Zahvaljujem. Dakle, predlagač zakona o izmeni Zakona o sudijama predložio je da izmene navedenog zakona stupe na snagu narednog dana od dana objavljivanja, jer je to neophodno radi ispunjenja međunarodnih obaveza koje proističu iz članstva Republike Srbije UN i Savetu Evrope. Pošto mi smatramo da članstvo samo po sebi, ne iz članstva u Savetu Evrope ne proističu obaveze donošenja ovog propisa ili u pogledu rokova, smatrali smo da je neophodno da predlagač u Predlogu zakona ili u toku ove rasprave navede na osnovu kog akta je eventualno takva obaveza Republike Srbije ustanovljenja. Pošto to predlagač nije uradio niti je naveo kojim, eventualno, aktom je određen rok za ispunjenje ove obaveze, smatramo da nisu ispunjeni uslovi da se primeni izuzetak koji Ustav dozvoljava da predloženi zakon stupi na snagu pre osmog dana od dana objavljivanja. Ovakvim postupanjem smatramo da se nepotrebno izuzetak pretvara u pravilo što svakako ne doprinosi ni pravnoj sigurnosti, ni poštovanju načela ustavnosti, zakonitosti za koje, pretpostavlja se, svi zalažemo. Hvala.
Zahvaljujem. Pošto smo završili pretres o amandmanu zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 2. tačku dnevnog reda – Predlog zakona o izmenama Zakona o javnom tužilaštvu. Primili ste amandmane koji su na Predlog zakona tačke 2. dnevnog reda podneli narodni poslanici: Zoran Živković, Vladimir Pavićević, Olgica Batić, Marko Đurišić, Biljana Hasanović Korać, Branka Karavidić, Borislav Stefanović, Vesna Martinović i Balša Božović. Primili ste izveštaje Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo i Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Predstavnici predlagača i Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Narodne skupštine, mi smo podneli kao što je predsednica Narodne skupštine ovde sada i pročitala, amandman na član 3. Predloga zakona o izmenama Zakona o javnom tužilaštvu i mi smatramo da član 3. ovako kako je predviđeno ovim predlogom zakona treba da se briše. Želeo bih samo da podsetim narodne poslanike da je ovim članom predviđeno da jedna osoba koja položi pravosudni ispit odlikom da se odmah prima u radni odnos umesto kako je stajalo do sada da ima prednost prilikom razmatranja konkursa za prijem u odnosu na neke druge kandidate. Mi smo u obrazloženju, poštovana gospodo, pre svega narodni poslanici, naveli zato što ovaj predlog zakona jesu poslali narodni poslanici, a ne Vlada, njih 199 i zato smatram da još ima šanse da se ovo promeni. Mi smo u obrazloženju, poštovana gospodo, napisali sledeće – cilj podnetog amandmana na Predlog zakona je da se isključi svaki vid zloupotrebe prilikom prijema tužilačkog pripravnika u radni odnos na neodređeno vreme. S obzirom na to da je naša pretpostavka da svi ovde znamo na koji način se formira komisija koja može da ocenjuje na pravosudnom ispitu, da ulogu u tom procesu ima ministar. Sada je ministar pravde, ministar Selaković, a da na primer imamo jedno mišljenje i saopštenje Agencije za borbu protiv korupcije koja izražava strašnu sumnju na primer i u delovanje ministra pravde, mi smatramo da je pravednije i mnogog bolje da ostane ona formulacija koja je bila i do sada. Hvala vam mnogo što ste me saslušali.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Zahvaljujem se. Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, SNS neće prihvatiti ovaj predlog amandmana i mnogo je razloga zbog čega ne želimo da prihvatimo da se član 3. briše. U članu 3, zbog javnosti, zbog onih koji nisu čitali ovaj predlog zakona kaže se – u članu 123. stav 2. reči „ima prednost prilikom prijema“, zamenjuju se rečima „prima se“. Ukoliko znamo da je za protekle tri godine petoro ljudi, ne 35 ljudi, ne 105 ljudi, petoro ljudi položilo ispit sa odlikom, mislim da je mnogo praktičnije, da je mnogo bolje, da ti ljudi ne samo imaju prednost, jer imati prednost je relativna stvar. Možda će biti jača prednost biti pripadnik neke politične stranke, što nismo želeli. Ili je jača prednost poznanstvo, recimo, sa gospodinom Pavićevićem. Zašto bi to bila prednost? Prednost je položiti ispit sa odlikom. Na taj način želimo da odstranimo svaki miris politike, svaki miris nekih stvari koje nisu potrebne. Želimo da uvedemo jednu zdravu utakmicu i da se ljudi trude, da završe Pravni fakultet na vreme, da završe sa najboljim ocenama, da polože ispit sa odlikom i da imaju državu koja će im reći – da, potrebni ste nam. Potrebni su nam ljudi koji polože ispite sa odlikom, ne da imaju prednost, pa da se na tu prednost doda neka druga prednost koja je teža ili jača kao što je to poznanstvo, recimo, podnosiocem amandmana, gospodinom Pavićevićem. Ne, nama su potrebni ljudi od znanja i želimo da takvu utakmicu otvorimo. Neću govoriti o onome što su moje uvažene kolege i gospodin Orlić i gospođa Biljana Pantić Pilja govorili da je to usklađivanje i sa Zakonom o sudijama. Zašto bi jedna stvar važila za sudije i kada oni polože sa odlikom, a druga stvar za tužioce. Zašto da budemo restriktivniji za neke druge ljude. Ovo usklađivanje sa zakonodavstvom jasna je poruka mladim ljudima da se takmiče u znanju, da stiču znanja, ali i jasna poruka i države da su za državu, da li oni bili sutra sudije, da li bili tužioci, bilo šta, da su nam potrebni najbolji ljudi koje želimo da angažujemo. Brisanjem ovog člana, kao što je to predvideo predlagač amandmana, ostavili bi mogućnost da članstvo u političkoj stranci, poznanstvo sa gospodinom Pavićevićem, kao uticajnim narodnim poslanikom, bude snažnije, većeg prioriteta, nego što je to znanje. Mislim da je takav motiv loš motiv, jer želimo da znanje postavimo kao prvorangirano i da ti ljudi, a kažem vam, u zadnje tri godine petoro je takvih, da su potrebni državi, i da dobiju šansu da rade. Zbog toga će SNS u danu za glasanje biti protiv ovakvog amandmana.
Reč ima narodni poslanik Vladimir Pavićević.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Narodne skupštine, moram samo da kažem nekoliko stvari u odbranu našeg amandmana, a kontra onoga što je bila sada argumentacija gospodina Babića. Naravno, da i mi kao podnosioci ovog amandmana smatramo da studentkinje i studenti pravnih fakulteta treba da rade što marljivije, da uče, da ostvaruju što bolje rezultat, kako bi ostvarili svoje profesionalne ambicije, a koje se tiču dobrim delom i angažovanja, npr. u tužilaštvu. Ja smatram da naš amandman ni na koji način ne stvara prepreke da studenti i studentkinje pravnih fakulteta rade dobro. Druga stvar, poštovana gospodo, mislim da je gospodin Babić ovde zamenio neka prezimena. Ne verujem da ovde postoji ijedna osoba koja veruje u to da bi neko poznanstvo npr. gospodinom Pavićevićem, moglo danas u Srbiji da kažemo da obezbedi nekome lakši prohod ka nekim pozicijama. Poštovana gospodo, ja mislim da je gospodin Babić ovde mislio na drugo prezime, ministra pravde u Vladi u ostavci, jer mi, poštovana gospođo Gojković, molim vas da gospodin Babić samo to čuje, mi smatramo da poznanstvo za gospodinom Selakovićem, ne sme da obezbedi neki prolaz za neke kandidate u pravosudnom sistemu u Srbiji kakav je danas. Naš amandman upravo stvara još jednu mogućnost za proveru tih kandidata, kako bi smo upravo eliminisali mogućnost da neka stranačka poznanstva, kao što je danas slučaj, pa i sa ministrom Selakovićem, budu osnova za neko odlučivanje. Pozivam vas da još jednom razmislite i prihvatite naš amandman. Hvala vam. (Zoran Babić, s mesta: Poslovnik.)
Ne vidim vas samo u sistemu. Možete po Poslovniku, po amandmanu. Izvolite. Molim poslanike da imaju razumevanja da ću ih izbrisati, javićete se posle poslanika Babića.
Reklamiram povredu Poslovnika, član 107. - dostojanstvo, a dostojanstvo je povređeno kada se šire dezinformacije, naročito sa mesta koje bi moralo da bude izvor pravih informacija i istine, a to je Narodna skupština Republike Srbije. Mi ovde imamo 208 narodnih poslanika koji podržavaju Vladu Republike Srbije koja je, hvala na pitanju, odlično, ali pošto sam upravo video gospodina Zorna Živkovića kako žurno napušta skupštinsku salu, verujem da trči na pisarnicu da konačno održi reč i da podnese ostavku i to je jedina ostavka koju srpska javnost očekuje da konačno gospodin Živković održi reč, ukoliko ima čestitosti i poslaničkog i poštenja i doslednosti.
Član 107. govori o poštovanju dostojanstva Narodne skupštine. Moram da priznam da mi je omaklo da je ponovo upotrebio izraz „u ostavci“. (Zoran Babić, s mesta: Radi pisarnica.) Radi pisarnica, da. (Vladimir Pavićević, s mesta: Po amandmanu.) Po amandmanu, sačekajte kolege onda po amandmanu pa ćete onda vaše vreme potrošiti. Opet, da znate ako nekog ne prozivam, jedan mora da prođe u diskusiji da bi se videli drugi poslanici. Tu dosta ima nerazumevanja kod poslanika, misle da nekoga preskačem. Ne preskačem nikoga. Reč ima Biljana Pantić Pilja. Izvolite.
Hvala vam. Prethodni govornik je, a ne mislim na gospodina Zorana Babića, govorio o poznanstvu kada se govori o polaganju pravosudnog ispita. Da li to znači da neko ko je iz Vojvodine, iz Novog Sada, polaže pravosudni ispit pred komisijom koju je formirala AP Vojvodina, će da položi taj pravosudni ispit zbog poznanstva sa gospodinom Bojanom Pajtićem? Nemojte molim vas da vređate ni mene ni moje kolege koje su polagale pravosudni pred tom komisijom. Što se tiče ovog amandmana, mislim da podnosilac amandmana na ovaj način sprečava najučenije pripravnike da zasnuju radni odnos i da budu nagrađeni za svoje znanje, za svoj rad i za svoj trud. Hvala.
Hvala. Reč ima Ljubica Mrdaković Todorović. Izvolite.
Povodom predloženog amandmana nezavisnih poslanika, htela bih da kažem da afirmišući mlade i stručne kadrove za prijem na rad u javno tužilaštvo, predloženim izmenama zakona oni se dodatno motivišu time što njihov prijem u radni odnos, a misli se na one kandidate koji su postigli najbolje rezultate tokom obuke i polaganja ispita, nije više u formi prednost prilikom zapošljavanja, već u formi obaveze da takvi kandidati budu primljeni u radni odnos. Ne znam o kakvoj zloupotrebi misli predlagač ovog amandmana jer nadam se da i on zna da je zakon jednak za sve. Ukoliko svi kandidati polože pravosudni ispit osa odlikom, biće svi primljeni u radni odnos, a u koliko se i nakon toga pojave upražnjena mesta, takva mesta se mogu popuniti sprovođenjem konkursa na koji mogu da konkurišu svi građani koji ispunjavaju zakonom propisane uslove. Hvala.
Hvala. Reč ima Marijan Rističević. Izvolite.
Zahvaljujem. Dame i gospodo narodni poslanici, ja mogu delimično da razumem zabrinutost opozicionih poslanika za njihov amandman, odnosno za rešenje koje smo predložili u zakonu. Odmah na početku moram da kažem da nema ništa lepše od toga za tužilačkepomoćnike da se prime osobe koje na pravosudnom ispitu taj ispit polože sa najvišim ocenama. Dakle, ne da imaju prednost, nego da se moraju zaposliti. Ništa lepše nema od toga da se nečiji trud, znanje nagradi time da neko bude primljen na posao, a ne samo da mu se to shvata kao neka određena vrsta prednosti koja može da se iskoristi a ne mora. Mi smo kao predlagači zakona to stečeno znanje najvišom ocenom ocenili kao uslov da se neko mora posle prijema sa najvišim ocenama na pravosudnom ispitu, da se taj prijem u tužilačke pomoćnike mora izvršiti, da se takav kandidat mora primiti na neodređeno radno vreme, što do sada nije bio slučaj. Mislim da treba da nagradimo, posebno mlade ljude. Razumem zabrinutost zbog političkih mogućnosti, zabrinutost zbog funkcionisanja Ministarstva pravde, zbog ministra pravde od onih koji su u svoje vreme to debelo zloupotrebljavali. Navešću primere. Bivši ministar pravde, gospođa Snežana Malović, je polagala pravosudni ispit pred svojim kumom. Iz toga cenim da se oni boje da ono što su oni radili da se ne ponovi i na ovoj drugoj strani, pa smo stoga i predložili da se tužilački pomoćnici primaju zbog najviših ocena, a ne zbog poznanstava,pa ću reći da je kum bivše ministarke pravde kod koga je po hitnom postupku organizovano to polaganje pravosudnog ispita, bio gospodin koji je uhapšen u aferi „Indeks“, profesor sa Pravnog fakulteta u Kragujevcu. S toga, ja cenim zabrinutost opozicije koja zna šta je radila, šta se dešavalo ranije, pa se oni iz tog razloga pribojavaju da se to ne bi ponovilo, ali ne može da se ponovi s obzirom da smo mi kao poslanici predložili da se prijem vrši zbog najboljeg znanja a ne zbog zvanja. Takođe ću navesti zašto su oni zabrinuti. Recimo, zbog poznanstva eventualnih ministara pravde sa određenim ljudima koji mogu da izvrše prijem, pa, recimo, tužilac za ratne zločine. On primi bivšu ministarku pravde, ali ne sa mesta ministra pravde, već sa mesta iz stranke. Dakle, bila je zaposlena u DS. Posle toga je direktno iz stranke otišla na rad u Tužilaštvo za ratne zločin. S toga su oni zabrinuti da bi i ova vlast mogla da uradi nešto slično, da po političkoj liniji nekog direktno iz stranke premesti u tužilaštvo, što je bio slučaj. Međutim, ovim zakon se garantije da to nije moguće i ovim članom se upravo govori da se u tužilačke pomoćnike moraju primiti osobe sa najvećim ocenamaprilikom polaganja pravosudnog ispita. Cenim njihovu zabrinutost i zbog nekih drugih stvari, pa ću navesti i primer tužioca koji nikad nije izabran u Skupštini, a radi u Tužilaštvu za ratne zločine. On se zove Bruno Vekarić. Zakon kaže da za tužioce ne može biti izabrano ili imenovano lice koje nije prošlo makar jedan izbor u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Neka mi neko dokaže da je gospodin Bruno Vekarić bilo kada prošao prvi izbor u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Tog izbora jednostavno nije bilo, ali se on zahvaljujući političkim vezama, zahvaljujući vezama upravo onih koje predlažu onim amandmanom da se izbriše da neko po znanju bude primljen obavezno na neodređeno vreme. Upravo zbog svojih ranijih brljotina, zbog onog što su radili, oni predlažu da mi ovo rešenje, koje pravedno, ukinemo i da ostavimo staro rešenje, da eventualno još uvek preko tužioca i sudija, koje imaju u pravosudnom sistemu, pokušavaju da zapošljavaju svoje ljude iz stranke, da oni zapošljavaju po političkoj liniji, da oni zapošljavaju po zvanju, a ne po znanju, zato što smo mi predložili daleko pravednije rešenje i mislim da ovaj amandman treba odbiti. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Dragan Šormaz. Izvolite.
Kao potpredsednik ovog predloga i ja želim da kažem da ne podržavam ovaj amandman i apsolutno treba u danu za glasanje da ga odbacimo. Prednost treba dati znanju. Meni nije čudno što je ovakav amandman podnet, jer to je relikt bivših vremena, nečega što je do sada bilo u Srbiji. Partijska knjižica boje crvene ili žute imala je prednost u odnosu na bilo koga drugog ili poznanstvo sa nekim političarem, uticajnim čovekom, bogatim i tako dalje i lakše se stizalo do odgovorne funkcije u javnom sektoru ili u pravosuđu Srbije, tako da me ne čudi da stižu i dalje ovakvi amandmani od ljudi koji ne mogu da se prilagode novim vremenima i tome da Srbija ide ka EU i da dostiže te standarde, tako da oni koji ne shvataju te standarde i mogu da podnose ovakve amandmane. Znate, ovde je veoma bitno to što se prednost daje znanju u odnosu na bilo šta drugo, partijsku pripadnost, poznanstvo, nepotizam i tako dalje, iz prostog razloga što su to standardi u svim civilizovanim normalnim državama, a to ne znači da će te osobe i koristiti. Ti dobri i najbolji studenti ili koji imaju najbolje ocene na pravosudnom ispitu ne znači da će to i koristiti, oni će imati i druge mogućnosti, ali baš zato što su najbolji, mi moramo da im damo prednost u odnosu na sve ostale, da se zna da oni nemaju konkurenciju, jer će konkurencija biti s neke druge strane. Recimo, finski PKC će želeti da ima takve pravnike sada kada završi fabriku u Smederevu na osnovu dogovora koji je napravila ova Vlada, predsednik Vlade, gospodin Aleksandar Vučić ili američki „Esmark stil“ će hteti da ima najbolje i najbolje će ih platiti zahvaljujući tome što dolazi u smederevsku železaru na osnovu rada ove Vlade i dogovora gospodina Aleksandra Vučića. Da bismo mogli da konkurišemo onim iz privrede, mi moramo tim ljudima da omogućimo da imaju prednost u odnosu na sve ostale i da nemaju konkurenciju, nego da to bude njihov lični izbor. To ko je uticajan ili ne i ko može da bude uticajan i da se sada ovde šire ruke i priče o tome ko je uticajan ili ne ili priča o neslobodnim medijima trenutno u Srbiji, govori da je upravo podnosilac amandmana bio jedini od nas koji je dan posle donošenja seta reformskih zakona sa teškim merama bio gost na jednoj televiziji sa nacionalnom frekvencije i da je govorio o tome bez ikoga od nas sa druge strane da ukrsti argumente oko toga šta smo uradili po tom pitanju i koliko je dobro ili nije dobro po pitanju rebalansa budžeta, Zakona o penzijama, o platama u javnom sektoru i tako dalje. Još uvek neki, iako imaju 0,0001% podrške građana u Srbiji, lakše stignu do medija sa nacionalnom frekvencijom nego neki koji imaju podršku 55% građana u Srbiji. Ponavljam, ovaj amandman apsolutno ne treba prihvatiti jer je to zastareo amandman nekih bivših vremena, koji ne vodi Srbiju napred. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Branka Janković. Izvolite.
Poštovana predsednice, kolege poslanici, ja kao potpisnik, a time i predlagač ovih izmena Zakona o javnom tužilaštvu, želim reći da nikako ne podržavam amandman na član 3. ovog Predloga zakona iz razloga jer ovim izmenama mi konačno pre svega vraćamo u naše mlade ljude, studente, đake. Dakle, na neki način vraćamo te moralne norme koje mi si čini da smo u poslednjih deset godina malo zaboravili i izgubili ih. Vraćamo prave vrednosti, a to su rad i stručnost pre svega. Svima nam je dobro poznato šta se i kako odvijalo u pravosuđu uopšte, tu se podrazumeva i tužilaštvo, u poslednjem periodu i na koji način su birane sudije i tužioci. Svima nam je dobro poznato šta se dogodilo u reformi 2009. godine. Ta reforma lično je na neki način zakačila i mene, jer sam bila sudija do 2009. godine. Verujte mi, do dana današnjeg ne umem da objasnim svome sinu, koji je na master studijama, zbog čega je njegova majka ostala bez posla 2009. godine, osim što je bila član SNS. Po rezultatima i kvalitetu rada, bila sam treća od 36 sudija u svom sudu. U potpunosti podržavam ovaj Predlog zakona i smatram da stručnost, rad i kvalitet moraju biti primat prilikom prijema ljudi zaposlenih u pravosuđu. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Živan Đurišić. Izvolite.
Poštovana predsednice, poštovani narodni poslanici, ovaj amandman ovakav kakav je, briše se, zaista ne zavređuje pažnju. Međutim, ono što je privuklo moju pažnju, to je obrazloženje koje je dato uz ovaj predlog amandmana - cilj podnetog amandmana na Predlog zakona je da se isključi svaki vid zloupotrebe prilikom prijema tužilačkog pripravnika. Ovo je potpuno nelogično i protivurečno jer upravo sa ovom odredbom, sa ovom izmenom prostor za svaku zloupotrebu se isključuje. Naime, svaki onaj pripravnik koji položi pravosudni ispit sa odlikom više neće biti u situaciji da neko ko odlučuje može to da ceni kao neku prednost, može ali ne mora da ga primi u radni odnos, već je sada ovom izmenom smanjen taj prostor za zloupotrebu i određeno da se prima u radni odnos. Nema razloga da predlagač amandman bude zabrinut za bilo kakve zloupotrebe jer SNS je u predizbornoj kampanji obećala građanima da će i dalje raditi na reformi pravosuđa i na ispravljanju grešaka koje su nastale u toj tzv. reformi. Samo da vas podsetim, o tome je prethodna koleginica već rekla nekoliko reči, kako je izvršen izbor sudija i tužioca krajem 2009. godine od strane prvog saziva Visokog saveta sudstva, koji je izabran na nezakonit način, koji radi u nepotpunom sastavu. Taj izbor je izvršen bez unapred jasno određene procedure, bez određenih kriterijuma u vezi stručnosti, osposobljenosti i dostojnosti. Taj izbor je izvršen po meri jedne strane, po meri Demokratske strane, koja je tada bila na vlasti i to uopšte više nije sporno. Ima niz dokaza za to. Sam premijer Aleksandar Vučić, predsednik SNS je u svom ekspozeu ovde u ovoj Skupštini rekao da će reforma pravosuđa biti stub reforme sveukupnog državnog sistema i stvaranje povoljnije klime za strana ulaganja. Takođe je obećao da će do kraja godine biti doneto niz zakona koji će stvoriti jedan povoljniji pravni okvir za jedno bolje i efikasnije pravosuđe. Iz tih razloga predlažem da se ovaj amandman odbije i da se predlog prihvati u celini. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković, po amandmanu.
Ova diskusija jeste jasan dokaz da je bilo neophodno staviti u proceduru ovakav amandman, jer je izazvala očigledno veliku paniku u redovima onih koji su predložili i očiglednu nameru šta da se radi sa ocenjivanjem tužilačkih pripravnika. Naravno da je dobro da ljudi koji su pametni, koji znaju, koji su bili dobri studenti, koji su se pokazali dobro na tom, uslovno rečeno, probnom radu, dobiju posao, ali je isto tako dobro da prođu još jednu proveru i da se da šansa i nekim drugima koji nisu dobili tako visoku ocenu, iz možda nekih razloga koji su objektivne prirode. Taj automatizam davanja ocene od, ne zna se koga, ili čitaj zna se koga, je loš presedan i ne postoji nigde. Hajde da zaposlimo tako lekare isto, pa da onaj ko je najbolji neurohirurg da, ako ne dao Bog, nekom treba takva operacija, da ide kod najboljeg studenta ili da bira dobrog lekara. Mislim da nema nikakvog razloga da se ne prihvati ovaj amandman ako su namere predlagača zakona časne, ako nemaju u svojoj nameri tu skrivenu želju da na neki falsifikovani način, da li je to plagijat ili je to prepisivanje ili neko izgubi tužilačku legitimaciju, pa mu falsifikuju, pa naprave neko novo tužilaštvo, ali sigurno je važno da u državi Srbiji, koja je, nažalost, ne samo krivicom ove vlasti, ali pre svega krivicom, u ovom trenutku, ove vlasti, još uvek primer države u koju niko nema poverenja. U ovu državu nemaju poverenja ni njeni građani, nemaju poverenja ni investitori domaći i strani. U ovu državu, odnosno državnu upravu, kada kažem državu, mislim na državnu upravu, u ovu državnu upravu nemaju poverenja, naravno, ljudi iz opozicije, u ovu državu nemaju poverenja ljudi koji se ozbiljno bave novinarstvom. U ovu državu nemaju poverenja ni predstavnici vlasti koji stalno optužuju neke državne organe da rade ovako ili onako. Zato je vlast sebe dovela na ivicu ostavke i treba da učini taj jedan korak napred, kada je već na toj ivici. Neophodno je da se stvore novi mehanizmi, odnosno dodatni mehanizmi za to da nam se ne dešavaju falsifikati ove ili one vrste, plagirani ili izgubljeni, u jednoj važnoj instituciji kao što je tužilaštvo. Siguran sam da postoji puno dobrih pravnika koji su počeli svoju karijeru u nekom od tužilaštva kao pripravnici. To isto važi i za pripravnike u sudovima. To isto važi za neke ljude koji su počeli svoju pripravničku karijeru u nekim drugim državnim organima, da oni žele da budu dobri činovnici, da žele da znanjem, poštenjem, primenom zakona, efikasnim radom, napreduju u svojoj službi i siguran sam da u ovo vreme kada je, nažalost, jedini posao koji može da se nađe u ovoj državi, posao u nekoj državnoj firmi, javnom preduzeću ili u nekom delu administracije, da će konkurencija biti velika i da će to biti dobro za poslodavca, da izabere najbolje od tih dobrih. Imali smo i do sada tužilaštva i tužilačke pripravnike i saradnike i tužioce, te su oni birani na način koji je bio uobičajen do sada. Siguran sam da u ovoj sali većina nas deli poverenje bar u taj deo državnog sistema, a to su tužilaštva. Naprosto, glasali smo zajedno za neke od njih u ovom sazivu, birali i tužioce i njihove zamenike i to smo verovatno radili ne tako što su oni odmah iz pripravničkog staža postajali nosioci te važne i odgovorne funkcije, nego zato što ih je neko procenio, neko pratio njihov rad koji ne mora uvek da bude zasnovan samo na savršenom utisku nekoga ko je, recimo, kao što je ministar Selaković kažnjen ili već predložen za smenu pre ovog pada Vlade od strane nadležne institucije koja se zove Agencija za borbu protiv korupcije. Znači, ako imate veći dokaz da ima korupcije u srpskoj Vladi od toga da je Agencija za borbu protiv korupcije tražila razrešenje ministra, onda mislim da imamo veliki problem.
Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Po amandmanu ću. Dame i gospodo narodni poslanici, razumem zabrinutost opozicionih poslanika koji su predložili da se ovaj član briše. Čisto radi naših gledalaca, da bude jasno i njima, predlagači amandmana su predložili da se izbriše član zakona koji smo mi kao grupa narodnih poslanika predložili u Zakonu o tužiocima. Dakle, mi smo predložili da se u stalni radni odnos prime tužilački pomoćnici koji su pravosudni ispit položili sa najvećim ocenama. Ponovo podvlačim, nema ništa lepše već nagraditi nečiji trud i znanje time što takve osobe ne samo da će imati prednost, nego će biti primljene na rad u tužilaštvu. Mislim da je to najpravednije prema svima koji se trude u svojoj karijeri, u svom školovanju da svojim znanjem, svojim trudom, svojim znojem, svojom upornošću zauzmu određeni položaj, shodno svom znanju da steknu i zvanje. Mislim da smo predložili jedno pravedno rešenje i čisto radi gledalaca da znaju, koji prate ovaj prenos, da su predlagači amandmana predložili da se takav naš predlog, odnosno takav član izbriše i da ti kandidati imaju prednost, ali ne moraju biti primljeni. Ja već govorim šta smo u ranijoj praksi imali, da bivša ministarka pravde polaže pravosudni ispit pred svojim kumom, koji je uhapšen u aferi „indeks“, da određeni tužilac u Tužilaštvu za ratne zločine bude izabran, imenovan, a da nikada nije prošao prvi izbor u Skupštini, što je zakonska obaveza, da se ne dešava više da u Tužilaštvu za ratne zločine bude primljen bivši ministar pravde, ali ne čak sa mesta ministra pravde, nego iz reda zaposlenih, jer je tada bila u redu zaposlenih osoba u DS, da radi tamo više meseci i da se na poslu pojavi maksimalno tri puta, ali da za tih nekoliko meseci prima platu od 120.000 dinara mesečno. Da nam se ne bi dešavali takvi propusti, mi smo predložili jedno pravično rešenje da u tužilaštvu budu primljeni tužilački pomoćnici koji polože ispit sa najvišim ocenama i da u takvim situacijama te osobe ne samo da imaju prednost, već da se te osobe primaju na rad na neodređeno vreme. Time smo izbegli svaki mogući politički uticaj, svaki mogući nepotizam. Evo, ja mogu da se kladim da ja nikog od rodbine u tužilaštvu nemam, ali smem da se kladim da predlagač amandmana ima nekog od rodbine u tužilaštvu. Ako to nije tako, ja ću dati ostavku, ali ako predlagač amandmana ima nekog ko je zaposlen u tužilaštvu, neka onda predlagač amandmana, jedan od njih, podnese ostavku. Hvala.
Reč ima narodni poslanik dr Vladimir Pavićević, po amandmanu.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsednice Narodne skupštine gospođo Gojković, saglasan sam i sa gospođom Pilja i sa gospodom Šormazom, Đurišićem i Babićem da ova Skupština jeste pravo mesto za ukrštanje argumenata o različitim predlozima koje podnose narodni poslanici iz različitih političkih stranaka ovde. Verujem da ova diskusija koju imamo sada jeste potvrda upravo toga da je ideja svakog pojedinca koji sedi ovde u Narodnoj skupštini da dođemo do najboljeg mogućeg rešenja. Mi smatramo, evo ja smatram, da je najbolje da se prihvati ovaj naš amandman na član 3. i ponudiću, poštovana predsednice Narodne skupštine, još četiri argumenta na osnovu kojih smatram da treba da se prihvati ovaj amandman. Poštovana gospodo, smatram da naš predlog kojim se predviđa da postoji još jedan nivo, još jedna mogućnost provere za nekoga ko je inače uspešan, upravo obezbeđuje dodatnu kompetitivnost. To, gospodo, znači da mi hoćemo da pojačavamo konkurenciju. Time se, poštovana gospodo, radi upravo ono što vi predlažete tokom rasprave, ali ne i ovom tačkom Predloga zakona, a to je podstičemo studentkinje i studente da uče više, da rade bolje, da se međusobno takmiče kako bi na kraju, nakon svih provera, najbolji mogli da zauzmu ovo mesto u tužilaštvu, poštovana gospodo. To je jedan argument. Druga stvar, mi smatramo da za izbor na ovakve pozicije treba da se obezbedi i više nivoa i mogućnosti provera. Zašto mi smatramo da je to dobro? Prvo, zato što hoćemo da izaberemo najbolje, a drugo, zato što upravo mi našim amandmanom predlažemo da poznanstvo sa bilo kim, i sa gospodinom Babićem, na primer, i sa gospodinom Selakovićem, koji je danas ministar pravde, bude osnovni kriterijum za zauzimanje nekog važnog mesta u tužilaštvu. Ne vidim zašto bi bilo koji narodni poslanik imao nešto protiv tog argumenta, da poznanstvo ne bude osnovni kriterijum, nego pitanje stručnosti do kojih dolazimo na osnovu više nivoa provera bude osnov za primanje na ove pozicije, poštovana gospodo. Ja sam razumeo da ste vi ovde za to. Ako ste za to, hajde onda da se prihvati naš amandman na član 3. To je bio drugi argument. Treći argument, molim vas, postoji makar jedna stvar koja nama stvara strašnu sumnju da će rešenje koje je predviđeno ovim predlogom zakona, koji su podneli poslanici, njih 199, da bude najbolje. Zašto? Zato što ulogu u formiranju ove komisije, koja treba da da ocenu položio je sa odlikom, ima i ministar pravde gospodin Selaković. Mi smo više puta to ovde rekli. Nismo mi ovde izneli tvrdnju da on treba da bude razrešen, mada i mi možemo da spadamo u tu kategoriju ljudi, nego je Agencija za borbu protiv korupcije, na osnovu izvesnog delanja gospodina Selakovića, koji je ministar pravde, tražila razrešenje ministra pravde, gospodina Selakovića. Sada mi pripremamo predlog zakona koji takvoj osobi, koji je izazvao strašnu sumnju u savesnost oko svog rada, barem kod ljudi u Agenciji za borbu protiv korupcije, treba da obezbedi da on, koji ima ulogu u formiranju komisije, da nekome ocenu sa odlikom i taj odmah bude primljen na posao. Mi smo protiv toga, poštovana gospodo. Na kraju, još jedan dodatni argument, koji meni izražava sumnju u to da treba da bude prihvaćen predlog ovakav kakav je i zato smo podneli amandman. Pogledajmo, evo danas, u kakvom je stanju pravosuđe danas, poštovana gospodo. Mi imamo štrajk advokata koji traje sada dva meseca. Deo pravosudnog sistema je, poštovana gospodo, blokiran. Imali smo nezakonito formiranje Komore javnih beležnika. Trebalo je da ih ima 100…
Poslaniče, malo da se skoncentrišemo na amandman.
Jesam, ovo je četvrti argument.
Verujem, malo je preširoko, ali izvolite.
Hvala za intervenciju. Izabrano je 94 nezakonito, a treba 100. Mi sada treba da imamo strašnu veru u tog čoveka i u sistem koji je u blokadi. Ne može, poštovana gospodo.
Reč ima narodni poslanik Zoran Babić, po amandmanu.
Zahvaljujem se, gospođo predsednice. Slušajući prethodnog govornika, ja sam na osnovu argumentacije koju je izneo bio ubeđen da će poentirati rečenicom – mi odustajemo od ovog amandmana. Sve što je rekao ide u prilog ovakvog predloga zakona i takmičenje i sa što više znanja i kontrola i apsolutno sve što je rekao ide u prilog Predloga zakona o izmenama Zakona o javnom tužilaštvu, ali nije poentirao. Što se tiče, iako to nije tema, a ne bih želeo da govorim van teme, Agencije za borbu protiv korupcije, mnogo više me brine, a mislim da bi trebalo i neke ljude u ovoj državi još više da zabrine kvadratura zgrade u kojoj se nalazi Agencija. Gde se zagubilo 600 kvadrata koje je državu koštalo milion i po evra? Pošto ovo nije tužilaštvo, pošto ovo nije sud, neću govoriti o tome, ali sam siguran da će to biti tema u našem društvu, ali bogami i tema i za tužilaštvo i za sud. Toliko o Agenciji za borbu protiv korupcije, ali i o onim ljudima koje su takve stvari napravili i obezbedili. (Gordana Čomić, sa mesta: Strašno.) U tom se slažem sa nekim ko je dobacio i rekao – strašno. Da, strašno je. Što se tiče ovog amandmana, na ovom amandmanu se vide dve različite slike naše države. Vidi se slika države koja želi da se menja, da se reformiše i vidi se slika države koja želi da se vrati sve unazad. Sa jedne strane se vidi, u predlagaču zakona, želja za profesionalizacijom, depolitizacijom i, kao što smo uradili u sportu, uradili i radimo u drugim segmentima našeg društva, tako smo došli do jedne prilike da tako nešto uradimo u tužilaštvu. Predlog zakona predviđa da oni sa najboljim ocenama, sa odlikom koju dobijaju pred sedam članova Komisije iz redova advokata, sudija, odnosno tužilaca, profesora sa Pravnog fakulteta, polaže se sedam različitih ispita i u protekle tri godine petoro ljudi, petoro mladih ljudi je dobilo odliku. Želimo da ti ljudi koji dobiju odliku, polažući sedam ispita, pred sedam sudija, što je užasno teško, dobiju posao, dobiju priliku da automatski budu zaposleni. Imamo tu drugu sliku koja se ogleda u amandmanu i u predlagaču amandmana koji kaže – da, ali hoćemo dodatnu kontrolu. Ta dodatna kontrola je verovatno partijska kontrola, lična kontrola da ti ljudi koji dobiju odliku pred sedam profesora, sedam advokata, tužioca, dođu, recimo, kod predlagača amandmana i da dobiju konačni sud. Da li je tako nešto normalno? Ne, nije normalno, ali se takve stvari, iz dokaza koje je uputio gospodin Marijan Rističević, uvaženi kolega, vidimo da je toga bilo u prošlosti. Zbog toga kažem da na ovaj način i kroz ovaj amandman se ogledaju dve Srbije. Jedna Srbija koja želi da krene napred, da se reformiše, menja, profesionalizuje, da se ceni znanje, a ne poznanstvo, recimo, sa predlagačem amandmana, gde bi završni ispit trebalo da se polaže kod predlagača amandmana, i to na način koji je poznat kao rukoljub, kao način koji je poznat po tome da kaže – da, biće u tužilaštvu i radiću onako kako vi želite da radimo, pa nekome ću vratiti pasoš, pa nekome neću podići optužnicu, pa ću nekome staviti optužnicu u okruglu fioku. Zbog toga i zbog takvog rukoljuba i načina postavljanja tužioca i sudija na osnovu rukoljuba i na osnovu poznanstva smo došli do situacije da smo 2012. godine u Specijalnom sudu za organizovani kriminal, u zemlji koja je bila primer do 2012. godine u kojoj je cvetao i organizovani kriminal i korupcija, zatekli dve optužnice i to u debelom mraku i na paučini koja je prekrila te optužnice. Zbog toga je moralo da dođe do promene vlasti, moralo je da se, ne da se oslobodi, samo da se ono što je Ustavom zagarantovano pravosuđu da se obezbedi, a to je da rade po zakonu, po Ustavu, a ne na osnovu rukoljuba koji bi predlagač amandmana želeo ponovo da uvede u naš pravosudni sistem. Stopedesetosam optužnica je podignuto i 158 optužnica je potvrđeno. Na ovaj način i na ovom amandmanu se vide dve različite slike našeg društva, jedna slika koja je umivena, koja je čestita, koja se zasniva na znanju, koja se zasniva na kvalitetu i da ljudi koji polože sa odlikom rade za ovu državu, rade čestito, rade pošteno, rade shodno Ustavu i zakonu. Prošlo je vreme kada su naša ministarstva vodili ljudi koji su fakultete završavali i silne ispite polagali posle petooktobarskih promena i da su više položili ispita u mesec dana tog novembra i decembra 2000. godine, nego za svih 12 ili 13 godina pre toga. Prošlo je vreme kada je poznanstvo bilo prioritet za ovu državu i ovakvim Predlogom zakona i odbijanjem ovog amandmana šaljemo jasnu poruku, nema dodatnih provera, nema bezbednosnih provera pa da vidimo da li je deda bio u Demokratskoj, Naprednoj ili ovoj ili onoj stranci, pa da je to opterećujuće ili nije opterećujuće. To je vezano za neke službe koje verujem da bi predlagači amandmana vrlo rado vratili, ali na ovaj način želimo da mlade ljude zadržimo u našoj državi, da mladi ljudi koji polože sa odlikom i u toj branši, ali i u mnogim drugim branšama, ostanu u državi, rade za Srbiju, da grade i prave Srbiju koja će biti mnogo bolja nego što je sada, a ova sada je mnogo bolja nego ona što je bila do pre dve godine. Ukoliko se neko uhvati i zapita se da li je predlagač ovog zakona imao čestitost, prvo bi trebao sebe da pogleda u ogledalo koje ću vrlo rado pokloniti, nadam se da će moje uvažene koleginice pokloniti i omogućiti takvo jedno ogledalo, a kada se pogleda u ogledalo verujem da će otrčati na Pisarnicu i održati reči i podneti ostavku.
Sada po redu, narodni poslanik Gordana Čomić. Izvolite.
Zahvaljujem. Koristim vreme poslaničke grupe. (Zoran Živković, s mesta: Replika, zato što sam ja predlagač amandmana. Govorio je netačno o meni, nije shvatio amandman, koji još razlog?)
To nema veze sa amandmanom. Pustite Gordanu Čomić, imaćete vremena da govorite po amandmanu. Ostalo vam je nešto vremena pa ću vam dati. Izvolite gospođo Čomić.
Zahvaljujem. Koristim vreme poslaničke grupe i dajem podršku amandmanu koji su podneli narodni poslanici, kolege Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Sa nekoliko opaski, slušajući pažljivo razne argumente zašto amandman ne treba prihvatiti, u najboljem stilu i maniru govornika koji ne sumnjam da su pročitali zakon, ali zanimljivost je bila zato što su mahom sve diskusije o tome zašto treba odbiti, bez bilo kakve veze sa onim što piše u Predlogu izmena i dopuna Zakona. To je pitanje kreativnosti, maštovitosti. Ima jedna izreka koju je koristila majka moje koleginice Nade Lazić, sada da je na mom mestu rekla bi – to je malo posramotno, ali pokorisno. Mislim da nije ni pokorisno, ni za koga, pogotovo ne u kontekstu odbrane ideje amandmana izmišljati stvari koje u ovom predlogu zakona ne pišu. Dakle, o čemu se u stvari radi, u Predlogu zakona koji je pred nama i u članu 3. na koji su kolege narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević podneli amandman, sa kojim se slažem? Amandman kaže da se u članu 123. u stavu 2. reči – ima prednost prilikom prijema zamenjuju rečima – prima se. O čemu se radi u članu 123? On ima dva stava. U 1. stavu se govori o prijemu tužilačkih pripravnika na tri godine, a u 2. stavu o prijemu tužilačkih saradnika na neodređeno radno vreme. Otkud uopšte prostor da se zaposlite? Tako što o broju osoblja javni tužilac odlučuje aktom sistematizacije uz saglasnost ministra pravde, da bi mogao da bude primenjen taj akt koji donosi javni tužioc mora biti u Zakonu o javnom tužilaštvu, precizirano kako možete primiti tužilačkog saradnika. Do sada je u zakonu pisalo da prednost ima prilikom prijema onaj ko je položio sa odlikom. Sada, bez ijedne reči i argumentacije zašto je to dobro rešenje, a sa mnogo reči koje su posramotne, ali verovatno pokorisne, kaže se da se te reči zamenjuju rečima – prima se. Koliko je ovo loše rešenje može da kaže svako ko zna da se na prijem u radni odnos tužilačkog saradnika odnosi Zakon o nameštenicima i državnim službenicima. Ovaj član 3. tek toliko da ilustrujem kolika je dobronamernost i koliko je znanje predlagača amandmana i narodnih poslanika Zorana Živkovića i Vladimira Pavićevića… (Vučeta Tošković, s mesta: Au, au.) Narodni poslanici dobacuju – au i to je isto posramotno, ali verovatno misle da je pokorisno. Nije, potpuno je uzaludno. Potpuno je uzaludno iz nekoliko razloga, zato što ako je strategija odbrane ovog predloga zakona da se prikaže novi profil i novi odnos vladajuće većine, onda ne uspeva za bilo koga ko čita zakon ili zna kako se prima tužilački saradnik. Ako je samo zabavno onda jeste pokorisno, jer nije loše da se vladajuća većina zabavlja dobacivanjem. To je atmosfera u Narodnoj skupštini. (Zoran Babić, s mesta: Jel ovo amandman?) Narodni poslanici dobacuju – jel to amandman. Jeste, taman toliko koliko je amandman sve ono što smo čuli u obrazloženjima amandmana, a mogu da citiram.
Vreme.
Imam vreme poslaničke grupe.
Izvinite.
Ništa, dešava se. Dakle, ovaj amandman je dobronameran i uz puno znanja zbog toga što ako prihvatite i glasate da se prima, šta će vam onda konkurs? Šta će vam onda bilo šta? Šta će vam onda bilo šta drugo ako se on ima primati? Čak, u jednoj diskusiji je rečeno da automatski budu zaposleni. Dakle, broj osoblja će odrediti javni tužioc. U aktu o sistematizaciji on će na primer kazati – prima se jedan za tužilačkog saradnika, po stavu 2. člana 123, kako će glasiti od sada. Ako vam se prijave dva, koga ćete primiti? Zakon vam kaže da morate primiti oba. Ako se prijave tri koga ćete primiti? Ako se ne prijavi niko sa posebnom odlukom, koga ćete primiti? Problem će nastati u primeni Zakon o državnim službenicima i nameštenicima, jer vi u zakonu kažete – prima se. Dolazi neko ko želi da bude tužilački pripravnik. On se ima primiti ako je položio sa odlikom. Ne može da ima prednost. Što bi se onda prijavio bilo ko drugi. Kako mislite da ovim podržavate konkurenciju na bilo koji način? Ako javni tužilac kaže da mu ne treba osoblje šta će biti sa njegovim pravom da bude primljen, što je manje važno, ali je jako važno što se bez dovoljno promišljanja, uz dovoljnu maštu i kreativnost koju ne sporim, to je legitimno, da se u žaru retoričkih darova svih nas ovde koji sedimo brani nešto što ne piše u zakonu. Nije pokorisno zato što će ovo proizvesti odluke u realnom životu. Rešenje da ima prednost je prirodnije i normalnije i ovako i onako se podrazumeva da je prednost nesporna. Zaboravile ste da dodate još jednu izmenu člana, još nekih zakona da bi ovo bilo otklonjeno. Zaboravili ste da postoji realni život i da ako imate sada pet ljudi, izvrsnih, radnih, vrednih, ništa o njima ne govorim, koji žele da postanu tužilački saradnici i da će raspisati konkurs, odnosno da će saglasnost ministra pravde imati da bude po sistematizaciji pet, problem je rešen. Šta ćete sa drugima? Maštovitost koja se koristi da bi se prenebreglo razjašnjavanje stvari koje ja ovde pitam i za koje znam kakav će odgovor biti, sličan kao i juče kada vam se kaže da je SDPR zaposlio za godinu dana od 494 na 642 zato što APR ima podatak, a vi lažete. Dakle, ne očekujem ja odgovor od bilo koga iz vladajuće većine. Govorim vam zašto je ovaj amandman dobar, jer se predloženim rešenjem stvara problem koji je za sada izbegnut. Ne sporim nikakvu kritiku lošeg prijema u tužilačke pripravnike ili tužilačke saradnike. Daleko od toga da sporim politički uticaj kada je u pitanju zapošljavanje u sudstvu, tužilaštvu, ministarstvima, agencijama, bilo gde, ali sporim da se kreativnim pristupom i u želji da se od jednog zakona u kome ništa od toga ne piše prave rasprave koje imaju sasvim drugi cilj, koji je legitiman, ali i nekoristan. Onima koji podržavaju da je vladajuća većina besprekorna i da Vlada Republike Srbije radi besprekorno, nije potrebno, a nama koji kritički posmatramo rad Vlade, uvek spremni da pohvalimo ono što valja, ali da kritički kažemo šta ne valja je isto tako nepotrebno, jer mi mislimo svojom glavom, proveravamo i gledamo, no, legitimno je. Ono što je pitanje da li je potpuno legitimno je kada čujemo od predlagača da se uticaj u ispitnim odborima ostvaruje sa različitih nivoa vlasti. Ispitne odbore obrazuje ministar pravde. Ministar pravde obrazuje svaki ispitni odbor i ministar pravde bira u ispitni odbor ljude za koje smatra da će raditi svoj posao u ispitnom odboru pred kojim se polaže stručno i kvalitetno i onako kako to pravila zahtevaju. Svaki ministar pravde. Ja bih, ovo je kratka digresija, možda razgovarala o tom rešenju. Možda bi bilo dobro da u nekom periodu kada ćemo svi zajedno imati prilično posla oko provere primene zakona i propisa koji se tiču reformi pravosuđa da ovo ovlašćenje ne bude u rukama ministra pravde. To nisam sigurna i nemam razloga da tvrdim, ali znam nekoliko različitih primera ko obrazuje ispitne odbore u različitim sistemima pred kojima ljudi polažu ovaj težak ispit, tu se sa kolegama potpuno slažem. Međutim, to ovde nije predmet zakona. Dakle, ukratko, moja podrška amandmanu zbog toga što imamo problem sa procesom nakon što o broju osoblja odluči javni tužilac, što imamo problem sa Zakonom o državnim službenicima i nameštenicima i bi bilo dobro da se takve stvari ovde razjasne i da koliko god više govorimo o onome što piše u zakonu, a manje o onome što smatramo da nam je i korisno i da treba govoriti tokom rasprave o jednom zakonu koji podnose narodni poslanici. Na kraju jedna dobra vest. Šta god pisalo u ovim predlozima zakona, šta god govorili narodni poslanici čitajući zakon ili ne, meni je izuzetno drago što su zakon podneli narodni poslanici. Kako god došlo do njegovog teksta i kako god bio branjen, ja mislim da je to dobar vest za Narodnu skupštinu da narodni poslanici svojom voljom i znanjem predlažu, brane i u proceduri Skupštine unose Predloge zakona o kojima mi bez Vlade razgovaramo. Tome se nadam i kada se bude razmatrao ili moj zakon o izmeni Zakona o finansiranju političke aktivnosti ili zakon bilo koga od kolega iz većine, jer to takođe smatram dobrom vešću za ovaj parlament da imamo slične ili iste ideje kada treba menjati propis koji je donet, a tiče se finansiranja političkih aktivnosti. U tom delu sam potpuno sigurna da ćemo uprkos folkloru i kreativnosti kojom pristupamo u odbrani ovih rešenja imati dovoljno volje za dijalog i doneti rešenje koje će biti dobro za Skupštinu, odnosno da Skupština može da poruku da je to rešenje dobro za sve građane Srbije. Hvala vam.
Hvala. Zoran Babić ima reč.
Zahvaljujem se gospođo predsednice. Ne znam šta je to – pokorisno. Da li je to više korisno ili manje korisno? Ne znam u toj gradaciji, to mi nije jasno, ali neka bude pokorisno ovo što ću reći, nadam se da će predlagač amandmana, ali i oni koji brane neodbranjivo probati da tako nešto čuju otvorenih očiju, a ne samo iz čiste političke interpretacije da brane ono što je neodbranjivo. Pravosudni ispit se polaže pred pet komisija u Srbiji. Tri koje organizuje i formira Ministarstvo pravde i dve komisije koje organizuje polaganje Pokrajinski sekretarijat za obrazovanje, propise, upravu nacionalne manjine. Prihvatam što govornica pre rekla da nije sigurna. Sada može da bude sigurna, tako da toliko o odgovornosti, isključive odgovornosti ministra pravde. Međutim, ono što je mnogo zanimljivije, a što bih voleo da se kolege informišu i da pročitaju član 66. Zakona o uređenju sudova, recimo. Taj član 66. Zakona o uređenju sudova ima naslov – Radni odnos sudijskog pripravnika. Kaže – sudijski pripravnik prima se u radni odnos na tri godine, sudijski pripravnik koji je na pravosudnom ispitu ocenjen sa – položio sa odlikom, prima se u radni odnos na neodređeno vreme na zvanju sudijskog saradnika. Ovaj zakon, dame i gospodo narodni poslanici, je donesen i usvojen u Narodnoj skupštini 2008. godine, menjan 2009. 2010. i 2011. godine. Za ovaj zakon je glasala prethodna govornica i tada joj se dopalo ili ga nije čitala i tada joj se dopalo da sudijski pripravnik koji na pravosudnom ispitu je ocenjen sa položio odlikom dobije automatski radni odnos na neodređeno vreme u zvanju sudijskog saradnika. Sada joj smeta zato što je to neka druga skupštinska većina predložila da se izjednači sudijski pripravnik sa tužilačkim pripravnikom. Slični ljudi isti fakultet završili, položili ispite sa odlikom, zašto vam nije smetalo 2008. godine za sudije, a sada vam smeta za tužioce? Imajte doslednost. Na ovaj način želimo da to što nije ujednačeno, ne želimo da devalviramo neke ljudi šta znače u našem društvu i šta rade. Zašto kažnjavate jedne, a omogućili ste drugima? Koja je argumentacija bila 2008. godine da se ovakav neki zakon primeni i zašto je sada argumentacija koja je više na nekim uvredama, da li je to pokorisno ili nije pokorisno, da usaglasimo sa Zakonom o uređenju sudova? Zašto za sudijske pripravnike mogu da važe neka druga pravila, a za tužilačke pripravnike neka druga pravila, a isto ljudi položili sa odlikom i jedni i drugi? Kada smo kod znanja, ja bih voleo da pogledate ono što su svi narodni poslanici u ovoj Skupštini imali mogućnost da pogledaju. Ovo je jedan predmet koji je upućenpredsedniku Narodne skupštine. Svi šefovi poslaničkih grupa su pogledali i imaju ovakav materijal. Ovde se kaže – Inicijativa za donošenje zakona o izmeni Zakona o sudijama i Zakon o izmenama Zakona o javnom tužilaštvu. Visoki savet sudstva, Državno veće tužilaštva, Ministarstvo pravde, Društvo sudija Srbije i Udruženje javnih tužilaca i zamenika javnih tužilaca Srbije saglasili su se, nisu pitali predlagača amandmana, izvinite molim vas, to je zvučno ime u pravosudnom sistemu Srbije, ali su se Visoki savet sudstva, Državno veće tužilaštva, Ministarstvo pravde, Društvo sudija Srbije i Udruženje javnih tužilaca i zamenika javnih tužilaca saglasili da Narodnoj skupštini upute zajedničku inicijativu da narodni poslanici predlože donošenje zakona o izmenama Zakona o sudijama, a u vezi sa tim i donošenje zakona o izmenama Zakona o javnom tužilaštvu. Razlog za ovu inicijativu, zajedničku inicijativu, je usaglašavanje Zakona o sudijama sa međunarodnim standardima koji se odnose na pitanja prestanka sudijske funkcije usled navršenja radnog veka, kao i ove mere, da vam ne čitam celu stranu, koje se odnose na izmene Zakona o tužiocima. Na drugoj strani, osim datuma, u Beogradu, 22. oktobra 2014. godine, evo su ljudi za koje predlagači zakona kažu – ma, to oni, šta oni znaju, oni su analfabete, nebitni su – predsednik Visokog saveta sudstva. Voleo bih da se u pravničkom znanju predlagač zakona izmeri sa ovim ljudima koji su nam uputili jednu inicijativu da ovakve izmene zakona podnesemo. Pa kad vređate, vređate ove ljude – predsednika Visokog saveta sudstva, predsednika Državnog veća tužilaštva, ministra pravde, predsednika Društva sudija Srbije i predsednika Udruženja javnih tužilaca i zamenika javnih tužilaca Srbije. Izvinite, molim vas. Kada vidim predlagače amandmana, kada vidim to pravničko znanje, to iskustvo bez podnešene ostavke, iako je Pisarnica još uvek otvorena, kada vidim one koji brane, pokorisno brane i na taj način vređaju ne samo 199 predlagača ovog zakona, već one ljude koji su podneli inicijativu, a ovih pet ljudi znači pravosudni sistem Srbije, krovno pravosudni sistem Srbije, a onda neko dođe i kaže – ma, šta oni znaju. Dobro je bilo 2008. godine, tada smo mogli da glasamo za ovakav zakon o sudijama, to je bilo dobro jer je to predložila neka druga skupštinska većina, e sada, kada usaglašavamo sa tim, što ne kažem da je loše, sa tim što je dobro, usaglašavamo da isto to što ste propisali, doneli i usvojili 2008. godine, da važi i za tužilačke pripravnike, pokorisno je biti protiv. Znači, pokorisno je biti nedosledan. Pokori-sno je menjati mišljenje od Novog Sada do Beograda i opet od Beograda do Novog Sada. Recite bar onda o čemu se radi, bez ikakve tenzije, bez ikakvih vređanja, bez igde ičega. Ja sam rekao samo ovde da imamo dve slike Srbije. Jedna slika Srbije koja je umivena, koja je pozitivna, koja je željna da se reformiše, da se menja, slika Srbije u kojoj će najbolji i to oni koji polože sa odlikom i pred komisijama koje je formiralo ministarstvo, ali i pred komisijom koju je formirao Pokrajinski sekretarijat za obrazovanje i ja ne želim da budem neodgovoran pa da kažem – znate, ono što formira ministarstvo, to ministar Selaković naručuje ko će biti primljen, pa na taj način i Pajkić naručuje ko će biti primljen u Pokrajini, neću biti toliko neodgovoran, za tako nešto su mi potrebni dokazi, ali vidim da neko ko izrekne ovde laži, koji izrekne neistine i dobije fer ponudu, još uvek nije otišao na Pisarnicu, a Pisarnica otvorena. Ne znam kako ćemo raditi sa Narodnom skupštinom od 249 narodnih poslanika, gospođo Majo? Mislim da će to biti vrlo opterećujuće u narednom periodu. Svako može slobodno da se izražava, svako može u ovoj Skupštini da iskaže svoje mišljenje, svako može da glasa. Glasa se između dva različita, i ponoviću još jednom, dva različita lica Srbije. Jedno lice, koje kaže – želimo da se menjamo, želimo da se reformišemo, želimo da damo priliku mladim ljudima koji polože sa odlikom sedam ispita, a takvih je u protekle tri godine bilo pet i neće ih naredne godine biti 55, siguran sam, to je otprilike prosek jer je teško položiti te ispite, želimo da ti mladi ljudi nemaju prednost. Znate, kada se kaže – imaju prednost, postoje rangiranja prednosti i to smo videli malo pre od gospodina Pavićevića da se traži još neko rangiranje prednosti. Jedna prednost na osnovu položenih ispita sa odlikom je jedna prednost. Ali je poznanstvo, politička aktivnost, rukoljub, na kraju krajeva, mnogo veća prednost od znanja. Na ovaj način, ovakvim Predlogom zakona, kažemo da je znanje jedina prednost i da ti ljudi, a pet ih je u protekle tri godine, moraju da dobiju posao na neodređeno vreme, baš kao što je predviđeno i za sudijske pripravnike na osnovu Zakona koji je donesen 2008. godine i menjan do 2011. godine, ali u tom delu nije menjan. Prema tome, svako može da bira naše društvo po svom nahođenju. Mi ćemo i ova skupštinska većina će birati ovu umivenu, reformisanu, lepšu, bolju Srbiju, profesionalniju, mlađu. Oni koji takvu Srbiju ne žele, već žele Srbiju ljudi, rukoljuba, pripadnika političkim strankama, da je to prednost a ne znanje, glasaće za ovakav amandman.
Hvala. Reč ima Petar Petrović. Izvolite.
Gospođo predsednice, uvaženo predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, na početku želim da kažem da je Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu jednoglasno doneo odluku da ne prihvati ovaj amandman, kao i druge amandmane na Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom tužilaštvu. Međutim, ono što hoću da kažem je da me pomalo iznenađuje diskusija pojedinih uvaženih kolega narodnih poslanika da ne razlikuju osnovnu stvar, a to je prijem u radni odnos sudijskog pomoćnika, odnosno tužilačkog pomoćnika ili tužilačkog saradnika i zamenika javnog tužioca ili tužilaca koji se biraju po posebnom postupku. Zbog javnosti koja verovatno prati ovaj prenos želim da kažem da se ovde radi o prijemu u radni odnos tužilačkih saradnika, a ne radi se o prijemu i postavljanju na funkciju zamenika javnog tužioca. S druge strane, iznenađen sam da pojedini narodni poslanici, doduše, pojedini su i prepoznali o čemu se radi jer dugo prate rad, dugo su poslanici i znaju da dobro pročitaju i prouče svaki materijal koji uđe u skupštinsku proceduru. Dakle, ovde imamo s jedne strane već mesecima i godinama htenja teorijska da najbolje stručnjake iz svih oblasti zadržimo u zemlji, da im ponudimo zbog toga što su dobri i stručni, što su fakultete završili odličnim uspehom, što su se pokazali u svom radu i prilikom polaganja drugih stručnih ispita, da im omogućimo i da ih primimo u radni odnos, da mogu da rade i da nastave da se usavršavaju, a s druge strane želimo opet da na neki način, samo iz nama poznatih razloga, to sprečimo. Ne razumem zašto se mi bunimo što je grupa od 199 narodnih poslanika, među kojima su i poslanici JS, koji su potpisali predlog i glasaće za ovaj zakon i u načelu i u celini, zašto mi sada hoćemo da izbegnemo formulaciju „prima se“, ako to već postoji u Zakonu o uređenju sudova? Šta to znači izraz ima prednost pri zapošljavanju. Izvinite, dugo godina sam bio u raznim kadrovskim službama, ima prednost pri zapošljavanju je formulacija opšteg karaktera koji možda nešto znači, a ne mora da znači ništa, u krajnjem slučaju. Zato kažem i ne bih dužio, gospodin Babić je dosta rekao ono što sam ja želela da kažem. Iznenađen sam malo da i ovlašćeni predlagač nas grupe poslanika nije to rekao. Ako su se saglasili sa predlogom ovih izmena i dopuna Zakona o javnom tužilaštvu predsednik Vrhovnog kasacionog suda i po funkciji predsednik Visokog saveta sudstva, gospodin Milojević, ako se saglasila predsednika, odnosno Republički tužilac i po funkciji predsednik Državnog veća tužilaca, gospođa Zagorka Dolovec, ako se saglasilo Društvo sudija, ako se saglasilo udruženje javnih tužilaca i pomoćnika,šta to mi sada treba da tumnogo filozofiramo i da ne prihvatimo ono što su se svi saglasili i dali punu podršku tome. Zbog javnosti moram da kažem i sledeće. Pošto je ovo pominjana i čuvena Agencija za borbu protiv korupcije i njena neka rešenja, pa je rečeno, a čini mi se da sam dobro zapamtio taj izraz da je Agencija dala nalog ili zahtevala da ministar pravde podnese ostavku. Izvinite, Agencija može da da u svojoj prvostepenoj odluci samo preporuku da neko podnese ostavku, a konačnu odluku će doneti upravni ili nadzorni odbor ili već kako se zove Agencije za borbu protiv korupcije. Koliko ja znam u postupku je žalba gospodina Selakovića. Siguran sam u nešto a to je da će taj odbor dobro razmotriti tu žalbu, a sticajem okolnosti bio sam na sednicama i Državnog veća tužilaca i Visokog saveta sudstva kada su donošene po Agenciji tzv. sporne odluke. Odluke su donete jednoglasno i ministar ni na koji način nije uticao na donošenje takvih odluka. Kako radi ta Agencija za borbu protiv korupcije, uvažene koleginice i kolege, reći će vam moja malenkost šta se desilo. Pre mesec dana od te Agencije dobio sam dopis da im dostavim dokaze kako sam napravio kuću 1991. i 1992. godine, sa dokazom o finansijama na osnovu kojih sam pravio. Samo sam im u dve rečenice odgovorio. Prvo, da moraju da znaju zakon, a to je da oni koliko znam nisu od Agencije za borbu korupcije se pretvorili u Komisiju za ispitivanje porekla imovine. A drugo, da se finansijska dokumentacija po postojećim propisima čuva deset godina. Imam je, ali im nedam, jer nemaju osnova da traže to. Još jednom da naglasim, da ne treba da mi sada budemo i kadije koje će tužiti i kadije koje će suditi. Kada je u pitanju i Komora notarska, pustimo Ustavni sud ove države da oceni da li je nešto u skladu sa postojećim zakonima, sa postojećim ustavima, a nemojmo mi ovde zbog javnosti da presuđujemo unapred. Zna se ko u ovoj državi meritorno odlučuje. Postoje zakonske mogućnosti da se na svaku prvostepenu odluku uloži žalba i postoje nadležni državni drugostepeni organi koji će doneti konačnu odluku. Još jednom želim da kažem, poslanička grupa i poslanici JS neće glasati za ovaj amandman.
Reč ima narodni poslanik dr Marko Atlagić.
Poštovana predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani građani Srbije, dve stvari u ovoj godini su mi se ugodno desile u ovoj Narodnoj skupštini. Prva kada je Narodna skupština Republike Srbije donela izmenu Zakona o visokom obrazovanju gde smo studentima po starom programu dozvolili da studiraju još dve godine. Druga ugodna jeste upravo ovaj Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o javnom tužilaštvu gde smo dali i izmenili u članu 3. reči „imaju prednost“ sa „prima se“. Ovo su pozdravili svi profesori ne pravnih fakulteta nego svih univerzhiteta. Ovo je snažno motivaciono sredstvo svim studentima. Narodna skupština Republike Srbije, bar njena većina, opredelila se za modernizaciju Srbije, a modernizaciju Srbije ne možemo izvršiti bez rezultata rada. Upravo ovo pridonosi, ova izmena rezultatima rada i ljudima sa znanjem. Znanje je osnova budućnosti. Prema tome, ovo me izuzetno raduje. Drugo, vrlo me čudi da ne kažem da sam šokiran što pojedini poslanici izražavaju danas nepoverenje u državu, da nemaju poverenje u svoju državu, a bili su premijeri, bili su i savezni ministri unutrašnjih poslova. Neću sumnjati u svoju državu. Pa, i ako je učinila nepravdu prema meni, jer druge države nemam. Poštovane dame i gospodo, prošlo je vreme kada je 700 sudija zbog političke podobnosti dobilo otkaz. Prošlo je vreme kada su se pojedini zbog nepravde sudije ubijali.Prošlo je vreme kada se birao mrtav sudija za sudiju samo zato što je bio politički podoban. Setite se pokojnog Ljubiše Đurića, i da je izabran za sudiju, a bio je mrtav, samo zato što je pripadao jednoj političkoj podobnosti. Ovo što gospodin docent Pavićević, što kaže – daje se prednost, to su radili članovi SKJ kojima sam ja pripadao, davali su prednost samo onima koji su bili članovi SKJ. Prema tome, podržavamo zakonodavca i ove reči „prima se“. Svaka čast, napred sudstvo neka ide onim koracima kojima smo se mi opredelili, a to je da su rezultati rada iznad svega. Na koncu pojedinci su pominjali gospodina ministra Selakovića. To je jedan častan čovek, bio je odličan student, dobar pravnik i izvanredan ministar. To ne mislim samo ja, to ne misli javnost Srbije, to misle i širi organi van ove zemlje. Zašto je on dobar? Zato što je nasledio sudstvo koje se ljuljalo, da tako kažem, kao zgrada, jer je dovedeno, da ne kažem, do uništenja. Dovoljno je ono što sam spomenuo, a to je 700 sudija koji su otpušteni, a među njima bilo je najboljih, a postavljene su sudije koji nikada nisu radili u pravosuđu, nisu imali nikakve rezultate, a otpuštani su zaista časne sudije. U tom smislu predlagač amandmana me je zaprepastio i izjavama što kaže da nema poverenje u svoju državu i državnu upravu. Hvala vam.
Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić.
Zahvaljujem. Govoriću sasvim kratko i koristiti vreme poslaničke grupe. Postavila sam jedno vrlo jednostavno pitanje zato što je tu predlagač i predlagači, o tome šta se u konkretnom slučaju dešava ako na osnovu svoje nadležnosti javni tužilac u sistematizaciji kaže da mu treba tri, a javi se pet. Samo sam to pitala i pošto se nije čulo još jednom ću zaista kazati da je dobra vest da poslanici podnose zakone. I pošto se nije razumelo, moje opaske o tome da se ne čitaju zakoni, a da se kreativnošću i maštom koristi argumentacija koja nema veze i da je to posramotno ali pokorisno, odnosi se na primenu Poslovnika Narodne skupštine pošto se može govoriti samo o tački dnevnog reda. Smatram da je legitimno da se sednica i vodi tako da se omogući narodnim poslanicima da pokažu sve što znaju kada je u pitanju pokušaj odbrane svog zakona. Malo je neobično, ali mi se to zaista i sviđa, da se toliko truda uloži u dokazivanje da nas 40 iz opozicije ili 35 ili 20, koliko hoćete ne treba da podržimo amandman kolega Vladimira Pavićevića i Zorana Živkovića. To je dobro zasam folklor skupštinske rasprave, ali nije pokorisno zato što se podrazumeva da vladajuća većina neće prihvatiti amandman i da se zaboravlja da svako od nas ima pravo da podnese amandman i ima pravo da koristi sve svoje nadležnosti po Ustavu i po Zakonu o Narodnoj skupštini. Posramotno je i sasvim nekorisno je u bilo kom trenutku dozvoliti sebi da kao kolega narodni poslanik, ad persona i ad hominem diskvalifikujete drugog kolegu narodnog poslanika. To je deo nečega što se samo pod znacima navoda može zvati kulturom političkom. Inače, uvek govori samo o onome ko reči poruge, uvreda ad hominem izgovara za bilo koga, nikada ništa ne govori o onome na koga se te reči odnose. Hvala vam.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Zoran Živković. Imate dve minute i 45 sekundi, izvinjavam se.
Hvala. Tri izraza su bila dominantna u pokušaju da se odbrani neodbranjivo, ogledalo, rukoljub i Agencija za korupciju. Gospođa Čomić je vrlo precizno objasnila sve situacije koje bi bile problematične ako se usvoji zakon onako kao što je predložen, ali očigledno da to ne dolazi do uha i pameti ljudi koji bi trebalo da se izjašnjavaju o tome i to je potpuno legitimno, isto imate pravo na svoje zablude. Izrečena činjenica da je samo pet pripravnika prošle godine ocenjeno tom najvišom ocenom je razlog više za amandman, jer ako ih je samo petoro, petorica ili pet, pa neće biti nikakvih problema da oni budu zaposleni čak i ako ostane rešenje koje imamo sada. Napadi na Agenciju za korupciju, merenjem kvadrature zgrade u kojoj se oni nalaze, posle nekoliko godina od kada su tamo ušli i da je to prepreka za njihovu preporuku, a i konačno rešenje da se razreši aktuelni ministar pravde zbog zloupotrebe položaja, mislim da je potpuno besmisleno i konačno, rukoljub i ogledalo. Ne znam šta je morao da ljubi kolega poslanik koji je govorio o rukoljubu da bi došao tu gde jeste i ne bih da ulazim u te mračne stvari, ali sigurno je njegova ponuda da mi da svoje ogledale inspirisana time što on misli da je njegovo ogledalo krivo, da ne prikazuje realnu njegovu sliku. Siguran sam da je njegovo ogledalo ispravno i da to što on vidi u ogledalu da on to i jeste. Gospodo poslanici vladajuće većine, ne očekujem da glasate za amandman i bio bih strašno iznenađen kada bi se to desilo. Hvala lepo.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Muamer Bačevac. Izvolite.
Uvažene koleginice i kolege, ja sam u uvodnom izlaganju kao ovlašćeni ispred svoje poslaničke grupe rekao da je zaista poseban kvalitet ono što donosi ovaj zakon, a to je upravo ova mogućnost da ljudi koji pokažu vanredan kvalitet na samom ispitu i ovladaju, ne samo znanjem, već i veštinama, a znam da polaganje pravosudnog ispita je dugotrajno i ozbiljno, i da se tu zaista može uvideti svi kvalitet koje jedan pripravnik ima, da je to pomak i da je zaista pozitivna stvar. Mislim da tu smo otišli malo uširoko i da treba odbiti ovakav amandman koji dolazi od opozicije koju naravno treba uvažavati. Ja sam čak želeo da amandmanom ubacim i to da praktično se uzme i srednja ocena i dužina studiranja sa osnovnih studija, međutim neke kolege iz moje poslaničke grupe, ali i druge kolege su me ubedile da je zaista taj pripravnički staž mesto gde se pokazuju i sva znanja koja čovek u toku studija stekne i da se praktično na tom mestu ovi ljudi usavršavaju i pokazuju svoje kapacitete. S toga, mislim da je ovo zaista svetla tačka i možda najbitniji deo ovog zakona koji usvajamo i da treba svakako podržati ovako nešto i kažem, ne prihvatiti ovakav amandman koji dolazi od opozicije u čiju iskrenost ja ne sumnjam da imaju iskrene želje u poboljšanju, ali mislim da ovde nisu upravu. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Nevenka Milošević. Izvolite.
Hvala uvažena predsednice Skupštine Republike Srbije. Poštovane kolege narodni poslanici, građani Republike Srbije, veoma aktivno slušam sve rasprave u visokom domu Narodne skupštine Republike Srbije. Na osnovu današnje rasprave o ovom amandmanu mogla sam doći do dva veoma važna zaključka. Prvo, ima li šta poštenije, časnije, čestitije, već da najbolji studenti, tim pre, ovog puta oni koji su pravosudni ispit položili sa odlikom i dobiju posao? Ne samo da imaju prioritet, jer prioritet ponekad može značiti i mnogo manipulacija. Zato, kolege narodni poslanici, nadam se da ćemo svi odbiti ovaj amandman, ako mislimo dobro našoj deci, našim studentima, našoj mladosti. Čuli smo dosta argumentacija i ja neću da se ponavljam. Drugo što želim da kažem, predlagači ovog amandmana za koje vidimo da, evo nisu zainteresovani da slušaju ovu raspravu, a svi njihovi amandmani su tipa „briše se“, ubeđena sam da će takvim metodama delovanja koje ne dovode do konstruktivnih rešavanja i unapređivanja članova ovog zakona, samo dovesti do brisanja političkog delovanja upravo njihovog. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragan Nikolić. Izvolite.
Gospođo predsednice, dame i gospodo narodni poslanici, stvarno nisam imao nameru da se javim po amandmanu koji to zapravo i nije. Ovo je proizvod dvojice genijalaca koji već mesec i po dana zamaraju ovu Skupštinu dajući amandmane koji se sastoje od toga „briše se“, a onda daju obrazloženja koja su dnevno-politička gde napadaju određene ministre, gde imaju i ciljaju određene ljude, gde u jednoj hajci pokušavaju da stvore negativnu atmosferu i targetiraju sadašnjeg aktuelnog ministra pravde, gospodina Nikolu Selakovića. Meni je jako neprijatno što ti isti predlagači ovih amandmana nisu sada u ovoj sali, još mi je neprijatnije što nisu u sali kada se glasa o njihovim amandmanima. Ja sam i prošli i pretprošli put glasao protiv, a da predlagači amandmana nisu bili u sali, nisu glasali čak ni za svoje amandmane. Mi, predlažući ovaj zakon, ništa revolucionarno nismo predložili. Mi smo samo hteli da se ujednači praksa, da sudijski pripravnici budu jednaki tužilačkim pripravnicima, odnosno da tužilački pripravnici budu jednaki sudijskim pripravnicima u toj prohodnosti. Ukoliko pokažu znanje i interesovanje i polože pravosudni ispit sa odlikom, a to znači da iz svih sedam predmeta dva se polažu pismenu, ostali se polažu usmeno, mogu da budu primljeni, odnosno postoji obaveza da budu primljeni za stručne saradnike, odnosno tužilačke saradnike isto onako kako je Zakonom o uređenju sudova predviđeno, a podsetiću javnost da je taj zakon donet 2008. godine i da su ljudi koji su danas napadali ovaj predlog zakona, zapravo napadali sami sebe iz 2008. godine. Uglavnom su to isti ljudi, koristili su argumente kojima su potkopali kompletno ono za šta su glasali 2008. godine. To služi njima na čast, a mi smo zaista hteli samo da upodobimo praksu i da damo da najbolji, najinventivniji, a obično su to bili najbolji studenti koji su pravosudni ispit položili sa odlikom, a čuli smo od šefa naše poslaničke grupe da ih je bilo petoro u zadnje tri godine, a šta ćete prirodnije, šta ćete normalnije nego da te ljude isforsirate da oni dobiju prednost, da oni budu primljeni obavezno, a da ukoliko ima još nekog mesta, biće primljen neko drugi ko je slabiji i slabije rangiran od njih. Prema tome, ovo je još jedan od tih amandmana protiv kojih ću ja glasati, a siguran sam da predlagači tog dana kada se glasa neće biti u sali. Možda će biti u pisarnici i podnositi ostavku na mesto poslanika. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović. Izvolite.
Hvala, predsednice. Poslanička grupa SPS u danu za glasanje neće podržati ovaj amandman iz razloga koji su potpuno logični. Prvo, kada je predlagač, a predlagač je ovde 199 poslanika Narodne skupštine, izneo motiv zbog čega se uopšte ovaj Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o tužilaštvu i stavlja na dnevni red,bila je nesporna činjenica da se na taj način stvara usaglašavanje sa postojećim zakonom, a to je Zakon o uređenju sudova, gde u članu 66. zaista nedvosmisleno jasno stoji da i sudijski pripravnici koji pravosudni ispit polaže sa odlikom kao načinom vrednovanja njihovog rada, a način vrednovanja njihovog rada podrazumeva da ta odlika znači najveću stručnu referencu, imaju benefit da budu primljeni u radni odnos na neodređeno vreme. S druge strane, to podrazumeva i obavezu kako predsednika suda, tako i osnovnog, višeg tužioca ili po hijerarhiji drugih tužilaca, da omogući u programu kadrovskih rešenja, a naročito sistematizacije radnih mesta takvo radno mesto gde će automatski početi da radi onaj koji je taj ispit položio sa odlikom. Međutim, ovde treba istaći nešto što građani treba da znaju. Odlika jeste vrednovanje nečijeg rada, ali iznenađuje barem ovde vlast i sigurno vas, narodne poslanike, dušebrižništvo koje se sada ispoljava od predlagača, dušebrižništvo onih koji nisu uspeli da donesu pravilnik o vrednovanju rada sudija, o vrednovanju rada tužilaca preko 20 godina. Sada se takvi isti pojavljuju kao dušebrižnici zašto se navodno neko diskriminiše, odnosno navodno neko privileguje. Podsećanja radi, 1993. godine, kada je donet jedini Pravilnik o ocenjivanju rada sudija, sve dok ova Vlada i u prethodnom sazivu i u ovom sazivu nije uspela da postavi merljive kriterijume za ocenjivanje rada i sudija i tužilaca, nismo znali na osnovu čega su birane sudije i tužioci. U raspravi u načelu sam istakao da je bio apsurd da se za sudiju bira onaj koji je brže bolje, da bi bio ažuran, rešio 100 predmetai od tih 100 predmeta 95 mu je ukinuto i na taj način pokazao svoju nestručnost i nekvalitet. Mi zaista sada u poslaničkoj grupi SPS smatramo da je i ovo jedan način upodobljavanja vrednovanja rada mladi pripravnika, pre svega tužilačkih i sudijskih pripravnika na način koji podrazumeva realan vid vrednovanja, odnosno objektivnu ocenu njihove vrednosti, a tim pre što su ocenjeni najboljom ocenom, onda je logično da automatski bude zasnovan radni odnos tim ljudima koji tako nešto i zaslužuju. Zbog toga nećemo prihvatiti ovaj amandman. Tačno je da smo na Odboru za pravosuđe raspravljali i o drugim modalitetima, da je podržan i stav uvažene koleginice Batić i u tom pravcu treba razmotriti i primenu odredaba Zakona o budžetskom sistemu kada je ovakva pravna situacija u pitanju. Zahvaljujem se.
Zahvaljujem. Na član 3. amandman je podnela narodni poslanik Olgica Batić. Predstavnik predlagača i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu upravu nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Olgica Batić. Izvolite.
Hvala, poštovana predsednice. Kolege i koleginice, pre svega ću se truditi da se držim suštine ovog amandmana, koji, ruku na srce, ne dopušta mesta nikakvim političkim raspravama, već isključivo može da se vodi jedna stručna rasprava. Moje uvažene kolegei gospodin Neđo Jovanović na Odboru za pravosuđe, na kom sam ovaj amandman obrazlagala i danas i na prošloj sednici, pokušala da ukažem na ono što njegova suština i jeste, ali dobrim delom i moja uvažena koleginica Čomić iznela je deo koji predstavlja suštinu onoga što se ovim amandmanom želi postići. Naime, ovde nije nikakva namera da se bude retrogradan, ne znam, da se predviđa što nije prihvatljivo, već je isključivo ovaj amandman podnet u dobroj meri, a to je da bi se izvršilo preciziranje onoga što je predlogom izmena i dopuna Zakona o javnom tužilaštvu predviđeno i to njegovim članom 3. Naime, ukoliko bi ostalo ovako rešenje, ono je nedorečeno, ono je neodređeno i sigurna sam da će prvenstveno u praksi stvoriti mogućnost brojnih zloupotreba. Činjenica je da se meša Zakon o sudijama i Zakon o uređenju sudija. To su dva zakona koja uređuju potpuno dve različite materije Što se tiče člana 3. ovog predloga zakona, koji sam ja podržala jer namera je dobra, ali nije dobro pravno formulisana i toje ono što će uzrokovati probleme, a nomotehnika je izuzetno bitna. Bar kada se pišu amandmani, mora se imati u vidu da identično rešenje postoji članom 66. i to stavom 2. Zakona o uređenju sudija, ali s druge strane, ne može se iz više razloga i pokušaću da obrazložim. Pošto mi je isteklo vreme po amandmanu, koristiću vreme ovlašćenog predlagača. Ne može se neko primati po automatizmu iz jednostavnog razloga. Amandman koji sam podnela jeste upravo sa ciljem da se precizira odredba ovakvog člana 3. Naime, predloženom formulacijom, ja sam podržala ovaj predlog zakona, ali ovde napominjem da predloženom formulacijom, ako ostane u ovom obliku u kom jeste, bez ikakvih izmena, dozvoljavam da amandman podnese i Odbor za pravosuđe i nemam nikakav problem, ili neko drugi od poslanika da predloži, pa da Odbor za pravosuđe takav amandman podnese, ali ovde se ostavlja sumnja u nameru svih nas koji smo potpisali ovakav predlog zakona da li svaki tužilačkipripravnik, a uzgred budi rečeno, zakon prepoznaje kategoriju tužilačkih saradnika, i to mora da se kaže, koji je položio pravosudni ispit, sa odlukom bude primljen u radni odnos i onda kada je broj popunjen. Znači, bez obzira da li javno tužilaštvo ima popunjen broj radnih mesta ili nema popunjen broj radnih mesta. Taj broj i ti akti o broju popunjenih radnih mesta eksplicitno su predviđeni članom 117. stav 2. Zakona o javnom tužilaštvu i tada može da se primi samo onaj pripravnik, nema ima i jednu odliku, neka ima i deset odlika, ali samo ukoliko postoji upražnjeno radno mesto. Dakle, bez ovakvog amandmana, ne mora moj amandman, već sam rekla, uopšte da se prihvati, neka Odbor za pravosuđe podnese amandman, došlo bi se u situaciju da svaki onaj pripravnik koji položi pravosudni ispit bude primljen u radni odnos i u slučaju kada slobodnih radnih mesta u tužilaštvu nema. Na taj način došli bi u situaciju da se stvara višak zaposlenih. To je jedna stvar. Takođe bi se broj osoblja u tužilaštvu mogao povećavati bez ikakve kontrole i to, zamislite, od strane ministra koji je nadležan za Odbore pravosuđe, koji je inače prvo pozvan, a istovremeno zakonski obavezan da mora da da saglasnost na broj osoblja koje javni tužilac predlaže za javno tužilaštvo. Istovremeno bi se moglo dogoditi da stvarno stanje u pogledu osoblja, govorim o konkretnoj kategoriji, budući da govorim o tužilačkim pripravnicima ili saradnicima, kako ih zakon prepoznaje, ne bi odgovarao pravnom stanju koje je odobreno od strane ministra i to znači da bi svaki budući pripravnik, shodno ovom rešenju, morao biti po automatizmu primljen u radni odnos i u slučaju nepostojanja slobodnih radnih mesta, a to bi, s druge strane, uzrokovalo još dodatnih problema. Te dodatne probleme prepoznaju ljudi koji dolaze iz pravosuđa i koji ovo primenjuju. Ti problemi ogledaju se u sledećem. Prvo jesu problemi u pogledu rasporeda tako primljenog tužilačkog pripravnika, budući da se isti mogu rasporediti samo u skladu sa aktom onog istog člana koga sam već napomenula, a to je član 117. stav 2. zakona. Ako bi pripravnik primio u radni odnos, iako je broj mesta tim aktom iz navedenog člana popunjen, onda bi ostalo otvoreno pitanje gde i na osnovu kojeg to akta njega rasporediti. Pazite paradoks. Ako bi se tako vršilo popunjavanje i u slučaju nepostojanja slobodnih radnih mesta, značilo bi da tužilac kojeg raspoređuju u ovom slučaju kao takozvanog viška, jer to on jeste, ako slobodan broj radnih mesta ne postoji i to suprotno aktu koji je uređen članom 117. stav 2. ovog zakona, onda bi on takvom svojom odlukom, onda bio on prijemom takvog tužilačkog pripravnika, koji je položio pravosudni ispit za odliku i to je, naravno, za svaku pohvalu, ali javni tužilac koji bi tako nešto uradio, gospodo, ušao bi u zonu protivpravnosti. To sam eksplicitno navela amandmanom i amandman je prvenstveno dobronameran. Ja ne sporim, ja kažem, ja sam potpisnik i podržavam ovo, jer činjenica da se vrši usklađivanje Zakona o uređenju sudovima koji je donet kada je donet, godine ne pominjem i ne bavim se stvarima koje su mimo struke, bar kada raspravljamo u pojedinostima i smatram da ovaj amandman treba prihvatiti prvenstveno u cilju jednobraznog i jednog potpuno jasnog tumačenja onih koji te zakone primenjuju, ali i da konačno građanima bude jasno šta to mi želimo izvršiti ovim izmenama i dopunama. Ovaj amandman podnet je u cilju, kao što sam već napomenula, jednobraznog, jasnog tumačenja, predviđanja primanja u radni odnos sa zvanjem tužilačkog pripravnika i to samo ukoliko takvo radno mesto jeste nepopunjeno, a u smislu člana 117. stav 2. Naravno, na ovom mestu, pored pomenutih odredaba zakona, moram da ukažem na još nešto. Hvala što intervenišete. Mislim da je jako bitno da se ova tema raspravi do kraja, a pogotovo ovakav predloženi član. Dalje, moram da napomenem da kada govorimo o ovako nečemu, namera je odlična, motivacioni element je prisutan. Treba najbolje primati, nemam ništa protiv. Kada bi se najbolji primali, super bi nam bilo. Ali, ovde kada se govori da se oni moraju zaposliti, ovde se stalno potencira na tom nekom automatizmu, prenebregava se jedna činjenica, a to je da je ova Skupština donela Zakon o budžetskom sistemu, a Vlada Republike Srbije je donela uredbu o ograničenju zapošljavanja. Prvi zakon isključuje mogućnost zaposlenja na neodređeno vreme, a Vladina uredba ograničava zaposlenje na neodređeno vreme. Moje pitanje je, na koje verovatno neću dobiti odgovor, a šta ćete u slučaju toga? Hoćemo li da kršimo ove zakone ili ćemo jednim da derogiramo druge ili ćemo reći - nema veze, može da se zapošljava iako je popunjen broj radnih mesta. Mislim da postoje argumenti i to su vrlo decidno, vrlo konkretno, vrlo jasno navedeni u obrazloženju amandmana koji sam podnela i bez obzira na stav, slažem se i preglasana sam u tome na Odboru za pravosuđe, čiji sam član. Mislim da o ovom amandmanu treba da se razmisli, jer se ovim vrši jednobraznost i jedna jasnija primena, pre svega, primena nas koji dolazimo iz pravosuđa i koji znamo kakve sve probleme unapred ovakva jedna odredba, ukoliko ne bude izmenjena, može uzrokovati, a može ih uzrokovati. Žao mi je što naš pravni sistem nije uređen kao, recimo, pravni sistem Švajcarske, pa recimo tako u svakom zakonu postoji klauzula o evaluaciji, pa da se tom klauzulom o evaluaciji propiše i ograniči vreme trajanja određenog zakona, da se za to vreme prate efekti primene zakona, pa onda ukoliko takvi efekti izostanu ili se takvi efekti pokažu nedovoljnim, neadekvatnim, da predlagač automatski bude u obavezi da odmah podnese nov predlog zakona, pa makar predlagači bili mi kao narodni poslanici. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Gordana Čomić.
Zahvaljujem. Želim samo da dam podršku prihvatanju amandmana koji je podnela koleginica Olgica Batić iz najmanje dva razloga. Prvi je zato što je ovaj amandman bolji, precizniji i jasniji od amandmana koji takođe podržava, jer ukazuje na problem u Predlogu zakona koji je pred nama, a drugi je da potpuno nedvosmisleno pokažem da meni nikada nije bilo, nije i neće biti važno ko potpisuje amandman, nego šta u amandmanu piše. Narodna poslanica koja je i mnogo bolje od mene obrazložila, zbog svoje stručnosti, razloge zašto je važno ovaj amandman prihvatiti pripada vladajućoj većini, kao i svi drugi narodni poslanici. Ja sam opozicija, ali je amandman dobar. Da li hoćete još da se detaljnije uradi, da li hoćete zastoj da Odbor podnese amandman? I s tim sam unapred saglasna. Meni je važno da se na ovom primeru, ako hoćemo da ga zapamtimo, naučimo da je mnogo važnije pročitati predloge i zakone i amandmane i videti šta je dobro, smisleno i sa dobrim ciljem napisano u nekom amandmanu, nego da se samo potrošimo na legitiman, ali nekoristan folklorni, razmenu folklornih sastava o stvarima koje nisu tema dnevnog reda. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vučeta Tošković, po amandmanu.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, mislim da se svi zalažemo za sprečavanje odliva mozgova, kako se to kaže, ja bih rekao pameti, mlade, iz Republike Srbije, a vidim da predlagači sada momentalno ne razmišljaju o tome. Govorite o konkurenciji pri zapošljavanju u tužilaštvo i o sudijama. Konkurencija je na fakultetu. Ako je student završio sa desetkom, 10,00, država ga mora na bilo koji način zaposliti iz prostog razloga da taj student ne ode u inostranstvo da dalje napreduje. Dakle, mi se svi zalažemo, a sada predlažemo nešto što ne može da se prihvati ni u kom slučaju. Ovo se ne odnosi na gospođicu Batić. Prihvatam da ima studenata koji završe sa desetkom i onih koji završe i sa deset plus, ali razlikujem znanje i pamet. Znanje je nešto drugo, a pamet je nešto drugo. Kada se spoje i znanje i pamet, onda je ovo ono što mi pričamo, da treba tog čoveka na neki način zaposliti. Ovi koji predlažu, imam utisak da imaju znanje, a nemaju ono drugo. Ne odnosi se na koleginicu Batić, nego na one prethodnike koji su dali amandman 2. Ako hoćemo da se zalažemo, ja bih da sam predlagač izmena i dopuna ovog zakona, na svim fakultetima bih, gde god student završi sa desetkom, da je država u obavezi da ga zaposli, da ne odlaze ti pametni ljudi iz Srbije. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Olgica Batić, predlagač amandmana.
Hvala. Poštovani predsedavajući, dame i gospodo, očigledno moram da izvršim još par pojašnjenja. Niko ovde ne spori da najkopetentniji, najstručniji i najbolji među nama treba da dobiju zaposlenja. Valjda bi svako ko bi suprotno tvrdio, postupao mimo svake logike i potpuno suprotno zdravorazumski. Već sam rekla da sam podržala oba predloga zakona, izakon o izmenama i dopunama Zakona o sudijama i zakon o izmenama i dopunama Zakona o javnim tužilaštvima. Ovde se prenebregava ono što se javlja kao potencijalna opasnost u praksi. Niko ovde ne spori da je prisutan motivacioni element, da onaj ko završi pripravnički staž, posle dve godine izađe na pravosudni ispit, sada ima motiv više da se primi na neodređeno radno vreme time što će se truditi da taj ispit položi sa odlikom. To je nešto nesporno i to stoji u ovakvom predlogu zakona. Govorim o onome šta se može desiti u praksi, a ono što se može desiti u praksi jeste sledeće. Imamo, ni to ne sporim i to je verovatno evidentno, mali broj ljudi, zapravo pripravnika koji pravosudni ispit polože sa odlikom. Mislim da nije mnogo velik broj ni ljudi koji pravosudni polože u celosti, ali to je već neka druga priča. Znači, što se tiče motivacionog elementa, on je tu prisutan, ja govorim o praktičnom delu. Kako ćete tri ili pet, nije bitno i nemojmo ovde licitirati brojevima, neka bude i sto pripravnika, sto ljudi koji su položili pravosudni ispit sa odlikom. Govorim ova Skupština donela je Zakon o budžetskom sistemu, ograničava se zapošljavanje, posebno na neodređeno vreme i imamo uredbu Vlade Republike Srbije ograničava zapošljavanje na neodređeno vreme. Treća stvar, postoji neki akt, i već sam pomenula član 117. stav 2. o popuni broja radnih mesta. Praktično pitanje – šta ćete i kako će javni tužilac, kome se jave tri, dva, pet, nije ni bitno pripravnika, koji su položili pravosudni ispit sa odlikom, da ih zaposli. On kaže – izvinite, ali broj radnih mesta je popunjen, ne mogu da ih zaposlim, ne mogu mimo sebe, ako ih zaposlim ja činim nešto što ne treba da činim, ulazim u zonu protivpravnosti. Šta ako su sva mesta u tužilaštvima popunjena? Šta ako se postavi pitanje raspoređivanja iz jednog tužilaštva u drugo tužilaštvo, a broj mesta popunjen? Znači, opet javni tužilac je taj koji mora da čini nešto što ne treba da čini. Znači, amandman je podnet u dobroj volji, više je nego konstruktivan i sprečava sve ono što bi se moglo desiti u praksi, a što po naš pravni sistem i što po tužilačku funkciju nikako ne bi bilo dobro. Hvala.
Zahvaljujem, gospođice Batić. Reč ima šef poslaničke grupe DS Borislav Stefanović.
Mi podržavamo ovaj amandman. Smatramo da je koleginica Batić ukazala na ono, što smo sve vreme govorili, šta je problem, po nama, u ovoj izmeni. Dakle, ovo je jedno da kažem, zaista u pravom smislu, otelotvorenje problema koji može nastati ukoliko se primene izmene zakona bez ovog amandmana. U praksi, u svakodnevnom pravnom životu, funkcionisanju tužilaštva prosto će biti nemoguće ovo sprovesti, a da se ne prekrši neki propis. Ili će tužilac i tužilaštvo da menja sistematizaciju, da bi nekog primila u radni odnos tj. za stalno, ili neće moći da ispuni odredbu ovog zakona zato što ne postoji mesto sistematizacije. Na stranu sve ono što smo zamerali do sada, što se odnosi na de fakto, preuzimanje uloge zavoda za zapošljavanje od strane Komisije za pravosudne ispite, to je već jako problematično, ali ovo konkretno u tehničkom smislu, u operativnom smislu, što će se svakodnevno dešavati u našim tužilaštvima, bez obzira što se ja slažem da nema veliki broj ljudi koji polože sa odlikom. To je tačno, ali u samom tužilaštvu ova stvar, inače su opterećeni sa nemogućnosti adekvatne i pune primene tužilačke istrage, možete misliti sada će morati da menjaju sistematizaciju i nalaze mesta, recimo, u Beogradu, ja ne znam koliko ih ima, ali sam siguran da ih nema dovoljno. Takođe, sam siguran da su sistematizacije i raspored rada prilagođeni nekom prošlom vremenu. Šta ćemo sada da radimo? Dakle, mislim da je apsolutno u svrsi i neophodno je da se ovaj amandman primeni i prihvati, rekla je koleginica i kao predlog Odbora. Dakle da se to uradi da bi se stvar dodatno precizirala. Smatramo da ovakva odredba, bez dodatnog preciziranja koja omogućava funkcionisanje u praksi, suštinski neće dati rezultat. Imaćemo velike probleme. To je na neki način naš apel da se ipak prihvati ovaj amandman, jer ne vidimo zaista ništa loše u ovome što je rečeno. Ovaj amandman je u službi zdravog razuma. Apsolutno nema nikakve politike u tome. Hvala.
Za reč se javio šef poslaničke grupe SNS narodni poslanik Zoran Babić. Izvolite.
Zahvaljujem se, gospodine predsedavajući. Mislim da je zdrav razum imati usklađeno zakonodavstvo, da ne postoji degradiranje tužilačkih pripravnika u odnosu na sudske pripravnike. Ukoliko, a malopre sam govorio i citirao taj član 66. Zakona o rasporedu sudova, isto rešenje važi za sudske pripravnike, tu ne postavljamo problem da li postoji upražnjeno mesto, da li ne postoji upražnjeno mesto. Tu se ne postavlja takvo pitanje. Zašto bi? Ako su već sve ove godine bili degradirani tužilački pripravnici, zašto da nastavimo dalje? Šta znači upražnjeno radno mesto? Da li će biti upražnjenog radnog mesta? Da li ćemo mi ostaviti na taj način da ponovo poznanstvo, politička pripadnost, kumovske relacije, rođačke relacije, neke druge relacije budu veći prioritet? Gde u Srbiji ima upražnjenih radnih mesta? Voleo bih, sanjam tu državu u kojoj ću živeti, Srbiju u kojoj će biti upražnjenih radnih mesta. Kada to kažete zakonski, kada kažete – da vi ste položili, odlično ste završili fakultet, na vreme, odlične ocene imate, odličan prosek, položili ste sa odlikom sedam ispita, sve je to dobro, ali na upražnjeno radno mesto. To je, kao što je na osnovu Zakona o planiranju i izgradnji, pa kada vas šetaju na 26 šaltera da dobijete dozvolu, a onda na onom 27. vam kažu FTJP, kako beše – fali vam još jedan papir. To je i ovo. Super je što ste vi položili sa odlikom, odlično je, ali na sledeće upražnjeno radno mesto ćemo vas primiti. Nema toga. Jasno i glasno decidirano. Ne radi se o svim pripravnicima. Radi se o ljudima koji polože sa odlikom, a takvih ljudi je u Srbiji u protekle tri godine bilo pet. Možemo li da se toliko neodgovorno ponašamo kao država i da najboljima kažemo – ne trebate nam ili čekajte upražnjeno radno mesto. Ne možemo. Ne možemo ni da za jedno rešenje glasamo 2008. godine. Zakon o rasporedu sudova je donela neka druga skupštinska većina. Godine 2008, 2009. je menjala do 2011. godine i predvidela je to za sudijske pripravnike. Zbog čega tolika polemika za tužilačke pripravnike? Zbog čega? Zašto su oni druge kategorije, drugog ranga? Zašto ovi mogu automatski, a pročitao sam vam član 66, a tužilački pripravnici da čekaju upražnjeno radno mesto, a radi se o pet ljudi za tri godine? Toliko možemo, toliko moramo, da pošaljemo jasnu poruku mladim ljudima da ne želimo da partijska pripadnost, poznanstvo, kumstvo bude prioritet, prioritet je znanje. Dajte da jednom imamo jednu nit. Ako smo 2008. godine glasali za taj zakon, sa takvim članom 66, zašto ne možemo sada da glasamo i za ovakvo rešenje? Da li je pet ljudi sa odlikom problem za tri godine? Nije, ne sme. Na šta ih upućujemo? Ako decidirano u zakonu ne piše – da, položite sa odlikom, automatski dobijate radno mesto, da li pred komisijom koju formira ministar ili pred komisijom koju formira Pokrajinski sekretarijat. Nemam tu dilemu. Ne želim da verujem da će se komisije koje imaju po sedam ljudi pogaziti svoje profesionalne karijere, diplome, zvanja profesora, advokata, tužioca, sudija, i to svi zbirno da bi oni bili, u stvari, komisija za prijem u radni odnos. Ja ne verujem u to. Verujem da su to ljudi od integriteta, da su to ljudi koji ispituju znanje, a ne lepe oči. Na taj način samo eksplicitno strogo i jasno definisano. Ovoj državi su potrebni najbolji, voleo bih da ih je više. Niko drugi koji ne položi sa odlikom ne mora da znači da neće sutra dobiti posao, ali ti koji nemaju odliku, moraće da sačekaju baš to upražnjeno radno mesto. Oni sa odlikom, oni najbolji, moraju od ove države da dobiju nagradu za godine odricanja. A ta najbolja nagrada i najbolji odnos države je radno mesto.
Zahvaljujem gospodine Babiću. Za reč se javio narodni poslanik Marko Đurišić.
Hvala poštovani predsedavajući. Mi smatramo da je ovaj amandman dobar. Ja se slažem sa argumentima da je donošenje ovih izmena u Predlogu zakona o izmenama Zakona o javnom tužilaštvu i usaglašavanje sa Zakonom o sudijama, u ovom delu, pravila koja važe za sudske pripravnike dobro, ali to ne znači da ne možemo da napravimo još jedan korak dalje i da izbegnemo mogućnost da ovaj zakon, ako ga usvojimo ovako kako je predloženo, bez amandman koleginice Batić, bude u suprotnosti sa nekim drugim zakonima. Mislim da je u tom smislu taj amandman dobronameran i da pomaže državi da se otklone moguće nedoumice oko toga šta se dešava ako ne postoji radno mesto, a država ova je, između ostalog, proklamovala princip štednje. Govorimo ovde, jedino ne mogu od kolege Babića da shvatim, pošto govori o pet ljudi, pa nekad kaže – pet ljudi u poslednjih godinu dana, a nekad kaže – pet ljudi u poslednjih tri godine. (Zoran Babić, s mesta. Pet za tri godine.) Dobro, da znamo tačno o kojem broju ljudi se radi. Mali je broj ljudi i prosto mi je neverovatno da se ne uprazni radnih mesta toliko da se primi tih pet ljudi i da može da se desi situacija da neko položi i ispuni sve ove uslove koje sada predviđa izmenjen zakon, a da nema slobodnog mesta. Teško mi je da zamislim tu situaciju, u ovom trenutku ako se radi o pet ljudi na tri godine. Šta može da bude problem? I trebalo bi pratiti, ukoliko se ovaj zakon izmeni, šta će se dešavati. Da se ne pojavi možda 55 ljudi pa da se onda napravi problem, da onda država nema mogućnosti, ni slobodnih mesta, ali ni sredstava iz budžeta da primi sve ove ljude, i šta ćemo onda da radimo? I u tom smislu mislim da je ovaj amandman dobar, dobronameran, i mi ćemo ga podržati. Hvala.
Zahvaljujem se gospodine Đurišiću. Reč ima šef poslaničke grupe DS Borislav Stefanović. Izvolite.
Nije sporno uopšte. Čini mi se da ovaj amandman ni na jedan način ne dovodi u pitanje potrebu da neko s odlikom bude u tužilaštvu, primljen za tužilačkog pripravnika. Čini mi se da ovaj amandman dodatno omogućava da to rešenje bude u skladu sa zakonom i da se izbegne potreba ili menjanja sistematizacije ili da tužilaštvo krši zakon. Znači, niko tu ne pokušava da kaže, da oni koji i zaista jesu najbolji i koji jesu položili sa najvišom mogućom ocenom pravosudni ispit, treba da obavljaju te dužnosti. Dakle, molim vas da ne menjamo teze ovde. Koleginica pokušava da to olakša i uskladi sa zakonskim propisima. Ništa drugo. Ja to tako razumem. Verujte, evo koleginica Batić je, mislim pravu stvar kroz ovaj amandman oblikovala, prikazala, omogućila Skupštini da izbegne buduće probleme. A čudi me, zato što većina uglavnom u futuru priča. Pa ako pričate već u futuru onda poslušajte glas koleginice Batić koja ukazuje na prepreku i pravnu opasnost u toj istoj budućnosti. Dakle, ništa drugo, nikakve politike tu nema, jednostavno ili će morati da se krši zakon da bi se čovek primio u stalni radni odnos, to je opcija A, ili opcija B, mora da se menja sistematizacija. Što znači da zakon ne može da se primeni dok se to ne uradi. Kratko i jasno. Šta sad tu nije u redu? I zašto je sad potrebno tražiti krivicu ne znam koje vlasti iz prošlosti? Kakve to veze ima sa ovom temom?
Vreme gospodine Stefanoviću. Nemate više vremena, poslanička grupa nema više vremena.
Dobro hvala, to je vaše mišljenje. Zahvaljujem.
Za reč se javio narodni poslanik Neđo Jovanović.
Ja želim da dam doprinos kako bi se ovde iznašlo najbolje rešenje i mislim da ono što sam rekao u načelnoj raspravi, treba da bude putokaz. Ovaj amandman, bez obzira koliko zaista iskreno bio dobronameran, od strane koleginice Batić, i koliko u pokušaju upodobljavanja sa određenim zakonskim rešenjima mogao da produkuje jedno dobro i kvalitetno zakonsko rešenje, odnosno normu, smatram da ipak moramo da vodimo računa o nečem drugom. A to je da ne dođemo u situaciju da povredimo Ustav. Ustav garantuje zabranu diskriminacije. Ovde bi došli u situaciju da su diskriminisani oni koje smo već 2008. godine definisali kao one koji sa odlikom polože pravosudni ispit, da imaju pravo da zasnuju radni odnos na neodređeno vreme u sudovima. U toj situaciji bi došli u diskriminatorski položaj onih koji bi sada po odredbama Zakona o javnom tužilaštvu bili bez te mogućnosti. A Ustav i zakon suza sve jednaki. Ja sam u načelnoj raspravi rekao nešto bez namere da pretendujem da će ovaj moj predlog biti najkvalitetniji. Žao mi je samo što neki koji nisu pravnici iz neiskustva i nepoznavanja struke nekad iznose stavove koji nisu u duhu prava, ali ono što mi se čini, čini mi se da bi moglo da bude rešenje da početkom svake godine se prave kadrovski planovi. Predsednici sudova, osnovni, viši i apelacioni istovremeno donose pravilnike o sistematizaciji radnih mesta. Mi u vlasti i Vlada RS ima intenciju da ne bude pet položenih, da bude 55, da bude 155 i da svi imaju izuzetne reference, da polože sa odlikom. Ali je suština ono što se vezuje za realnost. Realnost je da imamo broj sada onoliki koliki imamo, i da u skladu sa tim brojem pravimo kadrovski plan na samom početku. Tada nećemo doći u sukobe. Mi sa odredbama Zakona o budžetskom sistemu upodobićemo ovaj zakon, odnosno usaglasićemo ga sa odredbama Zakona o sudijama, izvinjavam se, sa Zakonom o uređenju sudova, i na taj način ćemo staviti u jednak položaj mlade ljude, mlade pravnike kojima treba pomoći, čiju ambiciju treba valorizovati i zadovoljiti. A to je upravo ovako kako je predloženo u samom tekstu. Zato uz uvažavanje predloga koleginice Batić, ipak SPS i poslanička grupa neće prihvatiti ovaj amandman. Hvala.
Zahvaljujem gospodine Jovanović. Za reč se javio šef poslaničke grupe SNS, narodni poslanik Zoran Babić.
U dobru nameru predlagača amandmana niko ne sumnja i ne bih voleo da se takve neke stvari inputiraju u SNS, jer zaista ne stoje. Izvinjavam se gospodinu Đurišiću ukoliko sam omaškom rekao za broj ljudi, ali definitivno pet ljudi je položilo sa odlikom u protekle tri godine. Ne za godinu dana već za protekle tri godine. Da, gospodine predsedavajući, Srpska napredna stranka i ova skupštinska većina radi na tome da bi naš futur bio evropski, reformisan, stabilan, pristojan, ali je naš prezent takav da je 45.000 ljudi dobilo posao u realnom sektoru i zaposlilo se i smanjena je stopa nezaposlenosti na 20,3%. Da perfekat je vreme kada je u Srbiji 400.000 ljudi ostalo bez posla, za vreme samo jedne Vlade bivšeg režima, a Boga mi, neke političke stranke su polako ali sigurno u pluskvamperfektu. Toliko o vremenima i o bitisanju u njima. Složio bih se sa rečima gospodina Neđe Jovanovića. Mislim da je otagnao svaku sumnju u usklađenosti sa zakonima i usklađenosti ovog predloga zakona sa Ustavom. Ono što bih želeo, mislim da upražnjeno radno mesto predviđeno ovim amandmanom, nisam siguran da li će ga ljudi koji su položili pravosudni ispit sa odlikom, da li će ga dočekati? Da li će na to upražnjeno radno mesto doći i sada i u budućnosti neko zbog nekih drugih prioriteta važnijih od znanja i da na taj način samo, usvajanjem ovakvog amandmana, koji ne sumnjam da ima dobru nameru, je samo tapšanje po ramenu tim ljudima, ali ono tapšanje po ramenu koje kaže – produži dalje, jer upražnjenog radnog mesta neće biti i biće neki drugi prioritet? Na ovaj način se rangiraju prioriteti, ne da imaju onako paušalnu prednost, već da je jedina i prava prednost znanje, okarakterisano i ocenjeno na ispitu i to pred sedmočlanom komisijom, za sedam predmeta i odlika koja, siguran sam da predlagač amandman zna mnogo bolje od mene, je kako teško dobiti i to potvrđuje brojka od pet ljudi za tri godine. Ti ljudi, oni sa odlikom, najbolji, su potrebni ovom društvu po prioritetu, a ne da čekaju upražnjeno radno mesto. U tome je razlika u samom viđenju u odnosu napredlagača amandmana.
Zahvaljujem gospodine Babić. Za reč se javila narodna poslanica Olgica Babić, kao predlagač amandmana. Izvolite.
Hvala puno. Poštovani predsedavajući, kolege i koleginice, prvo moram da kažem da sam ovaj amandman podnela isključivo i samo kao neko ko dolazi iz prakse, kao neko ko dolazi iz pravosuđa i žao mi je što to nije većina ovde uvidela. Žao mi je što se dovodi na neki način u sumnju i dobronamernost ovog amandmana. Amandman se obično podnosi iz razloga kako bi se neka zakonska odredba ili više zakonskih odredaba preciziralo, upotpunilo, učinilo boljim, učinilo efikasnim. Neko ko nema nikakvih dodirnih veza sa praksom, sa praktičnim radom, a ovde ima nas advokata, ima bivših sudija, mislim da znaju da je lako doneti zakon, izmeniti zakonsku odredbu, ali imate onaj „eks nunk“ i „eks tunk“ primenu zakona u praksi. Ja govorim o praktičnom delu i cilj amandmana, vidim da se ovde akcenat stavlja na, kako se kaže, upražnjeno radno mesto. Ne. Vidite, to nije suština, zato što se nije htela izvući prava suština ovog amandmana. Kada govorimo o tom upražnjenom, pri tom nije upražnjeno radno mesto, onda moramo da imamo, govorim sa stanovišta struke, a rekla sam da ovaj amandman uopšte ne može da se dovede u bilo kakav politički kontekst, znači, govorim neko ko je po vokaciji advokat koji zna šta se u praksi dešava. Prvo, upražnjeno radno mesto ne postoji, ne prepoznaje ga Zakon o javnom tužilaštvu. Ali, Zakon o javnom tužilaštvu vrlo eksplicitno propisije akte iz člana 117. stav 2. Zakon o javnom tužilaštvu govori o nepopunjenim mestima i to je ono čime se javni tužilac u praksi rukovodi kada vrši popunu broja mesta. Ja sam bila više nego jasna u raspravi u načelu. Ja sam potpisala ove predloge zakona i mislim da se tu svaka priča završava, što se tiče moje podrške. Govorim sa stanovišta struke. Godine 2008, ne znam nisam bila poslanik pa nisam ni mogla da glasam o Zakonu o uređenju sudova i odredbi, čini mi se, 66. i to stav 2. koja predviđa isto ovako identično rešenje, verovatno ne bi ni tada glasala za. Pazite, i taj zakon, kao i ovaj Zakon o tužilaštvu, ima odredbu koja glasi, a predviđena je Glavom 5. istog Zakona o uređenju sudova, da se određuje sastav i broj sudskog osoblja, koji član 57. u svom stavu 2. predviđa da broj sudskog osoblja, a kada se kaže sudsko osoblje, tu se misli na sudijske pripravnike, na sudijske pomoćnike, na državne službenike, nameštenike, saradnike, itd, određuje predsednik suda aktom o unutrašnjem uređenju i, pazite, sistematizacijom radnih mesta u sudu, a u skladu sa kadrovskim planom. Pazite sada, u skladu sakadrovskim planom. I, gle, čuda. Taj isti član, u svom stavu 3. predviđa i nešto dodatno, a to je da merilo, dakle merilo, za određivanje broja sudskog osoblja utvrđuje ministar nadležan za poslove pravosuđa. Meni je žao što ovaj amandman zaista nije protumačen na način na koji je trebalo, jer se izvode i permanentno zaključuje pogrešno i govori se o tome da ja zapravo ovde ovakvim amandmanom želim da sprečim najbolje među nama da oni budu odmah primljeni na neodređeno vreme. To je potpuna besmislica. Onaj ko je pažljivo pročitao obrazloženje amandmana, a očigledno mnogi nisu, videće da je suština drugačija. Imate sada članom 3. ovakvog predloga izmena i dopuna Zakona o javnim tužilaštvima, gde zapravo član 123. derogirate članom 117. istog zakona. Znači, dva člana istog zakona su u suprotnosti. Ja samo kažem kao neko ko dolazi iz prakse nemojmo to da radimo. Stvorićemo probleme u praksi. Naravno, ja sam ovde bila stava da i Zakon o sudijama ne treba da se zadrži samo na ovim izmenama, nego da i ona odredba koja se tiče sudijskih pripravnika, tu je suština, naravno,hvala gospodinu Neđi Jovanoviću što me podseća, tu je suština, treba i taj zakon da se promeni, tako da mi upodobljavamo onom rešenju koje kritikujemo iz 2008. godine, lošem rešenju, pa sada ovim rešenjem zapravo koje je epohalno upodobljavamo rešenju koje ne valja ništa. Mislim da to nije dobro. Znači, postoji nešto što je teorija, postoji nešto što je praksa. Ovo se radi isključivo iz prakse jer znamo, bez obzira da li je u pitanju sudstvo, da li je u pitanju tužilaštvo, nekada su nekom sudiji, nekada su nekom tužiocu vezane ruke upravo zbog nečega što se zove sistematizacija, što se zove broj popunjenih radnih mesta i do sada ste imali situacije da tužioci vrlo rade volje žele da prime pripravnike koji su završili pravosudni ispit, postigli odlične rezultate, položili ga u celosti ili sa odlikom, ali kažu – žao mi je, nemamo gde, nemamo slobodan broj radnih mesta. Postoji nešto što se zove sistematizacija, a gledajte čuda, i ta sistematizacija predviđena je i Zakonom o uređenju sudova i Zakonom o javnom tužilaštvu. Hvala.
Zahvaljujem se gospođice Batić. Na član 3. amandman su sa ispravkom zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Biljana Hasanović Korać, Branka Karavidić. Predstavnik predlagača i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman, sa ispravkom, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman, sa ispravkom, u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom RS. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Marko Đurišić.
Hvala poštovani predsedavajući. Dosta smo slušali o tome šta je namera predlagača ovih izmena zakona, a to je da se onima najboljima, najboljim tužilačkim pripravnicima koji polože ispit sa odlikom, a takvih je bilo pet u prethodne tri godine, omogući da budu po automatizmu primljeni u radni odnos. Ono što smo mi želeli da uvedemo kao još jedan uslov koji treba da ispune je da su ti tužilački pripravnici ceo svoj staž odradili u tužilaštvu. Sada nemam podatke, a nemamo ministra u ovoj raspravi koji bi mogao možda da nam da podatke za ovih recimo pet slučajeva koliko je bilo tužilačkih pripravnika koji su i ceo staž, ako su uopšte bili, dobili tu ocenu – položio sa odlikom, došli iz reda tužilačkih pripravnika, koliko ih ima. Smatramo da ako je želja nekog mladog studenta koji je završio pravni fakultet i želja mu je da radi u tužilaštvu, on će doći da radi kao tužilački pripravnik, radiće tamo minimum dve godine, a onda posle toga će izaći na pravosudni ispit i ukoliko položi ovaj ispit sa odlikom biće primljen kao tužilac saradnik. Smatramo da su to ti ljudi koji zaslužuju poseban tretman, mogućnost da nastave da rade u tužilaštvu i verovatno tamo da ostvare celu svoju profesionalnu karijeru. Znate da se pripravnički staž pre polaganja pravosudnog ispita može odraditi i u advokaturi i u radu u sudu, ali i u radu u državnim organima, pa se drugačije računa potrebno vreme, ili čak u privredi, u preduzećima, pa se dodatno još jedna godina predviđa u tom slučaju. Tako da, siguran sam i znam da postoje ljudi koji upišu pravni fakultet sa željom da jednog dana budu sudije, ili da budu baš tužioci, ili baš da rade u advokaturi, ili da imaju neku jasnu ideju i smatramo da ova jedna posebna iznimka treba da se odnosi na one koji, da kažem, imaju tu jasnu ideju, motiv i želju da ceo svoj život provedu u tužilaštvu, pa onda završe fakultet i krenu da rade u tužilaštvu kao pripravnici, polože ovaj ispit sa najboljom ocenom, a zatim po automatizmu nastave da rade u tužilaštvu i tu završe karijeru. Očekujem da ćete prihvatiti ovaj naš amandman i očekujem da ćemo vrlo brzo ovde govoriti, kao što je malo kolega želeo da govori o perfetku, ja bih više voleo da govorimo u futuru, a ako govorimo o prezentu, možda bi mogli da govorimo o tome da je Svetska banka danas Srbiju spustila za 14 mesta na svojoj svetskoj rang listi o uslovima poslovanja, zato što je ocenila da u 2013/2014. godini Srbija nije izvela reforme kako bi upodobila i unapredila sistem poslovanja u svojoj zemlji. Danas je Srbija, čini mi se, na 94 mestu te liste na svetskom nivou. Jedina zemlja iz regiona koja je na lošijem mestu od nas je, nažalost, Bosna i Hercegovina. Mislim da to nije dobar uvod u 2015. godinu, godinu kada nam trebaju nove investicije, nova radna mesta, kada su nam potrebni bolji uslovi poslovanja, kako bi strani investitori došli. Ovo je jedna loša vest i nadam se da će Vlada imati odgovor na to uskoro. Hvala.
Zahvaljujem se, gospodine Đurišiću. Za reč se javila narodna poslanica Ljubica Mrdaković Todorović.
Hvala, predsedavajući. Smatram da predloženi amandman treba odbiti i da je suvišan u predloženom zakonskom rešenju. Naime, kada govorimo o tužilačkom pripravniku, logično je da je on obavljao pripravnički staž u tužilaštvu, za razliku od advokatskog pripravnika koji je pripravnički staž obavljao u advokatskoj kancelariji. Insistirati na tome da neko može biti primljen u stalni radni odnos samo ukoliko je ceo pripravnički staž obavljao u tužilaštvu po meni je nepotrebno, jer takvo tužilaštvo može ostati uskraćeno za kvalitetne kadrove. Na kraju krajeva, postavlja se pitanje – šta ako je neko od kandidata samo jedan mesec proveo i obavljao praksu u sudu ili advokatskoj kancelariji, a preostalih 35 meseci je bio pripravnik u tužilaštvu? Da li i on, ukoliko položi pravosudni ispit sa odlikom, ne treba da bude primljen u stalni radni odnos? Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Biljana Savović.
Uvaženi predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, amandman se odnosi na član 3, a po članu 3. Predloga zakona vrši se usklađivanje Zakona o javnom tužilaštvu sa Zakonom o uređenju sudova, a sve u cilju izjednačavanja položaja tužilačkih i sudijskih pripravnika koji su položili pravosudni ispit sa najvišom ocenom, odnosno sa odlikom. Da li je radno iskustvo u određenom trajanju od tri godine stečeno u sudu ili u tužilaštvu irelevantno je. Razlika je u nijansama, jer i jedni i drugi moraju upoznati i vladati kompletnim zakonodavstvom i pravnim sistemom ove države, tako da je ovo filtriranje suvišno. Zbog toga neću podržati ovaj amandman, što predlažem i ostalim poslanicima SNS. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Vesna Martinović i Balša Božović. Predstavnik predlagača i Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 3. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENI ZAKONA O LEGALIZACIJI OBJEKATA Primili ste amandmane koje su na Predlog zakona podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Vesna Martinović, Balša Božović i dr Blagoje Bradić, kao i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije. Primili ste izveštaje Odbora za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije i Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Vesna Martinović i Balša Božović. Predstavnik predlagača i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodna poslanica, predstavnik predlagača, Vesna Martinović. Izvolite.
Zahvaljujem. Predloženim amandmanom želeli smo praktično da ukažemo na to da predlagač prilikom predlaganja izmena Zakona o legalizaciji nije vodio računa i o ostalim problemima koji se tiču samog postupka legalizacije, nije učinio napor da taj postupak učini jednostavnijim, kraćim i bržim i propustio je priliku da reši ključne probleme koji izazivaju to da građani u roku od godinu dana nisu mogli da do kraja kompletiraju dokumentaciju za legalizaciju. Dakle, propuštena je prilika da se neažurne i nepouzdane evidencije i nepokretnosti i neefikasne službe za katastar nepokretnosti privedu praktično nameni. Propustili su priliku da one probleme koje projektanti imaju prilikom izrade projekata izvedenog stanja kao uslova legalizacije reše. Propustili su priliku da ona pitanja koja se tiču obračuna naknade za uređenje građevinskog zemljišta i problema naplate te iste naknade reše. Mi smatramo da nije ovde samo problem roka. Probijanje roka u ovom slučaju je samo posledica, a uzroci su sve ovo što sam nabrojala. Ti uzroci se predloženim izmenama ne rešavaju. Zbog toga mislimo da je samo puko produženje roka nepotrebno, jer ni u narednom roku od šest meseci legalizacija neće biti okončana. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, gospođo Martinović. Za reč se javila narodna poslanica Nadica Nikolić Tanasijević.
Poštovani predsedavajući, uvažene kolege narodni poslanici, poštovani građani Srbije, javljam se po amandmanu na član 1. koji su podnele kolege iz opozicije. Kao prvo, moj savet uvaženim kolegama je da prilikom pisanja amandmana unesu i malo kreativnosti, jer amandmani koji sadrže samo dve reči koje glase: „briše se“ postaju isuviše monotoni. Drugo, ovaj amandman, naravno, ne treba prihvatiti. U obrazloženju predlagač amandmana je naveo da je Zakon o legalizaciji donet 2013. godine i da je bilo sasvim dovoljno vremena da se prikupi potrebna dokumentacija. Međutim, u praksi to nije tako i to ću pokazati na primeru svoje opštine. Odeljenje za građevinsko-urbanističke i komunalno-stambene poslove Opštine Grocka kome je u periodu od 2003. do 2014. godine podneto 20.723 zahteva uz podnesen zahtev za legalizaciju traži da se priloži i određena dokumentacija, a to je geodetski snimak, zatim, projekat izvedenog objekta u tri primerka, dokaz o pravu korišćenja svojine, odnosno zakupa na građevinskom zemljištu, odnosno dokaz o pravu svojine na objektu. Kao četvrto, traži se i dokaz o uređivanju odnosa u pogledu plaćanja naknade za uređivanje građevinskog zemljišta i kao peto dokaz o uplati administrativne takse u iznosu od 280 dinara. Na prvi pogled sve to ne izgleda tako komplikovano i problematično. Međutim, građani moje opštine susreću se sa nizom problema koji proizilaze iz činjenice da za Opštinu Grocka nije donet detaljni plan legalizacije i da je zapravo najteže dobiti pravo vlasništva nad parcelama. Znači, najveći problem sa kojim se susrećemo su nerešeni imovinsko-pravni odnosi, jer u najvećem broju slučajeva vlasnik objekta nije i vlasnik parcele na kojoj se objekat nalazi. U južnom delu opštine kome pripadaju mesta Grocka, Umčari i Vrčin, apsolutno se ne može izdati građevinska dozvola, jer ova mesta ne poseduju plansku dokumentaciju u 70% slučajeva i to je drugi veliki problem. Kada se i prikupe sva dokumenta, odnosno pripremi ta potrebna dokumentacija dolazimo do još jednog velikog problema, a to je i sama cena legalizacije. Devedeset devet posto stanovništva je sopstvenim sredstvima uredilo građevinsko zemljište na taj način što su izgradili puteve, uveli vodu, struju i kanalizaciju, jer bivša vlast nije imala sluha za njihove osnovne i ljudske potrebe. Koliko je veliki problem na opštini Grocka govori i sama činjenica, već pomenuta brojka od 20.723 podneta zahteva u periodu od 2003. do 2014. godine, a do danas je rešeno samo 2.160 zahteva, znači, otprilike 10%. Kao što se može zaključiti problemi su veliki i brojni i zato je potrebno produženje roka za podnošenje potrebne dokumentacije. Iz tog razloga pozivam sve kolege da ne glasaju za ovaj amandman. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Katarina Rakić. Izvolite.
Hvala. Kao predstavnik predlagača ovog zakona, tačnije ovih izmena, kažem da mi ne možemo da prihvatimo ovaj amandman, jer predlagač, tačnije predlagači amandmana praktično nisu ni ponudili nikakvo rešenje, nego su predložili da se ovaj član 1. briše. Brisanjem ovog člana 1. ovaj zakon i izmene i cela naša priča o pomoći građanima prosto, ne bi imale ni nikakvog smisla. U danu kada smo imali načelnu raspravu ja sam u jednom trenutku čula, a mislim da sam dobro čula od šefa poslaničke grupe DS da je ovaj zakon, tačnije da su ove izmene dobre i da će ih podržati, ako grešim, ispravite me. Ona što je moja prethodna koleginica iz DS rekla što se tiče propuštenih prilika, ne bih komentarisala koliko je bilo propuštenih prilika u prethodnih 12, 15 godina. Koliko je prilika propušteno da se legalizuje i koliko je prilika propušteno da milion i 300 nelegalnih objekata i dobije građevinske dozvole. Tako da, prosto, smatram da bi ovim ljudima trebali da pomognemo i smatram da još jednom razmislite, da mi pomognete, da mi objasnite da sam dobro čula da ste prošli put rekli da ćete ovaj zakon podržati, da ćete preuzeti odgovornost, biti odgovorni za one ljude kojima niste pomogli tada, da ćete ovog puta to učiniti. Hvala.
Zahvaljujem. Za reč se javio narodni poslanik Žarko Mićin.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, smatram da je ovaj amandman neprihvatljiv, jer se njime praktično briše ceo Predlog izmena i dopuna Zakona o legalizaciji, a što mislim da je protivno interesima građana Srbije. Naime, podsetiću vas šta je predviđao do sada Zakon o legalizaciji objekata. Član 23 – ako u roku koji je može biti duži od godinu dana, od dana stupanja na snagu ovog zakona podnosilac zahteva ne dostavi svu potrebnu dokumentaciju, nadležni organ će zaključkom odbaciti zahtev. Ovaj zakon je stupio na snagu faktički 1. novembra 2013. godine, tako bi svi zahtevi građana koji su podneli zahteve za legalizaciju, a nisu dostavili svu potrebnu dokumentaciju bili odbačeni nakon 1. novembra 2014. godine. Mislim da je ovo nedopustivo i mislim da je protivno interesima građana Srbije i zato predlažem da ne glasamo za ovaj amandman. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Ivana Stojiljković. Izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući. Naravno da ne možemo da prihvatimo amandman koji je podnet sa obrazloženjem da je bilo dovoljno vremena da se podnesu sva dokumenta za legalizaciju. Samo želim da podsetim da je prethodnih 12 godina bilo više poziva za legalizaciju objekata, ali nisu se obezbedili adekvatni uslovi niti se građanima ulilo poverenje da će svi biti podjednako podređeni istim uslovima legalizacije. Zato je višegodišnji proces bio bezuspešan, a istovremeno su udareni vrlo klimavi temelji legalizacije i nepoverenje građana prema samom ovom postupku. Da su građani samo u prethodnih godinu dana ozbiljno shvatili poziv za legalizaciju pokazuje i ovih podnetih 800 hiljada zahteva. Nažalost istina jeste da je mali broj dobio dozvole, ali upravo smo čuli da su jako komplikovane procedure za dobijanje dozvola. Ovaj period je bio jako potreban ovoj Vladi, odnosno ministarstvu da uvidi sve kočnice i kočničare u ovoj celoj proceduri. U ovom trenutku bi bilo prilično neodgovorno zaustaviti proces legalizacije i ne dozvoliti da barem ovi objekti koji bi bili sada u postupku legalizacije privode se kraju, naročito u ovom trenutku kada se država bori za svaki krov nad glavom ovih ljudi koji su pogođeni ovim elementarnim nepogodama. Želim još jednu stvar da kažem, da ova vlast nije propustila prilike, niti je propustila prilike, niti je izgubila strpljenje kao što su neki kojima je ova jedna godina ovako odgovornih postupaka mnogo duža nego deset godina njihovih bezuspešnih pokušaja. Zahvaljujem.
Gospodine Stefanoviću, vi i gospođa Martinović ste prijavljeni, ali vama ne mogu dati reč jer nemam vreme koje mogu da vam dam, može samo gospođa Martinović. Jedino ako ona nije u sali onda mogu vama od ovlašćenog. Reč ima narodni poslanik Vesna Martinović. Izvolite.
Dakle, kada predlagač kaže da mi nismo ponudili rešenja trebalo bi da zna da se na izmene zakona reaguje amandmanima samo u onom delu na koji se izmene odnose. Da su se predložene izmene odnosile na sve ovo o čemu sam govorila kao suštinskim problemima legalizacije, a to je pitanje procedure, pitanje naknade za uređenje građevinskog zemljišta, pitanje izrade projekata izvedenog stanja. Dakle, da su se izmene odnosile i na te članove mi bismo mogli da reagujemo na ono što smatramo suštinskim problemom legalizacije i u tom smislu da predlažemo amandmane ukoliko bi bilo potrebno da ih predlažemo. Ovako time što ćemo produžiti rok za samo još šest meseci, bez da istovremeno rešimo i sve ostale stvari koje izazivaju problem i otežavaju postupak legalizacije nećemo postići apsolutno ništa. Hvala vam.
Na član 1. amandman je na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika podneo Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije. Predstavnik predlagača je prihvatio amandman na sednici Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije. Odbor za ustavan pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Konstatujem da je amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Da li neko želi reč? Reč ima narodna poslanica Branka Bošnjak. Izvolite.
Hvala vam uvaženi predsedavajući. Poštovane koleginice i kolege, u ime Odbora za prostorno planiranje, saobraćajnu infrastrukturu i telekomunikacije, htela bih da obrazložim suštinu ovog amandmana. Mi danas raspravljamo o izmenama Zakona o legalizaciji i sam zakon koji je važeći trenutno iz 2013. godine je definisao izuzetno prohtevnu i obimnu dokumentaciju koja je potrebna za legalizaciju. Amandman koji smo mi podneli u ime odbora zapravo treba da definiše kada se dostavlja koji obim dokumentacije, znači kada građani dostavljaju određenu dokumentaciju a u roku koji produžavamo mogućnost podnošenja dokumentacije. Znači, mi produžavamo rok za podnošenje dokumentacije u trajanju od šest meseci i sada ovim amandmanom tačno definišemo koji je to obim. Ovaj amandman definiše da se zapravo preuzima obim dokumentacije iz prve faze postupka legalizacije po osnovnom zakonu iz 2013. godine. Taj zakon i 2013. godine definisao je dve faze legalizacije. Prva faza je faza u kojoj se ostvaruje, definiše mogućnost da se neki objekat legalizuje i naravno za tu fazu potrebna je relativno skromna i ona osnovna, nužna dokumentacija koju podnose građani. Druga faza legalizacije je u kojoj je ustanovljena mogućnost da se objekat legalizuje. Nadležni organ lokalne samouprave je definisao mogućnost da se legalizuje i u tom slučaju građani su u obavezi da dostave tačno propisanu i obimnu dokumentaciju. Da ne bi građani ulazili u rizik i da u fazi kada još uvek ne znaju da li mogu da ostvare postupak legalizacije, da li mogu da legalizuju objekat da ne bi ušli u taj rizik i podnosili obimnu dokumentaciju, mi ovim amandmanom zapravo definišemo da to produženje od šest meseci važi samo za taj skroman i prvi i osnovni obim dokumentacije. Kada sam već uzela reč, želela bih samo da kažem, da definišem da ovih šest meseci koje uopšte ovaj zakon propisuje, kojim se propisuje neko odlaganje je zapravo rok kojim mi građanima izlazimo u susret da ostvare svoje pravo legalizacije, ali time nismo rekli da će se nešto posle tih šest meseci drastično promeniti. Ponovo ističem, u razgovoru sa ministarstvom, u saznanju smo da se priprema sveobuhvatan zakon kojim će se postupak legalizacije rešiti sveobuhvatno i nadam se jednom za svagda da u Srbiji prestane priča o legalizaciji i da svi gradimo sa dozvolama, da svi imamo upotrebne dozvole i da svi imamo knjiženu svoju nekretninu. Hvala.
Hvala. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik dr Blagoje Bradić. Predstavnik predlagača i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik dr Blagoje Bradić.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Posle ova dva minuta koristiću vreme poslaničke grupe. Razgovarali smo kada smo pričali o ovom zakonu u načelu o razlozima zašto je skupštinska većina, tj. predlagač, 190-200 narodnih poslanika podneo ovaj amandman i da bi građanima Srbije bilo jasno, vidim da ovde ne postoji dobra volja da se prihvati amandman koji sam podneo, da im objasni šta je suština ove naše rasprave. Dakle, novi Zakon o legalizaciji objekata nelegalno izgrađenih u Republici Srbiji, koji je donesen 2013. godine, donesen je da se smeni tzv. Dulićev zakon, koji je po vašem mišljenju bio štetan, koruptivan, nikakav. Vi ste onda doneli zakon kojim ste rekli, to je bila vaša priča, da će on rešiti problem legalizacije u Srbiji i da će problem legalizacije, tj. bespravno izgrađenih objekata, biti zaboravljen. Da vas podsetim da je inicijator promene zakona bio Ustavni sud, koji je proglasio tzv. Dulićev zakon neustavnim, a ja ću građanima Srbije objasniti u čemu je on bio neustavan, šta je to bilo što je bilo protivzakonito i zbog čega sva ova rasprava u Skupštini. Taj zakon je predviđao da svi oni koji uđu u postupak legalizacije plaćaju od 500 do 1.000 dinara po kvadratnom metru legalizaciju svog stambenog prostora, dok su građani koji su u legalnoj proceduri dobijali građevinske dozvole, recimo u Nišu, plaćali od 1.800 do 10.000 dinara, u zavisnosti od stambene zone. To je bila prva razlika. Znači, nejednakost, diskriminacija između onih koji su zidali legalni i onih koji su nelegalno zidali, tj. nisu mogli da dobiju upotrebnu dozvolu za svoj objekat, da pojednostavim, jer ne znači da je sve nelegalno zidano, negde se odstupalo od projekta pa je to nelegalna gradnja. Drugi uslov zbog koga nije ispunjen i zbog koga je Ustavni sud ovaj zakon proglasio neustavnim je sledeći. Naime, po Zakonu o legalizaciji nije trebala ista dokumentacija za dobijanje građevinske dozvole. U čemu se to odnosilo? Šta je to ovaj novi zakon upotpunio, da oni koji legalizuju objekat treba da imaju? Faktički, potrebna je potpuno ista dokumentacija kad vi u legalnoj proceduri dobijate građevinsku dozvolu i kad hoćete da legalizujete. Sad jedno prosto pitanje – onaj koji je počeo da zida kuću ili zgradu i koji ne može da je legalizuje, koji ne može da dobije upotrebnu dozvolu, on je imao neke projekte, jel tako, on da može da ispuni sve te uslove ne bi bio nelegalan, on bi to legalizovao, ne bi ni ušao u postupak, on bi dobio upotrebnu dozvolu. Evo u čemu je razlika. Plan objekta nije tretiran kao što se sada tretira. Sada Zakon o legalizaciji u članu 3. tačka 5) tretira namenu i spratnost objekta, kao i udaljenost od suseda, tako da ukoliko ste izgradili objekat mimo današnjeg važećeg urbanističkog plana, uz saglasnost suseda možete legalizovati isključivo svoj objekat. Da prevedem, da bismo se razumeli. Po ovom članu, gro objekata ne može da bude legalizovano. Postoje tzv. planovi detaljne regulacije u svakom urbanom naselju. Ako je taj plan detaljne regulacije koji zahvata vašu ulicu rekao da tu može da se zida zgrada pet plus jedan plus PK, ili pet plus tri plus PK, znači, prizemlje, tri sprata i potkrovlje i visina venca 22 metra, to je gornja kvota, vi ste dobili građevinsku dozvolu, počeli da zidate, ali ste napravili visinu venca na 23 metara. I vi ne možete da legalizujete objekat. Šta sad tu treba da se uradi? Treba da se izmeni planska dokumentacija, tj. plan detaljne regulacije mora da se promeni. To radi skupština grada, skupština opštine, na inicijaciju uprave za planiranje, da vam sada ne oduzimam vreme, i to košta, pod uslovom da je ta zgrada useljena i da je investitor propao, otišao u zatvor, otišao u Nemačku, nije bitno. Vi sada imate samo vlasnike stanova koji su kupili stanove i ne mogu da ih knjiže. Zašto? Zato što im je visoka zgrada. Šta ćemo da radimo sada? Oni ne mogu ni za ovih šest meseci da skupe papirologiju. Hoćemo da srušimo zgradu? Znači, ono što treba da se uradi u ovom zakonu koji je važeći, sviđalo se to vama ili ne, je nedostatak, nije usaglašen sa Zakonom o planiranju i izgradnji, nije usaglašen sa Zakonom o poljoprivrednom zemljištu, niste doneli podzakonska akta koja treba da kažu kako se to primenjuje. Imate nedorečenosti u ovom zakonu – preopširan je. Podatak: za godinu dana, u gradu Nišu je legalizovano 100 objekata. Po prošlom zakonu, dve i po hiljade objekata. Tu sad nema da li je neko u pravu ili nije u pravu. Ali, to ne funkcioniše. Zakon koji ne daje rezultata nije dobar zakon, sviđalo se to vama ili. Po ovom zakonu, vi ne možete da legalizujete pomoćni objekat, i da hoćete. Tu ste napravili propust. Sada uporno branimo zakon. Zato sam i rekao – ljudi, dajte rok od četiri godine. A šta ako ne donesete nov zakon za šest meseci? Hoćemo li opet ovde da pričamo kako ne valja ona prošla vlast, pa hajde da produžimo za mesec dana? Nije zlonamerno. Sasvim dobronamerno vam kažem šta nije u redu. Ako u jednom gradu, kao što je Niš, 30.000 ljudi podnese zahtev a samo dve i po hiljade se legalizuje, u ovoj godini samo 100, i to većinom vikendice, onda nešto nije dobro. Nema veze da li ste vi ili mi na vlasti. Zakon nije dobar i mora da se promeni. A šta ako ga ne promenite? Hoćemo li posle, hipotetički pitam, šest meseci, ako ne dođe novi zakon a mi ne produžimo ovaj u Skupštini, da dovedemo ljude u opasnost da im se ruše kuće? To može da bude i porodična kuća. Nije poklopio građevinsku i regulacionu liniju, ili je prišao komšiji na bliže od metar i po i ne može da legalizuje objekat, hoćemo li da mu srušimo kuću u dvorištu? O tome pričam. Dajte ljudima šansu. Mimo toga, 24.000 predmeta čeka rešenje u Ministarstvu građevine zbog toga što katastar nepokretnosti nije ažuriran, naročito Beograd i Niš. Ti ljudi i da imaju svu dokumentaciju, nemaju snimak iz katastra dok ne bude rešeno u Ministarstvu građevine. To se rešava na nivou šest službenika u ministarstvu i čeka se po dve godine. Šta ćemo da radimo sa tim ljudima? On neće moći da upotpuni dokumentaciju, a sve ima i sve je napravio kao da zida kuću, a nema taj papir, nema kompletnu dokumentaciju i ne može da legalizuje objekat. Hoćemo li i njih da rušimo? Zato vam kažem, prihvatite amandman da se ne bi na svakih šest meseci ovde gledali i pričali o nečemu što ne zavisi samo od nas, jer to treba da uradi Ministarstvo građevine. U zadnjih 15 godina isti su ljudi u Ministarstvu građevine, menjaju se samo ministri i pomoćnici. Službenici, arhitekte i inženjeri ostaju isti. Ti isti ljudi će dati predlog zakona koji ćemo mi da usvajamo, neće drugi ljudi da dođu. U opštinama primenu zakona ne rade ni demokrate, ni radikali, ni naprednjaci, ni socijalisti, ni ursovci, ni G17, nego rade stručni ljudi, arhitekte i inženjeri. I inspektori građevinski su inženjeri. Bez obzira koja je stranka bila na vlasti, oni su uvek inspektori koji kontrolišu u svom gradu. Šta ćemo tu da promenimo? Ne možemo da promenimo. Ne možemo da ih uvezemo iz Bugarske, jer za to treba vreme, kolega, struka, a struka je nešto što svi moramo da poštujemo, inače ćemo napraviti strašnu grešku. Molim vas da prihvatite ovaj amandman, još imamo vremena dok traje rasprava, da ne bismo napravili štetu i da ne bismo ljude doveli u nedoumicu. Ono što sam ja čuo da je osnovni problem kod ljudi za legalizaciju, to je visoka nadoknada koja je sada za legalizaciju objekata ista kao i za novoizgradđene objekte. Verujte, oni koji nisu 30 godina legalizovali svoj objekat zbog toga što nemaju para da plate legalizaciju, možemo mi da donesemo zakon kakav hoćete, onaj ko nemapara, on nema para. Ovim mi dovodimo u pitanje njihovu stambenu egzistenciju, što ne verujem da je ikome na pameti u ovoj sali, ali kako izgleda kada se čita ovaj zakon.Primena zakona zavisi od onih koji su na lokalu i pitanje je da li oni isto misle kao što mi mislimo u ovoj sali. Zato zakon mora da bude jasan, da ne bi ostavili mogućnost zloupotreba onoga što mi donosimo u najboljoj nameri. Molim skupštinsku većinu da prihvati moj amandman. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, gospodine Bradiću. Reč ima predstavnik predlagača Katarina Rakić. Izvolite.
Hvala. Prethodni govornik je otvorio dosta tema i ja bih volela na par da odgovorim, a opet da ne otvorim neku dužu diskusiju. Slažem se da je bilo potrebe za donošenjem Zakona o legalizaciji, ali zaboravili ste da kažete da kada je Ustavni sud oborio prethodni deo Zakona o planiranju i izgradnji, da je to pre svega uradio zato što se taj deo kosio sa Krivičnim zakonom. Taj deo ste izostavili da kažete, jer u isto vreme je gradnja bez građevinske dozvole Krivičnim zakonom tretirana kao krivično delo, a drugim zakonom vi ste mogli da legalizujete, odnosno opštine su mogle da legalizuju objekte, ali po 1.300.000 nelegalnih objekata očigledno to nisu ni radili. Rekli ste da smo doneli zakon samo da bismo ga doneli, da bismo zaboravili na legalizaciju. Naravno da to nije tako. Želim samo da vas podsetim da je za jednu godinu nemoguće uraditi nešto što se godinama unazad pogrešno radilo ili pak se uopšte nije radilo. Što se tiče samog teksta amandmana, vi ste ovde predložili da se reči „šest meseci“ promeni rečima „četiri godine“. Smatram da je ovo prosto nepotrebno raditi sada. Prosto, iz priče koju smo imali u danu za načelnu raspravu smo rekli da je taj rok od šest meseci rok u kome ćemo samo doneti nove propise, a korak ka tome govori i ono što smo uradili na odboru, tačnije amandman koji je podneo Odbor, koji je smanjio dokumentaciju, tačnije naveo da je taj rok od šest meseci rok u kome treba da se dostavi dokumentacija koja je potrebna za utvrđivanje mogućnosti izgradnje, što znači da u tom roku građani neće morati da plaćaju nikakvu naknadu i neće morati da rade projekat izvedenog stanja ukoliko uopšte legalizacija na njihovom objektu nije moguća, tako da građane svakako nećemo opterećivati nepotrebnim troškovima. Takođe, naveli ste 24.000 predmeta na drugom stepenu. Složićete se sa mnom, ti predmetni nisu u zadnjih godinu dana. Hvala.
Zahvaljujem se. Reč ima narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović.
Hvala. Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, pred nama je danasrasprava o amandmanima na Predlog zakona o izmeni Zakona o legalizaciji objekata. To je jedan od tipova zakona koji ovih meseci dolaze u Narodnu skupštinu Republike Srbije. Jedni su zakoni koji se donose zbog direktiva EU. Za te zakone je karakteristično kada se donesu da se ne primenjuju. Druga vrsta zakona su zakonikojima se umanjuju primanja, plate, penzije itd. ili povećavaju porezi. Treća grupa zakona o kojima sada raspravljamo jesu zakoni kojima se produžavaju rokovi za primenu nekih zakona. Dakle, Vlada je imala godinu dana zajedno sa lokalnim samoupravama mogućnost da primeni zakon, da legalizuje nelegalno sagrađene objekte. Umesto toga, Vlada nam pred istek tog perioda šalje zakon po kome traži da se taj rok produži za još šest meseci. Amandman kolege Bradića sam shvatio na jedan nešto drugačiji način od onog kako je on ovde izložio. Shvatio sam amandman kolege Bradića da je dao dovoljno vremena da se ovaj zakon primeni kada ova Vlada ode, jer ova Vlada nema mogućnost da izvrši ni jedan jedini zakon. Zbog čega? Pa iz osnovnog razloga što se ministri ne bave svojim poslom, već se bave utrkivanjem u tome ko će duže stajati na kiši gologlav. Pošto oni ne rade svoj posao, pošto ministar koji je bio zadužen za realizaciju ovog posla i ne sedi danas ovde, već koleginica Rakić traži u ime njega da se da dodatno vreme da bi se taj zakon realizovalo, ja vas, koleginice Rakić, pitam sledećih nekoliko pitanja. Gde je analiza efekata primene ovog zakona? Koliko objekata je legalizovano u ovom periodu? Šta su uradile lokalne samouprave, šta je uradila republička Vlada da bi se ovaj zakon primenio? Ne možete mi reći da niste imali vlast. Imate vlast od Republike do kućnog saveta. Verovali iline, predsednik mog kućnog saveta je iz SNS. Dakle, od predsednika Republike, predsednika Vlade, predsednika opštine, svi su iz SNS. Zbog čega niste primenili ovaj zakon? Zbog čega niste doneli podzakonske akte? Zbog čega niste uredili proceduru o kojoj ste i danas govorili. Moja uvažena koleginica Stojiljković, iz vaše stranke, kaže da ste vi za ovih godinu dana imali mogućnost da uvidite ko su kočničari i ko koči ovaj proces. Zar je ova Vlada tu da bi uvidela ko su kočničari i ko koči proces? Najveći kočničar je upravo ova Vlada i ministri koji znaju samo jedno, da daju obećanja, a karakteristično za ta obećanja jeste da su ona lepa i, nažalost, da se ne ostvaruju. Nijedno od njih nije ostvareno. Isto je i sa ovim poslom. Dakle, ne znamo koliko je objekata legalizovano, veoma mali broj. Gospodin Bradić je rekao, vi ste pominjali, da je to mali broj. Ne znamo koliko je sredstava ubrano na taj način? Da li su ona uložena za infrastrukturno pripremanje tih lokacija? Nije, ne radi se ništa. Ne znamo šta je, recimo, sa primenom Zakona o posebnim uslovima za upis prava svojine na objektima izgrađenim bez građevinske dozvole? Taj zakon je, koleginice Rakić, trebalo da obezbedi da svi ti objekti budu upisani, da plaćaju porez vlasnici i da država ubere prihode. Gde su prihodima u budžetu, o kojima smo raspravljali ovih dana, u rebalansu o budžetu, ta silna sredstva od milion ili 800 hiljada objekata? Pa, da je po 100 evra platio svaki vlasnik tog objekta, te pare bi se negde videle. Da li vi znate kolike su te pare? Dakle, vi ste ovaj zakon doneli. On je trebao biti paralelan zakon sa Zakonom o legalizaciji. Ni efekata ovog zakona nema zato što imate nesposobne ljude na lokalu, gradonačelnike, predsednike opština itd,l zato što imate nesposobne ministre i ljude koji im pomažu, jer po svemu sudeći nema efekata. Vi dođete u Skupštinu i umesto tog ministra… Ja vas pitam - zbog čega podmećete leđa, zbog nesposobnih ministara i lokalnih samouprava?
Gospodine Veselinoviću, molim vas, malo više poštovanja i obraćajte se meni kao predsedavajućem.
Ovo je apsolut. Neću da se obraćam vama kao predsedavajućem, nego ovlašćenom predstavniku, predsedniče.
Da, ali sa malo više poštovanja i prema ministrima i prema ovlašćenima.
Ovo je vrhunsko poštovanje. Dakle, ja kažem da narodni poslanici svojim potpisima, a evo ih ovde 100 i ne znam koliko su tražili da se zbog nesposobnih ministara produži rok primene ovog zakona i zbog nesposobnih predstavnika lokalne samouprave. Upravo smatram da među ovim poslanicima sedi mnogo čestitih i poštenih ljudi i da nemaju razloga da stavljaju, da podmeću svoja leđa zbog mase nesposobnih ministara koji sede ovde. Evo, danas ih nema da nam kažu nešto o ovim efektima. Dakle, smatram, ako ste uzeli već ovih novih šest meseci, da treba da učinite sve da otklonite prepreke da bi se ovi objekti legalizovali, da otklonite potrebu da građanin koji želi da legalizuje svoj objekat mora da ide na 10 šaltera, da vadi dokumentaciju koju ti organi već imaju. Jeste li vi rekli jedan šalter? Zašto danas vi opet govorite o sedam šaltera i vraćanju na prvi šalter, vaše kolege? Kaže – 17 šaltera, pa ga vrate sa tog 17. šaltera vrate na prvi šalter. Gospodin Babić je rekao. Zašto imate 17 šaltera? Zašto ste uveli još dodatne šaltere? Vi ste, gospodo, propustili vreme da legalizujete te objekte, da ti ljudi steknu svojinu po jednom zakonu i da budu upisani u registar nepokretnosti.
Zahvaljujem. Isteklo je vreme. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković, po Poslovniku.
Hvala. Smatram da je prekršen član 106. Poslovnika Narodne skupštine, koji govori o tome da govornik mora da se drži tačke dnevnog reda i onoga što je na dnevnom redu. Uvaženi prethodni govornik je vode upotrebljavao izraze i nazivao neke gradonačelnike, neke ministre i ostale funkcionere nesposobnima, što danas nije predmet ove rasprave i nije tačka dnevnog reda. Ali, gospodine predsedavajući, moram da se složim da postoje nesposobni gradonačelnici. Nažalost, postoje, ima ih nekoliko. Verujem da je uvažen prethodnih mislio na gradonačelnika Šapca, koji je, između ostalog, njegov kolega, odnosno dolazi iz njegove stranke ili iz stranke njegovog koalicionog partnera, a koji je za vreme majskih poplava pokazao vrhunac nesposobnosti. Verujem da je upravo to ta nesposobnost o kojoj je prethodnik pričao. Hvala.
Zahvaljujem. Poslanik koji je govorio je bio opomenut [[Blagoje Bradić, s mesta: Želim repliku.]] Gospodine Bradiću, ne možete preko reda. Ima još deset poslanika pre vas. Reč ima narodni poslanik dr Ljubiša Stojmirović, po Poslovniku.
Hoću da ukažem na član 7. koji kaže – na sednici Narodne skupštine nije dozvoljeno neposredno obraćanje narodnog poslanika drugom narodnom poslaniku. Nažalost, moj kolega prof. dr Janko Veselinović se u svom izlaganju stalno obraćao koleginici Rakić, što mislim da nije u redu.
Gospodine Stojmiroviću, nemam običaj da prekidam, ali moram. Gospođica Katarina Rakić je ovlašćeni predstavnik predlagača i on ima mogućnost njoj da se obraća.
Onda se izvinjavam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Katarina Rakić, ovlašćeni predstavnik predlagača.
Hvala. Moram da ponovim još jednom, nesposobni ljudi nesposobne vlasti su ovu vlast doveli u ovakav položaj, u položaj da danas imamo milion i 300 objekata koji su nelegalizovani i to u prethodnih 15 godina. Ne znam da li se vi ograđujete ili ste i vi takođe zaboravili, da ne iskoristim neki drugi izraz, da se ne bi uvredili i upotrebili izlazak iz sale kao nešto što stalno koristite. Samo ću navesti situaciju od jednog do drugog poziva na legalizaciju. Prvi poziv je bio 2003. godine, kada se prijavilo oko 600.000 ljudi za legalizaciju, dok ste imali čak dva zakona i zakon po kome ste mogli da kažnjavate nelegalnu gradnju i Zakon o planiranju i izgradnji, koji ste mogli da primenite. Do 2006. godine prijavilo se novih 700.000 zahteva. Hajde mi samo objasnite, ili se ne sećate tog perioda, kako je u periodu od tri godine moglo da se dogodi da ste imali 700 novih zahteva? O efektima ovog zakona koji se menja nema još puna godina. Biće od 1. novembra prva godina. Mogu da vam kažem efekat samo za Beograd, pošto sam o efektima govorila u načelnoj raspravi. To što vi niste bili prisutni i niste slušali ne treba da znači da sada treba da opteretim celu salu i gledaoce time. Samo u Beogradu je prošle godine podneto 240.000 zahteva za legalizaciju. Legalizovano je 6.000 zahteva, odnosno izdato je 6.000 građevinskih dozvola. Rekli ste na početku vašeg obraćanja da ćete amandman tumačiti onako kako ste vi to razumeli. Zaista ste to tako i uradili, jer ono o čemu ste vi pričali o tome da uprava nije radila svoj posao nema veze uopšte sa tim što ovaj zakon predlaže. Upravo se pominje u članu 22, koji se uopšte nije tretirao. Uprava je uradila svoj posao. Uprava je poslala obaveštenja šta nedostaje ljudima. Ljudi su to dobili. Upravo član 22. zbog toga nismo ni menjali. Nismo produžili rok upravi da šalje nova obaveštenja građanima šta treba da dostave. Znači, ono što sada radimo jeste odgovornost prema građanima. Građanima dajemo mogućnost, prosto spašavamo ih situacije da ne upadnu u vakum, da do novog propisa… Ministarstvo je reklo da priprema novi propis koji će objediniti upravo zakon koji ste malopre pokazivali i Zakon o legalizaciji u decembru. Da ne bi došlo do toga da 1. novembra uprave počnu da odbijaju zahteve samo zato što nisu dostavili svu potrebnu dokumentaciju, pa da ih ponovo u decembru ili januaru pozivamo da ponovo sve podnose, upravo je zbog toga ovaj rok od šest meseci da građani, ne priča niko o upravi, uprava je svoj posao uradila, podzakonski akti su doneti… Ne znam zašto napamet, možda ste navikli da tako radite, da se u prethodnom periodu nisu donosili i da se nisu poštovali zakoni. Ponovo kažem, imali ste dva zakona i Krivični i Zakon o planiranju i izgradnji, za koji ću reći da je najgori napisani ikada, koga je Ustavni sud iskasapio, koji je oterao sve investitore, po kome vam treba u proseku 17 meseci da legalizujete objekat. Možda je to i odgovor zašto danas imamo milion i 300 hiljada zahteva. Nemojte prebacivati sada priču na upravu. Ovaj zakon, tačnije izmene ovog zakona, pogađa samo građane Srbije, tačnije pogodili bi ih ukoliko ne bi došli do njih. Time što vi hoćete, time što vi pričate, praktično kažnjavate građane Srbije. Nemojte to da radite.
Reč ima narodni poslanik Saša Mirković.
Uvaženi predsedavajući, poštovane kolege poslanici, prvo na početku hoću da kažem, to sam govorio i na odboru, da ovaj problem datira iz 1946, 1947, 1948. godine. Znači, on ne datira ni od pre dve godine, ni od pre tri godine, ni od pre šest meseci itd, itd. Kolega koji je govorio iz druge poslaničke grupe, moram da vam kažem, pre svega, da se osećam kao i mnoge druge kolege ovde uvređenim, pre svega, zato što sam ja predsednik skupštine jednog grada i moram da vas informišem da je u prethodnih godinu dana, od kada postoji ta skupština grada u Zaječaru, održano 77 sednica, za godinu dana je održano 77 sednica, gde su doneti svi novi propisi u skladu sa Zakonom koje je propisala ova skupština. Pre toga je godišnje održavano po četiri sednice, kao i u svakoj drugoj opštini, gradu, gde se zakažu sednice, priča se na po tri meseca, samo da istekne rok i posle te priče mi imamo situaciju da nikome nije jasno šta se u lokalnim samoupravama dešava. Pitao bih onog, koji sada kritikuje grad Beograd, kako grad Beograd može to da uradi, ako je u maju mesecu formirana nova vladajuća garnitura u Beogradu, kako može to da uradi za šest meseci? Reći ću vam šta sam ja zatekao u Zaječaru. Nije bilo, gospodo, regulacionih planova. Znači, regulacioni planovi nisu postojali u gradu Zaječaru, verujem i u većini lokalnih samouprava u ovoj državi. Šta ćemo sada sa time? Opet ovde politički da se preganjamo. Da li je..
Molim vas gospodine Radenkoviću, nemojte da remetite mir u sali.
Zamolio bih kolege, pošto me dekoncentrišu ovi koji se šetaju po sali. Zahvaljujem.
Nastavite gospodine Mirkoviću.
To su stvari koje muče građane. Da li treba sada kada prestaje važnost ovog prethodnog zakona, ako ga danas ne produžimo za tih šest meseci, da onemogućimo građanima da to rade? Dalje, ne osećam se prozvan iz sledećeg razloga, za ovo što je malopre uvaženi kolega rekao, u Zaječaru je 85% zahteva za legalizaciju završeno, ali ima puno ljudi koji nisu, moram i to da vam kažem, predali zahteve za legalizaciju. Znate zašto? Zato što nemaju para da plate to, i to treba da imamo na umu kada ovde raspravljamo o tome. Zato se zalažem da predstavnici lokalnih samouprava treba da sede u ovom parlamentu. Na kraju, jer to su sve stvari koje život znače. Mnogi od nas ne idu među građane, da vidimo šta su sve problemi. Pričamo ovde napamet ili pričate napamet, pošto sebe ne ubrajam u tu kategoriju. Voleo bih da mnogi ljudi, koji sede u ovoj sali, izađu u svaku grad ili u svoju opštinu, mesnu zajednicu, da stave svoje ime i prezime, pa da se pogledaju onda rezultati ko je kako i šta radio. Gospodo, da ne pričamo više o tome da li treba ili ne treba, ne treba prihvatiti ovaj amandman, ali treba doneti ovaj zakon. Slažem se sa kolegom samo u jednom, predlagačom amandmana, da bez tog amandmana možemo, a bez ovog zakona ne možemo. Ljudi profesionalci, koji rade u lokalnim samoupravama, što je generalno izvorni prihod budžeta gradova ili opština, ljudi koji rade u lokalnim samoupravama, nisu u mogućnosti svojim komšijama, svojim rođacima i ostalim da izađu i da ruše kuće. Ko to poziva da se ruše kuće ljudima? Tu priču zaboravimo. Moramo ovaj zakon da donesemo, a u međuvremenu, za vreme trajanja tog produženja, treba da iznađemo pravi model zakona koji će, ponavljam vam, da reši problem, ne iz 2003. godine, ne iz 2001. godine, ne iz 1997. godine, nego iz 1947, 1948. godine. To je osnova cele priče. Moramo da znamo da tim ljudima, a to su naši građani, sugrađani, prijatelji, komšije itd, moramo da omogućimo da svoje objekte legalizuju sa što manjim taksama zato što nemaju novca, a da im ostavimo jedan pristojan rok za to. Sa druge strane, lokalnim samoupravama, koje nisu završile posao, da damo takođe vremena, jer je u mnogim lokalnim samoupravama, konkretno pričam o gradu Beogradu, nije bilo moguće… Sada nemojte da se politički napadamo ovde, jedni napadaju druge zato što je zamenjena vlast u Beogradu. U Beogradu je zamenjena vlast i zamenjena je pre samo šest meseci. Ne može za taj vremenski rok da se to uradi. Potrebno je minimum godinu, godinu i po dana da bi se sve to završilo. Zahvaljujem.
Reč ima narodni poslanik prof. dr Janko Veselinović, povreda Poslovnika. Ako zloupotrebite, odbiću vam od vremena poslaničke grupe.
Poštovani predsedavajući, povređen je član 107. Znate na šta se član 107. odnosi. Ako ste pažljivo slušali izlaganje prethodnog govornika, on je rekao da neko poziva na rušenje nelegalnih objekata. U Srbiji ima oko milion nelegalnih objekata i to je ozbiljno sejanje straha, a niko to u ovoj Narodnoj skupštini nije rekao. Možda gospodin Mirković nije pročitao amandman. Gospodin Bradić u svom amandmanu traži mogućnost da se objekti legalizuju produži sa šest meseci na četiri godine. Dakle, građanima se pruža mogućnost da četiri godine imaju mogućnost da legalizuju objekte, a on kaže da neko poziva na rušenje objekata. Mogli bi reći da neko ko je predložio ovih šest meseci to radi, ali ja to neću reći. Niko u ovoj Narodnoj skupštini nije pozvao na rušenje nelegalno sagrađenih objekata, pre svega objekata u kojima ljudi žive i kojima je to jedini krov nad glavom. Drugo su objekti koji su sagrađeni na vodozaštitnim pojasevima itd. Hteo sam i morao sam da ukažem na ovu činjenicu, jer je neistinita i mogla bi da ugrozi dostojanstvo ove skupštine. Hvala.
Zahvaljujem. Gospodine Veselinoviću, sada reč ima dr Blagoje Bradić, ali pošto ste zloupotrebili povredu Poslovnika, minut i 20 sekundi biće odbijeno od vremena poslaničke grupe. Gospodine Bradiću, imate tri minuta i 30 sekundi. Izvolite.
Zahvaljujem. Jel imam pravo na repliku?
Nemate pravo na repliku samo vreme poslaničke grupe, tri minuta i 30 sekundi.
Potpuno ste u pravu. Dakle, moj uvaženi kolega nije shvatio poentu onoga što sam pričao. Stvarno vas nisam ni pomenuo, niti sam pomenuo Zaječar, prišao sam Beogradu i Nišu. To da li neko ima ili nema vremena, govorimo o zakonu koji je donesen prošle godine sa namerom da reši legalizaciju u Srbiji. Vi meni kažete da je osnovni problem, tu se potpuno slažemo, to je cena legalizacije, ali to je neustavno. Prošli zakon je zbog cene pao, jer nije ista cena bila za one koji legalizuje objekte i oni koji regularno zidaju nove objekte. Ustavni sud je rekao da je to protivustavno, znači, to ne može. To što vi želite, to Ustav ne dozvoljava gospodine. Cene su bile takve da je recimo, u Nišu legalizovano 2.500 objekata, a u zadnjih godinu danas 100 i ja sada pitam da li je to u redu? Da li je taj zakon dobar? Vi kažete da ćete ga promeniti, a menjate samo rok i ja kažem nemojte tako kratak rok, jer postoji mogućnost, velika verovatnoća da rok ne zavisi od podnosioca zahteva. Možda treba neka uprava da mu izda, možda neko javno preduzeće da mu izda papir, možda treba da mu izda ministarstvo u drugostepenom postupku. Probiće taj rok, jer nije mu dostavljeno na vreme, neće imati dokumentaciju i šta onda, da mu odgovore da ne mogu da mu legalizuju objekat? Zbog toga kažem stavite četiri godine. Vaš odgovor je - mi ćemo da donesemo zakon za šest meseci. Šta ako ga donesete za sedam meseci, a šta ako ga donesete za osam meseci, hoćemo opet da produžavamo za dva meseca? Samo kažem, ljudi dajte umesto što je pisalo prošle godine, godinu dana, vi ste rekli godinu i šest meseci, ja kažem da napišemo četiri godine, pa natenane sagledajte, pitajte načelnika Uprava za planiranje izgradnje širom Srbije, oni se prave problematikom. Oni znaju šta muči ljude. Oni su svaki dan u kontaktu, mnogo više od narodnih poslanika. Oni su stručni za to, a vi kažete da sam ja zlonameran. Dobro, u krajnjoj liniji da vas ubedim, znam da neću. Ne pričam ovo radi vas, nego pričam radi ovih kamera da ljudi čuju šta radimo. Hvala.
Hvala. (Saša Mirković, s mesta: Replika.) Nemate mogućnost za repliku. Možete samo o amandmanu, ali posle gospođe Branke Bošnjak. Reč ima narodna poslanica Branka Bošnjak.
Uvaženi predsedavajući, uvažene koleginice i kolege, potpuno sam ubeđena, govorim u svoje ime i u ime svoje poslaničke grupe, da nam je svima potpuna ista pozitivna namera, a to je da postupak i proces legalizacije završimo što efikasnije, po građane što bezbolnije, ali ne samo po građane koji podnose zahtev za legalizaciju, nego i za pojedine građane koji su možda ugroženi nekim nelegalnim objektom koji je izgrađen. Sigurna sam da svi imamo istu nameru. U tom smislu želim da razjasnim šta ovaj zakon o kome danas diskutujemo, govori. On govori samo o produženju roka za podnošenje inicijalne dokumentacije. Tako da, predlog ovog amandmana koji kaže da se postupak produži na četiri godine, umesto godinu i šest meseci, gde u svom obrazloženju predlagači kažu da se postupak legalizacije produži na četiri godine. Ovim zakonom nije oročen postupak legalizacije. Ovim amandmanom se ne oročava postupak legalizacije. Te ukoliko želimo da se istinito i iskreno obratimo građanima, moramo iskreno da im kažemo da mi ne zaustavljamo postupak legalizacije ovim rokom koji danas definišemo. Mi samo produžavamo rok za dostavljanje dokumentacije. Mislim da rok kojim danas treba da produžimo dodatnih šest meseci, mogućnost građanima da se sa svojom inicijalnom dokumentacijom obrate svojim lokalnim samoupravama, mora biti sasvim dovoljan, a dalje sledi postupak legalizacije. Sa druge strane, moramo da kažem da sve broje o kojima danas razgovaramo, zaista samo svedoče o tome koliko je problem nelegalnih objekata i problem gradnje jedan istorijski, naš nacionalni problem. Još uvek postupamo u Beogradu po zahtevima za legalizaciju objekata iz 1996. godine. Ni ko od nas, niko od vas ne bi trebao da se referiše na jednu vlast, drugu vlast, jedan zakon, drugi zakon. Svima nam je interes da zaboravimo legalizaciju, da građanima pomognemo da što jednostavnije dođu do svoje dokumentacije u što kraćim rokovima. Ono što je najbolnije u legalizaciji jeste ograničenje lokalne samouprave. To je onih mučenih 10, 20, 50 službenika koji moraju da procesuiraju ogroman broj predmeta. Još jednom ću reći u Beogradu Sekretarijat za legalizaciju broji oko 90 zaposlenih. Od tih 90, 40 do 50 su operativci i profesionalci, a 240.000 je neobrađenih predmeta. Čak i predlog ovog amandmana koji kaže, četiri godine ne bi mogao fizički da izračuna i da operacionalizuje sve te zahteve. Zato vas molim da podržimo ovaj zakon, koji samo ima jedan član. Produžavamo rok za dostavu dokumentacije. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Saša Mirković, po amandmanu.
Hteo sam samo da još jednom ponovim i slažem se sa koleginicom Bošnjak. Imali smo i na odboru ovaj isti stav oko ovog pitanja. Ovaj zakon je neophodan da mogu lokalne samouprave dalje da funkcionišu normalno. Što se tiče malopređašnjeg kolega što mi je rekao, nisam se ja vama ni obratio, niti sam rekao da je problem u Zaječaru, jer nije problem. Ali, ne može beogradska lokalna samouprava da se prebacuje nešto na novobeogradsku lokalnu samoupravu, zato što nije uspela da uradi nešto za pet meseci. Prosto je fizički nemoguće obraditi to. Bilo je problema, kažem i upravo pričam o tome da problema u lokalnim samoupravama ima od 1948. godine. Opet lokalne samouprave nemaju dovoljno potencijala u samim radnicima, znači da mogu sve da procesuiraju. To su stvari kojima moramo da se pozabavimo, pre svega moraju da se pozabave ljudi iz Vlade, iz ministarstva, moramo i mi na odboru skupštinskom i mora na kraju ovaj plenum. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima Ljubica Mrdaković Todorović.
Hvala predsednice. Predložene izmene i dopune ovog zakona imaju za cilj da produže rok za prikupljanje potrebne dokumentacije licima koja su podnela zahtev za legalizaciju nelegalno izgrađenih objekata. Po starom zakonskom rešenju, rok je do 1. novembra 2014. godine, a s obzirom da znamo da je podnet veliki broj zahteva za legalizaciju, neophodno je navedeni rok produžiti kako većina prijava ne bi bila odbačena. Međutim, smatram da je predloženi rok za četiri godine nepotrebno vremenski taj interval od četiri godine, da je to jako nepotrebno i predugačko i predloženi rok od četiri godine po mom mišljenju obesmišljava cilj zakona i nameru da se legalizacija ilegalno podignutih objekata završi u razumnom roku. Nejasna je namera predlagača ovog amandmana da, kako kaže, zbog nesaglasnosti pojedinih zakona, rok treba produžiti za četiri godine, jer verujem da svako fizičko lice koje je već prikupilo deo dokumentacije i predalo zahtev za legalizaciju može u dodatnom roku od šest meseci da prikupi i preostalu dokumentaciju i kompletira zahtev koji bi nakon toga bio rešen u što kraćem roku. Hvala.
Zahvaljujem. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici… Reč ima dr Blagoje Bradić. Imate još dva minuta. Izvolite.
Dakle, kao predlagač bih na kraju bih želeo još jednom radi građana Srbije da pojasnim priču koja je sve vreme bila ovde. Svi se mi slažemo da treba rok da se produži. Ja sam rekao u uvodnom izlaganju, u načelnoj raspravi da će moja stranka i moja koalicija, poslanička grupa podržati zbog toga što je neophodno izaći građanima u susret. Znači da ako bi glasali protiv, mi bi njima napravili štetu, jer od 1. novembra bi oni bili u opasnosti da dobiju rešenje kojim se odbija mogućnost legalizacije. To je valjda svima u sali jasno. Ko ne zna, neka pita one kojima je to posao. Ono što sam ja predložio, a pozivajući se na to da postoji nesaglasnost između Zakona o planiranju i izgradnji i Zakona o legalizaciji, Zakona o poljoprivrednom zemljištu, znači, to je dan generator problema kod nekih slučajeva u legalizaciji. Nesaglasnost tih zakona je nemogućnost dobijanja validne dokumentacije. Drugo, Katastar nepokretnosti, gde smo rekli da imamo 24 predmeta u drugostepenom postupku. To sve ne zavisi od podnosioca zahteva. Treći je cena legalizacije koja je odlukom ministarstva i zakonom iz 2013. godine, gde se odnosi ovaj amandman na taj zakon, je izjednačena sa cenom koja se plaća za komunalne troškove i sve ono što ide, one takse koje se plaćaju za dobijanje građevinske dozvole kod regularnog procesa dobijanja. To je treći uslov. Četvrti uslov je obimnost dokumentacije. Samo u Nišu 30.000. Čuli smo u Beogradu 240.000. Treba te papire dobiti. Još ako treba neka saglasnost javnog preduzeća, onda je to problem. Ja sam rekao dajte taj rok za upotpunjavanje dokumentacije, zbog toga što postoji mogućnost da nije krivica do podnosioca, produžite na četiri godine, to je još tri godine. Ništa protiv toga nemam da se produži rok i treba, samo kažem da je kratak rok i da ćemo ponovo u ovoj sali za šest meseci da pričamo istu stvar. Zahvaljujem se.
Hvala. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Vesna Martinović i Balša Božović. Predstavnik predlagača i Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj i infrastrukturu i telekomunikacije nisu prihvatili amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da amandman nije u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Da li neko želi reč? (Ne.) Zahvaljujem. Pošto smo završili pretres o amandmanima zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Poštovani poslanici, s obzirom na to da je Narodna skupština završila raspravu o svim tačkama dnevnog reda ove sednice, saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, određujem 29. oktobar 2014. godine, sa početkom u 14.00 časova kao Dan za glasanje o tačkama dnevnog reda Šeste sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2014. godini. Sada obrazloženje. Sistem za glasanje je u kvaru, službe su rekle da im je potrebno 10 minuta. [[Posle pauze]] Poštovani narodni poslanici, pre nego što pređemo na odlučivanje, potrebno je da utvrdimo kvorum. Podsećam vas da je članom 88. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine utvrđeno da kvorum za rad Narodne skupštine u Danu za glasanje postoji ako je na sednici prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno 173 narodna poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da prema tome postoje uslovi za odlučivanje. 1. tačka dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENI ZAKONA O SUDIJAMA Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinosti, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmeni Zakona o sudijama, u načelu. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 179, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo dva od ukupno prisutnog 181 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova, prihvatila Predlog zakona, u načelu. Prelazimo na odlučivanje o amandmanu. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Vesna Martinović i Balša Božović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 10, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao 171 od ukupno prisutnog 181 narodnog poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Podsećam vas da je članom 2. Predloga zakona predviđeno da ovaj zakon stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku RS“. Prema članu 196. stav 4. Ustava Republike Srbije, zakoni i drugi akti stupaju na snagu najranije osmog dana od dana objavljivanja i mogu da stupe na snagu ranije samo ako za to postoje naročito opravdani razlozi utvrđeni prilikom njihovog donošenja. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 171, protiv – osam, uzdržanih – nema, nije glasalo tri od ukupno prisutna 182 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi za stupanje zakona na snagu u roku kraćem od osam dana od dana njegovog objavljivanja. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanu, pristupamo glasanju o Predlogu zakona, u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmeni Zakona o sudijama, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 178, protiv – jedan, uzdržanih – nema, nije glasalo četiri od ukupno prisutna 183 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona o izmeni Zakona o sudijama. 2. tačka dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA ZAKONA O JAVNOM TUŽILAŠTVU Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinosti, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama Zakona o javnom tužilaštvu, u načelu. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 172, protiv – dva, uzdržanih – nema, nije glasalo devet od ukupno prisutna 183 narodna poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova, prihvatila Predlog zakona, u načelu. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Zoran Živković i Vladimir Pavićević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – tri, protiv – dva, uzdržanih – nema, nije glasao 179 od ukupno prisutnih 184 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podnela narodni poslanik Olgica Batić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 15, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao 170 od ukupno prisutnih 185 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman, sa ispravkom, su zajedno podneli narodni poslanici Marko Đurišić, Biljana Hasanović Korać i Branka Karavidić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – osam, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao 177 od ukupno prisutnih 185 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Vesna Martinović i Balša Božović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 10, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao 175 od ukupno prisutnih 185 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Podsećam vas da je članom 4. Predloga zakona predviđeno da ovaj zakon stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku RS“. Prema članu 196. stav 4. Ustava Republike Srbije, zakoni i drugi akti stupaju na snagu najranije osmog dana od dana objavljivanja i mogu da stupe na snagu ranije samo ako za to postoje naročito opravdani razlozi utvrđeni prilikom njihovog donošenja. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 171, protiv – 10, uzdržanih – nema, nije glasalo četiri od ukupno prisutnih 185 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoje naročito opravdani razlozi za stupanje zakona na snagu u roku kraćem od osam dana od dana njegovog objavljivanja. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona, u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmenama Zakona o javnom tužilaštvu, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 174, protiv – tri, uzdržanih – nema, nije glasalo osam od ukupno prisutnih 185 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona o izmenama Zakona o javnom tužilaštvu. 3. tačka dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENI ZAKONA O LEGALIZACIJI OBJEKATA Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinosti, prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmeni Zakona o legalizaciji objekata, u načelu. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 174, protiv – dva, uzdržanih – nema, nije glasalo devet od ukupno prisutnih 185 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova, prihvatila Predlog zakona, u načelu. Pre prelaska na odlučivanje o amandmanima, podsećam vas da je sastavni deo Predloga zakona postao amandman na član 1. koji je, na osnovu člana 157. stav 6. Poslovnika, podneo Odbor za prostorno planiranje, saobraćaj, infrastrukturu i telekomunikacije. Prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Vesna Martinović i Balša Božović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – troje, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 182 od ukupno prisutnih 185 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 1. amandman je podneo narodni poslanik drBlagoje Bradić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 11, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 174 od ukupno prisutnih 185 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Borislav Stefanović, Vesna Martinović i Balša Božović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – četiri, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao 181 od ukupno prisutnih 185 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Podsećam vas da je članom 2. Predloga zakona predviđeno da ovaj zakon stupa na snagu narednog dana od dana objavljivanja u „Službenom glasniku Republike Srbije“. Prema članu 196. stav 4. Ustava Republike Srbije zakoni i drugi akti stupaju na snagu najranije osmog dana od dana objavljivanja i mogu da stupe na snagu ranije, samo ako za to postoje naročito opravdani razlozi utvrđeni prilikom njihovog donošenja. Stavljam na glasanje predlog da se utvrdi postojanje naročito opravdanih razloga da zakon stupi na snagu ranije od osmog dana od dana objavljivanja. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 172, protiv – 10, uzdržanih – nema, nisu glasala tri od ukupno prisutnih 185 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština posebnoodlučila da postoje naročito opravdani razlozi za stupanje zakona na snagu u roku kraćem od osam dana od dana njegovog objavljivanja. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona, u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o izmeni Zakona o legalizaciji objekata, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 181, protiv – niko, uzdržanih – nema, nisu glasala četiri od ukupno prisutnih 185 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova usvojila Predlog zakona o izmeni Zakona o legalizaciji objekata. Pošto sada treba da odlučujemo o predlozima zakona o potvrđivanju međunarodnih ugovora, podsećam vas da na osnovu člana 105. stav 3. tačka 6. Ustava Republike Srbije, Skupština odlučuje o zakonima kojima se uređuje zaključivanje ipotvrđivanje međunarodnih ugovora većinom glasova svih narodnih poslanika. S obzirom da na navedene predloge zakona nisu podneti amandmani, saglasno članu 160. stav 3. Poslovnika, Skupština će o ovim predlozima zakona glasati samo u celini. Imajući to u vidu, prelazimo na odlučivanje. 4. tačka dnevnog reda - PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU UGOVORA O TRGOVINI I NAORUŽANjU Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju ugovora o trgovini i naoružanju, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 184, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasao jedan od ukupno prisutnih 185 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. 5. Tačka dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O POTVRĐIVANjU SPORAZUMA IZMEĐU REPUBLIKE SRBIJE I KRALjEVINE ŠPANIJE O RAZMENI I UZAJAMNOJ ZAŠTITI TAJNIH PODATAKA Stavljam na glasanje Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Republike Srbije i Kraljevine Španije o razmeni i uzajamnoj zaštiti tajnih podataka, u celini. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 182, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo troje od ukupno prisutnih 185 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog zakona. 6. tačka dnevnog reda – LISTA KANDIDATA ZA PREDSEDNIKA KOMISIJE ZA ZAŠTITU KONKURENCIJE Pošto je Narodna skupština obavila pretres o Lista kandidata za predsednika Komisije za zaštitu konkurencije, a pre prelaska na odlučivanje, podsećam vas da prema članu 105. stav 2. tačka 15. Ustava Republike Srbije Narodna skupština vrši izborne nadležnosti većinom glasova svih narodnih poslanika. Prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog Odbora za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku Narodne skupštine Republike Srbije da se za predsednika Komisije za zaštitu konkurencije izabere docent dr Miloje Obradović. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 166, protiv – 11, uzdržanih – nema, nije glasalo osam od ukupno prisutnih 185 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika izabrala docent dr Miloja Obradovića za predsednika Komisije za zaštitu konkurencije. Dozvolite da u vaše i u svoje ime čestitam predsedniku Komisije za zaštitu konkurencije na izboru i da mu poželim puno uspeha u radu. 7. tačka dnevnog reda – LISTA KANDIDATA ZA ČLANOVE SAVETA KOMISIJE ZA ZAŠTITU KONKURENCIJE Pošto je Narodna skupština obavila pretres o Listi kandidata za članove Saveta Komisije za zaštitu konkurencije, a pre prelaska na odlučivanje, podsećam vas da prema članu 105. stav 2. tačka 15. Ustava Republike Srbije Narodna skupština vrši izbor nadležnosti većinom glasova svih narodnih poslanika. Takođe vas podsećam da Lista kandidata za izbor članova Saveta Komisije za zaštitu konkurencije sadrži isti broj kandidata kao i broj članova koji se biraju. Prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog Odbora za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku Narodne skupštine Republike Srbije da se za člana Saveta Komisije za zaštitu konkurencije izabere dr Veljko Milutinović. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 168, protiv – 10, uzdržanih – nema, nije glasalo osam od ukupno prisutnih 186 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika izabrala dr Veljka Milutinovića za člana Saveta Komisije za zaštitu konkurencije. Stavljam na glasanje Predlog Odbora za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku Narodne skupštine Republike Srbije da se za člana Saveta Komisije za zaštitu konkurencije izabere Mirjana Mišković Vukašinović. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 166, protiv – 10, uzdržanih – nema, nije glasalo devet od ukupno prisutnih 185 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika izabrala Mirjanu Mišković Vukašinović za člana Saveta Komisije za zaštitu konkurencije. Stavljam na glasanje Predlog Odbora za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku Narodne skupštine Republike Srbije da se za člana Saveta Komisije za zaštitu konkurencije izabere Marko Obradović. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 164, protiv – devet, uzdržan – jedan, nije glasalo 11 od ukupno prisutnih 185 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika izabrala Marka Obradovića za člana Saveta Komisije za zaštitu konkurencije. Stavljam na glasanje Predlog Odbora za privredu, regionalni razvoj, trgovinu, turizam i energetiku Narodne skupštine Republike Srbije da se za člana Saveta Komisije za zaštitu konkurencije izabere Ivan Ugrin. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 165, protiv – 10, uzdržanih – nema, nije glasalo 10 od ukupno prisutnih 185 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika izabrala Ivana Ugrina za člana Saveta Komisije za zaštitu konkurencije. Dozvolite da, u vaše i u svoje ime, čestitam članovima Saveta Komisije za zaštitu konkurencije na izboru i da im poželim puno uspeha u radu. 8. tačka dnevnog reda – PREDLOG ODLUKE O IZMENAMA ODLUKE O UTVRĐIVANjU SASTAVA PARLAMENTARNOG ODBORA ZA STABILIZACIJU I PRIDRUŽIVANjE Pošto je Narodna skupština obavila pretres o Predlogu odluke, a pre prelaska na odlučivanje, podsećam vas da prema članu 105. stav 2. tačka 15. Ustava Republike Srbije Narodna skupština vrši izborne nadležnosti većinom glasova svih narodnih poslanika. Prelazimo na odlučivanje. Stavljam na glasanje Predlog odluke o izmenama Odluke o utvrđivanju sastava Parlamentarnog odbora za stabilizaciju i pridruživanje. Molim da se izjasnimo. Zaključujem glasanje i saopštavam: za – 174, protiv – niko, uzdržanih – nema, nije glasalo 10 od ukupno prisutnih 184 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova svih narodnih poslanika usvojila Predlog odluke o izmenama Odluke o utvrđivanju sastava Parlamentarnog odbora za stabilizaciju i pridruživanje. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje i odlučivanje o svim tačkama dnevnog reda ove sednice, saglasno članu 102. Poslovnika, zaključujem Šestu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2014. godini.