbolj primerni za take ukrepe, ki jih tukaj tudi predlagamo. In zato od ministrstva pričakujemo, da bo skupaj s pristojnimi službami pripravilo nove programe, če bi bil ta naš amandma težak slabih 3 milijone evrov sprejet in tudi vsem danes tukaj prisotnim polagam na srce, da ta naš amandma podprete. Hkrati pa mora biti izvajanje takih programov neodvisno od pridobivanja evropskih sredstev. lahko se obrnemo na primer socialnih delavcev, ki kaže, da so sredstva evropskega socialnega sklada skrajno negotova in nezadostna in zato nikakor ne morejo delovati kot nadomestilo za sredstva v integralnemu proračunu. Hkrati je pa to neko področje, ki je strašno pereče in je zanj res potrebno nameniti in namenjati sredstva iz integralnega proračuna. Sredstva za to postavko zagotavljamo s prenosom znotraj Ministrstva za delo, ne gremo izven tega, namreč s postavke urejanje sistema na področju konkurenčnosti in podjetništva. Na področju Ministrstva za delo namreč konkurenčnost praviloma, nalijmo si čistega vina, pomeni zniževanje delavskih in socialnih pravic, v podjetništvu pa subvencioniranje zaposlovalcev in ustvarjanje prekarnih zaposlitev. Vemo, kako se je izšel katastrofalni projekt na Ministrstvu za delo, ki je spodbujal tako imenovano espeizacijo, in to vsekakor ni rešitev za nastop zoper veliko stopnjo brezposelnosti, ki jo ima Slovenija, zlasti pa za veliko stopnjo brezposelnosti, ki vlada med mladimi. Naslednji tak amandma, ki bi ga želel izpostaviti, se dotika Inšpektorata Republike Slovenije za delo. Temu inšpektoratu namenjamo dodatnega pol milijona evrov. Vsi tukaj vemo, vsaj morali bi vedeti, da so prekerne zaposlitve pri nas v porastu. Žal. Delež varnih, rednih zaposlitev za nedoločen čas se niža, hkrati pa narašča nestalne, slabe prekarne oblike zaposlitev. V večini teh prekarnih zaposlitev gre hkrati tudi za kršenje delovnega prava za poseg v delavske pravice. Zakonodaja še ostaja nekako progresivna pri nas, zaenkrat, ampak v praksi smo velikokrat, mnogokrat soočeni s tem, da se je preprosto ne spoštuje in breme tega nespoštovanja seveda nosijo delovni ljudje, tisti, ki so zaposleni, oziroma tisti, ki so nekih prekarnih, delovnih razmerjih. In tudi število težjih kršitev v tem kontekstu se povečuje. Vse to potrjujejo tudi ne izključno ampak tudi poročila Inšpektorata za delo. V zadnjih šestih letih se je število gospodarskih subjektov, ki jih ta inšpektorat nadzoruje, povečalo kar za 30 tisoč. Po drugi strani se je število delovnih inšpektorjev znižalo iz 88 na 80, od tega jih pa sploh itak samo polovica dela na področju delovnih razmerij. Si lahko predstavljamo, kakšno povečevanje obremenitve na Inšpektorat za delo to predstavlja. In očitno je, da rabimo na tem področju nadzorovanja delovnih razmerij in upoštevanja delovnopravne zakonodaje opraviti kvalitativen preskok od obstoječega stanja. Na področju nadzora delovnih razmerij sociale, smo vendar soočeni z nekim bistvom, ki je usposobitev in zaposlitev novih delovnih inšpektorjev, ki jih, še enkrat poudarjam, slovenski trg dela in slovenski delavec, mladi, stari, kakršenkoli že, krvavo potrebuje. In tukaj ponovno apeliram na vse prisotne in na vse politične grupacije v tem državnemu zboru, da ta naš amandma podprete, vsaj v retoriki, vsaj v besedi se menda vsi tukaj zavzemate za delovne ljudi, za slovenske ljudi, za slovenske državljanke in državljane. Ukrep, ki daje pol milijona evrov Inšpektoratu za delo, bi mnogo, mnogo prispeval k temu, da se izvrševanje delovnopravne zakonodaje v praksi izboljša, s tem pa se izboljša tudi materialno stanje slovenskih delavk in delavcev in seveda raven njihovih pravic oziroma upoštevanja njihovih pravic. Kar me pripelje do Ministrstva za zdravje in do podhranjenosti Ministrstva za zdravje. Tukaj s prvim amandmajem predlagamo 1,5 milijona evrov povečanja na postavki investicijska vlaganja na primarni ravni. Zelo smo namreč v Združeni levici zaskrbljeni nad dejstvom, da se sredstva za investicije v zdravstvu glede na letošnjo realizacijo zmanjšujejo kar za 27 milijonov evrov, glede na 2014 pa je to zmanjševanje težko 7 milijonov evrov. Pri temu pa je treba dodatno upoštevati še to, da so občine zaradi prenizke povprečnine prisiljene v nižanje investicijskih sredstev in se bo seveda tudi to poznalo na področju zdravstva. Nekako nas čudi, da vlada ne podpira amandmajev in da ni zagotovila dodatnih sredstev v dopolnjenem predlogu proračuna glede na njene deklarativne zaveze v koalicijski pogodbi v medijih in tako dalje, ki jih pogosto lahko slišimo. Ta amandma, ki ga zdaj predstavljam, se veže na investicije na primarni ravni, se pravi na zdravstvene domove. Drži, da Republika Slovenija ni ustanoviteljica zdravstvenih domov, je pa vendarle dolžna občinam pomagati pri njihovih investicijah. Če za podkrepitev te teze navedem kar opis podprograma, citiram: "Namen podprograma je pridobitev in posodobitev funkcionalnih prostorov, pridobitev ustrezne opreme in izboljšanje standardov osnovnega zdravstva za prebivalce". In naprej, spet citiram: "Dostopnost občanom do zdravstvenih storitev na območjih oziroma v občinah, kjer se dejavnost še ne izvaja". To je po točki definicije točka tega podprograma, ki bi jo morala potem Republika Slovenija nasloviti, tudi če ni soustanoviteljica zdravstvenih domov. Primeri, kot so zapleti s pediatričnim dispanzerjem v Poljanski dolini, kažejo, da bi moralo ministrstvo bistveno bolj angažirano pristopiti k urejanju razmer v primarnemu zdravstvu, sicer s tehnično pomočjo, denarnimi vložki. To je posebno potrebno zaradi uvajanja sistema nujne medicinske pomoči. Ponovno tudi pri zagovoru tega amandmaja apeliram na vse, da ga podprete. Vemo, da je stanje v slovenskem zdravstvu drastično, vemo, kaj se dogaja. S tem amandmajem, težkim milijon in pol evrov, vsaj delno poskušamo sanirati situacijo na področju investicijskih vlaganj na primarni ravni. Nadaljujemo prav tako z amandmajem na zdravstvenem področju, ki se pa dotikajo investicijskih vlaganj na sekundarni in na terciarni ravni. Ta naš amandma, ki smo ga vložili v proceduro in v sprejem, pa je težak 6 milijonov 700 tisoč evrov. V slovenskem zdravstvenem sistemu po zadnjih podatkih več kot 200 tisoč ljudi čaka na pregled oziroma na poseg, to je 17 % več kot lani in kaže na to, da imamo opravka z ozkimi grli in da se problem zaostruje, hkrati pa teh ozkih grl nikakor ne saniramo. Eden od razlogov teh ozkih grl je tudi, da so bile zadnja leta investicije usmerjene skoraj izključno v urgentno medicino, skoraj nič pa v bolnice in specialistične ambulante, ki so seveda kot posledica tega trpele. Problem teh ozkih grl bi bilo treba začeti naslavljati takoj. 200 tisoč ljudi ni majhna številka. To je 200 tisoč ljudi, ki so v vrsti, ki so oropani kvalitetne zdravstvene oskrbe in seveda to nikakor ni prav. Ministrstvo razpolaga z vsemi podatki, kje bi bile potrebne dodatne nabave, se pravi tu tehničnega zadržka in problema nimamo, vas bom pa samo spomnil in opozoril na nekatere. Aparati za CT in magnetno resonanco – po številu prebivalcev smo v najslabši tretjini med državami OECD. To je kar zvonec za alarm. Pred dnevi smo lahko brali o zastojih na kardiološkem oddelku UKC v Ljubljani, kjer se ozko grlo ne pojavlja zaradi pomanjkanja zdravnikov in tudi ni problem v tem, da Zavod za zdravstveno zavarovanje Slovenije ne bi hotel plačati dodatnih posegov, ampak preprosto do zastarelih in obrabljenih aparatih, konkretno kronografih. To sta samo dva primera, s katerima vas želim spodbuditi k podpori temu amandmaju in zakaj je potrebno investicijsko vlaganje na sekundarni in terciarni ravni podpreti. In ministrstvo tu vsekakor ne more trditi, da ima dovolj sredstev, da bi naslovilo te potrebe. Nenazadnje je ministrica za zdravje na seji matičnega delovnega telesa izjavila, da, bom kar citiral, "proračun zadostuje za izvedbo vseh nujnih projektov v letu 2016." To, kar sem ravnokar navedel, so nujni projektov. 200 tisoč ljudi v vrstah je en velik nujen projekt. Saj potem je v pisni zavrnitvi našega amandmaja ministrstvo formulacijo sicer nekoliko omililo in je reklo, da, citiram, "zadoščajo za realizacijo vseh načrtovanih projektov," ampak dejstvo še vedno ostaja. V Združeni levici se s tako usmeritvijo na področju zdravstva vsekakor ne strinjamo, ker zelo jasno kaže na pomanjkanje znanja in na pomanjkanje, in to je najhuje, politične volje in pri vladi in pri samem ministrstvu. Načrtovani projekti in sredstva namreč ne zadoščajo niti za odpravo glavnih ozkih grl zdravstvenega sistema in zato vztrajamo pri našem amandmaju in vam še enkrat polagamo na srce, da – za boga svetega, 200 tisoč ljudi imamo v čakalnih vrstah –bi bili zelo veseli, če bi ta amandma podprli. Kar me pripelje do visokega šolstva in amandmaja na postavki dejavnosti visokega šolstva. To postavko krepimo za 2 milijona in pol evrov. Tukaj niti ne bom izgubljal besed. Vemo, da so varčevalni ukrepi preteklih let daleč najbolj od vsega prizadeli naš šolski sistem, znotraj tega pa še posebej visoko šolstvo. In visoko šolstvo je treba začeti zopet krepiti. Visoko šolstvo je vir inovacij, visoko šolstvo je vir raziskav, visoko šolstvo je baza znanja družbenega gospodarskega in vsakršnega napredka in če moramo kaj podpirati kot popotnico za prihodnost, je to vsekakor visoko šolstvo. S temi sredstvi, ki jih namenjamo visokemu šolstvu, bi želeli predvsem, da se usmerijo za razreševanje problema šolnin na tretji stopnji študija, se pravi z doktorskimi študenti. Najpametnejši ljudje nam bežijo preprosto zato, ker nimajo denarja za plačilo šolnin na tretji stopnji, in to je popolnoma nesprejemljivo. Se bom tukaj ustavil, predal besedo svojima tovarišema. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Bojan Podkrajšek. Se bo treba prijaviti. Za njim se pripravi gospod Ljubo Žnidar.
Spoštovana podpredsednica, hvala za dano besedo! Cenjena državna sekretarka, kolegice in kolegi! Danes že skozi ves dan govorimo o najpomembnejšem dokumentu za leto 2016 in 2017. Uvodoma smo od predsednika Vlade in ministra za finance slišali, kakšen je proračun za ti dve leti, in ob koncu je predsednik vlade, kot smo danes že slišali tudi od mojih kolegov, izrekel: Pa uspešno delo! In odšel iz te dvorane. Sam menim, da ta proračun ni zaprt. Ker seveda ni dokončno usklajen z vsemi občinami oziroma občinami v Sloveniji. Pa naj se najprej dotaknem občin. Sam ne morem verjeti, da ne najdete skupnega jezika z župani slovenskih občin. Seveda, občinam se vsako leto odvzema, na drugi strani pa se jim nalaga nove obveznosti. Pa jaz mislim in prepričan sem, da župani slovenskih občin igrajo prav posebno in pomembno vlogo v Republiki Sloveniji. Seveda, ukvarjajo se z investicijami in vsak dan skrbijo za takšne ali drugačne težave svojih občank in občanov, posledično tudi naših državljank in državljanov. Pa seveda ni posluha, hodijo iz tedna v teden, pišejo in se pogajajo. Na drugi strani pa minister oziroma vlada prisluhne tistim, ki grozijo, da bodo šli na ulico. Seveda te bojazni ni, da bi šli naši župani na ulico, tako da sem zaskrbljen, da tu ni skupnega jezika v obliki predvsem povprečnine, ki bi dala investicije v naše lokalne skupnosti in tudi zagotovila kakovost življenja občank in občanov. Na drugi strani gospodarstvo, tudi gospodarstvu venomer nalagamo, nalagamo, ker smo prepričani, da naši direktorji oziroma menedžerji ne bodo šli na ulice. Bojim se, kako dolgo lahko ta sistem zdrži. Naj se dotaknem varnosti v naši državi. Pol leta v tem državnem zboru govorimo o migrantski, malo pa tudi begunski krizi. Danes smo slišali koliko milijonov bo potrebnih za to krizo, ki je po mojem mnenju komaj na začetku, ampak za te migrante bodo milijoni. Jaz ne trdim, da se lahko temu izognemo, je pa dejstvo, če bi se te migrantske krize poleti resno lotili, bolj odgovorno, vedeli, kaj se nam bo zgodilo v zimskih časih, in da vemo, kaj se nam bo zgodilo v spomladanskih časih, bi gotovo lahko šlo lahko manj sredstev za to krizo, ki ni samo slovenska, ampak je tudi evropska. Seveda jemljemo, kot govorim, na področjih, kjer vemo, da ne bo šel nihče na ulico. Če sem začel z našimi župani – prav gotovo, če damo našim županom ta proračun v roke, bi znali poiskati, kje država oziroma Ministrstvo za finance in ta vlada lahko prišpara. Ko pa ugotavljamo vse dni v letu, kje državne finance, davkoplačevalski denar odteka, smo pa nemočni. Ali smo nemočni, ali smo nesposobni, ali si pa zatiskamo oči? Obresti za vsako leto bo preko milijarde. Spoštovana državna sekretarka, kolegice in kolegi! Jaz sem prepričan, da v Republiki Sloveniji vsi vedo, kaj to pomeni. Vsi znajo računati. Naše državljanke in državljani se prav gotovo tega zavedajo vsak dan, ko imajo položnice na mizi, predvsem pa takrat, ko gredo na šalter in te položnice plačujejo. Mi lahko govorimo o pokojninah, tako levo in desno, ampak naši upokojenci vsako leto izgubljajo. To je dejstvo in zato ni treba biti finančnik. Ko smo govorili skozi ves dan in še bomo govorili pri naslednji točki o amandmajih, o tem niti sluha ne duha na moji desni strani. Kot da mi ne živimo v Sloveniji, kot da mi ne poznamo težav, ki jih imajo naši državljani. Eden od županov je danes zapisal na družbeno omrežje, če bo povprečnina tako mala, kot jo predlaga finančni minister oziroma Vlada Republike Slovenije, je dejstvo, da bo slabši standard v občini in slabša kakovost življenja, tako v občinah kot posledično tudi v celi državi. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima gospod Ljubo Žnidar.
Spoštovana državna sekretarka, spoštovani kolegice in kolegi! Danes smo ob predstavitvi proračuna s strani Vlade večkrat slišali, kako je ta proračun razvojno naravnan. Vsak, ki ta proračun bežno pogleda, mu je na daleč jasno, da Vlada nudi relativno dobro podporo javnemu sektorju. Zame pa, bi rekel, javni sektor, jaz v javnem sektorju ne vidim razvojne vizije naše države, v podpori javnemu sektorju. Tega, bi rekel jaz, iz tega proračuna ne morem zaznati. Veliko se vlada pogaja, dogovarja z javnim sektorjem, se usklajuje, drugo leto tudi padejo določene finančne obremenitve. To se pravi, da se bodo sprostile, da se bodo odhodki na strani javnega sektorja še povečali. Nikjer pa ni bilo zaslediti močnih in trdih pogajanj z gospodarstvom. Jaz se kar čudim Gospodarski zbornici Sloveniji, Obrtni zbornice Slovenije, da dejansko v tej pripravi samega proračuna niti ni bilo slišati njihovega glasu. Tudi medijsko, mislim, da kar dobro vodeno, se ustvari občutek, kot da je v gospodarstvu vse v redu. Pa jaz mislim, da ni. Dajte vprašati samostojne podjetnike, dajte vprašati predstavnike res pravega gospodarstva, če je res fajn. Po mojem ni in ob takšnem predlogu proračuna in v letu 2016 tudi ne bo fajn. Veliko slabše kot je bilo leto 2015. Kajti jaz osebno menim, da je razvoj sigurno odpiranje novih investicij in zagon investicij. Pa realno poglejmo primerjavo. V letu 2015 ni bilo glede investiranja pretirano dobro leto, kajti Slovenija je na repu evropskih držav z največjim upadom gradbene dejavnosti. Po drugi strani smo v letu 2015 zaključevali finančno perspektivo 2007–2013, kjer je bil končni rok zaključka vseh del december letošnjega leta. Zaradi tega in zaradi glavnine ali pa, bi rekel, kar precejšnjega obsega evropskih sredstev, je bilo leto 2015 še kolikor toliko dobro. Če pogledam primerjavo za leto 2016, korektno je podala informacije gospa državna sekretarka, da integralni proračun nekoliko povečuje sredstva za investicije, to drži. Ni pa povedala, da je investicij generalno z evropskimi sredstvi v letu 2016 manj za preko 600 milijonov. Kaj to pomeni za slovensko gospodarstvo? To pomenim, da bo gospodarstvo imelo v letu 2016 za 600 milijonov manj dela. To pomeni, da smo na nek način odvzeli gospodarstvu za preko 600 milijonov dela. Zakaj v letu 2016 ni teh investicij? Zaradi tega, ker Vlada še ni pripravila projektov in začela s projektom nove finančne perspektive, ki se je začela 2014–2020. Kje v proračunu je odraz nove finančne perspektive? Ali je kakšen projekt nove finančne perspektive v tem proračunu? Nekaj bore malega. Zelo malo. Jaz tu neke nove finančne perspektive 2014–2020 ne zasledim. Ker gre v letu 2016 za takšen upad investicij, jaz bi temu rekel, da smo kar takšen delež dela odvzeli gospodarstvu, menim, da tudi prihodki v proračunu za leto 2016 niso realno ocenjeni. To se bo zelo hitro pokazalo v naslednjem letu, ker bomo zelo hitro dobili na mizo nov rebalans. Prihodki niso takšni, kot so načrtovani. To bo obrazložitev. Pa že zdaj zelo jasno vemo, da ne bodo takšni. Po drugi strani pa ne vem, težava zadnjih treh dni, največja težava Vlade, recimo, kako najti 132 milijonov za migrante, ki jih bomo potrebovali za naslednje leto. Jaz sem pričakoval, da bo Vlada iskala ukrepe, pa da bo prinesle na mizo ukrepe, kako ne bomo drugo leto rabili 120 milijonov ampak, da jih bomo rabili samo 30. Ostalo bodo pa ukrepi, da se prepreči in ustvarijo pogoji za reševanje te velike problematike. Sam osebno menim, da se varnosti ne da kupiti z denarjem. To zagotovo drži. Pričakoval sem ukrepe, ampak teh v proračunu ni. Velikokrat in povsem upravičeno je bilo danes poudarjeno: niti enega amandmaja opozicije ne boste upoštevali. Pa bom navedel samo primerjavo. V letu 2016 bo potrebno za odplačilo glavnice, to se pravi naših dolgov in obresti, 3,8 milijarde. Pripravljen pa je amandma za 140 tisoč evrov, da se razširi preiskava o bančnih luknjah oziroma da se ugotovijo te nepravilnosti. To je zdaj teža primerjave. Tam je tisti del sredstev, ki je v glavnini poniknil iz vseh bank, mi namenjamo tukaj, da ne rečem ščepec sredstev, da se te nepravilnosti raziščejo, in tako vehementno zavrnete ta amandma. Slika je meni, mislim pa, da tudi vsem državljanom, več kot jasna. Naj ostanejo te bančne nepravilnosti zaprte, to je vaš odgovor. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Mateja Vraničar Erman, državna sekretarka na ministrstvu za finance, izvolite.
Hvala lepa. Rada bi se odzvala na navedbe v zvezi z investicijskimi sredstvi, ki so zagotovljene v letu 2016 in 2017. V A-bilanci proračuna 2016 je skupno zagotovljenih sredstev za investicije in investicijske transfere v višini 804,6 milijona evrov. Poleg tega so dodatna sredstva zagotovljena tudi v B-bilanci, če se seštejemo tako A- kot tudi B-bilanco, pridemo v letu 2016 do številke 1 milijarda 7 milijonov, ki so zagotovljeni za investicije in investicijske transfere. Ta podatek vključuje integralna sredstva, namenska sredstva in tudi evropska sredstva. Za primerjavo, v letu 2013 je bilo za vse investicije zagotovljenih 876 milijonov evrov, in investicijske transfere seveda. Za leto 2017 pa se v A-bilanci zagotavlja 863 milijonov sredstev in dodatna sredstva v B-bilanci, tako da je skupni znesek 926,3 milijona evrov. Kot smo že večkrat omenili, danes se povečujejo integralna sredstva pa tudi namenska sredstva za investicije in investicijske transfere, hkrati pa se na teh postavkah odraža sprememba nove finančne perspektive. Stara finančna perspektive se zaključuje, v novi finančni perspektivi pa je vsega skupaj za prihodnje leto iz kohezijskih sredstev na razpolago 438,7 milijona. Od tega zneska je že večina razdeljenega, 150,5 milijona pa ostaja na postavkah Službe Vlade za razvoj in evropsko kohezijsko politiko z namenom, da se dodelijo resorjem takoj, ko bodo posamezni projekti pripravljeni. O nekaterih teh projektih je danes že govorila državna sekretarka Pirnatova na področju zdravstva, drugi projekti, ki so v temu kontekstu pripravljeni oziroma v zaključni fazi priprave, so na Ministrstvu za kulturo. Če omenim samo večje zenske, ki so že zagotovljeni oziroma razporejeni pristojnim resorjem, Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo ima v letu 2016 zagotovljenih 25,9 milijona evropskih sredstev in v letu 2017 25,2 milijona, Ministrstvo za infrastrukturo: 26,9 milijona v letu 2016 in 27,9 milijona v letu 2017, Ministrstvo za okolje in prostor: 56,9 milijona evrov v letu 2016 in 53,5 milijona v letu 2017, Ministrstvo za delo: 65,9 milijona v letu 2016 in 53 milijonov 800 v letu 2017, še mogoče Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport: 31,5 milijona v letu 2016 in 50,4 milijona v letu 2017. Ti podatki kažejo na novo usmeritev nove finančne perspektive, ki ne zagotavlja več toliko sredstev za odhodke, ki jih opredeljujemo po proračunski klasifikaciji kot investicijske odhodke oziroma investicijske transfere, ampak so namenjene za tako imenovane mehkejše investicije, za investicije, v narekovajih, v ljudi, v znanje in v raziskave. Hvala lepa.
Replika, gospod Ljubo Žnidar.
Hvala lepa. Spoštovana državna sekretarka, naj repliciram in podam razliko v najinih navedbah. Jaz prej nisem dodal, da moja ocena preko 600 milijonov je bila iz dveh resorjev, iz prometna, kjer se zavzema vse investicije na strani prometa, in pa na okolju in prostoru. Tako da tu je ta razlika med najinimi podatki. In tu je tudi glavnina ali nekako, če čez palec ocenim, dve tretjini vseh investicij v državnem proračunu. Res je, da je več teh mehkejših oblik, ampak pri teh mehkejših oblikah dejansko več ali manj deleža namenimo, jaz bi rekel, javnemu sektorju. Tistih konkretnih sredstev, ki pridejo res v gospodarske in operativne roke, je tudi iz tega stališča tu manj.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati o splošnem delu dopolnjenega predloga proračuna? Prosim za prijavo. Gospod Žan Mahnič, imate besedo.
Hvala za besedo, gospa podpredsednica. Spoštovani kolegice in kolegi, spoštovana državna sekretarka! Ta proračun vse tisto ni, kar smo upali, da bo. Predvsem v luči trenutne krize in pa trenutnih razmer, ki jih imamo v Republiki Sloveniji. Pa ne bom govoril, za razliko od nekaterih kolegov, o občinah, dovolj je že bilo rečeno glede povprečnine. Jaz upam, da na dan, ko so župani povedali, da bodo prišli v Ljubljano, da opozorijo na ta problem, da jih bo čim več, ker če kje lahko učinkovito porabimo denar, ga lahko ravno pri občinah. Vse ankete, vse javnomnenjske raziskave, če boste pogledali, ljudje najbolj zaupajo v lokalne skupnosti, ljudje najbolj zaupajo županom. Zaradi tega, ker župani so tisti, ki dajejo na začetku svojega mandata oziroma še pred mandatom, med kampanjo, pred kampanjo obljube,katere ljudje potem lahko stehtajo, ali so jih uresničili ali jih niso. Skratka, župani, predstavniki lokalnih skupnosti, so tisti, ki lahko pokažejo nekaj najbolj oprijemljivega. Jaz upam, da to ni zato, ker SMC ni dobila niti enega župana, ampak tak odnos do lokalnih skupnosti te Slovenijo ne bo nikamor pripeljal. Sam bi pa rad dal poudarek v tem proračunu drugje. To je proračun, ki ga namenjamo za tako opevano varnost v zadnjih treh dneh. Kateregakoli predstavnika države smo poslušali, od predsednika države, do premierja, do predsednika parlamenta, vsak je govoril o varnosti, kako se moramo zavedati tega, kako se moramo zavedati potencialnih terorističnih groženj. Ampak proti terorizmu, proti grožnjam nasproti varnosti, se ne moremo boriti zgolj z besedami, se ne moremo boriti zgolj z demokracijo, ampak se je treba boriti tudi z drugačnimi sredstvi, s sredstvi, ki pa zahtevajo več denarja za vojsko, za policijo, za obveščevalne službe. Jaz sem mislil, da se bo kaj spremenilo, ko je bila izredna seja Državnega zbora na naš predlog, ko je predsednik države prišel v parlament in jasno in glasno povedal: "Dve leti zapored sem že dal negativno oceno Slovenski vojski." Se pravi, da ni pripravljena tako, kot mora biti. Ker tudi na tak proračun ne more biti drugače, ampak mi gremo še kar isto. Povečali smo obrambni proračun za 5 milijonov evrov in še teh pet milijonov evrov smo povečali zato, ker smo iz Ministrstva za zunanje zadeve neko plačilo za mednarodne članarine prenesli na Ministrstvo za obrambo. In ko je bil, mislim da, okrog 13. julija letos, plus minus kakšen dan, v Sloveniji generalni sekretar Nata Jens Stoltenberg, mu je predsednik Vlade Miro Cerar dejal, obrambni proračun se v letu 2016 ne bo nižal, ostal bo enak, potem pa 2017, 2018 in tako naprej, postopoma se bo zviševal za 0,04 %. In kaj se je zgodilo? Iz 0,97 % v letu 2015 se v letu 2016 niža na 0,94 %. Se pravi, predsednik Vlade se je zlagal generalnemu sekretarju Nata. Me prav zanima, kako bo šel naslednjič na vrh Nata in kako bo tam opravičeval svoje poteze, svoje laži. Ker to so laži. Verjetno je že julija vedel, da ta cilj ni dosegljiv in mu je kljub temu rekel, to bomo naredili, pa nismo. Kljub temu, da se je proračun sicer za 5 milijonov res nominalno povišal, ampak kdor vsaj malo pozna Nato, ve da se tam ne gleda nominalno, ampak se gleda, kakšen odstotek BDP daš ti za obrambo. In mi smo dali, mi damo praktično najmanj, tam na tretjem mestu smo, od tega pa je notri 2 % za investicije. Zaveze pa so, da bomo dali 2 % do leta 2020. Me zanima, gospa državna sekretarka, leta 2018 ob takih proračunih, ki jih sprejemate, ni bojazni, da ne boste zvozili do 2018, vsaj kar se proračuna tiče, ali ob takih napovedih, ko jih vidimo v teh dveh proračunih, ali bomo upoštevali to zavezo, ali jo bomo izvršili, ker smo črno na belem lansko leto podpisali, da jo bomo. Samo za ta odgovor bi prosil. Če ne, pa pošljite gor, povejte, mi tega nismo sposobni, ne računajte več na nas. Vidimo pa, kaj se v svetu dogaja. Francija je danes rekla, da je v vojni. V prihodnjih dneh bomo videli, v kakšni vojni. To lahko tudi pride do aktivizacije 5. člena Severnoatlantske pogodbe, kar pomenim, da je tudi Slovenija v vojni, ker napad na eno državo članico Nata, se šteje za napad na vse. In s takšnim stanjem, kot ga imamo mi, ki je posledica denarja, ki ga namenjamo oziroma bolje rečeno, posledica denarja, ki ga ne namenjamo, smo nekredibilen partner Zveze Nato. Rešujejo nas samo številke vojakov, ki jih imamo na misijah. Trije kriteriji so, ki se merijo v Natu: vojaki na misijah, struktura obrambnega proračuna, predvsem glede na investicije, in pa višina. Na prvem smo kolikor toliko v redu, drugje smo pogoreli. In vsaj ne govoriti o varnosti, ko pa vidimo, da delamo čisto nekaj drugega kot pa govorimo. Velikokrat smo že soglasno rekli, članice in člani Komisije za nadzor obveščevalnih in varnostnih služb, vsi pravijo, da so te službe podhranjene, da je premalo denarj –, in vi jim daste nekaj dodatnega drobiža in pričakujete neko preventivno delovanje zoper dogodke, kakršen se je zgodil v Parizu. Medtem pa spuščamo maso, ki jo te obveščevalne službe preventivno nadzorujejo, brez vsakršnega problema čez mejo, tudi potencialne teroriste, kot smo lahko videli v petek. In skrajni čas je, da se to neha. Jaz sem kot predsednik Odbora za obrambo predlagal, da damo vsaj 15 milijonov evrov več direktno za vojsko, pa ste to zavrnili. Slišali pa ste verjetno vsi načelnika Generalštaba Slovenske vojske, da bi se stanje vsaj malo popravilo, bi slovenska vojska potrebovala 40 milijonov več. Verjetno lahko vidite slike vojakov zdaj, ki postavljajo ograjo, eni imajo stare uniforme, eni imajo nove uniforme, eni imajo celo hlače od stare uniforme, bluzon imajo od nove. Kakšna je to vojska? Še za izgled ne moremo poskrbeti. Za teh 5 milijonov, ki povečujete, ki sploh niso na ta račun, ne moremo kupiti ne škornjev ne hlač ne nič. Vi s tem proračunom ogrožate življenja vojakov, ker ni denarja niti za osnovno opremo. Pojdite si v kakšno vojašnico pogledati, kakšno opremo imajo. In na to se stalno opozarja, 4, 5, 6 let. Vojska, obramba je bila ob 300 milijonov evrov. In potem ko damo en amandma, da bi finančnemu ministrstvu odvzeli 15 milijonov evrov na neki postavki in ga dali sem, je cel halo. Če je Ministrstvo za obrambo lahko krizo preživelo ob predpostavki, da se jim je znižal proračun za polovico, potem lahko tudi ministrstvo za finance tistih 0,01 %, kolikor je približno to, preživi. Nihče me ne bo prepričal, da ne more. Ker kadarkoli smo v tem parlamentu do zdaj govorili o proračunih za prihodnja leta, vedno se je jemalo obrambi. Vedno so se pa hodili ministri slikati z gasilci, s policisti, z vojsko, ampak na tak način ne bo več šlo. Jaz upam, da bo enkrat nekdo nekoga vprašal po zdravju zaradi takih številk, ker ne gre več tako naprej. In ne potem govoriti, da je varnost tista, ki je prioriteta v tem proračunu. Ker kdor ga odpre in vidi številke, vidi, da ni. Ne vem, ali je imel premier to varnost v mislih ali je imel varnost v cestnem prometu, ampak tudi tam vidimo, kako se stvari izboljšujejo – 70 % cest je že praktično v Sloveniji, ki niso več v stanju, da bi lahko zagotavljale varnost. Ampak mi še kar glavo v pesek in zato ne bomo namenili nič. Še tam, kjer bi lahko v naslednjih letih, v naslednji perspektivi, ni več denarja, niti za eno škofjeloško obvoznico. 55 milijonov je bila, 40 let se je delala. Nimamo denarja niti več za en tak projekt. Imamo toliko, da lahko, po domače rečeno, luknje flikamo, ampak to ni to, saj se vsi vozimo po cestah, saj vidimo, kakšne ceste so. Že zato, ker se poslanci vozimo tam, ko vidimo v praksi, kakšna je zadeva. Pa ne, da bi nekje nekaj primaknili gor. Jaz žal takšnega proračuna ne morem podpreti in samo srčno upam, gospa državna sekretarka, in vsi tisti, ki boste podprli tak proračun, da se ne bo slučajno kdo spraševal, ko bo prišlo do situacije, ko tudi v Sloveniji, bog ne daj, varnost ne bo več samoumevna, kaj so pa delale obveščevalne službe oziroma kaj so delali tisti organi, ki nas morajo ščititi.
Hvala lepa. Besedo ima gospa Violeta Tomić.
Ja, hvala vam za besedo. Tale proračun temelji na neoliberalnih postulatih, zato še bolj povečuje razlike med revnimi in bogatimi in zato smo v Združeni levici pripravili nekaj amandmajev. Fiskalno pravilo, ki ga je prejšnja koalicija vpisala v ustavo, pa je vendarle precej strožje od zahtev Evropske unije. Sedanja koalicija je ne glede na to fiskalno pravilo uzakonila, in to brez kakršnikoli varovalk za socialno državo ali pa za slovensko kulturo, in tukaj sta namenjena dva amandmaja slovenski kulturi. Zato v Združeni levici predlagamo k proračunoma za obe leti 2 amandmaja na področju kulture in razlog je popolnoma enostaven. Namreč od leta 2009 so se sredstva za kulturo zmanjšala kar za 60 milijonov evrov. Takrat je obsegal 204 milijone, danes pa okoli 145 milijonov. In čudimo se lahko pri tem padcu, da kultura ni še bolj kolapsirala, kot je ta trenutek. In lahko rečemo, da slovenska kultura diha na škrge. Ti rezi so okrnili kakovost in obseg kulturne ponudbe ter poslabšali predvsem ekonomski položaj delavcev v kulturi. Ogromen rez so pa najbolje občutili seveda spet najšibkejši, se pravi samozaposleni v kulturi in prekarni delavci. Trpijo pa tudi kulturni programi. V tem proračunu se kar za 10 milijonov zmanjšujejo sredstva za varstvo kulturne dediščine. Mi se zavedamo, da za to ni odgovorna samo tokratna zasedba ministrstva, ampak vendar se moramo zavedati, da takšno znižanje lahko povzroči nepopravljive posledice za premično in nepremično kulturno dediščino, ki je pri nas tako zelo bogata. Znižanje bo otežilo položaj zaposlenih v javnih zavodih, predvsem pa tudi izvajanje programov, posledica pa bo manjša dostopnost kulturnih dobrin vsem prebivalcem Slovenije. Zato predlagamo s prvim amandmajem, da se vsaj milijon evrov prenese na to postavko, se pravi na varstvo kulturne dediščine. Seveda se vedno vprašamo, kje naj pa vzamemo ta denar. Na Ministrstvu za gospodarski razvoj in tehnologijo izvajajo aktivnosti z denarjem, ki je porabljen po našem mnenju neproduktivno ali celo škodljivo z vidika dobrobiti ljudi. Več kot dva in pol milijona evrov sta med drugim namenjena tudi za ofenzivno trženje Slovenije kot lokacije za tuje neposredne investicije. Torej gre za promocijske spote, reklamni material in podobno. Pa da se razumemo, tukaj ne gre za promocijske spote za Slovenijo kot turistično destinacijo ali kaj podobnega, gre enostavno za reklamiranje Slovenije potencialnim investitorjem, ker je seveda v veliki večini poceni zapravljen denar. Upravičeno smo lahko skeptični do takih potencialnih učinkov teh aktivnosti pri zagotavljanju greenfield investicij, še posebej, ker so v praksi sredstva pogosto porabljena za svetovanja in vzpostavljanja stikov s tujimi investitorji, ki so sopomenka za sklepanje nekakšnih spornih povezav s tako imenovanimi kobilicami, se pravi tujimi finančnimi skladi in velikimi monopolnimi podjetji, ki si želijo s privatizacijo slovenskih podjetij in slovenskega državnega podjetja skovati kar hitre in visoke dobičke. Kaj lahko mi, na primer, napišemo v take prispevke? Lahko napišemo, da je Slovenija skorajda davčna oaza, da je delovna sila poceni in da bomo z veseljem še zmanjševali pravice ljudi. Investitorje, kakršne si želimo, in poudarjam, investitorje, kakršne si želimo, pa zanima v glavnem to, ali imajo motivirano in izobraženo delovno silo, ali poslujejo v okolju, ki je stimulativna in predvsem ali je razvita infrastruktura. Torej se nesmotrno zapravlja denar, ki bi ga lahko dosti bolje uporabili za varstvo kulturne dediščine. Z drugim amandmajem želimo povečati sredstva vsaj za 800 tisoč evrov na programu umetnostni programi s ciljem povečanja programa za živo kulturo. Kajti zaradi zategovanja pasu je položaj marsikje nevzdržen, skromno povečanje sredstev za umetniške projekte in programe za nevladne producente pa lahko močno vpliva tako na količino kakor na kakovost umetnostnih produktov in seveda na zaposlenost samozaposlenih in prekarnih delavcev v kulturi. Poleg pozitivnih učinkov kulturnega opismenjevanja in razvoja kulturnih praks na družbo, je živo kulturo treba razumeti tudi kot pozitivno investicijo, ne samo kot nepotreben strošek, kajti znani so multiplikatorni učinki investicij v kulturi. Vsak evro, vložen v kulturo, se kar velikokrat povrne v mnogo večji meri. Torej kulturna dediščina, ki je prazna in brez vsebine, nikakor ni tako privlačna kot tista, ki jo napolnjuje nekakšna živa kultura. Recimo, prazni gradovi, prazna kulturna dediščina je dolgočasna, če se tam nič ne dogaja. Zato jo lahko napolnimo s koncerti, predstavami in z vsemi možnimi projekti, ki privabijo ljudi in ki ponudijo nekakšno celostno kulturno izkušnjo. Zato ni treba razlagati, kakšni so pozitivni učinki za cel kraj, tako za turistično ponudbo, prenočišča, prevoze, kmetijstvo in tako naprej. Med države, ki tudi v času krize dvigujejo kulturne proračune, sodijo Finska, Danska, Švedska, Malta, Belgija in Avstrija, ker se zavedajo, da je kultura pogoj kakovostnega bivanja in da dviga tudi vse ostale sfere družbenega življenja in da ima nenazadnje tudi zelo pozitivne gospodarske učinke. Kultura v Sloveniji postaja vse bolj fleksibilizirana in prekarna panoga. Postaja vse bolj pol profesionalna. Na kulturne delavce pa se gleda kot na nekakšne romantične umetnike, ki lahko živijo samo od pohvale, slave in medijske pozornosti. Pomisliti moramo tudi na vse nevladne organizacije, ki so se znašle na robu preživetja in na vse kulturne ustanove, na kulturno dediščino in na vse, ki delajo v kulturi. Zato vas, kolegice poslanke in kolegi poslanci prosim, da ne ostanemo samo pri načelni podpori kulturi, ampak da z vašim glasom podprete ta naša dva amandmaja. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Anže Logar.
Hvala, predsedujoča. Meni vseeno ni tako enostavno razumljivo, zakaj nas minister za finance ne posluša oziroma ne spremlja oziroma zakaj ni tu z nami. Zdaj ne vem, ali se mu ne ljubi poslušati te razprave, ker je že v uvodu povedal, da želi, da parlamente s tem proračunom ničesar ne naredi, torej da ničesar ne spremeni, ali pa ga je na nek način sram za ta izdelek tega proračuna. Namreč, ta proračun, čeprav je minister za finance toliko obljubljal, ne postreže s tem upanjem in zaupanjem, ki so ga javnost in nenazadnje tudi drugi deležniki in mi poslanci polagali na ministra za finance. Nekje v enem časopisu boste prebrali novico z naslovom Minister Mramor ubija srednji razred. Minister za finance ima en ključni ukrep vsako leto. To je proračun. In če minister za finance ni toliko moža, da bi tu pred poslanci branil svoj proračun, potem se jaz resnično sprašujem, kaj je naloga Državnega zbora, kaj počnemo tu. Kaj počnemo z našimi amandmaji, ki so številni, ne glede na to, s katere strani prihajajo, vsebinsko podkrepljeni, dajejo neko dodatno perspektivo ali nek dodaten pogled na neko razvojno politiko države v prihodnjem obdobju. Če pogledate ta proračun, boste ugotovili, da imamo tri veje oblasti – izvršilno, zakonodajno in sodno. Minister Mramor odvzema eni – zakonodajni, nam. Sodni dodaja 3,3 %, nam pa odvzema 2 %. In kljub temu, da nam odvzema pride sem pred nas, in v uvodu reče, "svarim vas, da ne sprejmete nobenega amandmaja". In koalicija to mirno požre. Opozicija tega ne more požreti, ker v normalni državi parlament ima pri tem kaj za povedati. Koalicija pa molči. Glejte, tu v tem proračunu med drugim preberemo, da se bo v prihodnjem letu država ukvarjala s povečanjem kapitalskih deležev, da bo za 200 milijonov več davkoplačevalskega denarja investirala v nakup deležev v podjetjih. To je verjetno v slogu spreminjanja ZUKSB, da bo imela sedaj država dva holdinga, s katerim bo povečevala državno premoženje. To tudi pomeni, da je popolnoma preokrenila svoj kurz delovanja, da tista odprodaja državnih deležev ni več in, zdaj je in vedno več državnega lastništva, da spuščajo v svoje strukture okužene kadre iz nekdanje bančne luknje in si potem pilatovsko opere roke, češ, mi v ničemer ne odločamo, to je korporativno upravljanje. In spet, zanimivo, ministra boste redko srečali, da bi vam bil pripravljen to komentirati. Ga ni tu, pušča državno sekretarko, ki nima političnega ozadja oziroma teže, da bi o tem govorila. Nas pa potem z nekim dokumentom tu še dodatno pove, da bomo v letu 2017 pa še 100 milijonov dodatno investirali. Vse tiste zaveze, ki ste jih dajali, ki jih je Republika Slovenija dajala ob državni pomoči in nacionalizaciji bank za pokritje lumparij bančne kriminalitete, bomo zdaj še dodatno davkoplačevalci financirali investiranje v nakup deležev v podjetjih. In glejte, ne morem si kaj kljub temu. Tudi današnja razprava, že v prejšnjem delu sem govoril o preiskovanju bančne luknje skozi Parlamentarno preiskovalno komisijo in o tem, da smo se v Parlamentarni preiskovalni komisiji soglasno strinjali, torej tudi koalicijski poslanci, da potrebuje strokovno pomoč, na Odboru za finance je tudi državna sekretarka rekla, da je samoumevno, da potrebuje strokovno pomoč. In potem, ko pridemo do tistega dela, ko je treba to strokovno pomoč zagotoviti, je pa kar naenkrat: dragi moji, ne sprejmite nobenega amandmaja. Ne zagotovite finančnih sredstev za strokovno pomoč. Naj 5 milijard ostane neraziskanih. To je edina preiskovalna komisija, ki je uspela pridobiti v Državni zbor za 40 tisoč strani dokumentov. In ko bomo, sicer verjetno šele čez nekaj časa, z neko normalno sodno odločitvijo, v to sem prepričan, pridobili še preostalih 60 tisoč strani dokumentov iz največje luknje v državi, iz Nove Ljubljanske banke, verjetno bo potrebna strokovna pomoč, že danes je potrebna in verjetno je treba to strokovno pomoč tudi plačati in je zanimivo spremljati to spremembo navdušenja nad preiskovanjem bančne luknje, ko pa pride do tega, da bi dejansko začele preiskovati, se pa roke dvignejo. Veste, danes so me koalicijski poslanci trepljali po rami, pa so rekli: Pa kaj boš gledal te kreditne mape, to pa res ni potrebno. Nekaj izbereš in preiščeš. Aha. Veste, to je potem politična preiskovalna komisija. Nekaj izbereš in to obelodaniš. Če pa želite vsebinsko podprto preiskovalno komisijo, pa potrebujete ustrezne kadre, ustrezno strokovno pomoč, ki to omogoča. In recimo, razlika v proračunih med tistim prvotnim in prenovljenim predlogom je, da najdemo tu na Uradu Vlade za komuniciranje dodatnih 125 tisoč evrov za podporo delovanju Vlade. Torej za podpro delovanju Vlade se brez težav najde 125 tisoč evrov, za strokovno podporo parlamentarni preiskovalni komisiji, na koncu koncev zato smo bili tudi izvoljeni, pa ne. In še 93 tisoč evrov za delovanje FURS, skupno torej nekaj čez 210 tisoč evrov za kampanjo o davčnih blagajnah. Torej kampanja o davčnih blagajnah, ki po mnenju Ministrstva za finance prinaša približno 50 milijonov evrov dodatnih prihodkov, se denar brez težav najde. Za bančno luknjo, kjer je poniknilo 5 milijard evrov, kar je stokrat več, kot Vlada oziroma minister za finance namerava pridobiti s to kampanjo – pa sploh kampanja nima smisla oziroma nima veze, ker kot vemo, je namen drugačen – pa ne. Za tistih manj denarja 150 tisoč evrov je pa to nemogoče. Še celo tako zelo nemogoče, da minister pred govornico posvari, ne sprejmite, ne podpirajte amandmajev. In zdaj se postavite v vlogo davkoplačevalca, ki je plačal in vplačal v slovenske banke zaradi bančne kriminalitete notranje in zunanje. In zdaj mu Ministrstvo za finance in očitno vladajoča koalicija odreka tudi to, da bi mi izvoljenci ljudstva, ki smo tu v njihovem imenu, lahko s pomočjo strokovne podpore naredili vse, kar je v naši moči, da se zgodbi pride do dna. Ne. Ne. Razlika med 24. 4., ko ste koalicijski poslanci veselo pritisnili tipko da, da ste dali mandat preiskovalni komisiji, se je potem, ko je dejansko prišlo 40 tisoč dokumentov v Državni zbor, ko bi se dejansko verjetno lahko nekaj odkrilo, ugotovili, ups, ne, poglejte, zdaj pa naša volja je s tem, s tistim glasom za minila, kaj bi se ukvarjali s kreditnimi mapami, pred nami so novi izzivi. In dlje kot čakamo z odkrivanjem 5-milijardne luknje, manj želje in manj te energije in zagona bo za odkrivanje tega. Več kot bo želje po tem, da se o zadevi nehamo pogovarjati, boljši izhodiščni položaj bo nastal za novo bančno luknjo. Prvi korak ste že naredili. Na čelo SDH ste imenovali enega od akterjev v obdobju nastajanja te bančne luknje. Čakamo na naslednjega. Potem, ko nekateri mediji poročajo o tem, da naj bi se na čelu Nove Ljubljanske banke zavihtel še kakšen iz te zlate ekipe bančnikov. V parlamentu, torej zakonodajni veji oblasti, pa, spoštovana državna sekretarka, spoštovani minister, ki ga ni tukaj, odrekate možnost za kvalitetno opravo te preiskave. In če je na Odboru za finance še veljajo zagotovilo, poglejte, tega amandmaja sicer ne bomo podprli, ampak zagotovili bomo denar za to, je pa danes ta vnema že bistveno nižja in dan za dnem bo še dodatno nižja. In potem upate, da bomo člani preiskovalne komisije dvignili roke in rekli, ja poglejte, ne da se. Ne bomo. Delali bomo naprej, samo zagotavljam vam, da je kvaliteta tega izdelka in obseg, ki ga bo opravila preiskovalna komisija, v linearni korelaciji s strokovno pomočjo, ki jo bomo pri tem dobili. In koliko tega bomo dobili, je pa, spoštovani poslanci, odvisno zgolj od nas samih ne od Vlade. Od vas – ali boste upoštevali navodila Ministrstva za finance, da imate plašnice na očeh in da ne podprete ničesar, kar predlaga opozicija, ali pa boste razmislili s svojo glavo in tisti glas, ki ste ga dali 24. 4. za ustanovitev preiskovalne komisije, udejanjili tudi s tem, da boste zagotovili sredstva za preiskovalno komisijo. To glasovanje bo dejansko test suverenosti parlamenta in razmišljanja koalicijskih poslancev, četudi so člani koalicije s svojo glavo, ker ta zagon ministra za finance vidimo, od nas bo pa odvisno, ali bo parlament odigral svojo vlogo ali ne. Hvala.
Hvala lepa. Besedo ima državna sekretarka na Ministrstvu za finance, gospa mag. Mateja Vraničar Erman.
Hvala lepa za besedo, še enkrat danes. Najprej se moram odzvati na navedbe v zvezi z zagotavljanjem varnosti oziroma kako naslavljamo varnost v tem predlogu proračuna. Vse službe, ki so povezane z varnostjo oziroma predlagatelji finančnih načrtov, vsem se povečujeta finančna načrta oziroma razpoložljive pravice porabe iz integralnih sredstev tako za leto 2016 kot za leto 2017, znatno bolj kot pa drugim proračunskim uporabnikom. Glavnina povečanja sredstev je po odločitvi Vlade dodeljena Ministrstvu za notranje zadeve, kjer je povečanje 20,66 % glede na rebalans letošnjega leta in za leto 2017 118 %. Vojska oziroma Ministrstvo za obrambo, to je povečanje 2,25 oziroma 2,66 % in obveščevalna služba, ko jo je gospod Mahnič že omenjal, 3,89 oziroma 6,80 v letu 2017. Vprašanje varnosti se naslavlja v okviru proračunskih možnosti in tudi v okviru tega, kar so naše mednarodne zaveze. Vendar pa je treba upoštevati, da obrambni izdatki po metodologiji Nato niso samo proračun Ministrstva za obrambo, ampak so še drugi izdatki. Zaradi pomanjkanja časa se temu ne morem podrobneje posvetiti, lahko pa v nadaljevanju. Drugo, kar se tiče povečevanja državnega premoženja – gre za sredstva, ki so rezervirana za to, da bo lahko država aktivno sodelovala v procesu prestrukturiranja in s tem zagotovila možnost novega gospodarskega zagona. V zvezi s sredstvi preiskovalne komisije pa še enkrat ponavljam; nedvomno je, da vsaka preiskovalna komisija, ki jo ustanovi Državni zbor, potrebuje sredstva za delo in jih je treba zagotoviti. Naša ocena pa je, da je v okviru razpoložljivih sredstev Državnega zbora v višini 23,4 milijona evra za leto 2016 teh pravic dovolj in je mogoče v temu okviru zagotoviti tudi sredstva za zadevno preiskovalno komisijo. Če bi se tekom izvrševanja proračuna izkazalo, da ta sredstva ne zadoščajo, bomo v sodelovanju z generalnim sekretariatom Državnega zbora zagotovili potrebna sredstva. Kar pa se tiče uvodne navedbe ministra, ko je svetoval oziroma opozoril, kakšne posledice bi lahko sprejem posameznih amandmajev imel, pa tole – podrobnosti, zakaj so amandmaji problematični, sem v bistvu omenila tudi sama v eni od svojih razprav. Posegajo v sredstva, na katera ni mogoče posegati. In drugo. Zakaj sploh želite prisotnost predstavnika vlade, če ne more povedati svojega mnenja, ali je primerno ali ni primerno posamezen amandma podpreti? Hvala lepa.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Mag. Anže Logar, izvolite. Replika?
Hvala. Repliko bi imel. Poglejte, kar se tiče zagotavljanja dodatnih sredstev, da je v proračunu Državnega zbora dovolj sredstev. Ampak saj v proračunu se za leto 2016 jemlje dodatnih 500 tisoč evrov Državnemu zboru. Torej, jemlješ kar precejšen znesek, 2 % celotnega proračuna, potem pa rečeš še, "no, kljub temu imate pa še dodatna sredstva za parlamentarno preiskovalno komisijo", ob tem, da sta v prejšnjem letu, v letu 2015 [[izklop mikrofona]]
Hvala lepa. Postopkovno, gospod Jože Tanko, izvolite.
Hvala lepa za besedo. To, na koncu, kar je bilo povedano glede tega, da predstavnik Vlade ne more razpravljati in povedati stališča in argumentirati stališče, je nekorektno. To ni naloga državne sekretarke, to je naloga koga drugega, ampak ugotavljam, da si je Vlada najavila uro časa za komentiranje proračuna za leto 2016, ministra pa tukaj ni bilo, da bi pojasnil tisto svoje stališče zaključka svoje uvodne razprave. Poglejte, nima nobenega smisla, da tukaj govorite na takšen način. Imel je prosto izbiro, nihče ga ni silil, da ne sme priti, ali pa ga oviral, da ne pride in da naj to pove. Je pa nekorektno, da predstavnik Vlade očita tistim, ki želimo to pojasnilo, da nekaj oviramo. Teh razvad vladnih uradnikov je že preveč v tem državnem zboru. In vi vodite zdaj sejo Državnega zbora in bi morali na vse takšne diskurze tistih, ki to delajo nepooblaščeno in nekorektno, opozoriti. Pa če je to predstavnik Vlade ali minister ravno tako. Nekorektno je to, kar si predstavniki Vlade dovolijo. Minister bi tukaj zlahka prišel, cel dan imamo najavo proračuna. Urnik dela Državnega zbora je znan že veliko časa, tudi jutri bomo cel dan tukaj in tudi jutri lahko te svoje nekorektne navedbe glede sprejemanja amandmajev pojasnite. Če bi bil katerikoli amandma nekorektno vložen, bi bil brezpredmeten. Niti eden od vloženih amandmajev ni takšen. Niti eden! In, če predstavnik minister za finance to govori, da so zadeve nekorektne in da ne dovolimo pojasnjevati stališča, potem je stališče nekorektno. Mi želimo argumentacijo za to. In v teh razpravah smo mi to večkrat povedali, da primanjkuje argumentacije tistih, ki to govorijo. Predsednik Vlade je povedal neko pravljični avizo, minister za njim drugi del te pravljice. In sta oba odšla in ni nikogar več tukaj že 8 ur, 10 ur. In predlagam, da predstavnike Vlade opozorite, da se vzdržijo takih komentarjev, ki nimajo nobene podlage ne v poslovniku ne v komunikaciji Vlade z Državnim zborom. Hvala lepa.
Hvala lepa. Besedo ima mag. Mateja Vraničar Erman, državna sekretarka na Ministrstvu za finance.
Hvala lepa. Če se ne motim, mi poslovnik daje kot državni sekretarki pooblastilo, da v odsotnosti ministra veljavno zastopam stališča ministrstva in pa Vlade. Če pa ne poslovnik Državnega zbora, pa zagotovo zakon, ki odreja funkcijo državnega sekretarja. Kar se tiče argumentacije korektnosti ali nekorektnosti amandmajev, za leto 2016 sem povedala, da predlagani amandmaji vsaj v višini 92,3 milijona evrov povečujejo deficit, to je za 0,23 % BDP, za leto 2017 pa za 142,3 milijona ali 0,35 % BDP. Hvala lepa.
Postopkovno, gospod Jože Tanko. Postopkovni predlog, prosim. Izvolite.
Hvala lepa za besedo. Zdaj pa bi predlagal, da vi poveste predstavnici Vlade. V primeru, da bi katerikoli vložen amandma, ki ga je vložila naša poslanska skupina ali Nova Slovenija ali kakšna druga opozicijska poslanska skupina, porušil ravnotežje, bi ga bili dolžni opredeliti kot brezpredmetnega oziroma neprimernega. To je pravilo v Državnem zboru. To bi lahko povedala tudi Vlada na seji, da je ta amandma tak in tak. Pri niti enemu od vloženih amandmajev Vlada tega ni povedala. In zdajle govoriti, da bi v primeru, če bi bili nekateri amandmaji sprejeti, to pomenilo za 92 milijonov evrov povečan primanjkljaj, ne drži, kajti Vlada ima v Zakonu o izvrševanju proračuna še vedno pooblastilo, da lahko prerazporedi 20 %, če rečem takole poenostavljeno, proračuna. In je nedostojno, da državna sekretarka Ministrstva za finance ali minister ali kdorkoli reče, da so ti amandmaji neprimerni ali pa nepravilni. Vsi so korektno vloženi in izpolnjujejo vsa pravila za vlaganje amandmajev. Uravnoteženi so, piše, kam se da in od kje se vzame, in saldo je enak nič in neposredno ti amandmaji ne povečujejo primanjkljaja niti za pol centa. Ker sicer ne bi mogli biti vloženi. In jaz mislim, da je to zelo nekorektno, da poslanci Državnega zbora, poslušamo take razprave tukaj. Imeli ste možnost na odboru, imeli ste možnost povsod povedati, da so ti amandmaji nekorektni in nepravilno vloženi, se opredeliti do njih, pa se niti ena vlada ni opredelila, da je na tak način vložen, kot je zdaj povedala državna sekretarka. Za niti enega ni tako povedala. Poglejte si mnenje vlade o vloženih amandmajih, pa boste videli. In to, kar sem povedal drži, absolutno drži, 100 % drži. In na tak način poslovati v državnem zboru je neprimerno sploh, ker gre tu za državne uradnike najvišjega ranga. Hvala lepa.
Hvala lepa. K besedi se je prijavila mag. Mateja Vraničar Erman, državna sekretarka na Ministrstvu za finance.
Še enkrat bom ponovila, kar sem že rekla. Pravnoformalno so vloženi korektno, vendar vsebinsko pomenijo povečevanje deficita, in za to izjavo stojim. Hvala.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Gospod Jože Tanko, proceduralno, ker časa nimate več, ampak proceduralni predlog, lepo prosim.
Zdaj pa predlagam, spoštovana predsedujoča, da pridobite mnenje Vlade k vloženim amandmajem, ki bo potrdilo tisto, kar je povedala državna sekretarka. Mi lahko tu govorimo samo na osnovi dokumentov, relevantnih dokumentov. Prej sem povedal, da je Vlada dala opredelitev do amandmajev in za niti enega vloženih amandmajev, pa jih je vloženih 45, ni napisala, da povečuje primanjkljaj, za niti enega. Zdaj se je treba pa vprašati, ali Vlada ne ve, kaj dela, ali pa si je državna sekretarka vzela več, kot je odločila Vlada. Treba se je odločiti. Vi vodite sejo in določite, katere stvari so pravilne. Ali mnenje Vlade, ki ga je sprejela na svoji seji ali mnenje državne sekretarke? Tudi dveh mnenj o isti stvari vladni predstavniki ne morejo imeti. Predlagam, da odločite, katera verzija dokumentov je pravilna, ali ustna, to kar govori državna sekretarka, ali pa tisto, kar je Vlada v pisnem mnenju. Za nadaljnjo razpravo je to ključno, ker sicer se bomo zapletali ob teh interpretacijah in hišnih, kuhinjskih izračunih državnih uradnikov. Hvala lepa.
Hvala lepa. Vlada se je opredelila do amandmajev tudi v pisni obliki, pa danes tudi na seji, tako da lahko nadaljujemo. Želi še kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. Glasovanje o splošnem delu dopolnjenega predloga proračuna bomo v skladu s časovnim potekom seje zbora opravili v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 37. točki dnevnega reda. Prehajamo na obravnavo posebnega dela dopolnjenega predloga proračuna. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem tudi to razpravo. Prehajamo na razpravo o vloženih amandmajih, ki jo bomo opravili na podlagi pregleda vloženih amandmajev z dne 14. 11. 2015. Prehajajo na proračunskega uporabnika 1211 Državni zbor in na razpravo o vloženem amandmaju pri tem proračunskem uporabniku. V razpravo dajem podprogram Dejavnost Državnega zbora ter amandma Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? [[oglašanje iz dvorane]] Žal, čas vam je pošel. Gospod Veber, izvolite.
Hvala za besedo. Amandma je bil sicer že nekako predstavljen v prejšnjih razpravah. Vendar dejstvo je, da smo v Državnem zboru ustanovili komisijo za preiskavo bank, obseg dela je izjemno velik in tudi dejansko, če delamo primerjavo z ostalimi državami, ki so se soočali s takšnimi problemi, so se ustanavljale še obsežnejše ekipe strokovnjakov za posamezno področje zato, da so lahko prišli potem na koncu do posameznih zaključkov. Iz teh odgovorov in razprav, ki so bile že do zdaj podane, se je bilo mogoče strinjati, ja, tudi Državni zbor lahko skozi prerazporeditev sredstev zagotovi ta denar, ampak vendarle ob tako široki podpori, ki je nenazadnje tudi ta komisija doživela v okviru glasovanja v končni fazi o tem, ali se komisija ustanovi ali ne, bi kljub vsemu bilo morebiti primerneje, da se kot poslanke in poslanci odločimo in zagotovimo ta dodatni denar Državnemu zboru, da opravi to izjemno pomembno in zahtevno delo. Nekaj je treba tudi iz vsebinskega vidika povedati pri tem amandmaju in pri delu komisije. Če se izkaže, da so bili postopki, ki so bili peljani zato, da smo prevzeli prevelike obveznosti iz naslova sanacije bank, pomeni to v nadaljevanju seveda tudi razbremenitev proračuna. Kajti tako velikih obresti, kot jih zdaj plačujemo, pač ne bo treba plačevati. Učinek tega amandmaja in dela komisije je lahko izjemno pozitiven, zato se tudi po vsebinskem vidiku ni treba ravno preveč spraševati, ali ga sprejeti ali ne. Bil bi zagotovo dober znak za to, da se zavedamo, da je morebiti finančna in gospodarska kriza v Sloveniji bila umetno ustvarjena v takšni višini, kot jo dejansko srečujemo v uradnih dokumentih.
Hvala lepa. Želi še kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 1611 – Ministrstvo za finance in na razpravo o vloženem amandmaju pri tem proračunskem uporabniku. V razpravo dajem podprogram Finančna izravnava občinam in amandma Poslanske skupine NSi. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 1714 – Policija in na razpravo o vloženem amandmaju pri tem proračunskem uporabniku. V razpravo dajem podprogram Javni red in splošna varnost ljudi in premoženja ter amandma Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? [[Oglašanje iz dvorane]] Žal, ste porabili, sicer ste v razpravi že kar obrazložili vaš amandma. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 1811 – Ministrstvo za zunanje zadeve in na razpravo o vloženem amandmaju pri tem proračunskem uporabniku. V razpravo dajem podprogram Razvojno sodelovanje in mednarodna pomoč ter amandma Poslanske skupine Združena levica. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 1714 – Uprava Republike Slovenije za zaščito in reševanje in na razpravo o vloženem amandmaju k dvema podprogramoma pri tem proračunskem uporabniku. Najprej dajem v razpravo podprogram Delovanja sistema za zaščito, reševanje in pomoč ter amandma Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem še podprogram Pripravljenost sistema za zaščito, reševanje in pomoč ter amandma Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 2130 – Ministrstvo za gospodarski razvoj in tehnologijo in na razpravo o vloženih amandmajih pri tem proračunskem uporabniku. V razpravo dajem podprogram Lokalna razvojna infrastruktura ter amandma Poslanske skupine NSi in amandma Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? Prosim za mir v dvorani. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 2431 – Direkcija Republike Slovenije za infrastrukturo in na razpravo o vloženih amandmajih pri tem proračunskem uporabniku. V razpravo dajem podprogram Investicijsko vzdrževanje in gradnja državnih cest ter dva amandmaja Poslanske skupine Nepovezanih poslancev, en amandma Poslanske skupine NSi ter pet amandmajev Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 2550 – Ministrstvo za okolje in prostor in na razpravo o vloženih amandmajih k dvema podprogramoma pri tem proračunskem uporabniku. V razpravo najprej dajem podprogram Proizvodnja energije in razvoj energetskih omrežij ter amandma Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo najprej dajem še podprogram Upravljanje z vodami ter dva amandmaja Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 2551 – Agencija Republike Slovenije za okolje in na razpravo o vloženem amandmaju pri tem proračunskem uporabniku. V razpravo dajem podprogram Spremljanje stanja okolja in hidrološka dejavnost ter amandma Poslanske skupine Združena levica. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 2611 – Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti in na razpravo o vloženih amandmajih k dvema podprogramoma pri tem proračunskem uporabniku. V razpravo najprej dajem podprogram Usposabljanje in izobraževanje ter amandma Poslanske skupine Združena levica. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo najprej dajem še podprogram Štipendije ter amandma Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 2613 – Inšpektorat Republike Slovenije za delo in na razpravo o vloženem amandmaju pri tem proračunskem uporabniku. V razpravo dajem podprogram Urejanje in nadzor na področju dela ter amandma Poslanske skupine Združena levica. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 2711 – Ministrstvo za zdravje in na razpravo o vloženih amandmajih k dvema podprogramoma pri proračunskemu uporabniku. Najprej dajem v razpravo podprogram Investicijska vlaganja na primarni ravni ter amandma Poslanske skupine ZL. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem še podprogram Investicijska vlaganja na sekundarni in terciarni ravni ter amandma Poslanske skupine ZL. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 3330 – Ministrstvo za izobraževanje, znanost in šport in na razpravo o vloženih amandmajih k trem podprogramom, pri tem proračunskem uporabniku. Najprej dajem v razpravo podprogram Mladi raziskovalci, mobilnost in spodbude najboljšim raziskovalcem ter amandma Poslanske skupine NSi. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem podprogram Dejavnost visokega šolstva ter amandma Poslanske skupine ZL. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem še podprogram Športna infrastruktura ter amandma Poslanske skupine NSi in amandma Poslanske skupine SDS. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 3340 – Ministrstvo za kulturo in na razpravo o vloženih amandmajih dvema podprogramoma pri tem proračunskem uporabniku. Najprej dajem v razpravo podprogram Varstvo kulturne dediščine, arhivska in knjižničarska dejavnost ter amandma Poslanske skupine NSi in amandma Poslanske skupine ZL. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. V razpravo dajem še podprogram Umetnostni programi ter amandma Poslanske skupine ZL. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 3341 – Arhiv Republike Slovenije in na razpravo o vloženem amandmaju pri tem proračunskem uporabniku. V razpravo dajem podprogram Urejanje sistema in podporne dejavnosti na področju arhiviranja ter amandma Poslanske skupine NSi. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 4215 – Okrožno sodišče v Celju in na razpravo o vloženem amandmaju pri tem proračunskem uporabniku. V razpravo dajem podprogram Alternativno reševanje sodnih sporov podporne dejavnosti ter amandma Poslanske skupine Nepovezanih poslancev. Želi kdo razpravljati? Ne. Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 4216 – Okrožno sodišče v Kopru in na razpravo o vloženem amandmaju pri tem proračunskem uporabniku. V razpravo dajem podprogram Alternativno reševanje sodnih sporov, podporne dejavnosti ter amandma Poslanske skupine Nepovezanih poslancev. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 4217 – Okrožno sodišče v Kranju in na razpravo o vloženem amandmaju pri tem proračunskem uporabniku. V razpravo dajem podprogram Alternativno reševanje sodnih sporov podporne dejavnosti ter amandma Poslanske skupine Nepovezanih poslancev. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 4218 – Okrožno sodišče v Ljubljani in na razpravo o vloženem amandmaju pri tem proračunskem uporabniku. V razpravo dajem podprogram Alternativno reševanje sodnih sporov, podporne dejavnosti ter amandma Poslanske skupine Nepovezanih poslancev. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 4219 – Okrožno sodišče v Mariboru in razpravo o vloženem amandmaju pri tem proračunskem uporabniku. V razpravo dajem podprogram Alternativno reševanje sodnih sporov, podporne dejavnosti ter amandma Poslanske skupine Nepovezanih poslancev. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 4220 – Okrožno sodišče v Murski Soboti in na razpravo o vloženem amandmaju pri tem proračunskem uporabniku. V razpravo dajem podprogram Alternativno reševanje sodnih sporov, podporne dejavnosti ter amandma Poslanske skupine Nepovezanih poslancev. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 4221 – Okrožno sodišče v Novi Gorici in na razpravo o vloženem amandmaju pri tem proračunskem uporabniku. V razpravo dajem podprogram Alternativno reševanje sodnih sporov, podporne dejavnosti ter amandma Poslanske skupine Nepovezanih poslancev. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 4222 – Okrožno sodišče v Novem mestu in na razpravo o vloženem amandmaju pri tem proračunskem uporabniku. V razpravo dajem podprogram Alternativno reševanje sodnih sporov, podporne dejavnosti ter amandma Poslanske skupine Nepovezanih poslancev. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 4223 – Okrožno sodišče v Krškem in na razpravo o vloženem amandmaju pri tem proračunskem uporabniku. V razpravo dajem podprogram Alternativno reševanje sodnih sporov, podporne dejavnosti ter amandma Poslanske skupine Nepovezanih poslancev. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 4224 – Okrožno sodišče na Ptuju in na razpravo o vloženem amandmaju pri tem proračunskem uporabniku. V razpravo dajem podprogram Alternativno reševanje sodnih sporov, podporne dejavnosti ter amandma Poslanske skupine Nepovezanih poslancev. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 4225 – Okrožno sodišče v Slovenj Gradcu in na razpravo o vloženem amandmaju pri tem proračunskem uporabniku. V razpravo dajem podprogram Alternativno reševanje sodnih sporov, podporne dejavnosti ter amandma Poslanske skupine Nepovezanih poslancev. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem razpravo. Prehajamo na proračunskega uporabnika 4230 – Okrajno sodišče v Ljubljani in na razpravo o vloženem amandmaju pri tem proračunskem uporabniku. V razpravo dajem podprogram Alternativno reševanje sodnih sporov, podporne dejavnosti ter amandma Poslanske skupine Nepovezanih poslancev. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem to razpravo. Glasovanje o amandmajih in o posebnem delu dopolnjenega predloga proračuna bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora opravili v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 37. točki dnevnega reda. Prehajamo na obravnavo načrta razvojnih programov. Želi kdo razpravljati? Ker ne želi nihče več razpravljati, zaključujem to razpravo. Glasovanje o načrtu razvojnih programov bomo v skladu s časovnim potekom seje Državnega zbora opravili v okviru glasovanj, pol ure po prekinjeni 37. točki dnevnega reda. S tem prekinjam to točko dnevnega reda, prekinjam tudi današnjo sejo in jo nadaljujemo jutri ob 9. uri. Hvala lepa za sodelovanje in želim vsem lahko noč.