Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, reklamiram član 81. u kome se kaže da Narodna skupština počinje sa radom u 10,00 časova. Evo, sada je 11,15. Takođe je predviđena pauza od jednog sata, od 14,00 do 15,00 časova. Nikada pre 16,00 časova nismo počeli rad. Predsednik Skupštine treba da nam kaže zašto kasnimo svakog dana, u proseku izgubimo dva i po sata. Stranka srpskog jedinstva dolazi na vreme i mi ćemo u narednom periodu biti ovde u 10,00, čekaćemo 15 minuta, ukoliko sednica ne počne mi ćemo izaći iz sale i nećemo ući sve dok se ne obezbedi kvorum. Isto tako ćemo raditi i za vreme pauze. Doći ćemo u 15,00 časova, ubaciti naše kartice i čekati do 15,15. Ovo je sramota da svake nedelje gubimo po jedan radni dan. Neko treba da snosi odgovornost. To je velika cifra u parama, kada se preračuna broj dana koji smo izgubili od početka rada ove nove sednice. Hvala.
Hvala. Samo mogu da kažem da pozivam i ostale narodne poslanike da dolaze na vreme. Isto tako moram da kažem da se nigde u svetu, ni u jednom parlamentu, ne počinje tačno na vreme zato što ovo nije fabrika, postoji i rad odbora. U drugim parlamentima imate poseban dan određen za rad odbora, postoji rad poslaničkih grupa, druge aktivnosti, političke konsultacije; dakle, ovo se ne može meriti sa radom neke fabrike. Ipak je ovo potpuno druga vrsta rada. (Marković, sa mesta - stavite na glasanje da je prekršen član 81.) Da je povređen? Ne kršim ja, svakog dana sam ovde u Skupštini pre 10,00 sati. Ne mogu da stavim predlog da kršim Poslovnik. Stavljam na glasanje predlog da narodni poslanici krše član 81. Poslovnika Narodne skupštine. Za 42, protiv 22, uzdržan jedan, nije glasalo 94, od ukupno 159 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština donela odluku da se ne krši član 81. Poslovnika Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da prisustvuju sledeći narodni poslanici: Stevan Lilić, Miomir Tadić,Zoran Bošković, Golub Rajić, Momčilo Trajković, Stevan Gudurić, Vojislav Došen, Dragoslav Bošković, Boško Ničić, Milan Ernjaković, Srđan Sikimić, Petar Mišić, Sredoje Mihajlov, Miroslav Martić, Dragan Kovačević,Branislav Pomoriški, Nataša Milojević, Branislav Grubački i Branko Gligorić (popodne). Obaveštavam Narodnu skupštinu da su pozvani da sednici prisustvuju predsednik, potpredsednici, ministri i sekretar Vlade Republike Srbije, kao i sekretar Republičog sekretarijata za zakonodavstvo. Takođe, saglasno članovima 83. i 84. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, obaveštavam vas da sam na ovu sednicu pozvala predstavnike Centra za slobodne izbore i demokratiju, predstavnike Stalne konferencije gradova i opština Jugoslavije, predstavnike Studentske unije Srbije, predstavnike Saveza studenata Beograda,studente Studijske grupe za ustavno pravo na Pravnom fakultetu Univerziteta u Beogradu, predstavnike Narodnog pokreta "Otpor", predstavnike Niške studentske asocijacije i predstavnike Studentske federacije. Jedno kratko obaveštenje: 33. sednica Odbora za pravosuđe i upravu održaće se u 14,00 časova u sali I u prizemlju, što dokazuje da Narodna skupština radi i u vreme pauze te da i zbog toga dolazi do zakašnjenja. Prelazimo na 6. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O UNIVERZITETU (pojedinosti) Podsećam vas da smo raspravu o Predlogu zakona o univerzitetu u pojedinostima prekinuli u toku pretresa o amandmanu na član 141, koji su u istovetnom tekstu podneli narodni poslanik prof. dr Velimir Simonović i narodni poslanik Petar Jojić. Da li još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 138. stav 2. Poslovnika, želi reč? Za reč se javio ministar prosvete gospodin Gašo Knežević.
Pošto je dosta burno počela rasprava oko člana 141. i amandmana na taj član, što je na neki način protivno intenciji predlagača zakona, mislim da je potrebno još jednom podsetiti poslanike Skupštine o tome šta je cilj ovog člana i o tome u kojoj meri je retroaktivnost ovde prisutna i najzad o tekstu člana 141, koji je usvojila Vlada i koji je sada sastavni deo zakona, a koji je predložio jedan poslanik, gospodin Predrag Stojanović. Dakle, revidiran je prethodni tekst Vlade. Nešto što se tiče zakonodavne istorije - ovaj tekst koji je predlagač predložio inicijalno je bio, što bi mi pravnici rekli, negativno formulisan. Po tom tekstu svi izbori koji su početi po proceduri koju je predviđao Zakon iz 1998. godine, pa naovamo, automatski su potpadali pod reviziju. To je bio početni stav predlagača. Dakle, početni stav predlagača je negativna pravna formulacija, što je kao posledicu imalo da svi izbori izvršeni od 1998. godine, od stupanja na snagu zakona, pa do promene, potpadaju pod postupak revizije, automatski. U proceduri donošenja zakona, rekao sam, obavili smokonsultacije sa pojedinim poslaničkim grupama. Između ostalih poslaničkih grupa na jednom od sastanaka bili su prisutni predstavnici Socijalističke partije Srbije. Nemojte me držati za reč, tročlana ili četvoročlana delegacija. Tada su oni predložili da iz negativne formulacija pređe u pozitivnu, dakle, da samo na inicijativu određenih lica može da se aktivira postupak revizije. Ministarstvo koje je bilo tvorac ovog zakona smatralo je da je i to dovoljan uslov da bi se zadržao jedan kritički odnos prema proceduri zakona uvedenog 1998. godine i pristalo je na tu formulaciju. Za uzvrat predstavnici Socijalističke partije Srbije, natom sastanku su rekli da će prihvatiti takvu formulaciju, jer im jedino član 141. Zakona bode oči. Posle toga je došao predlog gospodina Predraga Stojanovića, koji je još više pacifizirao član 141. To vam je trenutno stanje stvari. Član 141. je pacifiziran - na inicijativu katedre (a katedra predstavlja najstručnije telo na univerzitetu, na fakultetima) ili dekana koji je zadužen da štiti zakon, ukoliko ona bude prihvaćena od članova nastavno-naučnog veća, kako na kom fakultetu, kako šta postoji, može se pristupiti postupku revizije i to bez obzira kada je izvršen izbor, ukoliko je izvršen po proceduri iz 1998. godine. Dakle, ukoliko je on izvršen bez mišljenja naučno-nastavnog veća. To je jedina intencija. Jedina intencija je da se nastavno-naučno veće pita za nešto za šta se vekovima pitalo. Jedina je to bila intencija i nikome glava neće otpasti. Da je to tačno, ja ću vam dati neke argumente koji su pravni. Odredba člana 141. se ne nalazi u opštem delu zakona, nego u tranzitornim odredbama. Tranzitorne odredbe su vremenski ograničene i zbog toga sama sistematizacija ukazuje na privremeni karakter, ali ne zadovoljavamo se time, nego kažemo da je rok dva meseca. Ukoliko niko ne inicira u roku od dva meseca, stvar je završena. Čovek izabran po proceduri zakona iz 1998. godine ostaje u svome zvanju. Dakle, jedino ako neko inicira otvara se problem. Ako ne inicira, niko nikoga neće, hvala Bogu, dirati, jer je on za nas legitimno izabran, bez obzira što je procedura bila štura, po našemmišljenju, bez obzira na to, ako fakultet ne inicira, ništa se neće dogoditi.
Gospodine ministre, upozoravam vas na prekoračenje vremena.
Izvinjavam se, biću kratak. Izbor se može revidirati samo pro futuro, dakle svi ispiti i sve što je obavljeno ostaje na snazi, nemamo tehničkih problema i, najzad, ispituje se po konkurskim uslovima koji su postojali u momentu raspisanog konkursa. Najzad, odredba (mislim da to niste pažljivo čitali, a ovo je sadašnji predlog zakona i čitam vam odatle) - ukoliko nastavnik i saradnik nisu u postupku preispitivanja izabrani u određeno zvanje. Dakle, ukoliko je revizija primenjena, imaju pravo da ostanu u prethodno stečenom zvanju do isteka izbornog perioda. Nikakvog radikalizma ovde nema, nikakvog revanšizma ovde nema, dajte budimo realni.
Gospodine Jojiću, vi ste imali reč o ovom amandmanu. Niste spomenuti. Da li se još neko javlja za reč oovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman na član 141. koji su u istovetnom tekstu podneli narodni poslanici Velimir Simonović i Petar Jojić. Za 37, protiv 118, uzdržan jedan, nije glasalo 16, ukupno 172 . Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 141. amandman je podneo narodni poslanik Predrag Čanović. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Predrag Čanović.
Poštovani narodni poslanici, poslanička grupa Stranke srpskog jedinstva predlaže da se član 141. u postojećem Predlogu zakona o univerzitetu briše, osim stava 6. Samo da podsetim poslanike, a i širu javnost, da taj član u postojećem Predlogu zakona predviđa retroaktivno preispitivanje svih izbora u viša zvanja, koja su nastala za vreme važećeg Zakona o univerzitu iz 1998. godine. Predlažemo brisanje ovog člana iz više razloga. Prvi i najvažniji razlog je što je taj član 141. protivustavan. Tačno je da po članu 121. stav 2. Ustava Srbije pojedine odredbe mogu imati povratno dejstvo ako je povređen, kako se kaže, opšti interes. Međutim, mi ne vidimo gde je ovde povređen opšti interes. Juče su ovde pominjani postupci jednog ili dva dekana; ne znam, nemam činjenice na osnovu kojih bih mogao da procenjujem postupke tih dekana i ne mogu da dajem nikakav komentar, ali valjda postupci jednog ili dva dekana ne mogu da povrede opšti interes i postupci pojedinaca ne mogu valjda biti razlog da se krši Ustav. Drugo, u osnovi ovog člana leži i revanšizam prema pojedinim dekanima koji su bili u situaciji da sprovode Zakon o univerzitetu iz 1998. godine. Smatramo da zbog pojedinacane bi trebalo unositi nemir u hiljade drugih ljudi koji su zaslužno izabrani u viša zvanja u tom periodu. Treće, Zakon iz 1998. godine je donet u istoj ovoj sali od strane iste ove Narodne skupštine, Narodne skupštine Republike Srbije. Drugo je pitanjeda li je taj zakon bio dobar ili ne? O tome može da se vodi diskusija, ali je to bio zakon. Kao što reče maločas gospodin ministar, obaveza dekana je bila da poštuje zakon. Četvrto, stav 3. ovoga člana amnestira one dekane koji su za vreme Zakona o univerzitetu iz 1998. godine radili protivzakonito. Po našem mišljenju, ne smeju se amnestirati oni koji su radili protivzakonito, a kažnjavati oni koji su radili po tada važećem zakonu. Peto, možda i najvažnije, svi oni nastavnici i saradnici koji su izabrani u više zvanje za vreme Zakona o univerzitetu iz 1998. godine, nisu izabrani u ta viša zvanja doživotno. Svim tim nastavnicima i saradnicima predstoji ponovni izbor, odnosno reizbor. Nekima je već bio, nekima je u toku, nekima će biti za godinu dana. Nije jasno čemu žurba. Ako ti ljudi ne ispunjavaju uslove za izbor u viša zvanja po ovom novom zakonu, jednostavno, neće biti izabrani i molim lepo. Zašto se nekome ovde sada žuri? Prema tome, član 171. nema nikakvog ni ustavnog, ako hoćete ni moralnog utemeljenja. Očigledno je da je on nastao kao produkt jedne političke odluke.
Za reč se javio narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi smo sada čuli obrazloženje ministra za amandman koji je Vlada prihvatila, koji je - najblaže ili pacifikovano rečeno, pošto ministar u Predlogu zakona o univerzitetu koristi reč koju koriste stranke koje bi da ratuju, mislim da Predlog zakona o univerzitetu ne može da bude pacifikovan, jer nije ni bio, valjda, ratnički - normalan predlog zakona koji može da doživi izmene i dopune, ali ne može da bude pacifikovan. Ako kažete da je sada pacifikovan, to znači da ste zaista bili ratnički raspoloženi u vreme kada ste pisali osnovni Predlog zakona o univerzitetu, a to se vidi po članovima 141, 142, 143. itd. Šta ovde ne valja? Najpre, nema roka za dekana i katedru u kom će povesti postupak za preispitivanje. Rok od dva meseca je da veće odluči o predlogu za preispitivanje. Dekan i katedra nisu ograničeni rokom. To je propust onoga ko je pisao amandman i onoga ko je amandman prihvatio. Dalje, šta znači pozivanje na nepoštovnje Zakona? Stav 3: "Predlog za preispitivanje nije moguć kada je reč o postupcima za izbor u kojima su već učestvovala nadležna izborna veća". Nisu bila nadležna u vreme važenja Zakona. Ne možete da ih nazovete nadležnim izbornim većima, jer tada nisu bila nadležna. Sada jesu nadležna. Sada svi nastavnici učestvuju u izboru kao izborno veće, čak i saradnici kada se bira saradnik, ali u vreme važenja Zakona to nisu bila nadležna izborna veća. Nisu se ni sastajala. Možda su se negde sastajala kao grupe nastavnika i to proglašavala nekakvom sednicom, donosila odluke. Znam da je i toga bilo, ali vi to ne možete da priznate kao zakonsku praksu u vreme kada zakon uopšte nije važio. Drugim rečima, poništavate Zakon iz 1998. godine, pacifikovano rečeno, navodite nas na pomisao i na radnje ubuduće; na pomisao da zakonom, donetim od strane Narodne skupštine 1998. godine, čiji vam se sastav nije sviđao, poništavate volju birača preslikanu kroz glasove narodnih poslanika; ne možete to da kažete jasno i glasno, aličinite to prihvatanjem ovog amandmana; a navodite nas na radnje da sve ovo uradimo kad se promeni vlast. Da li je to sada za akademsku javnost povoljno i pozitivno, da svi strepe od promene vlasti? Prethodnik je samo pogrešio jednu stvar: jeste da su reizbori u toku, ali redovni profesori nemaju reizbor. Kod njih nema tih postupaka. Ovo se odnosi i na redovne profesore. Kažete da neće biti sproveden postupak za proveru, nego samo ako to pokrene dekan ili katedra. Pa, to znači da će se sprovesti postupci, samo ste odredili ko će zahtevati ponovni postupak. Sprovešćete postupak za sve, jedino nećete za one koji su sada pretrčali u vaše redove, učlanili se u vaše političke stranke. Ovo je diskriminatorski zakon.Znam da svako ima pravo da kaže da jedna vlada nije bila dobra. Tako se borite da dođete na vlast. Ali, da kažete da Skupština nije bila dobra, a zakon je donela Skupština. Ovo nije bila uredba Vlade, ovo nije bila odluka, ovo je bio zakon koji je donela Skupština. Da kažete da Skupština nije bila dobra, da preispitujete Skupštinu, to može u nekim drugim režimima, ali Srbija je već 11, 12 godina u velikoj meri demokratska zemlja. Vi ćete sada da pogazite i ono što smo jedva izborili za ovih 12 godina, od 1989, otimajući od komunista parče po parče slobode i demokratije.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika javlja za reč? Reč ima narodni poslanik Bora Stanimirović, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS.
Dame i gospodo narodni poslanici, uvaženo predsedništvo, gospodine ministre, sigurno je da su članovi 141. i 144. dva najspornija člana u čitavom ovom zakonu. Kada je bila na razgovoru tročlana komisija SPS-a, na traženje ministra, kada je hteo da razgovara o zakonu, što je u redu, mi smo upravo insistirali na ovim članovima. Onda smo rekli i sada tvrdimo - ukolio se prihvate amandmani na ova dva člana, odnosno sada na član 141, jer je 144. prihvaćen, mi ćemo glasati za ovaj zakn, bez obzira na sve slabosti na koje smo ukazivali tokom ove rasprave. Međutim, nikako se ne može preći preko ovog zakona, člana 141, gde ima toliko retroaktivnosti, bez obzira što je on onim amandmanom ublažen. Drugo, mi smo napravili povredu Poslovnika juče, kada smo prvo glasali o amandmanu profesora Stojanovića, a ne o amandmanima poslanika koji su tražili brisanje. Tako stoji u članu 146. Poslovnika Narodne skupštine. Ako je već napravljen presedan, zato sada dolazimo u jednu apsurdnu situaciju i neki postavljaju pitanje o čemu mi sada pričamo, ako je ovo prihvaćeno. Zašto je to prihvaćeno ako je to suprotno Poslovniku o radu? No, ostavimo to po strani. Hteo bih samo još nekoliko reči da kažemvezano za ovo. Mi smo doneli Zakon o amnestiji terorista koji su ubijali naše ljude, a uvodimo retroaktivno zakon za univerzitetske profesore. To nigde u svetu nema. Da bi neko došao do univerzitetskog profesora, vi znate koji je postupak i koji je izbor. Kolega je malopre u svojoj diskusijilepo pomenuo da tamo, ako se eventualno negde pogrešilo, ima zakona, Ministarstvo ima mogućnosti da te nepravilnosti mimo ovog zakona ispravi. Drugo, ima i drugih redovnih izbora, gde se ta greška može ispraviti. Treće, nemojte smatrati da se ovde radi o poslanicima, odnosno profesorima opozicije. Naprotiv, preko 80% ljudi je uglavnom u vlasti danas, mislim na univerzitetske profesore na koje će se ovaj zakon primenjivati. Prema tome, ne govorimo to iz tih razloga. Glavni razlog je - prosto je neverovatno da se mi zaklinjemo u neku demokratiju, u neku transparentnost, a uvodimo retroaktivnost za univerzitetske profesore. To ne bi mogli ni u jednoj maloj organizaciji gde ima manje radnika, gde je struktura sasvim drugačija, bez obzira što je bilo slabosti u tom zakonu. Nismo mi socijalisti osporavali to, bilo je u nekoliko članova slabosti i možda je bilo nekih grešaka, ali da bi neko došao do nastavničkog zvanja morala je stručna komisija, čiji članovi imaju zvanje redovnog ili vanrednog profesora, na osnovu konkursa da napiše referat. Ko je taj redovni profesor univerziteta koji će pisati referat onima koji ne zaslužuju. To je toliko retko da ne zaslužuje uopšte o tome ni da se diskutuje na ovoj skupštini. Dalje, ako se radi o redovnim profesorima, Ministarstvo je za redovne profesore jedino davalo mišljenje da li neko može biti redovni ili ostati vanredni profesor. Profesor Gašo Knežević je i sam priznao čak da je i on 80 rešenja potpisao za redovne profesore. Znači, koristio je isti taj zakon. Zašto da sada moramo ponovo preispitati ovo što je gospodin Gašo Knežević radio, i ne samo on, nego i svi ministri pre toga. U celoj toj stvari, mi stvaramo takav razdor na univerzitetu, na fakultetima, da će biti više štete nego krosti od ovog člana 141; jer, nema nastave, nema nauke, nema jednog pedagoškog rada na fakultetima ukoliko sada treba, posle usvajanja ovog zakona, da krenemo u neku hajku na univerzitetske profesore koji drugačije politički misle; to će izazvati takve sukobe i takve trzavice da će posledice osećati studenti, a ne profesori. To je moja argumentacija, gospodo, zbog čega se zalažem da se ovaj član ukine, jer je prosto nemoralno da se insistira na tome, pogotovu što tvrdim, a to je i ministar pomenuo, da skoro neće biti profesora na koje će se to odnositi, jer su nastavno-naučna veća u periodu od 5. oktobra do danas uglavnom preispitala sve to. Još jedna stvar, polazeći od toga da smo kritikovali taj zakon iz 1998. godine mi smo po preporuci Ministarstva prosvete i sporta radili praktično po važećim i nevažećim zakonima. Postojalo je tzv. dvovlašće ili trovlašće; radilo se po Zakonu iz 1992. godine koji nije postojao; radilo se po Zakonu iz 1998. godine koga nismo priznavali i radili smo ... (Predsednik: Gospodine Stanimiroviću, sedmi minut, upozoravam vas na prekoračenje vremena.) ... po zakonu iz 2002. godine, koji još nije usvojen. Možete videti kakva je situacija, kakvi su odnosi na univerzitetu bili u toku ovih godinu i po dana. Zato apelujem, dame i gospodo, da bez obzira na sve prihvatimo amandman koji je kolega podneo, utoliko pre što je poslanički klub (samo momenat, neću se javljati na ovaj drugi amandman ako prihvatite, samo da završim rečenicu) poslanici SPS-a su na neki način, podnoseći ovaj amandman na član 141, brisali taj amandman u celini, izuzev stava 9, čime su priznali neke greške koje su rađene, a to je da nastavnici i saradnici kojima je radni odnos prestao nezavisno od njihove volje mogu da se vrate u radni odnos. Mi smo govorili o nekih ...
Gospodine Stanimiroviću, zahvaljujem vam se, ali zaista osmi je minut, prekoračili ste, a po članu 138. imate pravo najviše pet minuta da govorite o amandmanu.
Dobro, hvala.
Da li se još neko javlja za reč? Predsednik poslaničke grupe DOS, narodni poslanik Čedomir Jovanović.
Gospođo Mićić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, pa od teze da je retroaktivnost, koju mi negiramo, u ovom članu protivustavna, došli smo do zaključka da je postojećim Ustavom ostavljena mogućnost retroaktivnog dejstva u situaciji u kojoj je ugrožen opšti interes. Mi sada kao poslanici treba prvo da procenimo da li je opšti interes ovog društva efikasan, moderan i politički potpuno neopterećen univerzitet ili je opšti interes ovog društva status kvo na univerzitetu. Mislim da je ovo upravo sasvim nesporno. Teza da će primenom ovog člana biti revanšizma na univerzitetu je neosnovana zbog toga što je jasno da će se preispitati one titule i zvanja, koja su primenom Zakona iz 1998. godine stečena, samo u situacijama u kojima tako nešto odluče sami fakulteti, njihova izborna veća. Izborna veća, zaključili smo, čine veoma jasno svi nastavnici i saradnici. Dakle, ne mi kao političari, ne ovaj parlament, ali je naša uloga veoma važna u tome što moramo ostaviti takvu mogućnost. Veoma ozbiljna primedba je izneta tokom jučerašnje rasprave, kada su pomenuti neki konkretni primeri, uz zaključak da je reč o pojedincima. Suština primera je zapravo u tome da se ukaže na postojeći trend. Podsećam vas da sam se samo osvrnuo na situaciju koja je bila prisutna na jednom fakultetu na kojem je dekan odlučio da ukine katedru i time iritirao i nastavnike i studente, i to na takav način da je bilo nemoguće organizovati nastavu tokom šest meseci. Pomenuo sam primer gro fakulteta čiji su studenti i nastavnici organizovali nastavu ispred zgrade fakulteta. Često u svojim nastupima govorimo bez imena i zamera nam se da na takav način optužujemo i krivicu upućujemo na svačije adrese. Ovog puta nisam želeo da isključivo anatemišem te dve osobe, ali je jasno da je primenom ovog zakona samo na Beogradskom univerzitetu bez zvanja profesora i asistenata ostalo 200 ljudi. Istovremeno je jasno da su dekani suspendovali prava i katedri i nastavno-naučnih veća, preuzimajući na sebe isključivu slobodu procenjivanja validnostiistaknutih kandidatura u procesu imenovanja profesora i naučnih saradnika. Komisije koje su postojale zapravo su samo bile pseudoforma tog apsolutizma, jer je dekan bio osoba koja je presudno uticala na sastav te komisije. Mislim da smo dužni da fakultetima omogućimo da sami reše te probleme i da nemamo razloge da sumnjamo u kompetentnost nastavno-naučnih veća, niti unapred da sebe samooptužujemo tvrdnjom da je ovo akt političkog revanšizma jer zapravo tako nešto ne stoji. Uz to vam je omogućena retroaktivna situacija gde je ugrožen opšti interes, jer koji je to značajniji interes od interesa efikasnog i normalnog univerziteta? Stoga ne možemo prihvatiti ovaj amandman, iako je jasno da bi preispitivanjem primene svega onoga što je do sada urađeno na univerzitetu, zapravo teško bilo izbeći one političke konotacije koje su prisutne u ovoj raspravi.
Da li se još neko prijavljuje za reč? Izvolite. Ministar prosvete, gospodin Gašo Knežević.
Ovog puta ću biti kraći. Dužan sam da odgovorim na nekoliko pitanja. Gospodin Toma Nikolić je pitao za rok. Rok je apsolutan i objektivan. Dakle, sve se odvija u roku od 60 dana, apsolutno je jasno. Drugo, tačno, potpisao sam oko 80 imenovanja za redovne profesore, ali morao sam da potpišem, obavezivao me je zakon. Pre toga je procedura obavljena preko izbornog veća. Dakle, u tome je bitna razlika. Ono zbog čega sam iznosio cifre, to je da ukažem da sam za godinu dana, od onog što sam imao pravo da potpišem, potpisao 80, a u prethodnoj godini je bilo 200. Čak sam relatizovao stvar, pa sam rekao - možda je ljudima isticao rok, ali je disproporcija očigledna. Možda je neko uleteo i da nije trebalo. Podsećam vas na primer dekana koji je 4. oktobra dobio potpis ministra, nemojte me vući za jezik molim vas, da bude redovni profesor, a prethodno je sam sebe izabrao iz zvanja vanrednog u zvanje redovnog profesora. To optužuje. Ako je sve bilo korektno, čemu razlog za strah, čemu razlog, jer odluku donosi izborno veće, koje se sastoji od profesora u zvanju koje se bira pa naviše, niko drugi. Dakle, odluku o unapređenju ne donosi Vlada Srbije, da bi se moglo reći da može biti politizacije; ovde ne. I najzad,moram samo da vam skrenem pažnju samo kao pravnik, ne morate uzeti u obzir, ali ovaj amandman je pravno nemoguć, jer se odnosi na tekst koji je već prerađen usvajanjem amandmana Predraga Stojanovića. (Pal Šandor, sa mesta: I svi su pravno nemogući.)
Vi ste se javljali za reč o ovom amandmanu za reč? Da li se javljate kao predstavnik poslaničke grupe? Molim? (Obraća se Tomislavu Nikoliću.) Samo vam je odgovorio, 40 dana je rok. Nemate pravo na repliku, ali ajde. Izvolite.
Imam pravo na repliku. Nema tu -nemate, ali ajde. Meni se ne sviđa ni ono kada imam, pa ajde nemaš, pa mi se zato ne sviđa ni ovo nemaš, pa hajde, imaš. Očigledno je da imam pravo na repliku. Gospodine ministre, pokušavam da shvatim da vi morate da odbranite i ovaj amandman, kao što morate da odbranite i Predlog zakona. U stavu 6. jasno piše - nadležno izborno veće odlučuje o predlogu za preispitivanje u roku od 60 dana od dana stupanja na snagu ovog zakona. (Gašo Knežević, sa mesta: Posle 60 dana ne može više.) Dobro, ali ste zato u osmom stavu, u devetom, jasno rekli - odluke o preuzimanju nastavnika odnosno saradnika sa drugog univerziteta ostaju na snazi ako ih nadležno veće fakulteta potvrdi ili ne ospori u roku od 60 dana. Tako je trebalo da izgleda i ovo. Dobro, ali nezgodno je samo što je u ovom amandmanu jasno potencirana retroaktivnost, a nismo utvrdili interes za retroaktivnost ovog člana. Kada pročitate pretposlednji stav - nastavnik odnosno saradnik fakulteta, koji je pre stupanja na snagu Zakona o univerzitetu iz 1998. godine bio izabran u nastavno zvanje, ostvaruje prava i obaveze u skladu sa ovim zakonom -to je potpuno nejasno. Ako je on ostvario pre 1998. godine, zvanje, pa ga izgubio 1998. godine po tada važećem zakonu, vi ga sada ponovo vraćate u zvanje koje je imao pre 1998. godine, a to znači da poništavate odredbe zakona koji je bio na snazi skoro četiri godine. Neko je bio vanredni profesor pre 1998, a 1998. godine nije izabran, sada ponovo stupa na posao kao vanredni profesor. To je odredba zakona koja je retroaktivna i morao je da bude utvrđen opšti interes da ona bude retroaktivna.
Pošto nema više prijavljenih za reč, stavljam na glasanje amandman koji je podneo narodni poslanik Predrag Čanović na član 141. Za 47, protiv 108, uzdržanih nema, nije glasalo 19, ukupno 174 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 141. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Bora Stanimirović i Stevan Gudurić. Vlada i Odborza prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosioci amandmana žele reč? (Ne.) Da li neko drugi želi reč? Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS. Izvolite.
Sada biste, gospođo Mićić, zaista bili u pravu kada biste rekli da o ovom amandmanu ne može da se raspravlja. (Pal Šandor, sa mesta: I o ostalima.) Može o ostalima, može. Došli smo u situaciju da je jednim amandmanom potpuno izmenjen sadržaj jednog člana Predloga zakona. Sada amandmani na onaj prvobitni tekst više ne važe, ali važe amandmani koji kažu da se taj član briše. O njima može da se raspravlja. Pa da se obrazlaže, kao da sada tražimo da se briše ovaj predlog, zato što je Poslovnik tako donet da amandman, koji podnese u ime Vlade jedan poslanik posle rokova, kada isteknu rokovi za dostavljanje amandmana, a on ga donese u minut pred isticanje roka, nama stigne kao predlog zakona, a mi nemamo pravo na to da dajemo amandmane. Time smo onemogućeni u jednoj proceduri koja mora da bude zakonska. Zbog toga se slažem da nam se omogući da diskutujemo. Jer, ako taj amandman traži brisanje člana da onda diskutujemo, pa hoćemo i ovo da brišemo što je predloženo kao amandman, to je u redu. Ali da diskutujemo o tome da menjamo nešto što već ne postoji u tekstu Predloga zakona, to zaista nema smisla.
Već sam juče dala obrazloženje. Znači, amandmani su u proceduri i niko nije ovlašćen sada, osim podnosilaca amandmana, da ih povuče. Šta mogu što oni i dalje ostaju pri amandmanima koji su faktički bespredmetni. Ako se više niko ne javlja za reč o amandmanu, stavljam na glasanje. Za 29, protiv 108, uzdržanih nema, nije glasalo 33, ukupno 170 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 141. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Dragoljub Vojinović i Vladimir Dobrosavljević. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li želite reč? (Da.) Narodni poslanik Dragoljub Vojinović.
Izašao sam da kažem da je ovaj amandman bespredmetan. Želim da kažem nešto drugo, u preformulisanom članu 141. stav 9. stoji - odluka o preuzimanju nastavnika, odnosno saradnika sa drugog univerziteta. Predložili smo da se član 89. briše, da ovoga ne bi bilo, gospodin ministar to nije prihvatio. Sada ćemo imati isti problem. Samo sam to hteo da kažem, inače je bespredmetno raspravljati o amandmanu kome je potpuno izmenjen tekst.
Da li vi povlačite taj amandman?
Šta da radim, ostajem pri amandmanu.
Ostajete, pa onda da li se još neko javlja za reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Koristiću priliku da diskutujem o ovom amandmanu, pošto veoma slična odredba postoji i u amandmanu koji je prihvatila Vlada i koji je postao sastavni deo Predloga zakona. Naime, amandman je podnet na stav 3. koji je predviđao da se nekome ko je izabran mimo zakona koji je bio na snazi priznaje da je bio izabran. Najpre, onaj ko je izabran na osnovu zakona koji je bio na snazi, taj nije izabran, a sada ovaj koji je izabran mimo zakona koji je bio na snazi, on je izabran. Kako da vam to bliže objasnim? Znači, komisija je predložila da neko bude izabran. Dekan je potpisao rešenje, on je izabran. Sada zakon kaže, to ne važi. Ako se o tome izjašnjavala i većina profesora u zvanju onoga ko se bira, iako to zakon nije predviđao, to se sada važi kao normalno i po zakonu obavljen izbor u zvanje. Tačno zakonodavac upućuje svakom svojom odredbom da skočimo sebi u usta i da sami poništavamo ono što je Skupština donela. Podsećam vas, Skupština je Skupština, bez obzira na personalni sastav. Vi ste poslanici Narodne skupštine Republike Srbije kao što su bili i oni koji su glasali za Zakon o univerzitetu iz 1998. godine. Vi treba na njih da budete ponosni, kao što će neki novi biti ponosni na vas. Neće se slagati sa vašim odlukama, ali znaju da iza svakoga od vas stoji bar 60.000 birača. E sad, nova odredba, na koju bi trebalo da smo imali vremena da damo amandmane odvaja nastavnike i saradnike koji su izabrani striktno po zakonu; oni idu na preispitivanje, ne mogu da učestvuju u radu izbornih veća, novih izbornih veća. Nastavnici koji su izabrani mimo Zakona iz 1998. godine, o kojima se izjašnjavalo nepostojeće izborno veće, mogu da učestvuju u radu izbornih veća i to je jasno. Kaže - nastavnici i saradnici koji su izabrani u vreme važenja Zakona o univerzitetu iz 1998. godine, a u čijem izboru su učestvovala nadležna izborna veća (ponavljam, nisu postojala nadležna izborna veća) učestvuju u svemu, u radu izbornih veća prema tim zvanjima. Znači, nastavnici izabrani u vreme 1998. godine mogu da učestvuju u radu izbornih veća, sada, po novom zakonu, a drugi nastavnici, izabrani u vreme važenja zakona iz 1998. godine, ne mogu. Pa nemojte toliku diskriminaciju; za široku javnost, i sebe ubrajam u te ljude, profesor univerziteta je ipak nešto čime ne bih voleo rado i lako da se igram.
Reč ima ministar prosvete, gospodin Gašo Knežević.
Dužan sam dva objašnjenja, jedno je - pravljena je distinkcija po pitanju primene procedure. Ako je primenjena procedura sa izbornim većem, nema nikakvih strahova da će se bilo šta desiti. A ako nije procedura ... znam, ali su mnogi dekani, svesni prolaznosti vremena, zadržali sve stare institucije, i to je veoma bitno i signalizira šta se dešavalo u svesti univerziteta i njihov odnos prema zakonu. Tako je, nažalost, to je činjenica. Moj Pravni fakultet to nije radio. I drugo, tiče se predloga poslanika DSS. Ja sam razgovarao sa poslanicima. Zapravo, njihova intencija je korektna - preuzimanje nastavnika jeste institucija, koja može malo dovesti u sumnju potpunu opravdanost tog preuzimanja u odnosu na kvalitet nastave. Ozbiljno ćemo razmišljati da na neki način ublažimo efekte. Zbog tehničkih razloga nije ni onda mogao biti prihvaćen, a sada jeposledično i zapravo jedino logično povlačenje amandmana, ali kako god hoćete.
Pošto više nema prijavljenih za reč o ovom amandmanu, stavljam na glasanje amandman. Za 46, protiv 82, uzdržanih nema, nije glasalo 37, od 165 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Prelazimo na odlučivanje o postojanju opšteg interesa za povratno dejstvo odredaba člana 141. Vlada Republike Srbije je predložila da pojedine odredbe člana 141. Predloga zakona imaju povratno dejstvo. Prema članu 138. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, kada predlog zakona sadrži odredbe za koje se predviđa povratno dejstvo, prilikom glasanja o tim odredbama, Narodna skupština posebno odlučujeda li za to povratno dejstvo postoji opšti interes. Odbor za prosvetu je, prihvatanjem amandmana narodnog poslanika Predraga Stojanovića, kojim je izmenjen član 141, a koji je postao sastavni deo Predloga zakona, utvrdio da stavovi 1, 4, 9, 10. i 11. člana 141. imaju povratno dejstvo i ocenio da za to povratno dejstvo postoji opšti interes. Stavljam na glasanje predlog da odredbe stavova 1, 4, 9, 10. i 11. člana 141. Predloga zakona imaju povratno dejstvo za koje postoji opšti interes. Za 100, protiv 48, uzdržanih nema, nije glasalo 16, od 164 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština donela odluku da postoji opšti interes za odredbe navedenih stavova člana 141. Ima reč narodni poslanik Tomislav Nikolić, povreda Poslovnika.
Gospođo Mićić, povredili ste Poslovnik, a ja vas upućujem na član 46. Poslovnika stav 1. čiji jedan deo glasi: "Zakonodavni odbor razmatra predlog zakona, drugog propisa i opšteg akta, koji je upućen Narodnoj skupštini, sa stanovišta njegove usklađenosti sa Ustavom i pravnim sistemom". Vi ste nas ovde pozvali da glasamo o opštem interesu da se prihvate odredbe jednog člana, koje su retroaktivne, na preporuku Odbora za prosvetu. Upozoravam vas - Odbor za prosvetu nije merodavan da utvrdi da li je nešto retroaktivno i da predloži da se utvrdi opšti interes za to. To je isključiva nadležnost Zakonodavnog odbora. Dužni ste ovde da nam kažete kakav je stav Zakonodavnog odbora po ovom pitanju. Da vas obavestim - onaj ko pokrene inicijativu pred Ustavnim sudom moraće da sačeka izveštaj Zakonodavnog odbora Narodne skupštine Republike Srbije, kome će se obratiti Ustavni sud Srbije, kada bude postojao u Srbiji, kada Srbija bude pravno uređena država. Ovde je mogao i odbor za sport, pošto je ministar prosvete i sporta, da kaže da traži da se utvrdi opšti interes i da se odobri retroaktivnost za ovaj član. Možete vi sve, ali vas molim, ovu knjigu koju stalno dopunjujete praksom, kakva je da je, poštujte je bar dok je napisana. Grubo ste povredili Poslovnik.
Nema povrede Poslovnika, zato što nisu nadležni ni Zakonodavni odbor, ni Odbor za prosvetu, ni odbor za sport, koji inače ne postoji, da odlučuju da li postoji opšti interes, nego je za to nadležna Narodna skupština, prema članu ovog poslovnika, koji se trudimo da poštujemo; član 138. stav 3: "Kada predlog zakona sadrži odredbe za koje se predviđa povratno dejstvo, prilikom glasanja o tim odredbama, Narodna skupština će posebno odlučiti da li za to povratno dejstvo postoji opšti interes". Samo je Narodna skupština nadležna da odluči o tome, ali nijedan odbor nije. Ako niste zadovoljni odgovorom, mogu da stavim ovo na glasanje. (Tomislav Nikolić, sa mesta: Želim da se glasa.) Želite da se glasa, dobro. Stavljam na glasanje povredu Poslovnika, koju je izneo narodni poslanik Tomislav Nikolić, ali nije rekao koji član Poslovnika. (Tomislav Nikolić, sa mesta: Radi se o članu 46.) Znači, radi se o članu 46, da je za to bio nadležan Zakonodavni odbor. Znači da je o ovome trebalo da odluči Zakonodavni odbor; tako ne piše u članu 46. Stavljam ovaj predlog na glasanje. Za 47, protiv 82, uzdržanih nema, nije glasalo 36, ukupno 165 narodnih poslanika. Narodna skupština je donela odluku da nije povređen član 46. Poslovnika Narodne skupštine. Na član 142. amandman je podneo narodni poslanik Predrag Stojanović. Vlada i Odbor za prosvetu su prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 142. amandmane su u istovetnom tekstu podneli narodni poslanici Velimir Simonović, Predrag Čanović i Aleksandar Vučić. Vlada i Odbor za prosvetunisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko od podnosilaca amandmana želi reč? (Ne.) Da li se neko drugi od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč? Ima reč narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Mi smo u SRS, naravno, razmatrali članove 141. i 142. kao jedan član, zato što se radi o istoj materiji, koja u stvari reguliše obračun sa svima koji su poštovali i sprovodili Zakon iz 1998. godine. Već sam vas u raspravi o članu 141. upozorio na to da vršite razdvajanje profesora izabranih po Zakonu iz 1998. godine, na osnovu toga na kom su fakultetu izabrani, da li je taj fakultet imao nekakve sednice nastavnih veća ili nije. Te sednice nastavnih veća, koje nisu bile uslov za sticanje zvanja, sada retroaktivno priznajete kao jedino merodavne i u tim slučajevima nećete se baviti (to su vam sada izborna veća) preispitivanjem. Preispitivaćete odluke donete od strane dekana za koje vi tvrdite, ili je možda i istina, da ne pripadaju vašoj političkoj opciji, da su se možda i ponašali u skladu sa pripadnošću političkoj stranci koju tamo predstavljaju, ali to je sve vezano i za vas. Samo mi recite da postoji čovek koji ne misli politički i reći ću vam da i onaj ko kaže da je poskupelo mleko, i zbog toga škrguće zubima, politički razmišlja. Samo mi recite da imate dekana ili profesora koji nema političku orijentaciju i reći ću vam da to nije tačno. Samo mi recite da i ministar, dok je bio profesor, nije bio ni u jednoj političkoj stranci i nije zastupao stavove svoje političke stranke, reći ću vam da to nije istina i uopšte nikoga ne osuđujem zato što pripada političkoj stranci i iznosi njene stavove. Ali, ne mogu da osudim ni čoveka koji ima pred sobom zakon, koji postupi u skladu sa zakonom, i posle dve ili tri godine da kažem - e, sad ćemo da preispitujemo tvoje ponašanje u skladu sa zakonom, samo zato što si ti u pitanju. Ako je postojala komisija za izbor redovnog profesora, sastavljena od tri redovna profesora, ako je postojao stav katedre, a uvek je postojao, ako je dekan bio samo onaj ko je potpisivao rešenje, kao što kaže gospodin ministar, ako je čak i ministar potpisivao to rešenje, odobravao izbor, mogao je i on to da zaustavi, mogao je i da odobri - šta to znači? Ako su oni koji su najstručniji za predmet u koji se bira nastavnik dali svoje mišljenje o tome, zar treba još i mišljenje 50 drugih ljudi koji u toj oblasti nisu dovoljno stručni? Vi to vrlo dobro znate. Kako će glasati izborno veće? Prema političkoj orijentaciji? Neće ceniti struku. Prvo, nije ni merodavno. Koji je to profesor koji će prihvatiti da su mišljenja drugih profesora o njemu merodavna? I da se složi sa tim, da kaže - jeste, nisam zaslužio da budem profesor, to kažu drugi profesori. Nemojte da se ovde zavaravamo. Kako će taj čovek da se oseća? Šta da rade studenti koji su polagali kod ovih profesora? Šta ćemo sa ocenom? Šta ćemo sa platama koje smo davali ovim profesorima? Može li da se vrati zemlja unazad četiri godine i da krenete kao da nije bilo Zakona iz 1998? Ne može. Ne može da se zemlja vraća unazad. Što terate one koji vas pobede, jednom će neko da vas pobedi, da se ponašaju kao što se vi ponašate. Hoće li onda da skače demokratski Zapad u odbranu proganjanih? Hoće. Dok ste bili u opoziciji vaši mentori su lansirali vest za vešću, osudu za osudom, spiskove nepoželjnih u inostranstvu, samo zato što ovde politički misle. Sada ste gori diktatori nego što je to Srbija u 12 godina ikada doživela. Što sada vas vlast ne osuđuje? Sve što se dešava pod vašom vlašću je izvozna demokratija. Takvu demokratiju nama Zapad hoće da uvede u Srbiji. Može li to kod njih? Može li da se kod njih donese zakon koji će reći - svi koji su osuđeni za terorizam u poslednje tri godine puštaju se na slobodu. Ima li države u svetu koja bi donela taj zakon? Ima li države u svetu koja bi donela zakon i rekla - svi izabrani profesori podložni su preispitivanju.
Gospodine Nikoliću, vreme i tema.
Završavam. Ako je juče bila sreda, to nije podložno preispitivanju. To mogu da rade samo ljudi koji nemaju mozak.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 45, protiv 98, uzdržanih nema, nije glasalo 26, ukupno 169 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Vlada Republike Srbije je predložila da pojedine odredbe člana 142. Predloga zakona imaju povratno dejstvo. Prema članu 138. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, kada predlog zakona sadrži odredbe za koje se predviđa povratno dejstvo, prilikom glasanja o tim odredbama Narodna skupština posebno odlučuje da li za to povratno dejstvo postoji opšti interes. Stavljam na glasanje predlog da odredba stava 2. člana 142. Predloga zakona ima povratno dejstvo za koje postoji opšti interes. Za 103, protiv 43, uzdržan jedan, nije glasao 21, ukupno 168 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupštinaprihvatila predlog da postoji opšti interes da odredba stava 2. člana 142. Predloga zakona ima povratno dejstvo. Na član143. amandmane su, u istovetnom tekstu, podneli narodni poslanici Velimir Simonović i Tomislav Nikolić. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosioci amandmana žele reč? Izvolite. Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, podnosilac amandmana na član 143.
Član 143. Predloga zakona odnosi se na nostrifikaciju diploma i utvrđivanje ekvivalencije donete za vreme važenja Zakona o univerzitetu iz 1998. godine. Predlagač zakona kaže da te odluke, generalno gledano, ostaju na snazi, ali podnosilac zahteva za nostrifikaciju ili ekvivalenciju može u roku od 30 dana od dana stupanja na snagu ovog zakona zahtevati obnovu postupka. Obnovljeni postupak sprovode fakultetska veća ili nadležni organi univerziteta, po odredbama ovog zakona. Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj predlog zakona o univerzitetu u pogledu nostrifikacije i ekvivalencije uopšte se ne razlikuje od Zakona donetog 1998. godine. Jedina odredba Zakona iz 1998. godine koja se briše ovim zakonom o univerzitetu glasi: "Ako se u postupku nostrifikacije utvrdi da se nastavni planovi i programi znatnije razlikuju, fakultet, odnosno univerzitet uslovljava nostrifikaciju polaganjem ispita, odnosno izvršavanjem drugih obaveza utvrđenih nastavnim planom i programom fakulteta, odnosno univerziteta". To je jedina odredba iz 1998. godine koje nema sada u zakonu. Postavlja se pitanje - zašto preispitivati odluke o nostrifikaciji i ekvivalenciji. Najpre, hoće li onaj kome je odobrena uopšte tražiti preispitivanje. Neće. Znači, predlagač nas upućuje samo na jednu ciljnu grupu, na ljude kojima nije izdato rešenje o nostrifikaciji ili ekvivalenciji. Ali, zašto dezavuišete stručnost fakulteta i univerziteta u vreme važenja Zakona iz 1998. godine? Isti organi, ista lica, možda drugi personalni sastav, odobravali su to do danas i odobravaće sutra. U čemu je razlika? U ovom članu. Ali, dozvolite da fakultet u Beogradu razmisli malo o nostrifikaciji diplome nekog fakulteta na kome se dve godine daju za godinu. Dozvolite mu da pogleda spisak predmeta koje je izučavao student, da pogleda najpre koliko je to predmeta. Dozvolite fakultetu da se čuva, da bude autonoman, da odlučuje o nivou, o pragu znanja koji želi da njegovi studenti imaju kada izađu sa fakulteta. Nemojte da sada upućujete na to da bilo koja diploma stečena u inostranstvu važi kod nas. Ne može tako. Ostavite to onima koji to znaju bolje od svih nas. Nemojte da preispitujete baš sve ili preispitajte sve, a nemojte samo ono što vam se čini da bi politički bilo profitabilno da se preispituje, jer ako krenete u preispitivanje svega što je učinjeno za vreme zakona iz 1998. godine, ta bara bi se tako uzburkala da se sigurno ne bi smirila bez novih izbora.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 46, protiv 86, uzdržan jedan, nije glasalo 27, ukupno 160. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Prelazimo na odlučivanje o postojanju opšteg interesa za povratno dejstvo odredaba člana 143. Vlada Republike Srbije je predložila da odredbe člana 143. Predloga zakona imaju povratno dejstvo. Prema članu 138. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine kada predlog zakona sadrži odredbe za koje se predviđa povratno dejstvo, prilikom glasanja o tim odredbama, Narodna skupština posebno odlučuje da li za to povratno dejstvo postoji opšti interes. Stavljam na glasanje predlog Vlade Republike Srbije da odredbe člana 143. Predloga zakona imaju povratno dejstvo za koje postoji opšti interes. Za 89, protiv 42, uzdržanih nema, nije glasao 31, ukupno 162. Konstatujem da je većinom glasova Narodna skupština utvrdila da postoji opšti interes da odredbe člana 143. Predloga zakona imaju povratno dejstvo. Na član 144. amandmane su, u istovetnom tekstu, podneli narodni poslanici Velimir Simonović, Predrag Čanović, Gordana Pop-Lazić i Zoran D. Nikolić. Vlada i Odbor za prosvetu su prihvatili ovaj amandman, Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, te konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 145. amandman je podneo narodni poslanik Velimir Simonović. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li neko drugi od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 35, protiv 87, uzdržan jedan, nije glasalo 40, ukupno 163. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 145. amandman je podneo narodni poslanik Golub Rajić. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne.) Da li neko drugi od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 25, protiv 82, uzdržanih nema, nije glasalo 55, ukupno 162. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 147. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Vlada i Odbor za prosvetu nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić.
Kada se predlagao ovaj zakon u obrazloženju od strane predlagača jedna od osnova zbog čega se donosi ovaj zakon je bilo povećanje efikasnosti studiranja. Međutim, u članu 43, a i u članu 147. Vlada ne poštuje to svoje obrazloženje i princip, koji je deklarativno iznesen od strane ministra, da se poveća efikasnost studiranja. Jedan od glavnih elemenata efikasnosti studiranja je i dužina studiranja. Po sada važećem zakonu, donetom 1998. godine, student je imao pravo da jednom ponovi godinu u toku studiranja, ako želi da se finansira iz budžeta. Vlada sa ovim zakonom daje mogućnost studentima dva puta da ponavljaju dve različite godine. Ovo je nešto što nas podseća na 1968. godinu kada su Veljko Vlahović i Josip Broz otišli u Studentski grad i rekli - fakultete studentima. Svi smo svedoci činjenice da je upravo posle tih istorijskih rečenica nastala i počela propast univerziteta i fakulteta, da je pao kvalitet, da su studentima pogoršani uslovi. Razumem da Vlada želi u svom dodvoravanju, na ime ranijih zasluga ili usluga koje su im pružale studentske organizacije, da se studentima revanšira. Gospodo, mogli ste na neki drugi način da se revanširate tim studentima. Mogli ste tim studentima, gospodo, da smanjite visinu upisnine, visinu školarine, porez na knjige, mogli ste da im poboljšate uslove u domovima, na fakultetima; mogli ste uostalom, kao Vlada reformista, da studentima indirektno pomognete tako, da njihovim roditeljima obezbedite bar posao da mogu da ih školuju. Ne, niste, nego idete na ovako providne i jeftine poene, računajući da je za studentedobro ako mogu dva puta ili dve godine da ponove. Šta ćete, gospodo, sa onim studentima koji su u skladu sa sadašnjim zakonom redovno polagali ispite? Kako ćete njima da objasnite što sada ovim novim zakonom amnestirate one koji su se malo lagodnije ponašali? Nemojte, gospodo, na taj način, jer izgleda da je to u skladu sa onom parolom - fabrike radnicima; izgleda da će te fabrike, u ovom slučaju fakulteti, nestati pod vašom vladom. Na svu sreću, nećete dugo, jer to je volja naroda.
Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Da bi bilo jasnije o čemu se radi, po Zakonu o univerzitetu iz 1998. godine student je morao, ako hoće da ga država finansira, da polaže redovno ispite. Amandmanima na ovaj predlog zakona o univerzitetu Srpska radikalna stranka je dovoljno jasno pokazala svoj stav da fakulteti postoje zbog onih koji žele da ih što brže završe, da bi mogli da nastave da uče radeći i da bi mogli da se oduže državi koja ih je finansirala dok su studirali, na taj način što će doprinositi razvoju zemlje, i tu je valjda sve jasno. Nikada se zakoni ne prave zbog onih koji odstupajuod principa, nego se prave da bi se poštovao princip. Ova odredbamožda za nečije uši zvuči lepo. Evo, studentima omogućavaju da padnu još jednu godinu, pa kad dobiju ponovo status redovnog studenta, opet mogu još dve godine da padnu. To uopšte nije dobro ni za studenta, ni za roditelja, a za državu je katastrofalno. Ovo je ujedno i diskriminatorska odredba. Smatram da za nju mora da se utvrdi opšti interes, ali zašto za studente koji suupisali 2000/2001. godinu. Šta je sa onima koji su 1999/2000, šta je sa onima koji su 1998/1999? Ne možete odredbe jednog zakona da poništite samo za jedan period u kome je taj zakon važio, za jednu trećinu tog perioda, a za dve trećine tog perioda zakona važi - izgubio si zvanje, plaćaj. Znate zašto je ovakva odredba? U vreme kad smo bili na vlasti nije student plaćao školarinu, nije bilo samofinansirajućih studenata,nije upisan nijedan student ni na jednom univerzitetu u statusu samofinansirajućeg. To je počelo 2000. godine, kada ste vi o tome počeli da vodite brigu, i odmah otišlo na 3.000 - 4.000 hiljade maraka po studentu. Sad samo tim studentima treba vratiti novac. Međutim, plaćali su ispite oni studenti iz 1999/2000, iz 1998/1999. Treba i njima omogućiti da dobiju status i da im se vrati sav novac, pošto ćete ovima iz 2000/2001. novac očigledno vratiti.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 40, protiv 109, uzdržanih nema, nije glasalo 17, od ukupno 166 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Prelazimo na odlučivanje o postojanju opšteg interesa za povratno dejstvo člana 147. Vlada Republike Srbije je predložila da odredba člana 147. Predloga zakona ima povratno dejstvo. Prema članu 138. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, kada predlog zakona sadrži odredbe za koje se predviđa povratno dejstvo, prilikom glasanja o tim odredbama, Narodna skupština posebno odlučuje da li za to povratno dejstvo postoji interes. Stavljam na glasanje predlog Vlade Republike Srbije da odredba člana 147. Predloga zakona ima povratno dejstvo za koje postoji opšti interes. Za 112, protiv 38, uzdržanih nema, nije glasalo 17, od ukupno 167 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova utvrdila da postoji opšti interes da odredba člana 147. Predloga zakona ima povratno dejstvo. Na član 148. amandman je podneo narodni poslanik Miroslav Hristodulo. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Miroslav Hristodulo.
Član 148. se odnosi na to da će do konstituisanja studentskog parlamenta, koji, inače, po članu 64. ima nadležnost da izabere studenta prorektora na univerzitetu ili studenta prodekana na fakultetu (pošto se to neće konstituisati prvog dana stupanja na snagu ovog zakona), te predstavnike studenata u organima upravljanja fakulteta, odnosno univerziteta, privremeno birati veće univerziteta i fakulteta. Tako glasi ovaj član 148, za koji mi predlažemo da se izbriše. Dakle, smatramo da dok se ne konstituišu parlamenti po fakultetima i univerzitetima njihova mesta po savetima i mesta studenta prodekana i prorektora treba da ostanu upražnjena. Smatramo da će baš to motivisati studentske organizacije da što pre izrade pravila za studentske izbore i konstituišu studentske parlamente. Bolje je od rešenja kojim se zadaju rokovi ili propisuju izborna pravila bez učešća studenata. Smatramo da je najgore rešenje koje je predloženo, da veća univerziteta i fakulteta privremeno sama izaberustudente, da izaberu neke omiljene studente koji ponekad imaju i preko 30 godina, da ne pominjem sad primere. To "privremeno" se često pretvori u trajno, pogotovo na malim fakultetima. Dakle, ideja je da mesta ostanu upražnjena. Kazaće vam ministar ovde da zbog toga neće moći da se konstituišu ni saveti fakulteta. Mislimo da to nije tačno, ali ako je to tačno, to je dobro, zato što će to još dodatno motivisati studente da što pre organizuju te studentske izbore. Bilo je ovde i nekih kompromisnihvarijanti da to "privremeno" bude na šest meseci, itd, ali pošto na Odboru za prosvetu nije bilo dobre volje, ostaje ovaj originalni amandman. Dakle, smatramo da ne treba da biraju veća, da ne treba dekani i profesori da biraju omiljene studente da "privremeno", a u stvari trajno predstavljaju studente, a ne studentski parlament.
Da li još neko želi reč? Reč ima ministar, gospodin Gašo Knežević.
Kad neko dobija nešto, dužan je i da zasluži, bar na izvestan način. Pitanje je da li zakonski morate terati studente da urade nešto što je njihova obaveza. Mislim da dolazimo u apsurdnu situaciju. Osim toga, verujem da više ne postoje omiljeni studenti. Ne znam zbog čega je izrečena ta rečenica "omiljeni studenti". Uvek će, pretpostavljam, uprave fakulteta konsultovati postojeće studentske organizacije prilikom tog izbora.
Da li još neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe.
Članom 148. Vlada Republike Srbije, a i oni koji sada drmaju Beogradskim univerzitetom, posebno, u stvari pokazuje svoj odnos prema članu 64, prema izmišljenom studentskom parlamentu. Ako zaista želite da studentima prepustite da sami izaberu svoje predstavnike u organe upravljanja: studenta prorektora, studenta prodekana, otkud vam ovo prelazno rešenje da u nekom periodu to mogu da čine nastavnici. Nema perioda u kome studente mogu da biraju nastavnici. Nisam ni za to da studenti biraju nastavnike. I to ste ovde predvideli. Ali, vi uvek tako pomešate. Kao što mešate izvršnu, zakonodavnu i sudsku vlast, pa vam je to sve jedna ista stvar, tako i odnos studenata i profesora. Ja ih ne smatram ni rivalima, ni saradnicima, odnosno smatram ih i rivalima i saradnicima. Ali, fakultet treba shvatiti kao mesto gde jedni iznose znanje, a drugi ga primaju i dužni su da na ispitu pokažu koliko su znanja stekli. A, vi ovo pretvoriste u državu. Sada bi trebalo da studentski parlament bude opozicija nastavnicima ili da bude produžena ruka nastavnika. Niste to uopšte koncepcijski dobro zamislili, niti znate šta će u stvari da bude. A, prethodnik je u pravu - miljenici studenti, dobro se zna da ih ima, a ima ih i u ovoj sali. Najlakše je da čovek studira 15 godina i 15 godina je miljenik.
Da li još neko želi reč? Rečima narodni poslanik Čedomir Jovanović, predsednik poslaničke grupe DOS.
Gospođo Čomić, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, veoma precizno se ovim članom konstatuje da do konstituisanja studentskog parlamenta na univerzitetu, odnosno na fakultetima, izbor studenta - prodekana, odnosno studenta - prorektora vrše veća. Tamo se već nalaze predstavnici studenata. Dakle, nije tačno da neće biti predstavnika studenata koji bi mogli da kažu svoje stavove i ukažu na eventualnu nekorektnost u procesu izbora studenta koji će privremeno obavljati dužnost prodekana, odnosno studenta - prorektora. Problem se javlja u situaciji u kojoj zbog prirode konstituisanja studentskog parlamenta, može doći do različitih termina u kojima će se izabrati student - prorektor, od termina kada će se izabrati recimo rektor, odnosno dekan fakulteta, a neće biti moguće konstituisati organe na univerzitetu dok se u formalnom smislu ne ispune svi potrebni zakonski preduslovi, dakle dok nemamo personalno rešenje makar i privremeno za takvu funkciju. Zato ovo treba podržati, bez one vrste skepse kojom se unapred neko okrivljuje za protekcionizam ili za onu vrstu prakse koja je bila prisutna do sada. Dakle, studenti su već u tim većima i oni mogu da kažu šta misle.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Stavljam amandman na član 148. na glasanje. Za 31, protiv 103, uzdržan jedan, nije glasao 41, od ukupno 176 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Prelazimo na odlučivanje o poslednjem amandmanu u raspravi u pojedinostima, koji je po sadržaju predlog za dodavanje novog člana. Narodni poslanik Miroslav Hristodulo je podneo amandman kojim predlaže da se posle člana 148. doda novi član 148a. Vlada, Odbor za prosvetu i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Podnosilac amandmana želi reč. Reč ima narodni poslanik Miroslav Hristodulo.
Samo je slučajno isti broj, dakle radi se o potpuno drugoj materiji, predlažem da se doda novi član i na to po Poslovniku imam pravo. Znači, ne samo izmena nego i dopuna zakona može da se podnese. Ovo je dopuna. Predlažem da se doda novi član koji bi definisao ko će da preuzme imovinu dosadašnje legitimne studentske organizacije na Beogradskom univerzitetu, kao i ostalim, a zove se Savez studenata. Dakle, Savez studenata je jedna od organizacija koja je nastala u toku druge polovine 20. veka na univerzitetima u Srbiji i u tom jednopartijskom sistemu ona je bila, na taj jednopartijski način i legitimna kao takva. Naravno, posle promena i posle izmena Ustava Srbije, kada se predvidelo da svako ima pravo da bude pitan da li želi da bude član neke organizacije ili ne, odnosno takve organizacije, kao što je Savez studenata i još neke druge naravno, kao relikti su postale protivustavne same po sebi. Bilo je, kada se upišete na fakultet oni vas sami ubeleže da ste vi njihovi članovi, a ne pitaju vas; po Ustavu iz 1990. godine, kakav god on bio ipak je važeći i dalje, niko ne može postati član bilo koje organizacije protiv svoje volje. U tom i takvom jednopartijskom sistemu pre 20 ili 30 godina bilo je legitimno postojanje takve jednopartijske organizacije i ona je sticala neku imovinu, bilo putem sopstvenih prihoda ili putem donacija. Nekada je ta imovina bila manja ili veća, a nekada je čini samo pisaća mašina, stolovi i neki stari telefon u nekoj kancelariji na fakultetu, a bilo je tu i tako velikih legata kao što su studentski domovi i hoteli na nekim planinama. Mi predlažemo da se, pošto se sada utvrđuje novi legitimitet studenata, dakle sada ovim zakonom, članom 64, posle 10 godina borbe, uvodimo studentski parlament i tim članom se predviđa da će izbori biti redovni, neposredni, tajni, da će imati svi pravo da se kandiduju i da glasaju za taj studentski parlament, a mi utvrđujemo novi legitimitet studentskih predstavnika. Mi smatramo da kada utvrdimo taj novi legitimitet, džabe je taj legitimitet ako nema to predstavništvo studenata sa čim da radi i ako studentska imovina i dalje ostaje u rukama jedne od organizacija koja učestvuje na izborima za studentski parlament. Znači, mi ne smatramo da treba ukinuti Savez studenata, nego ga naravno treba reformisati da izmeni statut u skladu sa Ustavom Srbije i da postane jedna od organizacija koja nudi pristupnice svojim članovima i bori se za njihove glasove na izborima za studentski parlament. Dakle, mi smatramo da treba tu imovinu podeliti između studentskih organizacija i samog studentskog parlamenta. Mi ne smatramo da to treba urediti na neki revolucionarni način, upasti i sve im oduzeti. Naravno da ne i zato mi predlažemo ovakav član od pet stavova, koji veoma detaljno razrađuju kako će ta imovina biti podeljena. Predlažemo da Vlada Republike Srbije imenuje pola predstavnika komisiju za podelu imovine, da studentski parlament po konstituisanju imenuje drugu polovinu i da onda ta komisija na osnovu kriterijuma sama dogovori u roku od šest meseci, a to nije mali rok,utvrdi sve činjenice, pregleda arhivu, pogleda šta je čije bilo, kada je, kome i šta dodeljeno i da (za šest meseci) predloži deobni bilans, odnosno da predloži kako će ta imovina biti podeljena između studentskih organizacija, uključujući naravno i Savez studenata i studentski parlament. Naravno, imamo mi u stavu 5. i to da, u slučaju kršenja ili neizvršenja odredaba, kao i za sve ostale žalbe, sporove rešavaju nadležni sudovi. Dakle, sve ovo naravno ima da se završi za šest meseci, pa onda ima rok od mesec dana da se ta imovina izruči i na kraju žalbeni rok,takođe, možete se žaliti sudu, sud će odlučiti, i to prvostepeno, drugostepeno itd. Reći će vam ministar ovde da je to dobro što predlažem, ali da ne treba sada, nego ćemo mi to u novom zakonu o studentskom organizovanju, kada bude došao na red, a veoma će brzo jer je, eto, prioritet; smatram da to nije tačno, da taj zakon nije prioritet i da ovde neće doći najmanje godinu dana još na dnevni red i u tih godinu dana mi smatramo da ipak studentski parlament treba sa nečim da radi i predlažemo na ovaj način paritetno, dakle ništa radikalno, da se ta imovina podeli. Još nešto, evo završavam, stalno smo od Vlade, da tako kažem, nagovarani; mi stalno branimo Vladu da je ona reformska, a sada kada predlažemo jednu reformu i ako ta vlada ne prihvati tu reformu, da li onda možemo još da smatramo da je ta vlada reformska?
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? Reč ima narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, ili bar vi koji zaslužujete da vas tako nazovem, pošto je očigledno da popodne nećete imati kvorum za rad, a očekujete da čujete informaciju, sutra u 15,00 časova na Trgu posvećenom caru Jovanu Nenadu u Subotici, veliki miting SRS, izvolite i dođite.
Reč ima ministar u Vladi, gospodin Gašo Knežević.
Zakoni su definisani svojom temom. Svaki zakon ima svoj sedes materije, kako reče Rodoljub. Ova tema izlazi iz okvira ovog zakona i to je razlog zbog čega to nije završeno. Mislim da se radi o jako ozbiljnom poslu kome tako treba pristupiti.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi želi reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 20, protiv 97, uzdržana dva, nije glasalo 55, od ukupno 174 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima i odlučivanje o amandmanima, da li predstavnik predlagača želi reč? (Ne.) Ako ne, zaključujem pretres Predloga zakona, u pojedinostima. Stavljam na glasanje Predlog zakona o univerzitetu, u celini. Za 124, protiv 44, uzdržanih nema, nije glasalo 10, ukupno 178 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona o univerzitetu. [[Aplauz.]] Na osnovu člana 84. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine, a u skladu sa članom 81, pitam Narodnu skupštinu i staviću na glasanje predlog, da za danas završimo rad i da sednicu nastavimo u ponedeljak 22. aprila u 10 časova. Molim narodne poslanike da se glasanjem izjasne o predlogu. Za 127, protiv 26, uzdržano dvoje, nije glasao 21, ukupno 176 narodnih poslanika. Ponavljam poziv članovima Odbora za pravosuđe da će sednica Odbora biti održana u zakazanom terminu i podsećam poslanike da Skupština nastavlja rad u ponedeljak 22. aprila 2002. godine u 10,00 časova. Hvala.