Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sednicu Desetog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2009. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 120 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema, utvrđeno da jeu sali prisutno 89 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno više od jedne trećine narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: predsednica Narodne skupštine Slavica Đukić-Dejanović i narodna poslanica Aleksandra Janković. Saglasno članu 88. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da je predsednica Narodne skupštine, Slavica Đukić-Dejanović, pozvala da današnjoj sednici, pored predstavnika predlagača, gospođe Diane Dragutinović, ministra finansija i gospodina Rasima Ljajića, ministra rada i socijalne politike, prisustvuju i Vuk Đoković, državni sekretar u Ministarstvu finansija, Ružica Stojiljković, pomoćnik direktora Uprave za trezor, Snežana Lakićević-Stojačić, državni sekretar u Ministarstvu rada i socijalne politike i Radmila Bukumirić-Katić, pomoćnik ministra rada i socijalne politike. Nastavljamo rad po određenom dnevnom redu. Prelazimo na 1. tačku dnevnog reda: – PREDLOG ZAKONA O BUDžETSKOM SISTEMU (zajednički načelni pretres 1-4. tačke) Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički načelni pretres o prvoj, drugoj, trećoj i četvrtoj tački dnevnog reda, a pre otvaranja zajedničkog načelnog pretresa, podsećam vas da, shodno članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova poslaničke grupe. Pošto ukupno vreme rasprave u načelu za poslaničke grupe iznosi pet časova, konstatujem da je vreme rasprave, po poslaničkim grupama sledeće: Poslanička grupa Za evropsku Srbiju – jedan sat, 33 minuta i 36 sekundi; Poslanička grupa SRS – jedan sat, sedam minuta i 12 sekundi; Poslanička grupa G17 plus – 28 minuta i 48 sekundi; Poslanička grupa DSS-Vojislav Koštunica – 25 minuta i 12 sekundi; Poslanička grupa Napred Srbijo – 25 minuta i 12 sekundi; Poslanička grupa SPS-JS – 18 minuta; Poslanička grupa LDP – 14 minuta i 24 sekundi; Poslanička grupa Nova Srbija – 10 minuta i 48 sekundi;Poslanička grupa manjina –osam minuta i 24 sekunde i Poslanička grupa PUPS – šest minuta. Saglasno članu 93. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, narodni poslanici koji nisu članovi nijedne poslaničke grupe, imaju pravo da govore, svako po jednom, do pet minuta. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Obaveštavam vas da su poslaničke grupe ovlastile da ih po ovim tačkama dnevnog reda predstavljaju: narodni poslanik Đorđe Milićević, Poslanička grupa SPS-JS, narodni poslanik Milorad Buha, Poslanička grupa SRS, a druge poslaničke grupe, za sada, nisu dostavile obaveštenje o ovlašćenim predstavnicima, što mogu učiniti do početka rasprave. Saglasno članu 142. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram zajednički načelni pretres o: 1. Predlogu zakona o budžetskom sistemu, 2. Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o republičkim administrativnim taksama, 3. Predlogu zakona o davanju garancije Republike Srbije u korist "Marfin Bank" a.d. Beograd, po zaduženju Javnog preduzeća "Putevi Srbije", i 4. Predlogu zakona o dopuni Zakona o radu. Da li predstavnici predlagača, Diana Dragutinović, ministarka finansija i Rasim Ljajić, ministar rada i socijalne politike, žele reč? Narodni poslanik Dragan Todorović, želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, hoću da ukažem na neregularnost načina kako je počela Deseta sednica. Možda je dobro što ste tu vi, gospođo Čomić, pošto poznajete Poslovnik i verujem da ćete ga tumačiti onako kako piše. Kada je prekinuta sednica, tražio sam reč po Poslovniku. Nažalost, nisam je dobio i sumnjam da postoji mogućnost manipulacije, da se u određenom momentu prilikom prijavljivanja, odbija da se da reč poslaniku koji je traži, baš zbog toga, što je sednica prekinuta na neregularan način. Gospođo Čomić, pročitaću zbog vas, a i zbog poslanika, a i zbog gledalaca, da vam kažem kako je moguće prekinuti sednicu. Član 98. Poslovnika kaže: "Predsednik Narodne skupštine prekida rad Narodne skupštine kada utvrdi nedostatak kvoruma na sednici Narodne skupštine, dok se kvorum ne obezbedi". To se dešavalo u više navrata, ali ste uspevali da dođete do kvoruma. Drugi stav glasi: "Predsednik Narodne skupštine može odrediti pauzu u radu sednice Narodne skupštine da bi se izvršile potrebne konsultacije ili pribavilo mišljenje". Ni to nije bio razlog prekida Devete sednice. Treći stav: "Predsednik Narodne skupštine prekida rad Narodne skupštine i u drugim slučajevima, ako to Narodna skupština zaključi". Ni to nije bilo slučaj, jer Skupština nije donela nikakav zaključak. Četvrti stav: "Predsednik Narodne skupštine obavestiće narodne poslanike o nastavku sednice". Gospođo Čomić, pitam vas, da objasnite, i građanima i poslanicima, kakoje prekinuta Deveta sednica, na osnovu kog člana?
Narodni poslaniče, vreme koje vam je na raspolaganju za izricanje povrede Poslovnika je iskorišćeno. Zahvaljujem. Nema povrede Poslovnika, a i vi i ja, znajući dobro Poslovnik znamo da ste zloupotrebili pravo koje poslanicima na osnovu člana 100. omogućava da ukažu na povredu Poslovnika nastalu neposredno pre nego što se poslanik ili poslanica jave da ukažu na povredu. U vašem obrazloženju nijednog trenutna se ne dotičete današnjeg toka sednice, niti smatrate da je u toku današnjeg dana Poslovnik povređen u bilo kom trenutku, te vas molim da ne zloupotrebljavamo pravo na reč koje se dobija na osnovu člana 100. Narodni poslanik Miloš Aligrudić želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Mislim da ste povredili Poslovnik time što kada ste nastavili sednicu koja je bila prekinuta, mislim da je povreda nastala jutros, bili u obavezi da obrazložite prekid sednice. Dakle, ne govorim o onome što se desilo pre neki dan, nego o ovome što se dešava jutros. Vi ste sednicu ''mrtvi-hladni'' nastavili, a da uopšte niste objasnili pod kojim okolnostima se ovo događa. Mislim da steu odnosu na član 27, koji vas obavezuje da se starate o primeni ovog Poslovnika, dužni da nam date objašnjenje. To je najmanje što se traži od vas i mislim da biste to morali da uradite. Zato i mislim da ste prekršili odredbu člana 27. Poslovnika. Hvala.
Nema povrede člana 27, narodni poslaniče. Vaše obrazloženje se i ne tiče povrede člana 27. Sednica je danas otpočela u skladu sa članom 27, sa staranjem o redu. Prisutni su predstavnici Vlade, postoji kvorum, sve odluke koje je Skupština donela, donela je po odgovarajućoj proceduri, tako da vas molim da ne zloupotrebljavamo pravo koje imamo da govorimo o povredi Poslovnika i kada to pravo dobijemo da zaista govorimo o povredi Poslovnika. Narodni poslanik Dragan Todorović želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Reklamiram povredu člana 104. Gospođo Čomić, apelujem na vas da ne ponižavate ni Skupštinu ni poslanike. Ja sam vas kao predsedavajućeg vrlo konkretno pitao po kom članu, na osnovu kog člana je prekinuta Deveta. sednica? Da li je bilo povrede Poslovnika ili ne, mi ćemo zaključiti ako nam vi kažete na osnovu kog člana Poslovnika je prekinuta Deveta sednica. To je jedno pitanje koje sam vam postavio i molim vas najuljudnije da odgovorite na to pitanje. Drugo pitanje koje sam vam postavio tiče se mogućnosti manipulacije, da se nekim poslanicima u određenom momentu ili svakom poslaniku u određenom momentu ne da mogućnost da govori, jer jednostavno kad ubacite regularnu karticu, pritisnete ovu dugmad u jednu, drugu ili treću poslaničku jedinicu, ta kartica se ne prihvata. To su očigledne manipulacije. To se graniči sa nečim što se nikada u ovoj skupštini nije dešavalo, jer smo ranije bar imali pravo da tražimo reč, pa da nam odbijate, ali se to vidi, ostaje evidentirano. Sada ni takvih mogućnosti više nema. Jednostavno, vi nas izbacujete iz ovog elektronskog sistema i na najjednostavniji način tako pokušavate da prikrijete te prljave stvari koje radite. Mislim da nije u interesu Skupštine Srbije, jeste možda u interesu trenutne većine, ali ovakav teror do sada nije postojao. Vi onemogućavate poslanicima u momentu kada kršite Poslovnik da ukažu na to.
Narodni poslaniče, vreme koje vam je na raspolaganju za izricanje povrede Poslovnika je iskorišćeno. Narodni poslanici dobacuju da se ne čuje. Rekla sam da je vreme koje je na raspolaganju narodnom poslaniku iskorišćeno. Zahvaljujem. Narodni poslaniče, nema povrede člana 104, a s obzirom na to da očigledno niste konsultovali član 100. pre nego što se javljate za reč, evo kako on glasi, 1. stav: "Narodni poslanik ima pravo da usmeno ukaže na povredu u postupanju predsednika Narodne skupštine, odnosno predsedavajućeg, ukoliko smatra da ono nije u skladu sa odredbama ovog Poslovnika, a učinjeno je na sednici Narodne skupštine koja je u toku i to neposredno po učinjenoj povredi". Molim vas da po drugi put ne zloupotrebljavate pravo koje vam član 100. daje. (Dragan Todorović, s mesta: ''Pitam vas, zašto je prekinuta sednica?'') Molim vas da ne dobacujete. Dakle, u prvom javljanju govorili ste o nečemu što smatrate da je povreda, što se dogodilo pre nekoliko dana, a nije se dogodilo danas. Za vaš zahtev da meni postavljate pitanja, ja vas upućujem na član 235. i vreme koje je na raspolaganju svim narodnim poslanicima utorkom i četvrtkom, pre početka zasedanja, da se postavljaju pitanja na koja su obavezni da odgovore. (Dragan Todorović, s mesta: ''Po kom članu je prekinuta sednica?'') Narodni poslanik dobacuje – po kom članu je prekinuta sednica? Najozbiljnije vas upozoravam da ću posle ovoga, jer vi trenutno kršite član 104, dobacivanjem i odbijanjem da prestanete da vršite nasilje nad procedurom, biti primorana po istom članu 100. da vam izreknem mere. (Dragan Todorović, s mesta: ''Meni je dovoljno da ovo gledaju građani Srbije!'') Narodni poslanik dobacuje da mu je dovoljno da ovo gledaju građani Srbije. Nadam se da građani Srbije umeju da gledaju šta je nasilje nad procedurom i šta je ometanje rada, i šta je smatranje da neko od nas ima više prava nego neki drugi. Izvinjavam se građanima Srbije za svako nasilje nad procedurom i za svaku nepristojnost koju su imali prilike da gledaju u toku televizijskih prenosa. Narodni poslanik Miloš Aligrudić želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100.
Reklamiram povredu člana 100. sa vaše strane i povredu člana 27, što ću prvo obrazložiti u tom kontekstu, da se ponovo upuštate u polemiku sa narodnim poslanicima, tako što prepričavate šta ko dobacuje iz poslaničkih klupa i nastavljate polemiku sa njima, na šta niste ovlašćeni ni po jednom članu ovog poslovnika. Ovlašćeni ste da izričete mere opomene i u redu je, ako treba, snosiću ih sam ako smatrate da je to pogrešno, ali ovo što radite sada i što ste ranije radili, na šta sam vas sto puta upozorio, nije u skladu sa Poslovnikom. Pogrešili ste u odnosu na način kako ste reagovali kada sam tražio povredu Poslovnika po članu 27, onda ste izgovorili sledeću rečenicu, da sam zloupotrebio Poslovnik i pravo na javljanje po povredi Poslovnika, što mislim da nije korektno sa vaše strane i da nije u skladu sa članom 100., kao i načinom kako vam član 100. omogućava da reagujete. Pročitajte dobro sve odredbe, da ih ja sada ne bih čitao, i videćete da je pred vama nekoliko mogućnosti. Jedna mogućnost je da kažete da nisam u pravu, da sam pogrešno protumačio da je povređen Poslovnik i time se sve završava, ako niste zadovoljni idemo dalje u danu za glasanje, a ako mislite da sam zloupotrebio Poslovnik onda primenite neke od kaznenih odredbi. Verujem da to nisam učinio, da nisam učinio nikakvu zloupotrebu. Mislio sam da je vaša obaveza, kada to niste učinili prošli put, da sada učinite, date jedno valjano obrazloženje onoga što se dešava jutros, jer je ovo vrlo neoubičajena situacija, a to niste učinili. Mogli ste samo da mi kažete da smatrate da Poslovnik nije povređen. Nemojte me optuživati za bilo kakvu zloupotrebu, jer se zloupotrebe dešavaju isključivo i samo sa vaše strane, tako što zloupotrebljavate Poslovnik, prekidate sednice suprotno članu 98, radite sijaset drugih čuda koji su suprotni Poslovniku i to možete sa mesta predsedavajućeg, i uopšte vi koji vodite Skupštinu, a mi koji smo u opoziciji ne vidim kako možemo zloupotrebiti Poslovnik.
Dva minuta. Vreme na raspolaganju za izricanje povrede Poslovnika je iskorišćeno. Nema povrede Poslovnika člana 100. Narodni poslaniče, dobili ste reč, i svi koji su tražili. Za reč se javio narodni poslanik Vladan Batić, koji želi da govori o povredi Poslovnika i on će dobiti reč. Što se tiče vaše primedbe za prekidanje govornika, upućujem vas na član 103. stav 2. koji kaže: ''Niko ne može prekidati govornika niti ga opominjati, osim predsednika Narodne skupštine u slučajevima predviđenim ovim Poslovnikom.'' I stav 3. člana 103. kaže: ''Za vreme govora narodnih poslanika ili drugih učesnika u pretresu nije dozvoljeno dobacivanje, odnosno ometanje govornika na drugi način kao i svaki drugi postupak koji ugrožava slobodu govora.'' I to obrazloženje vam ne stoji. Drugi put ste citirali član 27, bez obzira što član 100. jasno kaže, u svom drugom stavu: ''Narodni poslanik ne može da ukaže na povredu u postupanju predsednika Narodne skupštine, odnosno predsedavajućeg, na koju je već ukazano.'' To je sada već drugi put zloupotreba prava na reč, koju činite svesno i namerno. Član 27. kaže – ''Predsednik Narodne skupštine: – vrši poslove predviđene Ustavom, – predsedava sednicama Narodne skupštine, – stara se o primeni Poslovnika Narodne skupštine, – stara se o blagovremenom i usklađenom radu radnih tela Narodne skupštine, – vrši i druge poslove predviđene zakonom i ovim poslovnikom.'' Nijedna od odredbi člana 27. nije prekršena od trenutka kada je počela ova sednica i vaše pozivanje na član 27. da propisuje nekakvo drugo obaveštavanje ne stoji, pošto ne propisuje i u tom smislu je zloupotreba. Narodni poslanik Vladan Batić želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, žao mi je što tu nije predsednica Parlamenta, gospođa Đukić-Dejanović, jer se ova povreda Poslovnika, a tiče se člana 27, odnosi lično na nju. Ali, dali ste mi inspiraciju, gospođo Čomić, čitanjem odredbe člana 27. i poslednje tačke – da predsednik Skupštine vrši i druge poslove predviđene zakonom i Poslovnikom. Gospođa Slavica Đukić-Dejanović trebalo je ovde narodnim poslanicima i čitavoj javnosti da objasni da li je njen honorarni angažman u "Galenici", vršenje drugih poslova, u skladu sa zakonom ili se radi o flagrantnom sukobu interesa u vremenu kada se o sukobu interesa naširoko... (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, upozoravam vas na odredbe člana 100, na koji način narodni poslanik može da obrazloži povredu Poslovnika i upozoravam vas da ovo o čemu sada govoriti nije ni u nikakvoj vezi sa članom 100.) Molim vas da me ne prekidate. Upozoravam vas da vi to ne razumete! Nemojte da me prekidate, molim vas! To je i te kako tipična i flagrantna povreda Poslovnika. To je rušenje sistema parlamentarizma – ako se predsednik Narodne skupštine nađe u sukobu interesa to je tema za ovaj parlament. To je tipična povreda Poslovnika. Gospođo Čomić, zamolio bih vas da smanjite vaš utisak i da više ne upadate u reč ni meni, ni bilo kom drugom narodnom poslaniku. Ovo što radi gospođa Đukić-Dejanović nije u skladu sa odredbom člana 27, gde su pobrojana njena ovlašćenja i njene nadležnosti. (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, vreme na raspolaganju je iskorišćeno.) Nemojte da mi upadate u reč!
Narodni poslaniče, nema povrede člana 27. O članu 27. je već ukazivano. Mogu samo da vas zamolim da ne zloupotrebljavamo pravo koje nam je dato na osnovu člana 100. Tražili ste od mene da pročitam član 27, neposredno pre nego što ste dobili reč. Taj član 27. je pročitan, te molim sve poslanike da pažljivije prate zasedanje, sednice Narodne skupštine i da slušamo jedni druge, a nadasve da poštujemo odredbe koje nam omogućavaju pravo da dobijemo reč. Član 100. me obavezuje da izričem mere ukoliko poslanici insistiraju da krše član 100. i da vršeći nasilje nad procedurom zloupotrebljavaju pravo da dobiju reč. Narodni poslanik Miloš Aligrudić želi reč, izvolite.
Mislim da ste povredili član 104. stav 3, lično, u odnosu na mene, jer ste izrekli niz kvalifikacija u odnosu na moje postupanje, koje ste nazvali – namernom zloupotrebom u ovom domu, što mislim da nije korektno, a pri tom ste povredili član 27, ponovo. U članu 100. stav 2. stoji (čitam) iako ste vi to pročitali, ali ne slušate samu sebe: ''Narodni poslanik ne može da ukaže na povredu u postupanju predsednika Narodne skupštine, odnosno predsedavajućeg, na koju je već ukazano.'' Kakve to veze ima sa članom Poslovnika? To ima veze sa vrstom povrede. Član 100. ima desetak stavova. Ukazujem vam šta ste povredili u odnosu na član 100. i kada govorimo o članu 27 ... Dozvolite mi da završim obrazloženje. (Predsedavajuća: Narodni poslaniče, treći put obrazlažete član 27. Upozoravam vas ...) Najlepše vas molim da završim obrazloženje u čemu se vaša povreda sastoji, jer ćete to sada prvi put čuti. Niste mogli pre. (Predsedavajuća: Pročitajte član 100. pažljivo i svoje obrazloženje upodobite sa članom 100.) Dozvolite da obrazložim u čemu se vaša povreda sastoji. Odakle vam pravo da me prekidate, jer nisam obrazložio u čemu se vaša povreda sastojala? Uopšte se ne odnosi na onu povredu na koju sam prethodno ukazao, nego na sasvim novu. Govorim o povredi člana 100. stav 3, jer ste me uvredili onim kako ste obrazložili moju malopređašnju povredu i objašnjavam vam čime ste me uvredili – pogrešnom interpretacijom i zloupotrebom vaše interpretacije u odnosu na član 100. Time ste me uvredili, a ne tvrdim vam da ste u ovom konkretnom slučaju, da se vraćamo na član 100, govorim samo kako ste vi mene povredili maločas vašim obrazloženjem i zato ukazujem na povredu člana 104. stav 3, jer to kako se vi ponašate uopšte nije u redu. [[Aplauz.]]
Narodni poslaniče, svako vaše javljanje da bi se govorilo o povredi Poslovnika nije bilo u skladu sa članom 100. Ono što nije u skladu sa članom 100. jeste zloupotreba prava na dobijanje reči. Molim vas da to ne činite. Ovo je zaista poslednje upozorenje zbog uvažavanja dostojanstva ove Narodne skupštine, koje u rizik stavljaju narodni poslanici koji smatraju da mogu da zloupotrebljavaju pravo za dobijanje reči na osnovu člana 100. Narodni poslanik Vladan Batić želi da govori o povredi Poslovnika i dobija reč na osnovu člana 100. stav 1.
Gospođo predsedavajuća, najljubaznije bih vas zamolio, pozivajući se na odredbu člana 100. stav 3, da ni mene ni bilo kog više nikada ne prekidate u vreme kada govori i kada reklamira povredu Poslovnika, jer na to, jednostavno, nemate pravo. Stav 3. člana 100. kaže da je predsednik Narodne skupštine dužan da nakon toga, prvo je nekulturno, necivilizovano i nevaspitano da nekome upadate u reč, a to je osnovno vaše pravo, ali na ulici a ne u Parlamentu. U Parlamentu morate da poštujete odredbe Poslovnika. Izneo sam šta je po mom sudu povreda Poslovnika predsednika Narodne skupštine, pozvao sam se na član za koji smatram da je prekršen, a vi ste me dva puta prekidali. Zbog toga tvrdim da ste na taj način, pozivajući se na odredbu člana 100. stav 3, koja vam to pravo daje tek nakon što poslanik završi sa reklamiranjem povrede Poslovnika, a ne u toku govorenja narodnog poslanika. Na taj način nemate pravo i u ovom momentu najmanje što od vas očekujem je da mi se izvinite. Hvala.
Narodni poslaniče, primenjujem član 103. stav 2. Molim vas da konsultujete taj član, pa ćete videti da nema povrede Poslovnika i da je ova povreda izrečena bez osnova. Narodni poslanik Miloš Aligrudić želi još jedanput da govori o povredi Poslovnika? (Ne.) Narodni poslanik Miloš Aligrudić je registrovan u elektronskom sistemu, gde je u diskusiji prijave za reč. U obavezi sam da prozovem, da pri tom pitam da li je reč o omašci ili je namera da se dobije reč ozbiljna. Pošto poslanik nije u sali, očigledno je reč o omašci. Da li predstavnici predlagača, mr Diana Dragutinović ministarka finansija, Rasim Ljajić ministar rada, žele reč? Molim da se prijavite u elektronski sistem. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo, poštovani narodni poslanici, pred vama se nalazi Predlog zakona o budžetskom sistemu, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o republičkim administrativnim taksama, Predlog zakona o davanju garancije Republike Srbije u korist "Marfin Bank" a.d. Beograd, po zaduženju Javnog preduzeća "Putevi Srbije", i Predlog zakona o dopuni Zakona o radu. Svoje izlaganje počeću za mene najvažnijom tačkom ovog dnevnog reda, a to je Zakon o budžetskom sistemu. Od 2002. godine kada je ovaj zakon prvi put usvojen, nekoliko puta se menjao, i uprkos svim tim promenama, slobodno mogu reći da ga je vreme pregazilo. Pregazilo ga je i kada su u pitanju termini i metodologije i sveobuhvatnost i jasnost, i kada su u pitanju funkcije i procedure. Zato vam sada ovde predstavljam značajno unapređen sveobuhvatan zakon o planiranju, pripremi, usvajanju i izvršenju budžeta Republike Srbije, lokalne vlasti i organizacija obaveznog socijalnog osiguranja. Prvo termini. Ovaj zakon je potpuno usaglašen sa međunarodnom statistikom državnih finansija iz 2001. godine. Ovo je posebno važno da bismo izbegli da imamo eventualno lažnu sliku o stanju fiskalne politike. Uvedeni su neki pojmovi koji nisu bili prisutni ranijim zakonom zbog drugih zakona i dokumenata koji su povezani sa Zakonom o budžetskom sistemu, a to je pre svega Zakon o budžetu Republike Srbije i lokalnih nivoa vlasti, finansijski planovi fondova, Memorandum o budžetu, ekonomskoj i fiskalnoj politici. Ovaj zakon daje osnovu za temeljnu analizu subjekata koji su obuhvaćeni terminom opšta država, znači, direktnih, indirektnih budžetskih korisnika i vanbudžetskih fondova. Ovo će, u krajnjoj instanci, dovesti do reklasifikacije subjekata i do preciznijeg definisanja opšteg nivoa države. Takođe, ovaj zakon daje osnov da se svi korisnici javnih sredstava uključe u sistem konsolidovanog trezora. Dakle, i ona pravna lica koja u važećem sistemu nisu ni direktni ni indirektni budžetski korisnici, već su na primer agencije i regulatorna tela i mogućnošću da se ona uključe u jedinstven konsolidovani račun trezora, prvo će doći do konsolidacije svih javnih sredstava, bićemo mnogo bolje informisani, i Vlada i Parlament, o tome kako se ta javna sredstva troše. Biće bolja kontrola i racionalnije trošenje svih javnih sredstava. Prema sadašnjem zakonu, Vlada je predstavljala Memorandum o budžetu, o ekonomskoj i fiskalnoj politici, u proleće, a revidirani u jesen. Iako je isto ostalo u novom zakonu, moram da naglasim da u novom zakonu Memorandum, kao dokument, ima daleko veći značaj. Prvo, taj memorandum uključuje detaljni konsolidovani budžet Republike Srbije što će omogućiti realnu procenu fiskalne politike i fiskalne pozicije, kao i uključivanje svih raspoloživih javnih sredstava u proces prioritizacije rashoda. Napominjem, da je neka, uslovno rečeno, jednostavna konsolidacija javnih prihoda i javnih rashoda i sada postojala, ali ne prema standardima budžetskog računovodstva, nije bio uključen račun finansiranja, deo prihoda, pre svega, sopstvenih prihoda, bio je van kontrole, kao i deo rashoda koji je finansiran iz projektnih zajmova. Dodatno, konsolidovani izveštaj po prvi put će uključiti i konsolidovani izveštaj Zavoda za zdravstveno osiguranje. Treća, možda najbitnija novina jeste što će Memorandum uključivati srednjoročni makroekonomski i fiskalni okvir, dakle, srednjoročni okvir rashoda sa utvrđenim limitima sredstava budžetskih korisnika za budžetsku godinu i naredne dve fiskalne godine. Dakle, to otvara mogućnost da se mnogo ranije, pre nego što počne praktično procedura pripreme budžeta, obave razgovori i dogovori i da znamo unapred, sa sigurnošću i vremenskim horizontom od tri godine, kakva će biti fiskalna politika. Inače, proces uvođenja srednjoročnog okvira započet je još 2007. godine, ali zbog čestih promena, nedostatka pravnog okvira koji bi to omogućio, to nije bilo urađeno do danas. U svakom slučaju, svrha uvođenja srednjoročnog okvira i planiranje rashoda za period od tri godine jeste da se umanji negativan uticaj politički motivisanih i kratkoročnih inicijativa i njihovog štetnog delovanja po sistem javnih finansija. Memorandum će, takođe, uključivati ekonomske i fiskalne posledice svake predložene ekonomske politike i strukturne reforme. Prolećni Memorandum uključiće predlog novih politika, srednjoročne prioritete kada su javne investicije u pitanju, a jesenji Memorandum uključi će usvojene prioritete. Cilj je da se unapredi planiranje kapitalnih investicija. I konačno, strategija upravljanja javnim dugom biće sastavni deo Memoranduma. Podsećam da je već prolećni Memorandum nešto od ovoga uključio. Dakle, u prolećnom Memorandumu dati su limiti potrošnje budžetskih korisnika, doduše, samo za jednu godinu, i strategija upravljanja javnim dugom. Promenjen je budžetski kalendar. Jedan od nedostataka sadašnjeg budžetskog okvira bila je nedovoljna integrisanost pojedinačnih inicijativa, kao i odsustvo veze između budžeta, ciljeva, politika Vlade i njenih rezultata. Stoga se uvode novi koraci u budžetski kalendar, a to je utvrđivanje, prvo, a onda i usvajanje, prioritetnih oblasti investiranja, uključujući i nacionalne investicione projekte. Struktura javnog sektora u Srbiji je relativno složena i ona je deo istorijskog razvoja Srbije. Dakle, centralni nivo vlasti obuhvata budžet Republike Srbije, finansijske planove organizacija za obavezno socijalno osiguranje i druge vanbudžetske fondove. Postoji i decentralizovana struktura vlasti sa autonomnim pokrajinama i velikim brojem opština, postoje i javna preduzeća, javne agencije i regulatorna tela. Međutim, javni sektori su, takođe, komplikovani i u većini drugih zemalja, koje su ipak uspele, upravo, zahvaljujući ovom zakonu, da standardizuju javno upravljanje. Ovaj novi zakon je zaista urađen na osnovu međunarodno prihvaćenih standarda. Iz tih standarda moramo učiti ne zato što treba automatski da ih usvojimo, već zato što su u njih ugrađena iskustva velikog broja zemalja. Razvoj modernog društva pružio nam je mogućnost pružanja finansijskih usluga na nov način, kao i pružanja novih finansijskih usluga. Razvoj modernog finansijskog upravljanja omogućuje efikasnije funkcionisanje Trezora i bolji pregled finansijske situacije. A bolji pregled nam omogućava da uštedimo novac i izbegnemo buduće fiskalne rizike. Prema ovom zakonu funkcije Trezora su: naplata prihoda; raspoređivanje aproprijacije i planiranje likvidnosti, ako je potrebno stavljanje na snagu limita rashoda za budžetske korisnike; naglašavanje odgovornosti za stvaranje i upravljanje obavezama, regulisanje plaćanja iz budžeta u dinarskom i deviznom zakonu. Sveobuhvatnost ovog zakona je vidljiva u detaljnim instrukcijama koje su date za budžetsko računovodstvo, izveštavanje, internu finansijsku kontrolu u javnom sektoru, budžetsku inspekciju i eksternu reviziju. Šta su važne promene u odnosu na Zakon iz 2002. godine? Još jednom ću ponoviti da je to – srednjoročni okvir fiskalnih i budžetskih aspekata; zahtev za konsolidacijom finansijskih izveštaja; veća kontrola sredstava i pojačana interna finansijska kontrola u javnom sektoru. Dakle, ovaj zakon mnogo više naglašava važnost kontrole, kontrole i eks ante, i preventivne i eks post. I na kraju, ali svakako nije manje važno, stvoren je uslov za korišćenje razvojne pomoći EU. Budžet je svakako najvažnije sredstvo za kontrolu Vlade, od strane Skupštine. Ja sam sigurna da će ovaj zakon to sredstvo poboljšati. Profesionalno sam zainteresovana za ovaj zakon. Naglašavam, da je zakon usaglašen sa Statistikom državnih finansija iz 2001. godine. Prošao je mnogo krugova provera, provera od strane stručnjaka MMF, Svetske banke, Direktorata evropske komisije za budžet. Analizirano je dosadašnje iskustvo, dakle, 60 postojećih zakona koji su raspoloživi, na engleskom jeziku, a pet zakona na nama bliskim jezicima i poslednji krug provere ste vi. Sada bih prešla na sledeću tačku dnevnog reda, a to je:Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o republičkim administrativnim taksama. Dakle, motiv promena ovog zakona je jasan – to je usaglašavanje sa Zakonom o političkim strankama. Ovim promenama se uvode takse za overu izjave osnivača o osnivanju političke stranke i overu izjave člana stranke o članstvu u političkoj stranci. Da ova taksa nije uvedena, koja iznosi 50 dinara, plaćala bi se opšta taksa koja iznosi 460 dinara. Takođe, taksu ne plaćaju političke organizacije koje su upisane u Registar političkih organizacija, kao i političke organizacije koje su upisane u Registar Udruženja društvenih političkih organizacija. Promene ovog zakona i njihovo usklađivanje sa Zakonom o političkim strankama je iskorišćeno da se urade još neke manje promene. Sve promene su fokusirane u suštini na smanjenje takse. Dakle, smanjuju se na 50% određene takse u oblasti intelektualne svojine, u slučaju kada je fizičko lice obveznik, i smanjuju se takse za dozvole za međunarodni javni prevoz. Konačno, precizira se, da se taksa ne plaća za priloge koji se moraju podneti za upis u matične knjige i za zahtev za izdavanje pasoša. Treća tačka dnevnog reda je: Predlog zakona o davanju garancije Republike Srbije u korist "Marfin banke" a.d. Beograd, po zaduženju Javnog preduzeća ''Putevi Srbije''. Sećate se, da smo nedavno usvojili dva slična zakona – o davanju garancija Republike Srbije u korist "Sosiete ženeral banke" i u korist "Uni kredit banke", a za potrebe refinansiranja obaveza Javnog preduzeća "Putevi". Ne bih vas više podsećala, jer svi dobro znamo da problem javnog dug preduzeća "Putevi" postoji od njegovog osnivanja i da je najveća akumulacija dugova i obaveza nastala u periodu između 2004. i 2006. godine. U ovoj kriznoj godini smo rešili da problem funkcionisanja Javnog preduzeća "Putevi" rešimo dajući garanciju. Ovde se radi o garanciji za dugoročni dinarski kredit maksimalnog iznosa do 60 miliona evra u dinarskom znaku. Radi se o srednjoročnom kreditu ročnosti pet godina, a jedna godina je period počeka i četiri godine su otplate. Sredstva ovog kredita mogu se koristiti samo za svrhu refinansiranja postojećih obaveza, dakle, plaćanja prema izvođačima radova. Sprovedena je javna nabavka. Najpovoljniji ponuđač je bio "Sosiete ženeral". Ta banka je nekako predstavljala referentnu vrednost za zaduživanje, odnosno izdavanje garancija Republike Srbije. U bilateralnim pregovorima sa ponuđačima pokušali su se dobiti što bolji uslovi za Republiku Srbiju. Isti uslovi su dobijeni kada se radi o "Unikredit banci", a slični, ne baš identični, uslovi kada je u pitanju "Marfin banka". Kao što sam i rekla – radi se o roku otplate od pet godina, mirovanje jedna godina, a kamatna stopa je varijabilna, znači jednomesečni euribor, plus fiksne kamatne marže koje iznose 4,15. Tranše će se davati u iznosu od dva do deset miliona evra, a isplate su uperiodu do dvadeset dana. Uslov za povlačenje ovih sredstava jeste stupanje na snagu ovog zakona. Nakon usvajanja i stupanja na snagu ovog zakona smatram da će se rešiti najveći deo problema Javnog preduzeća "Putevi". Dodatno, ovo će uticati na povećanje likvidnosti sistema i na stabilnost kursa, s obzirom na to da ta sredstva dolaze spolja. Konačno, poslednja tačka dnevnog reda jeste: Predlog zakona o dopuni Zakona o radu. Ovde se radi samo o jednoj promeni. Ta promena je posledica delovanja ekonomske finansijske krize i smanjenog obima posla u preduzećima. Znači, dodaje se samo stav – gde se produžava mogućnost da plaćeno odsustvo bude duže od 45 dana, s tim, da će se u tom plaćenom odsustvu koje je duže od 45 dana zarade isplaćivati u iznosu od 60% prosečne zarade ostvarene u poslednja tri meseca, a u svakom slučaju, ne manjem od minimalne zarade u Republici Srbiji. Na ovaj način, i ovim ne dugim ekspozeom, nadam se da sam objasnila suštinu promena ova četiri zakona koji se nalaze pred vama. Očekujem da u danu za glasanje podržite ove zakone. Hvala. [[Aplauz.]]
Obaveštavam Skupštinu da je ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe LDP narodni poslanik Slobodan Maraš. Da li žele reč izvestioci nadležnih odbora? (Ne.) Da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa? Narodni poslanik Vladan Batić se javio za reč. Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, uvažena gospođo ministarka, ovo malo vremena koje imam iskoristiću samo za jednu tačku dnevnog reda, a odnosi se na Zakon o davanju garancija ''Marfin banci''. Kada to kažem, to deluje verovatno veoma iznenađujuće. Zašto? Da li treba da se plati dug putarima? Naravno da treba. Da li zbog toga treba da se uzme kredit kod neke banke? Naravno da treba. U čemu je onda problem i zašto ja potenciram ovu tačku dnevnog reda? Problem i moje pitanje tiče se banke koja daje kredit. To je ''Marfin banka''. Postavljam pitanje, a to možete videti i na sajtu, koje je puno ime ove banke? "Marfin popular bank". Na šta vas to asocira? Ako ste iole upućeni, ako niste, pitajte Mlađana Dinkića, na "Cyprus popular bank". To je pravni sledbenik "Cyprus popular bank" koja je jedno vreme zvana "Laiki banka". Po čemu je opet "Cyprus popular bank" poznata? Po tome što su sve one pare na Kipar išle tamo, na fantomske of šor kompanije, ''Braunkort'', ''Anteksol'', ''Verikon'' itd. itd. – četiri milijarde dolara oprale su se na računima koje su te fantomske firme po nalogu ''Beogradske banke'' i Borke Vučić imale kod "Cyprus popular bank", čiji je pravni sledbenik "Marfin popular bank". Da ne ispadne da sam ja ostrašćen i da pričam štošta, pročitaću vam samo deo izveštaja Dinkićeve komisije, jer sam došao u posed tajnog izveštaja gde piše – strogo poverljivo. Evo šta predstavnici Dinkićeve komisije, naravno, nemam vremena da citiram sve, ponešto govore o ovoj problematici: ''Beogradska banka'' na Kipru je organizovala prijem sredstava na račun svojih komitenata po osnovu priliva kod "Cyprus popular bank" tako što je svojim komitentima davala uputstva za usmeravanje sredstava od strane njihovih kupaca u korist izmišljenih firmi. Ovo više nisu ni one fantomske of šor kompanije, nego izmišljene, potpuno nepostojeće. Ponavljam, ovo je izveštaj Dinkićeve komisije, ''Koliki trejd", "Emesis trejding", "Napasol trejding", "Orlanda limitid", "Donosos trejding", "Aspida" i tako dalje i tako dalje. Kada je "Cyprus popular bank" dobila priliv u korist neke od navedenih firmi, ona je u dogovoru sa ''Beogradskom bankom'' na Kipru sredstva usmeravala na račun banke ili na račun firmi koje kontroliše banka. Dalje su transferi vršeni u korist firmi čiji su to prilivi, kao što je napred opisano, čime "Cyprus popular bank" nije poslovala na propisani način. To je čak i Dinkić konstatovao, i to je problem. Gospođo ministarka, ne znam, pretpostavljam da vi to niste znali, ali ovo uopšte nije naivna priča. Samo tražim da ovo proverite, da li je to banka koja je uz pomoć bivšeg predsednika Kipra Tasosa Papadopulosa učestvovala u aferi "Kiparske pare", u aferi kojom su neznano kud otekle milijarde iz Srbije, zbog koje sam protiv Mlađana Dinkića pre dve godine podneo krivičnu prijavu na koju tužilaštvo ne reaguje, ni procesuiranjem, ni odbacivanjem. Plašim se negativnih konotacija koje u javnosti može imati davanje garancija ovoj banci ako je ona pravni sledbenik "Cyprus popular bank". Hvala.
Za reč se javio narodni poslanik Radojko Obradović, zamenik predsednika Poslaničke grupe Demokratske stranke Srbije. Izvolite.
Zahvaljujem gospođo potpredsednice, dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministarka, gospodine Ljajiću, pre svega, kada je ova sednica otvorena, čini mi se u sredu prošle nedelje, po našem Poslovniku moguće je objediniti tačke dnevnog reda, to je urađeno u skladu sa Poslovnikom i ove četiri tačke su, kao što ste obrazložili, objedinjene. Sada ste ispustili, to nije uradio ni ovlašćeni predlagač objedinjene rasprave u sredu, a vi ste ispustili da objasnite kakva je veza Zakona o budžetskom sistemu i Zakona o radu, mada to možemo da obrazlažemo u toku jedne rasprave. Pažljivo sam pročitao i jedan i drugi zakon, nisam uspeo da shvatim te suštinske veze koje povezuju ta dva zakona, osim što su deo jedne države. Među vama ima bivših poslanika, pa bi možda gospođa Stojanović to mogla da nam objasni. Ovo su četiri izuzetno važna zakona i potpuno se sa vama slažem da je Zakon o budžetskom sistemu jedan od osnovnih zakona za funkcionisanje države. Ako se uzme u obzir da je javni sektor kod nas između 45 i 50% BDP, onda je još važnije da se posvetimo ovom zakonu. Mogu da razumem zašto ste išli na kompletnu promenu zakona. To je moglo da se uradi izmenama i dopunama postojećeg Zakona, ali se slažem da je uvek bolje napraviti celovit predlog, izbegavaju se eventualne omaške i onda je to jedinstven predlog. Slažem se sa ovim što ste vi uradili. Takođe, nalazim još jedan razlog koji vi niste istakli, ali je vrlo važno hitno promeniti postojeći Zakon da bi se zatrli tragovi ovog koji je na snazi. Naime, u prethodnih godinu dana je prekršen neograničeno mnogo puta i kršimo ga i u ovom trenutku. Da podsetimo još jednom, prekršen je član koji predviđa da budžet bude predložen Skupštini 1. novembra. Budžet je predložen više od mesec dana kasnije. Predložen je član koji kaže da Vlada mora da nam dostavi izveštaj budžetske inspekcije. Taj izveštaj još uvek nismo dobili. Predložen je član koji kaže da uz budžet morate da dostavite Memorandum. Nisam video da je poslednja promena budžeta koji je napravljen u aprilu rezultirala promenom Memoranduma. Uradili ste Memorandum za 2010. godinu, ali su promenjeni osnovni parametri na kojima je bazirana ekonomska politika u 2009. godini. U Zakonu o budžetskom sistemu koji je sada na snazi, ni u ovom koji predlažete, nigde ne kažete da revizija budžeta može da rezultira izostajanje revizije Memoranduma, kaže se da je to jedinstvena celina. Ako se promene najvažniji parametri na kojima je zasnovana ekonomska politika to mora da rezultira i promenom osnovnog akta. Prekršili ste i član koji kaže da završni račun treba da nam dostavite do 1. jula, dostavili ste ga 6. jula. U sadašnjem zakonu je rok 1. juli, vi ste to promenili u ovom predlogu i sada će biti 15. jul. U Zakonu koji je sada na snazi to je bio 1. jul. Nije loše da ta neka ružna iskustva ostavimo za nama, da zaboravimo sve ovo što ste radili u prethodnih godinu dana i da se okrenemo predlogu koji je pred nama. Pozdravljam nove definicije koje ste uveli i centralni nivo države i opšti nivo države, posebno pozdravljamo uvođenje pojmova ''vanbudžetskih fondova''. Do sada smo imali situaciju da mnoga pravna lica na koje država prenosi javna ovlašćenja ne podležu nijednoj kontroli, nijednoj inspekciji. Pošto nisu deo budžeta, budžetska inspekcija ne može da ih kontroliše. Pošto nisu deo državne uprave, inspekcija državne uprave ne može da ih kontroliše, a tamo je moguće da se dešavaju različite stvari. Ono što meni nije ostalo jasno, pretpostavljam da ćete na kraju odgovoriti, to je – da li i komore potpadaju pod ta pravna lica? Na komore država prenosi javna ovlašćenja, pa su tu i Lekarska komora i Farmaceutska komora i Inženjerska komora i mnoge druge u kojima je članstvo obavezujuće da biste radili svoj posao. Navešću vam primer Inženjerske komore. Morate da završite tehnički fakultet da biste postali inženjer. Morate da uradite diplomski rad. Morate dve godine da radite u struci. Morate da položite državni ispit koji se polaže pred državnim organom, a strukturu tog ispita definiše nadležno ministarstvo. Nakon svega toga morate da se učlanite u Komoru, da plaćate godišnju članarinu, da od njih dobijete licencu da biste mogli da radite posao. Kada smo ovde pokušavali da otkrijemo kakav je status tih komora – osnovane su zakonom, članstvo u njima je obavezujuće, a nijedan državni organ ih ne kontroliše. Ne mislim da su to sredstva koja su red veličine stotine miliona evra, ali su to, u svakom slučaju, preneta javna ovlašćenja na određene institucije koje onda niko ne kontroliše. Ovo sigurno otvara put ka kontroli svega toga i to je stvar koju ćemo mi pozdraviti. Posebno ste istakli da se naglašava odgovornost i ja moram da primetim da se ovim zakonom uvode mnogo veća ovlašćenja na ministarstva i Vladu, kojim će ona moći da kontroliše sve direktne i indirektne budžetske korisnike i sva pravna lica u vanbudžetskim fondovima. Jedno šta ste zaboravili, a to je odgovornost Vlade i odgovornost resornog ministra. U ovom zakonu se apsolutno ni na jednom mestu ne pominje da Vlada može za bilo šta da bude odgovorna i da resorni ministar za bilo šta može da bude odgovoran. Čini mi se da je to krupna manjkavost, ako nema i te vrste odgovornosti, onda sistem realno nije zaokružen. Posebno ste istakli da će Memorandum o budžetu biti sveobuhvatniji dokument nego do sada. Šta se dešava sa situacijama kao što smo imali sada. Opet je ostala pravna praznina šta će se desiti ako u toku godine imamo tri ili četiri različita budžeta. Da li će svaki put biti Memorandum? To u zakonu ne piše, jer kaže da Vlada Skupštini dostavlja Memorandum, dostavlja budžet i dostavlja finansijske planove. Ako se promene krupni elementi ekonomske politike, mora da se promeni Memorandum, jer taj memorandum prestaje da važi. Ono što je naša zamerka na član kojim se definiše sadržaj rasprave o budžetu, prvi put izostaju zakoni koji treba da omoguće punjenje tog budžeta. U tom članu se nigde ne navodi da imate obavezu da dostavite i sve prateće zakone. To može da se podrazumeva, ali je to u prethodnom Zakonu pisalo. Takođe, predlažemo da u okviru, kao sastavni deo budžeta, budu i planovi javnih nabavki. Jer, svuda u razvijenim zemljama EU plan ozbiljnih javnih nabavki mora da bude sastavni deo budžeta. Morate priznati da su to stvari koje se ne planiraju 15 ili mesec dana unapred, nego moraju da se planiraju mnogo duže. Tako da bi taj plan javnih nabavki, takođe, morao da bude sastavni deo ovog akta. Što se tiče budžetskog kalendara, iznenađuje me da ste ostali na sadašnjem budžetskom kalendaru, jer je 15. novembar i dalje rok, 1. novembar je i dalje rok kada to dolazi u Skupštinu. Nigde se u razvijenim zemljama Evrope budžet ne usvaja tako kasno. Najčešće se usvaja u oktobru, najdalje, tamo, negde, do 10. ili 15. novembra. Ne vidim razloga da i Srbija ne krene tim putem i da ovu stvar dodatno uozbiljimo time što ćemo kalendar pomeriti za mesec dana unapred, tim pre što smo ranijih godina imali prilično dramatične situacije, da čekamo poslednji dan zasedanja i neke dramatične sednice u kojima moramo i budžet da usvojimo za nekoliko dana. Mislimo da je 15. novembar dovoljan rok da se usvoji budžet da bi onda i lokalne samouprave imale dovoljno vremena da do kraja tog istog novembra usvoje budžet. Sada je to 25. decembar. Vrlo je interesantna odredba koja se odnosi na privremeno finansiranje. Jako je važno što ste promenili odredbe koje su sada na snazi, ali nije dobro što ste precrtali sliku jednog konkretnog događaja koji smo imali pre dve godine. Naime, naš Zakon o budžetskom sistemu predviđao je privremeno finansiranje koje traje tri meseca. A, šta će da se desi 1. aprila ako se budžet ne usvoji? Imamo situacije, praktično, da nismo imali četvorogodišnji ciklus ne pamtim koliko dugo. Vrlo je realno da izbori budu u decembru ili januaru, u situaciji kada Vlada ne funkcioniše, nema ko da usvoji budžet. Pregovori o trajanju Vlade, jeste da su poslednji put trajali manje, ali mogu da traju dovoljno dugo. Šta će se desiti ako budžet ne bude usvojen? Da li država treba da stane, po sadašnjem Zakonu, 1. aprila ako budžet ne bude usvojen 31. marta? Naravno da ne. Da li treba da idemo u neko stanje koje nije regularno. Vi ste precrtali situaciju koju smo imali 2007. godine kada je privremeno finansiranje produženo za tri meseca. Vi sada državu zaustavljate 1. jula, jer kažete – budžet mora da se usvoji. Morate i vi da predložite budžet do 1. novembra, pa ga niste predložili. Morate i vi da predložite Memorandum, pa ga nema. Morate i vi da predložite izveštaj budžetske inspekcije, pa ga nema. Mislim da je mnogo bolje rešenje da se ide na 1/12, da ako se ne usvoji budžet, da se finansiranje radi iz meseca u mesec, do donošenja budžeta, a da svakog meseca može da se finansira i potroši 1/12 prethodnog budžeta. To je mnogo zdravije rešenje. Sve mora, pa se ništa ne desi. Uveli ste posebna ograničenja budžeta. Imate jedan član koji kaže da u toku rasprave u Skupštini moguće je menjati budžet, ali dajete ograničenja da Narodna skupština ne može da utiče na deficit i ne može da preusmerava suficit. Potpuno razumem vašu ideju i mogu da se složim sa tom vašom inicijalnom idejom. Ne možete jednim zakonom da ograničavate prava Narodne skupštine. To prosto nije moguće. To ograničava prava narodnih poslanika u toku rasprave o budžetu. Imam razumevanja i razumem zašto ste to predložili. To ne možete da uradite jer Ustav Republike Srbije to ne poznaje. Ne možete da nametnete takvu stvar. Dešava se da ovde budu prihvaćeni amandmani, na kraju krajeva glasovima članova vladajuće većine je promenjen bitno Zakon o akcizama, pa ste taj zakon vratili ponovo u raspravu. Time ste ograničili ustavno pravo Narodne skupštine i direktno ste ovim zakonom nametnuli ograničenja Narodnoj skupštini. Takođe, mogli ste da kažete budžet je nepromenljiv akt i na njega ne mogu da se podnose amandmani, on ne može da se promeni zato što je to naša politika i gotovo. To je sledeći korak. To ne možete na taj način da definišete. Što se tiče izveštavanja, već smo rekli da to prilično slabo funkcioniše. Postoje brojne obaveze, ali ništa se ne desi ako vi te obaveze ne ispunite. Što se tiče izveštavanja, mi smo kod svih situacija uveli obavezu da obavestite Skupštinu. Recimo, vi predviđate da postoji mogućnost ako na budžetu imate slobodna sredstva da možete da ih investirate na domaćim i stranim finansijskim tržištima. I to je pohvalno. Ako imate slobodna sredstva naravno da ih treba investirati. Tu treba primeniti pravilo koje važi u fudbalu, a to pravilo glasi, pošto vi često citirate pravila iz nekih drugih sportova – fudbal je igra u kojoj se daju i primaju golovi. Drugim rečima, ako investirate sredstva, vi možete da zaradite, ali isto tako možete da izgubite, jer ne postoji ulaganje koje je stoprocentno sigurno. Prema tome, ako se radi sa državnim parama, onda Narodna skupština za takve situacije mora da bude u nekom prihvatljivo kratkom roku obaveštena da se takva stvar dešava. Nama je ovde još uvek ostalo nejasno, da li su naše devizne rezerve plasirane u neke od banaka u Americi, koje su, recimo, bile u ozbiljnim finansijskim problemima. Verovatno ne. Mi nikada nismo dobili konkretan odgovor na to pitanje. Prema tome, podržavamo ovakav član ali tražimo da Skupština bude blagovremeno informisana da bi nas jednog dana mnogo manje sve zajedno bolela glava. Potpuno pozdravljamo ideju da se sopstveni prihodi na jedan drugačiji način analiziraju i prate, tim pre vodeći računa o tome da smo u prethodnom rebalansu, pre nešto više od dva meseca, usvojili Zakonom obavezu da 40% sopstvenih prihoda postanu sastavni deo budžeta. Čini mi se da tu nešto slabo ide sa primenom tog zakona i čini mi se da ni Ministarstvo finansija, ni Vlada nisu u mogućnosti da tu odredbu primene do kraja. Sopstveni prihodi su prilično crna rupa u našem sistemu javnih finansija i apsolutno se moraju na mnogo transparentniji način i kontrolisati i pratiti. Pozdravljamo to što je sastavni deo člana 1. budžeta – iskazani sopstveni prihodi. Nadamo se da će sa ovim izmenama u okviru ovog predloga zakona to ići samo u pravcu jačanja tih instrumenata. Vrlo je interesantan član 105. zakona. Nema gospodina Ratkovića, predsednika Zakonodavnog odbora. Član 105. zakona kaže vrlo interesantnu stvar – ako odredbe drugih zakona, odnosno propisa, nisu u skladu sa ovim zakonom, primenjivaće se odredbe ovog zakona. Moram priznati, vrlo neobično rešenje. Nema neograničeno mnogo tih zakona, ali danas ste bili na sednici Skupštine i videli ste na koliko različitih načina mogu da se tumače odredbe Poslovnika, pri tom, može da bude povređena procedura, ali može da bude šteta po proceduru ili ne. Ovo je zakon koji treba da reguliše 50% bruto društvenog proizvoda Srbije. Morate priznati da nije dobro da imamo odredbu koja je ovako neodređena, jer će to iziskivati milion različitih tumačenja i mogućnosti da na različite načine regulišemo istu stvar. Imao sam prilike da vidim i Nacrt zakona. Tamo je pisalo nešto drugo (rađeno je pre nekoliko meseci). Ne znam zašto ste se odlučili za jednu ovakvu stvar i ne znam kako je moguće da odredba jednog zakona, koja je potpuno identične pravne snage kao bilo koji drugi zakon, može da poništi odredbe nekog drugog zakona. Jeste da je ovo krovni zakon, ali čim u naslovu ima zakon, naš pravni sistem ne poznaje zakone prvog, drugog i trećeg reda. Prilično je neobično da ste to uradili u ovom predlogu zakona. Naravno, kada dođemo do rokova kada se zakon primenjuje, programski deo budžeta, ona čuvena želja da se uvede red u budžet, važi tek od 2015. godine. Kada se setimo da su programski deo budžeta Ministarstvo vera, a ne Ministarstvo infrastrukture ili Ministarstvo ekonomije, onda je jasno zašto je ovo. Da li je moguće da Vladi Republike Srbije treba šest godina da pređe na programski deo budžeta. Pa, valjda svaki od tih programa koji se u bilo kom od ovih ministarstava sprovode treba da podrazumeva da ima neki papir ili neki program, i da za to treba šest godina da bismo uveli u red? Apsolutno mislimo da je taj rok određen paušalno, da se to čeka neka sledeća vlada. Šest godina je praktično još jedan i po izborni ciklus i to nas čeka tek onda. Zašto to ne bi bilo 2012. godine, da ne preteramo, ne treba neke stvari raditi na brzinu, ali 2012. je sasvim prihvatljiva. Predložili smo amandman kojim se menja i kojim se uvodi odgovornost. Pošto ste vi rekli da je naglašena odgovornost jedna od osnovnih dimenzija ovog zakona, član 103. predviđa odgovornost za kršenje ovog zakona. Mi predlažemo da se jošdoda poslednja alineja koja kaže da su prekršajno odgovorni svi oni koji ne poštuju rokove i odredbe ovog zakona. Pa, ako ministar, odnosno Vlada Republike Srbije ne poštuju ove zakone, onda i oni moraju da budu u rangu svih ostalih, jer ako može da se uvede prinudna uprava za lokalnu samoupravu, ne vidim razloga zašto Skupština ne bi kontrolisala i rad Vlade. Sami ste rekli da je smisao ovog zakona upravo uvođenje sistema kontrole. Da završim, mislimo da je dobro promeniti ovaj zakon, predložili smo određenim brojem amandmana, o kojima ćemo govoriti i o nekim drugim aspektima, o kojima nisam stigao za ovo kratko vreme, dakle, usvajanjem tih amandmana ovaj zakon bi se sigurno bitno popravio. Videćete, kao i uvek, amandmani su vrlo korektni i utiču samo na bitne stvari u zakonu. Usvajanje tih amandmana bi bitno popravilo ovaj zakon, jer on u ovakvoj meri sigurno ne omogućuje ispunjavanje svih onih ciljeva koje ste vi izneli. Hvala. [[Aplauz.]]
Reč ima narodni poslanik Đorđe Milićević, ovlašćeni predstavnik Poslaničke grupe SPS - JS, posle njega narodni poslanici Jorgovanka Tabaković. Samo vas molim da se registrujete u sistem i molim sve poslanike – samo jedan pritisak na dugme, registrovani su u sistemu i više nije potrebno.
Uvažena gospođo predsedavajuća, poštovani ministri, poštovani predstavnici ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, Zakon o budžetskom sistemu predstavlja najznačajniji akt u oblasti javnih finansija kojim se reguliše planiranje, donošenje i izvršenje budžeta Republike, AP i lokalne samouprave, kao finansijskih planova republičkih fondova. Prethodni zakon, kao što je između ostalog rečeno, donet je 2002. godine, nakon čega su vršene česte izmene i dopune u cilju unapređivanja budžetskog sistema, usavršavanje trezorskog poslovanja, pooštravanja odgovornosti i u trošenju sredstava. Novi zakon se donosi posle sedam godina. Moram da podsetim na jedan zakon koji traje već 18 godina i implementiran je konačno u ovaj zakon o budžetskom sistemu. Zakon o javnim prihodima i javnim rashodima je donet 1991. godine i predstavljao je sveobuhvatno regulisanje u oblasti javnih finansija. Sistem uređenje javnih prihoda i javnih rashoda utvrđen tim zakonom važi i danas, a zašto nije ugrađen u prethodni Zakon, verovatno postoji nekakav odgovor. Zaista zvuči neverovatno, ali je istinit, da je veliki broj agencija koje se finansiraju iz budžeta i troše novac poreskih obveznika u prethodnom periodu na određen način bio van kontrole. Ne mogu da se ne otmem utisku da su se one, sračunato na brzinu, namnožile i uključene u budžetsko finansiranje, i sve dobronamerne kritike na njihovo poslovanje i funkcionisanje u proteklom periodu su možda na jedan određeni način i bile na mestu i opravdane. Uključivanje agencija u sistem konsolidovanog računa Trezora treba da da bolju i efikasniju kontrolu ovih korisnika, odnosno racionalnije trošenje budžetskih sredstava. Smatram da je možda to na određeni način zakasnela mera, ali da treba iskontrolisati prethodno trošenje budžetskih sredstava. Takođe, treba podržati i značajnu novinu u ovom zakonu, a odnosi se na uključivanje ustanova zdravstvene zaštite pod plašt indirektnih korisnika Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje, što znači da će finansijski planovi ustanova zdravstvene zaštite biti uključeni u finansijski plan Republičkog zavoda. Članom 2. ovog zakona jasno je definisano šezdeset osnovnih pojmova koji se odnose na javne finansije, a neke od njih, kao što je između ostalog i rečeno, po prvi put uvode. Posebno bih istakao ovde srednjoročno planiranje, koje je do sada na jedan određeni način bilo zanemareno, zatim definisanje razvojne pomoći EU i sufinansiranje razvojnih programa EU, čime se stvaraju uslovi za korišćenje tih sredstava, a posebno mi je drago što je vraćen termin rebalans budžeta, umesto dopunskog budžeta koji se svuda primenjuje, a i kod nas se uvek koristio i prosto smatram da ga nije trebalo ni menjati. Osnovni budžetski ciljevi usmereni na održavanje ukupne fiskalne discipline, alokacijsku efikasnost, sveobuhvatnu kontrolu ukupnih budžetskih sredstava, niska inflacija, ekonomski razvoj i podsticanje regionalnog razvoja, moraju se poštovati i kod aktuelne vlasti prilikom pripreme i donošenja budžeta. Po mom mišljenju, ovi principi su do sada korišćeni kao osnova novoj vlasti u obračunu sa prethodnim, i to od republičkog nivoa pa do lokalne samouprave, što nije dobro. Posebno je značajan član 10. ovog zakona kojim se jasno i precizno definiše otvaranje i vođenje podračuna, konsolidovanog računa Trezora i investiranje kojim se reguliše plasiranje sredstava, što je u dosadašnjoj praksi i predstavljalo problem. Sa tim u vezi je i član 33. koji treba da omogući veću transparentnost javnih investicija, način njihovih finansiranja, što je do sada bilo uopšteno i globalno prikazivano po pojedinim razdelima, odnosno po ministarstvima. Investicioni radovi i njihovo finansiranje predstavljaju po mom ličnom viđenju jedan prostor za velike korupcije od postupka javne nabavke do njihove konačne realizacije. Poslovi javnog investiranja su prioritet i vezani su za izlazak iz ekonomske krize. Čini mi se da se svi u tome slažemo, utvrđuju i pravce budućeg razvoja, pa mi nije jasno zašto se odredbe zakona koje regulišu ovu oblast primenjuju tek od postupka izrade budžeta za 2011. godinu, odnosno odredbe programskog dela budžeta primenjivaće se u celini tek od 2015. godine. Moje lično mišljenje je da budžetski korisnici u oblastijavnog investiranja treba hitno da pripreme srednjoročne planove i da ih Vlada Republike Srbije unese u Memorandum za narednu godinu, čime bi jasno opredelila svoj program rada i razvoja. Pored toga, to bi bila i realna osnova za korišćenje razvojnih fondova i sredstava razvojne pomoći EU. Mislim da se to do sada radilo pomalo stihijski. Takođe, smatram da poslovi javnog investiranja podležu posebnoj kontroli u trošenju sredstava, ali zakon ne propisuje posebno kontrolu ovih poslova. Smatram da prilikom podnošenja izveštaja, recimo, iz člana 76. ovog zakona, Vlada treba da podnosi i poseban izveštaj o realizaciji investicija i izveštaj o kontroli utroška sredstava, koji će raditi budžetska inspekcija ili Državna revizorska institucija. Značajna novina je kod prinudne naplate na teret budžeta, imajući u vidu da je do sada najlakše bilo sprovesti prinudnu naplatu sa budžeta čime je ugrožavana likvidnost budžeta i menjana namena sredstava usvojenih budžeta, što je zapravo značilo, da su sudske presude bile iznad zakonodavne funkcije Republičkog parlamenta, Republičke skupštine. Što se tiče rokova iz budžetskog kalendara i kalendara podnošenja godišnjih finansijskih izveštaja i završnog računa, mislim da ne treba da budu mrtvo slovo na papiru. U dosadašnjoj praksi ovi rokovi, u određenom kontekstu, nisu poštovani, što je vrlo često bilo predmet javne kritike i neozbiljnosti. Iako su razlozi bili, moram reći, uglavnom opravdane i objektivne prirode, posebno se moraju disciplinovati budžetski korisnici da blagovremeno izvršavaju zakonske obaveze u pogledu budžetskog kalendara. Na samom kraju, kada je reč o ovom zakonskom predlogu, želim da kažem da će Poslanički klub SPS-JS u danu za glasanje podržati ovaj zakonski predlog. Radi se, dakle, po našem mišljenju, o sveobuhvatnom zakonu koji reguliše oblast javnih finansija, koristim priliku da poželim ministru što manje izmena i njegovo prilagođavanje pojedinim situacijama, i ministarstvima, kako ne bi, prosto, dožive sudbinu prethodnog zakonskog predloga. Što se tiče Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o republičkim administrativnim taksama, takođe, želim da kažem, da će i ovaj predlog imati podršku Poslaničkog kluba SPS-JS. Naravno, smatramo da je logično podržati razloge za donošenje ovih izmena i dopuna. Zapravo, suštinski gledajući, reč je o propisivanju republičkih administrativnih taksi za radnje koje se vrše primenom Zakona o političkim strankama i podzakonskih akata donetih na osnovu Zakona o strancima. Reč je o dva zakonska predloga koja su usvojena nakon poslednjeg usvajanja izmena i dopuna Zakona o republičkim administrativnim taksama. Takođe, želim da kažem, ono što je već, između ostalog, rečeno, dakle, u cilju podsticanja inovacionih delatnosti predlaže se smanjenje taksi za 50% i to u slučajevima, kada je podnosilac prijave za priznavanje patenta, malog patenta, topografije i integrisanog kola, odnosno prava na dizajn, fizičko lice, a takođe, ovim izmenama i dopunama se predlaže i smanjenje taksi za dozvole za međunarodni javni prenos stvari domaćem prenosniku. Ovaj zakonski predlog će, takođe,imati podršku Poslaničkog kluba SPS-JS. Kada je reč o Predlogu zakona o dopuni Zakona o radu želim da kažem da mi podržavamo nastojanja Vlade Republike Srbije, da na određeni način u situaciji kada se u poslovanju brojnih firmi i preduzeća osećaju negativni efekti ekonomske krize, kroz smanjenje obima posla i nedostatka posla, podržavamo nastojanja Vlade Republike Srbije da na jedan određeni način spreči formulisanje viška zaposlenih ili prestanak radnog odnosa u određenim firmama gde se negativni efekti ekonomske krize osećaju kroz formulisanje jednog pravnog osnova, da poslodavci mogu da upućuju zaposlene na plaćeno odsustvo i preko 45 radnih dana. Mi, još jednom želimo potpuno jasno i precizno da kažemo da Poslanički klub SPS-JS podržava ovu meru nastojanja Vlade Republike Srbije. Smatramo da je ona u potpunosti opravdana, da zaslužuje podršku. Ali, sa druge strane, Poslanički klub SPS-JS u dogovoru sa reprezentativnim sindikatom Srbije, podneo je i određeni broj amandmana sa ciljem da dobijemo kvalitetnije dopune Zakona o radu, odnosno da, po našem mišljenju, na što sigurniji i bolji način pokušamo da zaštitimo prava zaposlenih, odnosno prava radnika. Zahvaljujem. [[Aplauz.]]
Reč ima narodna poslanica Jorgovanka Tabaković, zamenica predsednika Poslaničke grupe Napred Srbijo.
Zahvaljujem. Sednica zakazana sa četiri tačke dnevnog reda po mojoj proceni i proceni onih koji znaju koliko je ovaj zakon značajan, u stvari, biće posvećena samom Zakonu o budžetskom sistemu. Ovom prilikom ću, koristeći vreme namenjeno predstavniku poslaničke grupe, govoriti samo o tom zakonu i, zaista moram da priznam, da je čitav mandat jednog ministra i mandat jednog poslanika vredan ovakvog zakona po značaju koji ovaj zakon proizvodi. Ima zakona koji su važni, jer uređuju oblasti neke vrste delatnosti, uređuju život nekih grupa, mladih, starih, bolesnih, zdravih, kulture itd, ali Zakon o budžetskom sistemu nije samo zakon o jednom budžetu jedne fiskalne godine ili tri, kako predviđate, ovo je zakon kojim se uređuje i podupire ekonomska politika jedne zemlje, kojim se određuje kako se raspolaže javnim sredstvima, da li se ona kontrolišu, na koji način i mislim da je ovo jedan od najvažnijih zakona koji je došao u ovu skupštinu. Tim povodom, želim da kažem da je zaista trebalo doneti ga kao nov zakon. Moram, i prvi put mislim da sam u prilici da to ovako kažem, jer se nikada ne stidim i nije mi neprijatno, jer ne umanjuje ni vrednost stranke kojoj pripadam, ni moju ličnu vrednost, da odam priznanje za trud ministra i najbolje namere koje su u ovom zakonu očigledne, da se profesorski precizan rečnik osobe koja želi da uredi ovu oblast na najbolji način vidi, ali, da vlast ume sama sve, opozicija ne bi bila potrebna. I zato, ne tražim izvinjenje, želim da između vas i mene kao opozicije i vlasti, u ovom trenutku, ne bude podignut zid nerazumevanja, već želim da otvoreno saslušate primedbe koje imam da iznesem, a sa jedinstvenim ciljem, da sutra, kada dođemo na vlast, nasledimo jedan dobar zakon koji neće kasnije biti potrebno da se menja i neće zavisiti od jedne do druge vlade. Mislim da ovaj zakon daje dobar okvir, za takvu vrstu, da kažem, temelja, ali zaista, postoje primedbe koje mogu da svedem na ono što se zove život. Ako nam je namera da jedinstveno uredimo korišćenje javnih sredstava i njihovu kontrolu, da li ste sigurni, gospođo ministre, da će npr. Komisija za hartije od vrednosti i Komisija za zaštitu konkurencije, obe komisije, po ovom zakonu morati da vode budžetsko računovodstvo, da će za investiranje sredstava i deponovanje kod banaka morati od vas da traže saglasnost. Da li će na njihova vrata jednako kucati budžetska inspekcija i, da li će i oni, kako mislim da treba, da iz ovoga zakona proizilazi, morati da vrše nabavke u skladu sa Zakonom o javnim nabavkama, jer potpadaju pod jedan od onih kriterijuma, da im je ili država osnivač, ili da imaju preko 50% neke vrste upravljanja države nad njima, ili da preko 50% prihoda ostvaruju od budžetskih, da kažem, korisnika, ili, pripadaju onoj grupi organizacija, uprava, agencija, koje na monopolu koji im je država dala da se bave nekom delatnošću, u stvari, ostvaruju značajne prihode? Da li nam ovaj zakon garantuje da će se svi oni koje vi, i čestitam na tome što ste se izborili, a to je bio amandman Jorgovanke Tabaković, 4. marta 2008. godine, da svi korisnici javnih sredstava uđu u konsolidovan račun Trezora, čestitam vam što ste se izborili na tome, ali iz toga bi moralo da proiziđe jedna ovakva ujednačenost za koju će vam svako čestitati. Ako nešto u Srbiji nedostaje, to je da se zakoni odnose jednako na sve, i ako nešto narodu treba, to je da shvata da država od sebe polazi kada želi da obezbedi pravedno korišćenje onog što imamo, a to što imamo nije veliko. Nisam sigurna da ovaj zakon to obezbeđuje, ne zato što rešenja u njemu nisu naznačena, ali mislim da je u nekim delovima bilo potrebno, zato smo amandmanski reagovali, još preciznije urediti neke oblasti. Kitnjaste izraze, rogobatne fraze, dvosmislenost terminologije trpi diplomatija. Budžet, brojke i naša ekonomija – teško. Pa tako izrazi ''izuzetno'', koje ću pojedinačno elaborirati svaki od njih, ne dopuštaju Vladi da bude izuzetno komotna kada uvodi privremeno finansiranje, kada sebi dozvoli dvostruko dug rok pa produži privremeno finansiranje satri na šest meseci, jer se onda dovodi u pitanje institut rebalansa, podrške Vlade da obezbedi usvajanje budžeta u ovakvom domu kao što je Skupština, u ovom zakonu ima previše komfora za Vladu, a to ne znači da ima i za vas lično. Podnela sam čak i amandman u kojem ste vi kao ministar nepotrebno preuzeli odgovornost za izvršenje budžeta. U sledećem stavu tog člana se kaže da je pred Skupštinom Vlada odgovorna za izvršenjebudžeta. Nama ne treba veća odgovornost od Vlade. Ja cenim vašu ličnu sposobnost i hrabrost da stanete iza izvršenja budžeta, ali to prosto ne znači u zakonskom smislu nama, pa, pretpostavljam i premijeru čiji ste vi izbor, i unutar Vlade vi sami ne možete ništa ako vam svi oni koji kreiraju prihode, koji troše sredstva, koji utiču na izdatke i primanja ne pomognu da vaša odgovornost za izvršenje budžeta znači odgovornost za uspeh, a ne odgovornost za krivicu. Ne sumnjam da je vaša lična namera najbolja, ali je Vlada ovde sebi i suviše, pretpostavljam, pritiskala vas da unese jedan aktuelan trenutak. Taj trenutak se zove Vlada ima tanku većinu, Vlada ide po ivici onih 126 i zato joj treba mogućnost da uvodi privremeno finansiranje u dvostrukom roku, da uvodi prekid obustave budžetskih sredstava, zato joj treba da kaže da će samo velika odstupanja u završnom računu biti obrazložena. Ne može samo velika. Vi znate, završni račun se slaže ili se ne slaže. Odstupanja, i najmanje odstupanje mora da se obrazloži, jer je ovo vreme teško i ova situacija kada se troše budžetska sredstva moraju da budu obrazložena sva odstupanja. Jer ono što je za vas možda veliko, za nas je mnogo veće, ono što je za vas malo, sa aspekta onih koji troše sredstva, za građanina Srbije je ogromno. Nemojmo da dozvolimo da nama relativni pojmovi magle sliku o jednom zakonu koji ima dobru nameru. Pretežno zarađivanje, govorim o upotrebi neodređenih termina na koje amandmanski reagujem ali koja mi malo narušavaju onu dobru ocenu koju dajem preciznosti zakona, pretežno zarađivanje prihoda na tržištu – preko 50%, ali nije to da vi ne umete da se izražavate, to je zahtev onoga koji kaže: moja većina je tesna, onog koji daje naloge. Pa, ako ostavljate sebi diskreciono pravo da za nekog budžetskog korisnika, direktnog ili indirektnog, date saglasnost da drži svoja sredstva deponovana kod neke banke, a ne kod Trezora, to znači da će možda unutar Vladina većina biti ugrožena, pa ćete vi za nekog iz te koalicije morati da napravite izuzetak koji vi po kriterijumima i kao jedan pravičan i strog ministar finansija inače ne biste napravili, e ti izuzeci meni smetaju i ne smeju da se nađu u zakonu koji treba da traje i da bude ozbiljan i dobar. Jer, kome treba nešto da bude zamagljeno ili da zavisi od volje jednog čoveka a da ne može da se proceni precizno zakonom? Pa treba onome ko bi voleo da se ne vidi, na primer, nered, zapuštenost u finansijama, na koju ste verovatno naišli ili mislite da je sve dovoljno jasno a da mi to ne vidimo baš najbolje. Ne, nije sve dovoljno jasno, počev od ciljeva budžeta. Uopšte ne očekujem da mi odgovorite na pitanje. Prosto ne može se budžetskim ciljem nazvati mera, kao što vi u budžetskom cilju navodite da je budžetski cilj makroekonomska stabilnost, niska inflacija, ekonomski razvoj, podsticanje regionalnog razvoja i smanjenje finansijskog rizika Republike Srbije. Ne, gospođo ministre, cilj budžeta i ekonomske politike i vođenja i vršenje vlasti – mora da bude smanjenje nezaposlenosti, uz postizanje održivog privrednog rasta. Znači – da, ekonomski razvoj jeste cilj i uz poboljšanje standarda stanovništva. Uveravam vas, nije u suprotnosti sa ekonomskim logikom da zaposlenost i plate budu osnovni cilj, jer to jeste smisao vršenja vlasti, a plate nisu trošak, plate zaposlenih su tražnja. Onaj koji prima platu odlazi da kupuje u radnju, pa povećava zahtev za robama onih kojima ova vlada kreditima pomaže. Ne očekujem da vi to usvojite, ali zaista se čudim da smo izmešali ciljeve. Cilj je standard, plata, živeti, moći da živiš od svoga rada, ali ti to ne možeš, da primaš platu od koje možeš da kupuješ i da imaš pravu tražnju ako imaš visoku inflaciju ili ako nemaš makroekonomsku stabilnost, ti ono moraš da obezbediš kao uslove, ali cilj je zaposlenost. I, to što kažem nije samo moja logika življenja. Vi znate da se projekat nemačke vlade za prevazilaženje krize upravo zove – obezbeđivanje zaposlenosti kroz jačanje privrede. Znači, i oni na koje se ugledamo, i oni čije banke, poput nemačke državne razvojne banke KFV, dolazi ovde da nam daje kredite, očekujem da jednog dana budemo kao oni, imajući svoju državnu razvojnu banku, to rade ne skrivajući šta im je cilj. Dakle, zaposlenost kao cilj. Od sporenja o tome šta su nam ciljevi, do onog što vi na kraju kroz memorandumske zahteve sprovodite kao opisnu obavezu, da vršite upoređivanje odnosa zaduživanja, dugova i garancija, u skladu sa visinom BDP, samo nedostaje jedna mala stvar, a kojoj, to, vrednosti zaduživanja težimo kao zemlja? Amandmanski sam reagovala tako da sam napisala, prepisala iz onog što je jedna velika Nemačka, kao bogata, sebi postavila kao cilj, koja može da otplaćuje kredite lakše nego mi, da je državno zaduživanje javnog sektora dozvoljeno u maksimalnoj visini 0,5% od BDP. Da, to je iz programa koji se očekuje, ne u ovako krizno vreme, da bude sproveden, ali mi moramo da imamo cilj koji se zove – da zaduživanje ove države u smislu zaduživanja državnog javnog sektora mora da ima neku granicu iznad koje ne možemo da idemo. Od te određenosti i sukobljavanja na tome šta su ciljevi ja ću samo nekoliko osnovnih da napomenem. Definicije koje ste dali u budžetu su zaista za pohvalu, od toga šta se smatra javnim sredstvima, šta se smatra prihodima, primanjima, izdacima, apsolutno je definisan i nivo države i šta je to konsolidovani račun Trezora i ih mnogo u članu 2, ali ona ključna koja se zove – budžet, opet je ostala namerno uskraćena za sve ono što se zove jasna slika o tome šta su obaveze države, šta je njena imovina, šta je njeno potraživanje i šta su njeni dugovi, pre svega. U tom smislu mislim da je bilo potrebno da budžet definišete kao sveobuhvatan plan prihoda i primanja, ne samo po osnovu one finansijske, dakle, nefinansijske imovine, ono – zgrade, kupujemo i prodajemo itd, nego je trebalo da bude obuhvaćena i nabavka i primanja, kao i troškovi u vezi sa nabavkom te tzv. finansijske imovine. Ne očekujem da mi kažete – prihod budžeta je kredit koji ove godine stiže u budžet, ali on jeste ove godine primanje i on kao takav mora da bude uložen negde, a da bi pratili gde je uložen, kontrolisali, moramo da ga prikažemo i da se obavežemo prikazivanjem tog prihoda, jer će on pre ili kasnije doći na naplatu. Sami ne sporite da to jeste deo budžeta kada nabrajate primanja i izdatke države i kada navodite šta je ukupni fiskalni suficit, odnosno deficit. Vrlo otvoreno govorite da su pored subvencija, datih u formi budžetskih kredita, i nabavke finansijske imovine u stvari rashodi. Prosto je potrebno, znam da nećete prihvatiti, vaša metodologija je vaša stvar, ali bi bilo neophodno uneti u terminologiju budžeta sve ono što se smatra: primanjem, prihodom, i izdacima i rashodima. Kao što zameram, zašto niste u članu 14,isto onako kao što ste u članu 19, pobrojali one ostale javne prihode. U ostalim javnim prihodima ostavili ste kamate na investiranje sredstava. Znači, budžetski korisnici koji u ovoj krizi imaju viška para, pa ih investiraju, protiv čega sam ja, Srpska napredna stranka, klub Napred Srbijo, jedino vama ostavlja pravo i odgovornost da investirate sredstva. Samo vi! Zato što vam verujemo, zato što od vas očekujemo odgovornost i to znate li samo kada?! Samo kada nemate emisiju hartija od vrednosti zbog premošćavanja tekuće nelikvidnosti i kada se ne zadužujete. Jer čovek koji treba da uzme kredit i da plaća kamatu na kredit ili na zapise, trezorske ili na hartije, ne može da dobije po jeftinijoj ceni kredit na drugoj strani, a da deponuje svoja sredstva negde po višoj. To, prosto, nije logično. Pitajte građane – da li postoji banka koja daje veću kamatu na uložena sredstva, nego što negde može da dobije kredit? Znači, depoziti su po nižoj ceni i od njih se i na osnovu njih se formira cena kredita. Isključili smo vama pravo da investirate pare dok se zadužujete, na bilo koji način, ali ne mogu da se zadužuju ostala preduzeća, ni iz KRT-a, ni budžetski korisnici na lokalnom nivou, jer budžetski novac nije namenjen novčanim spekulacijama. Nije namenjen čuvanju, morate da obezbedite, i to ćemo od vas najžešće tražiti, uvid u novac koji se nalazi deponovan kod poslovnih banaka, a nije kod vas ili vas samo obaveštavaju o tome. Morate na osnovu raspolaganja tim novcem da napravite najveće učinke. To je pravi Pareto efekat ili ona alokacija koju pominjete u budžetu. Ne da budete fini, pa da dozvolite da investiraju, pa da dobiju kamatu koju ne mogu da vidim u ovim javni prihodima ovde i ne može niko. Zato što nam prva tabela gde pokazujete budžet, dajte zbirno na osnovu člana 14 – ostali javni prihodi. U njima se nalazi kamata, prihodi od igara na sreću, samo značajne navodim, nalaze se prihodi od izdavanja u zakup, prihodi od nekretnina kojima raspolaže država. Ali, jednog prihoda nema čak ni tu. Privatizacioni prihod uopšte nije prikazan kao poseban i samostalan prihod. Pitam se – šta je bio kriterijum? Nije izdašan. Nije tačno, bio je najizdašniji. Jednokratan je, tako je svojevremeno govorio Đelić. On jeste jednokratan u smislu tog jednog preduzeća koje je prodato, ali nije nešto što se pojavljuje samo u jednoj budžetskoj godini. Privatizacija nije završena i za društvena preduzeća, biće i za javna. To je prihod koji kontinuirano postoji i mora da bude vidljiv. Zašto mora da bude vidljiv? Zato što morate da nam odgovarate za sredstva koja su po svom značaju predmet najvećih sporenja, ne novinskih tračeva, nego afera koje treba da dobijaju epilog na sudu, što su privatizacioni prihodi i privatizacioni promašaji razlog da mnogi protestuju i ne rade u svojim fabrikama. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem. Vreme na raspolaganju kao ovlašćenog predstavnika je isteklo. Da li se još neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa javlja za reč? (Da.) Narodni poslanik Milorad Buha, ovlašćeni predstavnik Poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi građani Srbije, danas imamo u raspravi Narodne skupštine Republike Srbije četiri vrlo bitna zakona, među njima je najvažniji Predlog zakona o budžetskom sistemu, jer je Zakon o budžetskom sistemu okosnica i temelj, kičma ekonomsko-finansijskog sistema i kao takav zaslužuje posebnu pažnju. Zbog toga je Poslanička grupa SRS posvetila mnogo vremena da izuči osnovne odredbe Predloga ovog zakona, da sugestije da i ponudi određena rešenja. Međutim, na temelju naše analize smo došli do zaključka da je ovaj predlog zakona nepotpun, da je nesistematičan, da je nefleksibilan i SRS ga ne može prihvatiti. Daćemo posebno obrazloženje za svaku od ovih činjenica koje sam izneo i razgovaraćemo i ponuditi određene pravne, ekonomske i finansijske aspekte zbog čega ne prihvatamo odredbe ovog predloga zakona. Pravno-tehnički aspekti ovog predloga zakona, oni koji su neprihvatljivi za SRS, predstavljaju određeni članovi koji nisu međusobno usklađeni, a nisu usklađeni ni u odnosu na važeći pravni sistem Republike Srbije. Član 1. Predloga zakona koji definiše predmet uređenja zakona ne obuhvata budžetski sistem autonomnih pokrajina. U članu 3. Predloga zakona, koji daje definiciju budžetskog sistema, izostala je odredba o budžetskom sistemu autonomnih pokrajina. Osnovna primedba proizilazi upravo iz ove konstatacije. U članu 1. Predloga zakona kažete da se, između ostalog, vrši planiranje, priprema, donošenje i izvršenje budžeta autonomnih pokrajina. U članu 3. nigde ne postoji u okviru budžetskog sistema budžetski sistem autonomnih pokrajina, ali i same odredbe Predloga zakona koje u lingvističkom smislu kažu autonomna pokrajina, pretpostavljamo da se odnosi na AP Vojvodinu, a ne na obe autonomne pokrajine. Zbog toga vas upozoravamo i u ustavnopravnom smislu na odredbu i jezičko iznošenje pojedinih pojmova i to morate uskladiti. Kada normirate odgovornost za donošenje i izvršenje budžeta, sistem konsolidovanog računa Trezora, način investiranja sredstava iz budžeta, nigde se ne spominje budžet autonomnih pokrajina. Kada govorite o vrstama javnih prihoda i primanja navodite ih kao izvore finansiranja nadležnosti autonomnih pokrajina, to je u članu 24. Predloga zakona. Odjednom se pojavljuje budžet autonomnih pokrajina, a do člana 24. ne postoji nijedna odredba o budžetima autonomnih pokrajina. Kada se definišu pojedini rokovi koji predstavljaju budžetski kalendar ili kada se govori o fiskalnoj godini i privremenom finansiranju, nigde se ne spominju rokovi za donošenje budžeta autonomnih pokrajina, a Predlogom zakona se daju jasni rokovi za donošenje budžeta Republike Srbije, lokalne samouprave, kao i rokovi koji čine fiskalnu godinu i uslove način privremenog finansiranja. Odredbe Predloga zakona koje se odnose na postupak pripreme, sastavljanja i podnošenja godišnjih finansijskih izveštaja, završnog računa, odnose se samo na republički budžet i budžet lokalne vlasti, dok su tu izostale odredbe o budžetima autonomnih pokrajina. Dakle, nepotpun sistem i u pravnom, a u krajnjem slučaju i u finansijskom smislu, jer ako želite zaokružiti finansijski sistem i budžetski sistem, onda morate uključiti, po nama, i budžete autonomnih pokrajina. Nadalje, sledeća primedba. Nigde ne postoji, odnosno niste ugradili u budžetski sistem budžete glavnoga grada, budžete gradova. Zašto? Kao i kod autonomnih pokrajina, postoje u pravnom sistemu budžeti Republike, budžeti autonomnih pokrajina, budžet glavnog grada, budžet gradova i budžet lokalne samouprave. Onda ste na sistematičan i celovit način rešili budžetski sistem. Bez autonomnih pokrajina, bez budžeta glavnog rada, bez budžeta gradova, nema celovitog budžetskog sistema. U kojoj ste kontradiktornosti govori najbolje član 85, gde kažete da je predviđeno formiranje budžetske inspekcije na teritoriji AP koja obavlja poslove inspekcije na području AP. Ova zakonska manjkavost što se tiče budžeta AP, budžeta grada, budžeta glavnog grada, mora se ispraviti jer nemate jedinstven budžetski sistem. Kada govorimo o budžetu autonomnih pokrajina, posebno sa aspekta AP Vojvodina, iza svega ovoga postoji i politička pozadina i na nju moramo ukazati. Više od godinu dana postoji razilaženje između centralne republičke vlasti i pokrajinske vlasti oko davanja saglasnosti na odredbe statuta. U međuvremenu, Vlada je počela pripreme na donošenju zakona o prenošenju nadležnosti. Postavlja se pitanje od strane SRS – da li je ovo namerno izbačeno iz jedinstvenog budžetskog sistema ili se radi o slučajnosti? Po nama, ne radi se o slučajnosti jer vi znate više nego što znamo mi ,i zbog toga vam ukazujemo da ne možete raditi na način kako ste predložili ovim predlogom zakona. Ovo je nepotpuno i kao takvo krajnje je neprihvatljivo iz političkog, iz pravnog, ekonomsko-socijalnog itd. razloga. Zato tražimo da se ovaj zakon povuče, da se napravi jedna celina budžetskog sistema u koji će ući i budžeti autonomnih pokrajina, budžeti glavnog grada i budžeti gradova. U odredbama koje se odnose na primanja i prihode nigde nemamo jasno navedene izvore primanja prihoda grada, takođe, nemamo ih ni na rashodnoj strani. Neprihvatljivo je ostaviti to definisanje do nekog drugog zakona. Imamo Zakon o glavnom gradu, imamo Zakon o gradovima i kao takvo ne možemo, mi usitnjavamo kroz druge zakonske propise, ovaj zakonski propis koji mora da bude kičma ekonomskog, finansijskog i socijalnog sistema. U članu 71. koji definiše pitanje odgovornosti za namensko korišćenje sredstava nigde nije obrađena stvarna materija nenamenskog korišćenja sredstava. Ovde smo rekli ko odgovara za namensko korišćenje sredstava. U kaznenim odredbama imamo samo jednu odredbu, kaznenu odredbu, koja se odnosi na nezakonito korišćenje sredstava. To je loša praksa koju ste morali ispraviti, a koju niste ispravili. Kaznena politika koja je predviđena članom 103. ili 105. je, takođe, loša. Mi imamo samo jedan član koji se odnosi na kaznenu politiku i kao takav je nepotpun, necelishodan i neće dati rezultate. U dosadašnjoj praksi, a posebno posle 5. oktobra, imamo na hiljade primera nenamenskog korišćenja, neracionalnog korišćenja sredstava, samovolje u korišćenju javnih sredstava i zbog toga ste morali posvetiti posebnu pažnju kaznenoj politici. Iskustva koja imamo u ovih devet godina pokazuju da bez ozbiljne kaznene politike, bez ozbiljnog rada budžetske inspekcije i budžetskih inspekcija na pokrajinskom i lokalnom nivou nema namenskog korišćenja sredstava. Što se tiče budžetskog kalendara, budžetski kalendar koji ste predvideli ovde je nasleđen i sa aspekta SRS neprihvatljiv. Mi svake godine u decembru mesecu imamo paniku od strane vlasti da se usvoji budžet. Bili smo svedoci da smo ovde doživljavali ovacije kada se usvoji budžet. Budžet predstavlja kičmu ekonomsko-finansijskog sistema, on zaslužuje posebnu pažnju i mora izazvati ovacije, ali ne samo usvajanje, nego odredbe koje definišu budžetski sistem kao celinu i budžet kao najviši akt u oblasti finansija. Predlog SRS je da se ova odredba izmeni, u desetom mesecu se mora doneti budžet, bez obzira na sve probleme u ekonomsko-finansijskom sistemu, u sistemu funkcionisanja države, a posebno privrede. To će nam uliti sigurnost. Bez toga ćemo svake godine biti u muci, a posebno vi iz vlasti, da saberete, oduzmete, da usaglasite i stvorite pravne pretpostavke, a kasnije i finansijske pretpostavke za donošenje budžeta. Što se tiče budžetskih ciljeva, mislim da ste apsolutno promašili. Ove odredbe koje ste definisali članom 4. nepotpune su, nejasne i zbog toga vam predlažemo sledeće: budžetski ciljevi moraju biti sve ono što čini sastavni deo budžeta i u političkom i u pravnom smislu. Nadalje, budžet u pogledu ciljeva mora dati jasnu sliku monetarne stabilnosti, makroekonomske stabilnosti, održivog i stabilnog ekonomskog razvoja, povećanja standarda stanovništva, to nam mora biti cilj, cenovne stabilnosti, socijalne sigurnosti i potreba i posebne društvene brige o posebnim kategorijama stanovništva, vođenje fiskalne politike koja će voditi računa o ravnopravnom fiskalnom opterećenju koje odgovara ekonomskoj snazi svakog pojedinca. Nadalje, najvažnija stvar u celokupnom budžetskom sistemu mora biti finansijska disciplina. Odredbe koje ste ugradili u ovaj predlog zakona, a odnose se na budžetsku inspekciju, nepotpune su, nejasne, a ako tome dodamo kaznenu politiku onda dobijamo pravu sliku da ćemo imati isto stanje kao što smo imali do sada. Dakle, ''džabe smo krečili'', u savremenom žargonu rečeno. Nejasnoće oko određivanja pojma direktnih i indirektnih korisnika budžetskih sredstava ovim zakonom nisu rešene. U praksi se javljaju problemi oko pojedinih pravnih lica, društava i asocijacija koje se finansiraju iz pojedinih budžeta, misli se i na budžet autonomnih pokrajina, lokalnih samouprava, budžeta gradova itd. Po svome karakteru rada i delovanja, tu se misli na ova pravna lica, društva i asocijacije, ne bi trebalo da imaju pravo na korišćenje javnih sredstava. Ovaj zakon to nije razrešio. Ovaj zakon nije dao jasna načela na kojima će vršiti odobravanje javnih sredstava, prenošenje tih sredstava i ograničio određena društva, asocijacije, udruženja građana koja ne smeju dobijati sredstva iz budžeta, pojedinih budžeta, a dobijaju ih. Kada govorimo o primanjima i prihodima budžeta, osnovna primedba je da privatizacioni prihodi nisu sastavni deo budžeta. Oni moraju po svom karakteru biti sastavni deo, jer se radi o društvenoj svojini i kao takvi moraju biti iskazani u budžetu. Mi ukazujemo na kršenje odredaba člana 61. Zakona o privatizaciji koji predviđa da se 50% sredstava iz postupka privatizacije usmeri u privredni razvoj i zapošljavanje putem Fonda za razvoj. Nažalost, ova zakonska odredba se ne poštuje. U više navrata SRS je ukazivala na ovu odredbu i obavezujuće usmeravanje sredstava u Fond za razvoj. Lično sam postavio nekoliko poslaničkih pitanja tražeći informaciju o tome koliko je sredstava prebačeno u Fond za razvoj i koliko je otišlo stvarno u razvoj, a koliko je otišlo u zapošljavanje – odgovor nisam dobio. Ne zato što ga nemate, nego zato što ne smete izneti te podatke. Ovo je direktno kršenje zakonskih odredaba i neko će za ovo odgovarati. Vi ćete, gospođo Dragutinović, morati jednoga trenutka odgovarati za neizvršenje određenih zakonskih propisa. Dalje, kada govorimo o usmeravanju sredstava, zanimljivo je spomenuti odredbe koje se odnose na subvencije i ono što se dešava u Ministarstvu poljoprivrede. Ministarstvo poljoprivrede i dan-danas iz budžeta izdvaja, a ovo je budžetska 2009, zaostatke za 2008. godinu. Nijedna odredba ovog predloga zakona se ne odnosi na to, na tu docnju, to kašnjenje u isplati ne samo subvencija, nego svega onoga drugoga što se odnosi na neisplaćene naknade, obaveze iz prethodne godine. Evo, ovde ću pročitati samo deo tog poslaničkog pitanja, a jasno govori o karakteru međuresorskog rada ministarstava, a posebno je to bitno sa aspekta izvršenja obaveza prema poljoprivrednicima. Ministar poljoprivrede Saša Dragin je izjavio u dnevnom listu "Politika" od 23.05.2009. godine da je u veoma teškom trenutku zbog globalne ekonomske krize i u nepovoljnim uslovima preuzeo rukovođenje Ministarstvom poljoprivrede, i da je minus u agrarnom budžetu bio 12,5 milijardi dinara i milijardu dinara u oblasti veterine. Ministar poljoprivrede i njegovo ministarstvo sa stručnim službama često je putem sredstava javnog informisanja isticao da je u ovoj godini vršio i isplate zaostalih naknada koje nisu isplaćene zbog nedostatka sredstava po prošlogodišnjem budžetu. Moje pitanje se odnosilo na sledeće: – Kako finansijski objasniti minus u agrarnom budžetu, zašto minus? Dalje, ko je stvorio tako visok minus u agrarnom budžetu u 2008. godini? Koji korisnici agrarnog budžeta su zakinuti usled minusa od 13,5 milijardi u 2008. godini? Koje naknade poljoprivrednicima nisu isplaćene u kalendarskoj i budžetskoj 2008. godini? Po kom pravnom propisu su isplate vršene u toku 2009. godine za obaveze nastale u 2008. godini? Koji su finansijski razlozi kašnjenja u isplati? Koliko je sredstava isplaćeno po pojedinim korisnicima itd, itd? Sve to jasno govori o tome – da nemamo sređen pravni sistem, da nemamo sređen finansijski sistem. Ovaj predlog zakona to ni ne omogućava – da dobijemo sveobuhvatan, celishodan i jedan efikasan sistem u kome ćemo iskazati sva primanja i sve budžetske rashode, kako na republičkom nivou, tako i na nivou pokrajina, gradova, glavnog grada, lokalnih samouprava. Hvala vam. [[Aplauz.]]
Da li se još neko od predsednika ili ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa javlja za reč? (Ne.) Ako ne, obaveštavam vas da su, saglasno članu 93. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine do otvaranja zajedničkog načelnog pretresa prijave za reč u pisanom obliku, sa redosledom narodnih poslanika, podnele sledeće poslaničke grupe: Poslanička grupa SPS – JS, Poslanička grupa Nova Srbija, Poslanička grupa Napred Srbijo, Poslanička grupa DSS i Poslanička grupa SRS. Prelazimo na deo rasprave. Po redosledu narodnih poslanika i prema prijavama za reč u zajedničkom načelnom pretresu, o predlozima zakona od 1. do4. tačke dnevnog reda. Reč ima narodni poslanik Milisav Petronijević, a posle njega Miroslav Markićević. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, uvaženi predstavnici Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, ovlašćeni predstavnik Poslaničke grupe SPS – JS je izneo stav poslaničke grupe o predlogu sva četiri zakona koja se danas nalaze na dnevnom redu. Naravno, glavna diskusija, priča, odnosi se na Zakon o budžetskom sistemu kao veoma važnom aktu iz sistemskih zakona. Želim u toku jedinstvene rasprave da u ima SPS posvetim nekoliko reči jednom predlogu zakona koji ne bi smeo da ostane u senci prethodnih zakona, a to je Predlog zakona o dopunama Zakona o radu. Imajući u vidu, pre svega, programska opredeljenja moje partije mi smo dužni da o tome kažemo nekoliko reči. Predlog zakona o dopunama Zakona o radu je vrlo kratak. Sadrži samo dva člana. Citiraću iz obrazloženja dva stava gde se tačno može videti suština Predloga za dopunu ovog zakona. Ovim zakonom se predviđa mogućnost upućivanja zaposlenih na plaćeno odsustvo zbog privremenog prekida rada, što je i do sada bilo ili zbog smanjenja obima rada, što je novo u Predlogu, u dužem trajanju od 45 radnih dana u kalendarskoj godini (do sada je bilo 45 radnih dana), uz prethodnu saglasnost ministra nadležnog za poslove rada. To je ceo zakon. Odnosno, predlog za dopunu zakona. Time se stvara pravni osnov da poslodavci moraju da upućuju zaposlene na plaćeno odsustvo i preko 45 radnih dana, umesto da utvrđuju viškove zaposlenih i prestanak radnog odnosa u slučajevima nedostatka posla i smanjenja obima posla zbog dejstva svetske ekonomske krize. Drugi stav je sledeći. Predloženo zakonsko rešenje omogućiće poslodavcima smanjenje troškova rada u dužim intervalima prekida rada i smanjenja obima rada, a da pri tome i ne moraju pribegavati otkazima ugovora o radu, što je u interesu i poslodavca i zaposlenih. Dakle, iz samo ta dva stava obrazloženja jasna je namera Vlade Srbije zbog čega predlaže ove dopune. U vezi sa tim želim da jasno iznesem podršku SPS u nameri Vlade da u uslovima svetske krize preduzima mere podsticaja, pomoći privrednim subjektima da lakše prebrode krizu, a da pri tom istovremeno ispune svoju obavezu i omoguće maksimalnu zaštitu radnika, što je na kraju i politika Vlade u ovim uslovima, a to je da je prioritet da se sačuvaju radna mesta. Ideja, namera Vlade je da se na ovaj način omogući poslodavcima da mogu da lakše prebrode krizu, a da istovremeno brinu i o zaposlenima, jer potpuno nesporno i ona zaslužuje podršku. Niko to ne dovodi u pitanje. Želim ipak da ukažem na nekoliko pitanja koja javnost postavlja i pre svega sindikati, i to ne jedan. Obratili su nam se Samostalni sindikat Srbije, Udruženi sindikati Srbije "Sloga" i Asocijacija slobodnih i nezavisnih sindikata. Sva tri sindikata ne dovode nameru u pitanje, ali ispoljavaju strah od zloupotrebe od strane poslodavaca u primeni ovog zakona. Molim Vladu, Ministarstvo da te primedbe ozbiljno uvaži, da jasne odgovore da i javnosti i sindikatu, a pre svega da obeća, da utvrdi kao obavezu, da neće dozvoliti zloupotrebu u primeni ovog zakona. Ovde su tri stvari u pitanju. Prvo – šta izaziva kod njih nedoumicu? Smanjenje obima rada koje zahteva duže odsustvo. Šta je do duže? Neograničeno, ljudi se plaše da ne bude previše dugo, neodređeno itd. Tu se plaše mogućnosti zloupotrebe. Drugo u okviru prvog pitanja – upućivanje na duže odsustvo. Opet ljudi pitaju i oni imaju pravo da dobiju jasan odgovor – šta je tu duže odsustvo? Da li je to još 45 dana kako predlažu, 90, 180, do kraja godine itd? Naravno, treba da budemo svesni da vlasniku kapitala, poslodavcu nije u interesu da dugo drži na plaćenom odsustvu radnike, iz prostog razloga što plaća nešto što i njemu treba da je u interesu da što pre, odnosno što kraće to traje, da bi mogao da radi punim kapacitetom. To traži jasan odgovor i jasno obrazloženje ne samo sindikatima, nego i javnosti. Drugi segment, koji se odnosi na taj zakon, jeste da se može uputiti na plaćeno odsustvo uz saglasnost, pretpostavljam, nadležnog ministra, ministra rada. Tu mislim da treba jedno pitanje ozbiljno sagledati, jednu primedbu. Ako bi to bilo samo tako, da ministar daje saglasnosti na odluku poslodavca da uputi na plaćeno odsustvo, mislim da je to prevelika odgovornost za ministra da rešava ta pitanja. Zašto tako mislim? Mislim da u tom lancu, ministar i njemu treba da je u interesu da obezbede u tom postupku mišljenje sindikata kada se pojavi zahtev poslodavca za upućivanje na plaćeno odsustvo. Nije to malo pitanje. Jer ako je takvo mišljenje potrebno kod otkaza ugovora o radu, kada se uskraćuje pravo na rad, isto tako bi trebalo da bude mišljenje i ovde kada se umanjuju prava po osnovu rada. Mislim da ministar treba ozbiljno da sagleda taj konkretan amandman, da ministar u postupku izdavanja saglasnosti zatraži mišljenje reprezentativnog sindikata granske delatnosti te oblasti. Time oslobađamo jedan deo odgovornosti i kod ministra, s jedne strane. Ministar, gospodin Rasim Ljajić, koji dobro radi svoj posao, ne sme da bude doveden ovim zakonom u situaciju da pre podne daje saglasnosti, a popodne ide među radnike da utišava nezadovoljstvo itd. Molim vas, razmotrite još jednom da ministar pre davanja saglasnosti zatraži mišljenje sindikata. Mislim da je to pitanje važno i još u nečemu. Nema napretka, nema ni izlaska iz ove krize bez socijalnog dijaloga u Srbiji. Mislim da ova vlada treba da učini dodatni napor da podstiče socijalne dijaloge, od firme do nivoa države, samo na taj način, pri tome izbeći onaj stereotip da uvek jedan dobija, jedan gubi, ili poslodavac dobija ili zaposleni, a ovaj drugi gubi.Ne, nego, šta je to minimum zajedničkog interesa i poslodavca i zaposlenog u preduzeću, da bi preduzeće moglo da funkcioniše na najbolji način, a, sa druge strane, radnik bio zaštićen. Mislim da se dijalogom obezbeđuje, s jedne strane, fleksibilnost kapitalu, a, sa druge strane, obezbeđuje se zaštita, odnosno sigurnost potrebna radnicima. Naravno, pri tom ministar kada daje saglasnost, sigurno treba da proceni opet uz mišljenje sindikata, da li je baš sve ekonomska kriza. Da li se još nešto krije iza toga? Da li su to, recimo, i firme koje dobijaju podsticaje kroz stimulativne kredite, ali uz uslov da ne otpuštaju radnike, i čitav niz da li je? Na kraju krajeva, mislim da je potrebno da se suoči i verujem da će se suočiti sa jednom reči koja je postala razorna u Srbiji, a to je ''trošak''. Ne sme sve da bude trošak! Nije radnik trošak! Radnik je čovek koji radi, doprinosi. Nije ono davanje koje se daje trošak, nego podsticaj itd. Na kraju, treća primedba koju ljudi upućuju, a zahteva jasan odgovor, to je – dokle će da važe ove dopune zakona?Zašto to kažem? Tamo kaže – zakon stupa na snagu posle osam dana. Svi mi znamo da se ovo sada donosi zbog svetske ekonomske krize, ali nema u ovom zakonu nigde ograničenje. Vlada je, donoseći mere za ovu godinu, ograničila ih za ovu godinu, pa će sledeće godine ako treba doneti ponovo. Mislim da i ovde, kada je u pitanju Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o radu, takođe, treba da postoji jedna odrednica, kad ta svetska ekonomske kriza prođe – zakon ne bi trebalo više da važi. Da ne dužim, u načelu podržavamo namere Vlade da se donese ovakav zakon, jer jeste u interesu poslodavca i zaposlenih, a, sa druge strane, tražimo da država učini sve, pa i kroz prihvatanje ovih amandmana sindikata, da se pre svega spreče zloupotrebe u primeni ovog zakona. Zato mislim da ima razloga da Vlada prihvati amandmane sindikata. Hvala lepo. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem, reč ima narodni poslanik Miroslav Markićević, koji trenutno nije u sali. Dajem reč, vreme je već registrovano tako da ne ulazi u obračun, ali hvala na upozorenju, a reč ima gospodin Zoran Kasalović. Preostalo vreme je pet minuta.
Poštovani predsedavajući, uvažena gospođo ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, uvažavajući diskusije mojih prethodnih kolega iz Poslanička kluba SPS-JS koje su opširnije govorili o svim predloženim zakonima koji su na dnevnom redu današnje načelne rasprave, svakako obrazlažući stav SPS-JS da podrži sve ove zakonske predloge, pokušaću, pre svega, s obzirom na vremensko ograničenje, da prodiskutujem o veoma značajnom zakonu, o budžetskom sistemu, a to pre svega iz ugla o novinama koje su vezane za pripremu i planiranje, odnosno izvršavanje i kontrolu budžeta lokalnih samouprava, a koje po mom ubeđenju mogu biti početak značajnih pozitivnih promena u tom smislu. Pre svega, u prvom delu, želeo bih da naznačim neke novine koje su proizašle iz dosadašnje prakse, a svakako su interesantne i olakšaće posao svima onima koji se bave finansijama u opštinama. Tu pre svega mislim na odredbe člana 5. kojima se rešava problem transfera namenskih sredstava od drugih nivoa vlasti i donacija koje nisu mogle biti planirane, a ovim se putem planira i otvara mogućnost da se otvore odgovarajuće aproprijacije. Takođe, svakako i u slučaju kada korisnik budžetskih sredstava ostvari sopstveni prihod u većem iznosu od planiranog, postoji mogućnost da se za uvećaju odobrene aproprijacije za izvršavanje rashoda iz tih prihoda. Svakako da će ove odredbe doprineti da se prevaziđu potrebe za jednim necelishodnim zahtevom da se donesu rebalansi budžeta u tim slučajevima. Takođe, budžetski kalendar u članu 31. je jasno propisao krajnje rokove, a treba spomenuti što će svakako biti doprinos uslovima kada postoje problemi oko usvajanja budžeta, da je članom 46. stavom 10. propisano da period privremenog finansiranja izuzetno može biti produžen za još tri meseca ako se budžet ne donese do 15. marta tekuće godine, što će svakako omogućiti da se u tim slučajevima u jednoj boljoj atmosferi dođe do jednog dobrog budžeta. Naravno da treba spomenuti da se u slučaju prestanka postojanja budžetskog korisnika predviđa mogućnost da se ta sredstva prenesu u tekuću budžetsku rezervu i da se mogu koristiti za namene za koje su inače bila predviđena sredstva, stalne budžetske rezerve, što je propisano u članu 61, s tim što je članom 70. proširen krug vanrednih okolnosti za koje se mogu koristiti sredstva stalne budžetske rezerve na klizišta, snežne nanose, grad, životinje i biljne bolesti. Takođe, mislim da treba pomenuti odredbe u članu 52. Predloga zakona gde se prevazilaze određene uočene dileme u praksi kroz propisivanje da se izvršavanje rashoda prvo vrši iz drugih izvora ukoliko su planirani, pa potom iz planiranih budžetskih sredstava. Ono što želim, a čini mi se da predstavlja jednu novinu i uvod u nešto novo, poseban osvrt i komentar mislim da zaslužuju odredbe člana 42. stav 4, člana 76. i člana 92. Predloga zakona, jer će se, po mom ubeđenju, doslednom primenom stvoriti određene pretpostavke da se značajno poboljša postupak i kvalitet planiranja, donošenja, izvršavanja i kontrole budžeta lokalnih samouprava. Naime, neposredno učešće građana u javnom životu na lokalnom nivou jedno je od osnovnih prava u demokratskom društvu i svakako da u Republici Srbiji postoje potrebe za unapređenjem pravnog okvira i prakse u cilju jačanja i pospešivanja takvog jednog učešća građana. Naravno, preduslov za to je svakako da oni budu dobro informisani, blagovremeno i adekvatno, kako bi mogli da daju svoj puni doprinos i svoje komentare i na taj način da podele odgovornost na nivou jedinica lokalne samouprave, a što je uostalom i preporuka Komiteta ministara Saveta Evrope. Zato je neophodno da se finansijska budžetska dokumenta objave što pre i ako je intencija ovog člana da se nastoji da se izbegava dosadašnja praksa, da se uglavnom prezentiraju samo završni računi budžeta, na ovaj način će se omogućiti građanima da ih analiziraju i blagovremeno daju svoje komentare, što svakako čini jedan od glavnih argumenata transparentnosti. Uostalom, na taj način će se afirmisati princip donošenja odluka lokalnih vlasti baziranih na potrebama građana i uzimanju u obzir njihovih stavova. Odredbe člana 42. stav 4. svakako predstavlja unapređenje pravnog okvira i upravo propisuje obavezu... (Predsedavajući: Hvala, gospodine Kasaloviću.) ...privešću kraju, da lokalni organ nadležan za finansije u trenutku upoznavanja upozna i građane, što je svakako preduslov za potpunije informisanje. Želeo bih, takođe, da spomenem ...
Nažalost, vreme je isteklo. Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik gospođa Jorgovanka Tabaković.
Zahvaljujem. Nastaviću priču o zakonu koga smatram najvažnijim zakonom koji uređuje ne samo budžet nego ukupno trošenje državnih sredstava. Nešto što je dugo bila primedba uopšte na način donošenja zakona i na budžet, pre svega, bilo je to da uz zakone ne dobijamo procenu finansijskih efekata koji će taj zakon imati na budžet i uopšte na trošenje javnih sredstava. Prosto na jedan, mogu da kažem, princip, ukazuje način kako je to gospođa ministar obuhvatila zakonom. Vi ste se izborili da vam svaki predlagač zakona, unutar Vlade i sa nižeg nivoa, uz predlog zakona ili drugog propisa dostavi i procenu finansijskih efekata koje će taj zakon imati na budžet. Ali niste to sada izveli dosledno, onako kako mi očekujemo, da vi uz predlog zakona ili drugog propisa koji usvajamo dostavite to i nama. Možda ste imali nameru, ali to u zakonu ne piše. Potrudila sam se da amandmanom napišem da vi posle tog prvog stava gde se kaže procena finansijskih efekata dobijete jednu obavezu da se sastavni deo obrazloženja predloga zakona dostavi Narodnoj skupštini na usvajanje, kažem, da vi ne morate sve ono što od njih zahtevate kao procenu finansijskih efekata, koju doslovno i detaljno analizirate u članu 48, prosto očekujem, ne sve, ali jedan deo onog što se zove zaključak iz te analize, da dostavite i poslanicima pred kojima izlazite sa tim zakonom. Nema razloga da se taj deo informacija potpuno zadrži kod vas, nego ga filtriranog dostavite Narodnoj skupštini na usvajanje. Ako postoji jedna generalna primedba koju treba da iznesem na ovaj zakon to je pokušaj da se Skupština drži u jednom podređenom, potpuno pasivnom stanju u odnosu na Vladu i po pitanju materije o donošenju budžeta i svega onog što tome prethodi u toku usvajanja i u toku izvršenja. Da sam u pravu govori i rešenje da ste vi, gospođo ministre, predvideli kaznu za sve druge i niže nivoe, kada ne urade ono što im je definisano ovim zakonom kao obaveza i rok u kojem im budžetski kalendar nalaže da nešto dostave i urade, ali ne i za sebe. Znači, Vlada je za sve predvidela šta će se desiti ako na vreme ne dostave predlog, ali nije rekla šta se dešava ako Vlada ne dostavi Narodnoj skupštini 1. novembra Predlog zakona o budžetu. E, pa, mi nismo hteli da prepustimo da baš Vlada ne bude odgovorna ni za šta. Podneli smo jedan amandman gde kažemo da se ako Vlada ne podnese Predlog zakona o budžetu sa 1. novembrom automatski ide na privremeno finansiranje, jer vi jeste zakonom predvideli tu kaznu, odnosno posledicu ako Skupština ne usvoji budžet u roku koji joj daje budžetski kalendar, ali Skupština ne može da usvoji ono što joj vi niste dostavili. Vi morate, i zaista očekujem da se jedan ovakav amandman uvaži. Zašto to za vas nije kazna? Za vas nije kazna privremeno finansiranje, jer vi u privremenom finansiranju ipak imate komotan okvir za ponašanje. To ću kasnije obrazlagati. Zaista smatramo da ne može Vlada da se ponaša tako da sebe ne uvodi u red nekom vrstom sankcije i ne možete Skupštinu, s druge strane, smatrati organom koji treba samo obavestiti da ste vi doneli neku odluku od značaja za građane i primenu budžeta, kakva je na primer privremena obustava. Vidim da je u mnogo delova javnog života, onoga što se zove politički, društveni život, Skupština skrajnuta u drugi plan, mnogo i svojom zaslugom, ali nepravedno mnogo i nedopustivo mnogo onima koji odlučuju o tome. Ne želim da i zakon o budžetskom sistemu na taj način tretira Skupštinu, jer to prosto nije moguće. Ne možete vi uzeti za sebe pravo da procenite na primer ili, mislim da to zaista nije na čast, a nije samo vaša krivica, sebi dozvoliti da kažete Skupštini – mi smo u 2005. godini doneli Zakon o javnom dugu, prema tom zakonu smo imali obavezu da formiramo Upravu za javni dug. Priznajete iskreno, što cenimo da ta uprava još uvek nije otpočela sa radom, ali od nas tražite da poslove Uprave za javni dug radi Uprava za Trezor, dok se ne konstituiše Uprava za javni dug. I opet nema roka u kojem ste dužni da to uradite. Zašto biste se vi trudili da od jednog zakona napravite zakon koji živi, koji nekog obavezuje, nekog ograničava, kad to može bez kazne da ostane i mrtvo slovo na papiru, kojim ćemo se hvaliti kada neko dođe ili kada treba dati neki intervju i reći – usvojili smo 200 zakona? Kako to radi Poslanički klub Napred Srbijo Srpske napredne stranke, reći ću vam, predvideli smo da ukoliko ne počne sa radom do 1. oktobra 2009. godine Uprava za javni dug, Narodna skupština neće donositi zakone i druge akte koji se odnose na zaduživanje i garancije posle navedenog roka. Dakle, zašto da ja idem u krivični zakon, da zadirem u prekršaje? Prosto kažem – ja imam dobru nameru, mnoge su se agencije u međuvremenu osnovale, manje ili više potrebne, neću reći nepotrebne. Vaša većina je usvojila te zakone, ali za njih se nekako našao i prostor i materijalni uslovi za rad i ljudi stručni da rade taj posao, ali za Upravu za javni dug ne može. Prosto mislim da nemate pravo da ono što se dugo zateklo, pa traje kao problem ili uobičajilo kao izgovor za nešto što Vlada nije završila, da nastavite da to forsirate kao da je to prosto moguće i dozvoljeno. Jedna od najgorih mogućih stvari jeste ta da ste vi predvideli da se u izuzetnim slučajevima može produžiti privremeno finansiranje, koje ide u prva tri meseca fiskalne godine, na još tri meseca. Ako fiskalna godina traje 12 meseci, ako je to budžetska godina, ne može izuzetak biti 50% od nečega. Maksimalno dozvoljeni izuzetak je ta četvrtina, to prvo tromesečje o kojem govorite. Zaista, mislim da će to biti najkrupniji propust ovog zakona ako to rešenje ostane tako definisano. Vi čak propisujete da u slučaju privremenih obustava, ako postoje neki razlozi, vi kažete da je smanjeni prihod ili ne znam šta, da možete da obustavite privremeno izvršenje budžeta, s tim da, bukvalno, nemate ograničenja koja se zovu – da po nameni idu isplate. Kažete samo imaćete ograničenje, govorim kada je reč o raspoređenim rashodima u prethodnoj godini u privremenom finansiranju, izuzev za isplatu prava i penzija, prava iz penzijskog i invalidskog ograničenja. Zaista, mislim da to nije u redu, pogotovu što na jednom drugom mestu kažete ovako, ukoliko imate problem sa finansiranjem, odnosno privremenom obustavom, vi sebi dajete pravo da radite po prioritetima isplatu, odnosno ne znam čak na osnovu kojih kriterijuma kažete da ćete izvršavati obaveze tako da ne ugrozite neke druge Ustavom i zakonom definisane obaveze. Ali Ustavom se propisuje način donošenja budžeta, a zakoni, kao i zakon o budžetu, ustanovljavaju isključivo zakonom definisano finansiranje. Da li može neko, ne jezički znalac, nego jedan vrsni ekonomista i doktor nauka da mi kaže, koji mora da poznaje i pravo u nekoj meri, da li postoji više i manje zakonita obaveza isplate budžetskih sredstava i da li je neki korisnik u budžetu preči, a po kom kriterijumu? Ostavimo na stranu kvote aproprijacije. Vi prosto jednom odredbom zakona kažete da se ne bi ugrozila neka druga prava, vi možete neka druga prava da uskratite. Šta iza toga mogu da vidim? Ne, nisam ni paranoična, niti smatram da dugove koje imamo i koje smo prihvatili ne treba da isplaćujemo. Treba, ali zaista mi se čini da vi u jednom trenutku možete pod pritiskom dospelih dugova, za koje nema para iz redovnih budžetskih prihoda, odlučiti da smanjite na primer socijalna davanja, ili čak da umanjite isplate plata budžetskim korisnicima iz budžeta, iako ste za vreme privremenog finansiranja rekli da nećete dirati samo penzije i ostala prava, ali to ne znači da u onom slučaju koji predviđate, takođe, zakonom, niste sebi ostavili pravo da čak i to dovodite u pitanje. Propisali ste sebi, kako da kažem, uslove u kojima ne možete da visite u vazduhu, u smislu isplata, pa ste rekli, čak, ako na primer traje usvajanje rebalansa, mada baš izbegavate rebalans, tražite da imate sve vrste nekih zaobilaznih puteva za trošenje budžetskih para, ali kada već dođe do rebalansa vi kažete da možete da nastavite sa privremenom obustavom izvršenja pojedinih rashoda, a ne kažete koliko. Mi vam dajemo rok najduže 15 dana. Jer, tražite da po privremenoj obustavi samo obavestite Skupštinu da ste doneli takvu odluku. To zaista nije dozvoljeno uraditi u podeli vlasti između zakonodavne, izvršne i sudske vlasti. Predviđamo amandmanom da vi Skupštini morate da dostavite razloge zbog kojih ste spremni da donesete odluku o privremenoj obustavi koja može trajati 45 dana i da Skupština o tome mora da se izjasni. Mi smo amandmanom dali rok od svega 10 dana, kao onaj krajnji i najduži rok da se Skupština o tome izjasni, ali vi ne možete, tek, kao drska i bahata osoba koju izdržavaju roditelji samo reći – evo, ne želim više da plaćam svoje obaveze, dragi moji roditelji, vi vidite šta ćete sa tim, primite to na znanje! Ja ću, od sada, vaš novac da trošim kako meni padne na pamet. Ne mogu Skupštini da se, čak ne mislim da se ona ponižava time, uskraćuju ustavne i zakonske nadležnosti da odlučuje o onome što se zove trošenje javnih sredstava. Ne možete sebi uzimati odluke za kršenje osnovnih pravila isplate iz budžeta bez definisanja rokova, jer to, prosto, neće biti izuzetak, nego će postati pravilo, i biće predmet političkih zloupotreba, a jeste, već, u ovom trenutku, degradiranje autoriteta koji ima Skupština. Ono na čemu insistiram jeste da dosledno izvedete kontrolu nad budžetskih sredstvima i nad svim javnim sredstvima kojima raspolaže bilo koji organ ili organizacija. Da bi to zaista bilo ostvarivo, ponoviću, vi morate da ustanovite u vašim pravilnicima: i budžetsko računovodstvo i evidenciju u tim organima, i budžetsku inspekciju i deponovanje i investiranje sredstava, ali i primenu Zakona o javnim nabavkama. Možda se vama neće dopasti informacija koja se pojavila poslednjih dana u štampi, ali jeste plod rada ljudi koji se analitički bave ovim našim finansijama, koji kažu da je približna vrednost deficita koji imamo kao država sredstvima koja se kroz korupcione kanale i zloupotrebe sistema javnih nabavki odliju iz vidljivih kanala države i njenih nadzornih organa. Ne bih da pravim reklamu ni tom autoru, ali je vrlo interesantna analiza koja je izneta, ne mogu da tvrdim da je ona istinita, ali svi mi znamo da afere vredne po nekoliko miliona, u zbiru daju značajnu sumu sredstava nad kojima država mora, na kraju krajeva, i to je ovaj početak, to je ovaj trenutak, da krene i da vrši nadzor. Pod Zakon o javnim nabavkama, moraju da potpadaju svi oni koji na bilo koji način raspolažu javnim sredstvima, jer oni do njih ne dolaze, do sredstava kojima raspolažu, ni posebnim umećem, ni izuzetnim znanjem, nego u 98 procenata političkom pripadnošću strankama koje ih predlažu ili direktno ili indirektno, ili kroz kadrovske komisije, ili kroz odbore kojima, opet rukovodi određena stranka, gde se određeni ljudi promovišu kao nezavisni, ali je sasvim jasno da oni jesu partijski ljudi, kojima partijska knjižica ne sme da bude metod napredovanja, diploma, najveća zaštita, i kada se dese propusti u trošenju sredstava. Ne kažem da oni koji potpadaju pod Zakon o javnim nabavkama primenjuju taj zakon savršeno, da i tu nema propusta, ali je nužno da se u isti položaj stave svi oni koji troše javna sredstva. Ponavljam, ne smete da ispustite da se investiranjem bave ni lokalni i svi ostali organi, i dosledno smo izveli kroz zakon isključivanje mogućnosti investiranja lokalnih organa. Ne mogu se opštine žaliti da ste im uskratili transferna sredstva, a jeste i treba da se žale, dokle god imaju viškove sredstava koja su investirana, i koje vam, čak, i krajem godine, ne prebacuju na račun Trezora kako su obavezni da to urade. A zašto to rade? Kada bi se vama našla masa sredstva pod kontrolom i upravljanjem vi biste sa tim novcem, kao masom sredstava koja je vrlo značajna, mnogo korisnije stvari mogli da uradite, nego što će svaki od njih pojedinačno dobiti na primer povoljniji kredit od banke kod koje je deponovao sredstva ili imati neki sitan, lični, ćar na razlici u kamati koju dobije, zato što je deponovao sredstva kod te banke. Generalno, morate da se složite sa mnom. Poslovne banke, strane ili domaće, treba da imaju depozitne poslove i štednju. Ali, to treba da ulažu građani i privreda, a ne budžetski korisnici, kojima, s mukom, ova iscrpljena privreda i građani napune kase i račune i podračune, za koje ste, takođe, dobili rok u kojem morate da ih kontrolišete. Dakle, jedna ozbiljna država, za kakvu očekujem da postane Srbija, treba da omogući zaposlenost građanima, kao osnovni budžetski cilj, koji će imati pristojno plaćan posao, od kojeg će moći nešto i da uštede, pa da tim poslovnim bankama polože štednju, kao sigurnim kućama, gde će dobiti, ne enormnu, nego pristojnu kamatu i da privreda, koja inače ima problem sa likvidnošću, drži svoje račune kod tih poslovnih banaka, a ne da se država pojavljuje kao sveopšti vlasnik, poslodavac i ulagač. Lično se zalažem, i stranka kojoj pripadam, da ulogu u državi ne preuzimaju ni multinacionalne kompanije, ni nadpolitički organi, ali svako mora da zna svoje mesto i da radi svoj posao. Na vama je prilika da mnogima od korisnika državnih sredstava ili javnih sredstava ovoga puta pokažete, na autoritativan i nedvosmislen način, kako to treba da radite. Nadam se da vi tu šansu i priliku nećete propustiti. Hvala. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem. Reč dajem gospodinu Miroslavu Markićeviću.
Hvala gospodine potpredsedniče, poštovana gospođo ministarka, poštovane kolege narodni poslanici, poštovani građani Srbije koji gledate ovaj prenos, Nova Srbija što se tiče Predloga zakona o budžetskom sistemu ima da izjavi sledeće: Konsultujući ekonomske stručnjake iz naše stranke, a i ljude koji nisu u našoj stranci, možemo, u principu, da kažemo da je ovaj zakon o budžetskom sistemu dobro intoniran, tako da kažem, dobro napisan i dosta jasno. Dali smo nekoliko amandmana, za koje verujem da će gospođa ministarka, ako ih pažljivo razmotri i ako se njoj učine prihvatljivim, da ih prihvati. Želim da kažem, a gledajući i sećajući se serije, za koju verujem da će ponovo početi da se prikazuje na RTS, "Selo gori, a baba se češlja", da smo mi do sada, gospođo ministarka, imali izvanredan zakon, a da smo ga preciznije i doslednije primenjivali mislim da bi bilo bolje i za Vladu Republike i za budžet naše države, a naravno, onda i za građane, pogotovu one koji su korisnici sredstava iz budžeta. Ne bih da ponavljam ono što su rekli prethodnici, moje kolege, predstavnici poslaničkih grupa, ovde prisutni, u pogledu datuma, tajminga, vremena, kada se predlaže ovaj zakon o budžetu, da li je on u prošloj godini ispoštovan i zašto se ti rokovi ne poštuju, šta hoću da kažem? Mi možemo da donesemo izvanredan zakon. – kazaću vam najotvorenije, šta su meni rekli ekonomski stručnjaci, pošto ja, otvoreno vam kažem, nisam previše stručan za to, kao što i svi ovde poslanici, nisu za sve stručni, pa zato postoje i stranački odbori i nezavisni intelektualci, ekonomisti, oni kojima mi verujemo, koji će pošteno da kažu. Oni kažu, da je ovaj zakon poprilično dobar, neki kažu izvanredan, samo ako se bude primenjivao. Imamo problem, ne samo sa ovim zakonom, nego i sa mnogim zakonima koji su od 2000. godine doneti u Narodnoj skupštini Republike Srbije, koji su izvanredni, da su evropski, da puno obećavaju, da obećavaju socijalnu pravdu, ali kada treba da se primenjuju, oni se ili izvrdavaju, ili se objašnjava, sada trenutno ovom ekonomskom krizom ili ne znam kojim sve to razlozima. Podsetio bih vas na nekoliko stvari, kako reče gospođa Tabaković, čini mi se, u prethodnom obraćanju – ono što život znači. Dakle, na papiru je sve lepo napisano, a kako se to posle primenjuje i kako se to odražava na građane, a ovoga puta, hoću da apostrofiram lokalne samouprave. Ovde sam već devetu godinu narodni poslanik, gospođo ministarka, i uvek je uz Predlog zakona o budžetu bio i Zakon o transfernim sredstvima. Prošli put sam vam rekao, to je jedna knjižica, ovako podebela, gde je trebalo svaki narodni poslanik, koji treba da se vrati u svoju lokalnu sredinu, u gradove i opštine u kojima žive, da pokaže koji su kriterijumi. Znate, tu je pisalo broj đaka, broj škola, ovoga - onoga, na osnovu čega se pravi taj odnos transfernih sredstava, kako mi, odnosno kako vi, Beograđani, nas nazivate "provincijalci", volimo da kažemo, ono što nam vi otmete, pa nam posle dajete na kašičicu. To su, u stvari, ta transferna sredstva. Moram da vas podsetim da već nekoliko sedmica, da ne kažem meseci, forumi gradova i opština, udruženi u konferencije gradova, upućuju apele i drže konferencije za štampu, hoću posebno da apostrofiram molbe i žalbe četrdeset takozvanih malih opština u Republici Srbiji, ali na sreću ili na njihovu žalost, svi treba da se pitamo, one zauzimaju, odnosno zahvataju trećinu teritorije Srbije, a ako se ovako bude primenjivao zakon o transfernim sredstvima i ako se ovako bude raspoređivao budžet oni neće moći da prežive. Šta to znači – neće moći da prežive?! Dakle, lokalne samouprave neće imate sredstava za svoje osnovne delatnosti, nadgradnja, kulturna, socijalna, vrtići, zaposleni u vrtićima, oni neće moći da isplate te plate. Prema tome, i prošli put kada sam vas pitao oko cene gasa, pa je ispalo da je zakon o transfernim sredstvima, zašto nije bio u Skupštini, neka sporedna tema. Sada vam dajem priliku da odgovorite i tim predsednicima opština i građanima koji žive u tim opštinama, a i meni, nadam se, do sada ste bili poprilično ljubazni. Kada pominjem cenu gasa, zašto to vezujem za zakon o budžetskom sistemu. Čini mi se da je Vlada RS pre neki mesec donela uredbu, sa kojom se u principu slažem, da javna preduzeća svu svoju dobit moraju zakonski da uplate u budžet Republike Srbije. Mislio sam da se to odnosi na javna preduzeća koja će da izvrše racionalizaciju, koja će da naprave neke uštede da bolje posluju, pa onda da imaju dobit i da tu dobit uplate u budžet Republike Srbije. Međutim, ne radi se o tome, neka javna preduzeća prave dobit na osnovu toga što pljačkaju građane. Samo ću da pročitam, zbog kratkoće vremena, poslednji pasus iz odgovora vašeg kolege, ministra za energetiku, gospodina Škundrića, šta mi je odgovorio kao narodnom poslaniku, a cena gasa je postala top-tema, čini mi se, bar što se tiče Nove Srbije i mene lično, već dva meseca. ''Dva parametra koji najviše utiču na cenu energetskog subjekta koji se bavi trgovinom prirodnog gasa radi snabdevanja tarifnih kupaca su: uvozna cena prirodnog gasa i kurs dolara. Sadašnja cena prirodnog gasa i energetskog subjekta Javnog preduzeća "Srbijagas" formirana je u momentu kada su ove vrednosti iznosile,'' govorio sam o 450 dolara, a gospodin ministar me ispravlja i zahvaljujem mu, dakle, on kaže ''496 dolara za hiljadu metara kubnih i 51 dinar za dolar. S obzirom na to da je već u oktobru mesecu 2008. kurs dolara porastao za više od 30%,'' što je tačno, i sada je taj kurs oko 67 dinara, nažalost direktor javnog preduzeća, moram da vas izvestim kao ministarku finansija, nije znao koliki je kurs dolara, mislio je da je 77, možda je bio lapsus, nije ništa problematično. Šta je ovde problematično? Gospodin ministar ne kaže da je cena gasa na svetskom tržištu prepolovljena. Kada ovako izračunamo, vi ste finansijer prvi u ovoj Srbiji, molim vas, pošto vidim da pratite ovo što govorim, uzmete 496 dolara puta 51 dinar, izračunao sam da to košta 25.296 dinara. A sada 230 dolara puta 67 dinara, 30% je uvećan kurs dolara, to je 15.410. To znači da bi cena gasa morala pod hitno da se vrati na cenu iz oktobra meseca, govorim o domaćinstvima, ona su najugroženija. U Srbiji ih ima 220.000 koja se greju na gas. To znači da se oko milion građana greju na gas. Znate li kako se kaže, '' od Svetog Ilije – Sunce je sve milije.'' Bliži nam se grejna sezona. Molim vas da vi, bar sam ja tako shvatio, kao jedna vrlo razumna i humana žena, intervenišete i da ovu dobit koju bude imalo Javno preduzeće "Srbijagas" definišete, da se cene vrate, da nemaju lažnu dobit, a to je u stvari pljačka građana. Znači, dranje građana! Da ne pričam o ceni nafte i benzina. Ovde imam sajt Evropski energetski portal, gde se vide cene, tu postoji samo jedna zemlja u Evropi gde je skuplji benzin i nafta od zemlje Srbije – to je Nemačka. Jasno je svima, gospođo, evo ga sajt, ja ću vam dati. Na osnovu čega su nafta i benzin toliko porasli. Da li zbog te uredbe koju ste doneli da svu dobit koju imaju javna preduzeća usmere u budžet, da se tako puni budžet, ili to da sada treba svi građani da napune budžet imao neko ili nemao? Ukazujem na još jednu stvar, a imao bih dosta toga da vam kažem, tiče se, čini mi se, budžeta, to je usvojen Zakon o regionalnom razvoju, odnosno statistički regioni. Da li će budžet da se poveća za ovih, po našim procenama iz Nove Srbije, novih nekoliko stotina, možda nekoliko hiljada ljudi koji će biti zaposleni u raznoraznim agencijama? Kako agencije rade svedočanstvo vam je odgovor od ministra, gde imate Agenciju za energetiku, koja se ne oglašava, a top-tema u Skupštini je, bar što se tiče Nove Srbije, već dva meseca – cena gasa. Da li su te agencije u stvari nezavisna tela ili su to agencije tipa – nazove ministar finansija: digni cenu građana, opljačkajte građane, potrebne su nam pare u budžetu! Tako sam shvatio. Evo rečenice iz poslednjeg pasusa u odgovoru ministra – radi obezbeđenja sigurnog snabdevanja tarifnih kupaca u Republici Srbiji prirodnim gasom neophodno je da se prilikom naredne korekcije cene prirodnog gasa, u skladu sa metodologijom za određivanje tarifnih elemenata za obračun cena prirodnog gasa za tarifne kupce, uveća odobreni prihod energetskog subjekta kroz korekcioni element, kako bi se u realnom iznosu nadoknadili gubici izazvani uvećanim troškovima nabavke prirodnog gasa. Upravo sam vam saopštio da je cena prirodnog gasa prepolovljena. Ovo, ovako malo, nerazumljivo rečeno želim da prevedem građanima. Čeka vas novo poskupljenje gasa od 30%! Da li je to moguće, u ovoj ekonomskoj krizi, tako nešto uraditi sa građanima i još biti drzak u Skupštini i odgovarati? Da li su vam ovi podaci dostupni i da li govorim istinu? To govorim zbog direktora ''Javnog preduzeća'' koji je ovde, pre neki dan, rekao meni da nemam pojma. Moj je zadatak da zastupam građane, da se borim za njihova prava, za njihovu egzistenciju. Moja je želja bila da budem narodni poslanik, prema tome, dužan sam da trpim uvrede, ali nisu dužni da trpe uvrede građani Srbije. Od vas lično očekujem, kao ministarke finansija, da mi odgovorite na ova pitanja koja sam vam postavio, a rekao sam unapred dobronamerno, konsultujući se sa ekonomskim stručnjacima, da je sam ovaj zakon o budžetskom sistemu relativno dobar. Možda treba neki amandmani da budu usvojeni da bi bio još bolji, ali samo napisan tekst ovog zakona život ne znači. Život znače računi koje dobijaju građani. Pre neki dan sam rekao… (Predsedavajući: Zahvaljujem.) Hvala i vama, gospodine potpredsedniče.
Zahvaljujem. Vreme je isteklo. Reč ima narodni poslanik, gospodin Milan Lapčević.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, poštovana gospođo ministar, ova četiri zakona koja su danas na dnevnom redu nisu baš previše bliski jedan drugom da bi ova rasprava išla objedinjeno i nije nam jasno zbog čega je vladajuća koalicija predložila da se u istoj raspravi priča o izmenama Zakona o radu i, recimo, o ovom zakonu o budžetskom sistemu ili o zajmu za puteve Srbije. Potrebno je da se razmatraju zbiljni zakoni u jako kratkom vremenu, što, priznaćete, nije baš tako jednostavno, a sigurno neće ni biti toliko kvalitetno koliko ovakvi zakoni zaslužuju da im se posveti pažnja. U zakonu o budžetskom sistemu kao jednom od najvažnijih zakona koji planiraju prihode i rashode u Republici Srbiji, na osnovu kojih se puni budžet i on troši, definišu se budžetski i vanbudžetski korisnici, njihovi prihodi, na koji način se troše, indirektni korisnici itd. Mora se priznati da je ovaj zakon poprilično kompaktan i da ima puno odredbi. Međutim, ima i puno nekih nelogičnosti koje smo pokušali kroz amandmane da popravimo. Jedna od nelogičnosti je ta da je Ministarstvo, kao predlagač ovog zakona, predvidelo da za sve budžetske korisnike koji prekrše Zakon o budžetskom sistemu postoje određene sankcije i one se ogledaju bilo u skraćivanju transfera, bilo u nekim drugim kaznama, ali zato ne postoji nikakva sankcija za Ministarstvo i za Vladu ukoliko prekrše Zakon o budžetskom sistemu, recimo, kod donošenja memoranduma o budžetu, kod donošenje predloga budžeta, naročito kod uvećanih troškova na pojedinim pozicijama ministarstava, za takve prekršaje ne postoje sankcije koje su predviđene u zakonu. Rečeno je ovde više puta da je ovo osnova budžeta koji je, to je i sam premijer izjavio, osnovni budžet, kao osnovni instrument ekonomske politike Vlade, kojim će se Vlada boriti protiv svetske ekonomske krize i protiv recesija koje vladaju u svetu, pa je, nažalost, došla i do Srbije. Iako smo imali novembar mesec i izjave najviših zvaničnika Srbije, predsednika Republike, ministra ekonomije i regionalnog razvoja, da kriza Srbiju neće pogoditi i da će nas zaobići, i da ćemo još čak imati šansu da tu krizu iskoristimo kao našu mogućnost za veća ulaganja u našu zemlju. Naravno da su to bile populističke izjave i da se od toga ništa nije desilo, već je kriza zašla duboko i u našu ekonomiju i u našu privredu i od prvo predviđenih 6,5% rasta BDP krajem prošle godine spali smo na prvobitnih 3,5, pa 0%, pa onda minus 2 procenta koji je aktuelan, a po predviđanjima ozbiljnih ekonomskih analitičara, taj pad BDP će biti možda i 5%, a možda čak i 7%, što nikome u Srbiji, pa ni u ovoj sali, nije prijatno. Ne govorim zlurado o ovim podacima, ali prosto su to činjenice i realnosti koje moraju da se iznesu i koje moraju da se prikažu građanima Srbije, jer je bilo dosta laži i prevara u prethodnom periodu koje su rezultirale jako teškom ekonomskom situacijom u Srbiji. Vlada je borbu protiv krize najavila kroz smanjenje javne potrošnje i kroz podsticaje privredi. Smanjenje javne potrošnje se ogleda vrlo slikovito. Bila je čitava kampanja pri donošenju rebalansa budžeta o tome kako je ova kriza jako dobrodošla Srbiji jer je naterala vlast da smanji sopstvenu javnu potrošnju, da smanji broj zaposlenih i da realnije sagledava našu ekonomiju. Da li se to što je Vlada tada obećavala i obistinilo? Naravno da nije. Ne znam podatak, ako ga vi znate, recite mi – koliki je broj ljudi smanjen u javnoj administraciji, koliko to javna administracija troši manje nego prošle godine, koliki su prihodi u budžetu Republike Srbije u prvih šest meseci, koliki su rashodi, koliko dugujemo raznim korisnicima, što budžetskim, što vanbudžetskim, po raznim osnovama? Prema podacima koje imam, realni prihodi u junu ove godine su manji za oko 3% nego u prethodnom periodu prošle godine, nominalno, a rashodi su za oko 4% veći, što je, takođe, tačno. Ako se taj podatak iznese, onda se jasno vidi se da nema smanjenja prihoda, već povećanja rashoda. Takođe, obećano je da će privreda dobiti podsticaj kroz subvencionisane kredite i kroz smanjenja opterećenja. Naravno da to nije tačno. Opterećenja za privredu su sve veća i veća, tako da je preko 70.000 preduzeća u Srbiji u blokadi, a prema podacima Nacionalne službe za zapošljavanje više od 80.000 ljudi je ostalo bez posla. Zaista mi deluje prilično simpatično izlaganje nekih kolega iz vladajuće koalicije koji kažu da se Vlada oštro bori protiv smanjenja broja zaposlenih, tako što će izmeniti Zakon o radu i omogućiti poslodavcima da šalju ljude na plaćena odsustva i preko 45 dana. Zar nismo imali obećanje da će u Srbiji biti 200.000 novih radnih mesta, da će Srbija napredovati i da će biti bolji uslovi za život u njoj? Naravno da su sve to predizborna obećanja i da od toganema ništa, a realnost je takva da imamo povećanje cena usluga u svim sektorima. Povećanje cene gasa je 60%, telefona preko 100 posto, cene komunalnih usluga su veće preko 50% i naravno da imamo štrajkove svuda u Srbiji, poput onih u Lapovu, poput onih u Nišu. Socijalna situacija je sve teža i teža, tako da su potrebne mnogo ozbiljnije mere Vlade kako bi se teška socijalna situacija u Srbiji, naročito na jesen, što bezbolnije prebrodila. Hvala. [[Aplauz.]]
Hvala. Reč ima narodni poslanik gospodin Milorad Buha.
Nastavljamo dalje priču oko zakona o budžetskom sistemu, kičmi ekonomsko-finansijskog sistema jedne države i govorimo o samom Predlogu zakona, manjkavosti ovog zakona i sugestijama u kom pravcu SRS smatra da bi trebalo doraditi, dograditi i usavršiti, osavremeniti ovaj zakon. Osnovne primedbe sam već napomenuo. Ono što je bitno posebno naglasiti, nisam imao vremena, sada koristim ovo vreme, da ukažem, a to je da ovako kako je postavljena budžetska inspekcija u pravnom smislu, ona bi mogla zadovoljiti potrebe kontrole, ali smo svedoci da u praktičnom životu imamo politički voluntarizam, samovolju političara u određivanju koga treba kontrolisati, kada kontrolisati i svi zapisnici,negativni zapisnici, negativne kontrole se stavljaju u ladicu i ostaju bez sankcija. Ako i dalje vlast nastavi načinom na koji je to radila do sada, imamo na hiljade takvih primera, ukazivali smo na njih, govorili o njima, nažalost, ništa od toga nije ispravljeno. Plaši nas da će takva praksa političkog voluntarizma, samovolje političkih struktura biti nastavljena i dalje. Što se tiče kaznenih odredbi,sankcija za kršenje zakona, takođe, imam ogromne primedbe, na nekoliko primera ja ću pokazati i ukazati koja je nesrazmera sankcija u odnosu na izvršeno delo. Ako neki ministar izvrši nenamensko prebacivanje sredstava i bude uhvaćen u tom delu, budžetska inspekcija izvrši kontrolu, podnese se prijava, biće kažnjen novčanom kaznom od 5.000 do 50.000 dinara. S druge strane, ako to slično delo učini direktor privatnog preduzeća, zaprećena je kazna i biće kažnjen u rasponu do 100.000 do 3.000.000 dinara. Isto tako, ako Vlada ili ministar ne dostavi završni račun u rokovima koji su predviđeni, biće kažnjen novčanom kaznom do 50.000, a privatna firma će biti kažnjena novčanom kaznom do 3.000.000 dinara. Ogromna nesrazmera u odnosu na izvršeno delo i štetnu opasnost i u jednom slučaju i u drugom slučaju. Ono što nas treba da zabrine jeste nesaradnja vrlo važnih državnih organa, Ministarstva finansija, Vlade i NBS. Najveći kritičar ove vlade je, posle opozicionih stranaka, guverner NBS. Ovde ću pročitati njegovu izjavu od subote, gde u "Presu" kaže, da Vlada Srbije povlači poteze koji ugrožavaju dobijanje druge tranše kredita od MMF. On objašnjava da u slučaju neuspeha pregovora sa MMF, ne samo da nećemo dobiti dodatnih 700 miliona evra za devizne rezerve, već nećemo dobiti ni 200 miliona dolara od Svetske banke, a ni 50 miliona evra od EU za budžetsku podršku. Šta to traži MMF od Vlade Republike Srbije i nadležnih finansijskih institucija Republike Srbije? Traži zaustavljanje zaduživanja u inostranstvu, smanjenje javne potrošnje, povećanje izvoza, smanjenje uvoza, smanjenje zaduživanja privatnih lica u inostranstvu, čvršću fiskalnu politiku, smanjenje deficita u budžetu Republike Srbije, a i deficita u pokrajinskim budžetima, u budžetima gradova itd. i restriktivnu budžetsku politiku – gotovo ništa od onoga što MMF traži aktuelna vlast ne čini da otkloni. Šta je učinjeno u smislu smanjenja javne potrošnje? To su marginalne mere koje ne daju efekte. Jedina mera za koju se zalaže MMF, a odnosi se na smanjenje uvoza, možemo reći da Vlada to čini. Ne zato što ona to čini merama ekonomske i finansijske politike, nego to čini na indirektan način. Uvozni lobiji, zbog obilja robe na domaćem tržištu, ali opet ne domaćeg karaktera, nego strane, nisu u mogućnosti da izvrše određeni obrt i zbog toga se zaustavlja uvoz. Da li imamo mere izvoznog karaktera? Da li izvoznike stimulišemo određenim merama? Da li imamo kreditnu politiku za poboljšanje izvoza? Nemamo! Da li imamo zaustavljanje zaduživanja u inostranstvu? Nemamo! Evo, mi svake nedelje razmatramo poneki od zakona – ili zakona o zajmu ili zakona o potvrđivanju i davanju garancije na određene kreditne obaveze i na taj način iz dana u dan naše obaveze po osnovu zaduživanja su sve veće i veće. Mi smo u budžetsku 2009. godinu ušli sa projekcijama deficita od 1,5%, a sada imamo situaciju, to nam zvanično predstavnici finansijskih institucija kažu, da je oko 4,5% – ja sam u jednom poslaničkom pitanju, pre dva meseca, rekao da ne može da bude ispod 6%. Mi ćemo najverovatnije imati rebalans budžeta za mesec dana posle dogovora sa MMF, ako nam odobre 4,5%, uz određene nove uslove koje će nam postaviti, pa ćemo krajem godine sigurno imati, na osnovu monetarno-ekonomskih i finansijskih pokazatelja u proizvodnji, uslugama, u prometu, po mojoj proceni ne može se završiti ispod 6%. Šta se dešava sa bruto društvenim proizvodom? Zvanična vlast nas uverava da se kreće u nivou 3,5% i hvali se da je to značajno u odnosu na EU koja ima 4,5%. Međutim, ako napravimo analizu koju rade pojedine nezavisne institucije, istaknuti ekonomski stručnjaci, onda dolazimo do podataka da mi praktično imamo smanjenje inputa koji se odnose na bruto društveni proizvod – pad industrijske proizvodnje od 18,1%. Udruženje poslodavaca kaže da je to sada preko 25%. Znači da to neko sada frizira, a ne Unija poslodavaca, zato što oni imaju kompetentnije podatke i daleko bolje prate situaciju i zabrinuti su situacijom. Nadalje, imamo smanjenje uvoza za 35%, smanjenje prometa u oblasti trgovine od 30%, smanjenje usluga za 12%, smanjenje u oblasti građevinarstva 27% itd, to ne može na kraju dati smanjenje bruto društvenog proizvoda od 3,5%, već to mora biti, daleko, daleko iznad toga. Na jednom naučnom skupu koji je nedavno održan na Megatrend univerzitetu, procena nezavisnih ekonomskih stručnjaka je da će se bruto društveni proizvod smanjiti za otprilike 10% u toku ove godine. To treba da zabrine aktuelnu vlast i sve nas zajedno. Takođe, ono što treba da nas zabrine jeste i oblast bankarstva i politika koju vode bankarske kuće, bankarske institucije. Naime, u poslednjih šest meseci privredi su plasirali 450 miliona evra, a u hartijama od vrednosti ili u zapise Trezora Narodne banke uložili su 750 miliona evra, ili od početka krize 120 milijardi dinara u hartijama od vrednosti i u blagajničke zapise Trezora oko 50, što znači oko 180 ili dve milijarde evra – to treba da nas zabrine. U privredi je kolaps, ogromna nelikvidnost. Banke su likvidne ovog trenutka, ali ne žele da ulažu u privredu. Zašto? Daleko je lakše okamatiti, sa kamatnim stopama od 12, 13, 14%, odnosno ta sredstva dobiti i ostvariti od NBS, odnosno od države Srbije, nego uložiti u nerentabilna preduzeća ili oblasti koje ovoga trenutka, zbog svetske ekonomske krize, unutrašnje krize i ogromnih unutrašnjih problema, ne mogu plasirati svoj proizvod i ostvariti određenu dobit iz koje se može servisirati kamata, koja je ovog trenutka za privredu preko 25%. Za građanstvo nećemo govoriti, jer su to kamatne stope koje nas treba da zabrinu. Ono na šta moramo ukazati jeste i nedavna izjava premijera Vlade Republike Srbije na sastanku u OUN, koji se odnosio na efekte svetske ekonomske krize na privredu i društvo, gde je između ostalog izjavio – da su marže u Srbiji do sedam puta veće nego u matičnim državama. To jasno govori o kompetentnosti premijera i kompetentnosti finansijskih institucija, i nerada, nekontrole i neuvažavanja ekonomskih tokova. Opozicija vam je ovde u Parlamentu, a posebno SRS, ukazivala na te probleme – na ogromne kamate i na ogromne marže. Šta je učinjeno? Ništa! Čak vam je to i guverner NB, evo iz iste koalicione grupe, ukazivao i iznosio u javnosti određene stvari. On je kompetentan, on je nosilac nadležnosti ovde i on to mora ispravljati. On nije imao hrabrosti da to kaže i da na to ukaže. Međutim, nema hrabrosti u Vladi. Ova vlada ne vodi adekvatnu finansijsku politiku i to treba da nas zabrine, sve zajedno, a posebno narod koji plaća tako visoke kamate i visoke marže. Ovog trenutka imamo oko 61.000 blokiranih preduzeća, a to je više od 50% preduzeća koja rade. Šta je Vlada učinila da se deblokiraju ta preduzeća? Ništa! Takođe i ovi pokazatelji, a hvalili ste se u sredstvima informisanja, između ostalog i na sednicama Skupštine, da ćete kroz subvencionisane kredite pomoći privredi. Evo vam podatak – 450.000 evra je ukupno plasirano, a to su kratkoročna sredstva. Odobrena su svega su tri projekta, dugoročna investiciona. Dvadesetak ili 22 miliona evra su dugoročni krediti. Ovo su sve kratkoročni krediti. Od toga nema pomoći, to morate da znate. Ministarstvo finansija snosi odgovornost ovde. Ministarstvo finansija nema program! Vlada nema program! Tražili smo i insistirali za skupštinskom govornicom – Vlada mora izaći sa nacionalnom strategijom za ublažavanje negativnih efekata svetske krize, ali i domaće krize koja je rezultirala zbog negativnih tokova i ekonomskih i finansijskih u državi. Da li ste sa tim izašli? Niste! Da li imate kompetentnu politiku sprečavanje negativnih ekonomskih i finansijskih tokova? Nemate! Nemamo o čemu da razgovaramo! Ova vlada mora otići!! Jesen treba sve da nas zabrine, a posebno vas. Imate još mesec-dva dok ne dođe septembar, a posle toga vidite šta ćete i kako ćete. Pripremajte, jer niste pripremali, nacionalnu strategiju. Sve normalne države sveta su pripremile nacionalnu strategiju, imaju program mera i drže se tog programa mera. Vaš program mera i tri aktivnosti, tri programa mera za sprečavanje negativnih tokova su otišle u nepovrat. Izgubili smo vreme, nismo dobili rezultate, jer da smo imali rezultate, vi biste se velikodušno hvalili, izašli ovde i u medijima govorili o pozitivnim stvarima i pozitivnim tokovima koji proizilaze iz vaših mera. Nemamo te mere. Pripremite se, jer u protivnom izaći će narod na ulice. Hvala. [[Aplauz.]]
Hvala. Reč ima narodni poslanik Zoran Antić. Izvolite, gospodine Antiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, za SNS ovaj zakon o budžetskom sistemu je od izuzetnog značaja, od izuzetnog značaja je i za sve građane Srbije. Činjenica je da se radi o jednom od najznačajnijih sistemskih zakona, zakona koji uređuje oblast javnih finansija, koji uređuje budžetski sistem i kao što reče jedan moj kolega, uređuje planiranje, pripremu, donošenje i izvršenje budžeta. Uz niz dobrih stvari koje možemo da nađemo u ovom zakonu, čini mi se da je osnovni motiv za donošenje ovog zakona u ovom trenutku pat-pozicija, nažalost, u kojoj se nalazi srpska ekonomija danas. Činjenica je da, zbog loše ekonomske politike koja je vođena od 2000. godine na ovamo, smo došli u situaciju da se javni sektor, pre svega finansira iz potrošnje, a danas nismo u situaciji da održimo taj nivo potrošnje, pa je neminovnost da imamo smanjenje prihoda u budžetu. Osnovni problem srpske privrede danas je problem ponude roba. Imamo jako lošu privredu, malu i ne konkurentnu koja ne može da se takmiči sa stranom ponudom, sa jedne strane. Činjenica je da imamo odsustvo strukturnih reformi i da iza nas stoji jedan kriminalizovan proces privatizacije koji je uništio mnoga preduzeća, kao jedan od bitnih razloga za ovako lošu ponude robe. S druge strane, imamo velikih problema i sa uvozom. Činjenica je da ne možemo da finansiramo ovoliki uvoz, kao što smo to mogli u prethodnom periodu, da nam očigledno fali devizni priliv, da taj devizni priliv bitno utiče na kurs dinara i preti kolapsom srpske privrede. Balon od sapunice koji se naziva srpska ekonomija i koji se zasnivao na zaduživanju u inostranstvu, na prodaji preduzeća, danas očigledno puca. Imamo izuzetno loše stanje u privredi, alarmantno stanje u privredi i naša Vlada, nažalost, za razliku od drugih vlada u svetu povlači poteze koji ne vode oporavku te privrede. Ceo svet danas podstiče potrošnju, podstiče investicije, nastoji da smanji kamatne stope, da oživi finansijski sektor, a naša vlada nastavlja sa ovom propalom ekonomskom politika, politikom gušenja proizvodnje i privrede, politikom, koja za razliku od sveta, ide ka smanjenju potrošnje. Naša vlada nastoji da nas zatvori u četiri zida, da nam isprazni novčanike kroz inflaciju, kroz smanjenje plata, kroz povećanje cena komunalnih usluga i da stavi šapu na sve ono što je ostalo i preostalo od budžetskih prihoda. I to je osnovni razlog zbog čega danas na dnevnom redu imamo ovaj zakon o budžetskom sistemu, bez obzira na sva ona unapređenja koja ovaj zakon ima u odnosu na prethodni. Zakon o budžetskom sistemu pre svega ima za cilj da uvede potpunu kontrolu nad fiskalnim prihodima kroz pojačanu disciplinu, kroz internu reviziju, kroz budžetsku inspekciju, to je ono što je dobro u ovom zakonu i što pozdravlja SNS Tomislava Nikolića, ali ima i za cilj da zaštiti republičku kasu od kolapsa, pre svega uređujući odnose između različitih nivoa vlasti i to u korist Republike i republičkih kasa. Srpska napredna stranka Tomislava Nikolića podnela je niz amandmana na tekst ovog zakona, mislim da ih ima četrdesetak. Ja bih, ono što nama najviše smeta, izdvojio onaj deo koji se odnosi na obustavu sredstava koja se prenose drugim nivoima vlasti, isto tako, imamo jako puno primedaba u delu koji se odnosi na preusmeravanja aproprijacija, Odnos prema Državnoj revizorskoj instituciji u ovom zakonu nije adekvatan, po nama, nedostaje mehanizam koji bi na neki način kontrolisao nova zapošljavanja u državnim institucijama, bilo je nečega u prethodnom zakonu. Rekao bih da nisu dovoljno definisani rokovi i uslovi plaćanja iz budžeta, da je to dosta oskudno urađeno, izvršenje naloga za plaćanje, sve je to prepušteno ministrima, a to je jedan od velikih problema srpske privrede, srpske ekonomije danas. To je put koji vodi u korupciju i to je problematika kojom ste se morali mnogo ozbiljnije pozabaviti u ovom tekstu zakona. Što se tiče samog zakona, očigledno je da recesija i ekonomska depresija privrede, koju svi očekujemo na jesen, priprema sve nas za jednu vrelu, ne samo političku, već i ekonomski vrelu jesen, da nas očigledno očekuje pad budžetskih prihoda, stečaj velikog broja preduzeća, jer uz ovako minimalan rast sva ona preduzeća čija je likvidnost na ivici otići će u stečaj. Gubitak radnih mesta, nemaština i siromaštvo, to je ono što nas bez sumnje očekuje... (Predsedavajući: Gospodine Antiću, vreme predviđeno za rad vaše poslaničke grupe je isteklo.) Izvinjavam se, onda, ali, deset minuta... (Jorgovanka Tabaković, sa mesta: Nije tačno, deset minuta.)
Pet minuta i 30 sekundi. Reč ima narodni poslanik Arsen Đurić. Preostalo vreme za poslaničku grupu DSS je 18 minuta. Izvolite gospodine Đuriću.
Zahvaljujem, gospodine predsedavajući, gospođo ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, po ko zna koji put vladajuća većina urušava dostojanstvo ovog doma tako što objedinjava raspravu o zakonima koji bukvalno nemaju nikakve veze jedan sa drugim. Ovo su sve bitni zakoni i objedinjavanjem rasprave narodnim poslanicima je uskraćena mogućnost da na kvalitetan i valjan način diskutuju o predloženim zakonskim rešenjima, ali vama o tome ne vredi govoriti, pa da ne trošim ovo malo vremena što imam, da se baziram na Predlog zakona o budžetskom sistemu. Kada je u pitanju Predlog zakona o budžetskom sistemu, on predstavlja okvir za planiranje i izvršenje budžeta. U obrazloženju ovog zakona stoji da je cilj donošenje novog zakona dalje unapređenje budžetskog sistema, naročito u delu planiranja, pripreme, donošenja i kontrole budžeta Republike Srbije i budžeta lokalnih samouprava. Tačno je da je predloženi zakon sveobuhvatni da na precizniji i adekvatniji način definiše rokove i obaveze kod planiranja budžeta. Ono što je dobro jeste da se agencije i razna druga tela čiji je osnivač Republika konačno uključuju u konsolidovani račun Trezora i da se po prvi put u zakonu nalazi termin ''vanbudžetski fondovi''. Iskreno se nadam da će budžetska inspekcija kontrolisati i njihov rad, mada to u zakonu nije jasno definisano, već smo mi amandmanom to predložili. Dobro je što postoji obaveza da se izrađuju srednjoročni planovi javnih investicija. Međutim, postojeći Zakon o budžetskom sistemu je imao definisane rokove i obaveze ali ih vi niste poštovali. U više navrata prošle godine nije poštovan rok u kome je Vlada trebalo da donese budžet, u roku u kome je trebalo da dostavi Narodnoj skupštini, pa i prilikom usvajanja rebalansa budžeta memorandum u kome treba da bude sadržan i iznos transfernih sredstava lokalnim samoupravama. Nisam siguran da li lokalne samouprave u ovom momentu znaju koja su to transferna sredstva koja su im na raspolaganju u toku 2009. godine. Naime, ta transferna sredstva su smanjena 40% u celini i na taj način su opštine u Srbiji dovedene u izuzetno težak položaj, ugrožena je realizacija nekih već započetih investicionih i razvojnih projekata, koji su bili planirani u ovoj godini, oni neće moći biti realizovani. Vlada je najveći deo tereta ove ekonomske krize prenela na lokalne samouprave koje su u izuzetno teškom položaju, posebno kada se ima u vidu činjenica da u mnogo opština u Srbiji ta transferna sredstva čine preko 50% ukupnog budžeta tih opština. Kada je planiranje budžeta u pitanju, ni tu se niste proslavili. Kada smo krajem prethodne godine usvajali budžet za 2009. godinu diskutovao sam i kritikovao, pričao sam o tome da je budžet nerealno planiran, a posebno su nerealno planirani prihodi budžeta. Već tada je svima u Srbiji bilo jasno, svima osim našoj vladi, da nastupa ekonomska kriza i da će biti teško sa punjenjem budžeta, a ministarka se tada smeškala i nije verovala u priču i ono o čemu smo mi pričali. Planirali smo povećanje prihoda budžeta od poreza na dobit preduzeća, za 25% ste povećali te prihode, a svima je bilo jasno da neće biti dobiti preduzeća, da neće biti povećanja. Vi ste to planirali da bismo nakon nekoliko meseci imali jedan rebalans budžeta, a sasvim je izvesno da ćemo već na jesen imati i novi rebalans budžeta. Takođe, to punjenje budžeta se ne vrši planiranom dinamikom i zbog jedne nerazumne odluke Vlade o jednostranoj primeni SSP, čime su prihodi budžeta umanjeni za nekoliko stotina miliona evra. Vi ste kasnije pribegli punjenju budžeta povećanjem akciza na razne robe široke potrošnje i time opteretili široki sloj stanovništva, tako da danas u Srbiji plaćamo gorivo najskuplje u okruženju, a među najskupljima u Evropi da biste na taj način nadomestili nedostajuća sredstva u budžetu,jer ste donosili neke vaše pogrešne poteze i pogrešne odluke. Poslanička grupa DSS podnela je niz amandmana kojim će pokušati da popravi predloženi tekst Predloga zakona, a mislim da su ti amandmani napisani krajnje konstruktivno i u duhu popravljanja predloženog teksta. Iskreno se nadam da će Vlada neki od tih amandmana prihvatiti u toku rasprave u pojedinostima i na taj način popraviti predloženi tekst Predloga zakona. Hvala. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem. Gospodine Iliću, dobio sam vašu prijavu kao ovlašćeni predstavnik. Zamolio bih vas da nakon prijavljenih govornika, ima ih još, na kraju, svih 20 minuta, naravno, imate na raspolaganju. To je u redu. Reč ima narodni poslanik Dragan Stevanović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospođo ministre, osvrćući se i na vašu diskusiju i na diskusiju nekih mojih prethodnika u današnjoj raspravi svoju priču i razgovor sa vama, na neki način, započeo bih jednim pitanjem. Bili ste pomalo neuverljivi i pitam vas, da li zaista verujete da će ovaj zakon definisan ovako kako jeste omogućiti, kako ste rekli, moderno finansijsko upravljanje? Lično mislim da neće ali ne zato i pre svega što je zakon loš i nedorečen, nego zbog činjenice da ne postoji politička volja i politička svest da se javnim finansijama, budžetskim sredstvima ove države raspolaže ne moderno, nego domaćinski, racionalno i primereno vremenu i ekonomskim prilikama u kojima se ova država nalazi. S jedne strane, vi kažete da je na dnevnom redu od ponuđenih zakona ovaj zakon najvažniji. Tu možemo da se složimo sa vama. Zakon o budžetskom sistemu i njegov sadržaj i kvalitet zaista promoviše ili pokazuje koliko je jedna vlast odgovorna i koliko je spremna da se na jedan savestan način bavi svojim javnim prihodima, odnosno javnim rashodima. U tom smislu, insistirajući na značaju ovog zakona mogli ste da tražite i da insistirate da raspravu o ovom zakonu vodimo posebno, a ne da stavite u koš sa zakonima, kako već rekoše neki od prethodnih kolega, koji nemaju nikakvih dodirnih tačaka sa svim ovim pitanjima, odnosno sa svim onim što podrazumeva zakon o budžetskom sistemu. Kada usvojimo ovaj zakon, njegova primene u praksi biće ista kao što je način i postupak njegovog prihvatanja, usvajanja ili rasprave o njemu. Slušao sam uglavnom sve današnje kolege poslanike. Čini mi se da su svi propustili da se osvrnu na nešto što ste vi u lestvici obrazloženja ovog zakona stavili visoko. Vi ste, a nekoliko puta sam rekao, da vam treba dati medalju za hrabrost što izbegavate u svojim zakonskim predlozima da se pozivate na EU, ovaj put ne u tom pravcu, ponovo napravili jedan iskorak. Vi ste prvi ministar u Vladi koji je lepo upakovano i na jedan indirektan način definisao i žigosao nezakonit rad regulatornih tela u Srbiji, odnosno agencija, komisija i ostalih, ponavljam, regulatornih tela. Na hrabrosti vam zaista treba čestiti, s jedne strane. S druge strane, za nas u SRS to je velika satisfakcija, jer kroz ovo što ste stavili u obrazloženju, a pročitaću kasnije, zaista nam daje pravo za sve naše optužbe i kritike upućene na rad agencija, na rad komisija, regulatornih tela i svih onih koji su, kako ste ovde rekli, neracionalno trošili budžetska sredstva. Ono u čemu se sada razilazimo jeste činjenica da mi smatramo da te agencija i ta regulatorna tela treba ukinuti, a vi smatrate da ćete problem rasipništva i finansijskih bahanalija u tim regulatornim telima rešiti tako što ćete ih definisati kao direktne ili indirektne korisnike budžeta, odnosno sredstava budžeta Republike Srbije. Smatramo da to time nećete moći da uradite. Smatramo da problem finansijskog poslovanja javnim sredstvima u ovoj državi nije bio problem zbog odsustva zakonske regulative. Imali ste dva zakona i o budžetskom sistemu i o javnim prihodima i javnim rashodima, sada ste ih integrisali u jedan zakon. Zaista da je bilo volje i opredeljenja da se domaćinski raspolaže sredstvima budžeta Republike Srbije i na svim ostalim nivoima, od opština, pokrajina do Republike, bilo bi sve mnogo drugačije u finansijskom i ekonomskom smislu. Ovako, pozivajući se na zakon, pričajući o njemu da je moderan, da je savremen, možda oni jeste takav u nekim delovima, ali je zaista nedorečen do kraja i neće obezbediti sve ovo na čemu insistirate i danas ubeđujete da će Srbija sa ovakvim zakonom dobiti. Ovde ste, takođe, rekli da su izmene nužne zbog stvaranja uslova za korišćenje razvojne pomoći EU i obaveza Srbije da oformi odgovarajuće sopstvene institucije za upravljanje fondovima EU, odnosno decentralizovani sistem upravljanja fondovima EU. Ko nam garantuje da se zbog političke svesti i profila vlasti u Srbiji i sa ovim fondovima i sa ovim sredstvima neće dešavati isto što se dešavalo sa sredstvima u okviru agencija, u okviru komisija i ostalih regulatornih tela, pa čak i kod direktnih korisnika budžetskih sredstava. O tome smo pričali i razgovarali nekoliko puta, smatramo da je dobro definisati programske budžete, ali smo, takođe, svedoci da je prostora za manipulacije i neracionalno trošenje bilo i kod onih korisnika budžeta koji su svoje budžeta prikazivali i kroz programske budžete. Lepo je to što kažete šta je budžet, šta on predstavlja, kako treba da se prave realne procene, realne projekcije budžeta, ali, evo, moje pitanje za vas – da li Vlada Republike Srbije ima prava, biću slobodan da kažem, da deli takve lekcije u Srbiji? Skoro smo se videli u ovoj skupštini i razgovarali smo. Onda sam u svojoj diskusiji pitanjem najavio mogućnost novog rebalansa budžeta. Tada ste rekli gestikulacijom da od toga nema ništa. Koliko čujemo, Vlada sprema rebalans budžeta za septembar mesec. On je nužnost i on je neminovnost. Kada pričamo o realnim projekcijama na koje nas ovaj zakon obavezuje, evo, na današnjem dnevnom redu sledeći zakon koji ćemo razmatrati je Predlog zakon o izmenama republičkih administrativnih taksi. Sada, pogledajte, gospođo ministre, koliko oni koji promovišu ovaj zakon imaju smisla za projekciju, odnosno realno procenjivanje šta i kako treba uraditi. U članu 16. tog istog zakona, u tarifnom broju 145 se kaže da se broj osam hiljada zamenjuje sa hiljadu, ali broj 80 hiljada sa 16 hiljada. Sve vrednosti koje ste ovde izmenama i dopunama Zakona predvideli umanjuju se za najmanje 50%. Razumem usaglašavanje zakona, ali smanjenje cifri u ovolikom iznosu govori i ukazuje na promašene projekcije pri donošenju republičkih administrativnih taksi u januaru mesecu. I tada smo govorili da su takse po određenim tarifnim brojevima zaista velike. Nije bilo sluha za to. Šest ili sedam meseci posle svega toga dolazimo na Skupštinu i raspravljamo o činjenici da se kroz izmene predlaže da se iznosi od 80 hiljada zamenjuju sa 60, 70% manjim iznosima. To su loše projekcije i loše pretpostavke. Za loše projekcije ne može da bude kriv nijedan administrativni, da kažem, akt, zakon ili forma. Ne, nego upravo oni koji projektuju budžet, koji projektuju prihodnu stranu, odnosno oni koji projektuju rashodnu stranu. Imamo problem što se takva slika preslikava i na lokalne samouprave. Da li zaista očekujete da će poučeni ovakvim primerima u lokalnim samoupravama budžeti biti projektovani kako treba? To nije problem zakonskog akta, to je problem svesti onih koji se time bave. Poslovi projekcije budžeta, poštovanja rokova koji su i do sada postojali, ali nisu poštovani, izmenama Zakona se neće ništa promeniti. Ne možete da očekujete realnu projekciju budžeta na nivou lokalne samouprave koja skupštinsku većinu obezbeđuje od skupštine do skupštine. Ali vi nemate mehanizme da se sa tim izborite, da se sa tim suočite i da se tome jednom, posle devet godina konstantnog promovisanja evropskih vrednosti, stane na put. Imate slučaj da jedna SO donese odluku o lokalnoj taksi kao izvoru i budžetskom prihodu, ali zbog efikasnosti naplate iste taj posao poveri preduzeću iz lokalne samouprave, i onda to javno preduzeće ubire taj prihod i taj prihod ne da budžetu lokalne samouprave – i vi se žalite i vi kukate, tražite zaštitu i nemate pred državom zaštitu da se takvi nonsensi prekinu. Možemo da pričamo koliko god hoćete o lepom i dobrom zakonu. Ovaj zakon suštinski neće razrešiti neke probleme, iako bi bilo dobro da se u Srbiji jedni isti razreše. Danas govorimo o modernom upravljanju finansijama u državi koja osam godina pred poslanike nije iznela završni račun, u državi koja je činila sve da Revizorska institucija ne funkcioniše. Hoću da verujem da imate nameru da to stavite u funkciju, ali praksa i život u Srbiji zaista pokazuju nešto drugo. Sada pitam, gospođo ministre, s obzirom na to da ste konstatovali na sve ove probleme od agencija do regulatornih tela, kako ćete izgraditi mehanizme da pozovete na odgovornost one koji su, da kažem onako jednostavno, rasipali novac? Postoje li mehanizmi? Nema država političku volju da se obračuna sa tim, možemo koliko god hoćete i evropske i moderne i afirmativne zakone da usvajamo, nije problem papirologije. Mnogi zakoni koje su ovaj i prethodni sazivi usvojili nisu našli adekvatnu primenu u praksi. To je suštinski problem ove države. Zato vlast mora da se menja, prvo vlast, pa tek onda zakoni. Kako racionalno razgovarati o budžetu Republike Srbije u kom na rashodnoj strani 36% ukupnih rashoda otpada na penzione fondove, a samo godinu dana ranije to je bilo svega petina, odnosno 25%? Kako realno projektovati budžet kada država uđe u projekciju budžeta za 2009. godinu planirajući da budžetski deficit bude 75%, a šest meseci kasnije, na osnovu ekonomskih pokazatelja na prihodnoj i, nažalost, katastrofalnih po strukturi, na rashodnoj strani, mi možemo do kraja godine da pretpostavimo da će deficit biti skoro 150 milijardi dinara, a vi se hvalite u uspeh pregovora sa MMF koje ste zasnovali na budžetskom deficitu od 75 milijardi? Jedan je naš politički odnos i stav prema tom aranžmanu sa MMF, ali opet, šta ako zbog ove nerealne procene i projekcije budžeta i taj vaš pregovor, kakva god da su ta sredstva, možda će se osetiti u Srbiji, ako i taj posao propadne? Zato smatramo da je malo nezahvalno na jedan, rekao bih, vrlo apstraktan način promovisati ovaj zakon. Verujem da ste vi sa aspekta struke zainteresovani za isti, da hoćete i želite da ga predstavite u najboljem svetlu. Čak neću sa ove stolice da osporim vaše namere, ali, gospođo ministre, Vlada u kojoj sedite, okruženje u kojem sedite zaista nema politički profil, ambiciju i volju da budžetski sistem ove države i sve ostale segmente ovog privrednog i društvenog ambijenta unapređuju. I zato će i ovaj zakon, kao i svi ostali zakoni koje ovaj saziv donosi i ova skupština usvaja, ostati samo mrtvo slovo na papiru. Zahvaljujem. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem, gospodinu Stevanoviću. Reč ima gospođa Milica Vojić-Marković. Trinaest minuta je preostalo vreme.
Hvala, gospodine predsedavajući. Važeći Zakon o radu predviđa, takođe, da u slučaju prekida rada, a koji nastaje bez krivice zaposlenog, poslodavac može i ima pravo da zaposlenom da plaćeno odsustvo u trajanju od maksimalnih 45 dana i za to vreme, od tih 45 dana, zaposleni će primati platu u iznosu od 60% minimalnog ličnog dohotka, odnosno dohotka koji je zaposleni ostvario u prethodna tri meseca koji ne sme da bude manji od tog minimalca. Danas ovde pred nama imamo Predlog zakona o dopuni Zakona o radu i ova dopuna se odnosi samo na dve stvari – mogućnost da se ode na plaćeno odsustvo postoji u slučaju smanjenja obima rada i druga izmena, odnosi se na to da se ovo plaćeno odsustvo može ostvariti i više od 45 dana, ali predlagač zakona ne kaže koja je to gornja granica i koliko je to iznad 45 dana. Prosto, to je malo čudno, s obzirom na to da Vlada, kao predlagač zakona, treba da donese nekakav red u ovaj sistem i treba da obezbedi radna mesta, barem se tako predstavljala da hoće da obezbedi 200.000 novih radnih mesta, i smanji nezaposlenost sa 11,9%. Sada, očigledno ima problem sa tim, što nema dovoljno posla koji nije obezbedila i nema dovoljno dobar okvir, koji nije obezbedila, da bi ljudi mogli da rade i zarade svoj lični dohodak. Očigledno je da oni ljudi koji su, i one političke stranke koje su sedele 90-tih godina u Vladi sede i danas i očigledno je da Srbija i danas ide potpuno u pravcu 90-tih godina. Ovaj zakon pred nama to pokazuje, Zakon o informisanju to pokazuje. Dakle 90-te u Srbiji izgleda da se vraćaju, zahvaljujući nesposobnoj Vladi. Hoću da kažem još jednu stvar. Činjenica je da Vlada mora da obezbedi da država funkcioniše. Ova vlada to naravno ne obezbeđuje. Ona neće da se zameri poslodavcima, zašto da im se zameri, neće da se zameri radnicima, neće da se zameri nikom, i zbog toga ona ne može da vodi ovu državu. Ona mora da uredi okvir da bi država funkcionisala, a taj okvir može da se uredi i tako što će postojati socijalni dijalog između poslodavaca, države i radnika. Očigledno da on danas ne postoji i potpuno je jasno da Vlada snosi najveći deo odgovornosti za to. Da vas podsetim, to je ta Vlada koja za sebe kaže, to kaže premijer Cvetković, pri proslavi postojanja godinu dana ove vlade, da je ova vlada znatno popravila imidž Srbije u svetu. Srbija je od 2002. do 2007. godine, i te kako radila na smanjenju siromaštva. Smanjila je siromaštvo sa 14% na 6,6% da budem vrlo precizna, govorim o živim ljudima koji imaju imena, prezimena i koji imaju svoje lice i svoju muku, smanjila je taj broj siromašnih od milion na nešto manje od pola miliona. Ova vlada nije zaustavila taj trend, nego je naprotiv broj nezaposlenih i broj siromašnih među njima rastao, tako da uz sve ono što je ova vlada obezbedila, a to je velika inflacija, a to su silna poskupljenja, a to je nezaposlenost ljudi, ta vlada sigurno nije nikada mogla da popravi imidž Srbije, nego je samo mogla da ga pokvari. U prilog ovom što govorim ide i to što je izjavio ministar Ljajić, koji danas nije ovde, ali je dovoljno dobro rekao, da je sve ono što se lokalne samouprave bore da ostanu jesu narodne kuhinje. To pokazuje koliko je taj imidž Vlade dobar i koliko je ta vlada sa takvim imidžom upropastila Srbiju, upropastila industrijsku proizvodnju koja je u padu za 22%, upropastila poljoprivredu. Upropastila je sve čega se dohvatila i, nažalost, zadužila Srbiju do tih mera, da naši unuci moraju da otplaćuju kredite. Naša zaduženost je sada na nivou BDP, do kraja godine, ona će u ciframa iznositi 27,5 milijardi evra. Domaćini i građani koji jesu siromašni se ne zadužuju, ali se zato Vlada, i te kako zadužuje, jer ona potpuno zna. Ona kupuje vreme, ona neće vraćati te dugove i potpuno je nezainteresovana za to kako će Srbija iz svega ovoga izaći. Niti ima snage, niti je kompetentna, niti ima moralni autoritet da vodi ovu zemlju. Zbog toga je ta vlada koja je nastala na narodnoj mudrosti, da se patriotizam ne sipa u traktor, danas dovela Srbiju i ljude u Srbiji, građane Srbije, da plaćaju benzin najskuplje u regionu, da je ta cena od 103,71 dinar, koliko plaćamo za litar benzina, zapravo 60% opterećena raznim akcizama kojim država pokriva nesposobnost da donese adekvatne odluke i da se izbori sa krizom. Vlada je potpuno lepo i pametno prebacila teret krize na građane. Evo, ministar nema potrebe da sluša sve ovo, jer je njoj to sve poznato i, na taj način, Vlada, jednostavno, donosi ovakve zakone, zakone u stilu 90-tih. To je ono "niti smrdi, nit' miriše", nećemo se zamerati nikom, nećemo ništa pomerati. Sve će izgledati da radimo u korist jednih, drugih, trećih, u stvari, Vlada radi samo na svoju korist. Nema šanse, dok ova vlada ne ode sa akterima sa političke scene 90-tih, da u Srbiji išta bude bolje. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik, gospođa Lidija Dimitrijević.
Dame i gospodo poslanici, evo danas u objedinjenoj raspravi od četiri tačke dnevnog reda, pred nama je i predlog zakona kojim je srpska vlast odlučila da pojedine republičke administrativne takse promeni. Neke će smanjiti, dok će druge povećati. Ono što treba istaći kod izmena ovog zakona, jeste smanjenje republičkih administrativnih taksi za 50%, u slučajevima zaštite intelektualne svojine, onda kada je podnosilac prijave fizičko lice. Mislim da je Vlada ipak trebalo da razmisli pri donošenju ovakve odluke, tačnije, da se ovo smanjenje ne odnosi samo na fizička lica, već da se i pravnim licima omogući ovakva pogodnost. Jer, ako se neprekidno govori o tome da su mala i srednja preduzeća ta čije poslovanje treba unapređivati, jer takva preduzeća treba da budu glavni nosioci privredne aktivnosti, kako bi se stvarala nova radna mesta, tačnije, u ovim uslovima ekonomske krize, sačuvala postojeća radna mesta, onda bi trebalo i njima, na neki način, izaći u susret i, ponavljam, pružiti im na ovaj način određene povlastice. Ovako će smanjenje republičkih administrativnih taksi za prijavu za priznanje patenta, malog patenta, za zaštitu topografije, integrisanog kola, za priznavanje prava za dizajn, za priznanje žiga, kolektivnog žiga, odnosno garancije, za registrovanje imena porekla, odnosno geografske oznake, potom, za potvrde, izvode iz registra i uverenja o podacima u vezi sa intelektualnom svojinom o kojima se vodi službena evidencija i sve ostalo što se menja ovim predlogom zakona, a odnosi se na zaštitu prava intelektualne svojine, primenjivati samo kada su u pitanju preduzetnici, vlasnici radnji, a ne i vlasnici preduzeća. Ako uzmemo u obzir činjenicu, da su u Srbiji prava intelektualne svojine prilično ugrožena, onda bi rešavanju jednog ovakvog problema trebalo pristupiti sa mnogo više ozbiljnosti. S obzirom na to, da pravna država ne funkcioniše, svi zajedno svedoci smo da piraterija cveta na svim poljima. Međutim, sa ovim problemom se ne suočava samo Srbija, već je ovo mnogo širi problem. Citiraću zaključak sa seminara održanog u Privrednoj komori Srbiji, početkom juna ove godine:''Carinski organi EU su samo u prošloj godini zaplenili 70 miliona artikala koji su bili falsifikovani, a procenjuje se, da ukupni promet krivotvorenom robomdostiže sumu od neverovatnih 200 milijardi evra. To su samo neki od pokazatelja ekonomskog značaja prava intelektualne svojine, a na opasnosti sa kojima se susreću potrošači, najbolje ukazuje činjenica, da je falsifikovano više od 60% farmaceutskih proizvoda koji se prodaju preko interneta, što predstavlja ogroman rizik za zdravlje građana. Zato je zaštita intelektualne svojine neophodna radi sticanja i finansiranja inovacija i kreativnosti, koje vode ka ekonomskom, kulturnom i socijalnom napretku. Ona podstiče proizvodnju, širenju znanja i širokog asortimana kvalitetnih proizvoda i usluga, a potrošačima daje garanciju za kvalitet i poreklo robe.'' Što se Srbije tiče, rečeno je, da je pravo intelektualne svojine osnov slobodnog kretanja robe i kulturnih dobara, čija zloupotreba nanosi veliku štetu, pa je zbog toga zaštiti intelektualne svojine jedan od prioriteta. Najvažniji podaci Privredne komore Srbije na ovom polju, biće izraženi kroz aktivnosti, partnerstvo sa državnim organima u donošenju nacionalne strategije u oblasti prava intelektualne svojine, zatim, edukaciji menadžera malih i srednjih preduzeća i podsticanju inovativnosti i razvoja novih tehnologija. Dalje je istaknuto, da mala i srednja preduzeća u Srbiji mogu da postanu izvanredan izvor inovacija, ali pod uslovom da im država pomogne u rešavanju finansijskih problema. EU je odlučila da malim i srednjim kompanijama smanji naknade za registracije evropskog žiga, pa bi ovaj model bio i jedan od metoda koji bi Srbija trebalo da primeni u cilju razvoja inovacije u malim i srednjim preduzećima. Moram da priznam da sam vrlo iznenađena da srpska Vlada pri izmeni ovog zakona ne uvažava preporuku EU da budu sagledani i interesi malih i srednjih preduzeća, već samo fizičkih lica. Obično je ono što EU naloži za srpsku demokratsku vlast Božija zapovest, zato ovo predstavlja malo iznenađenje. Inače, prema podacima Republičke agencije za razvoj malih i srednjih preduzeća i preduzetništva Srbija se pozicionira vrlo slabo u pogledu patentiranja i to delom zbog malih ulaganja u istraživanje i razvoj, a delom i zbog enormnih troškova za međunarodnu zaštitu koji se kreću od 14 do 50 hiljada evra, pa i više. Srbija, svi pokazatelji to dokazuju, dovoljno ne ulaže u inovacije, jer je stopa izdataka preduzeća na istraživanje i razvoj niska. Takođe, veza između obrazovanja, istraživačkih instituta i komercijalnih sektora je veoma slaba. Na kraju želim da kažem da je jasno da smanjenje bilo kojih taksi za sobom povlači smanjenje prihoda u budžetu i da bi to mogao da bude odgovor zbog čega se taksa za zaštitu prava intelektualne svojine smanjuje za 50% samo fizičkim, a ne i pravnim licima. Samo po sebi nameće se i pitanje kako će se i ova smanjenja takse nadoknaditi, jer nam je svima dobro poznato koliki problem predstavlja nedostatak novca u budžetu. Međutim, krajnje je vreme da bi ova vlast, koja je poslednjih godina u postupku privatizacije uništila srpsku privredu, trebalo da shvati da počne da radi nešto što je u interesu privrednika. Hvala. [[Aplauz.]]
Hvala vama. Da vam dam jedno obaveštenje. Pošto na listi prijavljenih imamo još tri narodna poslanika koja su se prijavila za diskusiju po ovoj tački i prijavu gospodina Velimira Ilića kao ovlašćenog predstavnika, mislim da ćemo raditi danas, odnosno da okončamo ovo bez pauze i očekujem da će to biti u narednih 40 minuta, koliko je vreme koje je preostalo poslaničkim grupama i ovlašćenom predstavniku. Reč ima gospodin Miroslav Petković. Vreme preostalo za Poslaničku grupu DSS je šest minuta i 30 sekundi.
Hvala, gospodine predsedavajući, uvaženi gospodine ministre, zaista je žalosno što danas učestvujemo u ovakvom pozorištu, s obzirom na to da su poslanici vladajuće većine sjedinili tačke dnevnog reda koje su potpuno nespojive i zaista bih voleo da vidim bilo kakvu vezu između zakona o budžetskom sistemu sa putevima i sa zakonom o radu. Ministar finansija, nažalost, nije prisutna, tako da ću učestvovati u tom pozorištu tako što ću pokušati da glumim kao da je gospođa Dragutinović prisutna i da se njoj obratim, pa se nadam da će ona to uspeti negde da čuje, a biću slobodan da joj u pismenom obliku dostavim svoju diskusiju. Ministarka Dragutinović je rekla da je zakon o budžetskom sistemu veoma važan i naravno da se mi sa tim slažemo. To je jedan od naših omiljenih zakona. Podsećam vas koliko su poslanici DSS postavljali pitanja gospođi Dragutinović – gde je budžet kada je kasnio više od mesec dana. Ovaj predlog zakona uvodi neke novine, donosi neka nova rešenja, ali ćemo pokušati u današnjoj raspravi da izvršimo neke njegove popravke i siguran sam, ukoliko bude bilo dobro volje, da će amandmani DSS biti prihvaćeni na jedan kvalitetan način koji popravljaju tekst zakona. Ovaj zakon predviđa da ministar, odnosno lice koje ovlasti može novčana sredstva na konsolidovanom računu Trezora Republike investirati na domaćem ili stranom finansijskom tržištu novca ili kapitala. Naravno da je to dobro i da novac treba ulagati, ali najmanje što možemo da očekujemo kao narodni poslanici u Parlamentu jeste da o tome budemo obavešteni. Kada ministarka bude ulagala svoja sredstva na privatne račune, ona o tome, naravno, ne mora da obaveštava Narodnu skupštinu, ali kada se novac građana Republike Srbije ulaže u određene fondove, u određene banke, mislim da narodni poslanici treba da budu obavešteni o tome. Siguran sam da će to ministarka prihvatiti. Takođe smo reagovali i na budžetski kalendar koji je prekršen, da vas podsetim, nebrojano puta u dosadašnjem mandatu ministarke Dragutinović. To je nešto što je nedopustivo. Budžetski kalendar je jasno utvrđen i znaju se rokovi i datumi kada određeni poslovi, određene radnje treba da budu sprovedene, kada procedure treba da se završavaju i kada Predlog budžeta treba da dođe u Parlament, ali očigledno je da je to gospođi Dragutinović bio jedan od omiljenih članova, jer ga je zaista nekoliko puta prekršila. To je, pre svega, važno i zbog usvajanja budžeta lokalnih samouprava, jer, podsećam vas da mnoge lokalne samouprave jednostavno nisu bile u mogućnosti da donesu svoje budžeta zato što su čekali usvajanje budžeta na republičkom nivou. Ukoliko lokalna samouprava ne donese budžet u predviđenom roku biće kažnjena na taj način što će biti uskraćena transferna sredstva. U ovom zakonu nigde se ne vidi odgovornost ministra ukoliko prekrši odredbe ovog zakona. Mislim da nije potrebno posebno naglašavati koliko za jedan grad znači kada se smanje transferna sredstva za nekih 200 miliona. Mi u Čačku imamo ove nedelje sednicu na kojoj ćemo usvojiti rebalans budžeta, upravo zbog toga što je ova vlada odlučila da uskrati transferna sredstva i na taj način za određenu količinu sredstava, veoma veliki iznos novca, onemoguće neke projekte koje smo planirali u svojoj lokalnoj samoupravi. Ovaj zakon direktno zadire u članu 44. u ovlašćenja i nadležnosti Narodne skupštine Republike Srbije, jer on predviđa da izmena Predloga budžeta mora biti u okviru maksimuma deficita i da se suficit nemože koristiti za povećanje rashoda. To je tako, ali onda neka Vlada donese budžet na svojoj sednici, neka održe konferenciju za novinare, saopšte nam koliki je budžet, koliki je deficit i da onda znamo šta se radi, a onda bi rebalans po toj logici mogao da se usvaja i na telefonskoj sednici Vlade. Nema nigde odgovornosti za određene rokove kada Vlada treba da obavesti i Narodnu skupštinu i kada lokalni organi samouprave treba da izveste svoje parlamente u određenim rokovima kako će se vršiti privremena obustava izvršenja budžeta. Predvideli smo da je to rok od sedam dana. Mislimo da je sasvim adekvatan rok kako bi svi bili upoznati sa određenim izmenama ukoliko se ta sredstva obustavljaju. Ono što je svakako jedan od hitova ovog zakona to je član 103. Predloga zakona, gde ja ne vidim ministra finansija. Ovaj član reguliše prekršaje i apsolutno se ne postavlja odgovornost ministra finansija ukoliko prekrši zakon o budžetskom sistemu, odnosno ukoliko prekrši određene rokove. I prošli put sam smatrao prilikom usvajanja budžeta, a i sada to smatram, da ukoliko se prekrše ovi rokovi, ministar finansija treba da podnese ostavku. Podneli smo amandman na ovaj član i nadamo se da će biti prihvaćen, jer zaista pokušavamo da pomognemo ministrima da ovaj posao urade na valjan i kvalitetan način jer se radi o raspolaganju sa novcem građana Srbije. Kolega predsedavajući, vi ste, takođe, pravnik, pročitajte član 105. koji glasi: ''Ako su odredbe drugih zakona, odnosno propisa, u suprotnosti sa ovim zakonom, primenjuju se odredbe ovog zakona.'' Dajte da usaglasimo ostale zakone sa ovim zakonom, ne možemo tako da se ponašamo. To je nedopustivo, to je protivustavno, da ovaj zakon bude neki krovni, organski zakon, možemo ga nazvati kako hoćemo, da odredbe ostalih zakona ne važe ukoliko nešto drugo piše u ovom zakonu. Na kraju, ovaj zakon očigledno uvodi nova ovlašćenja za Vladu i za ministra, a da uopšte ne odgovara na pitanja ukoliko se ona postave vezana za odgovornost i Vlade i ministra nadležnog za oblast finansija. Gospodo iz Vlade, budite sigurno da ćemo vas uredno, blagovremeno, redovno podsećati na budžetske rokove, kada predlog budžeta treba da dođe u Parlament i kada o njemu treba da se raspravlja, a kada i ove godine predlog budžeta bude zakasnio i bude došao u proceduru posle predviđenog roka, nećete se ljutiti kada budemo ponovo tražili ostavku ministra finansija. Da počnemo sa jednim konkretnim pitanjem, s obzirom na to da se bliži septembar, pre dva i po meseca smo na to ukazivali prilikom rebalansa budžeta, zaista me zanima kada će biti novi rebalans budžeta Republike Srbije? I naravno, uz taj rebalans očekujemo da donesete i novi memorandum, jer to je zakonska obaveza i prema ovom zakonu, a zakoni se donose da bi se primenjivali i da bi se poštovali, a ne da bi se predsednik Skupštine hvalio sa brojem usvojenih zakona. Hvala najlepše. [[Aplauz.]]
Hvala vama. Reč ima narodni poslanik Vladan Jeremić.
Hvala. Dame i gospodo narodni poslanici, pokušaću da u načelnoj raspravi sublimiram argumentaciju kojom bi se i kroz Predlog zakona o budžetskom sistemu i Predlog zakona o davanju garancija Republike Srbije u korist, ovoga puta, "Marfin banke", a po zaduženju Javnog preduzeća "Putevi Srbije", pojasnilo, pre svega, građanima u kakvoj se suštinski nezavidnoj ekonomskoj situaciji nalazi država Srbija u ovom trenutku i što je, rekao bih samo, posledica kontinuirane politike koja se vodi skoro deceniju unazad. Moraću da počnem od onoga što smo mogli da čujemo od predsednika Vlade Mirka Cvetkovića, o tome kako nisu zaustavljeni ni razvoj ni reforme, o tome kako je Srbija postala stabilna demokratska zemlja, Vlada koja je odgovorila na sve izazove adekvatno, o tome da je očuvan finansijski ekonomski sistem zemlje i da je Vlada merama pravovremeno reagovala na efekte krize, da nismo imali masovnih bankrotstava preduzeća i banaka, niti masovnih otpuštanja radnika. Da je ova izjava data 1. aprila, pa i da razumem, ali nije, nego je data 9. jula kada je predstavljen Izveštaj o godinu dana rada Vlade Republike Srbije. Dakle, te ilustrativne i nerealne projekcije Vlade za ovu godinu, pre svega o onom prvobitnom rastu BDP od 3,5%, potom o nultoj stopi rasta, o čemu se pričalo na savetovanju na Kopaoniku, da bi najzad sa MMF napravljena projekcija od minus 2%, ali je i ta projekcija već u momentu njenog usvajanja preko rebalansa budžeta, koji je ova skupština usvojila krajem aprila, bila jasno nerealna, jer su i dotadašnji privredni indikatori ukazivali da će pad BDP minimalno iznositi 6%. Celokupna ta neodgovornost ekonomske politike Vlade Republike Srbije se pored usporenog prihvatanja realnosti, ako tako mogu da kažem, očituje i preko izbegavanja započinjanja prometno potrebnog procesa izgradnje jake, stabilne infrastrukture i restruktuiranja celokupnog javnog sektora, što su svi učesnici u prepodnevnom delu rasprave istakli. Dakle, upravo su to procesi koji bi za krajnji rezultat trebalo da dovedu do svođenja najveće pošasti koju imamo u društvu, a to su korupcija i mito, na neke normalne standarde. Međutim, upravo su ovakve društvene pojave one koje neprestano narastaju, a dinamika privrednih aktivnosti trpi visok stepen erozije. U takvom ambijentu su i mogli da nastanu i monopoli u pojedinim privrednim delatnostima, ali u istoriju će otići pojedina privredna preduzeća ili banke koje su imale tržišnu perspektivu. Dok je bilo privatizacionih prihoda i bilo je lako zaduživati se, ali to je samo bio privid lagodnijeg i boljeg života, nego što zaista i jeste. Ali sada kada su efekti od procesa tranzicije više nego mršavi, a mnogobrojna, rekao bih, finansijska sredstva nepotrebno potrošena u neproduktivne svrhe, to će svakako i efekti svetske ekonomske krize na srpsku privredu biti nepovoljniji. Tako da se može konstatovati da su i privreda i stanovništvo ove zemlje žrtva jedne neoliberalne ekonomske doktrine, u kojoj je sve prepušteno tržištu i upravo je primena takve doktrine u uslovima slabašnih državnih institucija, neizgrađene pravne infrastrukture, samo zadala onaj odlučujući udarac domaćoj privredi i olakšala realizaciju planova krupnog kapitala na ovom tržištu. Dakle, pod plaštom tržišta, koje u svojoj biti u Srbiji nije realno ni funkcionisalo, pravdale su se likvidacije i onih pravnih subjekata, kamatnih stopa banaka, cene proizvoda u trgovačkim lancima, cene nekretnina itd. Jasno je bilo da su sva ta pravila igre, govorim uopšteno o finansijskom sektoru, i bila postavljena tako da se stimuliše korupcija, protežirajući se pojedinačnim, partikularnim interesima u prvi plan, a oni nacionalni interesi, na koje smo pre svega mi iz SRS često ukazivali i govorili, praktično su svedeni na dno. Da je tako, između ostalog, vidi se po brojnim protestima nezadovoljnih radnika posle neuspelih privatizacija. Takođe, ono što bih želeo ovom prilikom da istaknem jeste da rastuće zaduživanje države na inostranom tržištu posle takvog tranzicionog perioda je pokazatelj neuspešne ekonomske politike iz koje i dan-danas postoje neki njeni glavni protagonisti u Vladi Republike Srbije. Mogli ste već da čujete podatak da se u odnosu na 2000. godinu Srbija krajem aprila ove godine zadužila skoro tri puta više. Taj dug će, to je evidentno, i dalje raste i posle stend baj aranžmana sa MMF i finansijskih aranžmana sa drugim međunarodnim finansijskim organizacijama, moguće, verovatno i nekim vladama. Time Srbija praktično, ali sigurno ulazi u zonu visoke zaduženosti, postajući permanentni zavisnik od finansijskih injekcija, bez ikakvih naznaka, što je uostalom i najveći problem, kako bi se pozajmljena finansijska sredstva mogla uopšte i kada vratiti. A, postavljati zemlju u takvu vrstu zavisnosti ima svakako i neke političke reperkusije po nju, a o tome, izgleda, da se malo razmišlja ili je opseg razmišljanja takav da je to neprihvatljivo. Dakle, suština je, čini mi se, na ovom primeru samo o kupovanju vremena, a o budućnosti koja već kuca na vrata razmišljaće sekada ona bude ušla, ali tada već može biti kasno, jer sa time ekonomska i politička pozicija ove zemlje postaju žrtve marketinga bazirano na nekim nerealnim očekivanjima i potezima koji su upravo u službi takvih očekivanja i partikularnih interesa. Imate dve zapažene studije uglednih američkih ekonomista Karmena Rajharta i Keneta Rogofa, koji su sistematizovali iskustva, izneli niz uznemirujućih podataka u vezi sa svim finansijskim krizama poslednjih decenija i ono što je interesantno za nas jeste da te analize pokazuju da su krize praćene ne usporavanjem, već padom bruto domaćeg proizvoda. U proseku taj pad traje oko dve godine i BDP se smanjuje za preko 9%. Tokom krize dolazi do ogromnog rasta javnog duga, koji u periodu od tri godine nakon njenog izbijanja poraste u proseku za oko 86%. Dame i gospodo narodni poslanici, svedoci smo da Srbija prolazi kroz jednu klasičnu sopstvenu platno-bilansnu krizu i ova kriza je prerasla., to je više nego očigledno, u valutnu i polako postaje dužnička kriza, a vrlo brzo ćemo biti kao država suočeni i sa budžetskom krizom. Međutim, problem je u tome što kriza u Srbiji nije posledica samo spoljnih faktora, već su njena dubina i trajanje znatno manji, a izlaz iz krize bi bio mnogo lakši da ne postoji neki unutrašnjih faktor. Jedan od razloga je i taj kada poslovna elita traži da se država zaduži kako bi se nastavilo sa politikom precenjenog dinara. Ona zapravo zahteva kontinuitet ekonomske politike koja je uništavala Srbiju sve ove godine. Srpska elita verovatno poznaje lokalni politički milje, ali ne razume očigledno svet u kome živimo. Da li zaista neko veruje da će MMF pozajmiti novac Srbiji kako bi se spasli vlasnici prezaduženih i preinvestiranih domaćih imperija? Država, to je jasno, danas imamo malo prostora da utiče na krajnju dinamiku celokupne situacije u kojoj se našla, jer su temelji izgrađeni još od 2002. godine i rezultati se sada vide u punom sjaju. Dakle, da bi se krenulo nekim putem oporavka, neophodni su suštinski zakoni, a i zakoni koji će apsolutno biti primenjivi u praksi. Jedan od ovih o kojima danas razgovaramo je upravo takav, ali postoji velika bojazan, kao što ste mogli da čujete iz izlaganja prethodnika, da će ostati samo mrtvo slovo na papiru. Jasno je da svaki dan odlaganja Srbiju košta više i više. Da li će oni koji su zaduženi za ovaj sektor u Vladi Srbije razmisliti o brzoj depresijaciji dinara, odnosno načinu da se sačuvaju ipak devizne rezerve, obori uvoz i potrošnja, a otkloni veliki deo dispariteta na domaćem tržištu i da se na neki način krene sa obnovom ili ne, pokazaće vreme. Oskudna sredstva koja se budu dobila od ino-kreditora se jasno moraju ulagati u infrastrukturu i energetiku, a ne spasavanje samo imperija koje se ne mogu spasiti. Svedoci smo da je i NBS već potrošila stotine miliona evra braneći kurs koji na kraju nije odbranila. A u najgorem trenutku Srbija mora da radi ono što nije činila čak kada je i novac priticao, a to je da živi od onoga što zaradi, a da upravo u ovakvoj situaciji pokuša da štedi i investira. Jasno je da se i ovaj trenutak propušta, a da dramatični problemi koji se javljaju u finansijskom sistemu Srbije iz dana u dan postaju sve teži i teži. Jedan od tih problema koji bi trebalo da bude rešen već pominjanim suštinskim zakonima jeste pre svega činjenica koja se odnosi na, rekao bih, pa, i eksplozivni i neodgovorni rast privatnog zaduživanja, kao i na činjenicu da se privreda i građani zadužuju u devizama i da su zato izloženi ogromnom kursnom riziku. Sistem je i bio održiv samo dok je kurs dinara počivao na prodaji državne imovine i na ino-zaduživanju. Međutim, i ova svetska ekonomska kriza je samo pokazala suludost takvog modela, jer čak i da MMF želi da postupno reši problem neodrživog srpskog bankarskog modela, koncept rešenja koji se nazire previše liči na onaj koji je i doveo do kraha srpske ekonomije. Mi smo u nekoliko navrata, kada je bio set zakona iz ove oblasti, ukazivali da su svi ti ekonomski problemi Srbije strukturni i da neće nestati sa ovom činjenicom da se i ova svetska ekonomska kriza okonča jer primenom terapije koju danas propisuje MMF, uz politiku visokih kamata, precenjenost dinara i ukupan spoljni dug Srbije, i dug države i privatnog sektora, u naredne dve godine, kako pokazuju procene, preći će nivo od 90% bruto domaćeg proizvoda. Ono na šta smo mi u SRS ukazivali je činjenica da će Srbija tako ući u stanje permanentne dužničke i ekonomske krize i jasno je da se mora otpočeti sa rešavanjem ovih strukturnih problema. Možda je jedno od rešenja svakako i mogućnost da NBS dodatno obori referentnu kamatnu stopu, jer bi inflatorni efekat bio minimalan. Banke bi mogle da povuku novac koji je plasiran kod NBS, ali ga zbog nedostatka solventnih dužnika ne bi dale ni privredi, ni građanima, verovatno bi napustio Srbiju ovaj novac, devizno tržište bi bilo u određenom trenutku pod pritiskom, ali sigurno je da NBS može da ima dovoljno rezervi da ovakav udar neutrališe na nivou kursa na kome to želi. Time bi se upravo i Srbija rešila, odnosno oslobodila novca koji ničemu ne služi i makar malo smanjila spoljni dug o kojem smo govorili, pogotovu taj kamatni teret. Mi smo ovde u Skupštini Srbije već imali činjenicu da je prošao jedan rebalans koji je, čini mi se, ugrozio pre svega rad ostalih funkcija države. Očigledno nas, prema najavama i ministra finansija i guvernera NBS, očekuje još jedan u kome će verovatno doći do porasta stope PDV ili dodatnog oporezivanja zarada i jasno je da će to samo dodatno oterati privatni sektor u sivu ekonomiju, a da će rast nezaposlenosti dodatno obarati prihode od PDV i poreza na zarade. Prošle godine, ako se baziramo samo na ovaj podatak, naplata PDV i poreza na promet iznosila je 302 milijarde dinara, a budžetom za 2009 godinu je planirana naplata u iznosu od 338 milijardi dinara, a rebalansom je očekivani iznos naplate vraćen na prošlogodišnji nivo. Uz relativno neke velike mesečne oscilacije, doprinosima zaposlenih se do oktobra prošle godine pokrivalo oko dve trećine fonda penzija i to je ono što može da se pojavi kao dodatni problem u celoj ovoj priči, jeste da se udeo doprinosa od novembra smanjuje na polovinu, a da se potreba da se transferom iz budžeta Republike Srbije pokrije razlika između doprinosa zaposlenih i iznosa penzija povećala za 50%, odnosno sa 33% na 50 procentnih poena. Primera ima mnogo, ali očigledno je da je vremena malo za tako nešto i da je nužna reforma kompletnog srpskog poreskog i monetarnog sistema, da to zahteva vreme, ali da se neke mere moraju preduzeti već odmah, ukoliko država želi da zaštiti i građane i privredu, ali ne od tržišta i zakona koji se donose, već od antitržišne samovolje domaćih monopola koji je prisutan. Hvala. [[Aplauz.]]
Hvala. Reč ima narodni poslanik gospođa Vjerica Radeta. Imate 13 minuta i 20 sekundi na raspolaganju. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ne bih da trošim vreme da objašnjavam koliko je poslovnički bilo nemoguće spojiti ove tačke dnevnog reda koje su danas spojene u jedinstvenu raspravu, ali jasno je da vi ovo niste učinili slučajno. Ovo je urađeno zbog pretpostavke da će među ovim tačkama dnevnog reda najveću pažnju narodnih poslanika privući budžetski sistem i vidite da su svi narodni poslanici, iz svih poslaničkih grupa, koji su učestvovali u radu, govorili uglavnom o Predlogu zakona o budžetskom sistemu. Trebalo je da Predlog zakona o dopuni Zakona o radu prođe bez ijedne javno izgovorene rečenice, zato što ovaj predlog zakona, ovaj jedan jedini član koji se menja, nije ono što ste vi pokušali da nam predstavite i u obrazloženju ovog zakona i u javnosti kada se pominje izmena Zakona o radu. Ekonomska kriza i socijalna beda u kojoj se Srbija danas nalazi posledica su pre svega loše i kriminalne privatizacije i loših zakona o radu, svih Dosovih zakona od 2000. godine do dana današnjeg. Vi, gospodine ministre, najbolje znate, vrlo često u medijima, čini se, iskreno govorite o vašim utiscima sa raznih sastanaka i razgovora sa građanima Srbije koji su ostali bez posla, koji rade a ne primaju platu, koje su novi poslodavci isterali sa posla, koji rade za plate od kojih ne može da se živi. I, verujte, gospodine Ljajiću, mnogo lakše biste obavljali svoju sadašnju funkciju da ste se opredelili da Narodnoj skupštini predložite jedan dobar, pravičan zakon o radu. SRS, naša poslanička grupa, vrlo je otvoreno i jasno komentarisala sve predloge zakona o radu, govorimo o predlozima od 2000. godine do dana današnjeg, od onog zakona koji je izglasan bez postojanja skupštinske većine. Treba li da podsećam na gospodina Novakovića koji je iz Soluna glasao na daljinski za zakon o radu, taj prvi Dosov zakon?! Na tekst zakona o radu u vreme vašeg prethodnika, glasanjem za amandmane, svi poslanici opozicije su glasali za sve amandmane, tada zakon nije prošao u tekstu koji je Vlada predložila, ali deo te tadašnje opozicije danas je vlast. Interesantno je da im danas valja taj zakon protiv kojeg su bili nekad, na isti način, kao i poslanici SRS što su glasali. To je način funkcionisanja svih dosadašnjih vlada i odgovornost je ne samo ove vlade, nego svih dosadašnjih vlada zašto se nikada niste opredelili da nama predložite da Parlament donese jedan sveobuhvatan zakon, koji bi obuhvatio sve ono što su zaista problemi i zaposlenih i poslodavaca na način da zakon bude, koliko je god to moguće, jednako dobar i poslodavcima i zaposlenima. Svi dosadašnji zakoni o radu od 2000. godine isključivo su vodili računa o poslodavcima i vi to, takođe, vidite, gospodine ministre, u vašem svakodnevnom poslu. Teško da to može da se sazna u kabinetu. S obzirom na to da vi dobar deo svoga posla obavljate na terenu, vidimo to u medijima, tamo se sigurno ljudi ne libe da vam kažu mnogo više od onoga što vam mi, odnosno što vidimo i čujemo u medijima. I vi znate, sasvim izvesno, koji su to sve problemi ovog zakona, i kako bi dobar zakon o radu mogao značajno da pomogne desetinama ili stotinama hiljada građana Srbije koji su od 2000. godine zbog loše politike u oblasti privatizacije i u oblasti rada i zapošljavanja, koji su doveli toliki broj građana na ivicu egzistencije. Ja ću da prokomentarišem, onoliko koliko mi vreme dozvoljava, jedan broj članova Zakona o radu da bih vam skrenula pažnju na nešto što je i obaveza vašeg ministarstva i vas kao ministra, i što bi možda dovelo do toga da vam stvarno padne na pamet – da predložite nov zakon o radu. Ovo igranje sa izmenama jednog člana, opet, da biste udovoljili poslodavcima, u dobrom delu tajkunima, to nije dobro. To nije dobro, jer se vi predstavljate kao socijalno odgovorna Vlada. Socijalno odgovorna vlada mora da vodi računa o svakom građaninu Srbije. Vi niti ste socijalna, niti ste odgovorna, vi ste loša, neodgovorna i štetočinska Vlada, za sve građane Srbije, odnosno za ogromnu većinu građana Srbije i u svakom segmentu društva, pa tako i u ovoj oblasti koja je u nadležnosti vašeg ministarstva, gospodine Ljajiću! Podsetila bih na član 12. Zakona o radu koji u stavu 1. kaže – da zaposleni ima pravo na odgovarajuću zaradu, bezbednost i zaštitu života i zdravlja na radu, zdravstvenu zaštitu, zaštitu ličnog integriteta i druga prava u slučaju bolesti, smanjenja ili gubitka radne sposobnosti i starosti, materijalno obezbeđenje za vreme privremene nezaposlenosti, kao i pravo na druge oblike zaštite u skladu sa Zakonom i opštim aktom. Dobro znate, a znaju i građani Srbije, da ogroman broj zaposlenih nema ono što mu predviđa član 12. Predloga ovog zakona, opet zbog činjenice – da je zakon loš i da u kaznenim odredbama ne fali dlaka s glave onome ko drži zaposlene više meseci ili više godina, pri čemu im ne isplaćuje platu, a da im ne uplaćuje obaveze prema socijalnom ili penzionom osiguranju. Pa se i država upustila u to, u prethodnom sazivu Vlade, da iz sredstava budžeta isplati razliku, odnosno onaj deo koji nisu isplatili poslodavci, pa opet taj posao nije završen i opet imamo situaciju sada više ne samo kod poslodavaca iz privatnog sektora. Evo, čuli ste, da li to beše sinoć ili preksinoć, predsednik jedne opštine u Srbiji kaže – da opština, lokalna samouprava koja se finansira iz budžeta uspeva da isplati samo zarade zaposlenima, a o isplatama doprinosa, socijalnom i penzijskom, kaže da nema ni govora zbog umanjenog transfera od strane Ministarstva, odnosno Vlade Republike Srbije prema lokalnim samoupravama. Dakle, pomenula sam član 12. da bih vam skrenula pažnju da kao ministar obezbedite primenu člana 12. Predloga ovog zakona, jer će biti mnogo manje problema, pre svega kod građana Srbije, a i vama će biti lakše u vašem ministarstvu. Član 14. kaže da se ugovorom o radu ili odlukom poslodavca može utvrditi učešće zaposlenog u dobiti ostvarenoj u poslovnoj godini, u skladu sa zakonom i opštim aktom. Upozoravali smo i kada je donošen ovaj zakon i svaki put kada se bilo koji zakon donosi. Zakon ne sme da sadrži reč "može". Zakon mora da kažeda se nešto ''mora'' ili ''ne mora'', da nešto ''jeste'' ili ''nije''. Svaki put kada je u pitanju "može", to se zloupotrebljava. Evo, recite koji to poslodavac koristi, odnosno primenjuje član 14? Sigurna sam nijedan ili vrlo mali broj poslodavaca, zato što ih zakonom niste na to obavezali. Kao, zakon je rekao "može", a vi ga prepuštate na savest tajkunima koji drže monopol po Srbiji u svim oblastima ili u većini. Obaveze poslodavaca, iz člana 16. su, recimo, u stavu 1, u tački 1) da zaposlenom za rad isplati zaradu u skladu sa Zakonom ili tačka 4) da zaposlenom obezbedi obavljanje poslova utvrđenim ugovorom o radu. Kada biste primenjivali, odnosno naterali poslodavce da primenjuju ove dve tačke člana 16, onda ne bi bilo potrebe za izmenom, odnosno dopunom Zakona, kako ste nam to danas predložili. Član 76. Zakona govori o naknadi štete – ako krivicom poslodavca zaposleni ne koristi godišnji odmor ima pravo na naknadu štete u visini prosečne zarade u prethodna tri meseca, utvrđene opštim aktom i ugovorom o radu. I ovaj član sam pročitala zato što je vrlo blizak ovom članu čiju izmenu vi predviđate. Zašto se ne primenjuje i u slučaju člana 116. ovo što je predviđeno članom 76? Član 112. kaže – da se minimalna zarada utvrđuje odlukom Socijalno-ekonomskog saveta za teritoriju Republike Srbije. Ako Socijalno-savet ne donese odluku o roku od 10 dana onda odluku o minimalnoj zaradi donosi Vlada. Ovo citiram da bi skrenula pažnju i podsetila na vreme kada je donošen ovaj zakon i kada smo govorili mi, srpski radikali, da ovaj Socijalno-ekonomski savet ne treba da se formira i da ne treba da preuzme ingerencije Vlade. Vi sami ovde tretirate to, zapravo, da oni mogu, ali ne moraju da rade svoj posao, a ako ga ne rade – onda će to da uradi Vlada, što u stvari Vlada i treba da radi. Mislila sam da citiram i poglavlje koje se odnosi na potraživanja zaposlenih u slučaju stečajnog postupka, zato što je to izuzetno aktuelno u ovom periodu kada se stotinama preduzeća preti stečajem i kada veliki broj zaposlenih ostaje bez posla, ostaje bez zarade, ostaje bez penzionog i socijalnog osiguranja, ostaje bez zdravstvenog osiguranja., što je neverovatno, ali se, nažalost, dešava u državi Srbiji. Pomenuću samo jedan slučaj: pre dva dana žena iz komšiluka mi kaže da su, na Birou, u Agenciji za zapošljavanje ubeležili u njenu radnu knjižicu da više nema prinadležnosti koje prima, jer je dobila posao. Žena nije dobila posao, to je način da vi pripremate statističke podatke, već su joj rekli da dođe za nekoliko dana da se ponovo prijavi toj agenciji. Dakle, manipulišete i životima ljudi, i radnim mestima, i statističkim podacima. Gospodine ministre, vi povremeno iskreno nastupate kada govorite o problemima zaposlenih i o problemima onog dela građana Srbije koji je u nadležnosti vašeg ministarstva, ali znate, i to je varka. Lepo zvuči ono što kažete, ali ne preduzimate ništa da se promeni takvo stanje, a možete, bez obzira na ekonomsku situaciju – vaše ministarstvo i vi lično možete, evo pre svega izmenom Zakona ili donošenjem novog zakona o radu, ali ne na ovaj način. (Predsedavajući: Ja bih se zahvalio.) Član 116, vidim da ističe vreme, ali mi dozvolite samo jednu rečenicu, gospodine predsedavajući, u vezi ovog člana, jer član 116. je, čiju izmenu predviđate, komentarisaću kada budemo govorili o pojedinostima, takođe, jedna velika zabluda koja će dovesti veliki broj građana na neodređeno vreme, uz vašu saglasnost, gospodine Ljajiću, u situaciju da rade za plate koje su daleko ispod minimalca i da neće moći da prehrane porodicu. Hvala. [[Aplauz.]]
Zahvaljujem. Reč ima ministar, gospodin Rasim Ljajić.
Prvo bih morao da kažem ono u čemu se slažem sa gospođom Radetom bez ikakve sumnje, a to je da bi bolje bilo da donesemo novi zakon o radu, to je nesumnjivo bolje rešenje od izmena i dopuna ovog zakona. Složiću se i sa vama da ovo nije najbolji zakon. Naprotiv, ja imam više zamerki od onih koje ste vi izneli. Vi ste tada bili u Parlamentu – taj zakon je proizvod jednog političkog kompromisa koji se dogodio u tom trenutku i ja neću ulaziti u to. Nažalost, u ovom trenutku nemamo saglasnost socijalnih partnera oko izmena, odnosno donošenja novog zakona o radu, a potpuno je neracionalno da ulazimo u proceduru a da tu saglasnost ne obezbedimo, najpre sa sindikatima i sa poslodavcima, a s obzirom na važnost ovog zakona mislim da je potrebna što veća saglasnost, odnosno što širi konsenzus poslaničkih grupa u ovom parlamentu. Priznaćete da nije realno u ovom trenutku očekivati da tu saglasnost postignemo s obzirom na različite stavove, s jedne strane, sindikata i poslodavaca, a ono što će Ministarstvo uraditi, s druge strane, pripremiće radnu verziju tog zakona na jesen koja će ući u javnu raspravu. Spremni smo da u razgovoru sa poslaničkim grupama dođemo do što šireg stepena saglasnosti oko donošenja tog zakona. Ono u čemu se ne mogu složiti sa vama je da je ova izmena zapravo udovoljavanje tajkunima. Osnovna svrha donošenja ove izmene jeste da omogućimo da se očuva neko radno mesto. Naravno da se ovim izmenama neće rešiti problemi koje imamo u privredi, neće rešiti problemi koje imamo sa nelikvidnošću naše privrede, da se neće zaštititi svi radnici i neće rešiti tehnološki viškovi u mnogim preduzećima, ali ćemo omogućiti da bar u pojedinim firmama kroz smanjenje troškova u poslovanju zaštitimo neka radna mesta i osnovni smisao donošenja ovog zakona jeste očuvanje radnih mesta, a ne zaštita tajkuna.
Reč ima gospodin Velimir Ilić. (Vjerica Radeta, s mesta: Imam pravo na repliku. Bilo bi korektno da mi date tri minuta da repliciram ministru.) Hvala na razumevanju, gospodine Iliću. Reč ima gospođa Radeta.
Hvala lepo. Gospodine ministre, iskoristiću ovo pravo na repliku, upravo da objasnim ono što malopre nisam stigla pa ne znam kako ste vi zaključili šta sam htela da kažem vezano za dopunu ovog zakona. Predvideli ste da se članom 116. doda novi stav koji kaže d, ''izuzetno, u slučaju prekida rada, odnosno smanjenja obima rada koje zahteva duže odsustvo, poslodavac može, uz prethodnu saglasnost ministra, uputiti zaposlenog na odsustvo duže od 45 radnih dana, uz naknadu zarade iz stava 1. ovog člana.'' A stav 1. ovog člana kaže da zaposleni ima pravo na naknadu zarade najmanju u visini 60% prosečne zarade u prethodna tri meseca, s tim da ne može biti manja od minimalne zarade utvrđene u skladu sa ovim zakonom, za vreme prekida rada, do kojeg je došlo bez krivice zaposlenog, najduže 45 radnih dana u kalendarskoj godini. Floskula je, gospodine Ljajiću, i ovo što ste vi sada rekli i što je promovisao kao visokoumno Boris Tadić – da svi treba da čuvamo radna mesta. Naravno, ali država treba da omogući nova radna mesta. Država treba da zaštiti zaposlene od gubitka posla, ovaj član i jeste namenjen poslodavcima, jer vi sad bez ograničenja dozvoljavate poslodavcima da, kao, ima firmu, da pošalje ljude na prinudni odmor, da im isplaćuje 60% ionako jadne i bedne plate. Dobro znate da desetine hiljada zaposlenih u Miškovićevim mini i maksi marketima imaju platu ispod ''minimalca'', da je tamo osnovna plata nešto manje od 15 hiljada dinara, pa sa minulim radom neko stigne do 16, 17, 18, a minimalna zarada je u Srbiji oko 17 hiljada, plus obavezan dodatak za topli obrok, to iznosi oko 21 hiljadu dinara. Objasnite mi da ne štitite tajkune i da ne štitite poslodavca. Na ovaj način ćete omogućiti i Miškoviću i ostalima koji imaju zaposlene da mogu da ih upute zato što im se ne isplati, da možda, u nekom periodu, zbog slabe kupovne moći stanovništva zatvori ili da izda neku prodavnicu ili neki mini market, nekom za dobre pare, da te zaposlene uputi na neodređeno vreme, uz vašu saglasnost, jer tako ste predvideli ovim zakonom [[Predsedavajući: Vreme predviđeno za repliku je isteklo. Zahvaljujem vam se.]] Hvala. [[Aplauz.]]
Reč ima gospodin Velimir Ilić. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, danas smo imali ova četiri veoma važna zakona i očekivali smo jednu ozbiljnost. Videli ste, malo je odsedela ministarka finansija pa joj je dosadilo i ona je napustila, sala je prazna, poslanike vladajuće koalicije to ne interesuje. Žalosno je kad govori ministar iz vladajuće koalicije da je prisutno desetak narodnih poslanika, jer treba da čuju neke važne stvari o zakonu koji će možda sutra ostaviti desetine hiljada ljudi bez posla ili će ih dovesti u jednu tešku situaciju. Da li to ide na ruku poslodavcu ili zaposlenima, videćemo, ali vi serijski usvajate ove zakone. Za sledeću sednicu ste spremili set zakona, sve ćete to da objedinite, nema veze što se ovde raspravlja o zakonu o budžetskom sistemu, zakonu o radu, sve to može zajedno, kredit, sve u jednu gomilu, da biste to završili što pre, i da bi u svom ekspozeu posle godinu dana rada Vlada premijer izašao i rekao da su najveći uspesi Vlade – 170 zakona u Parlamentu, 250 zakona prošlo proceduru Vlade. Drugi najveći uspeh Vlade – uveli smo elektronske sednice, što se to neki ranije nisu setili. To je veoma važno za Srbiju. Naravno, rekao je i beli šengen da je veoma važan. Međutim, šta ćemo mi imati, šta će država imati od belog šengena, šta će građani Srbije imati od belog šengena, kad siromaštvo gospodari?! Očekivao sam da premijer raspravlja o ozbiljnim temama u svom ekspozeu o godišnjici rada Vlade. Mi sada imamo jedan neodrživ sistem u državi, imamo ispod milion zaposlenih radnika, imamo ispod dva miliona izdržavanih lica, to su penzioneri, invalidi, raznorazne vrste izdržavanih lica i imamo oko milion ljudi koji nešto rade. Od toga maltene pola u administrativnim poslovima, u javnim preduzećima itd. To stanje, a sa milion ljudi koji čekaju posao, a posla nema, nove firme se ne prave, ne otvaraju, to stanje je katastrofalno, o tom stanju treba raspravljati. Kako prevazići da zaposleni, bez obzira šta radi, prima platu 12 hiljada, 15 hiljada, a imamo i one o kojima smo nekad raspravljali koji primaju milione mesečno. Ti zaposleni imaju trojicu na grbači onih koji čekaju neka primanja. To stanje je katastrofalno i onaj ko bi rešio te probleme, oni ne mogu naravno odjednom, mora da počne to rešavanje. Međutim, tog rešavanja danas nema. Videli ste da smo se od Nove godine do danas mi zadužili četiri milijarde evra. Znate šta znači ubrizgati u jednu državu četiri milijarde evra, od toga tri milijarde bez ovog parlamenta?! Evo, sad se najavljuje kod Svetske banke, danas se valjda potpisuje još 388 miliona za koridore. Ali, ova država kad tolika zaduženja dobije treba da procveta, da krene, da ima jednu uzlaznu putanju, a ona tone sve niže i niže! To je problem ove države, kako puniti budžet? Da li se puni budžet? Kako može da se puni budžet ako ne radi jedan ''Bor'', jedan ''Majdanpek'', jedan ''Magnohrom'', ako ne rade ''Vagoni'', ne radi ''Viskoza'', ne radi tamo cela ''Rakovica'', već su na nju svi zaboravili, godinama ne radi, problemi gde god hoćete. Gospodin Ljajić, lepo je to, ode, obeća ljudima, kaže im da će nešto preduzeti, ali ne može da se preduzme, nema odakle, na koji način. A, mi, svakog dana od vas iz vladajuće koalicije doživimo neki novi problem pod firmom evropskih integracija. Vi ste uveli, evo na prošloj sednici, pet hiljada novih administrativnih mesta, statistički regioni, to je toliko važno za Srbiju, ali, tobože zahteva EU. Pa ste uveli ovu komunalnu policiju, pa sve to povlači novu administraciju, nove troškove, nove izdatke, a nema novih zapošljavanja, novih radnih mesta. Ova veoma važna tema, kako opstati gde nema punjenja budžeta, možda ministarku i ne interesuje, ona ima preča posla, i ona se predala, sedi i sluša Mirka Cvetkovića koji dođe i da svoj ekspoze. Umalo ne rekoh Mirka Marijanovića, Bog da mu dušu prosti, i možda je tad bilo ozbiljnije i bolje, jer ja sam bio poslanik od 1993. godine i nikad nije bilo ovakvog parlamenta! Nema ljudi, nema poslanika, nikog ne interesuje! Evo, deli ko šta stigne i kako stigne, obećava kako hoće i kome hoće. Ne znam više šta da se radi, dolazimo u jednu totalno bezizlaznu situaciju! Zato, gospodo iz vladajuće koalicije, časno je dati izbore. Mi prvi put kada smo na Vladi imali problem, svađu, raspustili smo Vladu i rekli – imate izbore. Ne može se mrcvariti narod! Šta je cilj vladajuće koalicije? To gospodin Ljajić zna. Osnovno pravilo je da zaposli radno sposobno stanovništvo, da stvori uslove za rad i onaj ko prima platu da preživi sa svojom porodicom. Kako to može kod vas da se ostvari? Ovde će opet hiljade ljudi ostati bez posla. Dali ste velika obećanja na izborima, velika obećanja: 200 hiljada radnih mesta, dolazi ''Mercedes'', ''Folksvagen'', ''Fijat''! Najveće gradilište u Evropi, autoputevi, sve kreće! Gospodo, pored moje kuće, da li je to inat ili ne znam, od proleća se radi 600 metara puta, od kraja sezone do sada. Naselje se uguši od prašine, rupe su dostigle dubinu od preko 30 centimetara. Jadni putari sede i kažu: ''Mi nemamo za naftu, ministre bivši, nemamo naftu da upalimo mašine, radićemo ručno zbog vas, a mi gutamo prašinu'' Niko ne može da otvori prozor celo leto, gospodo, džaba prazne priče. Gde su vam gradilišta? Sve ste umrtvili, ukočili, sve je stalo, građevinarstvo je stalo, ne prodaju se stanovi. Sve je stalo. Poljoprivreda u katastrofi. Kilogram višnje je 12 dinara. Da li ste vi normalan svet?! Mleko, kada sam bio ministar, bilo je 34 dinara, a sada je 15, 16, 17, neće ga niko! Meso, uvoznički lobi cveta! Održavate veštački kurs dinara i dajete milijarde da bi uvoznički lobi radio svoj posao. On gospodari zemljom! Tajkuni prave preduzeća, ponovo ulaze u sisteme! Nova preduzeća se osnivaju – tajkunska! Rade svoje poslove. Nemojte jedan dan da vam izađem ovde sa spiskom i treba da se stidite, gospodo, iz vladajuće koalicije!! Ovde vam sedi predsednik Administrativnog odbora koji nam umanjuje dnevnice, štedi gde god stigne. I u redu i neka bude tako, ne morate ništa da nam plaćate, nemojte ni platu da nam dajete, ništa! Ali gospodin Vlada vodi akciju sada – borba protiv raka. Bilbordi su osvanuli po celoj Srbiji. Gospodin je vlasnik bilborda, gospodin predsednik Administrativnog odbora. I džabe je to montirao u putnom zemljištu, zato putari nemaju hleba da jedu! I kažete – što se nervirate?! Pa, ovo je žalosno! Ovo je tuga! Ovo nikada tužnije i žalosnije nije bilo! Vas ne interesuje, doći ćete na dan glasanja, glasaćete šta god da vam kažu. U načelnoj raspravi petnaest zakona, o poljoprivredi, za prepodne četiri zakona, sve to ide, budžetski sistem. Da je sreće, ovde mesec dana da bijemo bitku o tome i da postavimo temelje jedne normalne države. Ova država se urušava, nema je! Neki dan je jedan govorio na ''Palmi plus'', neću ime da mu pominjem sada, kaže – mi jedva čekamo ove evropske integracije, jer onda nema ništa, onda će se granice skloniti, onda ćemo moći da radimo šta hoćemo, a Brisel je mesto gde će se odlučivati. Srpski parlament je mesto gde će se odlučivati!! To morate da shvatite, inače idite kući, što sedite ovde i šta tražite u Parlamentu! Kakva ste vi vladajuća koalicija? Imate li posao za narod? Imate li otkup? Šta to mi možemo da izvezemo u tu EU? Gde su vam tržišta gospodo?! Koje proizvode možemo da izvezemo?! Malo ove pšenice koju za bagatelu otkupite i malinu. Da li je to budućnost Srbije? Gde su banke? Čije su banke danas? Koliko se ubira u bankama sredstava? Ko odnosi taj novac?! Zašto te banke ne investiraju u naše poslove?! I ovo sa putarima je jedna velika igranka! Gospodo, nismo mi ludi, pa ne shvatamo. Vi nemate pare za život i funkcionisanje države. Skidate novac preko Nacionalnog investicionog plana, zato ste uveli Ministarstvo za Nacionalni investicioni plan. Skidate novac sa zapošljavanja i investicija novih radnih mesta i plaćate penzije i ostale plate budžetskim korisnicima. A ne plaćate onima što je u budžetu predviđeno, dug putara je zbog toga što Vlada budžetski nije poštovala zakon – i nije plaćala godinama ono što je trebalo da se plati! Onda puštate putare da se zadužuju i jedan dan će da se uguše. Ugušiše se, vi ih zadužujete, dajete im kredite da bi platili,da bi preživeli i da bi opstali. Ali, oni ne mogu to da nadoknade, oni će da puknu, sistem puca, totalno! Zašto? Evo, dozvolite im kredit, a ne plaćate ništa. Kalanovićka sedam milijardi iz NIP nije platila ovih zadnjih meseci, gospodo, i to će doći neki kredit, pa ćemo ih zadužiti i reći – evo, vi sami se zadužite, samo da ih skinemo sa budžeta, investicije sa budžeta, a vi znate da je trebalo da sredstva iz NIP idu u nove firme, u nova zapošljavanja u nova radna mesta i u nove investicije! Potrošene su pare! Nije bilo investicija! Nisu urađeni koridori. Zašto? Nije imalo ni za projekte, ja to znam, ni za eksproprijaciju, ni za šta, jer je nenamenski potrošeno tamo gde je trebalo! A sećam se kako je to Dinkić radio, mangupski! Prebaci nama dva meseca pred rebalans 100 miliona evra i kaže, gospodo, evo, dajte projekte. Mi svi navalimo sa projektima i ne stignemo, kraj budžetske godine, i to ne može dalje da se vrati u NIP, nego se prelije u budžetsku rezervu i polako počinje da se krcka, Ministarstvo finansija raspolaže! To su stari štosovi, koje mi ovde gledamo. Kalanovićka – koliko je dala putarima, zašto se ne plaćaju poslovi, zašto još ''Obilaznica'' oko Beograda nije plaćena? Svi ste se slikali tamo. Radio sam 90% ''Obilaznice'', a vi kada je trebalo ceh da platite – niste platili. Ne plaćate sada ništa! Ne plaćate za izradu onih vitalnih funkcija države. I sve to ide od duga, jer ste ukapirali da EU i Svetska banka daju samo za investicije, a prvenstveno za puteve I, onda velite – daj njima da skinemo, tako je Dinkić skinuo pet milijardi u jednom budžetu, pa je sledeće godine skinuo šest milijardi. Pa, to su ti dugovi. Pa je preneo budžetskog korisnika u javno preduzeće sa dugom od 10,2 milijardi dinara i rekao je da će to razdužiti u roku od tri meseca i do danas nije razduženo. E, to su ti dugovi i niko tamo nije bio lopov, nego tamo nije imalo dinara, kao što i sada nema i neće ga ni biti, jer je ovo nedomaćinsko poslovanje u državi! Vi ste uradili državni udar u ovoj Srbiji, vi ste od jedne parlamentarne države napravili, od jednog parlamentarnog sistema napravili jedan predsednički sistem! Vama je kapa predsednik. Šta god pitam ljude iz Vlade da li može da se završi, kažu – vidi s Borisom i njegovim Kabinetom. Gospodo, šta vi radite u Vladi? Zato i ne dolazite na sednice, zato vas i nema, zato što ništa i ne odlučujete. Stigne vam šta treba da izglasate, evo, ovi ovde poslanici isto dobiju šta da izglasaju. Šef grupe vam ne dolazi već danima ovde, nema potrebu. Ovo je nešto prolazno gde se to na dan za glasanje pojavite, završite posao, izglasate čudo zakona i onda izađe Mirko i kaže – 170 zakona smo usvojili, za godinu dana. Pa, koja je to ozbiljna država koja za godinu dana usvoji 180 ključnih zakona? Pa, koliko ima radnih dana, koliko zakona dnevno usvajate? Pa, to su važni zakoni, da li ste normalni ljudi? Gde su vam granice, ne znate još, a usvajate sve zakone?! Nemojte se ljutiti, nemojte dobacivati, voleo bih da ste sposobni da uljudite ovu državu. Imate priliku, ali ne znate, gospodo, i niste ni zainteresovani i to vas ne interesuje. Ova država se vodi iz nekih drugih centara. Odnekud se vodi, neko je vodi. Ko, ne znam, moramo da pitamo nekog. Ko je ovde glavni kapo u Srbiji i ko drži ceo ovaj sistem? Šta smo mi ovde – srpski parlament? Kakva je institucija srpskog parlamenta, kakva je uloga ove najviše srpske institucije? Koja je njena uloga i da li ona uopšte ima neku ulogu ili služi za potkusur da nam ovde donesete neke kredite koje ste već potpisali, evo, danas već potpisujete, sve završite i onda dođete nama, naravno, skupićete većinu, to ćeteizglasati i proći će onako kako će proći. Očekivao sam da premijer priča o 69.000 firmi koje su na ivici stečaja, u blokadi, da pričate o problemima koji su danas nastali u državi, da je 100.000 ljudi izgubilo socijalno. Kakva borba protiv raka?! Da li verujete – u čačanskoj bolnici je javašluk totalni, žao mi je što direktor nije tu, otišao sam da uzmem svoje dete da ga lečim u Beogradu, i onaj me drži pola sata, neće da me pusti, drži fiskalnu kasu. Dok ne platite 50 dinara ulazak u bolnicu, 50 dinara čovek kuca, ne možete da nađete zbunili ste se, dotrčite u trenerci, bosi i ne možete da nađete 50 dinara, a on kaže – ne smem da vas pustim, kamera snima. Ljudi moji, zar da uđete u bolnicu da spasite nekom život morate da platite fiskalni račun na kasi portiru 50 dinara? To nije bilo od kako je ''svinjče rep iskrivilo'', gospodo iz Vlade. Znate li vi kada je ''svinjče rep iskrivilo''? E, od tada do danas to nije bilo! A, to je danas, gospodo, i to je katastrofa u ovoj državi. I moramo nešto preduzeti da ovu državu sačuvamo. Pričate ovde – svi su tehnološki višak, evo, slušao sam sada izlaganje o tehnološkom višku. Pa, mi na ovolikoj teritoriji imamo samo nepunih osam miliona građana. Videli ste, Kinezi, kojima ste predali pre neki dan da budu domaćini ''Univerzijade'' imaju jedan grad od osam miliona, jedan grad! A ovoliki prostor, Srbija prazna, ne znate da je organizujete. Jedan seljak on bi radio, ali nema kome da proda, ne zna šta će, ne zna kud će. Zasadi višnju jer ste vi forsirali, sećam se, Dulićka i ostali. On sad uzeo motorku i reže! Pre je rezao šljivu, sada je povadio malinu! Šta da radimo, ne znamo ni mi, ni kud da se 'devamo, što kažu! Da li ovde može neko normalan da ovu državu povede nekim normalnim putem? Biće teško, ponavljam, ali realno izađite da ovaj parlament raspravlja o problemima, da ove probleme počnemo rešavati, ako možemo, ako imamo snage, ako nemamo, svi da se sklonimo u paketu, pa neka dođu neki novi ljudi koji će znati i naći rešenja! Svi se uljuškali u ovoj politici i sede. I, svi dođu. Nekima ovde treba dva štapa da uđu. Dođu na pet minuta, bocnu karticu i odu, mahnu, malo popričaju, ''udare kez'' i odoše kući. A, neki su ušli u Vladu da bi se sahranili u Aleji velikana, jer će biti besplatno, čoveku, u Aleji velikana će lepo da bude, sve fino, generacije će gledati. Pa, to nijejedan normalan svet. Molim vas lepo, razmislite o onome što radite. Donosite Zakon o informisanju da ne možemo da kažemo ono što treba da vam kažemo, da ne smemo ništa da vam kažemo, da moramo da zaštitimo Dinkića i da ga uramimo. Ljudi, on je sahranio srpsku privredu! Da li je u istoriji ozbiljne države nekad bio ministar privrede ''asistenčić'' sa nekog fakulteta koji u godinama nije uspeo da bude ni docent, ništa, ni da doktorira, ni da završi, a bavi se naukom, a vi mu dali celu privredu i regionalni razvoj, turizam i privatizaciju, dali ste mu još da bude glavni i u infrastrukturi i svugde, šta mu sve niste dali. Vidite da je to štetočina, ljudi?! Pričam vam to iz najboljih namera. Nemojte da se ljutite na mene. Nekad sam možda i emotivan. Duša me boli zbog ove Srbije! Nemojte meni pričati o demokratiji. Ceo život sam se borio za nju. I umalo i glavom nisam platio tu moju borbu za demokratiju, više puta. E, šta je sad kod vas demokratija? Ovo demokratija, ovakav parlament, ovakve rasprave, ovoliko brdo zakona koji se usvajaju dnevno – to nije budućnost Srbije! Ja vas pozdravljam, i gospodo iz vladajuće koalicije, urazumite se! Ovo ne vodi na dobro, ovo prelivanje iz javnih preduzeća, povećavanje plata, to je provaljen sistem...
Zahvaljujem, gospodine Iliću. Vreme je isteklo, a demokratija je striktno pridržavanje pravila. Zahvaljujem. Da li još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 93. Poslovnika želi reč? (Ne.) Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih, niti se iko više javlja za reč, zaključujem zajednički načelni pretres o: Predlogu zakona o budžetskom sistemu, Predlogu zakona o izmenama i dopunama Zakona o republičkim administrativnim taksama, Predlogu zakona o davanju garancije Republike Srbije u korist "Marfin banka" a.d. Beograd po zaduženju Javnog preduzeća "Putevi Srbije" i Predlogu zakona o dopuni Zakona o radu. Poštujući rok iz člana 142. stav 4. Poslovnika, raspravu u pojedinostima zakazujem za sredu, u 10.00 časova, 15. jula 2009. godine. Zahvaljujem na saradnji i do viđenja.