Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Prvog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2002. godini. Obaveštavam vas da, prema službenoj evidenciji, sednici prisustvuju 152 narodna poslanika. Molim vas da, radi utvrđivanja kvoruma, ubacite identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da imamo kvorum i da možemo nastaviti rad. Obaveštavam vas da su sprečeni da prisustvuju sledeći narodni poslanici: Stevan Lilić, Meho Omerović, Jelena Milenković, Srđan Sikimić, Vladimir Dobrosavljević, Nebojša Leković, Ljubodrag Grbić, Dušan Tubić, Ratimir Svirčević, Dragan Jočić, Miloš Radivojčević, Radomir Naumov i pre podne Zoran Novaković. Obaveštavam Narodnu skupštinu da su pozvani da sednici prisustvuju: predsednik,potpredsednici, ministri i sekretar Vlade Republike Srbije;sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo; Nenad Čanak, predsednik Skupštine AP Vojvodine i dr Predrag Filipov, potpredsednik Skupštine AP Vojvodine, u svojstvu ovlašćenih predstavnika Skupštine AP Vojvodine, koja je podnela Predlog zakona o utvrđivanju određenih nadležnosti autonomne pokrajine, a čije je razmatranje u toku. Takođe, saglasno članovima 83. i 84. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije obaveštavam vas da sam na ovu sednicu pozvala i predstavnike Narodnog pokreta "Otpor", kao i predstavnike Udruženja porodica otetih i nestalih na Kosovu i Metohiji. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O UTVRĐIVANjU ODREĐENIH NADLEŽNOSTI AUTONOMNE POKRAJINE (nastavak) Podsećam vas da smo raspravu o Predlogu zakona o utvrđivanju određenih nadležnosti autonomne pokrajine u pojedinostima prekinuli u toku pretresa o amandmanu na član 14, koji su u istovetnom tekstu podneli narodni poslanici Milan Stanković i Dragan Marković. Takođe, podsećam da su u pretresu o ovom amandmanu učestvovali narodni poslanik Milan Stanković, podnosilac amandmana, prof. dr Branislav Ivković, predsednik poslaničke grupe Socijalističke partije Srbije i Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe Srpske radikalne stranke. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? Ima reč narodni poslanik Tomislav Nikolić, povreda Poslovnika.
Dame i gospodo narodni poslanici, juče je grubo povređen Poslovnik Narodne skupštine Republike Srbije, a danas se sednica nastavlja u istom tonu, tako da će ostati sasvim nejasno šta smo to mi juče radili, odnosno šta radimo danas i šta ćemo uopšte izglasati kada se rasprava o ovom predlogu zakona završi. Član 146. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine jasno govori o sudbini amandmana koje nije prihvatila Vlada ili ovlašćeni predlagač zakona, i on kaže: "Narodna skupština posebno odlučuje o svakom amandmanu koji predlagač zakona, nadležni odbor ili Vlada nisu prihvatili". Mi smo juče odlučivali o amandmanu na član 16, odnosno o amandmanu broj V Vlade Republike Srbije i amandman nije prošao. Posle pauze ovde nam se obratio jedan od predstavnika predlagača i rekao da je Narodna skupština Vojvodine prihvatila sve amandmane Vlade Republike Srbije, uvrstivši tu i amandman broj V. Sredstva informisanja su sinoć javila da je predlagač prihvatio sve amandmane Vlade Republike Srbije, osim jednog koji je Vlada povukla. Potpuno je nejasno iz stenografskih beležaka šta je sa amandmanom Vlade Republike Srbije na član 16. Predloga zakona, odnosno potpuno je jasno: taj amandman nije prihvatila Narodna skupština, bez obzira na to što ga je naknadno prihvatio predlagač. S druge strane, mislim da i predsednik Skupštine za ovom govornicom treba jasno da izgovori reči da taj amandman nije prihvaćen. S druge strane, sredstva javnog informisanja od jutros izveštavaju da taj gospodin, koji je juče u ime Skupštine Vojvodine prihvatio sve amandmane Vlade Republike Srbije, nije imao ovlašćenje Skupštine Vojvodine da to izgovori za govornicom Narodne skupštine i da će biti sazvana hitna sednica Skupštine Vojvodine na kojoj će se Skupština Vojvodine izjasniti o celokupnoj situaciji. Upozoravao sam vas juče, a i upozoravali smo vas povodom ovakvog slučaja i ranije, da mi pred sobom nemamo nijedan izveštaj Skupštine Vovjodine, izuzev onog pisanog, overenog pečatom Skupštine, na kome piše da Skupština Vojvodine prihvata 17 amandmana Vlade Republike Srbije, a 13 ne prihvata. Ostaje da utvrdimo da li će Narodna skupština da se igra zakonodavne delatnosti ili će ovde da donosi zakone u skladu sa pravnim poretkom, pravnim sistemom i u skladu sa Ustavom Republike Srbije. Da li gospodin Filipov, koji se juče pojavio za ovom govornicom, ima pravo da promeni stav Skupštine Vojvodine? Da li ima toliko ovlašćenje i da li vi prihvatate da on ima toliko ovlašćenje, kada se već sada oglašava predsednik Skupštine Vojvodine, koji je prvo imenovani kao predsednik predlagača zakona, i kaže da njegov zamenik u ovoj skupštini i zamenik potpredsednika Skupštine Vojvodine, gospodin Filipov, nije imao pravo da u ime predlagača, ni u ime Skupštine Vojvodine izjavi da Skupština Vojvodine prihvata sve amandmane Vlade Republike Srbije.
Gospodine Nikoliću, opominjem vas da ste prekoračili vreme.
Izvinjavam se. Molim vas da utvrdimo da li je gospodin Filipov imao ta ovlašćenja, da bismo onda mogli da kažemo onima u Vojvodini da je gospodin Filipov imao ovlašćenja.
Što se tiče prve primedbe, to smo raspravili juče. Dva puta o istoj stvari Skupština ne bi trebalo da raspravlja. Skupština je već donela odluku da nismo povredili Poslovnik i da smo postupili u skladu sa Poslovnikom Narodne skupštine. Što se tiče druge primedbe, na vaše traženje, zadovoljstvo mi je da vam kažem da ćemo danas dobiti saglasnost Skupštine Autonomne Pokrajine Vojvodine. Primila sam obaveštenje u kome je gospodin dr Predrag Filipov ovlašćen da prihvati amandmane Vlade. Da li se još neko javlja za reč u vezi amandmana na član 20.? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 49, protiv 100, uzdržanih 32, nije glasalo 9, od 190 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 20. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Predstavnik predlagača je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 20.amandman je podneo narodni poslanik Goran Cvetanović. Predstavnik predlagača, Vlada i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite, ima reč narodni poslanik Goran Cvetanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, dosta je konfuzno stanje sa ovim predlogom zakona o utvrđivanju određenih nadležnosti autonomne pokrajine i prosto je neverovatno da predsednik Skupštine Vojvodine nije prisutan sve vreme, da neke dileme, koje očigledno ovde Narodna skupština ima, reši. Očigledno je da on na taj način pokazuje i svoj stav prema Narodnoj skupštini, a često imamo ovde osobe koje su ili ovlašćene ili nisu ovlašćene, a po običaju predsednik Narodne skupštine unapred zna šta i kako će biti. U članu 20. radi se o zdravstvenoj zaštiti. Usvojili smo prethodno amandman Vlade Republike Srbije, pa vas zaista pitam, s obzirom da jedan duži vremenski period nema ministra zdravlja, ko u ime ministra zdravlja potpisuje ove amandmane kada je u pitanju zdravstvena zaštita? Sada ću da vam dam par definicija zdravstvene zaštite, čisto da imate predstavu o tome, pošto je očigledno da neovlašćena lica rade posao koji ne treba da rade. Zdravstvena zaštita je skup mera koje obuhvataju najpre zdravo stanovništvo, njegovu okolinu, a zatim bolesti i poremećaje u svim razvojnim fazama, i to kako pojedinca, tako i među grupama stanovništva. Zdravstvena zaštita predstavlja sveukupne mere i aktivnosti, kako zajednice u celini, tako i njenog integralnog dela zdravstvene delatnosti tj. zdravstvene službe i samog čoveka, unapređenje, očuvanje i poboljšanje na polju zdravstva. Zdravstvena zaštita predstavlja integralnu celinu svih mera na poboljšanju zdravstva i zdravlja ljudi i ona se može podeliti prema merama koje se podrazumevaju i nivoima na kojima se pruža ta zaštita. Zdravstvena zaštita se sastoji iz sledećih komponenti: 1. unapređenje i očuvanje zdravstva; 2. sprečavanje i subzijanje bolesti, odnosno zaštita od bolesti; 3. rano otkrivanje bolesti; 4. lečenje i 5. rehabilitacija. Obim zdravstvene zaštite varira od zemlje do zemlje, u zavisnosti od društveno-ekonomskih odnosa u celini, materijalnih mogućnosti društva, njegovog stepena razvoja i organizovanosti zdravstvene zaštite i zdravstvene delatnosti. Pomenuti član 20. dovodi u pitanje funkcionisanje jedinstvenog sistema zdravstvene zaštite u Republici Srbiji. Državni organi više ne bi imali ingerencije u izvršavanju ovog zakona iz oblasti zdravstvene zaštite, što je protivno članu 72. stav 2. Ustava Republike Srbije. Zdravstvena zaštita građana Srbije mora biti regulisana na jedinstven način. Srpska radikalna stranka se zalaže za očuvanje jedinstvenog sistema organizacije zdravstvene službe u Srbiji. Zbog toga je amandmanom Srpske radikalne stranke i predloženo da se u članu 20. brišu tačke 5) i 7). Tačka 5) glasi: "obrazuje komisiju za polaganje stručnog ispita zdravstvenih radnika i zdravstvenih saradnika sa visokom stručnom spremom i komisiju za polaganje specijalističkog ispita"; a tačka 7) glasi: "ugovara cene pojedinih usluga, odnosno programa zdravstvenih ustanova". Uvaženi kolega dr Blažić iz Srpske radikalne stranke vam je juče, s obzirom da je on iz Kikinde, obrazložio na koji način je on polagao svoj državni ispit posle završenog medicinskog fakulteta u vreme kada je Autonomna Pokrajina Vojvodina imala veće ingerencije, i na koji način je to tada rađeno, što očigledno nije adekvatno a ni shodno vremenu. Neke zaključke treba iz toga da izvedemo i da shodno tome zdravstvo zaista funkcioniše kompletno na čitavoj teritoriji Srbije. Podsetiću vas i da je zdravstvo zaista u vrlo lošem stanju. Da li zbog toga što već nekoliko meseci Ministarstvo zdravlja uopšte ne funkcioniše; da li zbog toga što nema potrošni medincski materijal u bolnicama, nema lekova namenjenih lečenju dijabetesa, astme, kardiovaskularnih bolesti, kancera. A, da ne govorimo o dijagnostičkim pregledima, poput skenera, kolor-doplera, ergotesta, magnetne rezonance, ultrazvuka, na šta se čeka i po nekoliko meseci. Očigledno je da za lekove nema para, ali su zato u leskovačkoj bolnici pre par dana postavljena vrata sa senzorima, pa je očigledno da se samo šminka ono što, kada se sa strane posmatra, je neki napredak, a ono što interesuje pacijente, kao što su lekovi i dijagnostička sredstva, i dalje nije u funkciji. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Niko.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 53, protiv 97, uzdržanih 25, nije glasalo18, od 193 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član21. amandman je podneo narodni poslanik Milan Stanković. Predstavnik predlagača, Vlada i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite, ima reč narodni poslanik Milan Stanković.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo poslanici, u ime Socijalističke partije Srbije na član 21. Zakona podneo sam amandman kojim predlažem brisanje člana 21. Član 21. govori o sanitarnom nadzoru. U njemu se kaže: "Autonomna pokrajina, preko svojih organa, u skladu sa zakonom kojim se uređuje oblast sanitarnog nadzora vrši poslove sanitarnog nadzora; posao iz stava 1. ovog člana vrši kao poveren". Podsetiću vas da po UstavuSrbije sanitarni nadzor vrši isključivo država, to znači, bar za sada, Republika Srbija, a ne autonomna pokrajina. Izvršenje određenih poslova se može poveriti autonomnoj pokrajini, ali nadzor nad sprovođenjem zakona, po Ustavu, vrši država. Poveravanje određenih poslova iz ove oblasti autonomnoj pokrajini za Socijalističku partiju je sasvim prihvatljivo, ali nije prihvatljivo da nadzor vrši autonomna pokrajina, jer stvarnu odgovornost ima država, a ne pokrajine. Na primer, može se desiti da neko tuži državu, jer su učinjeni određeni propusti u vezi sanitarnog nadzora pokrajinskih organa, i kaznu će u tom slučaju platiti država Srbija, a ne organi autonomne pokrajine. Odgovarajućim republičkim zakonom je već uređena ova oblast. Tačno jeutvrđeno, u skladu sa Ustavom, čija je koja nadležnost. Zbog toga je mnogo celishodnije da se prvo izmeni republički zakon pa tek onda, ako bude bilo potrebno, donositi ovakav zakon. Zakoni se i inače donose da urede društvo tako i na taj način da svima valjda bude bolje. Kako će na taj način građanima Vojvodine da bude bolje ako se preskaču ustavi i zakoni - ne znam. Možda će biti manje trihineloze, ali sasvim sam siguran da odgovor mogu da daju Čanak i Đinđić. Zahvaljujem.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Niko.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 55, protiv 96, uzdržanih 29, nije glasalo 14, od 194 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 21. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Nikolić. Predstavnik predlagača, Vlada i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite, ima reč narodni poslanik Tomislav Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, uopšte se ne vidi sistem koji želimo da ostvarimo ovim predlogom zakona. U nekim oblastima Vlada Republike Srbije ukida prava autonomnoj pokrajini da vrši nadzor, a u nekim oblastima je ostavila taj nadzor. Šta je nadzor? Nadzor vrši onaj ko ima nadležnost. I vi ste, odnosno predstavnik predlagača je prihvatio amandman Vlade Republike Srbije na član 20, kojim autonomnoj pokrajini nije dat nadzor nad zdravstvenom zaštitom, a sada Vlada Republike Srbije nije imala neki kontinuitet, pa da kaže - i u članu 21. ne može da se poveri ni sanitarni nadzor autonomnoj pokrajini, nego - evo, nećemo dati zdravstveni nadzor, a dajemo sanitarni nadzor. U čemu je razlika? To niko, ni predlagač zakona, ni Vlada Republike Srbije, ne ume da nam objasni. Šta znači dati sanitarni nadzor ili dati nadzor nad sprovođenjem propisa i zdravstvene zaštite autonomnoj pokrajini? Najpre, po Ustavu vi to ne možete da uradite i ovaj posao ne može da se poveri autonomnoj pokrajini. Šta će nam onda Vlada Republike Srbije? Hajde da smanjimo broj članova Vlade i da napišemo u Zakonuo Vladi - Vlada Republike Srbije nema nadležnosti na teritoriji Autonomne Pokrajine Vojvodine, prenela je Narodna skupština te nadležnosti samoj Autonomnoj Pokrajini. Ne treba nam onda toliko ministara i ne treba nam toliki aparat, jer će Vojvodina morati da pravi nov aparat za nadležnosti koje je dobila. Dupliramo organe. Šta to znači na primeru trihineloze? Ko vrši nadzor sada, kada usvojite ovaj predlog zakona - sanitarni organi autonomne pokrajine. Cela Srbija nije mogla da spreči pojavu trihineloze i sada će republički ministar poljoprivrede, pre svraćanja uveče na ono mesto za koje su ga opomenuli iz Demokratske stranke Srbije, poći da vidi kako se sprovode merezaštite i oni će reći - šta tražiš ti ovde; ovaj nadzor je poveren autonomnoj pokrajini i to radi naš pokrajinski minisitar za poljoprivredu, naš pokrajinski ministar zdravlja; ti se lepo vrati u Beograd i čekaj izveštaj, pa ako ti se ne svidi izveštaj tuži nas Ustavnom sudu; sam si ovde kao član Vlade Republike Srbije rekao da je sve ovo po Ustavu moguće i kada je moguće nemoj više preko onih mostova da nam prelaziš. Možda će neko reći - što nam ne srušiše i te mostove pa da ne stignu socijalisti i radikali da ih obnove, da ostanu DOS-u i da ih ne obnove više nikada, kao što su vam samo dva ostavili u Novom Sadu. Evo, koprcate se, čeprkate godinu i po dana, ne gledate ni sa obale, jedne na drugu, šta se tamo dešava. Vi mislite da je ovo igračka, da je jednom malom detetu, nedostojnom skupe igračke, data skupa igračka i da mu je rečeno - radi šta god hoćeš, upropasti ovu igračku. Mi smo je napravili zato da je ti upropastiš. Nisu je napravili oni koji su hteli da žive u jednoj državi, nisu tu našu državu napravili zato da je vi razbucate kako vi hoćete. Jednostavno ne ide i nemojte da kopate rovove između Srbije i Vojvodine. Teško se prelazi preko rovova, a pretnje već postoje da ćemo ili dati sve što se traži ili će doći do sukoba između Vojvodine i ovog ostalog dela Srbije, koji bez Vojvodine neće ništa vredeti, kao što ni Vojvodina bez Srbije neće vredeti ama baš ništa. Zato vam predlažem da zastanete sa ovim predlogom zakona, ionako ne radite ništa, nigde ne žurite i ničim ozbiljnim se ne bavite; da prvo utvrdite u Skupštini Vojvodine šta to hoće Skupština Vojvodine, a ne štahoće pojedinci iz pojedinih političkih stranaka uVojvodini; da ovde dobijemo informaciju šta hoće narod Vojvodine izražen kroz Skupštinu Vojvodine i da onda tome pristupimo, a ne ovako - ovo smo prihvatili, ovo nismo. Upozoravam vas, gospođo Mićić, da amandman V Vlade Republike Srbije predlagač nije mogao da prihvati. Pročitajte stenografske beleške. Vi ste prihvatili obrazloženje gospodina Filipova da predlagač prihvata amandman Vlade broj V. Taj amandman nije više postojao, odbacila ga je Narodna skupština Republike Srbije.
Prihvatio je amandman na član 16. u skladu sa članom 145. Poslovnika Narodne skupštine, usled prihvatanja nekih prethodnih amandmana, amandmana na član 7, 9, 11. i to smo raspravili već dva-tri puta. Sledeći put kada otvorite to pitanje moraću da preduzmem mere koje mi po Poslovniku predstoje. Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 56, protiv 94, uzdržana 24, nije glasalo 15, od 189 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 22. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Dragan Marković i zajedno narodni poslanici Ljubiša Maravić i Toma Bušetić. Predstavnik predlagača, Vlada i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko od podnosilaca amandmana želi reč? Reč ima narodni poslanik Toma Bušetić, kao predstavnik predlagača amandmana koje su zajedno podneli narodni poslanik Toma Bušetić i Ljubiša Maravić.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime Socijalističke partije Srbije predložio sam da se ovaj član zakona briše. Zašto? Obrazovanje pokrajinskih organa u oblasti socijalnog osiguranja je eklatantan primer preuzimanja ingerencije koju može imati samo Republika Srbija. U Predlogu zakona, obrazovanjem Pokrajinskog zavoda za zdravstveno osiguranje, utvrđuje se pravo Pokrajinskog zavoda da vrši stručnu kontrolu nad radom filijala, da ima podračun preko koga se vrši uplata i isplata sredstava iz Republičkog zavoda Srbije i da, na primer, imenuje direktore filijala na području Autonomne Pokrajine Vojvodine. Ako sve ovo pripada Pokrajinskom zavodu, kakve su onda ingerencije Republičkog zavoda? Na ovom području, na području Vojvodine -nikakve. Stručna kontrola je pre svega državna funkcija i ne može se izmeštati iz nadležnosti Republike Srbije. Neprihvatljivo je i nepotrebno otvaranje podračuna Pokrajinskog zavoda za zdravstveno osiguranje, jer podračune imaju već sada postojeće filijale u Vojvodini, a njih je sedam. Da ne bude zabune, treba znati da je učešće Vojvodine u ukupnim prihodima Republičkog zavoda negde oko 20%, a ista suma se vraća Vojvodini, uz moguću varijaciju od par procenata. Svi znamo da je Vojvodina područje sa veoma značajnom poljoprivrednom proizvodnjom, ali veliki broj poslanika u Skupštini ne zna da je učešće poljoprivrednih proizvođača u prihodima Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje, ali i u drugim fondovima, svega 2 ili 3%, što je zanemarljivo. Otuda je sasvim jasno da nema nikakvog velikog prelivanja sredstava iz Vojvodine u Srbiju, a da ne govorimo o nekakvoj ekonomskoj pljački. Mnogi su ovde govorili, a govorio je i predsednik Vlade, da treba izvršiti decentralizaciju i posebno su apostrofirali kadrovsku politiku, sve u stilu da ne treba Beograd da postavlja direktore u unutrašnjosti. Molim vas, iole pismeni politički ljudi znaju da Beograd nikada nije postavljao direktore u unutrašnjosti. Oni su se postavljali u tim gradovima,a u Beogradu je samo pisano formalno rešenje, bilo da je u pitanju ministar zdravlja, ministar prosvete itd. Ko je odlučivao o direktorima u unutrašnjosti? Odlučivale su lokalne samouprave i partijski organi. To je bilo ranije i tako je i sada. Koja je razlika? Razlika je što je u naše vreme o tome odlučivao SPS, radikali, na primer, u poslednje vreme, a sada direktore postavljaju, u stvari odlučuju o njima članice DOS-a, pa imamo situaciju da dve škole kontroliše Nova demokratija, dve Demohrišćanska stranka, Demokratska stranka itd. Zašto Vojvodina želi da se ovo bar formalizuje potpisivanjem? Ministar je član Vlade, ministar je simbol državnosti i zato Vojvodina želi da se rešenja potpisuju u Novom Sadu. Mi smo protiv pokrajinskih organa, jer je sadašnji model utrojstva i u oblasti socijalnog osiguranja i u svim drugim oblastima sasvim dobar sa postojećim okruzima koji predstavljaju određenu celinu. Model je dobar, jer je proistekao iz demokratskog ustava. O demokratskom Ustavu iz 1990. godine govorimo ne samo mi socijalisti, nego je i uvaženi pravnik Aleksandar Vučić više puta govorio o demokratskom ustrojstvu Ustava Srbije iz 1990. godine i Ustava SRJ 1992. godine. Predlog koji nam sada nudi DSS je mnogo gori. On predviđa dalje usitnjavanje i drobljenje Srbije. Kao da ga je pisao neko iz MMF-a ili vlade zapadnih zemalja. (Predsednik: Gospodine Bušetiću, molim vas da se vratite na temu.) Zašto opomena? Mi smo protiv ovog zakona u celini, zato što znamo da se uvek počinje sa ekonomskim zahtevima i zahtevima u oblasti ekonomije; onda dolaze zahtevi vezani za preuređenje u oblasti kulture i obrazovanja, da bi se na kraju došlo i do odlučnih zahteva da pokrajina ima državne atribute. (Predsednik: Vreme.) Gorka su naša iskustva. Kuda Vojvodina ide? Setimo se samo Kosova i Metohije i 1981. godine, kada su Šiptari imali pobunu i kada je srpska policija tražila dozvolu, bila je u Kuršumliji i tražila dozvolu da dođe na Kosovo i Metohiju. To će se desiti i sa Vojvodinom.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Kako replika, za "uvaženi pravnik". Molim vas, to je bilo pohvalno. On je samo spomenuo "uvaženi pravnik". Izvolite, ako je to uvreda, osnov za repliku je "uvaženi pravnik Aleksandar Vučić".
Dame i gospodo narodni poslanici, zahvaljujem se uvaženom gospodinu Bušetiću, ali moram da kažem da ima nešto što nije tačno. To je ono što vi niste slušali i to je ono što vi ne razumete, gospođo Mićić. Tačno je da je Ustav iz 1990. godine neuporedivo demokratskiji nego svi prethodni ustavi. To je sasvim sigurno tačno. Potpuno je tačno da je Ustav iz 1990. godine korak napred u odnosu na kriminalna rešenja Ustava iz 1974. godine i amandmane koji su mu prethodili 1968, 1969. i 1971. godine. To je ono što, čini mi se, u srpskom narodu, i ne samo u srpskom narodu, već i kod svih pravnika nema nikakve sumnje. Zašto sam o tome govorio ranije, a šta gospođa predsedavajući ne razume. Govorio sam o Ustavu iz 1974. godine kao jednom kriminalnom rešenju; govorio sam o jednom rešenju koje je dalo pravo, čak i pre toga amandmanima, da najviši konstitutivni akt pokrajine bude ustavni zakon. Dobro rešenje Ustava iz 1990. godine je što je najviši pravni akt pokrajine statut. To je apsolutno tačno. Naravno, mi srpski radikali ne možemo da se složimo sa svim rešenjima iz Ustava 1990. godine, ali u svakom slučaju je to neuporedivo bolje rešenje nego Ustav iz 1974. godine. Oni koji danas govore o vraćanju nadležnosti, a posebno one autonomaške ili separatističke političke stranke koje danas govore o vraćanju nadležnosti, nekih koje su navodno otete Pokrajini Vojvodini, moraju da kažu da se vraćaju na najgori Ustav koji je ikada bio u ovoj zemlji, a to je Ustav iz 1974. godine. Podsetiću vas i na tzv. "Plavu knjigu", za one koji se sećaju ili za one koji su to učili. Profesor Najdan Pašić je svojevremeno pravio analizu delovanja i funkcionisanja po novom Ustavu iz 1974, a posebno kako funkcioniše Republika Srbija koja je tada bila sastavljena od tri konstitutivna elementa, dve autonomne pokrajine - koje čak do donošenja tog ustava nisu imale ni isti značaj, već je jedna bila autonomna pokrajina, a druga autonomna oblast - tzv. uža Srbija. Ukazano je sve na pogubnu prirodu takvog Ustava. Onda su pobedile one struje koje danas vladaju Srbijom. Draža Marković, titoista iz 1978, sećate se kada je postavljen za šefa u Saveznoj skupštini, kada je sve svoje protivnike odstranio; i oni koji su mu pisali "Plavu knjigu", svi su sklonjeni i više u te komunističke partijske krugove nisu mogli da se vrate. Ti danas vladaju, ti danas upravljaju. Nije ovo istorija, to je današnjica. (Predsednik: Vreme.) Danas je Draža Marković najveći DOS-ovac. To je suština. Protiv toga se mi borimo i zato je Ustav iz 1990. godine bio neuporedivo bolji nego Ustav iz 1974, nego i prethodna ustavna rešenja. Taj ustav je imao manjkavosti i imao je mnoge manjkavosti u samom procesu donošenja, imao je neke druge manjkavosti što se tiče državnog i nacionalnog pitanja, kao i Ustav SRJ iz 1992. godine, ali su sve to neuporedivo bolja rešenja od onih rešenja na koja nas vi vraćate, na vreme Draže Markovića i neka druga vremena za koja smo mislili da su prošla. Hvala.
Da li se neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč o amandmanu na član 22? Izvolite, narodni poslanik Stevan Ž. Gudurić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SPS za ovu tačku dnevnog reda.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman koji su predložile dve kolege iz poslaničke grupe SPS, kaže da se član 22. briše zato što je zdravstveno osiguranje iz korpusa socijalnog osiguranja koje se reguliše saveznim propisima i nije normalno da republički organ prenosi nekom drugom ovlašćenja iz saveznih propisa, jer ih od njih nije dobio. Inače, u ovom članu prvo kažu da se osniva Pokrajinski zavod za zdravstveno osiguranje, pa kažu da je to organizaciona jedinica Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje. Međutim, sve ovo što dalje piše u predlogu ovog člana ne liči da je to organizaciona jedinica, nego pomalo liči da je to organ za sebe. Ako je organ za sebe, onda on ima atribute državnosti, a pričamo danima da autonomija baš i nije država, makar da je izgleda neki tako shvataju. Shvatili su je 1974, dok to nisu izgubili, pa sada ponovo smatraju da bi to trebalo tako da bude. Nije normalno da niži organ koordinira rad višeg organa, bar do sada to nije bilo normalno. Piše u tački 1) "koordinira i vrši stručnu kontrolu", onda piše u tački 3) "sprovodi postupak za izdavanje i korišćenje zdravstvene knjižice". Da li to znači da ćemo onda po Srbiji tražiti zdravstvene knjižice i da ćemo morati tražiti neke specijalne upute kad idemo da se lečimo iz Vojvodine negde drugde kao kad idemo u inostranstvo; da li ćemo imati legitimaciju koja je drugačija u odnosu na druge? Kažu u tom članu: "Pokrajinski zavod ima podračun preko koga se vrši uplata i isplata sredstava Republičkog zavoda na teritorijiautonomne pokrajine". Ovako kako piše, trebalo bi da znači da svi uplaćuju direktno tu pare i da te pare iz Vojvodine ne idu u Republiku. To onda opet znači da se Republika odrekla toga i da je u tom delu dala pokrajini nešto što joj ne pripada. Kaže se: "Direktora pokrajinskog zavoda imenuje Upravni odbor Republičkog zavoda, na predlog nadležnog organa autonomne pokrajine". Onda, imamo tu još nekih zalaganja, nekim amandmanima, nekih drugih poslaničkih grupa da ga ni ne imenuje Republički zavod nego neki drugi, a to samo po sebi kaže o čemu je reč. Zatim, ispostavlja se da se taj direktor nameće upravnom odboru Republičkog zavoda, da on tamo kao neki supervizor stoji i postoji. Sve zajedno, kao i sijaset drugih tačaka i članova ovog zakona, govori o tome da to bude neki prvi korak, onako kako su se neke od stranaka i predlagači ovog zakona izjasnili, ka republici i državi Vojvodini. Pa, neka predlagači to svoje zalaganje provere na izborima, zato što u Vojvodini većinski živalj nema neku posebnu nameru da se seli iz Srbije. Možda neki i imaju, ali neka se onda jasno i glasno oko toga izjasne; neka se jasno i glasno izjasni i gospodin Kasa - da li hoće imanje sa ove ili one strane granice, da se ujedini, pa da sve bude u istoj državi. Dakle, treba jasno i glasno da se kaže i pokaže, a ne da se pišu neki pamfletići, jer ovo na kraju krajeva u osnovi nije valjalo ništa ... (Predsednik: Gospodine Guduriću, upozoravam vas da se vratite na temu dnevnog reda i da imate već dve opomene.) Govorim da ovo nije valjalo ništa ni u osnovnom delu, a sada je sa ovim amandmanima i to ništa unakaženo, pa se onda dobije nešto što stvarno ne vredi. Ne znamo kome će takav zakon uopšte trebati, a nama koji živimo u Vojvodini - hvala lepo, neće.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman na član 22. Za 56, protiv 93, uzdržano 19, nije glasalo 18, od 186 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skuptšina nije prihvatila ovaj amandman. Na član 22. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Ratimir Svirčević, Živica Predojev, Teodora Vlahović i Karolj Kermeci. Predstavnik predlagača i Vlada nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li predstavnik podnosilaca amandmana želi reč? (Ne.)Da li neko drugi želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 12, protiv 119, uzdržano 19, nije glasalo 36, od 186 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 22. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Predstavnik predlagača je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 22. amandman je podneo narodni poslanik Veroljub Arsić. Predstavnik predlagača, Vlada i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Podnosilac amandmana želi reč, izvolite, reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić, amandman na član 22.
Dame i gospodo poslanici, već je iz ranijih izlaganja poznato o čemu se radi u članu 22. Predloga zakona: "Osniva se Pokrajinski zavod za zdravstveno osiguranje, kao organizaciona jedinica Republičkog zavoda za zdravstveno osiguranje", koja ima svoje određene nadležnosti koje su u ovom predlogu zakona nabrojane. Postavlja se pitanje, kako će da funkcioniše zdravstveno osiguranje na celokupnoj teritoriji Republike Srbije? Poznato je da postoje liste lekova koje su kritične za bolesnike. Kako će se ti lekovi nabavljati; da li će postojati dve liste, možda jedna lista Pokrajinskog zavoda za zdravstveno osiguranje, a druga lista Republičkog? Da neće možda da se desi da jedan isti lek u velikim količinama nabavljaju i jedan i drugi zavod, a da drugog leka nema? Kako će da funkcioniše sistem zdravstvene zaštite po pitanju izdavanja recepata i naknada, jer može da se desi da, recimo, na recept koji je izdat na teritoriji AP Vojvodine lek bude nabavljen na teritoriji uže Republike Srbije, kako je to nazvao Kardelj,kada su nam Slovenci krojili državu, zajedno sa jagnjećim brigadama na čelu sa Dražom Markovićem, a vi sada ovim zakonom pokušavate da nam ponovo proturite državu po slovenačkom principu. Znači, da li će biti moguće da se takav lek nabavi na teritoriji tzv. uže Srbije ili obrnuto, da li će moći lek koji je, odnosno recept koji je izdat na teritoriji tzv. uže Srbije da se za njega nabavi lek u Vojvodini? Da li će i kako će da se vrši naknada između ta dva zavoda, Pokrajinskog i Republičkog? Zato je SRS i predložila da se u članu 22. briše stav 4: "Pokrajinski zavod ima podračun preko koga se vrše uplate i isplate sredstava Republičkog zavoda na teritoriji AP". Koliko ste nedorečeni u donošenju zakona, samo da vas podsetim, kada je bio donesen Zakon o izmenama i dopunama Zakona o porezu, ukinuli ste poseban porez, savezni porez za vojsku od 3%, obrazlažući da se time smanjuje administracija. Sada donosite zakon i otvarate nove podračune. Zar sada ne smanjujete ili povećavate administraciju? Da ne spominjem kada su u pitanju bankarski troškovi koji iznose 0,15%; da će samo na ime bankarskih troškova zdravstveno osiguranje da plati tri ili četiri miliona dinara. Zar nije bolje da te pare usmerite za nabavku lekova, sanitetskog materijala i opreme za bolnice? Sve su to pitanja koje predlagač ovog zakona mora da obrazloži. Da li će tako da nam funkcioniše zdravstveno osiguranje? Dalje, taj pokrajinski zavod treba da ima direktora koga imenuje upravni odbor na predlog nadležnog organa autonomne pokrajine, a taj direktor zavoda imenuje direktore filijala Republičkog zavoda koji su obrazovani na teritoriji autonomne pokrajine. To je stav 7. član 22. ovog zakona, za koji smo mi srpski radikali takođe predložili da se briše. Samim tim, direktor ima neograničeno ovlašćenje. Sredstva kojima se finansira Pokrajinski zavod su iz republičkog fonda. Resorni ministar neće imati nikakvog uticaja na imenovanje predloženih direktora, niti će moći da ih smeni, ako se sa tim ne složi direktor Pokrajinskog fonda, a on ih plaća i ako ne obavljaju svoju dužnost, i ako su u zaštiti direktora Pokrajinskog fonda, njihova prava su neograničena. Mislim da bi ovaj amandman trebalo prihvatiti.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Da, narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, maločas sam govorio nešto malo duže nego što dozvoljava Poslovnik i predsednik Narodne skupštine, pa nisam mogao da reagujem na pretnju predsednika Narodne skupštine da će preduzimati mere. Zato obaveštavam poslanike SRS, ako Nataša Mićić kaže - "Jozo, daj vode", bežite svi iz sale... (Milka Marinković, sa mesta: Nije vode, nego macolu!) Ne, bilo je:"Jozo, daj vode", ali ti Milka ne gledaš televiziju, nisi gledala pre 20 godina kako su ubijali četnike. Dame i gospodo narodni poslanici, sada se tek postavlja pitanje šta je hteo predlagač zakona ovim predlogom zakona? Pazite, u članu 22. predlagač je tražio velika ovlašćenja, ingerencije i to kao sistem postavio kroz ceo Predlog zakona. Onda je prihvatio amandman Vlade Republike Srbije kojim se taj član 22. uništava tako da uopšte nije bio ni potreban u ovom predlogu zakona, čak ni zdravstvene knjižice više ne može da izdaje. Postavlja se pitanje, zašto nam je ovaj predlog zakona, kao svojevrsna trgovina, došao u Narodnu skupštinu Republike Srbije? Da li je rečeno predlagaču - traži mnogo; skočiće pojedini poslanici da brane da ne ide to tako mnogo, onda ćemo mi da nađemo neki balans, ti ćeš to da prihvatiš i čekamo izradu novog ustava. Šta proističe iz ovog predloga zakona - decentralizacija Srbije, očigledno, ali i centralizacija Vojvodine, koja je isto tako očigledna; homogenizacija Vojvodine, na otporu prema Beogradu. Jer, zašto biste vi govorili kako je neprirodno da direktore postavlja neka centrala u Beogradu, upravni odbor u Beogradu, a prirodno je da direktore sateritorije Vojvodine postavlja neka centrala u Novom Sadu. U čemu je onda razlika, u tih 80 km? Da li se ovde radi o principu, ili se radi o 80 km? Ako se radi o principu, ako je Beograd bio centar moći, vi sada kažete - neka Beograd bude centar moći, samo će postojati još jedan centar moći koji će da se zove Novi Sad, a od centra moći do granice između ta dva centra moći, vrlo je kratak put. Čitav ovaj zakon vrši centralizaciju Vojvodine. Jeste li se obavezali na to, kada ste prihvatali različite uslove iz Evrope i sveta, da razbijete Srbiju, a da ostane neka, tobože, jedinstvena Vojvodina? Pa, kako može da ostane jedinstvena Vojvodina, ako čak i ovakav predlog zakona usvojite? Hoće li 100% građana Vojvodine biti za ovo? Misli li Milo Đukanović da ima saglasnost među građanima Crne Gore kada je fokusirao neprijateljstvo na Slobodana Miloševića i pretvorio ga u neprijateljstvo prema Srbiji. Pa, šta sada, gde smo sada? Da li vi to imate neki liberalni savez Vojvodine koji vas gura, a vi kao manje oštri političari, manje rigidni, pronalazite meru u autonomaštvu. Gde ima mere u autonomaštvu - nema. Takva mera ne postoji. Svakoga dana aga traži još jednu njivu. Nema age i bega koji se zadovoljio onim što je imao, nego je tražio još jednu, pa još jednu, pa još jednu. Zato vas upozoravam - bolje prihvatajte ove amandmane, da poludi predlagač zakona, da se iščaši Vlada i da odustanu od svega ovoga. Učinite bar još jedan hrabar potez, kao juče, ili besmislen, kao što su neki juče videli, da pojedini njihovi članovi iz DOS-a glasaju pritiskom na određenu boju, pa i oni po inerciji, pošto ni o čemu ne razmišljaju. Upropastiše juče predlog zakona. Hajde još jednom danas da se drzne Narodna skupština i da misli svojom glavom, da nateramo ove tzv. velike, što već čuče po ambasadama, samo su privremeno došli tu da nam drže slovo, da ozbiljno misle o državi koju im je narod, priznajem, poverio pretprošle godine. Ali, nikada nikome ništa narod nije poverio zauvek, pa tako ni DOS-u, ni strankama iz DOS-a. Dakle, prihvatite ovaj naš amandman, pa da vidimo posle šta će silnici da rade.
Da li se još neko javlja za reč od ovlašćenih učesnika u raspravi? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 54, protiv 88, uzdržanih 16, nije glasalo 26, ukupno 184 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 23. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Petar Petrović i narodni poslanik Slobodan Tomović. Predstavnik predlagača, Vlada i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amndman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč podnosilac amandmana, narodni poslanik Petar Petrović.
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, onaj ko je hteo malo pažljivije da čita ovaj predlog zakona o vraćanju nadležnosti mogao je da vidi da su svi članovi ovde slični, osim četiri ili pet članova, i to 22, 23, 33, 51. i, čini mi se, još jedan. U čemu je razlika?Ova nabrojana četiri člana, kao i član 23. koji je SSJ predložila da se briše, počinje sa: "Osniva se pokrajinski fond ..." itd. Dakle, već ovim zakonom ne ostavlja se mogućnost autonomnoj pokrajini da može, u skladu sa zakonom i statutom, nešto da uradi, već se ovim zakonom odmah osniva Pokrajinski fond za penzijsko - invalidsko osiguranje. Mislim, a i poslanički klub SSJ smatra, da je to u direktnoj suprotnosti sa postojećim republičkim zakonom koji reguliše oblast invalidskog i penzijskog osiguranja, kao i u direktnoj suprotnosti sa Statutom Republičkog fonda penzijsko - invalidskog osiguranja. I drugo pitanje se ovde postavlja - šta je sa Republičkim fondom za osiguranje zemljoradnika; da li je i on ovde objedinjen ili nije obuhvaćen, jer to se iz ovog predloga zakona ne vidi. Ako se dalje pažljivije pogleda šta je nadležnost pokrajinskog fonda, ukoliko se osnuje, on - tačka 1) - vrši "pripremu i izradu materijala za pregovore sa inostranim nosiocima penzijskog i invalidskog osiguranja". E, tu "leži zec", onda Vojvodna želi, preko pokrajinskog fonda, da preuzme ovlašćenja koja su u isključivoj nadležnosti Republike, da vrši pregovore sa nosiocima ino-osiguranja, penzijsko - invalidskog osiguranja. S druge strane, postavlja se pitanje - šta će raditi, kako će raditi i kome će odgovarati sadašnji fondovi, koji postoje na teritoriji autonomne pokrajine, čije je direktore postavio direktor Republičkog fonda za penzijsko-invalidsko osiguranje i koji odgovaraju direktno Upravnom odboru Republičkog fonda. Pored fondova postoje, kao što je poznato, u manjim mestima i drugi, niži oblici organizacionih jedinica. Da li su to jedinice, ili su već isturena odeljenja, ili već kako se zovu, nije bitno. Tamo penzioneri ostvaruju svoja prava na osnovu Zakona o penzijsko - invalidskom osiguranju. Da li će na ovaj način pokrajinski fond praviti novu organizacionu šemu ovih jedinica u AP Vojvodini? S druge strane, u stavu 4. kaže se: "Pokrajinski fond ima podračun preko koga se vrše uplate i isplate sredstava Republičkog fonda na teritoriji autonomne pokrajine". Da li to znači da će penzioneri sa teritorije AP Vojvodine pre ili kasnije dobijati svoje penzije u odnosu na ostale korisnike sa teritorije ostatka Republike Srbije? Ako u ovom fondu bude imalo para, možda će dobiti pre, a ukoliko ne bude para, onda će možda dobiti kasnije svoju penziju, koju su zaradili. Na osnovu svega, očigledno je da se na ovaj način, preko osnivanja ovog fonda, želi da se AP postepeno otcepljuje od Republike Srbije, da dobija sve atribute republike, da bi sutradan lakše napravila i taj završni korak i otcepila jedan neotuđivi deo Republike Srbije od svoje matice. Mislim da to, dame i gospodo, neće ići tako lako. Stranka srpskog jedinstva garantuje svim Srbima na teritoriji APV da će se zdušno boriti da Vojvodina ostane ono što jeste, a to je sastavni deo nedeljive Republike Srbije.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? Ima reč narodni poslanik Stevan Ž. Gudurić.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, narodni poslanik Slobodan Tomović iz poslaničke grupe SPS, amandmanom je rekao da se član 23. briše, jer je zakoračio u oblast koje Ustavom Srbije nisu navedene kao pokrajinske normativne nadležnosti; čak je zakoračio u sferu zakonodavne nadležnosti, savezne države. Posebno je neustavano što sa ovim članom i uopšte nacrtom zakona o autonomiji i po Ustavu Srbije nema svojstvo državnosti gde se poveravaju poslovi koji se mogu obavljati samo kao državni. Autonomna pokrajina, po svom ustavnom biću, ne može biti nosilac takvih poslova, tj. ovi poslovi ne mogu biti u njenoj normativnoj delatnosti. Na početku člana 22. piše - "osniva se pokrajinski fond za penzijsko i invalidsko osiguranje...", onda se dalje kaže "da pokrajinski fond,pored poslova utvrđenih zakonom i statutom ...". Kako može kad to već piše u zakonu i statutu? Taj fond treba da se osnuje. Znači, njega ne poznaje Republički fond i tu bi trebalo nešto da se menja. Ovde decidirano kaže: "Pokrajinski fond,pored poslova utvrđenih zakonom..." Ono prvo i ne može da obavlja, jer treba nešto da mu se prenese. Ponovo imamo istu priču kao i u prethodnom članu, sa nerazjašnjenom dilemom da li sve pare iz Vojvodine dolaze u taj fond, jer to tako otprilike i piše. U postojećem članu postoje već filijale republičkog fonda; uspostavljanje još jednog organa između republičkog fonda i filijala. Nigde se ne predlaže da se filijale ukidaju i stvara se još jedan nivo administracije koja neminovno košta, zato što nigde administracija nije radila džabe, pa neće ni ovaj deo poslova. Postavlja se pitanje - ako neko u osnovi, kao predlagač ovog zakona, pita "gde su naše pare", onda bi svaki segment u Vojvodini mogao da pita tog istog gospodina, po Ustavu koji je važio iz 1974. godine,gde su naše pare? Jer, ništa jednostavnije nije bilo doći do naših para ni kada smo ih tražili u Novom Sadu, nego kada smo ih tražili u Beogradu. Niko nije razumeo u vašoj predizbornoj kampanji da ćete vi samo seliti centre moći iz Beograda negde drugde, da bi oni bili centralizovani i za nešto drugo služili, nego ste pričali neku drugu priču - da će se država decentralizovati. To bi onda trebalo da ide prema opštinama, a ne prema pokrajini. Novi Sad je u tome samo geografski pojam i naziv grada. Ako kažemo - idemo po pare u Novi Sad, to ne znači u grad Novi Sad, nego u pokrajinske institucije i gde se isto tako ne mogu dobiti pare, kao što se nisu mogle ni dobijati za sve ono vreme kada su pare na drugom mestu bile. Prema tome, ne zagovarate ništa novo, zagovarate nešto što nam se nije ni tada sviđalo. Prema tome, nije sporno pitanje ekonomije. Vojvodina je u jedinstvenojSrbiji. Kada se taj deo bude predložio nekim normalnim zakonom, onda o tome možemo da odlučujemo ili to podržimo. Teško da imate podršku u Vojvodini, a stalno se busate u prsa sa nekim uspehom u 2002. godini, kada nije bilo 48 sekundi ćutanja. Izađite ponovo na izbore.
Da li još neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Živica Predojev.
Dame i gospodo narodni poslanici, posle dva dana maltretiranja morao sam da izađem za govornicu. Ovde se stalno zagovaraju nekakve teze. Prva teza, koju je malopre prethodni govornik rekao i ponovo je plasira ovde, to je da je predlagač ovog zakona neovlašćen. To apsolutno nije istina. Predlagač ovog zakona je veoma legalan i legitiman. Tu su predstavnici građana Vojvodine koji su na slobodnim izborima, ili kako god hoćete, dobili. Oni su dobili zadatak da štite interese Vojvodine i taj zadatak je definisan ovim zakonom. To je činjenica. Isto tako, pozivate na izbore Koliko znam, vi u tom parlamentu imate dva predstavnika. Normalno je da računate da ne možete dobiti manje. Ovde se neki pojavljuju kao veliki branioci Vojvodine, a koji isto tako traže izbore. Mislim da je to jako važno prilikom odlučivanja o ovakvom zakonu. Mislim da je to izuzetno važno, draga gospodo. Ne razumem vaše pozive na izbore. Normalno je, ako nemam ništa, mogu da napravim ustav. [[Žagor u sali.]] Nemojte da dobacujete. Druga stvar, ovde se pokušava da se proturi jedna teza. Svima smeta osnivanje pokrajinskog fonda. Pokrajinski fond je postojao. Zbog toga što je on postojao, Vojvodina se nije cepala od Srbije. Tvrdi se da se na ovaj način Vojvodina otcepljuje od Srbije. Apsolutno je netačno. Ovde nije okupaciona zona, to je deo Srbije koji je postao odlukom Velike narodne skupštine, slobodnom voljom Vojvodine i Vojvodina je ušla u zajednicu Hrvata i Slovenaca. Hajde od toga da malo pođemo. (Glasovi: nije tačno.) Tačno je, gospodo. (Predsedavajuća: Molim govornika da se vrati na amandman i član 23.) Mislim da je amandman aposlutno smešan.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman na član 23. narodnih poslanika Petra Petrovića i Slobodana Tomovića. Za 59, protiv 79, uzdržanih 14, nije glasalo 29, od 181 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 23. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Ratimir Svirčević, Živica Predojev, Todor Vlahović i Karolj Kermeci. Predstavnik predlagača i Vlada nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li neko želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 9, protiv 124, uzdržanih 14, nije glasalo 33, od 180 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Stevan Kesejić. Predstavnik predlagača i Vlada nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite, ima reč narodni poslanik Stevan Kesejić.
Dame i gospodo narodni poslanici, Zakonodavni odbor smatra da je ovaj amandman pravno moguć; naravno, drugačije nije mogao ni da kaže. Zašto? Zato što ovaj zakon uopšte nije pravno moguć. Ovaj zakon je protivustavan, kao i ovaj član na koji sam podneo amandman. Pre nego što obrazložim na šta se odnosi ovaj amandman, moram da kažem da me je zaista sramota što pripadam narodu Srbije, onom severnom delu Srbije, a da u isto vreme moram da crvenim kada izađe neki drugi predstavnik i pokušava da nas deli u Srbiji, da nas deli u Vojvodini, posebno imajući u vidu ovaj član 23. vezan za penzijsko i invalidsko osiguranje, gde se govori o jednoj zaista tendencioznoj nameri separatizma, deljenje Srba na Srbe prečane, na Srbe dođoše, na Srbe sa juga, Srbe sa severa itd. Zbog čega ovim članom treba da se dele Srbi, penzioneri i invalidi osiguranja, koji su kroz svoj rad, ostvarivali svoja penzijska i invalidska osiguranja na celoj teritoriji Jugoslavije? Zbog čega bi bili privilegovani bilo koji Srbi u bilo kom delu Srbije? Zbog čega bi sedište pokrajinskog fonda u Novom Sadu bilo telo koje bi raspolagalo tim fondom, a u isto vreme imamo i južnu pokrajinu Kosovo i Metohiju koja ne bi imala taj fond. Ne samo Kosovo i Metohija nego i ostatak Srbije takođe ne bi imao neku separatnu celinu fonda kojom bi raspolagao. To upravo govori o nameri separatizma. To je jedan od najočiglednijih primera predlagača da se - kako oni kažu:gde su naše pare - pare od ostalih građana uzmu radi nekog egoizma, a da se ne vodi računa o ostatku građana koji žive u Srbiji, a stvorili su iste uslove, radeći i stvarajući penzijsko i invalidsko osiguranje, odnosno te fondove. Posebno moram da se osvrnem natačku 1), gde se govori o pripremi i izradi materijala za pregovore sa inostranstvom i nosiocima penzijskog i invalidskog osiguranja. Očigledno je da se radi o želji predlagača da preuzme nadležnosti i ingerencije koje mu ne pripadaju, a to su nadležnosti države, gde autonomaška politika na jedan najciničniji način pokušava, perfidno, na mala vrata da izađe u Evropu. To je Nenad Čanak, sa pojedinim poslanicima iz Demokratske stranke, već učinio odlazeći u Osijek na poklonjenje i izvinjenje ustaškim poglavnicima, županu osiječkom... (Predsedavajuća: Molim narodnog poslanika da vodi računa o meri kulture govora koju upotrebljava za govornicom, o kvalifikacijama koja se odnose na druga lica.) Ovo su činjenice. Čak su i mediji objavljivali posetu Nenada Čanka osiječkom županu. Zbog čega bi vas sad to vređalo ukoliko govorim u vezi sa tim, jer Nenad Čanak izgleda hoće da nastavi kroz ovaj zakon da ode i kod Mesića i Kučana, da se izvinjava za to što su Srbi proterani, za to što su Srbi ubijani, i da se na ovaj način vrši jedna propaganda, odnosno antipropaganda protiv srpskog naroda. Iz tih razloga, ovaj član govori o nečemu drugom; ne samo o sebičnosti i želji da se stvori ekonomski separatistički fond, nego se govori o jednoj političkoj pretenziji da se stvori republika Vojvodina. Jer, svi prerogativi koji se navode u članu 23. u stavovima 4. i 7. govore u prilog tome. Zbog toga poslanici Srpske radikalne stranke smatraju da se nadležnosti koje pripadaju Republici Srbiji po Ustavu Republike Srbije, član 72, ne mogu nikako dati u nadležnost Pokrajini Vojvodini, jer se ovim članom ne govori o poveravanju određenih poslova, nego se govori o nadležnosti koje ćepreuzeti Pokrajinski fond za penzijsko i invalidsko osiguranje. (Predsedavajuća: Šest minuta.) Zbog toga predlažem da poslanici Republičke skupštine prihvate ovaj amandman i da na ovaj način iskažu patriotizam i volju celokupnog srpskog naroda da ne dozvoli da jedna mala šačica socijaldemokrata Vojvodine ne razbija Srbiju, kako je to pokušala da čini.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? Ima reč narodni poslanik Tomislav Nikolić, predstavnik poslaničke grupe.
Dame i gospodo narodni poslanici, mi smo u obrazloženjima ovog zakona čuli sve i svašta, posebno od onih koji su zakon predložili, bezmalo kao da ga nisu ni predložili - nemojte to da čitate kako vi čitate, nego čitajte i tumačite onako kako vam mi sugerišemo u izlascima za govornicu, a to kako se mi u Vojvodini ponašamo, to su sporadični slučajevi. Jeste da svako od nas u tim sporadičnim slučajevima učestvuje, ali nemojte da vas to toliko plaši, nemojte da vas to toliko zamara. Šta se sada članom 23. dešava? Osniva se Pokrajinski fond za penzijsko i invalidsko osiguranje. Dobro, ima vas valjda ovde koji ste bar nekada učestvovali u izradi nekog zakona ili u sprovođenju nekog zakona. Ima vas kojima je dužnost da ukažete Narodnoj skupštini da jedan fond na ovaj način ne može da bude osnovan. Šta sve ovde još nedostaje? Kada se osnuje fond, nedostaje stav o tome koji su njegovi organi, ko bira organe, koji su njegovi akti, ko donosi akte, ko daje saglasnost na akte. A, nije ovo Prćilovica - osniva se pokrajinski fond. Pitam vas - da li taj pokrajinski fond ima upravni odbor; da li ima direktora; da li ima nadzorni odbor; da li ima statut? Ko će to sada kada nije zakon, a u osnivanju je fond, da predvidi, a ko će to sada i kojim aktom da predvidi da fond ima upravni odbor, koliko članova, ko predlaže članove u taj upravni odbor, da li taj ko bira upravni odbor bira odmah i predsednika upravnog odbora ili upravni odbor sam bira predsednika. Ko će statut da proglasi? Ko će da da saglasnost na statut? Osniva se pokrajinski fond i zadovoljili smo one što po Vojvodini pričaju o novcima i, evo pokrajinskog fonda za zdravstveno, za socijalno osiguranje, za boračku, penzijsko - invalidsku zaštitu. U četiri člana osnivate jedan fond i to od sutra počinje da radi. Sutra stižu sredstva na račun fonda, sutra se isplaćuju sredstva sa računa fonda, a vi ne znate ni ko ih isplaćuje, ni na osnovu kojih odluka, ni ko će da donosi odluke o tome. Ko je taj koji će dalje da rešava sudbinu fonda - nadležni organ autonomne pokrajine? Čak ste se drznuli da u nekoliko članova ovde kažete "nadležni organ autonomne pokrajine". Osnivate novi fond i kažete "nadležni organ". Ko je sada nadležni organ kada je to nešto novo? Ko će proceniti ko je nadležni organ? To je zakonska materija i to se sve reguliše zakonom, a ne odlukama Skupštine Vojvodine. Ima li skupštinu taj fond?Odnosi se na mnogo građana Autonomne Pokrajine. Ne, vama je dovoljno da napišete četiri člana, a posle ćete da razrađujete u ta četiri člana, da se Vlasi ne dosete, a posle će sve ići onako kako vi budete hteli. Ovde je izrečena priča o tome da se ovim predlogom zakona Vojvodina štiti. Od koga se to štiti Vojvodina? U Republici Srbiji na vlasti je DOS, u autonomnoj pokrajini na vlasti je DOS, u Saveznoj Republici Jugoslaviji na vlasti je DOS. Sreća za DOS, a nesreća za sve one kojima je na vlasti DOS. Od koga se to sada štitite? Sami od sebe. Stanite pred ogledalo. Jeste li toliko suicidni da ćete sami sebe da poubijate? Stanite pred ogledalo, lupite se malo po glavi. Tvrdite nam ovde da, kada je DOS došao na vlast, Vojvodina mora da se štiti, a ja vam kažem - otkako je DOS došao na vlast moraju da se štite deca, učenici, studenti, radnici, vojnici, zaposleni, nezaposleni, patriote, građani, novinari; svi moraju da se štite od DOS-a, na sve ste udarili podjednako.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 51, protiv 80, uzdržanih 16, nije glasalo 27, od 174 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 23. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Predstavnik predlagača je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 24. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Dragan Marković i narodni poslanik Zoran Radovanović. Predstavnik predlagača, Vlada i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima Zoran Radovanović.
Poštovana predsednice Skupštine, dame i gospodo narodni poslanici, na osnovu člana 142. i 143. Poslovnika o radu Narodne skupštine Republike Srbije podneo sam amandman na član 24. Predloga zakona o utvrđivanju određenih nadležnosti autonomne pokrajine i tražio sam da se ovaj član briše. Među pojedinim pitanjima navedenim u 24 imenovane oblasti i u ostalim oblastima koje bi se poverile autonomnoj pokrajini, a koje se u stvarnosti mogu mnogo povoljnije obavljati na regionalnom, znači na centralnom nivou, provlači se jedno centralno pitanje koje nikako ne može biti u nadležnosti autonomne pokrajine, a to je pitanje vršenja upravnog i opšteg nadzora nad primenom odgovarajućih republičkih zakona. Ne može autonomna pokrajina, čiji to nisu zakoni, vršiti nadzor nad zakonitošću primene ovih zakona. Kroz član 24. Predloga zakona vidi se sva perfidnost i licemerje ovog predloga. Kao što onaj koji je izvestio nas ovde o tom predlogu - Nenad Čanak, kaže - toliko je loš da ne možete da ga prihvatite, ali bilo bi još bolje da ga ne izglasate, kako bih ja mogao nekim drugim sredstvima da rešavam svoj problem. Obrazloženje koje je dato uz ovaj predlog vrlo naivno kaže: "Radi boljeg i efikasnijeg ostvarivanja zakonom utvrđenih prava i funkcionisanja sistema socijalne zaštite, ovim zakonom se predlaže približavanje ostvarivanja prava iz ove oblasti korisniku prava ..." itd. Ovo obrazloženje i podmetanje građanima Vojvodine, gde oni treba da pomisle kako smo mi, ako glasamo protiv ovog zakona, ujedno protiv autonomije Vojvodine, a mi ćemo sigurno glasati protiv ovog zakona. Još jednom ponavljam da socijalisti nikada nisu bili i nikada neće biti protiv autonomije Vojvodine ili Kosova i Metohije kao pokrajine, ali isključivo u interesu ove zemlje, zemlje Srbije. Član 9. Ustava SRJ, a vi svi imate ustave, ali ih slabo čitate, stav 1. kaže: "SRJ je zasnovanana vladavini prava"; a stav 2: "Zakoni moraju biti saglasni sa Ustavom." Član 65. Ustava SRJ kaže: "Svako je dužan da se pridržava Ustava, zakona, drugih propisa, kao i opštih akata"; a stav 2: "Svako je dužan da časno i odgovorno obavlja svoju funkciju". Ovo posebno apostrofiram. Pitam vas da li je časno i odgovorno kada jedan čovek, obrazlagač ovog predloga zakona, lomi tablu RTS - a uz neke reči - "đubre" itd, koji je vama pričao ovde kako je ovaj predlog zakona, taj isti omnibus, mnogo dobar. Idemo redom, član 24. tačka 1) kaže: "Bliže uređuje, u skladu sa materijalnim mogućnostima, druga prava u oblasti socijalne zaštite, veći obim prava od prava utvrđenih zakonom i povoljnije uslove za njihovo ostvarivanje ..." itd. Oba ustava, SRJ i Republike Srbije, garantuju jednakost građanima na celoj teritoriji naše zemlje, a ovde nam predlagač kroz veći obim prava i povoljnije uslove nudi apsolutnu nejednakost građanima, što je za mene apsolutno neprihvatljivo. Član 24. tačka 2) kaže: "pokrajina osniva ..."; tačka 3) kaže: "imenuje upravne i nadzorne odbore ...", predstavljanešto gde se opet zadire u direktnu nadležnost Republike. Tačka 4) člana 24. ovog predloga kaže: "daje saglasnost na predlog odluke o mreži ustanova socijalne zaštite za smeštaj korisnika ...". Ponavljam da je pripravniku, a ne pravniku jasno da niži organ ne može dati saglasnost višem organu. Tačka 5) takođe. Tačke 7), 8) i 9) ovog člana su opet protivustavne. Mislim da je Vlada podnela amandman na ovaj član i kao takav je usvojen, jer ne može niži organ davati neke saglasnosti višem organu. Šta u stvari znači član 24, kao i čitav predlog zakona? Probaću da objasnim prosto. Na primer, moja mesna zajednica traži autonomiju. Ja imam sve prerogative za to: imam maramu, imam osnovnu i srednju školu, znači rešili smo problem obrazovanja. Imamo rečicu i transformator, možemo da kupimo struju i, ono što je bitno, imamo nekoliko ari za poljoprivredu; imamo mene kao ličnog lekara; priznaće nas Evropska zajednica i svet i bićemo jedna velika i moćna država, a ja ću biti prvi čovek u toj našoj državi. (Predsednik:Inače, upozoravam vas da ste prekoračili vreme.) Zašto ovo govorim? U Ustavu Republike Srbije, u članu 26. se kaže: "Zabranjeno je vršiti na čoveku, bez njegove dozvole, medicinske ili druge naučne oglede", a, po meni, niti onaj koji je ovo predlagao ima pravo, niti sme da vrši eksperimente na građanima Vojvodine, ni nad svima nama u ovoj Srbiji. Ono što hoću da kažem i time završavam - građani Vojvodine, ako vas Čanak vodi kao što peva i kao što vozi motor, svi smo zajedno nagraisali. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Izvolite, narodni poslanik Stevan Ž. Gudurić, ovlašćeni predstavnik SPS-a za ovu tačku dnevnog reda.
Dame i gospodo narodni poslanici, na član 24. podnet je amandman koji kaže da se član briše. Kada malo pažljivije pročitamo pojedine tačke, onda vidimo da jednostavno predlagač nije mogao da se otme utisku i da piše kako je to pisao ili je možda prepisivao iz 1974. godine, zato što se i tada na neke stvari u Srbiji dobijala saglasnost u Vojvodini i na Kosovu i Metohiji. Teško da možemo smatrati normalnim da niži organ daje saglasnost; znači pokrajinski organ će davati saglasnosti republičkom organu. To smo videli u tom ustavu iz 1974. godine. Videli smo i u praksi, da je samo bilo u Ustavu. Pošto je ovde bilo nekih aluzija, nisam hteo, a i dovoljno se izlazi i bez replika, niko nije sporio nikada da je Skupština Vojvodine legalna, samo, teško da ima legitimaciju, da je legitimna, zato što je sastav poslanika u Skupštini Vojvodine slika oktobarskih događanja. Ta slika nije odraz ni politike, ni političke snage u Vojvodini, ni nacionalnog ni verskog rasporeda, ni bilo čega drugoga, pa se zato priča ovako kako se priča, da se proverimo. Kada ste toliko samouvereni, da mi socijalisti možemo proći gore nego što smo prošli - probajte nas; a samo mislim da ta sudbina o kojoj ste govorili, da može da se prođe gore od toga da se nema ni jedan put, to čeka prvenstveno vas.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 49, protiv 83, uzdržano 16, nije glasalo 25, ukupno 173 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 24. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Predsatvnik predlagača je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 24. amandman je podneo narodni poslanik Dragoljub Stamenković. Predstavnik predlagača, Vlada i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa SRS podnela je amandman na član 24. Predloga zakona, koji sada ovde obrazlažem. U tom amandmanu tražimo da se u članu 24. stav 1. u tačkama 4) i 5) reč "saglasnost" zameni rečju "mišljenje", a da se stav ovog člana Predloga zakona briše. Smatramo da se amandmanom postiže jedinstvo nadležnosti u uređivanju ove oblasti u celoj Republici. Član 24. tačka 4) kaže: Autonomna pokrajina, preko svojih organa, u skladu sa zakonom kojim se uređuje oblast socijalne zaštite: daje saglasnost na predlog odluke o mreži ustanova socijalne zaštite za smeštaj korisnika koji donosi Republika, u delu koji se odnosi na mrežu ustanova na teritoriji autonomne pokrajine". Potpuno je jasno, ako pokrajina daje saglasnost, to znači da Republika ne može uticati na tu mrežu ustanova dok pokrajina tako ne odluči. Zašto onda nije poštenije da piše da pokrajina odlučuje o mreži ustanova, jer se na kraju krajeva, sve svodi na jedno isto. Tako je i u tački 5) ovog člana. Mi mislimo da zaista treba da postoji određena autonomija zbog posebnosti Vojvodine, a da je ta autonomija, ta samostalnost dovoljna u onoj meri gde se za svako rešenje koje se odnosi na teritoriju AP Vojvodine traži mišljenje te autonomne pokajine o kojoj se raspravlja, i na osnovu toga se daje konačan predlog koji će biti dobar za sve građane AP Vojvodine. Ovo je previše samostalnosti. Dolazimo ponovo u istu situaciju kada je Srbija bila omeđena dvema tada samoupravnim autonomnim pokrajinama i da ni jedna odluka nije mogla biti donesena bez saglasnosti pokrajina. Često su pokrajine glasale protiv interesa cele Republike. Tako da je, u principu, onda ostali deo Srbije bila neka autonomija u okviru dve samostalne oblasti: Kosova i Metohije i Vojvodine. Podsetio bih vas ponovo, ispred SRS, gospođo predsedavauća, da amandman broj V, koji je Vlada podnela na član 16. Predloga zakona, nije mogao biti sastavni deo Predloga zakona i nije mogao biti prihvaćen od strane predlagača, s obzirom da je Narodna skupština odbila taj amandman. Pozivam narodne poslanike da glasaju za amandman koji je podnela poslanička grupa SRS.
Hvala. Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Izvolite. Narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo je jedan u nizu amandmana koji smo podneli, a koji na isti način regulišu veoma sličnu materiju. Vidim da je Vlada Republike Srbije čitala naše amandmane i delimično jedan od naših amandmana prihvatila i uvrstila u svoj predlog koji je najpre predlagač odbio, a onda se za sat vremena predomislio, izvršio sve potrebne konsultacije sa svim organima lovišta u Vojvodini i odlučio da prihvati. Radi se o tačkama 4) i 5) stava 1. člana 24. Da vas podsetim, predlagač je tražio da autonomna pokrajina daje saglasnost na predlog odluke o mreži ustanova socijalne zaštite za smeštaj korisnika koji donosi Republika u delu koji se odnosi na ustanove na teritoriji autonomne pokrajine, kao i to da daje saglasnost na imenovanje direktora centara za socijalni rad na teritoriji autonomne pokrajine. Vlada je intervenisala u tački 4) i traži da to ne bude saglasnost već mišljenje, zato što se tobož samo tačkom 4) ugrožava jedinstveni prostor Republike. Vlada zapaža da pojedini objekti za smeštaj ugroženih lica nisu na teritoriji isključivo uže Srbije ili isključivo Vojvodine, odnosno, Vlada kaže - ako u Vojvodini nema objekata za smeštaj hendikepiranih lica, postoji, recimo, u Petrovcu na Mlavi; nemojte da gradite u Vojvodini, dajte da mi napravimo jedan amandman pa da to bude samo mišljenje, a ne vaša saglasnost, pošto na teritoriji Vojvodine postoji objekat za smeštaj slepih lica, da ne pravimo mi to u Srbiji. Rekao bi čovek, sve razumno i sve korisno. Tako je trebalo pročešljati ceo zakon. Ovo su ministarstva ovlaš pregledala, i evo, ministar za socijalnu zaštitu je pronašao nešto što treba zameriti, a da su hteli ministri, mogli su da kažu - da se baci ovaj papir zato što ne liči ni na šta. Tačka 5) glasi "Autonomna pokrajina daje saglasnost na imenovanje direktora centara za socijalni rad na teritoriji autonomne pokrajine". Kakva je to sada saglasnost? Onaj koji ima pravo da imenuje direktora, njemu ne treba nikakva saglasnost. To imenovanje posle podleže zakonskoj kontroli, ali ako ovlastite nekoga da imenuje direktora, kakva mu saglasnost treba? Onda neka onaj koji daje saglasnost imenuje direktora. Kakvi su to stepeni i koliko će to administracije biti u autonomnoj pokrajini, jer će jedni da imenuju, drugi će da daju saglasnost, treći će da pregledaju saglasnost, četvrti će u drugostepenom postupku da rešavaju i više građanin sa teritorije Vojvodine, koji traže zaštitu po određenim pitanjima, uopšte neće imati prava da krene dalje od Novog Sada. Tamo će biti i prvi i drugi stepen. Zašto niste i sudove tako rasporedili? Hoćete, rasporedićete. (Na dobacivanja, verovatno, Z. Mićović.) Lako je tebi iz Arilja, lako je tebi, brda svuda okolo, dok stignu do tebe, mi ćemo svi da izginemo po šumama, a ti ćeš lako. Ti ćeš da ideš da štrojiš i da dobacuješ, a mi ćemo da idemo da radimo i da ginemo. Nikada nisi izašao ovde ljudski nešto da kažeš. Ne moraš meni da govoriš, govori narodu Srbije. Bilo bi dobro da izađeš da vide koga su izabrali. O čemu se ovde radi? Dobro je, volim da vi koristite sve svoje organe, pa i organ govora, pa makar i dobacujući iz klupe. Nekada mi se učini da nemate neke organe, neke vam vidim, ali oni koji treba da ...
Da li se još neko prijavljuje za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 37, protiv 78, uzdržano 16, nije glasalo 37, od 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 25. amandman je podnela narodna poslanica Nataša Jovanović. Predstavnik predlagača, Vlada i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li želite reč? (Da.)
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman koji sam, ispred poslaničke grupe SRS, podnela na član 25. je u skladu sa koncepcijom i, pre svega, sa ustavnim odredbama, a za čije poštovanje se neprekidno od početka rasprave zalaže poslanička grupa SRS. Naime, ovde se traži da se u čl. 25. izbriše stav 2. Stav 1. kaže: "Autonomna pokrajina, preko svojih organa, u skladu sa zakonom kojim se uređuje pravna zaštita, porodice i starateljstva, vrši poslove drugostepenog organa u odnosu na rešenja organa starateljstva sa teritorije autonomne pokrajine". Dakle, ovo je samo nastavak one priče od početka gde mi kažemo da poslovi iz ovog prvog stava, kao i mnogi poslovi koje ste naveli u članovima ovog neustavnog zakona, ne mogu da budu na ovakav način utvrđeni kroz davanje nadležnosti autonomnoj pokrajini. Ovde se autonomna pokrajina pojavljuje kao drugostepeni organ, a u mnogim članovima ovog zakona se kod primene pozitivnih zakonskih propisa, dakle važećih zakona, pojavljuje i kao prvostepeni i kao drugostepeni organ. Stvoriće se jedna potpuna erozija u našem pravnom poretku, stvoriće se jedan haos da više niko neće znati, a vi iz dosovske većine ni sami ne želite to da znate, niti se interesujete kako će sve to u pravnom smislu da funkcioniše i šta će to AP Vojvodina, pokrajinska Skupština i Izvršno veće, da prihvate kao zakone Republičke skupštine, odnosno Republike Srbije, a šta će da rade na svoju ruku. Međutim, iz svega ovoga je sasvim očigledno da se ne postupa u skladu sa ovlašćenjima koje po statutu ima AP Vojvodina, a to je njen najviši pravni akt, jedino je moguće, što vam neprekidno ponavljamo, da se u skladu sa statutom utvrđuju nadležnosti autonomne pokrajine; ovde se radi o jednoj opštoj otimačini nadležnosti, a zna se u šta nas to uvodi. To nas uvodi u cilj koji ispred sebe imaju svi povampireni Brozovi komunisti, separatisti, izdajnici srpskog naroda u severnoj srpskoj pokrajini, koji žure da što je moguće pre izađu sa svojim ustavnim rešenjima i sa proglašenjem ustava, kako oni kažu - republike Vojvodine. Sve ovo je zapravo, sve ove odredbe ovakvog nakaradnog secesionističkog zakona, koji ste vi nazvali - omnibus zakon, uvod u to. Sama činjenica da se ovim zakonom daje vršenje upravnog nadzora, o čemu je bilo reči, na višim školama, na fakultetima, pri polaganju stručnog državnog ispita itd. predstavlja nepoštovanje odredbi Ustava, članova 71,108, 109. i 110, a govori u prilog onoga što najviše brine ne samo Srbe u Vojvodini, već Srbe na teritoriji čitave Srbije i SRJ: šta će se desiti sa severnim delom Srbije posle usvajanja ovakvog zakona? I, gle kakva ironija, ovaj član 25. je podveden pod poglavlje koje se zove Pravna zaštita porodice i starateljstva. Ko od vas može danas, ko ozbiljan i normalan, a pripada poslaničkoj grupi DOS, da nam objasni kako će to Nenad Čanak i njegova klika u Vojvodini da zaštite porodice u Srbiji i da se staraju nad primenom zakona koji treba da važe na teritoriji cele Republike Srbije, a ne da oni otimaju sve ono što im je potrebno da bi imali državu u državi i da bi što pre izdvojili Vojvodinu iz sastava Srbije. Ko je taj koji može da nam objasni dokle nas sve ovo vodi i šta će se sve desiti posle usvajanja ovakvog zakona? Juče je sa ove govornice više puta upućen apel od straneposlaničke grupe SRS da se uzmete u pamet, ako je uopšte imate, da razmislite o svojim postupcima, da ne pritiskate rutinski na taster protiv jedinih pravih amandmana koje podnose i poslanici iz SRS i iz drugih opozicionih stranaka, ali vas to očigledno ne zanima. Kako koji dan prođe, vi ste sve umorniji od ovakve rasprave, ne zbog toga što u njoj konstruktivno učestvujete, već zato što želite da vam što pre prođe vreme, a za Vojvodinu, za Srbiju, za srpski narod, baš vas briga.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 43, protiv 83, uzdržano 17, nije glasalo 25, od 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodnaskupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 26. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Marković. Predstavnik predlagača, Vlada i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Podnosilac amandmana nije prisutan. Da li neko drugi želi reč? (Ne želi.) Stavljam amandman na glasanje. Za 41, protiv80, uzdržanih 17, nije glasalo 30, ukupno 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 26. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Vučurović. Predstavnik predlagača, Vlada i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amndman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Božidar Vučurović.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanička grupa SRS podnela je amandman na član 26, koji su predlagač zakona, Vlada i Zakonodavni odbor odbili, sa obrazloženjem da nije u skladu sa koncepcijom ovog zakona. To je, verujte mi, za mene najveći kompliment koji sam od drage nam Vlade, sekretarijata i predlagača zakona dobio od kada sam ušao u ovu skupštinu. Naravno da nije u skladu sa koncepcijom ovog separatističkog zakona, ali je zato u skladu sa koncepcijom SRS. Iz samog naslova zakona, za koji smo tražili da se promeni i da se zove zakon o poveravanju određenih poslova autonomnoj pokrajini, proizilazi da je stav 2. u ovom članu nepotreban, jer, da se zakon zove tako kako se zove, stava 2. ne bi uopšte ni bilo. Međutim, još jedna stvar koja je netačno obrazložena i netačno iskazana u obrazloženju podnosioca ovog zakonskog predloga je da neće biti potrebno obezbediti dodatna novčana sredstva u budžetu Republike Srbije, što jednostavno nije tačno. Društvenu brigu o deci u ovoj republici, između ostalih, za sada obavlja i Ministarstvo za društvenu brigu o deci, i to Ministarstvo postoji. U Vojvodini, koliko mi je u znanju, takav pokrajinski sekretarijat ne postoji, a ne postoji ni nekakva slična služba na nivou autonomne pokrajine. Znači, biće potrebno formirati novu službu, umnožiće se birokratski aparat, normalno, a za to će sve biti potrebna dodatna sredstva. Da li će se sada ta novoformirana institucija zvati pokrajinski sekretarijat za socijalno staranje o deci, ili će se zvati - povjerenstvoza socijalnu skrb županije vojvođanske, sasvim je svejedno, ali će zato biti potrebno obezbediti dodatna sredstva iz budžeta Republike Srbije. Bez obzira na to što smatram da ni jedan od ministara sadašnje Vlade ne radi svoj posao onako kako valja, moram da kažem da mislim da gospođa Matković taj posao može i radi mnogo bolje nego bilo ko od ljudi koji su nam doneli ovakav papir (ovo ne mogu da nazovem ni predlogom zakona, ovo je najobičniji papir) na usvajanje. Ko će se brinuti o deci u Vojvodini čiji je predsednik Nenad Čanak, a protiv njegovog sistema autonomije je 80% stanovnika Vojvodine, a to će reći, po njegovim rečima, 80% nacističke dece živi danas u Vojvodini, jer svi oni koji nisu za njegov koncept zakona su nacisti. Kako će on brinuti o toj deci nacista - u logorima. Ili, kako će brinuti o deci onih koji jedan drugoga između sebe u štampi, na medijima, nazivaju lopovima, kriminalcima, prevarantima itd? (Predsednik: Gospodine Vučuroviću, upozoravam vas da se vratite na temu dnevnog reda.) Gospođo, zaista bih voleo da me uputite na mesto gde se uči govor visoke frekvencije kojim govore vaši poslanici ovde, jer njih očigledno ne čujete. Voleo bih da govorim tako da i mene ne čujete, pa da mene ne opominjete, jer, kada ovde izađe neko, pa o amandmanu na član 22, koji nema blage veze sa Velikom narodnom skupštinom, priča o Velikoj narodnoj skupštini, vi vrlo lepo zatvorite uši ili govori takvom frekvencijom da ga ne čujete. Brinuli bi oni o deci, kako bi rekli neki funkcioneri stranaka (da vam ne ostanem dužan stih): "Brinuo bih ja o deci, iskreno vam kažem, ali više volim dva deci, neću da vas lažem".
Da li se o ovom amandmanu još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 43, protiv80, uzdržan 21, nije glasalo 28, ukupno 172 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 27. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Predstavnik predlagača, Vlada i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Petar Jojić.
Ovim želim da skrenem pažnju da se na najgrublji način ruši Ustav Republike Srbije, jer se neke nadležnosti daju AP Vojvodini, koje Ustav uopšte i ne predviđa. Pre svega, kada sam ovaj amandman uložio, koji se odnosi na boračku i invalidsku zaštitu, imam u vidu ustavnu odredbu iz člana 68, da ovu oblast isključivo uređuje Republika Srbija. U poglavlju IV Ustava Republike Srbije, gde se govori o pravima i dužnostima Republike, propisano je, između ostalog, da ovu oblast isključivo reguliše Ustav Republike Srbije i da spada u nadlženost države Republike Srbije. Svi poslovi koji se mogu poveriti nekom drugom organu, mogu biti samo povereni na izvršavanje, ali dužnost Republike je da ona odgovara za njihovo izvršavanje. Ukoliko prenesete ovolika ovlašćenja APV,država gubi pravni suverenitet na brojnim poslovima i samo po sebi može da se zaključi da Vojvodina postaje, sa ovim ovlašćenjima, samostalna država. Kada je u pitanju boračka i invalidska zaštita, u članu 72. stav 6. je propisano da kod Ustava Republike Srbije sistem u oblasti zdravstva, socijalne zaštite, boračke i invalidske zaštite, pada u isključivu nadležnost Republike Srbije. Pokušaj da se na mala vrata ruši UstavRepublike Srbije je ovo kako setumače Ustav i Predlog zakona, ali ne na pravi način. U članu 109. Ustava Republike Srbije nema ni jedne reči da je Ustav ovlastio bilo koga da može preuzeti i da mu se mogu poveriti poslovi boračke i invalidske zaštite. Dakle, Srpska radikalna stranka smatra da se ovim na najgrublji mogući način ruši pravni sistem Republike Srbije, ruši i gazi Ustav Republike Srbije. Dame i gospodo narodni poslanici, kako to predlagač vešto, smišljeno i podmuklo prilazi preuzimanju određenih ingerencija od strane države Republike Srbije, na strani 40. Predloga zakona, gde kaže: "Nadležnosti iz ostalih oblasti...". Koje su to ostale oblasti: pravosudni ispit, zatim, stručni ispit za rad u organima državne uprave; pečati državnih i drugih organa; građanski ombudsman; sudski tumači i mreža sudova..... (Predsednik: Molim vas, vratite se na temu.) Kao što se pokušavaju preuzeti nadležnosti koje su isključive nadležnosti Republike Srbije, preuzimaju se neke ingerencije koje čak ni naš Ustav, ni Savezni ustav još uvek nisu predvideli. Institucija ombudsmana nije regulisana republičkim propisom. Vidite, Vojvodina će taj institut da uvede mimo Ustava Republike Srbije i mimo Ustava Savezne Republike Jugoslavije. Dame i gospodo iz DOS-a, izvolite, ako smatrate da je moguće za boračku i invalidsku zaštitu, koja spada u oblast člana 109, preneti nadležnosti na autonomnu pokrajinu, protumačite na pravi i valjan način i obavestite građane Srbije da je to moguće. Kažem vam da je to prevara građana Srbije i da je to apsolutno nemoguće.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu?
Dame i gospodo narodni poslanici, kao što je mnogo toga u Predlogu zakona jasnije posle naše rasprave o amandmanima, tako treba da tretirate i član 27. Predloga zakona, kojim se zadire u mnogo zakona. Trebalo bi da razmišljate i kao normalni ljudi da se zapitate: zašto razdvajati boračku i invalidsku zaštitu u Srbiji i zaštitu u Vojvodini? Zar neće borba za, ne daj bože, ako dođe do toga, odbranu države biti jedinstvena; zar neće svaki građanin Republike Srbije u toj borbi imati ista prava i obaveze da se odazove i da pruži svoj maksimum, da bi se država odbranila? Onda, kada to prođe, onda će ga sačekati različiti propisi: jedan, ako je mobilisan na teritoriji Velike Plane ili ako je mobilisan u Valjevu, drugi ako je mobilisan na teritoriji Pančeva. Otkud to, kada ni sam Ustav nije uopšte razdvajao, niti je predvideo, ni jednom svojom odredbom, da se na bilo koji način razdvoji ta zaštita i da se prenese bilo kom bližem organu osim Republike Srbije, autonomne pokrajine i lokalne samouprave. Otkud se baš sada zadire ovim predlogom zakona u ta prava? Ustav Republike Srbije član 68. stav 1. jasno kaže da se za ovo sredstva obezbeđuju u budžetu Republike Srbije. Pa, kako onda da na osnovu tačke 4) autonomna pokrajina vrši kontrolu sredstava namenjenih za ostvarivanje prava iz boračke i invalidske zaštite? Otkada je to predviđeno da budžet Republike Srbije kontroliše neki organ autonomne pokrajine? Šta sada to znači? Zar ne postoji budžetska inspekcija? Budžet će potpuno kontrolisati, i to u drugom stepenu rešavati, organi autonomne pokrajine. Daleko ćete stići, da ne kažem da ste daleko već stigli. Dobio sam jedno pismo od boraca koji su veoma zabrinuti zbog ovoga što im pripremate, mada sami kažu da i u ovo što do sada radite nemaju poverenja. Podneli su dokaze. U javnosti se vodi velika rasprava; neko optužuje DSS da je šurovala sa Alijom Delamustafićem da ga prime na teritoriju Srbije. (Predsednik: Upozoravam vas da se vratite na temu.) Međutim, dobio sam pismo sa dokazom, da je savetnik predsednika Vlade Srbije i član Saveta za državnu bezbednost izdao prostorije firmi Alije Delamustafića. (Predsednik: Gospodine Nikoliću, poslednji put vas upozoravam da se vratite na tačku dnevnog reda.) Da vidimo ko ugrožava borce ovog rata tako što njihove neprijatelje smešta na teritoriju Republike Srbije.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 43, protiv 76, uzdržanih 20, nije glasalo tri, od 172 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila amandman. Na član 28. amandman je podnela narodni poslanik Gordana Pop-Lazić. Predstavnik predlagača, Vlada i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li narodni poslanik Gordana Pop-Lazić želi reč?
Gospodo narodni poslanici, obrazložiću, u ime poslaničkog kluba SRS, amandman na član 28. ovog nakaradnog zakona koji je, nažalost, još uvek u proceduri, iako bi bilo najnormalnije da se povuče. Verujem da će na kraju epilog ove rasprave biti povlačenje ovog zakona, jer je svima valjda postalo jasno, a i vama DOS-ovcima, da je ovako nešto neodrživo u Republici Srbiji. Član 28. tiče se zaštite civilnih invalida rata. Argumentacija koja bi išla uz naš amandman da se briše stav 2. ovog člana je potpuno ista kao i ona argumentacija koju je moj uvaženi kolega Petar Jojić izneo vezano za član 27, koji se tiče boračke i invalidske zaštite. Ne bih se ponovo pozivala na Ustav, da ne moram da vas ponovo upozoravam na član 68, čl. 72. stav 1. tačka 6. i član 109. Ustava, koji jasno govore da se ovi poslovi ne mogu prenositi u nadležnost autonomne pokrajine. Ovaj amandman ima i principijelan stav Srpske radikalne stranke, počev od prvog našeg amandmana, da ovaj zakon ne može da nosi ovakav naslov, ali naslov ne u smislu jezičkog tumačenja, nego u sadržinskom smislu, jer zakonom se ne mogu utvrđivati nadležnosti koje se utvrđuju Ustavom, već mogu prenositi i onda treba, eventualno, da razgovaramo o tome šta može da se prenese, šta je u interesu Republike da prenese iz svoje nadležnosti na pokrajinu, a šta nije. Znači, da imamo u vidu efikasnost i racionalnost, a ne stvaranje uslova za neke buduće apetite Autonomne Pokrajine Vojvodine. Ovaj član možda bolje od svih pokazuje neprincipijelnost predlagača, mada smo i kroz prethodne članove mogli da vidimo da se neke nadležnosti utvrđuju kao izvorne, neke se prenose; ovde se sve ove nadležnosti koje su pobrojane - a tiču se obezbeđivanja funkcionisanja u oblasti zaštite civilnih invalida rata, vršenja nadzora nad zakonitošću rada i akata organa koji u prvom stepenu rešavaju o pravima i zaštiti civilnih invalida rata, kontrole trošenja sredstava namenjenih za ostvarivanje prava iz oblasti zaštite civilnih invalida rata i formiranja baze podataka - utvrđuju kao povereni poslovi. U obrazloženju se kaže da su jedino izostavljeni poslovi drugostepenog organa u upravnom postupku i reviziji prvostepenih rešenja, jer je odredbom člana 11. Zakona o pravima civilnih invalida rata propisano da te poslove za teritoriju AP Vojvodine obavlja odgovarajući pokrajinski organ. Znači, već je ovo bilo povereno autonomnoj pokrajini, ali posebnim zakonom koji reguliše ovu oblast i to je jedino pravo rešenje. Dakle, trebalo je u svim sistemskim zakonima utvrditi šta može da se prenese, šta treba da se prenese, eventualno, autonomnoj pokrajini, a ne ovakvim jednim "šinobus" zakonom, kako ga vi nazivate. S obzirom na značaj čitave oblasti koju reguliše ovaj član, pitam se samo da li će o borcima, civilnim invalidima rata, Nenad Čanak brinuti onako kako treba na području Vojvodine, s obzirom da je ovde u svom obraćanju rekao, pred nama narodnim poslanicima, da je Ustav iz 1990. godine ratno-huškački, jer od usvajanja tog ustava počelo se sa ratno-huškačkom propagandom. Dakle, kako će onda on i njemu slični, iz njegove klike, voditi računa o onima koji su branili srpske nacionalne interese, o onima koji su postali invalidi zahvaljujući NATO bombama, koje ste vi amnestirali od odgovornosti i odrekli se čak i ratne štete. Ima li država Srbija pravo da se svega toga odrekne i da prepusti jednom Nenadu Čanku i njemu sličnima da o tome brinu, na vama je da odlučite. Zbog toga vas pozivam da prihvatite ovaj naš amandman.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Izvolite, narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe Srpske radikalne stranke.
Dame i gospodo narodni poslanici, članovi 27. i 28. Predloga zakona regulišu boračko-invalidsku zaštitu i zaštitu civilnih invalida rata, i veoma zanimljivo - predlagač zakona, a i Vlada Republike Srbije, nisu hteli ili nisu znali, ali nisu ograničili nadležnosti koje sada poveravaju autonomnoj pokrajini samo za teritoriju autonomne pokrajine. Reče nam ovde, juče,ministar pravde kako se sve tumače zakoni. Kako god da tumačite član 28. Predloga zakona, ne možete da tvrdite da će autonomna pokrajina funkcionisanje u oblasti zaštite civilnih invalida rata vršiti samo na teritoriji autonomne pokrajine. U svim dosadašnjim oblastima, koje reguliše autonomna pokrajina, uvek se govorilo - za teritoriju autonomne pokrajine, na teritoriji autonomne pokrajine. Odjednom ovde, u članu 27. i 28, ispade da će autonomna pokrajina vršiti, odnosno obezbeđivati funkcionisanje zaštite civilnih invalida rata, vršiti nadzor nad zakonitošću, vršiti kontrolu sredstava na teritoriji cele Republike Srbije. Jer, ako kaže - u skladu sa zakonom kojim je to regulisano; tamo uzakonu autonomna pokrajina nije izdvajana. Ovo je jedini zakon u kome se izdvajaju nadležnosti autonomne pokrajine. I, vi sada kažete - autonomna pokrajina obezbediće funkcionisanje zaštite civilnih invalida rata. Gde? Na teritoriji Srbije? Ne kažete - na teritoriji autonomne pokrajine. Ili - sa teritorije autonomne pokrajine. Šta će biti ako se civilni invalid rata preseli sa teritorije autonomne pokrajine negde, recimo, u Pirot? Šta ćete onda? Da sklapate međudržavni sporazum, kao one koje imamo sa mnogim državama u svetu, da se priznaje pravo; ili će mu stizati prinadležnosti iz Vojvodine. Nije to jednostavno napisati, predlog samo jednog zakona, a ovaj zakon se drznuo da uđe u preko 30 zakona koje su pisali i ozbiljniji ljudi od onih koji po ovome zakonu danas razmišljaju. Nekako sa vama je došla era pisanja zakona po paroli "lako ćemo". Vidite, Ustav kaže da zakon ne može da se primenjuje retroaktivno, a samo pojedine odredbe, za koje se utvrdi predlogom zakona opšti interes, samo one mogu da važe retroaktivno. U poslednjem članu ovog zakona piše da će se primenjivati od 1. januara 2002. godine. Znači, ceo zakon je retroaktivan. Može neko posle da se seti pa da izbriše tu tačku, ali to propuste svi sekretarijati za zakonodavstvo, to propuste sva ministarstva i stigne pred narodne poslanike Narodne skupštine Republike Srbije. Jedan besramno protivustavni član Predloga zakona, na kom su primili platu mnogi državni činovnici, stigne pred Narodnu skupštinu na usvajanje. Onda će neko da vam kaže - za ovo morate da glasate, i vi morate, iako znate da je protivustavan. I danas ovde sedite i znate da ćete morati da glasate za ovaj zakon i da morate da odbacite sve amandmane za koje vam i razum i srce govore da treba da ih prihvatite. Čak bih imao razumevanja da vi poštujete partijsku disciplinu, ali vi poštujete višepartijsku disciplinu. Vi poštujete osamnaestopartijsku disciplinu, koja nigde nije zapisana kao takva...
Gospodine Nikoliću, da li treba da vas podsetim na tekst amandmana i član 28?
Podsetite me, ne znam o čemu se radi.
Hoćete li da vam pročitam? "Zaštita civilnih invalida rata" - vaša poslanička grupa je predložila da se u članu 28. stav 2. briše. Molim vas da se vratite na temu...
Gde ste vi našli osnov, kada već predlažem da se briše, da nemam pravo da govorim o svemu onome što mi padne na pamet...
Vi pričate kao da je rasprava u načelu.
Time brišem, gospođo predsedniče, čitav koncept zakona pretočen u ovaj član zakona. Sve to sada brišem zato što je to sve za brisanje. Ovaj zakon nije za usvajanje. Evo završavam, ovaj zakon nije za usvajanje, ovaj zakon je za brisanje. Vrlo dobro poznajem Predlog zakona, nego eto, da i vi nešto radite danas i da zaradite platu.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Niko.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 42, protiv 83, uzdržanih 19, nije glasalo 25, od 169 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član29. amandman je podneo narodni poslanik Golub Rajić. Predstavnik predlagača, Vlada i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite, ima reč narodni poslanik Golub Rajić.
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ispred Socijalističke partije Srbije, podneo sam amandman na član 29. Predloga zakona o utvrđivanju određenih nadležnosti autonomne pokrajine, gde sam predložio da se on briše. Predložio sam da se briše jer se poslovi zaštite životne sredine uređuju saveznim propisima, shodno članu 77. stav 1. tačka 4) Ustava SRJ. Znači, Savezna Republika Jugoslavija, preko svojih organa, utvrđuje politiku, donosi i izvršava savezne zakone, druge propise i opšta akta i obezbeđuje ustavno-sudsku i sudsku zaštitu u oblastima, odnosno pitanjima, pa pored drugih i - osnova zaštite životne sredine. To znači da Republika Srbija i Republička skupština nisu ovlašćene da prenose nadležnosti savezne države na pokrajinske organe. Ne može se, po Ustavu Republike Srbije, u jednom jedinom republičkom zakonu precizirati pitanja nadležnosti autonomne pokrajine, konkretno Vojvodine, za 24 oblasti, gde su zaštita i unapređivanje životne sredine. Autonomna Pokrajina, preko svojih organa, donosi program zaštite i razvoja životne sredine, uređuje pojedina pitanja iz ove oblasti, osniva pokrajinski zavod za zaštitu prirode, osniva javno preduzeće za upravljanje nacionalnim parkom, obezbeđuje praćenje stanja, daje saglasnost na analizu uticaja radova i objekata na životnu sredinu, zatim daje saglasnost na osnove i programe zaštite i unapređivanja flore i faune, šuma i voda, obrazuje informacioni podsistem i vrši upravninadzor u ovoj oblasti. Pravo da vrši upravni nadzor nad izvršavanjem njenih zakona može samo Republika Srbija. Ne može Autonomna Pokrajina Vojvodina da obavlja tuđe poslove i vrši nadzor nad zakonom koji nije njen. Po Ustavu Republike Srbije, član 109. tačka 3, Autonomna Pokrajina Vojvodina, preko svojih organa, donosi odluke i opšte akte, u skladu sa Ustavom i zakonom,kojima uređuje pojedina pitanja od interesa za građane u autonomnoj pokrajini u oblasti zaštite i unapređenja životne sredine. Ta mogućnost je važećim Ustavom, član 113. tačka 5, dataopštinama, da se preko svojih organa, u skladu sazakonom, staraju o zadovoljavanju određenih potreba građana u oblasti zaštite i unapređivanja životne sredine. Prema tome, ovde je očigledno da je ovaj zakon plod političke trgovine između Demokratske stranke i malih autonomaško-separatističkih stranaka, koje u svojim programima i u konkretnoj političkoj praksi imaju separatistička opredeljenja, a u trenutnom rasporedu snaga u Skupštini održavaju Vladu, kako premijer ovde reče, čine većinu, ali uz veliku pomoć Nove Srbije. Da je to tako, pokazuju i svi ovi amandmani, znači 30 amandmana koje je podnela Vlada Republike Srbije, bez obzira što je prethodno sve bilo usaglašeno na određenim komisijama i radnim grupama koje su ovu temu obrađivale. Pozivam vas da glasate za moj amandman, da se član 29. briše, a da se po postojećem Ustavuiz 1990. godine Vojvodini omogući autonomija, koja joj svakako pripada, kroz nove zakonske projekte, jer je ovo ipak protivustavan predlog.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 38, protiv 84, uzdržano 15, nije glasalo 29, od 166. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 29. amandman je podneo narodni poslanik Branislav Blažić. Predstavnik predlagača, Vlada i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Branislav Blažić.
Dame i gospodo, podneo sam amandman na član 29. stav 1. tačke 3) i 4) da se brišu, a u tačkama 6) i 7) reč "saglasnost" da se zameni rečju "mišljenje". Po ovom članu 29. delimo vodu, vazduh, prirodu, ptice. Te ptice ćete malo teže da podelite. Verovatno nećete naći način kako da ih sprečite da preleću preko Dunava, Save, Tise ili ćete ih sve pobiti, pa onda nećete imati šta da delite, kao što se desilo da 120 hiljada ptica ode za Italiju. Prema tome, danas kada se u svetu životna sredina posmata globalno i kada granice životnog prostora nisu državne granice, vi uvodite neku novu regionalizaciju i neke nove podele. U tački 2) piše da autonomna pokrajina uređuje pojedina pitanja zaštite, razvoja i unapređivanja životne sredine od interesa za autonomnu pokrajinu. Molim vas, zaštita životne sredine pre je u interesu građana, a ne geografskog prostora. Zaštita životne sredine jednog Pančeva je u interesu građana Pančeva i pre Beograda nego Novog Sada, zbog blizine. Prema tome, sve je to pomalo apsurdno, da se čak i ovde, kako je u svetu tu naglašen interes globalizacije, pokušava daprovuče neka autonomna težnja, bez ikakve logike. U tački 3) predviđeno je da se osniva Pokrajinski zavod za zaštitu prirode, kome se za teritoriju autonomne pokrajine poverava vršenje javnih ovlašćenja i poslova, itd. Ovo svakako, gospodo, nije ni interes, ni težnja biologa, ni ekologa, ni svih koji se tim poslom bave. Ovo može da bude samo težnja ostrašćenih političara koji čak i prirodu vide iz nekog svog interesa. U tački 4) stoji da se osniva javno preduzeće za upravljanje nacionalnim parkom na teritoriji autonomne pokrajine. Molim vas, Javno preduzeće Nacionalni park Fruška Gora je već osnovan i nema potrebe da ga osnivaju ponovo. Sa druge strane, ne postoji jedinstveno javno preduzeće nacionalni park Srbije, nego svako javno preduzeće je potpuno autonomno, pa je na taj način potpuno autonomno i Javno preduzeće Nacionalni park Fruška Gora. Sama reč "nacionalni",vezana za park, valjda vam dovoljno govori da je to srpskinacionalni park i da ne postoje nikakvi nacionalni parkovi autonomije. Danas, kada smo postali član Europarka, nacionalnog parka Evrope, jer je težnja da svi nacionalni parkovi u Evropi budu pod jednom kapom, danas Nacionalni park Fruška gora treba da se izvede iz nacionalnih parkova Srbije i Jugoslavije. Valjda i sami vidite koliko je to apsurdno i nema nikakvog smisla, a pogotovo što je, ponavljam, to preduzeće potpuno autonomno, samo donosi svoje planove programa i razvoja i unapređenja tog svog prostora. Dalje, rekao sam da se saglasnost na analizu uticaja radova i objekata na životnu sredinu zameni mišljenjem, tako da, saglasnost na analizu uticajadonosi Ministarstvo za zaštitu životne sredine preko svoje posebne službe. Vrlo je bitno to da se ta saglasnost po Zakonu plaća 1% od investicije procenjene na bilo kom prostoru pre dobijanja građevinske dozvole i vi ste u obavezi da dobijete tu saglasnost. Ukoliko će sada pokrajina imati svoje službe koje će sve to raditi, u suštini ništa se ne dobija, samo se umnožava administracija, činovnički aparat i poskupljuje čitav taj proces. Na osnovu svega iznetog, Srpska radikalna stranka smatra da je ne samo logično, nego apsolutno razumno da se ovako nešto prihvati.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Reč ima Aleksandar Vučić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SRS.
Dame i gospodo narodni poslanici, narode i građani Srbije, mi smo kao poslanička grupa SRS podneli ovaj amandman, kao i većinu drugih, pokušavajući da vam ukažemo na nelogičnost vaših rešenja, na nelogičnost onoga što pokušavate da ponudite narodu Srbije, bez alternative; da vam ukažemo na činjenicu da time nećete postići ništa dobro; da jedino što možete da proizvedete jesu loše konsekvence; a tražimo od vas da nam kažete šta je to što se ovakvim rešenjima dobija. Šta je to što našem narodu može da znači, što našim građanima može da znači. Ovde, u tački 2) člana 29, se kaže da autonomna pokrajina uređuje pojedina pitanja zaštite, razvoja i unapređivanja životne sredine od interesa za autonomnu pokrajinu. Kakav je to interes autonomne pokrajine? Hoćete li ponovo Lajbnicove principe dovoljnog ili kasnije državnog razloga da uvodite za autonomnu pokrajinu? Pa ćete i ptice i vode da budu interes autonomne pokrajine. Valjda su to interesi srpskog naroda i svih ostalih ravnopravnih građana u Republici Srbiji, ako hoćete i SRJ. Pričate stalno o Evropi, pričate o evropskim integracijama, o ujedinjavanju; tobož, mi srpski nacionalisti smo krivi za sve, pa ćete vi sada da nas podučite i na drugačiji način državu da oblikujete. Onda prvo što uradite jeste da nam podelite Dunav na pola; onaj deo koji protiče kroz Vojvodinu iseći ćete; jer dotle će da važe jedna pravila za zaštitu Dunava, a tamo negde od Smedereva pa sve do Kladova važiće neka druga pravila. To je nešto što ne možemo da prihvatimo i što nije normalno. Nije normalno zato što se time ne dobija apsolutno ništa, već se samo može gubiti. Ne vidim šta bilo ko dobija čitavim ovim zakonskim projektom, ovim rešenjima, osim što će, kako neko reče, direktora nacionalnog parka birati neko u Novom Sadu, a ne u Beogradu. Za direktora Nacionalnog parka "Fruška gora", koliko znam, još ni jednom nije bio izabran niko ni iz Bosilegrada, ni iz Bajine Bašte. Ja još nisam čuo. Da li ste vi čuli za nekog direktora koji je odande došao, pa bio direktor nacionalnog parka? Možda da je neki najveći stručnjak u zaštiti prirodne sredine, pa da na takav način pomogne, to bi bilo dobro. Ja još nisam čuo. Znači, sigurno je da će se postaviti neko ko je iz Vojvodine, neko ko jeste verovatno iz okoline i ko najbolje poznaje tu materiju. Ova priča, tražimo da ga postavi Nenad Čanak, a ne da ga postavlja Zoran Đinđić, kao što smo tu priču imali i ranije, može kasnije da znači: mi smo se za sva ta svoja autonomaška prava izborili mnogo ranije, mi sada tražimo nešto više, tražimo i državu; a sve ovo što se dešava,sve ove ingerencije i prerogativi vlasti koji se daju autonomnoj pokrajini, budite sigurni da predstavljaju državu u državi. Slušali smo i priču o regionima. Tamo što je predviđeno, zakonodavna, izvršna i sudska vlast, čak je više i od prerogativa federalnih jedinica, koje su imale i danas imaju u našoj saveznoj državi. Nemojte da to radimo zato što to znači rastakanje naše države. A ona je mnogo vrednija. Nikakve razlike nema između nas što su neki rođeni 10 ili 100 kilometara severnije ili južnije jedni od drugih. Jednak je procenat, ako ne i veći, ako govorimo o specifičnostima srpskog stanovništva, u Vojvodini nego u Beogradu. U Vojvodini je preko 80% Srba, a u Beogradu je 77%. Hoćete li i Beograd da ogradite; da kažete - ptice u Beogradu imaju socijalnu zaštitu, a ako odu malo dalje, pređu sa granice Lazarevca do Lajkovca, onda će da ih štiti neka druga pokrajina. Mislim da su to rešenja koja ne mogu da budu prihvaćena, ne smeju da budu prihvaćena. Mislim da su to rešenja koja su nelogična. Ne znam kome su potrebna. Pozivam narodne poslanike, bez obzira na partijsku disciplinu, koju pretpostavljam da moraju da poštuju, da glasaju za ovakve amandmane, a da ne glasaju za ovakav zakon, zato što će ovakav zakon doneti veliko zlo Srbiji, veliko zlo srpskom narodu. (Predsednik: Vreme.) Vreme je lepo, čujem vrlo je toplo. Što se tiče ovog zakona, doneće samo nesreću srpskom narodu. Neće biti mnogo smeha, neće biti mnogo sreće, nažalost. Pozivam vas da prihvatite amandman poslanika SRS.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 42, protiv 85, uzdržanih 16, nije glasalo 20, ukupno 163 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 29. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Predstavnik predlagača je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguće, pa konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 30. amandman je podneo narodni poslanik Miloš Lukić. Predstavnik predlagača, Vlada i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Podnosilac amandmana želi reč, izvolite.
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, uvaženi gosti, SSJ je mišljenja da treba prihvatiti amandman na član 30. Ovim amandmanom tražimo da se briše ovaj član pomenutog zakona. Zbog čega tražimo brisanje ovog člana, reći ću u nekoliko rečenica. Članom 30. predviđeno je da autonomna pokrajina, u skladu sa zakonom, uređuje prostorno i urbanističko planiranje, donosi regionalni prostorni plan, prostorni plan posebne namene i prostorni plan mrežne infrastrukture itd. Da se zadržimo na ovom prvom stavu; ako kažemo da Republika Srbija ima svoj prostorni plan, pitam se da li imamo nekih primedbi na ovaj prostorni plan i da li je AP Vojvodina bila na bilo koji način ugrožena ovim prostornim planom. Poznato je da je prostorni plan jedan akt koji je dinamičan i koji se menja iz godine u godinu, saglasno zahtevima i potrebama u pojedinim oblastima. Međutim, moramo reći, a posebno kada se radi o infrastrukturi, da je vrlo nepopularno vršiti ovakvo usitnjavanje i sada svoditi to na jedan regionalni nivo, odnosno na nivo pokrajine. Smatramo daobećanje ove vlasti, da ćemo brzo u Evropu, da hitamo krupnim koracima itd, nosi i potrebu da se naši prostorni planovi, planovi infrastrukture itd, usklađuju sa evropskim, pa da kažem i sa svetskim planovima. Nećemo valjda dozvoliti da se desi da jednu trasu, recimo, predvidi Srbija za neku brzu prugu ili za auto-put, a kada dođe do granice sa Vojvodinom da se mimoiđe za nekoliko kilometara ili za nekoliko desetina kilometara. To su sve neke situacije koje izgledaju apsurdno. Međutim, ukoliko dođe do toga da se tera inat, kao što imamo prilike da vidimo, ukoliko dođe do toga da isterujemo pravdu i prebrojavamo se koga ima više, mislim da vrlo lako može doći do ovakve situacije. Sa druge strane, izdavanje urbanističkih dozvola, inspekcijski nadzor, rešavanje po žalbama, takođe u oblasti urbanizma -ako se podsetimo kako je to sada uređeno; imamo republičke inspektore za urbanizam koji su raspoređeni na teritoriji Srbije,ne sede svi u Beogradu, već su raspoređeni širom Srbije - tako da mislim da je i Vojvodina tu zastupljena na odgovarajući način. Nema razloga da se taj inspektor na terenu sada zove pokrajinski ili slično, već i dalje može da se zove republički i da radi svoj posao kao do sada. To je pitanje urbanizma, a pod sledećom tačkom imamo i pitanje građevinarstva, što spada na neki način i u pitanje tehnike. Mi u SSJ smatramo da nema razloga u ovoj oblasti praviti podele, u jednoj oblasti koja je egzaktna, gde su standardi svetski, evropski i već usklađeni, da sada mi izmišljamo neke svoje standarde vezane za pokrajinu, za užu Srbiju, južnu, zapadnu itd. Ponoviću još jednom,SSJ smatra da treba brisati član 30. ovog zakona. Ovo se takođe odnosi i na član 31, koji sledi posle ovog.
Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 40, protiv 91, uzdržano 19, nije glasalo 12, od 162 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 30. amandman je podneo narodni poslanik Slobodan Pavlović. Predstavnik predlagača, Vlada i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li želite reč? (Da.)
Poštovano predsedništvo, uvažene dame i gospodo narodni poslanici, poštovani pratioci današnje sednice na balkonu, među kojima je i predsednik Pokrajinskog odbora SPS za Vojvodinu, pozdravljam vas sve. U ime SPS i njene poslaničke grupe podneo sam, kao što ste videli, amandman na član 30. Zakona o utvrđivanju određenih nadležnosti autonomne pokrajine, kako se zvanično zove, odnosi se na oblast urbanizma. Amandman je inače podnet u skladu sa generalnom politikom koju SPS vodi kada je u pitanju decentralizacija i autonomija.Mogu da kažem da je amandman, vezano je za član 30, kao i za član 31. ovog zakona, na koji sam takođe podneo amandman, u osnovi na liniji i u skladu sa stavom zaključka naše partije koji u suštini kaže - autonomija Vojvodine u skladu sa ustavom - da, a republika Vojvodina, u skladu sa nekim novim ustavom republike Vojvodine - ne. Hoću da kažem, takođe, da su amandmani i na član 30. i na član 31. motivisani činjenicom da je zakon u celini i po naslovu, i po sadržaju i po pojedinačnim rešenjima, u suštini, kako kažu predlagači - prelazno zlo ili nužno zlo, da je on iznad političke trgovine i da predstavlja pravni presedan. O tome su govorili eminentni pravnici i profesori, poštovane kolege poslanici, kao i da ovakav zakon, i po nazivu i po rešenjima, pojedinačnim i u celini, nije u skladu sa pravnim sistemom Republike Srbije. On uvodi pravni haos,ne samo zbog toga što ćemo imati, sa jedne strane, omnibus zakon, sa 24 oblasti kojima se utvrđuje nadležnost, pa, takođe, 24 matična zakona, nego imamo i zakone koji su već u proceduri pred ovim parlamentom. To su zakoni o osnovnom, srednjem obrazovanju, o univerzitetu i, znam pouzdano, kao član Odbora, najavljen jezakon o planiranju i izgradnji Republike Srbije, koji će totalno uneti haos,nećemo znati o čemu se zapravo radi i šta ćemo mi to sprovoditi. Predložio sam da se u članu 30. stav 1. briše tačka 1) - "donosi regionalni prostorni plan, prostorni plan posebne namene i prostorni plan mreže infrastrukture i mreže područja ili objekata sa posebnim funkcijama za područja na teritoriji autonomne pokrajine". Takođe sam predložio da se u stavu 1. briše tačka 3) - "vrši inspekcijski nadzor u oblasti urbanizma"; podvlačim - naročito "za objekte za koje urbanističku dozvolu izdaje nadležni organ autonomne pokrajine". Predložio sam, u tom kontekstu, ako se stav 1. tačka 1) i stav 1. tačka 3) brišu, da se brišu i tačke, 2) i 3) o tome ko donosi odluku o pristupanju i izradi prostornog plana, koji nadležni organ autonomne pokrajine, o čemu obaveštava ministarstvo nadležno za poslove urbanizma, kao i treće, da kontrolu plana vrši stručna komisija ministarstva nadležnog za poslove urbanizma. Zašto sam ovo predložio? U amandmanu, koji vam pokazujem, stoji da je ovakvo rešenje u članu 30. u suprotnosti sa članom 71. i 73. Ustava Republike Srbije, da je u suprotnosti sa Zakonom o prostornom planu Republike Srbije i da je u suprotnosti sa Zakonom o planiranju i uređenju prostora i naselja. Da je to tako, pročitaću vam da je u članu 71. Ustava Republike Srbije definisano da republički organi, u okviru ustavom utvrđenih prava i dužnosti Republike Srbije, drugim organima i organizacijama u Republici Srbiji može se poveriti izvršavanje zakona i ostalih propisa i opštih akata iz okvira prava i dužnosti Republike, s tim što su republički organi odgovorni za ta izvršavanja. U članu 10. Zakona, a ovo su svi zakoni iz oblasti prostornog planiranja, urbanizma, stambeno-komunalne oblasti, definisano je šta su prostorni planovi? Dakle, prostorni planovi su u skladu sa Ustavom i Zakonom o prostornom planiranju...
Gospodine Pavloviću, prekoračili ste vreme.
Pardon, dobro, prostorni plan, samo 15 sekundi molim, dakle, regionalni prostorni plan, prostorni plan područja posebne namene i prostorni plan mreže infrastrukture. U članu 35. se kaže: "Prostorne planove donosi Narodna skupština Republike Srbije". U obrazloženju, koje je dostavila Vlada Republike Srbije, kaže se da se to ustupa, u skladu sa članom 109. Ustava, kao povereni poslovi. Dame i gospodo, mislim da ne treba komentarisati. Donošenje prostornih planova ...
Gospodine Pavloviću, poslednji put vas upozoravam da ste prekoračili vreme, sedmi minut je, a u članu 138. Poslovnika piše da o amandmanu možete da govorite najviše pet minuta.
Zahvaljujem na strpljenju, završavam i molim narodne poslanike da prihvate moj amandman.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 38, protiv 76, uzdržano 13, nije glasalo 30, od 157 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 30. amandman je podneo narodni poslanik Milorad Mirčić. Predstavnik predlagača, Vlada i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Milorad Mirčić.
Kad je u pitanju prostorno planiranje, to je od strateškog interesa za svaku državu, pa samim tim i za Srbiju. Kod prostornog planiranja nema improvizacije, pogotovu nema ovakve vrste političke trgovine. Prostorni plan jedne države donosi i usvaja najviši zakonodavni organ. U ovom slučaju to je Skupština Republike Srbije. Prostorni plan Srbije smo mi doneli i on važi. Svi ostali planovi, kao što su regionalni planovi, kao što su detaljni urbanistički planovi, koje donosi lokalna samouprava, generalni urbanistički i regulacioni planovi, moraju biti u skladu sa Prostornim planom Srbije. I šta sada mi radimo - u ime neke racionalnosti, u ime priče da je budućnost u regionalizmu, mi sami sebi pravimo probleme. Evo u čemu su ti problemi - u principu svako od nas zna da prostorni plan jedne regije treba da bude u skladu sa prostornim planom Republike. Treba, ali ne mora. To znači, ako usvojimo ovaj član, ovakav kakav jeste, bez amandmana SRS, onda će već sutra Skupština Vojvodine osnovati zavod za urbanizam i planiranje, jer to je organ koji će u ime osnivača, u ovom slučaju Skupštine Vojvodine, vršiti i dalje ove poslove. Taj zavod će izraditi prostorne planove, shodno, kako se kaže, specifičnostima prostora Vojvodine. Gde mogu da nastanu problemi? To je sledeće - sada započeti autoput, izgradnja druge trake autoputa Novi Sad - Beograd, može biti obustavljena. Evo zašto - zato što ova institucija, u ovom slučaju zavod, preko svog osnivača, može da donese odluku, ili procenu, bolje rečeno, da se to ne isplati. Drugo, mogu, pošto su ovlašćeni automatski ovim zakonom, da donose i planove u oblasti infrastrukture. Evo zbog čega ovo govorim, mada je malo verovatno da bi se upustili u takav rizik; baš za autoput Novi Sad - Beograd, kad je pravljen, dobijen je kredit da se naprave četiri trake. Tada su na vlasti u Vojvodini bili čuveni autonomaši, koji su u zbiru imali četiri godine škole.Žika Berisavljević i dan danas se kune u svih osam razreda osnovne škole. I gledajte šta su uradili - prvo, procenili su zajedno sa Azemom Vlasijem u to vreme, da nije strateški da se infrastruktura Vojvodine razvija (u ovom slučaju saobraćajnice) prema Beogradu, nego prema Osijeku, i napravili su jednu traku. Evo vam dokaz - svi nadvožnjaci unapred su pravljeni. Tada su pravljeni za dve trake, odnosno četiri trake, u dva smera. Ono ostalo su popili, napravili vikendice. Vikendice su im po FruškojGori, od tog materijala koji je bio namenjen za saobraćajnicu i od okolnih spomenika. [[Žamor.]] Bolje je vama da ne dobacujete, malo vi naučite nešto. Niste vi bili u toj koži, a ne znate šta se ovde sprema. Drugo, tvrdi se da ovo nema veze sa separatizmom -neće se Vojvodina odvajati. Gospodo, ima li neko ovde hrabrosti i smelosti da izađe za ovu govornicu, iz drugih političkih partija,da to iznese i da iza toga stoji, da kaže - neće se odvajati. Šta će vam onda deobni bilansi, s kim se vi to delite? Deobni bilans znači - s nekim deliš neku imovinu. S kim to deliš? Ovde je suštinski problem što se regionalne lokalističke partije boje jedinstvene Srbije, a onda zamenom teza nabacuju nama da se mi bojimo regionalizacije Srbije. Zašto se oni boje jedinstvene Srbije - zato što su mali kao stranke, kao partije minorni. Jedino imaju šanse u pojedinim regionima da prođu, da igraju neku značajnu ulogu.
Molim vas da se vratite na temu, gospodine Mirčiću.
Sve je ovo tema. Regionalizacija je tema. Regionalizacija i ovakav zakon su plod i proizvod političke volje jedne političke grupacije, koja nije, uslovno rečeno, regionalnog i lokalnog karaktera. Svi ostali su lokalnog karaktera. Ovo je njihov rezultat i ovde se postavlja ključno pitanje, gospodo - juče je Predrag Filipov, u ime predlagača, prihvatio sve amandmane - gde je pismena potvrda da je on ovlašćen i da je to uz saglasnost Skupštine Vojvodine? Mi smo imali napismeno, potpisano od predsednika Skupštine Vojvodine, Nenada Čanka, da je on prihvatio određene amandmane. Zašto Predrag Filipov danas, pred zasedanje Skupštine; u krajnjem slučaju nije kasno ni sada da nam dostavi dokument, gde je on potpisan i potvrđuje da to prihvata? Gospodo, vi pravite namerno probleme, namerno uvlačite i Srbiju i Vojvodinu u krizu.
Gospodine Mirčiću, i vi pravite namerno probleme. Izričem vam opomenu na osnovu člana 102. i 103. Tri puta sam vas upozoravala da se držite teme.
Koliko se sećam, gospođo predsedavajuća, imam Aleksandru, imam Mariju, nisam imao Natašu, da bi vi bili problem.
Gospodine Mirčiću, ako nastavite, izreći ću vam i drugu opomenu. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić, ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe SRS, za ovutačku dnevnog reda.
Dame i gospodo narodni poslanici, [[žamor u sali]] hoćete li da umirite ovo čudovište? Ovde ste najveći problem vi, gospođo Mićić, nemojte nikome da govorite da je problem. Ali, ima jedan još veći od vas, pogrešio sam kada sam rekao da ste najveći, najveći je problem onaj kome je palo na pamet da vas tu postavi. Što se tiče ovog amandmana, ima gore još neko ko bi želeo nešto da kaže, pa izađite za ovu govornicu, nemojte mnogo pametni da se pravite sa mesta, a pošto jedino što znate jeste da čitate novine i grickate semenke u slobodno vreme...
Gospodine Vučiću, upozoravam vas da ste dobili reč da pričate o amandmanu na član 30. Ovo je poslednje upozorenje.
Gospođo Mićić, nemojte da mi dajete ni prvo, ni poslednje, jer ste vi morali da vodite računa o primeni Poslovnika. Dobro čujete koliko su pojedini poslanici dobacivali, neću da kažem da su glupi i primitivni, bilo bi nepristojno, ali takve su im tvrdnje i dosetke. U svakom slučaju, ako nešto hoće da kažu, neka izađu za ovu govornicu, a novine neka pročitaju ujutru, neka ustanu malo ranije. Što se tiče člana 31.
Član 30. gospodine Vučiću.
Što se tiče člana 31, na koji sam podneo amandman, a gospođo Mićić, bilo bi dobro da slušate, on je u bliskoj korelaciji sa članom 30, na koji je narodni poslanik Milorad Mirčić podneo amandman. Molio bih vas da svoj primitivni osmeh i podsmeh zadržite za neko drugo vreme i neko drugo mesto, a ne to da pokazujete narodnim poslanicima iza leđa, zato štone mogu da imam ogledala sa leve i desne strane, da bih mogao da uočim koliko ste primitivni.
Gospodine Vučiću, izričem vam opomenu.
Zašto mi izričete?
Zato što vređate.
Izričite mi opomenu zato što ste vi primitivni, drski i bezobrazni.
Izričem vam drugu opomenu na osnovu člana 102. i 103. Poslovnika.
Izričete mi opomenu zato što ste vi drski i bezobrazni, zato mi izričete opomenu.
Da.
E dobro, da znamo da ste zato izrekli opomenu. Kažem vam, gospođo Mićić, vaša drskost, vaše ponašanje...
Gospodine Vučiću, oduzimam vam reč i molim vas da se udaljite sa govornice. Takođe, određujem pauzu do 15,00 časova. [[Posle pauze - 16,10.]] Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, molim vas da radi utvrđivanja kvoruma ubacite identifikacine kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da imamo kvorum i da možemo da nastavimo rad. Rasprava je u pojedinostima o Predlogu zakona o utvrđivanju određenih nadležnosti autonomne pokrajine. Na član 30. amandman je podneo i diskutovao o amandmanu narodni poslanik Milorad Mirčić. Pravo diskusije iskoristio je i narodni poslanik Aleksandar Vučić, kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe. Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 19, protiv 102, uzdržanih 16, nije glasalo 8, od 145 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 31. amandman je podneo narodni poslanik Miloš Lukić. Predstavnik predlagača, Vlada i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč?
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, član 31. ovog zakona predviđa da se autonomnoj pokrajini predaju u nadležnost određena ovlašćenja iz oblasti građevinarstva: da izdaje građevinsku dozvolu čije je izdavanje do sada bilo u nadležnosti ministarstva nadležnog za poslove urbanizma i građevina za objekte koji se grade na teritoriji autonomne pokrajine; vrši inspekcijski nadzor u oblasti izgradnje objekata, naročito za one objekte koji se grade na teritoriji autonomne pokrajine; rešava po žalbama protiv prvostepenog rešenja opštinske uprave na teritoriji autonomne pokrajine. Kada se sve ovo sagleda, mi u stranci Srpskog jedinstva postavljamo suštinsko pitanje: šta ostaje Ministarstvu građevina Srbije. Upravo, prenošenjem ovih nadležnosti iz tačke 1) na pokrajinske organe mi praktično gubimo svaku vezu sa ovim delom teritorije Srbije. Mislim da je ovo vrlo ozbiljno pitanje i da ne bi trebalo tako lako preći preko njega. Danas sam bio u Ministarstvu građevina i ljudi se pitaju šta će raditi. To je određen broj radnika koji su do sada opsluživali ovu teritoriju, s obzirom da je Vojvodina sigurno zastupljena sa određenim procentom i u ljudstvu koje sada radi u Beogradu ove poslove, a i kontrolu nad izvođenjem ovih objekata u Pokrajini takođe vrši određen broj službenika ovog ministarstva. Pod tačkom 2) imamo da se vršenje inspekcijskog nadzora u oblasti izgradnje takođe prenosi u nadležnost pokrajinskih organa. Znači, već imamo izdavanje dozvola i vršenje inspekcijskog nadzora. Pod taksom 3) imamo rešavanje po žalbama. Znači, zaokruženo je sve ono što je do sada rađeno u Ministarstvu građevina Republike Srbije i sve je preneto pokrajinskim organima. Javiće se u praksi niz problema i niz pitanja kada ovaj zakon zaživi. Jedno od pitanja je da li će licence koje je do sada Ministarstvo građevina izdalo firmama i pojedincima u Republici važiti i za teritoriju APV ili će tamo biti propisani novi uslovi i novi kriterijumi za dobijanje ovih licenci? Da li će izvođači radova, poznati Crnotravci, koji izvode radove širom sveta i Evrope, moći u Vojvodini nesmetano da obavljaju svoju delatnost, ili će biti teško, kao što reče Marijan Rističević, pošto će oni uzeti sami sve u svoje ruke. Zbog svega napred iznetog mi u stranci Srpskog jedinstva smatramo da je preuranjeno donošenje ovog zakona i da je, posebno u ovoj oblasti o kojoj je sada reč, u oblasti građevinarstva, bespredmetno prenositi sve ove nadležnosti na pokrajinske organe. Zbog toga predlažemo da se član 31. briše. Hvala lepo.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 46, protiv 101, uzdržanih 27, nije glasalo 15, od 198 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 31. amandman je podneo narodni poslanik Slobodan Pavlović. Predstavnik predlagača, Vlada i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč?
Pošto me kolege upozoravaju da sam u obrazloženju amandmana na član 30. prekoračio vreme, da su to tolerisali, javno obećavam i vama, i svim poslanicima i građanima Srbije da govornicu neću zloupotrebiti; ispuniću ukupno vreme od 10 minuta i na taj način ispoštovati i narodne poslanike i javnost i Poslovnik o radu naše skupštine.
Gospodine Pavloviću, radi se o amandmanu na član 31, a vaše vreme za diskusiju je pet minuta.
Rekao sam da sam u diskusiji o amandmanu na član 30. potrošio više vremena i o tome govorim. Niste me pratili. Dakle, iskoristiću ukupno vreme, koje neće preći 10 minuta, pa ću govoriti o članu 30. i članu 31. U ime poslaničke grupe SPS podneo sam amandman na član 30. Zakona o utvrđivanju određenih nadležnosti autonomne pokrajine, koji se odnosi na oblast građevinarstva. Sve ono što sam rekao u vezi sa generalnim rešenjem ovog zakona kod amandmana na član 30. i sada bih mogao da ponovim, ali bi bilo nepotrebno. Hoću da kažem, očigledno je dapredlagač ne želi da prihvati ni jedan amandman na članove zakona, osim onih koje je podnela Vlada. Moj amandman je u toj grupi. Takođe, Vlada Republike Srbije nije podržala ovaj amandman, a Zakonodavni odbor nije imao stav u vezi sa ovim. Očigledno je, ako mogu da kažem generalno, da predlagač želi da se zakon usvoji u tekstu koji je predložen, sa amandmanima Vlade. Ako ništa drugo, stvar potpuno razumem tako da se u ovomzakonu usvoji u tekstu koji će predstavljati stečenu obavezu za sva buduća ustavna rešenja, jer će to teško moći biti oduzeto. U članu 31. sam predložio da se briše tačka 1), koja glasi: - "izdaje građevinsku dozvolu čije je izdavanje u nadležnosti ministarstva nadležnog za poslove urbanizma i građevina za objekte koji se grade na teritoriji autonomne pokrajine". Drugo, predložio sam da se tačka 2) izmeni i glasi: "Vrši inspekciji nadzor za objekte za koje građevinsku dozvolu izdaje nadležni organ autonomne pokrajine". U obrazloženju sam objasnio daje to u suprotnosti sa članom 24. Zakona o izgradnji objekata Republike Srbije i da je to u suprotnosti sa članom 49. istog zakona. Da vas podsetim da u članu 24. u stavu 2. piše da građevinsku dozvolu za izgradnju objekata izdaje nadležno ministarstvo, ako ovim zakonom nije drugačije definisano. Dalje se kaže - da nadležno ministarstvo izdaje građevinsku dozvolu za izgradnju objekata u 23 tačke, dakle od visokih brana, nuklearnih objekata, objekata za proizvodnju i preradu nafte, objekata bazne i prerađivačke hemijske industrije, hidroelektrana, međuregionalnih i regionalnih objekata, objekata vodosnabdevanja, uređaja za prečišćavanje otpadnih voda, aerodroma i metroa. U zadnjem stavu se kaže da ministarstvo nadležno za poslove građevinarstva izdaje sve građevinske dozvole od tačke 1. do tačke 18, a od tačke 18, gde su u pitanju regionalni radovi na putevima, plovni kanali, objekti itd. izdaje ministarstvo nadležno za poslove saobraćaja i veza. Ne treba objašnjavati da ovde nigde nema autonomne pokrajine, ni mesta za prenošenje ovakvih nadležnosti. U članu 49. Zakona o izgradnji objekata piše: "Nadzor nad izvršavanjem odredaba ovog zakona vrši nadležno ministarstvo". (Predsednik: Vreme, gospodine Pavloviću, prekoračili ste vreme.) Završavam, gospođo. Na osnovu ovoga očigledno je da se ovi poslovi, nažalost, ne mogu preneti na autonomnu pokrajinu, pa pozivam sve narodne poslanike da ovaj amandman prihvate i da očuvamo jedinstvo Republike u delu koji se odnosi na prostorno planiranje, urbanističko planiranje i izgradnju. Hvala na pažnji.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Reč ima narodni poslanik Branislav Ivković, predsednik poslaničke grupe SPS-a.
Dame i gospodo poslanici, do 1995. godine stanje u oblasti izdavanja građevinskih dozvola za izgradnju posebno kapitalnih objekata i za vršenje inspekcijskog nadzora nije bilo dobro. Bili smo u jednoj katastrofalnoj situaciji zbog toga što je građevinsku dozvolu za izgradnju kućice od 60 kvadratnih metara, termoelektrane, aerodroma, železnice, puta, izdavala opština na delu čije teritorije je taj objekat građen ili na čijoj teritoriji je građen deo objekta. To je bilo katastrofalno rešenje, i u tehničkom i u ekonomskom smislu. Upravo Zakonom o izgradnji objekata, usvojenim 1995. godine, popravljen 1996. godine, to stanje je prevaziđeno. Prevaziđeno je, uz veliku podršku struke, koja je rekla da treba uočiti objekte koji su od opštinskog, gradskog i republičkog značaja. Upravo zbog toga postoji razlika u izdavanju građevinskih dozvola i razlika u vršenju inspekcijskog nadzora. Na nivo Republike izvučeni su oni objekti koji su kapitalni sa stanovišta korisnosti za državu i sa stanovišta opasnosti usled havarije koja može da nastane, ukoliko se objekat ne izvede tehnički ispravno. Tu su mostovi velikih raspona, putevi, železnica, termoelektrane, velike regulacije reka, tu su kapitalni cevovodi koji prolaze kroz više opština. Struka je bila prezadovoljna. Formiran je republički revizioni organ, koji vrši reviziju kompletne dokumentacije, od idejnog projekta, preko generalnog do izvođačkog projekta. Znači, sve je uređeno kako treba i kako je struka htela. Šta se sada događa? Sada, ovim amandmanom, moj kolega socijalista, Pavlović želi to da spreči, ali ono što je predloženo je da se sada odjednom jedan deo kapitalnih objekata svede na nivo Autonomne Pokrajine Vojvodine. Samo bih pitao - ko će da kaže šta pripada Vojvodini od pruge Beograd-Novi Sad; ko će da kaže koji deo pripada Vojvodini od auto-puta Beograd-Novi Sad; ko će da kaže - regulacija Dunava, leva i desna obala, hoćemo li da radimo projekat za levu i projekat za desnu obalu. Šta se sada događa, ljudi? Zašto se to radi? Da li je to odgovor na pitanje Čanka, koji nas 117 proglašava fašistima ovde. "Di su naši novci" - kakve to veze ima? Vi sada imate republičku revizionu komisiju u kojoj sede stručnjaci iz Novog Sada, iz Subotice, iz Zrenjanina, ali i iz Niša, Kragujevca i Beograda. Ta republička reviziona komisija posmatra kapitalne investicione projekte sa stanovišta invizibiliti-studije i kozbenefit analize, ali i tehničkog stanovišta - seizmike, sve do najtrivijalnijih kategorija snabdevanja objekta okolnom infrastrukturom. I, vi tu imate jedan potpuni red. Sada nekome pada na pamet - zarad čega da sada čupa određene kapitalne objekte koji su jedinstveni za Srbiju. Zbog čega se to radi? Koja je korisnost toga? Inspekcijski nadzor? Zašto inspekcijski nadzor nad izgradnjom kapitalnih objekata da ne bude jedinstven? Zar će biti jedan inspekcijski nadzor do mosta na pruzi Beograd-Novi Sad, a drugi će biti od mosta do Novog Sada. Gde mi to koračamo? Ljudi, dobro odmerite šta radite. Narod dobro pazi šta se događa.
Da li se još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 54, protiv 92, uzdržanih 30, nije glasalo 20, od 196 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član31. amandman je podneo narodni poslanik Aleksandar Vučić. Predstavnik predlagača, Vlada i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite, ima reč narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe Srpske radikalne stranke.
Nažalost, gospođo Mićić, uzurpirajući pravo predsednika Narodne skupštine izricali ste opomene Aleksandru Vučiću, koji je bio iritiran vašim ponašanjem, gestikulacijama iza njegovih leđa koje ste vršili i koje su se čak videle u televizijskom prenosu, video sam ih u poslaničkom klubu, tako da Aleksandar Vučić ne može da obrazlaže ovaj amandman. Ali, vi na taj način izvršavate svoj deo posla. Jedan po jedan radikal biva kažnjavan, jednom po jednom oduzimate reč, jednog po jednog izbacujete, a bilo bi dobro kada biste sa nama sarađivali, pa ne biste morali da čekate na kvorum od ukradenih kartica onih iz DOS-a, koji ne znaju više ni gde su. Ovaj amandman je, kao i svi ostali, veoma bitan. Odslikava u potpunosti nameru predlagača zakona i odslikava u potpunosti nemoć Vlade Republike Srbije, koja je saglasna sa tim da više ne postojite. Kako drugačije tumačiti član 31. Predloga zakona, u kome predlagač traži od Vlade Republike Srbije da autonomna pokrajina izdaje građevinsku dozvolu, koja je do sada bila u nadležnosti ministarstva nadležnog za poslove urbanizma i građevina, za objekte koji se grade na teritoriji autonomne pokrajine. Kako tumačiti drugačije da Vlada prihvata da za sve objekte koji se grade na teritoriji autonomne pokrajine, i za one koji su bili u nadležnosti Vlade Srbije i za one koji su u nadležnosti lokalne samouprave, pokrajina vrši inspekcijski nadzor, kao i to da pokrajina rešava po žalbama prvostepenih rešenja opštinske uprave. Šta će nam onda Ministarstvo ubranizma i građevina? Ko je sada taj koji će da sagleda jedinstvo Republike Srbije u oblasti građevinarstva? Hoće li sada Vojvodina donositi odluku da gradi nuklearnu elektranu? Izdavanje dozvole, a vidim da se ovde neki lepi lepo smeju i to nije loše, za promenu, u ovoj skupštini, ali bih zamolio goste koji prisustvuju ovoj sednici da ne reaguju na ono što mi govorimo, za to smo mi ovlašćeni. Da bi neko cenio gosta, gost mora da se ponaša kao neko ko je u tuđoj kući. Dakle, jeste li sigurni u to koje će fabrike bazične hemijske industrije biti građene u Vojvodini. Da li ste sigurni u to hoće li biti nuklearki u Vojvodini ili neće? Da li ste sigurni u to hoće li biti dupliranja kapaciteta na teritoriji Republike Srbije, tako što će se objekti graditi u Vojvodini? Onda, postoji li neko u Srbiji, po vama, ko je merodavan da sagledava Srbiju kao celinu. Zašto vam smeta da postoji organ u kome će biti zastupljena Vojvodina, koji će Srbiju tretirati kao jedinstvenu, pa kao jedinstvenu građevinsku celinu. Zašto to vi koji ste na vlasti u Srbiji bacate iz ruku ono što svaka država mora da ima. Oblast građevinarstva, od danas kada ne usvojite ovaj amandman, a Vlada Srbije nije imala nikakvu primedbu na ovaj član, na teritoriji Vojvodine potpuno prelazi u ruke Vojvodine, potpuno. Da li je to bila želja Ustava Republike Srbije? Da li je to želja zakonodavstva u Republici Srbiji? Nije. Ništa u Srbiji ne može potpuno da pređe u nadležnost lokalne samouprave, autonomne pokrajine, bilo kog dela teritorije. Na vrhu mora da ostane Republička vlada, na vrhu kao poslednja instanca. Vi sve, lepo i fino. Hoćemo li uskoro imati u opštinama koje su banjska lečilišta, koje imaju prirodne resurse, hoćemo li imati neki eks- teritorijalis, neki Monako, neki Lihtenštajn, neko drugačije uređenje različito od Republike Srbije. Zašto ne bismo imali? U čemu je razlika između jedne teritorije koja se sada naziva Vojvodinom i jedne koja se naziva Vrnjačkom banjom. Zašto sada ne bi građani Vrnjačke banje rekli, stani bre, pa ovo može kako hoćeš u ovoj zemlji. Mi imamo ovu vodu, možemo od toga svi da živimo kao grofovi, šta nas briga ko je u Srbiji razvijen, a ko nije. Mi ćemo da vadimo ovu vodu što izbija na površinu, a od toga ćemo da živimo. Imaćemo svoju carinu, nešto ćemo da plaćamo i Republici Srbiji, toliko baš da ne budemo potpuno odvojeni. Gde nas to vodi do kraja? (Predsednik: Vreme.) Gde nas to vodi na kraju? Znam da se predsednik opštine Vrnjačka banja slaže, on je davao izjave i ovi njegovi pajtaši iz Vrnjačke banje, oni su već davali izjavu u novinama da hoće takav status u okviru Srbije. Njegovi pajtaši, rekao sam ja sve varijante. I na kraju krajeva, završavam, odustanite od ovog zakona. Ovo ne može da se sprovede. Prvi izabrani sudija Ustavnog suda Srbije reći će da vam je zakon potpuno neustavan. Prvi izabrani, pa makar izabrali jednog od pravnika iz ove skupštine koji sada glasa za zakon, kada ga budete proglasili za sudiju Ustavnog suda, moraće da misli svojom glavom. Neće moći da pritiska dugme.
Gospodine Nikoliću, sedmi je minut, zašto zloupotrebljavate tuđe vreme svaki put kada govorite.
Nisam vas čuo.
Kažem da je isteklo vreme, sedmi je minut.
Izvinite, nešto sam se zaneo.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu. (Ne.) Stavljam ga na glasanje. Za 53, protiv 87, uzdržanih 28, nije glasalo 29, od ukupno 196 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 32. amandman je podneo narodni poslanik Miroljub Veljković. Predstavnik predlagača, Zakonodavni odbor i Vlada nisu prihvatili ovaj amandman. Podnosilac amandmana želi reč. Izvolite.
Niste nam se pohvalili da je Vlada dobila veliko kadrovsko pojačanje. Veliki je to napredak. Stav 2. u članu 32. predloženog zakona je apsolutno neprihvatljiv za SRS. Poveravanjem ovih poslova autonomnoj pokrajini mi bi praktično otpočeli sa razbijanjem državnog jedinstva u Srbiji. SRS je podnela dosta amandmana na ovaj tzv. omnibus zakon i te amandmane mi smo podneli da bi eventualno popravili ovaj predlog zakona. Ne, mi smo a priori protiv svake autonomije u Srbiji i a priori smo normalno i protiv ovog papira. Ne mogu da ga nazovem zakonom, ovaj koji ste doneli pred Narodnu skupštinu. Mi smo praktično ovaj veliki broj amandmana podneli da bi vama, a i javnosti u Srbiji, pokazali svu apsurdnost donošenja jednog ovakvog zakona. Mi smo ih podneli da bi još jednom pokušali kroz obrazlaganje svojih amandmana da vas ubedimo da ceo zakon odbacimo i tako sprečimo dalje rastakanje zajedničke otadžbine. Sa velikom pažnjom i zanimanjem prethodnih dana sam slušao poslanike koji podržavaju ovaj zakon. Sa zaprepašćenjem sam slušao poslanike Srema, Banata i Bačke, Srbe, koji podržavaju ovaj zakon. Nekoliko stvari sam zaključio iz njihovih izlaganja. Prvo, da koriste apsolutno istu retoriku, iste argumente kada brane ovaj zakon koje su koristili srpski komunisti kada su branili ustavne amandmane, a zatim i Ustav iz 1974. godine. Sve bih vas podsetio da su najglasniji u to vreme upravo bili srpski komunisti. Ni tada nacionalne manjine nisu imale, nisu se nešto posebno zalagale za takvu autonomiju Vojvodine. Jednostavno, ljudi su bili svesni da nivo nacionalnih prava takvim rešenjem niti će biti umanjen ...
Gospodine Veljkoviću, vaš amandman ne odnosi se na nacionalne manjine, nego na stambenu oblast, to je član 32. Molim vas da se usredsredite na temu dnevnog reda.
Meni je simpatičan vaš napor da se ovde svojim radom i zalaganjem preporučite gospodinu Đinđiću da vas zadrži na tom mestu. Međutim, morate da znate, kada se Koštunica i Đinđić dogovore, da ćete vi otići sa tog mesta.
Gospodine Veljkoviću, ne želim da polemišem sa vama. Dobili ste reč povodom vašeg amandmana i molim vas da se vratite na temu dnevnog reda.
Obrazlažem svoj amandman, koji upravo ide u tom pravcu da u članu 32. stav 2. treba da se odbaci. Time se menja suština celog ovog zakona. Pustite me, molim vas, da obrazložim svoj amandman i ovo vreme nemojte da mi računate.
Ne možete da pričate mimo teme dnevnog reda.
Znači, ovakvom autonomijom prava nacionalnih manjina niti će biti uvećana niti umanjena. To smo na kraju krajeva i ovih dana čuli od predstavnika nacionalnih manjina. Drugi zaključak koji sam izveo je da poslanici koji podržavaju ovaj zakon iz Srema, Banata i Bačke, kada brane ovaj zakon, i sami ne veruju u argumente koje ovde obrazlažu. Nesigurni ste brate, tanki, što bi rekao narod. Razumem vas što je tako, jer je vrlo teško braniti nešto što se ne može odbraniti. Ipak, vi sutra treba da se vratite kući, da pogledate svoje rođake i prijatelje, poznanike ...
Gospodine Veljkoviću, ponovo vas upozoravam da se vratite na temu dnevnog reda.
Za neke od vas čujem da su im i očevi pravoslavni sveštenici. Treća stvar, a to sam zaključio dok sam vas slušao, to je da se strahovito stidite, bez obzira na visokoparni rečnik, na pozivanje na demokratske principe, evropske principe ...
Gospodine Veljkoviću, na osnovu članova 102. i 103. Poslovnika izričem vam prvu opomenu zato što se, i pored moja tri upozorenja, niste držali teme dnevnog reda. Dobili ste reč da pričate o vašem amandmanu.
Ipak ću obrazložiti svoj amandman kako smatram da treba da ga obrazložim. Mislim da pričam o amandmanu, mislim da pričam o zakonu...
Ima posebna rasprava u načelu, gospodine Veljkoviću, da vas podsetim.
Znači, primetio sam i to da se, gospodo, stidite i pitam vas - čega se stidite? Da li se stidite slavnih predaka iz Srema, Banata i Bačke, da li se stidite Jaše Tomića, Svetozara Miletića, Đure Jakšića, Branka Radičevića, da li se stidite Jove... (Predsednik: Gospodine Veljkoviću, poslednji put vas upozoravam da se držite teme dnevnog reda.) ... i tako dalje; a možda se stidite onih 757 poslanika Velike narodne skupštine Srba, Bunjevaca i ostalih... (Predsednik: Gospodine Veljkoviću, prekoračili ste vreme i ne držite se teme dnevnog reda. Izričem vam drugu opomenu.) U tom smislu, poštovani narodni poslanici (ovaj čuvar plaže u zimskom periodu... možete da izričete opomene) pozivam vas da još jednom dobro razmislite, posebno vi koji ste podržali ovaj zakon, da dobro razmislite, kada se bude glasalo o zakonu u celini, da li imamo pravo da svojim glasovima uradimo ovo svojoj naciji i svom narodu.
Da li se o ovom amandmanu još neko od ovlašćenih učesnika u raspravi prijavljuje za reč? (Da.) Narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe SRS.
Gospođo Mićić, grubo ste povredili Poslovnik Narodne skupštine, izričući opomenu narodnom poslaniku koji je obrazlagao svoj amandman i vezujući to za pravila koja se tiču rasprave u načelu. Zaista, u raspravi u načelu, tako piše Poslovnik, a to je besmislena odredba, govornik treba da se drži onoga što je na dnevnom redu. Kako ćete vi, gospođo Mićić, da nađete uporište u raspravi o amandmanima? Na dnevnom redu je zakon o utvrđivanju određenih nadležnosti autonomne pokrajine. Narodni poslanik je podneo svoj amandman i ovim zakonom se dira u bezbroj, u ogroman broj zakona, dira se u odnose u Republici Srbiji. Na sve to vas upozorava, sve to vam obrazlaže, podneo je amandman zato što je na to imao pravo. Odakle vam pravo da vi sada tumačite i to kako će on da obrazlaže svoj amandman? Može da ga obrazlaže na način na koji je on sposoban da ga obrazloži. Te opomene koje izričete, kojima šamarate narodne poslanike, odraz su samo vaše slabosti, pokazuju koliko niste uopšte u stanju da prihvatite činjenicu da u Skupštini postoje...
Je li to vaša rasprava o amandmanima, kao zamenika predsednika poslaničke grupe?
To je moja rasprava o amandmanu.
O amandmanu na član 32?
Da li vi mislite da neko ima pravo da uzme narodnog poslanika u zaštitu, a ko će to ako neće predstavnik poslaničke grupe? Ne mislite valjda da nas ovde maltretirate...
Mogli ste da se javite po Poslovniku, ali vi ste dobili reč da pričate o amandmanu.
Na ovaj način obrazlažem amandman, gospođo Mićić.
E, ne može tako, gospodine Nikoliću.
To što vi mislite da ne može...
Gospodine Nikoliću...
Izvinite, molim vas, to što vi mislite da ne može...
Najlepše vas molim da se vratite na temu dnevnog reda, a to je amandman na član 32, koji je podneo poslanik vaše poslaničke grupe, narodni poslanik Miroljub Veljković.
Recite mi po kom članu Poslovnika ne mogu ovako da obrazlažem amandman? Koji sam član Poslovnika sada povredio?
Član 138. Poslovnika - rasprava o amandmanima po redosledu; i morate da se držite teme dnevnog reda.
Kakve to veze ima, redosled je poštovan...
Onda bi mogao da priča svako bilo šta, osim o amandmanu.
Jeste, ali samo pet minuta i za to vreme ne mogu da iznosim ocene iz privatnog života, ne mogu da koristim uvredljive izraze, ne mogu da vas psujem; to prihvatam, ali mogu da obrazlažem amandman. E, u tome se razlikujemo vi i ja, gospođo Mićić, što biste vi da isterate opoziciju iz Skupštine, a ja kada bih kojim slučajem vodio Skupštinu, jedva bih čekao da predstavnici opozicije u Skupštini imaju slobodu govora i time bih narodu dokazao da u Skupštini vlada demokratija, da ne vlada korbač jedne male političke stranke. Ovi vaši, što vrše monitoring nad radom Narodne skupštine, nazivaju srpske radikale - minornom političkom strankom. Videćemo posle sledećih izbora. Narodni poslanik Veljković je izvanredno obrazložio amandman i tu više nemam šta da dodam, osim da vas pozovem da glasate za amandman SRS.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 40, protiv 75, uzdržano 14, nije glasalo 62, od 191 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 33. amandman je podneo narodni poslanik Petar Petrović. Predstavnik predlagača, Vlada i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li želite reč? (Da.)
Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, SSJ je, kao i za niz članova ovog zakona, i za član 33. predložila da se briše; a za one koji uopšte nisu ni čitali ovaj zakon, da ih podsetim i da im ukažem da se odnosi na zapošljavanje. U ovom članu 33. govori se o tome da se osniva pokrajinski fond, odnosno zavod za tržište rada, kao organizaciona jedinica i nabrojana su svega tri osnovna posla kojim će se baviti pokrajinski zavod za tržište rada. Međutim, ono što je simptomatično u ovom članu jeste to što predlaganjem, odnosno osnivanjem pokrajinskog zavoda za tržište rada nije rečeno u prelaznim i završnim odredbama da se brišu određene odredbe članova koje regulišu ovu oblast u Zakonu o zapošljavanju, kao i određene odredbe iz drugih zakona a koje se odnose na ovu oblast. Naime, ako će pokrajinski zavod za tržište rada preuzeti određena prava i obaveze koje su do sada bile u filijalama Republičkog fonda, odnosno Zavoda za tržište rada, a nalaze se u svim većim mestima Vojvodine, i ne samo Vojvodine, već i ostalog dela Srbije, šta će ovaj fond, odnosno pokrajinski zavod za tržište rada u Vojvodini raditi? Između ostalog, daje mu se i pravo da samostalno programira zapošljavanje i vršenje priprema za zapošljavanje i profesionalnu orijentaciju. Do sada su taj posao radili zavodi po Srbiji, pa i Vojvodini, pa se to sve slivalo u Republički zavod za tržište rada, gde se pravio zajednički program za zapošljavanje i zajednički program za profesionalnu orijentaciju. Oni koji su se malo više bavili ovom problematikom sigurno to dobro znaju. Ovo je, kao što sam u prepodnevnoj raspravi o amandmanima, kada je bilo reči u vezi sa invalidskom i penzijskom zaštitom, govorio, čini mi se, a to je i tvrdnja SSJ, samo jedan od prvih koraka ka preuzimanju nadležnosti Republike i prelasku tih nadležnosti u nadležnosti organa autonomne pokrajine. A šta je to nego prvi korak ka secesiji i ka otcepljenju Pokrajine Vojvodine od svoje matice - Republike Srbije. Još jednom ponavljam, više zbog građana Srbije, da građani Srbije koji žive na teritoriji AP Vojvodine budu sigurni u jedno, da će članovi SSJ čvrsto stati u odbranu jedinstva Republike Srbije i da neće dozvoliti da se AP Vojvodina otcepi od svoje matice. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 51, protiv 89, uzdržan 21, nije glasalo 25, od 186 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Ova diskusija je ujedno bila i primer poštovanja Poslovnika i člana 138, koji kaže da se rasprava u pojedinostima obavlja po članovima na koje su podneti amandmani; znači, primer što se tiče držanja teme dnevnog reda i poštovanja vremena za izlaganje. Na član 33. amandman su, zajedno, podneli narodni poslanici Ratimir Svirčević, Živica Predojev, Teodora Vlahović i Kermeci Karolj. Predstavnik predlagača i Vlada nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li predstavnik podnosilaca predlagača želi reč? (Ne želi.) Stavljam amandman na glasanje. Za 14, protiv102, uzdržana 23, nije glasalo 47, ukupno 186 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 33. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Predstavnik predlagača je prihvatio ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć, pa konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 33. amandman je podneo narodni poslanik Lazar Marjanski. Predstavnik predlagača, Vlada i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Podnosilac amandmana nije prisutan. Za reč se javio narodni poslanik Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe Srpske radikalne stranke.
Dame i gospodo narodni poslanici, kada čitate predlog člana 33, koji se odnosi na zapošljavanje i kojim se u tri tačke definiše šta će to postati izvorna nadležnost, dakle, ne povereni posao, nego nadležnost autonomne pokrajine u oblasti zapošljavanja, vidite da je to saglasnost na opšta akta preduzeća za radno osposobljavanje i zapošljavanje invalida, programiranje zapošljavanja, vršenje priprema za zapošljavanje i obrazovanje informacionog podsistema, kao dela jedinstvenog informacionog sistema Republike. Sada me interesuje gde je tu zapošljavanje, kakav je to pokrajinski zavod za tržište rada, kada nijednom rečju ne rekoste da on treba i da zapošljava ljude, šta će nam onda i ovi direktori, i upravni odbori, statut? Samo da se gomilaju funkcije u autonomnoj pokrajini. Ne piše nijednom rečju da se ovo osnovalo da bi se ljudi zapošljavali, nego da bi se pravili informacioni sistemi i podsistemi, da bi imao direktora pokrajinski zavod i da taj direktor postavlja sve direktore na teritoriji AP Vojvodine. Od zapošljavanja ni "z". Ima "z", ali ne za reč zapošljavanje, nego za jednu drugu reč, koju naravno ne koristim, lepo sam vaspitan. I, postavlja se pitanje, koje postavljam za sve novoformirane fondove ili zavode - šta su izvori prihoda, i pitam vas ponovo, vas koji ćete glasati ne razmišljajući, a ovo je jedini zakon kojim se ta materija reguliše - šta su izvori prihoda za ovo što nije povereni posao? Dakle, nije povereni posao, ne prebacuju se sredstva sa računa Republike, nego je nadležnost autonomne pokrajine. E, kada utvrdite zakonom nadležnosti, a na to nemate pravo, to rade Ustav i statut Vojvodine, onda vas pitam - šta su izvori prihoda? Kada predlažemo jedan zakon, mi koji nismo u vladajućoj koaliciji, jer nam zbog toga odbacujete te predloge, moramo da navedemo - da li su za sprovođenje zakona potrebna sredstva i da napišemo kako će sredstva biti obezbeđena. Vi sada formirate jedan zavod za zapošljavanje, a ne kažete - odakle sredstva za rad tog zavoda, koji će budžet opteretiti, koje privredne subjekte, da li one na teritoriji Vojvodine, a zašto na teritoriji Vojvodine, za jednog direktora pokrajinskog zavoda i pet - šest onih nižih, ili 10-15 nižih? Vi o tome uopšte i ne razmišljate, vas to uopšte ne interesuje. Čujem, gospođo Mićić, javljaju mi da ste komentarisali moj silazak sa govornice i da ste rekli da nama radikalima malo treba da bismo bili srećni. Da li je to tačno, gospođo Mićić? Što se ne uzdržite, šta vas to čačka, šta vas to svrbi?
Gospodine Nikoliću, ne možemo da vodimo polemiku. Možete da se javite po Poslovniku.
A koliko vama treba, gospođo Mićić, da biste bili srećni?
Nisam mislila na određenu poslaničku grupu, nego na veselost. Da li se još neko javlja za reč o ovoj tački dnevnog reda? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 54, protiv89, uzdržanih20, nije glasalo26, ukupno189 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 33. amandman je podneo narodni poslanik Nebojša Jović. Predstavnik predlagača, Vlada i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amndman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Da li Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć? Reč ima narodni poslanik Nebojša Jović, podnosilac amandmana na član 33, koji se odnosi na zapošljavanje.
U ime uposlaničke grupe SPS, podneo sam amandman da se briše poslednji stav člana 33. Predloga zakona o utvrđivanju određenih nadležnosti autonomne pokrajine, koji govori o tome da direktor pokrajinskog zavoda imenuje direktore organizacionih jedinica republičkog zavoda, koje su obrazovane na teritoriji autonomne pokrajine. Ako je pokrajinski zavod organizaciona jedinica Republičkog zavoda, ne mogu se ovlašćenja direktoru pokrajinskog zavoda davati, ona koja ima direktor Republičkog zavoda. Jer, prema odredbama člana 47. stav 1. tačka 12. Statuta Republičkog zavoda za tržište rada, koji je objavljen u "Službenom glasniku" broj 28/97, direktor zavoda odlučuje o prijemu u radni odnos u zavodu, raspoređivanju zaposlenih, i o drugim pravima, obavezama i odgovornostima zaposlenih u zavodu, u skladu sa zakonom i ovim statutom. Prema tome, direktor pokrajinskog zavoda za tržište rada, kao direktor organizacione jedinice zavoda, nema ovlašćenja u statutu i drugim opštim aktima zavoda, da odlučuje o prijemu u radni odnos zaposlenih u pokrajinskom zavodu, kao i ostalim organizacionim jedinicama u pokrajini, pa prema tome ni ovlašćenja o postavljanju rukovodioca tih organizacionih jedinica. Još jednom skrećem pažnju da se u navedenom članu 33. Predloga zakona pogrešno navodi da direktor pokrajinskog zavoda imenuje direktore organizacionih jedinica zavoda obrazovanih na teritoriji autonomne pokrajine. Direktori organizacionih jedinica uopšte, pa prema tome i direktori organizacionih jedinica zavoda na teritoriji autonomne pokrajine, ne imenuju se. To nisu javne funkcije, već se raspoređuju na te poslove i postavljaju u zvanje direktora organizacione jedinice službe Republičkog zavoda zatržište rada. Iz svega napred izloženog, predlažem u ime SPS da se predloženi amandman prihvati. Zahvaljujem.
Zahvaljujem narodnom poslaniku. Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 52, protiv86, uzdržanih 16, nije glasao 31, ukupno 185 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 34. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Jovan Todorović i zajedno narodni poslanici Jovan Deretić i Zoran Novaković. Predstavnik predlagača, Vlada i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Jovan Todorović.
Uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 34. sa predlogom da se briše iz ovog zakona, iz sledećih nekoliko razloga: najpre, zato što je sam tekst predloženog člana po meni nejasan i teško primenjiv; drugo, zato što ni sam predlagač nije našao za shodno da u obrazloženju Predloga ovog zakona, u odeljku koji se odnosi na privredu, pomene ovaj član 34. Istina, član 34. se pominje, ali u jednom sasvim drugom kontekstu, pri navođenju odredbe člana 35. ovog zakona, koja se odnosi na komisije za sprovođenje tenderske prodaje preduzeća i aukcijske privatizacije. Inače, predloženi član predviđa da se, u skladu sa zakonom, privatni preduzetnici u drugostepenom postupku mogu obraćati žalbama nadležnim organima autonomne pokrajine i time se, ovim članom, prenose nadležnosti državne uprave na autonomnu pokrajinu, što po meni nije u skladu niti sa Ustavom, niti sa zakonima koji regulišu pojedinu oblast za koju je taj privatni preduzetnik,koji bi izrazio žalbu na rešenja opštinske uprave, zapravo i bio zainteresovan. Pokušaj predlagača, a i onih koji brane predloženi tekst zakona, da kažu da će time pravda biti bliža ili dostupnija privatnim preduzetnicima, po meni ne stoji, jer poslove državne uprave vrše nadležna ministarstva, a, koliko je meni poznato, autonomna pokrajina nema ministarstva, anadam se da ih neće ni imati. Vlada je, na moje iznenađenje, odbila ovaj amandman i čini mi se da je reagovala po principu - brigo moja pređi na drugoga. Neka organiautonomne pokrajine rešavaju po žalbama privatnih preduzetnika na rešenja opštinske uprave, to nije naš problem. Ali, sa druge strane, onaj koji podnosi žalbu na određeno rešenje opštinske uprave je, po mom shvatanju stvari i pravne zaštite, oštećen, jer je time doveden u neravnopravan položaj sa svim drugim preduzetnicima na području Republike Srbije, koji imaju potpuno pravo da se na rešenja opštinske uprave, ako im ne odgovaraju ili ako su njima nezadovoljni, žale nadležnom ministarstvu. Istina, Vlada u svom obrazloženju za odbijanje ovog amandmana kaže da se ti poslovi prenose kao povereni, ali sa suštinskog stanovišta privatnog preduzetnika, njemu je potpuno svejedno da li mu neko po žalbi rešava na osnovu poverenih poslova ili na osnovu izvornih nadležnosti autonomne pokrajine. Bitno je samo da se on u takvoj situaciji može u priličnoj meri naći oštećenim i hendikepiranim upoređenju sa drugim privatnim preduzetnicima. Poseban problem za mene je što nije definisano šta je to privatni preduzetnik. Jesu li to ljudi koji su otvorili samostalne zanatske radnje, samostalne trgovačke ili neke druge radnje, ili su to privatni preduzetnici u najširem smislu te reči, oni koji privređuju u preduzećima, a kao što znamo, preduzeća posluju po Zakonu o preduzećima. Jesu li to oni privatni preduzetnici koji će do svojih preduzeća doći putem privatizacije, a koja je opet regulisana Zakonomo privatizaciji, a i svi drugi žalbeni postupci su u tim zakonima regulisani na poseban način. Čudi me da je Vlada sve ovo odbila. Bilo bi logično očekivati da se upravo Vlada suprotstavi takvom predlogu jednog zakonskog rešenja, koje jednostavno ne može biti niti izvorna, niti preneta nadležnost autonomne pokrajine, već poslovi državne uprave, koji nesumnjivo i bez ikakve dileme pripadaju Republici, odnosno nadležnom ministarstvu.
Reč ima narodni poslanik Jovan Deretić, kao podnosilac amandmana.
Poštovano predsedništvo, poštovane kolege, moj prethodnik je vrlo lepo izložio problem predloženog člana zakona i razlog amandmana, zašto smo predložili da se taj stav briše. Naime, u objašnjenju Vlade postoji jedan raskorak, jer Vlada kaže da se radi o poverenim poslovima, a u Predlogu zakona kaže da se radi o rešavanju po žalbama. Rešavanje je jedna stvar, a nadzor i kontrola su druga stvar. Ovde se radi o izvornoj delatnosti koja podrazumeva, pošto državnu upravu sprovode ministarstva, da će ta buduća Vojvodina, koja će se po svoj prilici zvati republika Vojvodina, imati ministarstva. Zato smo predložili da se ovaj član briše, jer se ne uklapa u naše trenutno zakonodavstvo, ni u ono što se navodno traži ovim nacrtom zakona. Radi se ponovo o jednoj tipičnoj podvali podnosilaca predloga ovog zakona, gde se traži autonomija; počeli su rat pokličem "gde su naši novci", a radi se na pripremanju osnova za stvaranje nezavisne države Vojvodine.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 52, protiv 81, uzdržanih 15, nije glasalo 34, od 182 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 34. amandman je podneo narodni poslanik Zlatan Jovanović. Predstavnik predlagača, Vlada i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Reč ima Zlatan Jovanović.
Dame i gospodo, već pet dana diskutujemo o ovom nakaradnom Predlogu zakona i mislim da je svima u ovoj sali jasno, predlagaču, Vladi Republike Srbije i građanima Srbije, da ovaj zakon ne vodi decentralizaciji Srbije, a još manje njenoj demokratizaciji. Zakon je nakaradan, protivustavan i iracionalan. Bilo bi najpametnije kada bi predlagač povukao ovaj zakon i kada bismo odustali od dalje rasprave. Što se tiče samog amandmana koji sam podneo ispred Srpske radikalne stranke na član 34, prvo ću zbog naših gledalaca, građana Srbije, da pročitam član 34. "Autonomna pokrajina, preko svojih organa, u skladu sa zakonom kojim se uređuje oblast privatnog preduzetništva, rešava po žalbama protiv prvostepenih rešenja opštinske uprave sa teritorije autonomne pokrajine". Stav 2: "Posao iz stava 1. ovog člana vrši se kao poveren". Ono što je osnovni problem ovde, to je problem samog naziva zakona. Srpska radikalna stranka je podnela amandman; to je bio prvi amandman u ovoj raspravi gde kaže da bi trebalo promeniti naslov ovog zakona. Ovaj zakon nosi naslov - zakon o utvrđivanju određenih nadležnosti autonomne pokrajine. U drugom stavu se, kao i u većini drugih članova ovog zakona, umesto predloga zakona govori da je posao iz prvog stava poveren. Mi smo predložili da se naslov ovoga zakona promeni, ako ga već usvajate, da bar formalno-pravno liči na nešto i da se zove - zakon o poveravanju poslova. Naime, ne mogu se zakonom utvrđivati nadležnosti i poveravati određeni posao autonomnoj pokrajini. Znači, da zakon bar formalno-pravno liči na nešto. Inače, suštinski, mi kao stranka se ne slažemo sa ovim i ne prihvatamo nikakvu autonomiju, jer autonomija, u suštini, vodi samo stvaranju nove političke oligarhije, a nikako decentralizaciji i demokratizaciji Srbije. Ovim članom se, faktički, organi pokrajine dovode u status drugostepenog organa koji će rešavati po žalbama privatnih preduzetnika. Do sada je taj posao obavljalo Ministarstvo za privredu i privatizaciju. Najlogičnije je da ono i dalje taj posao radi. Takođe, želim da kažem da ovaj posao treba ostaviti Ministarstvu, jer Ministarstvo za privredu i privatizaciju već ima jedan sektor koji se bavi privatnim preduzetništvom. Takođe je sporno u ovom članu to što nije jasno na koje se to preduzetnike misli. Naime, stupanjem na snagu Zakona o privatizaciji, za dve do četiri godine imaćemo kompletnu privatizaciju Srbije; znači, neće biti društvenog sektora i tako će svi biti u privatnom sektoru. Ostaje nejasno na koje se preduzetnike misli; da li na vlasnike trgovinskih radnji, ili na neke druge; ili na sve preduzetnike, znači privatnike. Na kraju, jedna informacija koju sam dobio iz Priboja - jutros je u Priboju izvršen puč i krizni štab je zauzeo prostorije Skupštine opštine Priboj. Postavljam pitanje da li ćemo uskoro ovde raspravljati o nekoj novoj sandžačkoj autonomiji? S obzirom da su u prostorije SO ušli predstavniciDS, DSS i Sandžačke demokratske partije. Plašim se da ćemo vrlo brzo raspravljati i o još jednoj autonomiji na teritoriji Republike Srbije.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman 34. Za 44, protiv 86, uzdržanih 12, nije glasalo 34, od 176 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 35. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Marković. Predstavnik predlagača, Vlada i Zakondavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje amandman. Za 46, protiv 77, uzdržanih 13, nije glasalo 39, od 175 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 35. amandman je podneo narodni poslanik Stevan Gudurić. Predstavnik predlagača i Vlada nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor smatra da je amandman pravno moguć. Da li podnosilac amandmana želi reč?
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, predložio sam da se član 35. menja i da glasi: "Autonomna Pokrajina Vojvodina, preko svojih organa, u skladu sa propisima kojima se uređuje oblast privatizacije, bira na predlog lokalne samouprave po jednog člana Tenderske i Aukcijske komisije, kada je subjekt privatizacije sa teritorije autonomne pokrajine". Obrazloženje: logično je da će bolje sagledati i zastupati interese lokalne sredine, Vojvodine i Srbije. Namerno sam postavio ovako zato što me pitate; ti koji se za to zalažu, zašto se za ovako nešto nisu zalagali u zakonu; zašto se za ovako nešto na početku nisu zalagali, zašto se u Zakonu o privatizaciji nisu zalagali za nekakvo drugačije pravo Vojvodine. Kako su oni napisali u Predlogu zakona da se nešto predlaže za neke druge stvari koje su decidno tražili. Zato što je obrazloženje Vlade zašto odbija amandman: "Vlada ne prihvata amandman iz razloga što su predložene formulacije u suprotnosti sa članom29, odnosno članom 36. Zakona o privatizaciji, kojim je propisano da ministar za privatizaciju obrazuje tendersku komisiju, odnosno agencije za privatizaciju i komisije za aukciju". Pošto za ovih nekoliko dana koliko pričamo o ovome, sijaset nekakvih članova, nekakvih zakona se menjaju, da bi se spojio ovaj svaštarski zakon, zašto bi to onda bilo obrazloženje. Kada smo pričali o Zakonu o privatizaciji, onda nisu imali ni jednu kritičku primedbu na taj deo koji je trebalo da to sve definiše. (Predsedavajuća: Molim poslanika da ne iznosi neistinite informacije, pošto je rešenje iz Zakona o privatizaciji ugrađenoamandmanom Skupštine Vojvodine na sednici Vlade, koji je postao sastavni deo Predloga zakona.) Gospođo Čomić, govorim o tome da je to bila sitnica koja se tražila. (Predsedavajuća: Ali, važno je da bude istina.) Rekao samza šta su se zalagali i da su se zalagali za - ništa. O tome je reč. Nisam rekao da nije to bilo. Ali, oni su se zalagali za -ništa. Jer, ako su se zalagali da 5% ostaje autonomnoj pokrajini, onda je neko pobrkao situaciju. Ako smatra da je 5%, onda je posle toga bilo sramota predložiti zakon koji raspravljamo već nekoliko dana i koga ćemo za dan-dva završiti. Kako će ga neko primenjivati, neka mu je Bog u pomoći.
Da li još neko od ovlašćenih učesnika želi reč?
Pogledajte i prebrojte kvorum u sali, zato što je u suprotnosti sa onim što piše na tabli. Znači, po članu 82. treba da se utvrdi kvorum.
Redosledom - dakle, stavljam na glasanje amandman koji je na član 35. podneo narodni poslanik Stevan Gudurić [[žagor]] , ako se niko drugi ne javlja za reč. Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Molim narodne poslanike da se izjasne o amandmanu na član 35. Za 13, protiv 85, uzdržanih 7, nisu glasala 24, od 129 narodnih poslanika, a što istovremeno čini kvorum Narodne skupštine po elektronskom sistemu glasanja. Prelazimo na član 36. Na član 36. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Slobodan Tomović i, zajedno, narodni poslanici Jovan Deretić i Zoran Novaković. [[Žagor, Tomislav Nikolić, sa mesta - nemamo kvorum.]] Predstavnik predlagača, Vlada i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li neko želi reč? O Poslovniku - narodni poslanik Stevan Ž. Gudurić. Izvolite. Konstatujem dapojedini narodni poslanici ne poštuju odredbe Poslovnika o zabrani dobacivanja iz poslaničkih klupa, ali ubacujem to u umor i rad u Skupštini. Izvolite, gospodine Guduriću.
Malopre sam ukazao na povredu člana 82. i vi po tome niste postupili. Znači, vi ste narušili član 28. jer se ne držite Poslovnika. Rekao sam da sumnjam u elektronski sistem i da tražim utvrđivanje kvoruma, i vi to niste stavili na izjašnjavanje - da se to utvrdi.
Podsetila bih narodnog poslanika da su narodni poslanici glasali o njegovom amandmanu. Žao mi je što poslanici njegove poslaničke grupe nisu bili tu da podrže amandman, ali šta je tu je. Rezultat glasanja je bio takav da utvrđuje kvorum od 129, što omogućava da Skupština punopravno odlučuje. Sada stavljate primedbu na član 28. Poslovnika Narodne skupštine, koji se odnosi na kršenje Poslovnika od strane predsedavajućeg. [[Žagor.]] Da li želite da se Skupština izjasni o tome? (Da.) Narodni poslanik Tomislav Nikolić, kao predstavnik poslaničke grupe, prisutan je u sali? Prisutan je u sali narodni poslanik Tomislav Nikolić. Izvolite, ima reč Tomislav Nikolić, zamenik predsednika poslaničke grupe. [[Komentar poslanika Nikolića se ne čuje.]] Molila bih da ipak zvanično i po formi koju ova skupština mora da poštuje tražite vaše pravo.
Dame i gospodo narodni poslanici, da bismo znali da li valjano odlučujemo o amandmanima, tražim da pred ovo glasanje samo utvrdimo kvorum, da bismo utvrdili imamo li mi pravo da odlučujemo o amandmanima ili ne.
Zahvaljujem. Molim narodne poslanike da utvrdimo kvorum za rad Narodne skupštine. (Posle nekog vremena.)
Konstatujem da nemamo kvorum, određujem pauzu. Nastavljamo rad sutra u 10,00 časova. Prijatno. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad sednice Prvog vanrednog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2002. godini. Obaveštavam vas da bi prema službenoj evidenciji, sednici trebalo da prisustvuje 165 narodnih poslanika. Molim vas da radi utvrđivanja kvoruma ubacite identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da imamo kvorum i da možemo nastaviti rad. Obaveštavam vas da su javili da će odsustvovati sledeći narodni poslanici: Stevan Lilić, Meho Omerović, Vladan Jovičić, Vladimir Dobrosavljević, Čedomir Jovanović, Jelena Milenković, Dragan Jočić i Zoran Novaković pre podne. Obaveštavam Narodnu skupštinu da su pozvani da sednici prisustvuju: predsednik,potpredsednici, ministri i sekretar Vlade Republike Srbije;sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo; Nenad Čanak, predsednik Skupštine AP Vojvodine i dr Predrag Filipov, potpredsednik Skupštine AP Vojvodine, u svojstvu ovlašćenih predstavnika Skupštine AP Vojvodine, koja je podnela Predlog zakona o utvrđivanju određenih nadležnosti autonomne pokrajine,čije je razmatranje u toku. Takođe, saglasno članovima 83. i 84. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, obaveštavam vas da sam na ovu sednicu pozvala i predstavnike Narodnog pokreta "Otpor", kao i predstavnike Udruženja porodica otetih i nestalih Srba sa Kosova i Metohije. Prelazimo na2. tačku dnevnog reda: - PREDLOG ZAKONA O UTVRĐIVANjU ODREĐENIH NADLEŽNOSTI AUTONOMNE POKRAJINE (nastavak u pojedinostima) Na član 36. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Slobodan Tomović i zajedno narodni poslanici Jovan Deretić i Zoran Novaković. Imamo jedno javljanje po Poslovniku.