Zahvaljujem, predsedavajući. Drugarice i drugovi, dame i gospodo, uvažene kolege, uvaženi gosti, dana 7. novembra 2019. godine Zaštitnik građana, gospodin, mr Zoran Pašalić, dostavio je Narodnoj skupštini – Predlog za zamenike Zaštitnika građana i to je predložio gospođu Jelenu Stojanović diplomiranog pravnika, dr Natašu Tanjević, diplomiranog pravnika i gospodina Slobodana Tomića, diplomiranog pravnika, čije biografije ste dobili u prilogu Predloga ove odluke i izveštaja. Dana 4. decembra, Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo je u okviru svojih nadležnosti imao na dnevnom redu razmatranje Predloga Zaštitnika građana i konstatovao je da je na osnovu člana 48. stav 1. alineja 8. Poslovnika Narodne skupštine, nakon razmatranja utvrdio da predloženi kandidati ispunjavaju uslove predviđene članom 6. stav 6. Zakona o Zaštitniku građana. Mi smo jako zadovoljni Predlogom koji je Zaštitnik građana dostavio. Svi od predloženih kandidata zaista imaju impresivne biografije i radno iskustvo, koje ukazuju na to da ovaj predlog treba podržati i da možemo očekivati u narednom periodu da zaista ova jako važna institucija u punom kapacitetu i u punom obimu nastavi svoj rad dalje. Svi znamo da su prava i odgovornosti zamenika koje ćemo iskreno, verujem, izabrati ovih dana su jako važna i mogu da građanima Srbije stvore još bolje uslove da ostvare svoja prava u postupcima, tako da i sam Zaštitnik građana može malo više svom poslu da se posveti, jer jednostavno obim posla koji ova institucija ima možda zaslužuje i još već broj zaposlenih koji su praktično u celom tom sistemu, a možda i veći broj zamenika. Evidentno je da u proteklih nekoliko godina sve više građana Republike Srbije se obraća Zaštitniku građana, sve je bolja informisanost građana Republike Srbije, šta je obim posla Zaštitnika građana od onih prvih početnih lutanja koje smo imali, sada to otprilike dobija jedan svoj pravi kolosek. Ja sam siguran da će izborom ovih zamenika koje je Zaštitnik predložio, očigledno je dobro promislio, kada je predlagao ove kandidate, građani Srbije taj deo svojih prava još lakše i brže realizovati. Ja zaista nemam šta više da dodam, biografije i iskustva ovih ljudi su jako velika, jako ozbiljna. U svojim poslovima kojim su se bavili pokazali su da zaslužuju poverenje Narodne skupštine za ovako jedan ozbiljan i odgovoran zadatak. Hvala.
Da li predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa žele reč? (Da) Reč ima narodni poslanik Mirjana Dragaš. Izvolite.
Hvala. Poštovani predsedavajući, predstavnici Zaštitnika građana, gospodo poslanici, u okviru Predloga za popunjavanje mesta zamenika Zaštitnika građana uvek je prilika da se o ovoj funkciji progovori nešto više. U našem društvu ovo je relativno nova tekovina koja je preuzeta iz međunarodne prakse i rešenja zemalja EU, ali ima za cilj veću i efikasniju zaštitu prava građana, osnovnih ljudskih prava, prava na život, na rad, slobodu, socijalnu i zdravstvenu zaštitu, a kod nas je naravno i predviđena Ustavom. U svakom slučaju, osnovni zadatak je da građani znaju šta je to stvarno Zaštitnik, da mu se obraćaju za sve nepravilnosti na koje nailaze u svom životu i radu, da znaju kome da se obrate i od koga da traže stručnu pomoć. Zaštitnik građana, u tom smislu, pre svega, kontroliše zakonitost i pravilnost rada organa uprave, učestvuje u izgradnji pravnog sistema, predlaže promene zakona i prakse, tako da se sve više usavršava pravna država i funkcionisanje organa i svih službi u korist prava građana, njihove što bolje zaštite i sigurnosti. U toj svojoj ulozi, zadatak Zaštitnika i njihove službe je da neposredno komuniciraju, primaju njihove žalbe i predstavke, ali i neposredno razgovaraju sa građanima. Želim da napomenem da u izveštaju, koji je ova služba dala pre izvesnog vremena upućeno i Narodnoj skupštini, istaknuto da se skoro preko devet hiljada građana se ovoj službi u međuvremenu obratilo. Koliko sam videla, u ovoj godini skoro tri hiljade ili nešto više. U velikom broju slučajeva, to su naravno pisane predstavke itd, ali ja akcenat stavljam na one neposredne kontakte za koje smatram da su mnogo bolji i mnogo sadržajniji zato što svojim pristupom i međusobno direktnim odnosom građana i same službe se dobijaju značajniji, neposredniji podaci o problemima na koje građani nailaze. Na osnovu saznanja o određenom problemu, zadatak Zaštitnika je vođenje nezavisne i nepristrasne istrage protiv svih nosilaca javnih ovlašćenja, bilo da se nalaze službe, državna uprava, drugi organi, preduzeća itd. i njihov zadatak je da se jasno ukaže na nepravilnosti u radu na pojave protiv pravnog delovanja koja upravo prava građana povređuju. Od onih koji se biraju, u ovom slučaju i samog Zaštitnika, njegovih zamenika i čitave službe, očekuje se da u celini ispoštuju i rade na zaštiti prava građana koja su im zakonima i ustavom zagarantovani. U tom smislu, ja ću istaći da ova služba i sam Zaštitnik ima osnovu ulogu da utiče na rad organa, da traži rešenje za nastale probleme, ali da ima svoju i preventivnu i edukativnu ulogu. Zato je ona mnogostruko značajna i pojavljuje se kao funkcija na više nivoa i u više službi. To je, između ostalog, ja ću figurativno da kažem, borba protiv onoga na koje smo desetinama godina ranije bili suočeni kada odemo da završimo neki posao koji se tiče prava građana i dođemo na šalter i dobijemo odgovor, onaj čuveni - treba ti još jedan papir. To je i neefikasnost službe ili službenika pojedinih, neodgovornih prema sopstvenom poslu, kada građaninu, na primer, kažu - nije tu, ne javlja se na telefon; odnosno opet pod znacima navoda "ne mogu toliko malo da radim, koliko malo mogu da me plate". Dakle, ono što je važno, što je veliki pomak u ovim službama, ja ću to svakako ponoviti, odnosno istaći, elektronska uprava, jer kompjuter ne zna ni sporost i neodgovornost, ima određenu brzinu i tačnost i u tom smislu svaka vrsta edukacije i pomaka u ovom odnosu zahteva i izgradnje odgovornosti, smatram da je od velikog značaja. Želim da istaknem zašto se po izveštaju Zaštitnika građana najviše žale. Pre svega, to su socijalna davanja, penzije, na primer, neisplaćene plate, doprinosi, rad izvršitelja, inspekcija sudova itd. Može se videti da mnogi građani koji su u radnom odnosu, bez obzira da li su na određeno ili neodređeno vreme, trpe propuste ili namere poslodavaca da ne isplate ono što im po zakonu pripada, bilo da je nadnica mala ili da je neredovna. U ovim obraćanjima može se videti da su u našem društvu pod najvećim pritiskom i dalje deca, žene, invalidi i ljudi sa posebnim potrebama, stari i siromašni. Zašto ovo ističem i šta mislim da je ovde važno? Zaštitnik građana je u obavezi, što i radi, da izveštaje o svom radu redovno godišnje šalje predsedniku države, predsedniku Vlade, odnosno Vladi, Narodnoj skupštini i sudovima, tužiocima i Ustavnom sudu. Smatram da nije dovoljno da se ova služba sama bori za ustavnost i zakonitost rada, za ispravljanje svih mogućih nepravilnosti u radu, nego ovi izveštaji ne samo da služe za razmatranje, nego za nastojanje i odluku i Vlade i svih ministarstava i svih drugih organa da to bude putokaz u rešavanju onih pitanja koja građane tište godinama u njihovom otklanjanju i efikasnijem radu. Ukoliko uspemo da uz pomoć i Zaštitnika građana, ali i našeg sopstvenog odnosa povećane odgovornosti, rada i poštovanja zakona i zakonitosti, stvorimo državu koja će ići u korist građana, onda ćemo sigurno imati zadovoljnije građane, jer s jedne strane, Srbija je svakako za ovih poslednjih nekoliko godina pokazala i ostvarila izuzetne ekonomske rezultate. Postigla je i na međunarodnom planu izuzetnu poziciju i poštovanje u saradnji sa drugim državama, preko Ministarstva za inostrane poslove se bori za ostvarenje nacionalnih interesa. Na nama je da, pored tih uslova, koji su na globalnom nivou, stvorimo i uslove koji će u što većoj meri biti ostvarivani da građani budu svojom državom zadovoljniji. Ukoliko se nacionalni interes ostvaruje, ukoliko se ostvaruje ekonomski interes i što bolje i veće i sigurnije plate i penzije, postupak zapošljavanja, zdravstvena zaštita, pravo na školovanje itd, i ukoliko je sve manje problema i propusta u radu pojedinih organa, sigurno je da će građani biti zadovoljniji, da će sve manje biti onih koji će iz Srbije hteti da izađu, a sve više onih koji će ovde ostvarivati svoj rad, a i onih koji će u Srbiju želeti da se vrate. Dakle, kada je o ovoj službi reč, smatram da njeni izveštaji treba da budu korektiv u radu organa. Svesni smo da radimo i živimo u vreme jačanja kapitalizma. Ovde kod nas, na sreću, nalet i euforija liberalnog kapitalizma, koji se za nas pokazao u prethodnim godinama, od 2000. do 2010. godine, je na sreću prošlo, ali u svakom slučaju, naš zadatak, pored toga što razvijamo tržišnu privredu, mora da bude da razvijamo i socijalno odgovorno tržište i državu. Socijalno odgovorno tržište traži od poslodavaca da se adekvatno vrednuje rad, a socijalno odgovorna država ispunjava sve svoje socijalne funkcije prema građanima i u tom smislu ispoljava njenu punu odgovornost. Dakle, još jednom da podvučem, u tome će građani biti zadovoljniji, pravno i ljudski zaštićeniji i sigurno da i zbog toga će se više odlučivati da rade u ovoj zemlji. Evo, upravo je juče bio dan Zaštitnika građana, odnosno ljudskih prava. To je velika demokratska tekovina modernih, uređenih država, naravno, država Evrope kada mi to kažemo itd, onih koji pripadaju EU, čime se oni posebno hvale i ponose. Ali, na primer, niko iz tih država se ne osvrće i ne pita gde su ljudska prava i uloga Zaštitnika građana i da li on postoji, na primer, na Kosovu i Metohiji, koji uporno žele da proglase državu. Dakle, tamo ne da se ne poštuju ljudska prava, tamo ne postoji pravo na život, tamo ne postoji pravo na kretanje. Naša obaveza u razvijanju međunarodnih odnosa mora da bude sve veća u tom pravcu da se traži upravo i u tom delu naše države na Kosovu i Metohiji, ko god da tamo vrši lokalnu vlast, da mora da poštuje evropske tekovine, svetske tekovine i demokratska prava. Na tome mi sve više treba da insistiramo. Još samo nekoliko rečenica. Upravo juče, na Dan ljudskih prava, napomenuću, a i smatram Zaštitnika građana, npr. Nobelov komitet u Stokholmu dodelio je Nobelovu nagradu za književnost Peteru Handkeu, hrabrom čoveku koji je kao malo ko tragao za istinom devedesetih godina i stao u odbranu istine, pravde jednake i dostupne za sve, u odbranu ljudskih prava jednaku za sve. On i sam kaže – želim da sretnem i majku iz Kravice i majku iz Srebrenice. Samo na tome postoji istina i samo na tome postoji zajednički život. Srpski narod upravo zbog toga što je on imao takav stav devedesetih godina ima istorijsku obavezu da mu se zahvaljuje i slavi ga, jer je malo onih u svetu koji nisu hteli da zažmure po diktatu sile. Zato bi bilo najveće i najhrabrije ustanoviti npr. veliku nagradu za poštovanje ljudskih prava po imenu ovog hrabrog, ali iznad svega velikog književnika. Hvala mu za istinu i pravdu. A, napadaju ga, kao što vidimo, oni koji su prigrlili laž i prevaru i na tome se formirali. Što ga oni više napadaju, on postaje uzvišeniji. Nagrada može da bude lokalna, može da bude svetska, jer hrabri i dostojni ostaju odani istini, pravu i pravdi, uvek i svuda. Budimo zato i mi odani i odgovorni u izgradnji moderne države koja je u službi svojih građana. Na taj način moramo da opravdamo sebe, svoje nastojanje u izgradnji moderne Srbije u modernom društvu, zaštiti građana, zaštiti prava, ali i zaštiti bez obzira gde se naš narod nalazi. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da je ova sednica felerična, odnosno ova tačka dnevnog reda, iz prostog razloga što ovde nije predlagač, gospodin Pašalić. Nekako je nezgodno razgovarati o njegovim predlozima u njegovom odsustvu. On se, kada je poslednji put bio u Narodnoj skupštini, ovde, što bi narod rekao, proveo kao bos po trnju, zato što je zbog nesporazuma ili nedovoljno dobre komunikacije među poslanicima vlasti, on okrivljen zato što je sednica kasnila sat vremena. Ja sam mislila danas da mu umirim savest, da mu kažem da smo mi pre dva dana sednicu počeli sa sat i po vremena zakašnjenja zato što vladajuća koalicija nije uspela da obezbedi kvorum. I onda su taj kvorum dopunili, odnosno kvorum dali poslanici Čankove stranke i ove neke SMS stranke, neke moderne Srbije, a to su inače poslanici koji su ukrali mandate stranci sa čije liste su došli u Narodnu skupštinu. U tom kontekstu smo mislili da bi bilo dobro da porazgovaramo i sa Zaštitnikom građana, koji nije Zaštitnik građana samo onda kada mu se neko obrati, već on mora da vodi računa generalno o zaštiti svih građana Srbije, a bogami, posebno o zaštiti prava birača. Hteli smo da ga pitamo da li SRS, naša poslanička grupa, ima njegovu podršku za predlog koji već 14 meseci podnosimo Narodnoj skupštini i zahtevamo da se promeni Zakon o izboru narodnih poslanika i da se u taj zakon vrati odredba iz Ustava Republike Srbije, koja kaže da je narodni poslanik slobodan da svoj mandat stavi na raspolaganje političkoj stranci sa čije liste je izabran za narodnog poslanika. Takođe smo predlagali u tom zakonu, odnosno da se promeni zakon tako da se liste kandidata za narodne poslanike prave u strankama ili koalicijama koje izlaze na izbore, ali da je slobodna volja tih stranaka kako će raspoređivati mandate nakon održanih izbora. Zaista mislimo da bi Zaštitnik građana bio dobar sagovornik na ovu temu, ali nažalost njega nema ovde i, što je još gore, nama niko nije rekao zbog čega on danas nije ovde. Da li je opet u pitanju nesporazum, pa će doći za sat vremena ili je čovek negde odsutan, a dobro se sećamo da mu je predsednik Narodne skupštine prošli put, kada je osula drvlje i kamenje na njega, skrenula pažnju i rekla da za Zaštitnika građana u vreme zakazane sednice o njegovom izveštaju, a danas o njegovom predlogu za njegove zamenike, ne može biti ništa važnije na ovom svetu, a sa čime se svakako slažemo. Gospodin Pašalić, kao Zaštitnik građana, se ovih dana oglašavao u medijima i činjenica je da su neke njegove izjave bile na mestu i u skladu sa funkcijom koju Zaštitnik građana treba da obavlja. Što se tiče nas iz SRS, naš stav o tome da nam ta funkcija uopšte u sistemu nije potrebna nije promenjena, jer sve ono što bi trebalo da radi ili što radi Zaštitnik građana sa svojom službom, još sad kad se potpomogne sa ova tri zamenika, za sve to postoji određeni nadležni organi koji treba da rade svoj posao, a ovako se na kraju ne zna šta je čiji posao. Zaštitnik građana onda kaže da mu se sve češće obraćaju građani sa pritužbama koje se odnose na socijalno-ekonomske probleme, kao što su socijalna davanja, penzije, neisplaćene plate, doprinosi i kaže još da smo zbog toga stavili, vi, Zaštitnik građana, stavili težište na inspekcije rada, a Zaštitnik građana u svakom od tih slučajeva reaguje i ukazuje na sistemske probleme. Eto vidite dokle smo mi došli. Umesto da nadležno ministarstvo reaguje kada je u pitanju inspekcija rada, to se prenosi na Zaštitnika građana koji nema nikakve nadležnosti kojeg ni jedan inspektor ne mora da posluša. Ne slušaju ni ministra, a kamoli će poslušati Zaštitnika građana. To je taj problem u sistemu, u funkcionisanju institucija sistema u Srbiji i onda se vlast ljuti kada dobije neku takvu primedbu. Naravno, mi nismo od tih koji će primedbe stavljati ni zlonamerno, ni reda radi, nego potpuno argumentovano i u interesu svih ljudi koji u Srbiji žive. U tom intervjuu gospodin Pašalić reče da mu se obraćaju zaposleni, bez obzira da li su zaposleni na neodređeno ili određeno vreme. Ova tema takođe je nama interesantna, pa vi lepe dame prenesite sve gospodinu Pašaliću o čemu smo mi hteli sa njim da razgovaramo i nadamo se da bi on bio spreman da pokaže dobru volju za saradnju, jer ovo što je nagovestio u medijima upravo ide u tom pravcu. Sad nas zanima, da je on tu mi bismo ga pitali, šta on misli generalno o problemu Srbije na određeno vreme? Šta to znači? To znači da lokalne samouprave, državni organi, javna preduzeća i republička i lokalna, odnosno opštinska, masovno zapošljavaju ljude na određeno vreme. To se uglavnom radi pred zakazivanje nekih izbora i onda ljudi koji su zaposleni na određeno vreme imaju obavezu, jer zapošljavaju se preko stanaka koje su na vlasti, da na kraju izbornog dana, tamo u neki svoj opštinski odbor, donesu svoj telefon gde će biti slikano najmanje 10 glasačkih listića gde se vidi da su birači glasali za tu vladajuću stranku. To je neustavno, to je nezakonito, to je najgrublje kršenje slobodne volje, izborne volje građana i verujem da bi gospodin Pašalić delio naše mišljenje i, ponavljam, šteta što nije tu, što nije ovde da i o tome na taj način porazgovaramo. Dakle, tačno je u zakonu regulisano koliko negde može biti zaposlenih na određeno vreme, ali se postavlja pitanje, ako neka ustanova, neko javno preduzeće, neka lokalna samouprava, na određenom radnom mestu ima potrebu da više godina zapošljava ljude na određeno vreme, u čemu je onda problem da se taj neko zaposli za stalno, osim što vlast gubi jednog aktivistu koji će obezbediti sigurne glasove? To je, takođe, nezakonito. Zato bi bilo dobro da se Zaštitnik građana i u javnosti, a i u svom izveštaju koji bude podnosio Narodnoj skupštini, osvrne i na tu temu. Naravno, da sve proveri, da razgovara sa tim ljudima koji su tako zaposleni, jer ako se mlad čovek zapošljava na određeno vreme, onda je to ozbiljan problem zato što taj mlad čovek ne može da mrdne, ništa da uradi u životu, ne može bukvalno ni čekove građana da koristi, a kamoli da uzme neki kredit da kupi automobil ili, ne daj Bože, dugoročni kredit da kupi stan itd. Dakle, nije problem samo u tome što on radi, pa reći će neko –produžava mu se na svaka tri meseca radni odnos. To je tačno, ali je nesigurnost velika i ne može svoje osnovne ekonomske potrebe da zadovolji neko ko na taj način radi. Šta je dalje problem? Kada je u pitanju isplaćivanje minimalne zarade tzv. minimalca, još uvek je minimalac u Srbiji 27.022 dinara. Vlast je donela odluku da će od početka naredne kalendarske godine to biti 30.022 dinara. Tu sada imamo dva problema. Jedan je što veliki broj poslodavaca, i to svi u vlasti znaju, čak niko to još nije demantovao i bilo bi dobro da se Zaštitnik građana i tim zabavi, isplati taj minimalac, koliko je propisan, i onda zaposleni moraju u kešu da mu vrate po pet hiljada dinara. To traje već godinama. Naravno, ima nekih koji prave u budućnosti štetu zaposlenima, što isplaćuju čak i neki dinar više od tog minimalca, ali razliku preko minimalca plaćaju u kešu, pa se to onda odražava posle na doprinose kada dođe vreme za penziju. Dakle, mnogo je anomalija u tom sistemu. Zaista bi bilo dobro da se Zaštitnik građana sa svojom službom pozabavi tim sistemskim problemima, rešavanju tih sistemskih problema. Kada je razgovarao, kao što je ovde rekao, i razgovara o penzijama, platama, neisplaćenim doprinosima itd, voleli bismo da je tu da ga pitamo da li je saglasan sa stavom SRS da danas u Srbiji najmanja plata i najmanja penzija moraju biti minimalno 37.000 dinara. Zbog čega? Zato što, prema podacima Zavoda za statistiku, najniža potrošačka korpa košta upravo 37.000 dinara. Ne možete smatrati da neko prima već zarađenu penziju, davno zarađenu, ili trenutno zarađenu zaradu, ako ona iznosi manje od potrošačke korpe. Sve što je manje od potrošačke korpe je socijalna pomoć. Ako je neko zaposlen, ono što on zaradi nije socijalna pomoć, mora biti plata, a da bi bila plata od nje mora da se živi, da se preživljava bar. To je nešto potpuno logično, potpuno normalno, pogotovo u državi Srbiji u kojoj nas vlast svakodnevno bombarduje pričom o nekim parama, suficitu, ne znaju više šta će od para. Mi im govorimo gde treba da ih potroše. Oko 250.000 ljudi radi za minimalac, a oko 400.000 za samo malo više od minimalca, a minimalne penzije koje su negde oko 10-12 hiljada prima skoro pola miliona ljudi. Znate kad se ovi iz vlasti, kada mi govorimo o penzijama, da i to je tema za Zaštitnika građana – šta on misli o tome što vlast ne želi da vrati penzije koje je nezakonito četiri godine oduzimala penzionerima, nezakonito i nemaju odluku Ustavnog suda na koju se pozivaju zato što je Ustavni sud rekao da je taj Zakon o oduzimanju penzija privremenog karaktera i da Ustavni sud zbog toga neće da se izjašnjava o tom predlogu, odnosno o tom zakonu? Dakle, te penzije su smanjivane četiri godine. U međuvremenu se taj nivo vratio, ali ono što je četiri godine uzimano to nikome još uvek nije vraćeno. Pa mi sad pitamo, a pitali bismo i Zaštitnika građana da je tu - ako se neki penzioneri ili veći broj penzionera obrati, recimo, sudu u Strazburu i ako država bude morala da vrati taj novac, ko će biti odgovoran zašto je došlo do toga da država i da državni budžet u neko dogledno vreme doživi to da se moraju isplaćivati ogromne količine sredstava na ime tih penzija koje su penzionerima svojevremeno nezakonito oduzete, evo, neću biti gruba da kažem ukradene, ali nezakonito oduzete u svakom slučaju? Onda kada mi govorimo o tome, onda ovi iz vlasti kažu, ne znam - 600.000 penzionera ili koliko nije pogođeno onomad onim smanjenjem penzija. Pa time ne smeju da se hvale, jer to znači da su te penzije toliko male da nisu imali ni od čega da im oduzmu to nešto. I to je problem takođe i na ovaj način sad kad saberete sve ovo u Srbiji od ljudi koji primaju ili taj minimalac ili penziju više od milion je ispod najniže potrošačke korpe i taj problem država mora da reši, zaista mora. Zaštitnik građana se takođe, tu sam htela da ga pohvalim, poručite mu, lepo izjasnio o problemu sa izvršiteljima. To zaista jeste ozbiljan problem i rekao je Zaštitnik građana da, bez obzira što su sad smanjene naknade za izvršitelje, on je lepo rekao - zbog načina na koji su određene vrste naknada njihovi iznosi su i dalje previsoki, čime se pretvaraju u svojevrstan vid kazne i posebno ugrožavaju građane lošeg materijalnog statusa. Kaže Zaštitnik – nužno je stoga preispitati javno izvršiteljsku tarifu vodeći računa o opštim ekonomsko-socijalnim uslovima života kako ne bi egzistencijalno ugrožavala građane. Gde ćete veće egzistencijalno ugrožavanje od toga da vam neko uzme stan? Izvršitelji to neprekidno rade. Hvale se koliko hiljada stanova su ljudima oduzeli i sada da je ovde Zaštitnik građana mi bismo ga pitali – kakav je njegov odnos prema predlogu SRS da se javni izvršitelji ukinu, da se postupak izvršenja i obezbeđenja vrati u nadležnost sudova, da svako ko je dužan mora da vrati svoj dug, ali da niko ne sme ostati bez stana ili bar 12 kvadratnih metara po članu domaćinstva? To je naš predlog koji je podržalo više od 100 hiljada građana Srbije i koji već više od tri meseca stoji u Narodnoj skupštini, čak nije prosleđen predlog ni Vladi Republike Srbije da da svoje mišljenje što je uobičajeno. Dakle, vlast se ogluši o više od 100 hiljada građana Srbije i o predlog najveće političke opozicione stranke u Narodnoj skupštini. Tako su se, znate, oglušivali i o naše predloge kada je u pitanju sređivanje Poslovnika, stanja u Narodnoj skupštini, jačanja demokratije, parlamentarne demokratije. Nas nisu slušali i onda dođe neki Flankenštajn i Kukan iz belog sveta, neki isluženi činovnici, oni im narede i oni odmah brže bolje kreću da to realizuju. I tome bismo voleli da razgovaramo sa Zaštitnikom građana, ali eto on nije danas tu i nama je mnogo žao jer bismo ga pitali takođe – šta on misli o okončanju afere „Indeks“? Pitanje je da li će još biti zastarelosti jer je ovo prvostepena odluka. Posle 15 godina rešen je problem tada prvi put tako na široko obelodanjene prodaje ispita i diploma na Pravnom fakultetu u Kragujevcu i sada će vlast da se hvali kako su posle 15 godina eto oni rešili problem, a mi pitamo preko vas Zaštitnika građana – šta on misli o tome, kakva je sudbina tih diploma i tih ispita na osnovu kojih su ovi ljudi pohapšeni i danas im suđeno? Da li se priznaje to što su oni za pare dali? Kako se moglo desiti da recimo oni do dan danas rade kao profesori? Jedan je bio dekan. Jedan gospođa je bila u onoj bivšoj vlasti pomoćnik ministra. Oni svih ovih 15 godina predaju i ispituju studente. Kakva je sudbina tih diploma i tih položenih ispita, ako su ocenjivali ljudi koji su optuženi za kriminal i sada konačno i osuđeni? Onda se prisetimo da smo kada je biran ovde gospodin Pašalić na ovu funkciju Zaštitnika građana, onda smo ga mi pitali – ko mu je pokvario prosek jer je završio fakultet sa prosekom 6,1 i onda vidimo da je taj njegov prosek redovno i regularno završenih studija na državnom fakultetu nešto što treba pohvaliti u odnosu na sve ovo što se dešavalo već 15 godina, što se dešava i dana današnjeg, što ministar kaže da ima 50 hiljada diploma koje su sumnjive, pa bismo takođe pitali Zaštitnika građana – hoćete li i u to da se umešate, bilo bi dobro, da možda zajedno sa ministarstvom da se formira neko radno telo koje će, radno telo obrazovanih ljudi koji su regularno stekli diplome, koji će ispitati sve to i da više znamo ko ima falš diplomu, ko ima regularnu diplomu? Vidite, na primer, kod tih profesora iz Kragujevca, ljudi sa falš diplomama rade svoj posao i stvaraju nove probleme. Kako se sada oseća svaki student koji je možda stvarno naučio i položio, kako se on sada oseća kada zna da je ispit položio kod profesora kriminalca koji je za pare davao ocene? Dakle, mnogo je problema o kojima treba da se razgovara, a što se tiče predloga gospodina Pašalića za njegove zamenike, stav SRS, završavam kolega Arsiću, je uvek da onaj ko je vlast na određenom nivou da on ima pravo da predlaže svoje saradnike, da predlaže određene funkcije i mi nikada ne prihvatamo to i ne priznajemo da se radi o nestranačkim ličnostima, sasvim izvesno da ste svi vi koji ste na određenim funkcijama danas bliski stankama na vlasti i neka ste, mi nismo licemeri. Onaj koji je na vlasti ima pravo da predlaže svoje ljude gde hoće. Kolega Arsiću, molim vas završavam ovom rečenicom. Nećemo ovim predlozima, jedino malo nam sumnjivo što je ovde jedan od predloga gospođa koja je završila „Union fakultet“, možda je trebalo ipak sačekati da se smire ove afere oko raznih tih privatnih fakulteta i prodaja diploma pa ipak predložiti nekoga ko je završio državi fakultet. Hvala.
Po Poslovniku narodni poslanik Aleksandar Martinović.
Zahvaljujem se gospodine Arsiću. Javljam se po članu 27. Želim samo da obavestim narodne poslanike i gospođu Vjericu Radetu da će nam se gospodin Pašalić, Zaštitnik građana pridružiti negde oko 14,00 časova. On se nalazi u službenoj poseti Kipru. Kipar je prijateljska država Republici Srbiji. Ta poseta je ranije bila prikazana. Sticajem okolnosti mi smo raspravu o njegovim predlozima za zamenike Zaštitnika građana počeli danas, ali će nam se gospodin Pašalić za otprilike tri časa pridružiti, tako da ćete imati prilike da mu postavite sva ova pitanja koja ste postavili maločas. Ono što sam samo hteo da kažem jesu dve stvari. Prva stvar je da mi nije do kraja jasan stav gospođe Radete, vezan za instituciju Zaštitnika građana. Ona kaže da nama ta institucija nije potrebna, a ja samo želim da je podsetim da je institucija Zaštitnika građana ustavna kategorija. Takođe, želim da je podsetim da je Ustav Republike Srbije bio na referendumu i da nije bilo, između ostalog, i Srpske radikalne stranke, tada jedinstvene, taj Ustav na referendumu ne bi prošao. Tako da me čudi sada, posle toliko godina, da se promenio stav o nečemu što je ustavna materija. Što se tiče te floskule koja se ponavlja iz nedelje u nedelju, iz meseca u mesec, kako je država Srbija nešto otela penzionerima, opet da podsetim gospođu Radetu da postoji meritorna odluka Ustavnog suda Srbije, koji je rekao da je Zakon o privremenom uređivanju načina isplate penzija u skladu sa Ustavom Republike Srbije, a kada je nešto u skladu sa Ustavom Republike Srbije, kao ovaj zakon, onda ne može biti reči ni o kakvom otimanju. Eto, samo toliko i nadam se da ćemo raspraviti nastaviti dalje u konstruktivnom tonu, onako kako smo je i počeli.
Po Poslovniku, narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Član 27. stav 1. Zapravo sam samo htela da kažem da je kolega Martinović ovo što je sad rekao trebalo da kaže na početku. Jer, možda ja ne bih govorila dok gospodin Pašalić ne bude tu. Želim upravo njemu da se obratim. Prosto, i zbog gospodina Pašalića, trebalo je na početku sednice da Narodna skupština bude obaveštena. Ovako nešto se desilo prošli put, pa je on, čovek, ni kriv ni dužan, ovde morao pred vama da se crveni šta ste mu sve rekli, zato što je kasnio na sednicu. Dakle, trebalo je na početku da nam se kaže gde je gospodin Pašalić. Što se tiče našeg stava o tim tzv. nezavisnim institucijama, tačno je da je ovo ustavni institut, ali, znate, mi nismo rekli da ne treba, da nećemo birati Zaštitnika građana zato što to imamo obavezu prema Ustavu, ali ne znači da ne možemo imati određeno mišljenje o tome. Tačno je da smo mi bili ti koji smo doprineli da se donese tadašnji Ustav i tačno je, gospodine Martinoviću, Srpska radikalna stranka je i danas jedinstvena. Hvala.
Zahvaljujem. Po Poslovniku, narodni poslanik Aleksandar Martinović.
Član 107, gospodine Arsiću. Ja sam govorio o periodu kada je Ustav Republike Srbije pisan i kada je Ustav Republike Srbije izglasan u Narodnoj skupštini, a to je bila, ako se ne varam, i kao što vi dobro znate, 2006. godina. Ja sam znači govorio o periodu pre nego što je došlo do raskola u SRS. Takođe, želim da vas podsetim da je u tim pregovorima oko pisanja Ustava upravo učestvovao čovek koji je iz nekih razloga vaša noćna mora, a to je Tomislav Nikolić. On je bio predstavnik SRS i on je dobijao direktno instrukcije od Vojislava Šešelja o tome šta je za SRS prihvatljivo a šta nije prihvatljivo u nacrtu Ustava. Slažemo se oko toga da nije bilo SRS, tada jedinstvene, sa Tomislavom Nikolićem kao zamenikom predsednika SRS, Ustav Republike Srbije, onakav kakav danas imamo, a koji, između ostalog, podrazumeva ne samo instituciju Zaštitnika građana, nego podrazumeva i preambulu Ustava Republike Srbije po kojoj je Kosovo i Metohija sastavni deo Republike Srbije, i u normativnom delu se KiM definiše kao autonomna pokrajina u sastavu Republike Srbije, dakle, da nije bilo te i takve jedinstvene SRS, teško da bi Ustav Republike Srbije na referendumu prošao. Jer, kao što se sećate, Demokratska stranka i Boris Tadić su formalno podržali Ustav Republike Srbije, ali na terenu opštinski odbori DS su faktički bojkotovali referendum, odnosno pozivali su svoje članove da na referendum nije potrebno da se izađe. Mi smo tada bili odlučni da se Ustav podrži, jer smo znali da je to kritični momenat za odbranu državu Srbije, pre svega kada je u pitanju Kosovo i Metohija, a, naravno, za nas je bilo prihvatljivo i da deo ustavne materije postane i institucija Zaštitnika građana, zato što je to institucija koja danas postoji u više od stotinu zemalja u svetu i smatrali smo da nema razloga da Zaštitnik građana ne postane državni organ i u Republici Srbiji.
Po Poslovniku, narodni poslanik Vjerica Radeta. Izvolite.
Jasno je da se ovo pretvorilo u izvesne replike, ali nadam se da nećete imati ništa protiv da i ja, na osnovu člana 27, par rečenica kažem. Dosta ovoga što je kolega Martinović rekao jeste tačno, a pre svega činjenica da je u vreme donošenja ovog Ustava postojao ozbiljan politički razlog, patriotski razlozi da se Ustav donese. Naravno da to sve što piše u Ustavu nije idealno, ali ono što je bilo mnogo bitno, vezano za opstanak jedinstvene države i nešto što nam i danas služi da kažemo da je Kosovo i Metohija sastavni deo Republike Srbije, jeste bio razlog zbog čega smo mi aktivno učestvovali u donošenju i izglasavanju ovog ovakvog Ustava. Ali, kolega Martinović dobro zna koji sve segmenti nisu ušli u ovaj Ustav o kojima smo mi razgovarali i koji su trebali da budu sastavni deo ovog Ustava. I ta noćna mora, pod navodnicima noćna mora, je zaista uradio neke stvari koje su bile suprotne onom što smo se mi dogovarali, ali mislim da ćemo o tome imati priliku na šire da razgovaramo, kada te izmene Ustava koje planirate dođu na dnevni red. Ovo samo da se zna, da ne ispadne da smo mi neznalice kada kažemo da je Zaštitnik građana jedna od funkcija tih tzv. nezavisnih, koja nema, u suštini, nikakvog značaja. To jeste činjenica. A to što je predviđeno Ustavom, hajde onda da se dogovorimo da Zaštitniku građana zakonom damo mnogo šira ovlašćenja, da zaista to što radi može i da realizuje i da, ne samo da da intervju novinama, nego da zaista može i da uradi nešto kad taj inspektor ne izađe na teren ni po njegovom nalogu. Složićete se vi koji ste njegovi saradnici da je to ozbiljan problem i da se svodi da vi u dobrom delu radite, možda se ubiste od posla, a efekta nema, zato što to što vi radite faktički nikog ne obavezuje. Ne valja nam zakon.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Borisav Kovačević. Izvolite.
Hvala gospodine potpredsedniče. Hteo bih da kažem jednu po meni značajnu stvar i zbog poslaničke grupe, a i zbog PUPS. Ovde se u Skupštini vrlo često čuje ova teza, pomenuo ju je i gospodin Martinović, o tome da je neko oteo penzionerima penziju. Znate, to ne samo da nije tačno, nego to vređa penzionere. Mi smo jasno i javno rekli, da su se penzioneri svesno odrekli tog dela penzije da bi upravo doprineli iskoraku ove zemlje iz teške situacije u kojoj se našla. Da je to tačno dokaz je to da ćete u političkoj platformi PUPS-a, koja je usvojena na Kongresu partije, naći jednoglasan stav da se prihvata to umanjenje i da se zna zbog čega se to radi i da penzioneri zbog toga osećaju određeni ponos što mogu pomoći svojoj zemlji u teškom trenutku. Dakle, molim vas nemojte više koristiti termin otimanja penzija. Za plate kako god hoćete, ali za penzije nemojte, jer svaki put time vređate penzionere. Hvala lepo.
Pravo na repliku, narodni poslanik Vjerica Radeta.
Ne znam koje penzionere vređamo, ali je veliki broj penzionera koji zaista insistiraju, traže da im se vrati to što im je, sada ću reći, ukradeno, da budem onako vrlo konkretna. Veliki broj penzionera najavljuje da će tražiti zaštitu na sudu u Strazburu. Razumem neke penzionere koji sada traže mesto pod suncem, približavaju se izbori, treba se smestiti na neku listu, ali nije fer, to vređa penzionere, da neko ko se zove Stranka penzionera da na ovaj način razgovara o penzionerima. Te floskule da su penzioneri saglasni sa tim, ma ko je saglasan da mu se oduzima nešto od čega živi? Ko je pitao koga da li saglasan da mu se smanji penzije ili da mu se ne smanji penzija? Pustite to, pričate već godinama to, evo penzioneri su otprilike zahvalni što im je neko zavukao ruku u džep. Nisu, naravno da nisu. Naravno da jesu zadovoljni što penzije dobijaju redovno, ali ono što čuju u medijima to je taj strah, ako bude neko drugi nećete dobijati penzije. E, to je ta zahvalnost penzionera, a ne zato, pa nisu valjda ludi ljudi da kažu – evo, i ovako od penzije jedva živim, pa neka neko drugi uzme da, ne znam ni ja šta, radi sa tim parama. To su priče za malu decu. Mi penzionere ne vređamo, a neka gospodin koji predstavlja partiju penzionera kaže - da li je penzija od 12.000 dinara penzija ili je socijalno davanje? Da li penzioner ili penzioneri mogu da žive sa penzijom od 15.000 dinara i kako preživljava milion penzionera sa penzijom ispod minimuma i ispod potrošačke korpe?
Pravo na repliku, narodni poslanik Borisav Kovačević.
Opet igramo se piljaka, ako neko zna šta to znači, deca kad igraju kamenčićima. Gospođa Radeta je sada koristila nekakve navodne dokaze. Prvo, da ima penzionera koji traže sad povraćaj tih sredstava, ima naravno. Naravno da ima, kao što u svemu što se događa u ovoj zemlji nemate apsolutnu jednoglasnost, nego ima uvek i onih drugih. Druga stvar koju je ovde potencirala kao argument – kako to, zaboga, mogu biti zadovoljni oni penzioneri kojima se zavlači ruka u džep, a imaju samo 15.000 dinara? Upravo zato su penzioneri i partija i prihvatili to, zato što je država vodila računa o tome i zato što nije tim ljudima koji su imali male penzije, dotadašnje, prosečne, nije uzimano ništa. Videlo se da država korektno to radi, a ne otima penzija. U tome je upravo argument da nisu penzije otimane, jer da su otimane uzeto bi bilo i od onih sa 20.000 dinara, a od njih nije uzimano. Zato nemojte da se služimo nekakvim neprihvatljivim navodnim argumentima.
Pravo na repliku, narodni poslanik Vjerica Radeta.
Evo, neka kolega Kovačević, najbolje bi bilo da donese ovde spisak ili da objavimo negde spisak penzionera koji su potpisali saglasnost da im se oduzimaju penzije. Mislim da bi to bilo onako korektno i da konačno završimo sa tom pričom. Vi ste Stranka penzionera i vi sigurno imate tu evidenciju. Tačno, precizno, ali molim vas, vaše ime stavite na početak. Da li ste vi dali saglasnost da vam se oduzme penzija? Nemojte, nije fer prema ljudima, prema nazivu vaše stranke. Ne želimo mi da se sa vama na bilo koji način ovde sukobljavamo, ali ste počeli jednu raspravu koja nije primerena. Neko ko se zove Stranka penzionera kaže da penzije niko nikome nije uzimao, ja rekla otimao, vi kažete uzimao, kako god. Ako vam neko uzme neki dinar, a vi ne date saglasnost na to, kako se to zove molim vas? Kako se to zove, evo naučite me ovako glupu? Nemojte tako. Vodite računa da se i dalje obraćate vašim biračima. Rekla sam vam u prvom obraćanju, ne vama, nego sam rekla, ako 600 hiljada penzionera nije obuhvaćeno smanjenjem penzija, pa zamislite vi koliko su to male penzije, jadne penzije kad niste imali od čega ni da im oduzmete. Jeste li to govorili penzionerima u kampanji? Jeste li na tom ime osvajali glasove? Ja vas sad pozivam kao predstavnik te stranke, kažite penzionerima da li ste vi saglasni da skoro pola miliona penzionera živi sa penzijom koja je manja od socijalne pomoći? Meni recite da to nije tako, ako nije. Vrlo jednostavno.
Pravo na repliku, narodni poslanik, Borisav Kovačević.
Ja ne znam da li sam ja toliko bio nejasan u onome što sam rekao, da gospođa Radeta sada opet pokreće pitanje i temu na koju se ja nisam javio. Dakle, ovde ni u kakvom obliku nisu bili zahvaćeni, oštećeni na bilo koji način penzioneri sa malim penzijama. Naravno da mislimo, gospođo, da su penzije male i naravno da misle svi ovde u sali da je veliki broj penzionera sa malim penzijama. Ali, to nije bilo pitanje zbog koga sam se ja javio. Otvorimo raspravu oko toga i kada bude vreme, o tome sam ja i govorio jednom itd, i kad je nagovešteno povećanje penzija, da će penzije biti povećane za pet i nešto posto, a plate od osam do 15%, da će to još praviti razliku, ali to je drugo pitanje. Nisam se javio oko toga. To, da li smo mi pravili spiskove ko je od penzionera se saglasio, ja ne znam kako vi radite u vašoj partiji, ali mi mislimo da su odluke kongresa partije merodavne u partiji i tu smo imali stav i ja sam to izneo. Prema tome, da li smo mi pravili i da li ćemo praviti spiskove nekakve to ostavite nama, a vi u vašoj partiji radite kako hoćete.
Pravo na repliku, narodni poslanik Vjerica Radeta.
Nisam ja rekla da vi pravite spisak vaših članova, već pošto tvrdite da su penzioneri dobrovoljni prilog davali državi, evo i tako to može da se nazove, samo da vidimo spisak ko je potpisao da je saglasan da mu se oduzme deo penzije one četiri godine koliko su penzije oduzimane. Samo sam to tražila. Očigledno smo mi ipak saglasni, shvatili ste vi i prihvatate da su penzije male, pa vam ja predlažem da podržite stav SRS da najmanja penzija mora biti 37 hiljada dinara, zato što je najniža potrošačka korpa 37 hiljada dinara. Evo, kao stranka koja zastupa penzionere, verujte, ukrašćete nam glasove ako to podržite, ali nama je stalo da zaista penzije budu najniža 37.000 dinara i najniža plata da bude minimalac 37.000 dinara. Očekujemo da ćete vi kao socijalno odgovorna stranka, čini mi se da se to tako kaže, podržati predlog SRS za tako nešto. Nemojte da biste ostavili utisak kod nekih ljudi ovde u sali ili kod nekih koji nisu u sali, nemojte na taj način da vi ponižavate vaše birače, vi. Rekli ste malopre da ja vređam ili ponižavam penzionere. Kako je moguće da ja vređam penzionere ako iznosim stav SRS da najmanja penzija mora da bude 37.000 dinara, jer sa manje od toga ne može da se živi, jer je potrošačka korpa 37.000 dinara? Vi kažete da na taj način vređamo penzionere. Vi vređate penzionere ako tvrdite da su dobrovoljno davali novac i da ste vi protiv toga. Vi možete biti protiv toga da se neko obraća nekom sudu, ovde ili međunarodnom ili gde god, da mu vrati taj novac koji on smatra da mu je ukraden. Zašto bi vam to smetalo? Zato što je formirana još neka penzionerska stranka koja to zastupa. Ne ulazimo mi u te odnose, zaista. Opet ponavljam, nemamo nameru da se sa vama sukobljavamo, samo vas molimo prihvatite naš predlog, zbog svih penzionera koji bi se sigurno, verujte mi, obradovali da se donese odluka da najmanja penzija bude 37.000 dinara.
Pravo na repliku ima narodni poslanik Borisav Kovačević.
Stalno govorim o jednom, a vi o drugom. Nisam rekao i nemojte poturati kao kukavica jaje, nisam rekao da li ste ili niste u pravu, niti se izjašnjavao oko toga da li treba najmanja penzija da bude 37.000 itd. To uopšte nije bila tema ovde. Kad budemo oko toga razgovarali, mi znamo kakav ćemo stav zauzimati. Kažete – vodite računa, slušaju vas penzioneri, hoćete li imati glasove. Vi sabirajte glasove na način kako vi mislite, i penzionerske, a mi vodimo partiju onako kako mislimo da treba i nismo imali do sada nikakva sukobljavanja, ni oko jednog stava, ni sa penzionerima, ni sa članovima partije. Podsetiću da smo mi u ranijem periodu i govorili na tu temu, jer je bio na sednici šlagvort kroz dnevni red za to. I tada smo se, ako se sećate, izjasnili da penzije moraju biti veće i da se moraju približiti i izjednačiti sa potrošačkom korpom. Prema tome, to nije sporno. Ali nemojte da ispadne da vi brinete šta će reći penzioneri o tome, da se vi borite na taj način za njih, a mi ne. Znaju oni vrlo dobro koji su stavovi partije po svim pitanjima, pa i oko potrošačke korpe. Ne bih dalje. Više se neću javljati.
Pravo na repliku narodni poslanik Vjerica Radeta.
Gospodine Kovačeviću, kada uđete u replike, onda ne možete da diktirate sagovorniku šta će da govori. Nisam izašla iz teme koju ste vi ovde otvorili. Dakle, tema je status penzionera, u najširem smislu reči, sami ste to počeli. Dakle, stav SRS je da najniža penzija i minimalna zarada u Srbiji ne smeju biti ispod 37.000 dinara, zato što je najniža potrošačka korpa 37.000 dinara i mi taj stav iznosimo na svakom mestu i ne obraćamo se nikom posebno. Prosto želimo da javnost zna da je to naš stav i kroz raspravu o budžetu smo detaljno objašnjavali odakle je sve moguće uzeti sredstva da bi se za te namene obezbedilo dovoljno sredstava. Žao mi je što vi to ne možete na taj način da govorite, vi kažete – rekli ste na vašem kongresu, znaju vaši članovi itd. Ovde uopšte nije tema ničijeg kongresa, nije tema statusa političkih stranaka itd. Mi smo narodni poslanici. Mi ovde zastupamo stavove, naravno, svoje političke programe, stavove svojih političkih partija, ali vaš problem možda jeste baš u tome što nemate potpunu komociju da govorite o tim stavovima sa vašeg kongresa itd. Tu ne možemo da vam pomognemo. Mi možemo da govorimo i uvek govorimo i poznati smo po tome da mi srpski radikali uvek govorimo ono što su naši jasni, precizni, nepromenjeni i dosledni stavovi i nikada se nismo rukovodili dnevnom politikom, uvek smo iznosili principijelne stavove i nikada nismo pitali koliko to u političkom smislu košta. Hvala.
Hvala, gospođo Radeta. Po Poslovniku, reč ima Veroljub Arsić. Izvolite, kolega Arsiću.
Po Poslovniku, dostojanstvo, zato što se ovde stalno tvrdi da je neko opljačkan. Ne može biti umanjenje penzije pljačka, zato što je donet zakon. Pljačka podrazumeva nezakonito delovanje i protivpravnu radnju. Druga stvar, ponižavaju se narodni poslanici i njihova inteligencija. Prosečna penzija danas u Srbiji je preko 23.000 dinara. Znači, da bismo dostigli magičnu cifru od 37.000 dinara potrebno je negde skoro 14.000 dinara po penzioneru, a takvih je preko milion. Ali da uzmemo najgoru varijantu, da uzmemo povoljniju varijantu, po ideji za koju se zalaže SRS, da ih bude samo milion, to je 14 milijardi svakog meseca, puta 12 meseci, to je 158 ili 168 milijardi, ne mogu napamet da izračunam. Ja bih voleo da vidim da mi neko to izračuna, da ukinemo sve agencije, da ukinemo Ministarstvo odbrane, da ukinemo Ministarstvo unutrašnjih poslova, možemo da obezbedimo sredstva. Druga stvar, po pitanju minimalne potrošačke korpe i minimalne zarade, kažu – 37.000 dinara. Takva treba da bude i penzija, 37.000 dinara za četvoročlano domaćinstvo, a ne za jednog ili dva penzionera, ne za jednog ili dva zaposlena. Znači, da to odmah raščistimo, demagogijom kojom se bave. Šta bi imali kao posledicu? Prvo, država bi morala još više da izdvaja za zaposlene u organima državne uprave, s jedne strane. Hajde da kažem da bi obezbedili sredstva. A šta ćemo sa malim i srednjim preduzećima koja se bore na tržištu da budu konkurentna i da omoguće svojim zaposlenima i veće plate? Bila bi zatvorena. E, takva obećanja – mi smo za ovo programski, ali ne znamo kako ćemo da sprovedemo, osim da upropastimo državu, su jeftini politički poeni i nepoznavanje osnovnih pravila ekonomije.
Hvala, kolega Arsiću. Da li želite da se Narodna skupština izjasni u danu za glasanje? Ne. Reč ima Vjerica Radeta. Izvolite, koleginice.
Poslovnik, član 27, mada je mnogo teško posle ovako ekonomsko-pravnog eksperta bilo šta reći, ali moram. Dakle, ne radi se o nikakvim jeftinim političkim poenima i pričali smo naširoko o tome. Još jednom ću ponoviti, stav SRS je da najniža penzija i minimalna zarada moraju biti 37.000 dinara, zato što je to vrednost najniže potrošačke korpe. To je jedna stvar. Druga stvar, nikada nisam izgovorila da su penzioneri opljačkani, na licu mesta izmišljeno, da bi kolega pravni ekspert objasnio šta znači pljačka, ali sam rekla da su penzije otete. Kolega pravniče Arsiću, ako vam neko nešto uzme, a nema vašu saglasnost za to i nema, je li tako, kolega Martinoviću, pravosnažnu sudsku presudu, on vam je oteo. Hvala.
Hvala, koleginice Radeta. Da li želite da se Narodna skupština izjasni u danu za glasanje? Ne. Kolega Arsiću, izvolite, povreda Poslovnika.
Povreda Poslovnika član 101, nije ovo privatni odnos nego pravno pitanje i u tome je razlika između zakona i obligacionog odnosa između privatnih ugovarača, ali ja nisam pravnik to bi koleginica Radeta trebalo da zna. Međutim, ono što znam jeste da onaj koji prima platu 37.000 dinara, kao što oni kažu da je to minimalna potrošačka korpa, objasnite mi da li može da prima i penziju od 37.000 dinara? Da li zaposleni može da prima istu penziju kao što je primao platu negde na svetu? Evo, negde na svetu mi nađite. Valjda taj ko je zaposlen ima dodatne troškove u vezi odlaska na posao, dolaska s posla, obroka van porodice itd. itd. Zato i imaju zaposleni veće plate nego što bi imali penzije. Druga stvar, znači na 37.000 dinara, da bi imao 37.000 dinara penziju, on mora da uplati doprinose koji su maltene, ako ne i veći nego što je njegova zarada, ko će to da uplaćuje? Otići će vam svi ljudi iz Srbije, otići će naši investitori, domaći za koje se toliko zalažete, pobeći će odavde glavom bez obzira. To je totalno nepoznavanje. Dalje, opet još jednom nepoznavanje, ako neko ceo svoj život uplaćuje na osnovu zarade koja je recimo 50.000 dinara, da li on može da ima istu penziju, a za to se zalažu, njegova penzija bi bila 37.000 dinara otprilike, kao i onaj ko je uplaćivao na 28.000, 29.000 i 30.000 dinara. To je već otimanje. To je već komunistička ideologija. Moramo svi da budemo isti. Ma ne, svi smo isti pred zakonom, ali očekujem ona prava koja nam pripadaju srazmerno našem učešću u tim pravima. Znači ne može da to bude proizvoljno. Još jedna stvar. Nikako mi nije jasno odakle bila napravljena finansijska konstrukcija koja bi bila održiva osim da napravimo istu finansijsku konstrukciju kao 2008. godine kada smo iz kredita zaduživali državu da bi sticali političke poene.
Hvala, kolega Arsiću. Da li želite da se Narodna skupština izjasni u Danu za glasanje? (Ne.) Gospođo Radeta, izvolite.
Arsić vam je malopre predložio da prekinete sednicu Narodne skupštine, a evo ja ću po istom tom članu…
Nema potrebe, ovo je vrlo interesantna rasprava, meni posebno.
On je predložio član 101. Evo, ja ću sada član 101. stav 4. Dakle, jeste interesantna rasprava, ali koliko god se kolega ljutio, nema razloga da skače, nema razloga da viče, političke partije imaju pravo na svoje stavove. Žao mi je što narod od srpskih radikala čuje da vlast ne želi da prihvati predlog SRS, da najniža penzija u Srbiji mora biti 37.000 dinara i da najniža zarada tzv. minimalac mora biti 37.000 dinara, zato što je Zavod za statistiku rekao da najniža potrošačka korpa košta 37.000 dinara. Dakle, može to nekome da se dopada, može da se ne dopada. Mi smo obrazlagali i kako se mogu obezbediti sredstva i nema razloga sad da bi narod čuo da mi šta hoćemo da srušimo državu zato što hoćemo da narod u državi bolje živi. Ne, mi želimo u državi u kojoj ima puno para, mi samo slušamo predstavnike vlasti, u državi u kojoj ima puno para, u državi u kojoj se mnogo ulaže u infrastrukturu, što mi podržavamo, infrastrukturu, što mi podržavamo, u državi u kojoj kažu ovi što presecaju vrpce da ne bi znali nabrojati koliko je došlo investitora. Znači, hrle pare sa svih strana, e mi hoćemo u takvoj državi da naši penzioneri i naši zaposleni imaju najmanju penziju, odnosno najmanju zaradu u iznosu od 37.000 dinara da bi mogli pokriti potrošačku korpu koja je najniža 37.000 dinara. Hvala vam.
Hvala, gospođo Radeta. Veroljub Arsić, povreda Poslovnika.
Član 104. Evo, ovako, 107. dostojanstvo, ne može država, odnosno da se administrativnim merama pokušava napraviti politički uspeh jer smo jednu takvu situaciju imali 2008. godine u vreme Borisa Tadića. Da li želimo da se ponovo vrate 2008, 2009, 2010, 2011. i 2012. godina. Iskreno, ne želim. Još uvek nisam dobio, znači, politički ciljevi su jedno, životna realnost je drugo, nisam dobio odgovor kako i iz kojih sredstava će se finansirati takve penzije i nisam dobio odgovor kako bi zadržali poslodavce bilo oni domaći ili strani, da bez njihove saglasnosti povećamo minimalnu cenu rada bez dogovora sa sindikatima, sa Unijom poslodavaca i tako dalje zato što je to nečiji politički program. To je bilo u vreme SKJ kada su radnički saveti i sindikati vodili državu koja je neprestano štampala novac i na taj način pravila privid blagostanja, a mi i dan danas isplaćujemo te kredite koji su podizani 70-ih i 80-ih godina. Da budemo jasni, takav privredni sistem nije održiv. Mi hoćemo da imamo održiv privredni sistem u kome će zarade i penzije da budu iz realnih izvora rezultat rada realnog sektora i rezultat uslova koji Vlada Republike Srbije ekonomskih, makroekonomskih uslova koje Vlada Republike Srbije postavlja na teritoriji Republike Srbije. To je naš cilj, sve ostalo van toga mi bi ovo, mi bi ono, ali niko ne zna da kaže kako, je za mene čista politička demagogija radi najjeftinijih i najprezemnijih političkih poena.
Hvala, kolega Arsiću. Da li želite da se Narodna skupština izjasni u danu za glasanje? (Ne.) Reč ima Vjerica Radeta. Izvolite.
Član 107. stav 1. Interesantno razmišljanje, administrativne mere mogu na štetu naroda, a administrativne mere u korist naroda ne mogu. A šta je ako nije administrativna mera smanjenje plata i penzija? Šta je? Adminstrativna mera. Šta je nego administrativna mera utvrđivanje minimalca? Kad ministar kaže, prošle godine, odnosno za ovu godinu, preskočili smo magičnu cifru od 27.000, pa odredio da je to 27.022 dinara, sada je preskočio magičnu cifru od 30.000 pa će za narednu godinu biti minimalac 30.022 dinara. Dakle, stav SRS ponoviću još jedanput, i tvrdimo da je to realno i da je to moguće, da najniža zarada u Srbiji treba da bude 37.000 dinara i najniža penzija treba da bude 37.000 dinara. Zaista niko nema razloga da se ljuti kada mi to tvrdimo. Mi tvrdimo da je to moguće i to nije nikakva demagogija, to je nešto što je realno. E, sad, što neko ima nekakve druge planove, neka druga razmišljanja, to je takođe legitimno, mi to ne sporimo. Svako ima pravo. Vi kažete, najniža zarada je 30.000 dinara, mi kažemo to je nivo socijalne zaštite. Najniža zarada mora biti 37.000 dinara. Mora da odgovara najnižoj potrošačkoj korpi. Vi kažete prosečna penzija je oko 22.000 dinara, koliko li reče kolega, mi kažemo oko pola miliona penzionera prima mnogo manje od toga, prima između 10.000 i 15.000 dinara. Tvrdimo da je moguće i da treba najniža penzija u Srbiji da bude 37.000 dinara. Prosto naš stav, tvrdnja i ne znamo zbog čega vam to smeta. Nemojte da se ljutite, lepo razgovaramo. Vi iznosite vaše stavove, mi naše. Ništa sporno, valjda.
Hvala, koleginice Radeta. Da li želite da se Narodna skupština izjasni u danu za glasanje?(Ne.) Sada reč ima narodni poslanik Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ako dozvolite da parlament postoji. Ljudi su rođeni jednaki, imaju osnovna ljudska prava, pravo na život, pravo na slobodu, pravo na sigurnost. Pravo na ravnopravnost je veoma čudna. Evo, mi narodni poslanici nismo ravnopravni, danima, mesecima, mogu i ja da pišem Evropskom parlamentu, mogu i ja da bojkotujem Narodnu skupštinu sa više argumenata, ne može da postoje nekoliko Poslovnika, ne može jedan da bude za moje kolege, drugi za mene, treći za neke druge, ali, o tom po tom. Što se penzionera tiče, svi ljudi imaju pravo na pošten posao, pristojnu zaradu, dostupno školstvo, dostupno zdravstvo, pravo da se školuju, pravo da se leče, ali i pravo na dostojanstvenu starost, ali svi ljudi. Ovde se u glavnom pričalo o onima koji su osigurani. Najviše su se za ta prava zalagali neki u čije vreme su penzije bile u bonovima, i ja to pozdravljam kada neko promeni stav, a svako jutro su organizovali rekreaciju penzionerima, trčanje za mleko, trčanje za ulje, trčanje za šećer, trčanje za cigarete i penzioneri su bili najčešća radna snaga u porodici koja je čekala i zebla, kisla i na suncu bila, u ta nezgodna vremena, zebla pred samoposlugama tamo gde je nečega bilo, a najčešće su te prodavnice, samoposluge bile prepune praznih rafova. Fond za penzije je 2012. godine, bio 500 milijardi, od tih 500 milijardi, 273 milijardi je bilo iz budžeta, dotacija iz budžeta. Znači, manje od polovine je bilo ubrano u PIO Fondu, zahvaljujući privatizaciji, grabizaciji, opuštanju 400 hiljada radnika, lišavanja plata, lišavanja dostojanstva zaposlenih koji su ostali bez posla, koji su tumarali po prigradskim područjima, praznih džepova i praznih stomaka. Zahvaljujući tome je bilo malo para u PIO fondu i država je iz budžeta, pa i kreditima isplaćivala ostalo. Sada vas ja pitam - ako su svi ljudi jednaki, Zaštitnik građana bi trebalo da kaže, kako to onda seljak sa 80 godina koji nije imao penziju, koji sedne na staru mašinu, traktor, pa ne znate da li je stariji traktor ili poljoprivrednik, sedne na benzinsku pumpu i kroz akcize, poreze i doprinose naspe 20 hiljada dinara goriva, od čega tri hiljade dinara ide za penziju, kako je on ravnopravan, kad on nema pravo na penziju, ali pri tome kroz budžet, eto ja sam opisao kroz nabavku dizela, semena, đubriva itd. kroz akcize, poreze i doprinose, učestvuje u plaćanju i dotaciju onih koji imaju pravo i koji su iz fonda, onoliko koliko je bilo dobili penzije, plus ovih 273? On nije dobio ništa, a očigledno da sam dokazao da je uplatio. Nisu baš svi građani, pa čak ni stari jednaki, nažalost, i još uvek nemaju pravo svi na dostojanstvenu starost. Ako kažem da retki poljoprivrednici, koji primaju poljoprivrednu penziju, tu penziju imaju na 11.500 dinara, i opet sedaju na traktor i opet učestvuju u dotaciji penzija, s tim što oni ipak imaju neku penziju. Ali, pitam vas koja je pravda kada je ta penzija manja od socijalne pomoći, koja je 12.000 dinara? Koji je to motiv nekom poljoprivredniku, sa manje zemljišta, koji treba da čeka da u 65 godini ostvari prava na penziju, kada to može da uradi u pedesetoj, tako što će prodati ta 2, 3 hektara zemlje i biti socijalni slučaj? Pre će ostvariti pravo na socijalnu pomoć, nego pravo na penziju. Ja znam i da su dugovi PIO poljoprivrednika, zbog zakona koji su doneli oni nesrećnici, koji bojkotuju Narodnu skupštinu, da su i ti dugovi enormni, jer nisu mogli da budu plaćeni, jer su oni doneli zakon po kome su svi ukućani, na poljoprivrednom porodičnom gazdinstvu, ukoliko nisu bili zaposleni morali da budu obveznici PIO osiguranja. S toga su izrasli dugovi i kamate 160 milijardi, plus stotinak milijardi za zdravstvene socijalne fondove. To im je naplatio dug od 260 milijardi, preko dve milijarde evra i oni sada postaju taoci toga, više ne mogu da ostvare pravo penziju, toliki dug ne mogu da plate. Ukoliko ga plate to ništa ne znači, jer moraju za tekuću godinu opet da izmire itd. To zaštitnici građana treba da izvrše pritisak na organe, da se ta situacija reši i da svi stari ljudi imaju prava na dostojanstvenu starost, a ne samo pojedini. Da krađe penzija nije bilo, dotacija je bila, rekao sam, 500 i neka milijarda, to bolje zna gospodin Arsić, nego ja. Sledeće godine penzijski fond i ove godine i sledeće godine, je 600 i nešto milijardi. Kako je neko ko je za penzionere obezbedio, pre svega kroz rad, kroz razvoj prerađivačke industrije, obezbedio da se zaradi u Fondu PIO, da bude više para i da se isplati fond penzija od 600 i nešto milijardi? Znači, 500 i nešto, 600 i nešto. Kako to nisu lopovi oni koji su isplaćivali samo 500 milijardi u Fondu PIO, isplaćivali odatle, iz Fonda, iz budžeta, kako oni nisu lopovi? Otpustili 400.000 ljudi, uništili industriju i tako dalje, a lopovi su oni koji su podigli industriju i fond penzija podigli na 600 i nešto milijardi sa preko 100 milijardi više? Dokaz za povećano uposlenje je sledeća činjenica - da se sada penzije u 2020. godini, dotiraju sa 157 milijardi manje, ali su 100 milijardi veće, što znači da je proradila industrija, da smo u realnom sektoru zaposlili veliki broj ljudi, a pri tome se smanjio broj zaposlenih u javnom sektoru. To je uspeh ove vlasti. Zaštitnik građana ima pravo i obavezu da se stara da svi penzioneri imaju pravo na odgovarajuće dotacije, a ne da razlika bude od grada do grada, da neko u gradu daje besplatne karte, da u drugom gradu to pravo nemaju, da budu jednaki. Ako se dopunski nešto finansira, nemoj da se finansira samo u Beogradu, ili u Novom Sadu, ili u Inđiji, dajte da ta prava imaju u svi malim opštinama i dajte da neka prava imaju oni koji imaju najmanje penzije. P Povećanjem penzija dobijaćemo sve veću razliku između onih koji imaju 100.000 penziju i onih koji imaju 11.000. Sve će više mala poljoprivredna gazdinstva se lišavati zemljišta da bi se dokopali, pre nego što bi se dokopali penzije, socijalne pomoći, da ne čekaju 65 godina penziju 11.500 dinara, pre će prodati tih nekoliko hektara zemlje, obustaviti proizvodnju, zapustiti to zemljište, pokloniti ga državi ili ne znam kome, da bi se dokopali, recimo, u 50 i nekoj godini socijalne pomoći koji će primati u većem iznosu od 12.000 dinara i pri tome imati razne još povlastice koje pri tome poljoprivredni penzioneri nemaju. Dame i gospodo narodni poslanici, svi ljudi su jednaki. Jednak sam valjda i ja? Svi ljudi imaju prava da budu informisani. Jeste moja partija Narodna seljačka stranka malena. Eto, juče sam imao napad od Đorđa Vukadinovića, koji je govorio da sam nastupio loše. Nije rekao baš da sam nešto izmislio, ali iz konotacije se moglo to zaključiti. Ja sam tvrdio da je bio na listi nacionalnih manjina. Rekao sam da je bio na listi vlaške nacionalne manjine. Ta se lista zove - Nijedan od ponuđenih odgovora. Izbori su bili 6. maja 2012. godine. Kandidat pod rednim brojem 2. je bio Đorđe Vukadinović. Naši građani imaju pravo da znaju sve. Prvi je bio Nikola Tulimirović, drugi Đorđe Vukadinović, to znači lažni Vlah. Građani imaju pravo, vlaške nacionalne manjine, da budu ravnopravni i da im ne ulaze Srbi kao lažni Vlasi, da im uzimaju politička prava koja pripadaju pravim Vlasima i pravim nacionalnim manjinama. Ja sam o tome juče govorio. On je sve najlošije o meni rekao, a ja sam mu nudio da podnesem ostavku ako ovo nije tačno, ali ako je tačno da onaj što učini makar da se izvini. On to nije učinio. Ja sam nadalje tvrdio da je on na svom tviter nalogu na tvrdnju onog Noga, Đoga ili kako se zove, poslanika, da nas treba vešati na Terazijama, on odgovorio – na Terazijama je okupator vešao rodoljube, tako da to ne dolazi u obzir. Znači, treba nas obesiti na nekom drugom mestu. Pravo na život imaju i narodni poslanici i političari, ima pravo i Đorđe Vukadinović, ima pravo i Nogo i Đogo i Boškić. Svi oni imaju pravo na život. U njihovo to pravo ja neću da ulazim, ali šta zaštitnici građana rade po pitanju prava na život, slobodu i pravo na sigurnost? Oni koji pripadaju vladajućim partijama, ja podržavam Vladu Republike Srbije, a u njoj nema ni portira, šta rade po tom pitanju? Recimo, pretnja silovanjem, koja je reakcija bila? Pretnja vešanjem, ne sećam se reakcije. Možda grešim. Pretnja streljanjem, pretnja da će nas juriti ulicama, pretnja da će nas popisivati, pretnja da će nas nabiti na ražanj, pretnja da će nam seći deo po deo, pretnja da će nas puštati Savom i Dunavom, ideja Mile Budaka. Ja pitam Zaštitnika građana na koji način i koliko puta se oglasio povodom ovih pretnji? Da li imamo mi pravo na sigurnost u ovom Domu? Da li imamo pravo na svoju zastavu? Da li imamo pravo na svoju svetinju? Da li imamo pravo da nas na gej paradi ne vređaju tako što nose slike crkvenih velikodostojnika i kažu – bićeš samo moj i tako dalje, da nose ikone Bogorodice u gej-bojama? Da li mi vernici imamo prava da verujemo? Da li se Zaštitnik građana oglasio protiv ovog Nedima Sejdinovića? Tako se zvao. Da li se on oglasio i rekao – ne, vi nemate pravo da pravoslavnim vernicima čestitate velikog patka, umesto Velikog petka i da pokažete žutu patku, da to prikažete? Ja se ne sećam da je Zaštitnik građana to osudio. Onaj bivši je bio političar, ovaj to nije i ja to pozdravljam, ali mora da bude malo oštriji. Mora za te pojave koje vređaju građane i čine ih nejednakim da reaguje. Da ne zaboravim, Đorđetu Vukadinoviću sam rekao da je dobio milione za vreme Borisa Tadića od igara na sreću, da nije kupovao srećke, ali da je pare dobio. Ovde je ugovor. Dobio je 2.400.000 za navodno istraživanje javnog mnjenja, ali unapred je dobio dva miliona, da ispituje javno mnjenje – da li ste zadovoljni svojim životom? Pazite, Lutrija Srbije plaća istraživanje Đorđetu Vukadinoviću, koja glasi: da li ste zadovoljni svojim životom? Znači, ne kupuje srećke, ali dobija 2.400.000. Ja ne znam koliko dobijaju oni koji kupuju srećke? Takođe sam tvrdio da je bio na RTS četiri puta, a da ja nisam bio ni jednom. To je juče i potvrdio. Takođe sam tvrdio da me je izbacio iz jedne emisije, ali sam mislio da me je izbacio… I on i Čanak, ali on je potvrdio da je lično on. Nije hteo da učestvuje u emisiji RTS, u „Upitniku“, ukoliko ja učestvujem. Da li je zabranjeno govoriti istinu? Hoćete li vi stati u moju zaštitu? Ja sve što sam do sada iznosio u Skupštini sam iznosio sa dokazima. Zbog toga sam, ne znam, neotesan, nekulturan, a pri tome sam uvek iznosio istinu. Da li je istina u ovoj zemlji zabranjena? Da li je Đorđe Vukadinović juče hteo da zabrani istinu, a izneo sam sve ovo, s tim što u tom trenutku nisam imao ovu dokumentaciju. Njega danas nema ovde. On se neće izviniti. Nije hteo da se izvini na vešalima. Nije hteo da se izvini ovde zbog naslovne stranice NIN-a, koje smo mi ovde to veče pre nego što je NIN izašao, svi redom osudili, sem njega i Ševarlića. Nije hteo da osudi snajper ispred predsednika Republika. Nije hteo da se makar blago ogradi. Ne, nije hteo. Da li poželeti smrt nekome je ljudsko pravo onog ko to poželi? Moguće je. Sada da vas pitam o sudiji Majiću. Vi štitite građane. Ja mislim da treba da štitite i žrtve i pokojnike. U Gnjilanu je 80 Srba ubijeno, Gnjilanska grupa, 250 mučeno, dva zaštićena svedoka, žene koje su silovane i koje su mučene i jedan Albanac koji je učestvovao u mučenju su bili svedoci toga. Svedočili su u sudu i 11 albanskih terorista je dobila 116 godina zatvora u prvoj toj presudu. Sudija Majić je u apelacionoj presudi to vratio na ponovno odlučivanje. Sud je ponovo, na osnovu dokaza zaštićenih svedoka i materijalnih dokaza, osudio Gnjilansku grupu na 116 godina zatvora. U drugostepenom odlučivanju Apelacioni sud je u drugoj prilici oslobodio 11 albanskih terorista koji su ubili 80 lica nealbanske nacionalnosti, većinom Srba i mučili 250. Da li znate kojim metodom? Metodom laganog uzimanja duše. Da li ti povređeni koji su preživeli i oni mrtvi imaju pravo da Zaštitnik građana kaže – e, ovde je bilo teških povreda ljudskih prava, ovde je sudija Majić propustio priliku da kazni zločin, da zaštiti žrtve, tim pre što je Vrhovni kasacioni sud utvrdio da je ta presuda bila nezakonita, na štetu žrtava, a u korist optuženih. Nije moglo ponovo da se sudi zato što kada zaštita zakonitosti se usvoji, ponavlja se suđenje samo ako su okrivljeni oštećeni, ali ako je oštećena država, onda nikom ništa. Lepo je to odigrano, verovatno pod američkim prilikama. Nadalje, imaju li pravo ne maloletnice, nego deca od 13 godina, da ne budu obljubljena i da sa na njima ne iživljavaju pedofili? Taj isti sudija, a ne znam da li se Zaštitnik građana oglasio, Majić je presudio i oslobodio pedofila i rekao, s obzirom da je pedofil romske nacionalnost, a verovatno i devojčica, da ga oslobađa jer on nije znao da je to zabranjeno. Čekajte, onda svako ko počini krivično delo može da kaže – ja nisam znao da je to zabranjeno i da se pozove na presudu sudije Majića? Na sudijsku praksu, gospodine Martinoviću, može svako da se pozove i kaže – da, sudijska praksa, presuda Majića je primer da pedofili ne moraju da budu kažnjeni ukoliko to nisu znali. Da li su Zaštitnici građana reagovali po tom pitanju? Naravno da nisu. I to su pitanja koja su veoma osetljiva i to je ono čime treba da se bavimo. Ne mogu ljudi da nam budu jednaki, samo prilikom uređenja i posle smrti, jer nažalost, ne samo u ovoj zemlji, ljudi posle rođenja ponovo postaju jednaki tek kad umru. Budu jednaki, budu mrtvaci. Hvala.
Reč ima Grozdana Banac, povreda Poslovnika. Izvolite [[Vjerica Radeta: Ja sam se javila za repliku.]] U redu, ali imamo povredu Poslovnika, koleginica Banac ima prednost. Izvolite.
Član 106. Ja sam htela samo da istaknem, pre svega, da ova partija zaista brine o penzionerima i da smo mi i neke amandmane ovde zamolili da se usvoje, koji nisu usvojeni, ali očekujemo da ćemo u srazmeri sa mogućnostima države, moći to da se uradi, pre svega, po zakonu postoji usklađivanje penzija. Da ne pričam o obligacionim odnosima koji su Sveto pismo u pravu, to zna i koleginica i svi pravnici koji imaju iskustva u životu. Mi smo predlagali bezbroj puta i sa predsednicom Vlade, ovde dok su bili prisutni, ja sam zamolila, da je naš predsednik Milan Krkobabić, zamolio da se sazovu svi relevantni činioci, između ostalog i Zaštitnik građana. Znači, svi predstavnici partija, parlamentarnih, svi da prisustvuju, da se daju svoji predlozi. Kako pomoći penzionerima koji konačno primaju tačno i na vreme, što je jako bitno, da li je crkavica ili nije, ali stiže na vreme? Molim vas, svi penzioneri da li su oštećeni ili nisu, oni su izdvajali od 32% do 35% doprinosa. Znači, penzije se moraju usklađivati, ne može se meriti neko ko je otišao u penziju pre 15 godina, koji je otišao danas. Mi smo zamolili i amandmanima smo to predložili. Mi iskreno se nadamo da će se iznaći mogućnosti, postoje mogućnosti da se zaista penzionerima koji nisu socijalna populacija, oni su ekonomska populacija, oni su ovu državu gradili, izgradili i dan-danas imaju, zaista kao patriote se odnose prema ovoj državi. Izmiruju svoje obaveze bez obzira kolika je njihova penzija, da li je jedan penzioner, dvoje, troje, gde i nema toliko. Ovoj populaciji zaista treba pomoći. Vrlo je bitno da ta penzija stiže na vreme, sada je potrebno iznaći zaista svih mogućih mogućnosti, koliko država bude mogla, da se pomogne penzionerima, ne da im se pomogne u smislu davanja, penzioneri su zaradili svoje penzije i dan-danas koji rade oni zarađuju svoj deo. Prema tome, ja hoću samo da zamolim da se držimo dnevnog reda, kao što je u članu 106. Ja najlepše molim, gospodine predsedavajući, da mi pričamo o onome što je na dnevnom redu. O penzionerima ćemo se mi izjašnjavati dalje i na zakonski način tražiti kako da se reguliše njihovo pravo i njihov status. Hvala vam.
Hvala, gospođo Banac. Da li želite da se Narodna skupština izjasni u danu za glasanje o povredi Poslovnika? (Grozdana Banac: Ne.) Ne. Hvala. Reč ima Vjerica Radeta, pravo na repliku. Izvolite.
Hvala. Čudni vetrovi duvaju pred ove predstojeće izbore. Neki se odriču zaštite interesa penzionera, neki se odriču zaštite interesa poljoprivrednika. Vrlo interesantne rasprave imamo, ne samo dana, inače ovih dana. Nešto što me je onako prilično zabrinulo, volela bih da čujem da li je u celoj Srbiji takvo stanje da se poljoprivrednici odriču svog zemljišta da bi postali socijalni slučajevi. Ne znam da li je to, evo, gospodine Miletiću, da li je to stanje i u najlepšoj opštini u Srbiji ili generalno? Prosto bi smo voleli da čujemo i taj deo. Nešto nikako ne možemo da razumemo. Zašto predstavnici vlasti nikako ne mogu da oproste Aleksandru Vučiću najbolji deo njegove političke prošlosti, kada je bio najmlađi ministar u najboljoj Vladi Republike Srbije? Zašto mu to stalno prebacuju? Zašto im sad nije dobro što je ta Vlada, u to vreme, bonovima za plaćanje struje nadoknađivala razlike u penzijama? Malo malo pa neko se nađe, bilo da je predstavnik Vlade, bilo da je predstavnik vladajuće većine u Skupštini, stalno primedba. Ljudi, to je najbolji deo političke karijere Aleksandra Vučića. Bio je najmlađi ministar informisanja u patriotskoj, najpatriotskijoj Vladi Republike Srbije. Nemojte stalno to da mu prebacujete, nije lepo.
Hvala, gospođo Radeta. Povreda Poslovnika, Rističević.
Član 103. stav 7. i 8. Prvo, ja se nisam odrekao prava poljoprivrednika. Naprotiv, govorio sam da sadašnje stanje gde je bolje biti socijalni slučaj nego seljak je za mene neodrživo i zalagao sam se da oni dobiju veća prava, da se regulišu dugovi prema PIO koji su nastali zahvaljujući tome što je donet nerazuman zakon da svi ukućani u to vreme su morali, koji nisu zaposleni, da budu osigurani PIO i to ta poljoprivredna gazdinstva jednostavno nisu mogla da izdrže. Drugo, objašnjavao sam kako oni sipajući dizel u stare mašine subvencionišu prava onih koji imaju penzije, čak i seljaci koji nemaju nikakvu penziju. Govorio sam o tome da su oni u zapostavljenom položaju i da Zaštitnik građana treba da pritisne organe vlasti da se prava dostojanstvena starost obezbedi svim starim osobama, uključujući i poljoprivrednike. Što se tiče ovih drugih stvari, niti sam govorio da je to dobro ili loše, govorio sam samo da su nekada penzije isplaćivane u bonovima, ali da su to bila neka teška vremena, i to sam rekao, da li je tako gospodine Martinoviću, kao što ta teška vremena Petar Handke najbolje opisuje, to zna gospodin Krlić, ukoliko on uopšte sme da se javi za reč i ukoliko mu se to dopusti. Dakle, eto, pomenuo sam ga, ima pravo na povredu Poslovnika. Dakle, to su bila veoma teška vremena i to je na taj način tako, a nikome nije palo na pamet da onda kaže - e znate, pokradeni su penzioneri itd. Rekao sam i da je fond penzija 2012. godine bio 500 milijardi, a da je sada preko 600 milijardi. Kako su lopovi koji su zatekli 500 milijardi, a sada u ukupni fond penzija dele 600 milijardi, kako su oni lopovi? Nisu još obezbedili prerađivačku industriju, uposlili ljude i penzije se zarađuju iz proizvodnje, isplaćuju u većem iznosu nego što je to bilo 2012. godine. O tome sam govorio i ne tražim da se glasa. Hvala.
Hvala. Pravo na repliku ima Milija Miletić. Izvolite.
Gospodine predsedavajući, mislim, koleginica Vjerica, a i kolega Marijan iz mog poslaničkog kluba pomenuo je puno stvari o kojima sam ja govorio ranije. Inače, što se tiče te opštine odakle ja dolazim, najlepše opštine u Srbiji, Svrljig, koja se nalazi pored najlepšeg grada u Srbiji, to je Niš, tamo je verujte mi veoma teška situacija. Veliki broj naših poljoprivrednih proizvođača koriste male poljoprivredne penzije. S druge strane, o tome što je govorio gospodin Rističević, to je ono što jeste fakat stanje. Neki poljoprivredni proizvođač koji ima 50 ari zemlje, 60, 70 ari, on nema pravo da koristi sutra socijalnu pomoć, da koristi one određene stvari koje koriste ljudi koji žive u gradu, koji imaju 50 ari plac, koji imaju vilu, a prijavljeni dobijaju sredstva i koriste socijalnu pomoć [[Marijan Rističević: Kako si dao repliku na povredu Poslovnika?]] Mislim, na taj način…
Izvinite, kolega Miletiću. Gospodine Rističeviću, nemojte da mi dobacujete, molim vas. (Marijan Rističević: Ne, ja hoću da dobacujem. Kako si dao repliku na povredu Poslovnika?) Nemojte da dobacujete, moraću da primenim Poslovnik. Izvolite, nastavite.
Hvala. Još jednom ću ponoviti, uvažena koleginica Vjerica je pomenula i mene i moju opštinu, odnosno opštinu iz koje ja dolazim, zato što je to jedna od najnerazvijenijih opština u Srbiji, zato što je to opština koja ima najveći broj starih ljudi, zato što je u opštini velika potreba da se obezbede veće finansije od strane države da se toj opštini obezbede veće mogućnosti. Ova stvar koju je govorio gospodin i moj kolega Rističević, problem naših ljudi, poljoprivrednih proizvođača koji imaju zemlju 50, 60, 70 ari, oni nemaju pravo na socijalnu pomoć. Oni sutra ne mogu da koriste socijalnu pomoć kao ljudi u gradu koji imaju plac 50 ari, imaju vilu, a oni koriste socijalnu pomoć. Zbog toga, ja sam siguran, da naši poljoprivredni proizvođači, to su pravi domaćini, oni neće da se odreknu ni pedlja svoje zemlje da bi sutra koristili pomoć, iako je njima je veća potreba da se pomogne, nego što je to nekim ljudima koji žive u gradu, koji imaju sve one benefite gradske, da imaju vodu, kanalizaciju, da imaju školu, obdanište, da imaju trgovinsku radnju, ambulantu i sve ostalo. Uvažena koleginice Vjerice, mislim da je potrebno da se veća podrška obezbedi takvim opštinama, nerazvijenim, da se obezbedi veća podrška našim poljoprivrednim proizvođačima i u selima i u većim opštinama na isti način, ali vama više treba da bude.
Hvala, kolega Miletiću. Javio se i Mirko Krlić. Po kom osnovu kolega Krliću? [[Mirko Krlić: Pomenut sam, replika.]] Izvolite.
Hvala, gospodine predsedavajući. Ovo je dobra prilika i zahvalan sam što sam pomenut i što imam priliku da nešto kažem o najvećoj književnoj figuri današnjice, o možda najvećem umetniku, koji diše vazduh zajedno sa nama, o Peteru Handkeu, koji je dobio Nobelovu nagradu kao najveće priznanje, davno zasluženu, a onda ovih dana trpi iz određenih centara moći, iz određenih centara kvazi kulturne elite, najžešće napade, ali ne na svoje delo, jer delo nisu ni pročitali, već zbog toga što se usudio da u svojim stavovima stane na stranu srpskog naroda i Srbije uopšte. Nije napadnut Peter Handke, napadnuta je Srbija, napadnuti su Srbi. Zato bih zamolio sve narodne poslanike da iskoriste priliku da u današnjoj diskusiji, bar u jednoj rečenici, kao predstavnici naroda, kao najveće predstavničko telo, kažu svoj stav, izraze svoj stav o velikom Peteru Handkeu. Peter Handke će sve nas nadživeti, i on i njegovo delo, ali ako danas zaćutimo, možda će nas kad tad peći savest što nismo učestvovali u odbrani velikog Petera Handkea, kao što u Francuskoj danas peče savest one koji nisu učestvovali u odbrani Emila Zole, kada je branio pravo Drajfusa na pravdu i istinu. Ugrožena je pravda, ugrožena je istina, ugrožena je Srbija. Svaka čast i svaki poklon pred velikim Handekom, a na nama je odgovornost da učestvujemo u njegovoj odbrani. Hvala vam.
Hvala, gospodine Krliću. Reč ima Vjerica Radeta. Izvolite, koleginice Radeta.
Dobro, raščistili smo ono što nije bilo u onom prvom delu rasprave jasno, kada su u pitanju poljoprivrednici, a i poljoprivredni penzioneri. Mislim da je gospodin Miletić objasnio delom ono što mi iz SRS već dugo govorimo. Zaista je nedopustivo sad da iz svih penzionera izdvajamo poljoprivredne penzionere i jeste nedopustivo, bez obzira šta se dešavalo u nekom međuvremenu, da seljak ide u penziju, naravno, sa 65 godina života i kada je izrađen, kako se to kaže u narodu, i šta on da radi sa penzijom od nekoliko hiljada dinara? Pre neki dan mi kaže u jednom selu, u Hrtkovcima konkretno, žena penzioner kaže, 4.000 dinara prima penziju, jer valjda 6.000 joj uzimaju zato što nije platila te doprinose, zato što je to nekada bila obaveza itd. Mi smo ovde pokretali, Nataša Jovanović, naša koleginica, mesecima traži od ministra finansija da se taj problem reši i čak ima obećanje, gospodine Miletiću, od gospodina Malog da će taj problem biti rešen, da će zaista deo doprinosa koje je moguće da država oprosti, da će se to i desiti. Sve neće moći, tako je objašnjavao, ali jedan deo hoće. I mi sad zaista očekujemo i kraj je kalendarske godine, da se taj problem reši, jer zaista je neverovatno da ljudi seljaci koji imaju 65, 70 godina, da mogu da žive od penzije od nekoliko hiljada dinara. Znate, pogrešan je stav kad se kaže da seljaci imaju šta da jedu. Imaju šta da jedu, ali seljaci, osim toga što proizvedu za hranu, moraju da plate i struju i grejanje i vodu i lekove i pirinač i ulje i mnogo toga što ne proizvode. Nije samo ono što oni proizvedu dovoljno za njihov život. Zaista, i o seljaku mora, kolega Miletiću, u pravu ste, mora država mnogo više da povede računa.
Hvala. Milija Miletić ima pravo na repliku. Izvolite.
Zahvaljujem. Ja stvarno mislim da ono što govorim, a to je i tema današnjeg zasedanja, konkretno izbor zamenice Ombudsmana. Vrlo je bitno ovo što govorimo sad, vrlo je bitno i koleginica Vjerica Radeta to što govori, zato što probleme koje imaju naši poljoprivredni proizvođači, ljudi koji žive u nerazvijenim područjima sa otežanim uslovima života, kao što je opština Svrljig, Bela Palanka, Gadžin Han, Merošina, Babušnica i veliki broj takvih opština na jugoistoku Srbije. Tim ljudima moramo naći načina, onim ljudima koji su započeli da uplaćuju poljoprivrednu penziju, poljoprivredno osiguranje. Desilo se ono što se desilo, kada su oni prethodni, do 2012. godine, uveli, promenili određene zakone, gde se od jednog poreskog obveznika koji je uplaćivao poljoprivrednu penziju taj dug rasporedio na sve njih. Tako da su od 1. januara 2009. godine svi oni poreski, koji su bili u gazdinstvu tog poljoprivrednog osiguranika, imali obavezu i njih je počela da zadužuje poreska uprava, tako da su sada katastrofalni dugovi. Taj čovek sada, poljoprivrednik, nema pravo za subvencije koje daje država. Šta sutra ako dođu, ne daj Bože, neki drugi koji će sutra tim ljudima sa ovim izvršiocima doći i uzeti im i kuće i imanja, a sve to zbog toga što je neka vlast do 2012. godine uradila nešto što je neprimereno, donela zakon kojim obavezuje sve članove gazdinstva da moraju da plaćaju poljoprivrednu penziju i poljoprivredno osiguranje, zdravstveno, socijalno osiguranje preko poljoprivrede, a s druge strane, da to njima niko nije rekao? To je sada katastrofalna situacija. Očekujem da će naš nadležni ministar iznaći mogućnost, zajedno sa Vladom, da se taj problem reši za dobrobit svih ljudi, da se te kamate, da se ti dugovi otpišu i da se od nove godine krene sa redovnim uplaćivanjem i da ti ljudi mogu normalno da žive. Inače, još jednom, veliki problem jeste naših poljoprivrednika i ljudi koji žive na selu, da sa svojih 60, 70 ari zemlje, kojih se on nikada ne bi odrekao u korist države da bi sutra koristio socijalnu pomoć, tim ljudima moramo naći načina, pošto su penzije male, kroz određene benefite, koje treba Ministarstvo poljoprivrede, Ministarstvo rada da obezbedi u takvim područjima, sa većim uticajem, i lokalne samouprave, da lokalna samouprava može da obezbedi i ambulantu i doktora i veterinarsku službu i sve ono što je potrebno za selo.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Sandra Božić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predstavnici institucije Zaštitnika građana, poštovani građani Srbije, danas smo imali jednu vrlo jezgrovitu i sadržajnu raspravu, što govori samo u prilog tome da institucija Zaštitnika građana zaista ima široke nadležnosti i da se dosta toga tiče i odnosi na rad Zaštitnika građana, ali bih svakako htela da današnju temu, a to je izbor za zamenika Zaštitnika građana, vratimo na dnevni red i da porazgovaramo o onome što danas svakako jeste tema ove diskusije, a svakako ne zanemarujući činjenicu da sve ovo što je u prethodnim raspravama i diskusiji spomenuto, daleko od toga da nije bitno i da nije važno. Uvek moramo i imamo obavezu da razgovaramo o položaju penzionera i da uvek razmatramo koje su to mogućnosti i kako i na koji način možemo da unapredimo njihov položaj, ali isto tako, da budemo svesni da postoje i ostale kategorije stanovništva koje zaslužuju našu pažnju i zaslužuju da o tome danas diskutujemo, između ostalog, i to spada u nadležnost Zaštitnika građana, a koliko, ja se nadam, vrlo uskoro, i u nadležnost zamenika Zaštitnika građana. Dakle, narodnim poslanicima su predočene biografije kandidata za zamenike Zaštitnika građana na predlog samog Zaštitnika, gde možete videti da se radi o osobama koje su i više nego kompetentne i relevantne za vršenje funkcije zamenika Zaštitnika. Svako od njih ponaosob ima određene kvalifikacije neophodne za uže bavljenje poslovima koje će Zaštitnik u okviru svoje nadležnosti svakako preneti na svoje zamenike. Pre nego što obrazložim svoju diskusiju, kao ovlašćeni predstavnik SNS, dozvolite mi da zarad javnosti ukažem na to koje su to nadležnosti Zaštitnika građana i njegov delokrug rada koji je svakako definisan zakonom. Zaštitnik građana je nezavisan organ koji štiti prava građana, kontroliše rad organa državne uprave, organa nadležnog za pravnu zaštitu imovinskog prava interesa Republike Srbije, kao i drugih organa i organizacija, preduzeća i ustanova kojima su poverena javna ovlašćenja. Zaštitnik građana je nezavisan u svom radu i samostalan i to je delokrug rada koji je utvrđen zakonom. Nedavno smo imali priliku da u ovom parlamentu i razmotrimo i slušamo Izveštaj Zaštitnika građana za 2018. godinu i tom prilikom smo, nakon mnogo vremena, utvrdili da je institucija Zaštitnika građana povratila svoju kredibilnost, kao i to da se poverenje građana vratilo ovoj instituciji, što je, po mom mišljenju, daleko bitnije. S obzirom da je rad Zaštitnika građana prilično vidljiv i, zaista smo mogli da procenimo to i u ovoj prethodnoj raspravi, prilično i obiman jer pored redovne metodologije rada, to smo imali prilike da čujemo i da slušamo a i da vidimo putem sredstava javnog informisanja, Zaštitnik građana je formirao tzv. otvorena vrata kojim zapravo ostvaruje direktnu komunikaciju sa građanima i sa njihovim problemima. Ta kancelarija se nalazi u Beogradu, a što se tiče ostalih gradova u unutrašnjosti Srbije, za to su određeni dani Ombudsmana kada se građani iz unutrašnjosti i na isti način, naravno, se prema njima odnosi kao i prema građanima koji žive u prestonici. Pored Odeljenja za hitne intervencije koje ste oformili i svih drugih obaveza koje, sasvim je logično da na taj način, s obzirom na obim vašeg rada, imate i potrebu da imate zamenike radi boljeg kvaliteta i bržih odgovora zainteresovanim stranama, a sve to, naravno, u skladu sa zakonom i prenesenim ovlašćenjima Zaštitnika građana zamenicima. Prilikom prenošenja ovlašćenja zamenicima moramo biti jasni, jer Zaštitnik građana posebno mora voditi računa o tome da se obezbedi određena specijalnost za obavljanje poslova iz nadležnosti Zaštitnika građana, naročito iz nadležnosti zaštite prava lica lišenih slobode, ravnopravnosti polova, prava deteta, prava pripadnika nacionalnih manjina i prava osoba sa invaliditetom. S obzirom na bogato iskustvo iz bliske prošlosti kada je, ne samo Zaštitnik građana bio politički protagonista, već i njegov zamenik a kasnije i vršilac funkcije Zaštitnika građana Miloš Janković, ostaje vam obaveza, kao Zaštitniku građana i njegovim zamenicima, da imate ovo kao opomenu, jednu grešku iz prošlosti, i da svoju dužnost obavljate u skladu sa zakonom i sa Ustavom, što će Narodna skupština imati prilike i da čuje u vašim sledećim izveštajima koji će biti prezentovani upravo opet u ovom dom Dakle, dužnost zamenika Zaštitnika građana je da brine o delokrugu rada koji mu poveri Zaštitnik građana, dakle, nadležnost koju mu prenese. S obzirom na osetljive grupe o čijim pravima se vodi računa, a to se posebno odnosi na decu i njihova prava za koja smo u Izveštaju za 2018. godinu, ali u aktivnostima samog Zaštitnika građana u 2019. godini, videli smo zaista da se posvećuje jedna ozbiljna pažnja i da se zaista institucija Zaštitnika građana stara o očuvanju i unapređenju položaja deteta. Molimo vas, eto, ja kao neko ko učestvuje u radu Odbora za prava deteta, da sa tom praksom nastavite i dalje, ali sam i ličnog mišljenja da je dečiji Ombudsman nešto što nam je neophodno i što bi trebalo u nekom narednom periodu da bude razmatrano, a znamo svi da jedan od onih koji jeste bio protiv izglasavanja u ovom domu institucija zaštitnika deteta upravo jeste bio bivši Zaštitnik građana Saša Janković, pa se ja pitam - iz kog razloga su to dečija prava ostala zanemarena u vreme kada je funkciju Zaštitnika građana obavljao Saša Janković i iz kog razloga je za njega bila devastirana ta priča da se uopšte govori o tome da li je ili nije potreban zaštitnik prava deteta? Takođe, u ovu osetljivu grupu o kojoj posebno vodite računa i pretpostavljam da će deo svoje nadležnosti sam Zaštitnik građana preneti na svoje zamenike spadaju i osobe sa invaliditetom, a imali smo prilike, koliko 3. decembra ove godine, dakle, pre vrlo kratkog vremena, da na jednom ovakvom okupljanju, kada smo uoči obeležavanja 3. decembra, da napravimo jedan prijem za osobe sa invaliditetom i različita udruženja. Imali smo prilike da i Zaštitnik građana bude tu i da čujemo njegov izveštaj i na koji način se institucija Zaštitnika građana brine o pravima osoba sa invaliditetom. Od zamenika i Zaštitnika se, takođe, očekuje, kao društveno odgovorne institucije da, kroz rad na terenu i na taj način stečenu praksu i direktan uvid, iniciraju određene izmene zakona i dopune koje se odnose na instituciju Zaštitnika građana, kako bismo njihove nadležnosti prilagodili u onom delu u kojem postoji procena da se određene pritužbe građana najviše javljaju, i to je uloga koja je zapravo u simbiozi sa Narodnom skupštinom i sa nama poslanicima. Na taj način gradimo sistem po meri građana i po njihovim potrebama. Dakle, molim Zaštitnika i zamenike da greške koje su činili njihovi prethodnici ne čine na dalje i da ih u potpunosti odbace kao primer loše prakse, kao primer zloupotrebe položaja Zaštitnika građana, jer posao Zaštitnika nije da stvara afere i otima imovinu građana, već da štiti interese istih u skladu sa zakonom, Ustavom i svojim ovlašćenjima. Uloga Zaštitnika je, takođe, da ocenjuje poštovanje zagarantovanih prava građana i ukazuje na njihovo kršenje, a ne da se prestrojava u političke redove i da tu pruža podršku onima koji te slobode krše nasilničkim ponašanjem, mizogenim izjavama, vređanjem novinarke kada im njihova pitanja ne odgovaraju. Za gornje navode, naravno, nema potrebe da vam objašnjavam o kome se tačno radi. Pretpostavljam da je svima jasno da je reč o Sergeju Trifunoviću koji je svakako sadašnji predsednik Pokreta slobodnih građana, a put za ono što jeste ovaj pokret je utro bivši Zaštitnik građana Saša Janković, i to sa pozicije Zaštitnika građanina. Na taj način je zloupotrebio ovu instituciju. Takođe, smatram da je dužnost i obaveza i zamenika i Zaštitnika da, kada se napada besramno i skandalozno predsednik Republike Srbije Aleksandar Vučić i članovi njegove najuže porodice, a posebno deca, kada mu se crtaju mete po telu i upire snajperska puška u grudi, takve naslovne strane osudite, a pojedince koji su predmet i predlog za oružana smaknuća, kakav je bio predsednik pre izvesnog vremena na naslovnim stranama „Danasa“ i NIN-a, razmotrite i to da je predsednik, pre svega, građanin, ali i institucija sa javnim ovlašćenjima i u skladu sa svojim nadležnostima reagujete. Svedoci smo da u prethodnim danima imamo besomučne napade na članove porodice Vučić. Pre svega, tu mislim na brata predsednika Andreja Vučića koji, naravno, isto toliko zaslužuje zaštitu od nekih lažnih optužbi i sramnih napada i crtanja mete koje smo imali prilike u prethodnom periodu da vidimo u pojedinim medijima. Vaš rad se, takođe, odnosi i na rad medija i sigurna sam da ćemo u nekom narednom izveštaju imati priliku, nadam se, da vidimo koja su to vaša razmatranja i kakva su vaša mišljenja u vezi sa svim što se desilo. Svedoci smo, takođe, da niste osudili, mislim da ste imali obavezu i sve ovo o čemu je gospodin Marijan Rističević pre mene govorio, a to su mizogeni napadi na predsednicu parlamenta, zatim imamo pretnje premijerki Ani Brnabić vešanjem, silovanjem. Nigde nisam mogla da pročitam da je Zaštitnik građana zaštitio ovu kategoriju, osetljivu kategoriju stanovništva, a to su, da kažem, po temi ravnopravnosti polova o kojoj izuzetno vodimo računa i žene. Imali smo prilike takođe u prethodnim danima, zaista se dosta toga dešava, da vidimo da se takođe opet porodica predsednika napada od strane nekakvog bivšeg režima koji je optužuje za nekakve lažne afere, iznoseći gomilu skandaloznih laži na račun predsednika i njegove porodice i njegovih najužih saradnika. Imali smo priliku da vidimo da su tražili kojekakve listinge, napadali lažima, napadali konstruisanim aferama, izigravali i pravili kasnije od sebe žrtve kada su videli i shvatili da laži neće proći i kada su zapravo shvatili da je jedini način, a mi iz SNS smatramo da je jedan od načina na koji možemo i moramo da se borimo protiv ovakvih afera i serviranih, moram reći, izvinjavam se na tome, gluposti jesu upravo institucije i na taj način smo odreagovali time što je gradonačelnik Novog Sada, Miloš Vučević, morao da podnese krivičnu prijavu protiv Aleksandra i Andreja Vučića kako bi dokazao da svi ovi navodi opozicije, zapravo pozvao tužilaštvo i pozvao nadležne organe da ispitaju celokupnu tzv. aferu kako bismo na kraju dokazali da su to sve fabrikovane laži. Nadam se da ćemo epilog ove situacije u narednom periodu imati prilike da vidimo, a već vidimo da pojedini koji su optuživali i konstruisali na različitim konferencijama za novinare i koristili tako ovaj dom Narodne skupštine samo kao pozornicu, kao da su to samo daske koje njima život znače, zapravo pobegli i odjednom im apsolutno ništa više nije važno, ni da li postoje određeni listinzi. Prosto su se, čini mi se, uplašili onoga što će na kraju izaći na videlo, a to jeste istina i samo istina i za to se mi zalažemo. Takođe mislim da je Zaštitnik građana imao priliku da reaguje i na dešavanja u prethodnoj nedelji. Imali smo priliku da jedan od onih koji večito imaju potrebu da prave nekakve predstave ispred ovog našeg doma, prošle nedelje smo gledali kako je besramno pokušao nasilni upad u Skupštinu Srbije i to koristeći i skrnaveći tom prilikom obeležja Republike Srbije. Naravno, pričamo o još jednoj loše izrežiranoj predstavi Boška Obradovića. Dakle, iz svega ovoga što sam iznela zadatak institucije Zaštitnika građana i zamenika Zaštitnika građana jeste da štiti prava apsolutno svih građana, pa makar to bili i političari, pa makar to bio i predsednik države i sa tim u vezi nadam se da će barem deo ovoga što sam iznela danas kao preporuku u budućem radu Zaštitnik i njegovi zamenici to u dobroj volji razmotriti, a poslanika grupa SNS će podržati sve predloge za zamenika Zaštitnika građana u danu za glasanje. Zahvaljujem.
Hvala koleginice Božić. Da li se još neko od predsednika ili ovlašćenih predsednika javlja za reč? Reč ima Đorđe Vukadinović. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine predsedavajući. Izvinjavam se zbog ove promuklosti, ali sam hteo da kažem par reči o ovim predlozima, par načelnih stvari i da kažem nešto povodom opet besprizornog napada, odnosno istupa čija sam bio žrtva maločas, ali što nije nikakav izuzetak nego pravilo kada je reč o istupima gospodina Marijana Rističevića. Što se tiče predloga, mislim da treba podržati predloge Zaštitnika građana, jer je važno dopustiti mu da formira svoj tim. Gospodin Pašalić je imao moju uslovnu podršku i kada je bila rasprava o tome, ja sam rekao da je on sposoban, da je on dobar kandidat, pitanje sada za šta i da li je to baš ona osnovna delatnost njegova, ali generalno je on dobar pravnik i moglo bi se tu, kako bih rekao, ako bi sprečio političke uticaje, da je to institucija koja bi mogla da nastavi neku dobru praksu prethodnika, eventualno otkloni neke slabosti kojih je bilo. On se nije previše isticao, odnosno ta institucija se nije previše isticala do sada, ali nije pravila ni neke velike faulove, tako da mislim da ta neka uslovna prelazna ocena za tim Zaštitnika građana stoji i u tom smislu je logično da on zaokruži svoj tim. Ono što je moja načelna primedba na ovaj spisak, ne na ove kandidate, nego na biografije, na samom početku sam govorio jednom prilikom i to se dopalo ili barem nisu tome oponirali neki drugi poslanici ni iz vlasti ni iz opozicije, na kraju krajeva ne bi trebalo da vam smeta jer i vaš predsednik stranke često voli da se hvali svojim prosekom na studijama, zašto onda kandidati kao obavezu, a ne kao fakultativnu stvar, kada dobijemo biografiju vidimo i prosečnu ocenu na osnovnim studijama. To je dakle jako važna stvar, principijelna, načelna. Ovde imamo tri kandidata. Dva su navela svoju prosečnu ocenu studija, a za jednog nije navedeno. Ove ocene za ova dva kandidata su pristojne, solidne, a za trećeg možemo da pretpostavimo. Odmah da se razumemo, nije ocena automatski garant stručnosti, pogotovo u nekim godinama kada se tu i neke druge stvari u biografijama i karijerama dešavaju. Dakle, daleko od toga da je to nešto što vas odmah diskvalifikuje ili kvalifikuje za neku funkciju, ali to treba da bude standard. To treba prosto da bude standard. Ne vidim razlog zašto se to ne traži od svih kandidata, a ako se traži i oni dostave, zašto se to onda ne stavi u predlog biografija? Ovde naglašavam, za kandidate Jelenu Stojanović i Natašu Tanjević ima taj podatak o srednjoj oceni, kao što rekoh, ona je pristojna, a za trećeg kandidata Slobodana Tomića tog podatka nema, barem u onome što je nama ovde dostavljeno. To je jedna stvar koja deluje tehničke, ali mislim da je dobra i važna radi opšteg uspostavljanja standarda od kojih se onda polazi, pa onda dalje gledamo kakve su dalje reference tog kandidata. Što se tiče onoga na šta je reagovao, na šta nije reagovao Zaštitnik građana tu svi imamo različite kriterijume i osećaje. Ne može naravno Zaštitnik građana da udovolji svim našim željama ili procenama. Ne znači uvek da je on u pravu i ne znači da smo uvek mi u pravu, ali ja recimo mislim da je trebao da se oglasi Zaštitnik građana povodom kampanje besomučne i višemesečne, skoro višegodišnje kojom se od strane dela medija pod kontrolom vlasti izlažu pojedinci ne samo iz opozicije, ne samo lideri opozicije nego i svi koji kritički govore ili se usude da nešto kritički kažu prema, odnosno u odnosu na vladajuću stranku, a naročito na šefa vladajuće stranke. Ne ulazeći u političko arbitriranje, postoje neki standardi kada neka polemika i kada kritika prelazi u linč, kada prelazi u progon i onda treba da se reaguje bez obzira ko je. To je moje mišljenje i Zaštitnik građana ima i obavezu, a ne samo pravo da reaguje. Naravno da tzv. javne ličnosti, posebno političari da je za njih prag tu malo viši i oni treba istrpe više, ali ja ne mislim da treba da budu ni šefovi države, ni šefovi stranaka, ni vlasti, ni opozicije, ni poslanici na kraju krajeva vreće za udaranje na račun čiji se može reći svašta, šta kome padne na pamet i voditi višemesečne kampanje. Dakle, politička kampanja da, kritika da, ali ne i progon i linč. Mislim da tu ima osnova za neku vrstu intervencije, ne govorim sada o pojedinačnim situacijama i ove institucije Zaštitnika sa željom da ona nastavi da radi i funkcioniše relativno dobro ili bar zadovoljavajuće moj osećaj subjektivni, ne kažem da sam zalazio u detalje, da u odnosu na neke druge institucije institucija Zaštitnika građana svakako još funkcioniše ili barem još ne spada u red institucija kojoj se može nešto mnogo prigovoriti. Da li su mogli više – mogli su. Verovatno je bilo grešaka i u radu onog prethodnog Zaštitnika, ali ta vrsta dvostrukih aršina gde se sve stavljalo na raboš prethodnom Zaštitniku građana i on demonizovao samo zato što je ušao u jednom trenutku, ali posle mnogo godina obavljanja svoje funkcije, u političku arenu i onda je odjednom postao i ubica i zlikovac i lopov, kao što to biva, i prosto je takođe neumesna i to je nanelo štetu ne samo ličnosti tog čoveka nego, rekao bih, i samoj instituciji. Što se tiče onoga što su neke uvažene kolege u okviru ove rasprave, opet neprimereno i predsedavajući je verovatno trebao da interveniše, ali on kaže da on ima široku praksu i dopušta dijalog, mada to nije nikakav dijalog nego da se diskutuje o svemu i svačemu, što kolege iz vladajuće koalicije masovno onda praktikuju da u okviru bilo koje tačke dnevnog reda govore o bilo čemu, a pre svega opet da kritikuju, i to ne kritikuju, nego pljuju po političkim protivnicima, što prisutnim, što neprisutnim ovde. U tom smislu smo tu imali demonstraciju toga i danas. Dakle, ja sam poslednji koji će uskraćivati ili koji bi uskraćivao pravo bilo kom poslaniku da pokreće različite teme i, naravno, da govori an pasan, ali kada se to sistematski zloupotrebljavaju tačke dnevnog reda da bi se govorilo i odgovaralo, što prisutnim, što neprisutnim ili kolegama ili političkim ličnostima, onda je to zapravo manipulacija i zloupotreba. Ja sam mislio da se neću morati vraćati na ovaj slučaj i ovu polemiku juče koju sam imao sa kolegama iz SNS-a i gospodinom Rističevićem, mislio sam da je neka vrsta upozorenja ili skretanja pažnje, da će biti dovoljna opomena za njih da prestanu sa tom praksom koja možda se čini da donosi neke poene, možda nekom na prvu loptu i na prvo slušanje zvuči kao dobro, kao - ala im ga je rekao, al sam im ga reko, al sam im ga, ne znam šta već, smestio, ali svakako urušava dostojanstvo ovog parlamenta, svakako urušava ozbiljnost debate ovde. Moram priznati da sam, možda sam grešio, možda grešim i sada, veoma često, dugo, ignorisao te prozivke gospodina Rističevića. Čak i površni gledalac ovih sednica zna da je njegov posao, njegov zadatak, da li dobijen, ja verujem dobijen, ili ga je sam sebi nametnuo, ali sam gotovo siguran da ga je dobio, da posle svakog istupa ili svakog ozbiljnijeg istupa, svakog iole ozbiljnijeg ili kritičkijeg narodnog poslanika iz opozicije, ustane i nezavisno od tačke dnevnog reda, nezavisno od teme, počne da govori razne gluposti ili, on bi rekao, činjenice o njemu. Gospodine Martinoviću, gospodine Martinoviću, nemojte biti tako osetljivi. Šta smo mi samo u toku današnjeg dana čuli, gospodine Martinoviću, a kamoli u toku jučerašnjeg dana… (Predsedavajući: Kolega Vukadinoviću, nemojte direktno, slobodno možete meni, pa će Martinović…) Gospodine predsedavajući, vi ste trebali da upozorite gospodina Martinovića, pošto mi dobacuje. Dakle, ja se izvinjavam što se obraćam njemu direktno, ali on se meni obraća i dobacuje. Dakle, ima nešto pomalo lešinarski u tome kada svi skoče na jednog i kada se to dešava sistematski i kada se te stvari prikrivaju pričom o tome da su to činjenice. Ja sam trpeo, jer sam mislio, eto, može i gore. Svedoci smo kako je uvaženi profesor Ševarlić prolazio. Znači, to je osoba, to je individua, to je persona, govorim ne o gospodinu Ševarliću nego o gospodinu Rističeviću, koji je bio zadužen da na svaki istup profesora Ševarlića godinama ovde izlazi sa nekim pričama, klevetama, insinuacijama, sa nekim nazovi papirima koji ništa ne dokazuju, sem toga da je čovek bio, profesor Ševarlić, radio neke projekte u svojoj dugoj karijeri, dobio neka sredstva, ne sebi, za svoj džep, nego da bi obavljao neke poslove, što kao ugledni stručnjak, profesor, svakako ima i pravo, pa i obavezu. To je rađeno profesoru Ševarliću, a da ne pominjem neke druge kolege iz opozicije, ovde sada odsutne pa ih zato ne pominjem, ali koji su imali direktan flaster u liku i delu Marijana Rističevića. Ja sam mislio, pa, kad profesor Ševarlić to trpi, hajde, kao, i ja ću ga istrpeti i ignorisati. To, međutim, nije dobra praksa. Ali, ja razumem i one koji se toga klone i izbegavaju. Jer, ako uđete u polemiku i raspravu sa gospodinom Marijanom Rističevićem, vi ste odmah izgubili. Ne zbog činjenica, njegovih snaga i njegovih argumenata, već zbog toga što raspravljate sa Marijanom Rističevićem. S druge strane, ako pustite, ako ćutite, onda se to slaže i talože te stvari i onda postanu nešto što ljudi smatraju da je istina. U tom smislu, mislim da je dužnost predsedavajućeg da negde, vodeći računa i o tome da se dopusti debata, ali da se ne dopusti šikana, nije bitno da li malobrojnog ili mnogobrojnih opozicionih poslanika ovde. Tri godine, više od tri godine, skoro četiri, tri i po godine, su opozicioni poslanici ovde trpeli šikanu. Perjanica te šikane je bio Marijan Rističević. E, sad, on će reći, kao što je rekao jutros, ja sam bio kod lekara, uzgred budi rečeno, i vidi se i sada da sam bolestan dok ovo govorim, nadam se ne po sadržaju nego po načinu i glasu kojim govorim, dakle, on će reći - pa to su činjenice, narod ima pravo da zna, građani imaju pravo da znaju. Naravno da građani imaju pravo da znaju, ali, to je vrlo relativno, jer neće biti doprinos ni demokratiji, niti javnosti, ako bih ja, na primer, svako svoje izlaganje ovde i, recimo, 20-ak poslanika opozicionih koji su ovde mogli biti ili trebali, počinjao pričom, izjavom Aleksandra Vučića o, recimo, sto za jednoga, da ćemo ako vi ubijete jednog Srbina mi ubiti sto Muslimana i da nezavisno od bilo koje tačke dnevnog reda, nezavisno od bilo koje teme, svako od opozicionih poslanika ustane i počne sa time. Ili sa nekim drugim čuvenim izjavama, poput onog govora u Klini, itd. Ili, da krenemo sa biografijama i detaljima iz biografija koje su javne, dostupne, nisu nikakva vojna tajna, raznih kolega preko puta, o njihovim školskim spremama, o njihovim biznisima, o firmama koje imaju i o raznim drugim stvarima. To može da bude zanimljivo, to može da bude korisno, ali, u određenim uslovima, u određenim okolnostima. Dakle, ovde je pod pričom o tome da treba javnost da zna, znate, ja bih mogao ovde da vadim fotografije i krupne fotografije i gospodina Rističevića iz "Farme", njegovo gostovanje u "Farmi", kako se češe po intimnim delovima i da kažem - javnost ima pravo da zna i da onda tu mašem ovde na konferenciji za štampu sa njegovim fotografijama iz rijaliti šoua… (Predsedavajući: Kolega Vukadinoviću, stvarno, nije na dnevnom redu kolega Rističević.) Kolega, nisam bio ni ja na dnevnom redu pa ste vi dopustili da u okviru priče o Zaštitniku građana… (Predsedavajući: Dobro, ako vas neko pomene jednom ili dva puta. Ovo nije isto, vi govorite 15 minuta o Marijanu Rističeviću.) Ne, ja govorim manje od toga. (Predsedavajući: Nema smisla, razapinjete čoveka ovde.) Ja govorim zato što, prvo, meni nije teško da govorim uopšte. (Predsedavajući: Dajte, molim vas, vratite se na temu. Potpuno je dozvoljeno sve, ali nemojte da razapinjete.) Gospodine predsedavajući, ja uvažavam vaš trud, ali nažalost, vi ste bili predsedavajući, pre ne znam, pola sata ili 40 minuta i niste nijednom upozorili gospodina Rističevića, a ja sam tema gotovo svakog njegovog izlaganja, osim kada ima nekih drugih i hitnijih stvari. I ja tri godine na to ne reagujem. Drugo, ja sam vrlo ozbiljno i rekao bih argumentovano govorio o ovim predlozima koji jesu tačka dnevnog reda. Ne samo gospodin Rističević, i neke druge kolege su ovde govorile o svemu i svačemu što su smatrali bitnim, i o hajkama, prozivkama i o linču navodnom, lidera njihove stranke i šefa države, članove njegove porodice i slično. Dakle, niti mi je prijatno, niti mi je lako fizički da ovo gorim, ali ne mogu, nije zgodno što je to baš sada i što sam u ovakvom stanju, ali prosto negde treba da se kaže zbog toga što se te nagomilane priče stvaraju, akumuliraju efekat. Dakle, moje pravo je podržim ili da budem na bilo kojoj listi. Nisam menjao nacionalno opredeljenje. U dokumentima koje sam podneo tom prilikom stoji moje državljanstvo. Dakle, nisam menjao nacionalnost, niti državljanstvo, niti sam menjao ime kao neke kolege kada su se kandidovale. Kao što predstavnik hrvatske manjinske ili ne znam koje nacionalnosti može da bude na listi bilo koje stranke, tako može i obrnuto. U svakom slučaju nikakvu korist od toga nisam imao, ali sam želeo da skrenem pažnju i u tome sam donekle uspeo, na partokratsku prirodu režimu, na projekat koji se te 2012. godine spremao, a to je bila ta zamena Kurte Murtom, odnosno da tada već potrošenu demokratsku garnituru, neće da je kvalifikujem drugačije, zameni ova nova napredna postava, na sličnim, po meni pogrešnim evroatlantskim postavkama. Bilo kako bilo, dakle, nisam prekršio zakon, niti sam bilo kakvu korist imao. Što se tiče „Lutrije“, meni je posao da istražujem javno mnjenje, kao što je posao nekog drugog da učestvuje u rijaliti programima ili da ore, seje i žanje, i to sam radio više-manje dobro. Ako možemo da napravimo neki okrugli sto ili debatu, ali ne sada ovde, pa da kažem šta je bila namera, između ostalog, kako mene, tako i nekih drugih ljudi i šta još uvek, ali to je sad isuviše daleko otišlo, da se zaustavi ovaj kriminal ili polulegalni kriminal pod firmom ovih kladionica. Ta pošast kladionica, kao što se kad je reč o naoružanju, kao kad je reč o … (ne razume se) naoružanja i trgovini naoružanjem, pa se zalažem za državno vlasništvo tim sektorom, mislim da je i „Lutrija“ nešto iz čega bi trebalo, ako ne proterati privatluk, ali makar ograničiti, po uzoru, opet, ne da izmišljamo toplu vodu, na neke zemlje, čak i iz okruženju i svetu gde je to klađenje postalo pošast i gde su oni ozbiljno intervenisali, u raznim zemljama, kažem, i velikim i malim i bliskim i dalekim, ali to je ozbiljna tema. Dakle, tema je bila, ideja je bila ispitati poverenje u „Državnu lutriju“ i videti kako ljudi žive, to je još jedna karikatura, i videti da li se može i na koji način to povratiti ili će neke zakonske, možda, restrikcije koje bi onda omogućile, ja ne bežim od te reči - monopol ili barem privilegovani položaj državnom preduzeću. To državno preduzeće onda kontrolišite i stavljajte svoje upravne i nadzorne odbore, to mi je potpuno svejedno, kao kad je reč i o industriji naoružanja, a ne ovako da nas upozoravaju, kažnjavaju zbog nekih mutnih poslova, možda stvarnih, možda su i nabeđeni, nekih privatnika za koje tek sad otkrivamo da postoje i koji su radili sa ovom i sa prethodnim vlastima. Dakle, šta je poenta? Moramo imati iste aršine. Polovina razloga zbog kojih poslanici, i to vam otvoreno kažem iz razgovora sa njima, poslanici opozicije nisu ovde, polovina su bili formalne proceduralne prirode, oni amandmani, oni čuveni gde prepišete ceo amandman, pa stavite zapetu samo na kraju ili neku crticu, pa se onda podnesu, pa se o njima raspravlja, a to vreme koristite za napade na predstavnike opozicije. To je jeste neka vrsta šikaniranja, to jeste neka vrsta zloupotrebe. Dakle, te formalne stvari i tretman opozicionih poslanika su bile jedan deo razloga za bojkot, kada smo ušli u njega početkom prošle godine. Ali, polovina ili trećina razloga upravo je bio lik i delo gospodina Marijana Rističevića. Ja lično mislim, ali to, naravno, kolege moraju da kažu, mada neće vam to možda tako javno priznati, da je reč o jednom svojevrsnom manevru. Gospodine Rističević i neki njemu slični, ali on je tu šampion, služi da devalvira ovaj parlament, da otera opoziciju iz njega, što je na kraju uspeo, naravno uz pomoć i nekih drugih stvari, da ogadi, pre svega poslanicima, onda i gledaocima, da gledaju Narodnu skupštinu. Jer, šta je cilj? Vi ste tu pomalo žrtve i kamikaze, jer i mi sami zapravo urušavamo, devalviramo prenos, ozbiljnost ovih rasprava i onda ljudi ne gledaju, onda će neko reći – pa, Skupštinu niko ne gleda, hajde da ugasimo te prenose. Dakle, vladajuća većina je svesno postala talac potrebe da se delom demonizuju, završavam, a delom da se ogadi Skupština i oteraju narodni poslanici iz opozicije. To je uspelo, nažalost, ali od toga Narodna skupština i građani Srbije imaju samo štete. Hvala.
Hvala, kolega Vukadinoviću. Pravo na repliku, Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, kada bih imao pravo na po jednu repliku svaki put kada sam pomenut, mislim da bi trebali da imam 100 replika. Ovako, ja priznajem da sam bio, to je bila jučerašnja optužba, sve do smrti premijera Đinđića. To je gospodin Arsić juče rekao. Priznajem da sam bio učesnik „Farme“ kad nisam imao nikakvu funkciju. Recimo, to su Čanka i neki njegovi radili, Ivan Ivanović itd, nebitno. Možda sam se tamo i počešao na nekom nezgodnom mestu, eto, ja to priznajem. To su moji grehovi. Gospodin koji je govorio pre mene je svojevremeno izjavio da je problem ove Skupštine što ja trebam da orem, kopam, jel tako kolege Orliću, Martinoviću, Atlagiću, da trebam da orem, kopam, sedim ispred prodavnice i pijem pivo, gospodo zaštitnici, a evo kaže, umesto toga ja u Skupštini i to je problem ove države. To je segregacija. To je narušavanje ravnopravnosti. Svako ima pravo da bira i da bude biran. Tada nije dobio opomenu. To je teška povreda ljudskih prava i ravnopravnosti. Juče sam naveo i danas neke činjenice. Nije bilo nikakvog pljuvanja, istina je istina. Znači, ja sam bio u DOS-u, na „Farmi“ sam se verovatno nezgodno počešao, kamera je snimila. Eto, ja to priznajem. Ali, liste nacionalnih manjina služe za zaštitu nacionalne manjine. Da li se slažemo oko toga? Taj prirodni prag je izmišljen, za nacionalne manjine usvojen, ne samo izmišljen, da nacionalne manjine budu zastupljene u parlamentu. Dakle, realno je reći da su na listi nacionalnih manjina nacionalne manjine. Evo vam ovde liste, vlaške nacionalne manjine, ni jedan od ponuđenih odgovora, broj 2 – Đorđe Vukadinović, politički analitičar, vlasnik medija, istraživač javnog mnjenja, novinar, itd, višestruka ličnost. Rekao sam da je dobio milione za vreme Borisa Tadića od igara na sreću, a nije kupovao srećku. Evo, dva miliona i 400 hiljada, evo ugovor. Rekao sam, jel to pljuvanje? To je istina. To je pravo građana da znaju da neko može da dobije na igrama na sreću, a da pri tome ne kupi srećku. Dalje, ja sam rekao da je na tvitu napisao na komentar Srđana Noga, da nas treba obesiti, da ne treba da visimo na Terazijama, jer je okupator vešao tamo rodoljube, da tamo to ne dolazi u obzir. Evo ga njegov tvit. Dakle, šta sam ja tu izmislio? Rekao sam da je bio tri, četiri puta uživo u emisijama RTS u zadnje dve godine. On je to juče priznao. Rekao sam da su mene izbacili iz jedne emisije da on učestvuje. On je rekao juče, svi ste čuli, gospodine Martinoviću, Orliću, rekao da nije hteo da učestvuje ako ja učestvujem. I ne samo u RTS-u, i u televiziji „Prvoj“, ali su tamo bili korektni, pa su izbacili i mene i njega. To sam rekao i to nije pljuvanje, to je istina i zato pitam – po ili jo? Da li je ovo tačno ili nije? Hvala.
Hvala. Pravo na repliku ima dr Aleksandar Martinović, pa onda Đorđe Vukadinović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ja sam već u više navrata rekao da je Đorđe Vukadinović u političkom smislu opštinsko dete. On nije ničiji. Kada ga pitate, jesi li Đilasov? Nisam. Jesi od Vuka Jeremića? Nisam. Jesi od Boška Obradovića? Nisam. Čiji ste vi, gospodine Vukadinoviću? Kome vi pripadate? Sad kažete da niste ni Vlah, nego da ste Srbin, pa onda kažete – ali, ja nisam menjao državljanstvo. Valjda ste toliko pismeni da znate da državljanstvo nije isto što i nacionalna pripadnost. Nismo mi vama rekli da ste vi postali državljanin neke druge zemlje, nego da ste promenili nacionalnost, što jeste uradili. Krajnje je licemerno da se neko ko je navodno Srbin, kandiduje na listi vlaške nacionalne manjine, a kandidovali ste se samo iz jednog razloga, krajnje lukrativnog, da biste ušli u parlament, jer niste mogli da uđete u parlament ni na jedan drugi način, nego na listi neke nacionalne manjine, kao što je rekao gospodin Rističević, zato što za nacionalne manjine ne važi zakonski cenzus, nego prirodni cenzus. Ali, sticajem okolnosti uspeo je u parlament te 2012. godine da uđe samo Nikola Tulimirović, ali ne i vi, iako ste bili drugi na listi vlaške nacionalne manjine. Tačno je da sam čitao ocene Aleksandra Vučića i mogu da ih pročitam ponovo. Čitao sam ih zato što oni, koji nam stalno spočitavaju kako imamo lažne diplome, lažne doktorate, kako smo završili ne znam ni ja kakve fakultete, svoje diplome ne smeju da pokažu. Ja sada pozivam vas, gospodine Vukadinoviću, vi ste jedan uman čovek, vi ste znamenita ličnost na srpskoj političkoj sceni, vi ste znamenita ličnost u srpskom, a bogami i u vlaškom narodu, pokažite vi svoju diplomu, pokažite vi vaše ocene. Neka to uradi Dragan Đilas, neka to uradi Vuk Jeremić. Vuk Jeremić, čijoj stranci pripadate i u čijem poslaničkom klubu sedite, je magistar fizike, i kada su ga novinari pitali kako glasi II Njutnov zakon, čovek nije imao pojma. Ja vas sad pitam, kakav je to magistar fizike? Ovde ste govorili niz neistina o jednom poslaniku, koji se zove Marijan Rističević. Ali, nema veze, kao Vlah ne morate da se razumete u srpski jezik baš previše, ali vidim da se razumete u pare. Da, da, razumete se u pare. Primili ste 2.400.000 dinara, bez javne nabavke, to je vođeno kao javna nabavka male vrednosti. Da, vi, odnosno vaša firma. Vi spominjete, kažete ovi iz SNS se bave nekim biznisom, imaju firme, pa, vi imate firmu, vi ste od „Nove srpske političke misli“ napravili firmu, i na ime toga što imate firmu koja se zove „Nova srpska politička misao“ dobili ste od Državne lutrije Srbije 2.400.000 dinara da ispitate javno mnenje kako žive građani Srbije. Sad postavljam jedno pitanje, u kojoj to državi na svetu, u kojoj to civilizovanoj demokratskoj državi, gospodine Vukadinoviću, Državna lutrija Srbije sprovodi istraživanje na temu da li su građani Srbije ili građani bilo koje druge države zadovoljni svojim životom? Kakve to veze ima sa državnom lutrijom? Kakve to veze ima sa igrama na sreću? Nema apsolutno nikakve.
Hvala, dr Martinoviću. Pravo na repliku ima Đorđe Vukadinović. Izvolite.
Uvažene kolege kao da osete, to postoje neke vrste ljudi, životinja koje umeju da osete slabost protivnika i onda skoče. Zašto mi niste davali ovoliko replika i prozivali me svih ovih meseci kada sam ovde sedeo i uzaludno pokušavao da dobijem reč? Kolega Martinović je govorio ravno četiri minuta, samo vam skrećem pažnju, gospodine predsedavajući. Dakle, hajdemo od ovog poslednjeg. Naravno da svuda ima, i to zna i gospodin Martinović, nego se namerno pravi nevešt, naravno da ozbiljna preduzeća ispituju javno mnjenje, ispituju tržište, naravno da je stanje zadovoljstva i nezadovoljstva standardom svojih građana važno za planiranje kampanje, marketinga preduzeća kakvo je nacionalna lutrija. Naravno da ima smisla. Takođe, ta priča koju je jedan drugi predgovornik rekao, dobio, to je ta priča, to je kao kada bi neko ko prodaje, recimo, posrednik prodaje „mercedes“ ili neka kola, pa kaže – on je dobio 15 ili 20 ili 25, nemam pojma ni kolika je cena tih luksuznih automobila, 25 hiljada ili 50 hiljada evra, dobio je, i to od Borisa Tadića, ili kao što često je govorio Marijan Rističević za prof. Ševarlića. Dakle, nije niko dobio, drugo, niti je dobio taj „mercedes“, postoji jedan mali procenat koji je profit ili zarada. Dakle, to je manipulacija svoje vrste. Kao i ova priča o Vlahu. Dakle, da, lista je nacionalne manjine, ali na njoj mogu da učestvuju, kao što kažem na listama ovih drugih mogu da učestvuju pripadnici nacionalnih manjina, tako može i neko da učestvuje na listi nacionalne manjine. Cilj mi je bio da demaskiram tu zamenu koja se i pokazala, tu pripremu zamene Kurte Murtom, odnosno naprednjačke ove garniture koja je trebalo da zameni već ovu DOS-ovsku, demokratsku, koja je šlajfovala. Nije gospodin Rističević samo rekao ovde da je on podržavao Zorana Đinđića ili Vladu, on je ovde tražio da se zabrane predstavnici opozicije, odnosno opozicionih stranaka tzv. bivšeg režima. On je bio, kao što sada služe, a ja sam objasnio juče čemu i zašto služi, udarna pesnica sada i za prljave poslove i za napade ove na političke protivnike, tome je služio i onom DOS-ovskom režimu. Na taj način je, kažem ima i svedoka ovde, a ima nešto i u medijima zabeleženo, on je bio u rukama gospodina Veselinova i Čanka, ona pudlica, ne mogu da kažem, pitbul, jer bi bilo stvarno neadekvatno poređenje, da pljuje tadašnje socijaliste, tadašnje radikale, zbog njihovih stavova i njihove mračne prošlosti i traži njihovu zabranu, zabranu njihovih stranaka. Znači, najveći je bio i uvek je to tako. Oni koji se prevrnu su uvek najrevnosniji, najveći borci jer moraju da se dokazuju na ovim stranama. Nije problem što se češao i da li se češao u rijalitiju, problem što je uopšte učestvovao u njemu, a nije ni to problem, nego sam ja naveo samo kao ilustraciju taj njegov manir. (Predsedavajući: Hvala.) Izvinite, molim vas. Konačno, gospodin Martinović me je pitao za ocene. Hvala na pitanju, gospodine Martinoviću. Dakle, završio sam sa prosekom 10,00. Sramota me je da kažem, jer je to čak malo veći prosek i od vašeg šefa stranke. Srednja ocena moja je bila 10,00, gospodine Martinoviću. Nisam se nikada time hvalio, a sada ste me pitali.
Hvala, gospodine Vukadinoviću. Pravo na repliku ima Marijan Rističević. Izvolite.
Dame i gospodo, vi ste trebali reagovati kada je u istu ravan stavio ljude i životinje. Niste reagovali, a trebali ste. Ali, evo, ja sam priznao da sam bio DOS, nisam uopšte promenio mišljenje. Poginuo je premijer, ja sam i dalje na tim idejama, nit sam menjao stranku, promenio sam koaliciju, savez itd. On stranku i nema. Nisam promenio nacionalnost, on je menja po potrebi. Malo sam Srbin, malo sam Vlah. Da to pojasnim, to pravo Vlaha da imaju povlašćen položaj, pravo Vlaha, ne lažnih Vlaha, zamislite kada je neko spreman da promeni naciju u jednom periodu samo da se domogne parlamenta. Ja to nisam radio. Ja nisam moralna mizerija. Nisam menjao stav. Ne samo da sam napustio DOS, ja sam napustio parlament. Imao sam ponude da budem na listi DS tada, ja to nisam želeo. Ja sam otišao, gradio industrijsku zonu u Inđiji, najbolja industrijska zona u Inđiji, doveo fabriku "Fast", uopšte se ne stidim. Đinđić me je podržao. Napravio sam industrijsku zonu u Inđiji koja je jedna od najboljih industrijskih zona sada. On nije napravio kućicu, bre, za papagaja. On dođe, vrši istraživanja javnog mnjenja, kaže - Vuk Jeremić ima 30%, on osvojio 5%, šest puta promašio čovek, 600% pogrešio istraživanje javnog mnjenja i on uzima od Lutrije Srbije 2.400.000 dinara da ispita javno mnjenje - da li ste zadovoljni svojim životom? On koji je to radio i pokazao sam mu sve da je na "Tviteru" napisao, on će sutra reći da nije bio na listi Dveri, onog Boška Ljotića žutića, on će reći da nije tačno. On će reći da nije bio dobar sa Koštunicom, da je ćutao kada je bio martovski pogrom, da je ćutao kada je Crna Gora otišla, da je ćutao kada je proglašena nezavisnost, zato što mu se to isplatilo, zato što je Boris Tadić nadoknadio ono što Koštunica nije uradio. Da ne bih prekoračio vreme koliko je on prekoračio, ja se danas više njime neću baviti, ima izreka, kaže - vrediš koliko ti vredi protivnik. A ja neću da ne vredim ništa. Hvala.
Hvala, kolega Rističeviću. Pravo na repliku ima dr Martinović. Izvolite.
Zahvaljujem se, gospodine Marinkoviću. Evo, gospodin Vukadinović je rekao da je on vršio istraživanje mnenja za potrebe Državne lutrije Srbije, a u svrhu izborne kampanje. Koliko znam, Državna lutrija Srbije ne učestvuje na izborima. Da, da, samo vi pokazujte da sam ja lud, ali evo ovde na papiru imam ugovor iz oktobra 2009. godine koji ste potpisali sa Državnom lutrijom Srbije, direktorica Državne lutrije Srbije je bila Tijana Anđelić. Je li Tijana Anđelić, gospodine Vukadinoviću bila kadar DS? Da ne kažem da je bila kadar lično Borisa Tadića. I šta sad mislite, da smo mi ovde svi mala deca, pa ne znamo da su DS i Boris Tadić finansirali vas i vašu firmu koja se zove Istraživačko-informativni centar "Nova srpska politička misao" da sprovedete istraživanje javnog mnenja, i to zamislite za koga, za Državnu lutriju Srbije, sa pitanjem "Da li ste zadovoljni životom u Srbiji"? Šta to ima veze sa osnovnom delatnošću Državne lutrije Srbije? Kakve veze ima Državna lutrija Srbije sa pitanjem kako građani Srbije žive? Državna lutrija se, kao i svaka lutrija, bavi organizovanjem igara na sreću i apsolutno je ne zanima kako žive građani bilo koje države, pa i države Srbije. Ovo je bio način kako da se finansira "Nova srpska politička misao", a da građani Srbije to ne primete i način kako da vi afirmišete politiku DS i Borisa Tadića, a da opet građani Srbije to ne primete. Ali, evo, vidite, mi smo uspeli da dođemo do tog ugovora iz koga se vidi da ste vi 2009. godine na ime navodnog istraživanja javnog mnenja koje ste sproveli za potrebe Državne lutrije Srbije, a u svrhu učestvovanja Državne lutrije Srbije na parlamentarnim izborima, tako ste maločas rekli, dobili 2.400.000 dinara, i to su činjenice. Ono što zamerate Marijanu Rističeviću, ja mislim da je krajnje licemerno. On je čovek rekao da je bio DOS-u, ali ste u DOS-u bili i vi ali to nećete da kažete. Meni možete da kažete sve, ali ja nisam bio u DOS-u. Ja sam se protiv DOS-a borio sve vreme i u SRS i borim se i danas. Ali vi ste izabrani sad u ovom sazivu, niste uspeli 2012. godine kao pripadnik vlaške nacionalne manjine, to vam nije pošlo za rukom, ali ste 2016. godine izabrani na listi DSS, da vas podsetim gospodine Vukadinoviću. To je ona ista DSS, koja je pustila na slobodu Fljoru Brovinu, Aljbina Kurtija. To je ista ona DSS koja je potpisala Sporazum o stabilizaciji i pridruživanju sa EU, a vi kažete da ste protiv EU. To je ista ona DSS za vreme čijeg mandata su sprovedene brojna pljačkaške privatizacije u Srbiji, a vi kažete da ste protiv toga. To je ista ona DSS koja je sa NATO paktom zaključila čitav niz međunarodnih sporazuma kojima se NATO paktu, njihovom osoblju, njihovim vojnicima i oficirima garantuje diplomatski status na celoj teritoriji Republike Srbije, ne samo na Kosovu i Metohiji, a vi ste navodno protiv NATO pakta. To je ista ona DSS koja je ćutala kada se dešavao pogrom nad Srbima na Kosovu i Metohiji, a vi ste navodno veliki zagovornik odbrane Srba na Kosovu i Metohiji. To je ista ona DSS koja je ćutala kada su Šiptari na Kosovu i Metohiji proglasili nezavisnost, pa je vaš finansijer Boris Tadić tog 17. februara 2008. godine, jer nije smeo da se suoči sa građanima Srbije koji su protestvovali protiv toga, izmislio službeno putovanje u Rumuniju, a Vojislav Koštunica, vaš politički šef se zavukao negde u mišiju rupu da ga niko ne vidi. Dakle, vi ste ne pripadnik DOS-a, znači vas treba negde izložiti u političkom muzeju i pokazivati – evo, ovakvi ljudi su nam vodili državu od 2000. do 2012. godine i zato građani Srbije, nemojte da se čudite što nam je država bila razvalina kad ste vi sišli sa vlasti 2012. godine.
Hvala dr Martinoviću. Pravo na repliku ima Neđo Jovanović. Pomenuli ste SPS u negativnom kontekstu. To će sada gospodin Jovanović da proba da odgovori. Izvolite.
Zahvaljujem se predsedavajući. Neću da objašnjavam i odgovaram gospodinu Vukadinoviću jer ne vidim potrebe da odgovaram njemu, ali zbog građana Republike Srbije i zbog ovde pojedinih prisutnih kolega narodnih poslanika moram nešto da kažem, a to je da SPS su mnogi pokušali da otpišu i da brišu, da kažu da ne treba da postoji, da kažu da je to satanska stranka, da kažu, rekao sam mnogi, nisam imenovao bilo koga, da kažu da SPS nije ni trebala da postoji. Zajedno sa nama su vezivali SRS, na sreću građana Republike Srbije i nas socijalista, SPS je sve to prošla i pokušaje linča i pokušaj diskreditacije i pokušaj brisanja sa političke scene, a gde smo mi – ovde gde smo uvek bili, uz narod, državotvorna stranka koja se borila za svoju državu i boriće se za svoju državu. Naravno, ono što građani treba da znaju jeste činjenica koju niko ne može da ospori, a to je da se mi svoje prošlosti nikada nismo stideli niti ćemo se stideti. Nećemo se nikada postideti ni Slobodana Miloševića, jer je to bio period ogromnih iskušenja i izazova, katarze kroz koju je prolazila Srbija, kroz koju su prolazili građani Srbije. Uvek ćemo pred građane stati sa svim svojim manama i sa svojim vrednostima na pravi način i reći ćemo – Socijalistička partija Srbije je ovde zbog građana, jer su nam građani dali legitimitet da nikada ne budemo van parlamenta, da uvek budemo u parlamentu od početka višestranačja u Republike Srbije. Za sve one koji su želeli da nas nigde ne vide, da nestanemo, odgovor je jasan - tu smo i bićemo. Hvala.
Hvala kolega Jovanoviću. Moj predlog je da zatvorimo ovaj krug … (Đorđe Vukadinović: Zašto sad.) Ne, neću dozvoli, mi krećemo ovde da urušavamo dostojanstvo Narodne skupštine. Idemo dalje sa radom. Prešlo se na lične stvari, na lično vređanje i to stvarno nema nikakvog smisla. (Đorđe Vukadinović: Ko je vređao?) Vi lično, evo vi. Vi kao primer, vi koji to spočitavate gospodinu Rističeviću. Sve vreme to radite. (Đorđe Vukadinović: Nisam ni počeo.) Niste ni počeli. Dobro, ako niste počeli, ja sam ovde zbog toga da ne dozvolim da ne nastavite tako i da nastavimo sa radom. Nama je tema dnevnog reda – Izbor zamenika Zaštitnika građana. Molim i vas, molim i kolege iz većine da se vratimo, da radimo u skladu sa ovom temom. Hvala vam. Reč ima Jahja Fehratović.
Zahvaljujem. Poštovani narodni poslanici, tema koja je pred nama – Zaštitnik građana je izuzetno bitna institucija za sve građane ove države i vrlo je važno da i taj Zaštitnik građana ima oko sebe kvalitetan tim koji će mu pomoći da se izbori sa svim onim što znači zaštita prava svakoga pojedinca, svake individue u ovoj državi. Mi kao pripadnici manjinskih naroda vrlo smo svesni značaja ove institucije i potrebe da danas ili ovih dana i ova institucija dobije veći broj ljudi koji će pomoći u zaštiti prava svakoga pojedinca, a posebno ovih zajednica koje su vrlo često diskriminisane, koje vrlo često imaju probleme sa pojedinim delovima aparata i koji vrlo često ne mogu same da se izbore sa onim što su izazove današnjice. U tim izazovima spomenuću, recimo, ono što sam juče govorio na konferenciji za štampu, o tome da se već drugi put spaljuje automobil jedne državne institucije, Doma za lica ometena u razvoju u Tutinu i 2018. godine i evo i danas 2019. godine, a sada već pred kućom u kojoj su njegova deca, majka, žena i da apsolutno od te 2018. godine nismo imali epilog, da nikada nisu raskrinkani, da nikada nisu privedeni i procesuirani oni koji su prvog puta tu situaciju napravili. To je bilo ohrabrenje da i sada i iznova to urade i to je zaista jedna crvena linija koja ne može više da se podnese i koja je vrlo važno i da Zaštitnik građana tretira. Jer, onaj koji je ohrabren nečinjenjem određenih institucija, posebno tužilaštva, posebno istražnih organa, da se procesuiraju i pronađu oni koji su zapalili automobil jednog državnog službenika, jednog direktora jedne institucije, da iznova to uradi, ne sme biti na slobodi. Naravno, ovde govorim o tome da nažalost još uvek imamo pojedine delove države gde zakon nije u dovoljnoj meri implementiran i koji su nekako prepušteni sami sebi. Da ne bude da govorimo samo o problemima Bošnjaka, bošnjačkoj nacionalnoj zajednici, spomenuću i jedan slučaj jedne porodice koja nam se javila iz Subotice, makedonsko-hrvatskog porekla, porodice čiji je sin Dušan Kosovski pre deseta dana u centru Subotice pretuče od strane četiri lica, koji još uvek nisu identifikovana do kraja i proces još uvek nije realiziran. Porodica strahuje, s obzirom da se zna ko je to počinio, da su to uglavnom tatini, babini sinovi, da će uticati i na sam proces. Iako zaista nije dopušteno, iako je ova institucija odgovorna i važna u ovom pogledu zaštite svakog pojedinca, zaštite svakoga pripadnika nacionalne zajednice i bilo bi zaista važno podržati i pomoći ovu porodicu, jer je reč o licu koje je, pri tome i invalid, sa dioptrijom od 24,5% na jednome oku. Zato nam je bitno da ovaj institucija punim kapacitetom radi, da svaki građanin, bio on Hrvat, bio on Makedonac, bio on Bošnjak, Albanac, Mađar, Rom, Srbin oseti da je u ovoj državi svako jednak pred zakonom, da bez obzira da li je onaj koji je počinilac u rodbinskim vezama sa onim koji je na nekoj poziciji ili bio na poziciji mora biti procesuiran i da svako biva i treba biti zaštićen i jednak pred sudskim i drugim organima u ovoj državi. Iz tog razloga ćemo mi poslanici Stranke pravde i pomirenja glasati za ove predloge i tražiti da, takođe, institucija Zaštitnika građana bude prisutnija na terenu i recimo, i time ću ako mi dozvolite završiti, da se bori da budu prava svih podjednako tretirana, a posebno prava onih kategorija koje su ugroženije, pa među njima i đaci, jer smo imali situaciju, nažalost, da su đaci Bošnjačke nacionalnosti, već tri meseca bili nepravedno zbog igre između Bošnjačkog nacionalnog veća i određenih institucija ugrožena njihova prava, da imaju kvalitetnije udžbenike za izvođenje nastave na svom jeziku, posebno za drugi i šesti razred. Zapravo, oni su bili zatočenici onoga što znači zloupotreba i upotreba manjinskih prava od strane onih koji su neodgovorni i od strane onih koji ne vode dovoljno računa o tome da svako mora imati ono što mu po zakonu pripada, pa i đaci koji slušaju nastavu na bosanskom jeziku. Hvala.
Hvala, kolega Fehratoviću. Reč ima prof. dr Miladin Ševarlić. Nije prisutan. Reč ima Đorđe Komlenski, izvolite.
Zahvaljujem predsedavajući, drugarice i drugovi, dame i gospodo, možda se ne bih ni javio za reč i ostavio mom kolegi iz poslaničkog kluba više vremena od grupe, ali ja moram da kažem sledeću stvar. Republika Srbija radi, deluje i postoji u svim svojim oblicima, na celokupnoj teritoriji Republike Srbije, izuzev na privremeno okupiranoj teritoriji KiM, u punom svom kapacitetu. Između ostalog i Zaštitnik građana apsolutno jako dobro funkcioniše, radi i pokriva sve probleme građana Republike Srbije na celoj njenoj teritoriji bez bilo kakve diskriminacije, da li se radi o bilo kojoj nacionalnoj manjini, o bilo kojoj grupi koja se može tretirati kao ugroženom kategorijom, kao i o većinskom srpskom stanovništvu. Prema tome, neprimereno je, nepotrebno pojedinačne slučajeve, koji zna se kako se rešavaju i ispravljaju, prezentovati i pokušavati da se postavi kao nekakvo pravilo ponašanja i odnos Republike Srbije prema nekoj od nacionalnih manjina koje žive na teritoriji Republike Srbije. Podsetiću vas da je Republika Srbija jedina država koja, i nadam se da mi ovo neće biti zamereno, čak i u Ustavu favorizuje prava svih nacionalnih manjina i svih ugroženih kategorija u odnosu na većinski život i to tako treba da bude i to nije sporno. Prema tome, nemojte govornicu parlamenta Republike Srbije koristiti za međusobne, partijske obračune kada su u pitanju statusi nacionalnih manjina u Republici Srbiji. Mislim da je to, najblaže rečeno, krajnje nekorektno, a pogotovo je nekorektno stavljati u nekakav izgled da Zaštitnik građana, u nedovoljnoj meri obavlja svoj posao kada su u pitanju Bošnjaci, kada su u pitanju prava i nekakvi pojedinačni slučajevi sa te teritoriji. Apsolutno nije tačno. Imam saznanja zato što sam pratio te izveštaje, imam informaciju o tome koliki stepen angažovanja Zaštitnik građana je imao i ima kada su u pitanju nacionalne manjine, prema tome, takve kvalifikacije su apsolutno ne primerene. Naravno, ništa nije idealno, sve može uvek da bude još bolje i funkcionalnije od onoga što jeste danas i upravo iz tog razloga, kao što sam i na početku ovog izlaganja rekao, podržaćemo i glasaćemo za predloge koje Zaštitnik građana dostavi ovom Domu, kao svoje zamenike, jer će njemu biti lakše, a i sama služba koja zaslužuje da dobije odgovarajući broj kadra koji ga prati, jer je jako važna za zaštitu prava građana Republike Srbije, još bolje radi i to je ono što je naše pravo, ali i naša obaveza do omogućimo, kao što je obaveza da vodimo računa da zbog unutrašnjih, političkih, međusobnih razmirica koje postoje na lokalu ne dovodimo u pitanje odnos Republike Srbije prema nacionalnim manjinama ni u kom pogledu. Hvala.
Hvala, gospodine Komlenski. Reč ima dr Jahja Fehratović. Pravo na repliku. Izvolite.
Hvala vam. Ako ste dobro slušali, ja sam kazao da je izuzetno važna i bitna institucija Zaštitnik građana i slažem se sa vama da je Zaštitnik građana postupao u više slučajeva, ali je obim problema sa kojim se suočavamo veoma veliki i zato smatramo da je jako važno da ima i ovu podršku u pogledu svojih pomoćnika. Naravno, nije sve idealno. U zakonima u Ustavu jesu prava manjinskih zajednica, manjinskih naroda tretirana i problem jeste implementacija tih zakonskih rešenja na terenu. Evo, ja ću vam konkretno spomenuti jedan najsvežiji slučaj. Skoro je u policijskoj upravi Novom Pazaru bio konkurs za primanje novog broja službenika. Prema pozitivnom zakonskom rešenju trebalo bi to biti proporcionalno broju stanovništva, pa bi trebalo biti - 7 Bošnjaka, tri Srbina, međutim, primeno je tri Bošnjaka, a sedam Srba. Dakle, to nije nešto što se tiče lokalnih razmirica. Drugo, ovo o čemu sam govorio tiče se jedne državne institucije, tiče se institucije koja se zove Dom za lica ometena u razvoju, čiji je direktor već drugi put žrtva terorističkog akta, mogu slobodno da kažem lokalnih mafijaša, koji u martu 2018. godine, spaljuju automobil i istraga o tome još uvek nije razrešena. Pre dva dana pred porodičnom kućom u kojoj se nalaze njegova deca, u kojoj se nalaze njegova supruga i majka, na istovetan način spaljuju mu još jedan automobil. Dakle, ovde nije reč o selektivnom pokušaju i prenošenju bilo čega sa lokala, već o tome da želimo alarmirati javnost, pre svega nadležne organe, da se ovakvi slučajevi do kraja razreše, kao i slučaj koji sam spomenuo iz Subotice. Ovde nije reč o Bošnjaku, već o detetu koji je invalid, koji je iz bračne zajednice Makedonca i Hrvata, i koje je bilo žrtva nasilničkog ponašanja za koji još uvek nije završen proces iz razloga što su verovatno, prema rečima porodice, upleteni u taj slučaj oni koji su, ne govorim ni Srbi, ni Hrvati, ni Mađari, već oni koji su tatini sinovi i zbog toga to nije rešeno. Dakle, još jednom samo da zaključim. Izuzetno nam je važna i bitna ova institucija, kao i sve institucije i ovo kada govorimo upravo želimo da zaštitimo institucije države, jer je u Tutinu napadnut direktor državne institucije, a ne Bošnjak, a ne Srbin, a ne bilo koji, dva puta mu je zapaljen automobil ispred njegovog preduzeća, ispred porodične kuće, to bi, valjda, za sve nas trebao biti crveni alarm. Hvala.
Hvala, kolega Fehratoviću. Pravo na repliku, gospodin Komlenski. Izvolite.
Ja se bojim da moj uvaženi kolega mene nije dobro razumeo u jednom delu diskusije koju sam rekao i to je sada u ovoj replici i potvrdio. Ja bih samo da razjasnimo sludeću stvar. Znači, ono što je za institucionalno rešavanje, zna se kako to funkcioniše. Dovoljno ste u parlamentu i jako dobro znate kako se pojedinačni slučajevi rešavaju kada je u pitanju propust negde u radu. Ja ću prihvatiti da može da postoji, naravno, ništa nije bezgrešno, ali jednu stvar moram da prokomentarišem, a to je sledeće. Sada ste nabrojali da je u policijskoj stanici, ako sam dobro shvatio, u Novom Pazaru primljen određeni broj novih pripadnika policije. Jedan broj su pripadnici bošnjačke nacionalne manjine, drugi su srpske nacionalnosti. Ja sada postavljam samo jedno pitanje - iz kog razloga i da li je dobro posmatrati to kao izdvojenu teritoriju Republike Srbije? Znate, evo u Inđiji, koliko ja znam, broj Bošnjaka koji živi na teritoriji Inđije je gotovo zanemarljiv po nekom procentu, a čini mi se da imaju dva policajca bošnjačke nacionalnosti koji su zaposleni i rade u Inđiji. Da li sada treba to da znači da u Inđiji ne treba da bude zaposlen niko od Bošnjaka? Ja smatram da ne treba. Prema tome, ako ćemo posmatrati Ministarstvo unutrašnjih poslova, to je republički organ. Ne može se posmatrati od policijske stanice do policijske stanice, moramo to pogledati u jedno malo širem kontekstu, pa onda imati jednu odgovarajuću procenu nečega što se dešava. I još nešto, ako se ne varam, Bošnjaka u Beču ima više od 100 hiljada i, evo, ja sam gotovo spreman da se kladim i siguran sam da nema nijednog policajca koji je bošnjačke nacionalnosti tamo zaposlen. Prema tome, ja vas molim da o takvim stvarima kada govorimo imamo izuzetan oprez, jer stojimo iza svake reči koju izgovorimo, koja može biti pogrešno tumačena. Ja mogu da razumem i zaista imam želju i možemo zajednički probati da vidimo šta je taj problem o kojem ste govorili oko Subotice i svega toga, ali tom problemu u ovoj diskusiji, po meni, nije mesto, jer stvara jednu potpuno pogrešnu sliku, a očigledno o suštini da je Srbija država koja izuzetno vodi računa o pravima nacionalnih manjina, jeste da će to biti i da će to još više unapređivati i podizati na viši nivo i u tom kontekstu i treba da radimo i da sarađujemo. Hvala.
Hvala, gospodine Komlenski. Pravo na repliku, narodni poslanik Jahja Fehratovića. Izvolite.
Ja se zahvaljujem kolegi, međutim u sredinama gde nacionalne zajednice čine određene postotak stanovništva, tako je definisano zakonom, proporcionalno u državnim institucijama treba biti zastupljena i ta nacionalna zajednica. To je nešto što je pravo, upravo ono pozitivno pravo o kome ste vi govorili i ja apsolutno taj deo diskusije vaše podržavam. Zato je vrlo važno da poslije svega što se izdešavalo devedesetih godina pa na ovamo, nacionalne zajednice upravo osete i u tome svoju pripadnost i tim institucijama i ovoj državi. Ukoliko na konkursu za tih 10 mesta bude prijavljeno blizu 600 mladih ljudi i ukoliko se primi svega 10 njih i od toga prema ovakvom nacionalnom ključu, onda to revoltira zaista 600 porodica koje neko drugi zloupotrebljava ili pokušava zloupotrebiti u ono što nije dobro. Zato smatramo izuzetno važnim i upravo ovde govoriti o tim pitanjima i upravo kada je na dnevnom redu tačka o Zaštitniku građana, jer je on ta institucija koja se brine ili stara o tome da svi zakoni budu podjednako važeći i da na podjednak način tretiraju sve građane, posebno one koji su pozitivno diskriminisani. Ja nemam zaista ništa da kažem u pogledu zakonskih rešenja, jer su ona stvarno pozitivna. Imamo problema sa implementacijom tih zakonskih rešenja i imamo problema kada određene institucije stave sebe iznad zakona i Ustava, kao što je to bio skoro slučaj sa RTS, njegovim Savetom i tako dalje. To su problemi za koje smo mi upravo došli ovde delegirani od naših građana da rešavamo sa pozicije narodnih poslanika i ovoga plenuma i mislim da je to nešto što je u najboljem interesu i Republike Srbije. Hvala.
Hvala, kolega Fehratoviću. Pravo na repliku, narodni poslanik Đorđe Komlenski. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Ja neću sada ulaziti u dalja objašnjenja, nadam se da će biti dovoljno jasno. Negde početkom ovog mandata, obzirom da sam i u Odboru za državnu upravu, lokalnu samoupravu i pravosuđe, pripadnici jedne nacionalne manjine su stavili primedbu ili pitanje na sednici Odbora zašto u sredini u kojoj oni imaju pretežan broj stanovnika, sudija koji se predlaže nije pripadnik te nacionalne manjine. Kolege iz Visokog saveta sudstva su, naravno, dostavile odgovarajuću dokumentaciju i šta se uspostavilo? Uspostavilo se da je razlika u kvalitetu osoba koje su konkurisale bila toliko velika da je ključ bio neprimenljiv. Kolege su se s tim, naravno, saglasile, jer je bilo jako važno da u toj sredini sudi neko ko svoj posao izuzetno dobro obavlja. Ja ne želim da pravim bilo kakvu aluziju i analizu, samo hoću da kažem da je potrebno napraviti detaljnu analizu zašto se to tako desilo tamo, a to ne svoditi na proste brojeve, jer mi pričamo o ljudima, pričamo o osobama koje treba da sprovode zakon, koji predstavljaju državu. Prema tome, svašta je tu od toga moguće, a ono u šta sam ja apsolutno siguran, obzirom da ovo nije prvi put da se ovakva pitanja postavljaju, siguran sam da bi kancelarija Zaštitnika građana i druge institucije apsolutno reagovale u tom pravcu i upozorile da tu postoje nekakvi problemi. Prema tome, obzirom da toga nema, ja ipak ću u ovom trenutku verovati da se zaista sve što se tamo dešava i po pitanju tog zapošljavanja o kojem konkretno govorite, dešava, naravno, u dobroj veri i nameri da je najvažnije da ti organi besprekorno ili što bolje funkcionišu na terenu, a naše kao nekih ljudi koji se bave politikom i predstavnici smo građana, pogotovo sredine iz kojih dolazimo, jeste da upravo objasnimo da je to mnogo važnije, nego da li se neko zove Pera ili Žika, da li je mršav ili debeo. Važno je da posao koji mu je poveren obavlja isključivo u korist te zajednice. Hvala.
Hvala, kolega Komlenski. Narodni poslanik Jahja Fehratović, pravo na repliku. Izvolite.
Hvala vam, uvaženi predsedavajući. Ovo što ste napravili, neki pokušaj, ali ste se dobro ogradili od toga, od slične komparacije. Ne bi smelo da stoji, jer od 600 prijavljenih, nemoguće je da nema bar sedam onih koji su sposobni da do kraja odgovore takvoj vrsti zadatka, jer bi to bilo zaista poražavajuće. Ja nisam spreman i neću i ne želim u to da poverujem. Međutim, to je jedan od problema. Svakako da se slažem sa vama da je najbitnije da ti organi rade zaista kvalitetno, da rade punim kapacitetom i da im se ne događa da im bude pokraden magacin zaplenjene robe, kao što se to dogodilo sa Policijskom upravom u Novom Pazaru. Ono što je nama važnije od svega ostalog jeste da ova pozitivna zakonska rešenja koja zaista pozitivno tretiraju nacionalne zajednice, budu implementirane do one mere u kojoj je to najviše moguće, jer biti manjina u jednom narodu ili u jednoj državi, na jednom prostoru zaista nije lako. Vrlo bi bilo dobro da uvek oni koji su većina pokušaju ponekad staviti u cipele pripadnika manjinskih naroda, kao što se i mi vrlo često stavljamo u cipele većinskog naroda, jer je vrlo važno da jedni druge do kraja shvatimo, razumemo i na kraju razvijamo zajedništvo, duh tolerancije, suživota, a to zaista je jedino moguće ukoliko se do kraja poštuje ono što su zakonska rešenja, ono što je prepoznao Ustav i ukoliko se teži da i ono što prema mišljenju nacionalnih zajednica nije dobro zakonsko rešenje, popravi i da na taj način svi mi budemo zajednički deo građenja budućnosti ovog prostora i ove države. Hvala.
Hvala, kolega Fehratoviću. Sada reč ima Neđo Jovanović. Izvolite.
Zahvaljujem se, predsedavajući. Uvaženi predstavnici Zaštitnika građana, imajući u vidu da danas razmatramo jednu jako važnu temu, a to je nešto što se vezuje za kadrovsku strukturu Zaštitnika građana, ja ću svoju diskusiju započeti, pre svega, od nečega što je za građane i najvažnije, a to je uloga Zaštitnika građana, kao regulatornog tela sa jedne strane, a sa druge strane, njegovom odnosu prema institucijama sistema u Republici Srbiji. Sve u svemu, to se vezuje za nadležnosti koje su zakonom propisane, kao nadležnost Zaštitnika građana. Ono što su moje uvažene kolege komentarisale u prethodnim diskusijama stoji kao apsolutno tačno. Bilo je mnogo grešaka, bilo je mnogo čega, što apsolutno nema nikakve veze sa Zakonom o Zaštitniku građana, sa regulativnom koja se odnosi na Zaštitnika građana, bilo je previše politikanstva, zloupotreba, uzurpacija tuđih nadležnosti, kako bi se politika nametnula nad nečim na šta ne sme da se nametne, a to je nezavisnost Ombudsmana, odnosno Zaštitnika građana. Kada govorimo o toj nezavisnosti, onda to podrazumeva da građani moraju da prihvate Zaštitnika građana kao apsolutno nezavisnog. Nezavisnog od politike, nezavisnog od finansijskih lobija, nezavisnog od privrednih lobija, nezavisnog od bilo koga, jer je tu nulti stepen tolerancije kada je u pitanju bilo kakav uticaj na rad i sprovođenje nadležnosti Zaštitnika građana. S druge strane, činile su se greške u suprotnom pravcu, a to je da se Zaštitnik građana nametao u odnosu na druge institucije koje su takođe nezavisne. S obzirom da pripadam tom delu, imam punu slobodu i pravo da to kažem kada je u pitanju pravosuđe. A zašto? Pa zbog toga što su pre, navodno, zbog ugrožavanja određenih prava određene aktivnosti Zaštitnika građana bile usmerene direktno tako što se uzurpirala uloga sudova, pa i tužilaštava. Zaštitnik građana nema pravo da meritorno odlučuje, da meritorno ispituje sudske odluke, da na bilo koji način se meša u rad tužilaštva i sudova. To se činilo. Zbog toga kada se vama obraćam, mogu da izrazim izuzetno pozitivan stav. Na sreću toga više nema i to je dobro. Dobro je zbog toga što građani Republike Srbije vraćaju poverenje u instituciju Zaštitnika građana, a sve dok se Zaštitnik građana drži svojih nadležnosti i zakonskih ovlašćenja, građani Srbije će to poverenje sigurno povećavati, jer imaju razloga za to. Ono što želim da vam ukažem, jeste jedna komplementarna aktivnost Zaštitnika građana sa jednim od skupštinskih tela Republike Srbije, odnosno Skupštine Republike Srbije, a to je Komisija za nadzor nad izvršenjem krivičnih sankcija. Zašto komplementarnih? Zbog toga što smo na istom zadatku i u istoj ulozi, da utvrdimo stepen zaštite prava osuđenih lica, a to podrazumeva i uslove boravka u kaznenom-popravnim ustanovama. Zatim, način sprovođenja tzv. „zavodskih i zatvorskih“ aktivnosti prema osuđenim licima, kao i tretman osuđenih lica u celini. I do kakvih smo zaključaka mi kao skupštinsko telo, naravno da će o tome diskutovati moje uvažene kolege, tu je moja koleginica Milanka Vukojičić, tako da ćemo sasvim sigurno imati razloga da prokomentarišemo nešto što istovremeno radi i Komisija, ali i radi Zaštitnik građana. Kao Komisija Skupštine Republike Srbije uspeli smo da ostvarimo uvid u tretman osuđenih lica u nekoliko kazneno-popravnih ustanova. Kazneno-popravne ustanove u Nišu, Sremskoj Mitrovici, CZ u Beogradu, obišli smo maloletnički zatvor u Valjevu, vaspitno-popravnu ustanovu u Kruševcu, a pre našeg mandata i u nekim drugim kazneno-popravnim ustanovama. Do kojih smo zaključaka došli? Došli smo do istih zaključaka koje vi imate, a ti zaključci nedvosmisleno govore da je tretman osuđenih lica sada u odnosu na prethodni period daleko bolji iako uslovi nisu ispunjeni u onoj meri koji su propisani standardima EU i na šta se ukazuje, ali u svakom slučaju su se ti uslovi poboljšali. Kada smo bili u kazneno-popravnoj ustanovi u Nišu, uvideli smo da je rukovodstvo te kazneno-popravne ustanove učinilo mnogo na poboljšanju tretmana osuđenih lica, da je od jednog ruiniranog korpusa objekata, to je sve bilo ruina, ruševina, da su ti ljudi isključivo iz sopstvenih sredstava, bez neke značajnije podrške od bilo koga, pa i iz budžeta, jer se štitio budžet, uspeli revitalizovati ustanove, podići brojne objekte, zadovoljiti uslove boravka u ćelijama, odnosno zatvorskim jedinicama, ostvariti najpovoljnije uslove kada je u pitanju otvoreni i poluotvoreni tretman, pa i onaj zatvoreni tretman osuđenih lica. To je Nišu urađeno za relativno kratko vreme na najbolji mogući način. Oformljena je velika ekonomija, proizvodni pogon je u kome osuđena lica jesu radno angažovana, imaju adekvatan tretman kao radno angažovana lica. Kada smo bili u Sremskoj Mitrovici, imali smo priliku da se uverimo u nešto što građani Republike Srbije treba da znaju, a to je da i pored toga što je nedovoljan broj kapaciteta i pored toga što je veći broj osuđenih lica smešten u odnosu na realne mogućnosti ustanove za smeštaj, da su ti uslovi ipak prihvatljivi. Naravno da moramo težiti da oni budu bolji i biće bolji ako uzmemo kao primer kazneno-popravni zatvor u Pančevu, onda ćemo shvatiti da su to standardi koji se poštuju od strane Republike Srbije, a negde su otprilike približni standardima EU. Sve ovo govorim zbog toga što imamo isto viđenje, isti pristup rešavanju problema. Ono što je ukazao Zaštitnik građana mi imamo potpuno identičan stav. Dakle, sa te strane možemo da istaknemo da je barem u tom segmentu, ne želim o ostalim segmentima zaštite prava građana da govorim, učinjeno mnogo, a da je Zaštitnik građana u tom pravcu dao sve od sebe da prepozna i probleme i da prepozna i one vrednosti, moram ih tako nazvati, koje se vezuju za poboljšanje tretmana osuđenih lica u kazneno-popravnim ustanovama. Zašto sam ovo sve govorio? Zbog toga što očekujem i od vas da ćete nastaviti taj put i zbog toga imate podršku poslaničke grupe SPS i za ovaj predlog poslanička grupa SPS će nesumnjivo glasati. Hvala.
Hvala, kolega Jovanoviću. Sada reč ima narodni poslanik Milija Miletić. Izvolite, gospodine Miletiću.
Zahvaljujem se. Uvaženi potpredsedniče Skupštine, uvažene kolege poslanici, građani Srbije, ja sam Milija Miletić, dolazim iz Svrljiga. To je najlepša opština u Srbiji koja se nalazi pored grada Niša, to je najlepši grad u Srbiji. Inače sam u Skupštini Srbije izabran sa liste SNS, a predstavljam Ujedinjenu seljačku stranku, čiji sam i predsednik. Inače, ja sam uvek govorio i govoriću u narednom periodu za probleme, za one stvari koje se dešavaju na jugoistoku Srbije, u malim sredinama, u brdsko-planinskim područjima , u našim selima, o problemima naših ljudi koji žive na selu, a današnji dan, ovo što sam sada govorio, baš se to tiče Zaštitnika građana. Veliki broj naših ljudi koji žive u takvim sredinama, veliki broj naših žena, dece koja žive u našim selima, imaju potrebe da se njima stavi veća pažnja, da se njima da veća mogućnost da imaju veće naknade, da imaju sigurniju budućnost. Svedoci smo da o problemima naših žena na selu, da o problemima naše dece na selu, govorimo ovde, govorimo i na Vladi, ali rezultati toga moraju biti malo više vidljivi. Ja očekujem da u narednom periodu zajedno vi iz vaših obaveza, Zaštitnik građana, zamenik i svi ostali, da se više stavi akcenat na te ljude koji žive na selu, žive od sela, na bračne zajednice koje žive u tim selima. Tu govorim o selima koja su slična opštini Svrljig, Gadžin Han, u selima gde nema ni kanalizacije, nema ni vode, nema vodovoda, nema ambulante ili se ambulante zatvaraju. To govorim o selima gde je potrebno da se otvaraju nove zadruge, da se više ulaže u ta sela što se tiče vode, kanalizacije i infrastrukture. Najveća stvar za sve te ljude jeste da oni imaju, ukoliko žive na selu nemaju dovoljno mogućnosti da imaju posla, da preko svog gazdinstva imaju više sredstava. Još jednom bih zahvalio vama i pozvao kolege poslanike da glasaju i ja ću glasati za ovaj predlog zakona, jer je koleginica Vjerica Radeta govorila o nekim stvarima o kojima sam ja hteo da govorim. Hvala još jednom i glasaću za predlog.
Hvala, kolega Miletiću. Reč ima dr Muamer Zukorlić. Nije prisutan. Reč ima Marjana Maraš. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvaženi predstavnici Zaštitnika građana, uvažene kolege narodni poslanici, danas razmatramo predlog za imenovanje zamenika Zaštitnika građana. Ovo je veoma bitno pitanje, s obzirom na značaj ove institucije i činjenicu da kroz instituciju Zaštitnika građana ostvarujemo poseban vid kontrole rada javnih institucija, da Zaštitnik građana ispituje i prati da li državni organi i organizacije, koje vrše javna ovlašćenja zakonito pravilno rešavaju o nekom pravu i interesu građana. Obaveze Zaštitnika građana nisu da kontroliše samo formalno poštovanje zakona, već i etičnost, nepristranost i korektnost u radu i poštovanje dostojanstva pojedinca u kontaktu sa javnom administracijom. Zadatak Ombudsmana je korektivne prirode i njegova obaveza je da ukazuje na nedostatak rada javnih institucija, da preventivno deluje i pomaže radu tih institucija, a sve u najboljem interesu građana. Pošto zamenici Zaštitnika građana pomažu Zaštitniku građana u obavljanju poslova iz njegove nadležnosti u okviru ovlašćenja koja su mu data, naročito u pogledu zaštite prava pripadnika nacionalnih manjina, lica lišenih slobode, ravnopravnosti polova, prava deteta i osoba sa invaliditetom. Smatram da će se imenovanjem zamenika Zaštitnika građana sigurno stvoriti preduslovi za još kvalitetniji rad kancelarije Zaštitnika građana, od koje svakako građani i institucije imaju velika očekivanja. Smatram da će imenovanjem zamenika Zaštitnika građana, pored klasične funkcije Zaštitnika građana, a to su kontrola javna uprave i zaštita i unapređenje ljudskih prava i sloboda, nastaviti sa razvijanjem i druge uloge ovog značajnog instituta, u kome Zaštitnik građana se pojavljuje kao posredni učesnik u antikorupcijskom procesu i kao subjekat koji ima značajnog učešća u procesu izgradnje političkog sistema kroz vladavinu prava. Povodom jučerašnjeg Dana ljudskih prava, Zaštitnik građana je izdao saopštenje u kome je naveo da građani Srbije u velikom broju ove godine dočekuju ovaj datum suočeni sa narušenim i sa teško ostvarim pravima, kako u oblasti ekonomskih, socijalnih, tako i imovinskih prava. Netolerancija i nasilje kreira nedovoljno bezbednu sredinu i traži dodatne napore države i društva kako bi prava pojedinaca bila ispoštovana potpuno. Građani su upozorili na svakodnevne povrede njihovih prava i sloboda, zahtevajući da u njihovom svakodnevnom životu poštuju se zajamčena prava i da ne smemo da zaboravimo na temeljnu vrednost svakog prava, to je poštovanje dostojanstva svake ličnosti, na nediskriminaciju, toleranciju, solidarnost, o čemu najčešće govore upravo najranjivije društvene grupe. Zaštitnik je istakao i, po njemu, poražavajuću činjenicu, a i po nama, da je svako šesto dete u Srbiji korisnik socijalne zaštite, usluga socijalne zaštite u oblasti porodičnih odnosa i rodne ravnopravnosti. Naveo je da je pažnja institucije usmerena na problem nasilja. U okviru ovih 16 dana aktivizma protiv nasilja nad ženama, koji je započeo 25. novembra, a završio se juče, 10. decembra, Međunarodnim danom ljudskih prava, više od 1.700 organizacija i u više od 100 zemalja, obeležavaju se ovih 16 dana. I naša država i institucije su uključene, a i sama opština iz koje dolazim, opština Vrbas, kroz komisiju za praćenje ostvarivanja rodne ravnopravnosti. I ove godine je bio organizovan okrugli sto, na kome je konstatovano da hitne mere koje su zakonski uvedene, dale su svoj doprinos kada je u pitanju sprečavanje nasilja. Naveli su u pojedinim slučajevima i neke zloupotrebe same primene hitnih mera od strane žena, što je zanimljivo u njihovim konstatacijama, ali svakako su i naveli to što i Zaštitnik građana navodi, a to je da treba nasilje da bude vidljivije, da treba svi zajedno da radimo na tome da postanemo društvo sa nultom tolerancijom prema nasilju. Meni je bilo vrlo zanimljivo što smo u okviru Odbora za ljudska i manjinska prava imali priliku da se upoznamo sa jednim istraživanjem Misije OEBS-a, koja je radila. To je jedno kvalitativno i kvantitativno istraživanje. U njemu je navedeno da naša država, kada je u pitanju prosek, ne odskače od nekog evropskog proseka kada je u pitanju nasilje. Ali, evo, kolega Milija je govorio pre mene. On se vrlo često obraća svojoj sredini i kao predstavnik seoskih sredina. Želim da istaknem da je u tom istraživanju navedeno da je procentualno manje zastupljeno svi oblici nasilja u seoskim sredinama u odnosu na urbane sredine. To je za mene bio interesantan podatak koji je naveden. Jedino je navedeno da kada je u pitanju fizičko nasilje, ono je u nešto većem procentu kada su u pitanju osobe koje su mlađe od 15 godina. Zaštitnik građana je naveo da kada su u pitanju pripadnici nacionalnih manjina u Srbiji, da se Srbija svrstava, kada je njihov položaj u pitanju, u red zemalja koje su u pogledu ostvarenih manjinskih prava i sloboda ostvarile, čak i nadmašile neke evropske standarde, što je vrlo značajno da istaknemo. Kada je u pitanju područje medijskih prava i sloboda i javnog informisanja, tu oblast karakteriše govor mržnje, česti napadi na medije, zaposlene u medijima, što ugrožava njihov položaj i onemogućava da se dostojanstveno bave svojom profesijom. Smatram da zamenici Zaštitnika građana će zajedno sa njim raditi ono što jeste njihova obaveza, a to je da kao nezavistan i samostalni državni organ, zaduženi da štite i unapređuju poštovanje sloboda i prava, da će to njihov zadatak biti u narednom periodu. Mi ćemo kao poslanička grupa podržati ove predloge. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima Ljubica Mrdaković Todorović. Izvolite.
: Hvala. Poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, uvažene predstavnice Zaštitnika građana, želim da istaknem da Zaštitnik građana postupa u okviru Ustava, zakona, drugih propisa i opštih akata, kao i ratifikovanih međunarodnih ugovora i opšteprihvaćenih pravila međunarodnog prava. Zaštitnik građana ustanovljen je Zakonom o Zaštitniku građana, koji je donet još 2005. godine i upravo izborom svog prvog Zaštitnika građana, Republika Srbija se opredelila za razvoj demokratskih odnosa svih građana i vlasti, a krajnji cilj institucije Zaštitnika građana jeste da doprinese ostvarivanju sloboda i prava, principa jednakosti i očuvanja dostojanstva svih građana. Zaštitnik građana i njegov tim posebnu pažnju posvećuju i zaštiti i unapređenju prava deteta, zaštiti i unapređenju rodne ravnopravnosti, zaštiti i unapređenju socijalnih i kulturnih prava, zaštiti i unapređenju prava osoba sa invaliditetom i starih lica, zaštiti i unapređenju ekonomskih i imovinskih prava, zaštiti i unapređenju prava na zdravu životnu sredinu, zaštiti i unapređenju prava pripadnika nacionalnih manjina, zaštiti i unapređenju prava lica lišenih slobode, zaštiti i unapređenju građanskih i političkih prava. Za dobar i kvalitetan rad Zaštitnika građana, naravno, potreban je i dobar tim saradnika. Kada govorimo o političkim pravima, predsedavajući, dozvolićete mi da prokomentarišem i sledeće. Naime, svi smo upoznati sa činjenicom da je OEBS preko svojih komisija i analitičara izvršio analizu izbornih zakona i procedura u Republici Srbiji počev od 2003. pa do 2017. godine i izdao odgovarajuće preporuke po kojima ćemo postupiti jer nemamo nikakav problem sa time, a sve u cilju unapređenja izbornog procesa. Svima nam je poznato da nam se bliže izbori na svim nivoima, na lokalnom, na republičkom i pokrajinskom nivou i mi želimo da dodatno učesnici izbora imaju najbolje uslove u izbornom postupku. Želimo da unapredimo sve zakonske i podzakonske akte koji se tiču izbornog procesa, ali i da upotpunimo zakone koji se tiču ponašanja i delovanja političkih funkcionera. Sva četiri zakonska predloga koja su juče bila u plenumu imaju isti cilj, a to je unapređenje izbornog zakonodavstva i predstavlja jednu celinu. Takođe, želim da podsetim javnost da sistemski izborni zakoni nisu menjani i onakvi su kakvi su i bili i na izborima 2008. godine i 2012. i 2016. i 2017. godine i mi smo spremni da ispravimo slabosti koje su nasleđene. U svakom slučaju, nama je cilj i u interesu nam je da našem izbornom procesu ne može niko da prigovori ni u zemlji, ni van nje, jer nećemo dozvoliti da na predstojeću pobedu SNS i politiku našeg predsednika gospodina Aleksandra Vučića bilo ko baci i najmanju senku, neki nedorečeni zakonski tekst koji je usvojila bivša vlast, odnosno bivši režim ili izjava nekog opozicionara koji sanja cenzus. Da se ne lažemo, svi mi to odlično znamo, pa čak i vrapci na grani da su sve ove preporuke izmena i dopuna zakonskih predloga usmerene samo protiv jedne osobe, a to je predsednik države gospodin Aleksandar Vučić. Zamislite apsurd, čovek sa svojim timom radi svakodnevno, danonoćno, radi na oporavku i preporodu naše zemlje koja je do 2012. godine bila jedna beznadežna, sumorna, besperspektivna zemlja i još da mu se zabrani da govori o rezultatima rada, što je dužnost i obaveza prema građanima. Zaista ne čuveno. Želim još nešto da kažem. Pokušaj Boška Obradovića i njegovih malobrojnih sledbenika da nasilno provali u Narodnu skupštinu, koristeći zastavu Republike Srbije, je divljački čin nedostojno normalnog čoveka i pokazatelj kakvu Srbiju oni nude građanima i kako i na koji način ovi iz Saveza za Srbiju žele da dođu na vlast, a žele da dođu na vlast nasiljem, nudeći građanima vešala, silovanja, prebijanja, motorne testere, linčovanje, laži, nerede, krvoproliće, a ne normalnu i prosperitetnu Srbiju i ne normalan i prosperitetan život građana. Zaboravili su samo jedno – da je volja građana zakon i da će se na izborima građani izjasniti kakvu zemlju žele, a ja sam duboko sigurna u to da građani žele pristojnu, uspešnu, naprednu, modernu, prosperitetnu Srbiju, što svakim danom, delima dokazuje i radi predsednik Srbije gospodin Aleksandar Vučić i SNS. U skladu sa svojom strukturom ličnosti, Boško Obradović na necivilizovan i agresivan način zloupotrebljava državnu zastavu što se graniči sa ozbiljnim poremećajem koji bi trebalo da bude adekvatno sagledan i sankcionisan, a izdaje se tobože za nekakvog ozbiljnog političara sa namerama da vodi državu. Da vam kažem kao lekar, neuračunljiv čovek ne može ni sebe da vodi, ni da brine o sebi, a kamoli da vodi državu i da brine o njoj. Na kraju, čestitam predsedniku Vučiću, čestitam svima nama, čestitam građanima Srbije na zlatnoj medalji za zasluge od strane grada Atine koju je primio naš predsednik od gradonačelnika Atine, od naših grčkih prijatelja koji na taj način iskazuju svoje dugogodišnje prijateljstvo prema našem predsedniku i prema našem narodu. Zahvaljujem.
Hvala. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. st. 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18.00 časova zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akte iz dnevnog reda ove sednice. Takođe, u skladu sa članom 87. Poslovnika Narodne skupštine, određujem pauzu u trajanju od jednog časa i sa radom nastavljamo u 15.00 časova. Hvala.
Dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo sa daljim radom. Reč ima narodni poslanik Danica Bukvić.
Poštovani predsedavajući, poštovani Zaštitniče prava građana sa saradnicima, uvažene koleginice i kolege narodni poslanici, dozvolite mi da se u današnjoj diskusiji kada govorimo o izboru zamenika Zaštitnika građana tri vrsna pravnika prema priloženim biografijama, osvrnem na značaj same institucije Zaštitnika građana kao i značaj i delotvornost njegovih aktivnosti za sve građane Republike Srbije. Institucija Zaštitnika građana danas postoji u skoro svim državama sveta i slobodno možemo reći da retko koja institucija je doživela tako veliku popularnost i rasprostranjenost. Obaveza države i njenih institucija jeste zaštita ljudskih i građanskih prava i sloboda. Ova prava i slobode predstavljaju granicu između države i građana koja ne sme biti prekoračena. Međutim, neretko čujemo da država, državne institucije ili službenici u svom delovanju svesno ili nesvesno krše garantovana prava i slobode. U ovakvim situacijama Zaštitnik građana predstavlja mehanizam odbrane i zaštite građanskih prava. To je nezavisan i samostalan organ koji se stara da pravda bude ispravljena, postupajući ne samo na zahtev građana i građanki, već i po službenoj dužnosti. Iako bez velikih pravnih ovlašćenja do prava da ispituje i kontroliše rad organa javne vlasti, delotvornost Zaštitnika građana ogleda se i u mogućnosti da javnosti predoči probleme i stanje u zaštiti i ostvarivanju građanskih prava i sloboda podnoseći redovne godišnje izveštaje Narodnoj skupštini. Samo nekoliko meseci ranije imali smo priliku da raspravljamo i usvojimo redovan godišnji izveštaj Zaštitnika građana. Izveštaj je bio celovit i obuhvatio je sva pitanja i nadležnosti u kojima Zaštitnik građana postupa. U svom radu, mada ga i sam Zakon o Zaštitniku građana upućuje na to, Zaštitnik posebnu pažnju posvećuje zaštiti prava pripadnika nacionalnih manjina, pravima deteta, pravima osoba sa invaliditetom, rodnoj ravnopravnosti, kao i pravima lica lišenih slobode. Kada govorimo o pravima deteta u zadnjem izveštaju Zaštitnika navedeno je da skoro polovina dece u Srbiji prima neke vrstu socijalnih davanja, što nam govori da je siromaštvo među decom veoma rasprostranjeno. Ukazano je na potrebu zaštite dece od nasilja, kako vršnjačkog nasilja, tako i fizičkog kažnjavanja metode vaspitavanja. Evidentan je nedostatak profesionalaca koji pružaju usluge i podršku deci, naročito deci sa invaliditetom. U domovima zdravlja širom zemlje nedostaje čak 250 pedijatara. Razvojna savetovališta poseduje samo 36 opština od 159 opština u Srbiji, a sudske odluke ne mogu se izvršiti jer u nekim centrima za socijalni rad nema psihologa. Seksualno zlostavljanje maloletnika i rani brakovi, zaštita dece od svakog vida nasilja i eksploatacije zahtevaju angažovanje stručne pomoći deci, prevenciju, suzbijanje i donošenje adekvatnih normativa. Posebno bih ukazala na težak položaj osoba sa invaliditetom. Nedavno, 2. decembra ove godine smo u ovom domu obeležili Međunarodni dan osoba sa invaliditetom i čuli primedbe sa kojima se ova grupa građana susreće. Neophodno je da osoba sa invaliditetom se omogući jednako uživanje ljudskih prava i ravnopravno učešće u društvenom životu. Zato je potrebno da uklonimo barijere za potpuno uklapanje osoba sa invaliditetom u naše društvo. Jedan od najvećih problema osoba sa invaliditetom jeste niska stopa zaposlenosti. Primena zakonskog okvira, kojim se reguliše rehabilitacija i zapošljavanje osoba sa invaliditetom, proteklih godina nije dala konkretne rezultate u ovoj oblasti. Takođe, sistem usluga i podrške osobama sa invaliditetom i dalje nije dovoljno razvijena i adekvatna. Jedan od preduslova za puno učešće osoba sa invaliditetom u svim sferama društvenog života predstavlja pristupačnost. Osoba sa invaliditetom se u svakodnevnim aktivnostima susreće sa preprekama prilikom kretanja, korišćenja javnog prevoza, a neretko se dešava da su nepristupačne i ustanove i institucije u kojima građani treba da pristupe kako bi ostvarili svoja prava i svoje slobode. Takođe, neophodno je i da nadležni organi za sprovođenje izbornog procesa obezbede uslove za ostvarivanje biračkog izbornog prava osobama sa invaliditetom. Posvetila bih pažnju i rodnoj ravnopravnosti i rekla da se nedovoljan broj žena nalazi na javnim funkcijama i rukovodećim funkcijama, da je nešto bolje stanje na republičkom nivou nego na opštinskom nivou, ali da se nadam da će to u budućnosti da bude bolje. Isto tako postoje brojne primedbe građana, odnosno građanski što se tiče isplate porodiljskih bolovanja, kao i što smo svedoci poslednjih meseci da je jako izraženo porodično nasilje. Htela bih da se osvrnem na još jednu kategoriju stanovništva, a to su naši stari sugrađani čija su mnoga prava ugrožena, a posebno kojima je uskraćeno pravo na posao nakon gubitka posla, gde godine predstavljaju jedini ograničavajući faktor. Istakla bih i značaj uvođenja institucije Zaštitnika prava pacijenata koji je ustanovljenoj u svakoj zdravstvenoj ustanovi, čija je dužnost i obaveza da zaštiti pacijenta u ostvarivanju svog prava na zdravstvenu zaštitu. Moram da kažem da je broj pritužbi građana iako raste, da građani nisu dovoljno informisani o tome kako mogu ta svoja prava da iskoriste i zato je potrebno da se i dalje radi na boljem informisanju građana o njihovim pravima. Zaštitnik građana već nekoliko meseci funkcioniše bez zamenika i sada je prilika da ove zamenike izaberemo, a time ćemo doprineti da rad ove institucije bude kvalitetniji i zaštita građana bolja. Od donošenja Zakona o Zaštitniku građana njegovi zamenici su obavili značajan posao i zahvaljujući njihovoj aktivnosti javnost je upoznata sa brojnim kršenjima ljudskih i građanskih prava i sloboda. Na kraju želim da kažem da je neophodno da i u budućnosti udruženo radimo na iskorenjavanju svakog vida diskriminacije i kršenja građanskih prava i sloboda i na taj način doprinesemo izgradnji tolerantnog društva u kome svi imaju jednaka prava i jednake mogućnosti. Hvala.
Zahvaljujem koleginice Bukvić. Reč ima narodni poslanik Milanka Jevtović Vukojičić.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, uvaženi Zaštitniče građana sa saradnicama, kolege narodni poslanici i poslanice, poštovani građani Srbije, pred nama se danas nalazi predlog Zaštitnika građana o imenovanju zamenika Zaštitnika građana. Iz biografija koje smo dobili, a koje ste nam dostavili u prilogu, vidi se da su u pitanju pravnici sa velikim pravničkim iskustvom, sa postupanjem u različitim materijama, pravnici koji sem zvanja diplomiranog pravnika poseduju i druga znanja i veštine koje svakako mogu unaprediti kvalitet njihovog rada, odnosno konkretno unaprediti kvalitet rada kada se tiče pozicije zamenika Zaštitnika građana. Zašto je važan izbor zamenika Zaštitnika građana? Zato što Zaštitnik građana kao nezavisno telo obavlja vrlo važnu i odgovornu ulogu sa aspekta zaštite prava svakog građanina Republike Srbije. Jačanjem ljudskih kapaciteta, a to je izborom zamenika Zaštitnika građana, biće ojačani ljudski resursi, a samim tim građani će na brži i efikasniji način moći da dođu do svojih odgovora po podnetim pritužbama. Ono što želim da istaknem to je da ste vi za godinu dana primili 9.120 predmeta, po njima rešavali, ali ono što pre svega želim da istaknem i pohvalim to je vaš lični razgovor sa 1.900 građana. To je vrlo važno jer samo i najbolje u direktnom razgovoru sa građanima vi možete na pravi način uočiti i sagledati sve one potrebe koje su njima uskraćene u ostvarivanju nekog prava uglavnom pred organima državne uprave. Takođe, želim da pohvalim i otvaranje odnosno početak rada za hitno reagovanje u nekim situacijama. Tu ste negde u svom izveštaju naveli da je podneto 88 prijava za hitno reagovanje i da ste na 50 prijava odmah i hitno reagovali. Zašto je ovo važno? Zato što život ne može da čeka. Život se odvija svake sekunde, a nekom baš u toj sekundi može da bude ugrožen život, kao što je mogao biti ugrožen život one bebe iz Sjenice, koju ste naveli u vašem izveštaju, ili život 85-godišnje starice koja nije mogla na brz i efikasan način da dođe do ostvarenja prava na zdravstvenu legitimaciju, a samim tim i da koristi pravo na zdravstvenu zaštitu. Šta još želim da kažem, a što je i te kako važno? Želim da naglasim da u svom predlogu za zamenike Zaštitnika građana navodite da će se oni baviti, da će oni, naravno, ići na specijalizaciju, znači, steći još dodatna znanja, veštine i umeća, kako bi radili u vrlo osetljivim oblastima, a to su zaštita prava lica lišenih slobode, raditi u predmetima rodne ravnopravnosti, raditi u predmetima zaštite prava nacionalnih manjina, raditi u predmetima zaštite osoba sa invaliditetom. Sve su ovo jako osetljive oblasti i nadam se da će vaši zamenici koji budu izabrani sa dužnom pažnjom i potpuno profesionalno, odgovorno i dostojno prići rešavanju svakog od podnetih pritužbi. Kao član skupštinske Komisije za nadzor nad izvršenjem krivičnih sankcija, mi smo obišli nekoliko zatvora u kojima se nalaze lica lišena slobode i, naravno, apsolutno možemo da se saglasimo u onom što ste vi naveli, da je Srbija postigla i te kako značajan napredak kada se tiče zaštite lica lišenih slobode. Njihovi uslovi su sasvim pristojni, njihov tretman takođe je zadovoljavajući, njihova radno-okupaciona terapija takođe zadovoljavajuća, a ono što je mene posebno impresioniralo, to je da lica koja se nalaze na izdržavanju kazne zatvora mogu steći i diplome na kojima, naravno, ne piše da su one stečene u Nišu ili u Sremskoj Mitrovici, nego diplome sa kojima oni po izlasku iz zatvora mogu da izađu na tržište i da se uključe u radne aktivnosti, u sve tokove društvenog života, jer kroz uključivanje u rad postiže se, u stvari, i resocijalizacija lica povratnika iz zatvora. Takođe želim da naglasim da je ova Vlada i te kako dosta uradila na unapređenju smeštajnih kapaciteta kada su u pitanju lica lišena slobode koja se nalaze u zatvorima. Tu pre svega želim da istaknem izgradnju potpuno novog zatvora u Pančevu za 500 zatvorenika, 300 osuđenih lica i 200 pritvorenika, po najmodernijim evropskim standardima. Želim da pohvalim i angažovanje ministarstva. Zajedno sa sredstvima EU izgrađen je novi objekat jedinog ženskog zatvora u Srbiji, a to je zatvor Zabela u Požarevcu za 160 osuđenica. To je i te kako veliki pomak kada se tiče zaštite lica lišenih slobode. Takođe, želim da istaknem da je u ovoj oblasti izvršen značajan pomak i kada se tiče obuke i sticanja novih znanja i veština zaposlenih koji rade u ovim ustanovama, psiholozi, vaspitači, čuvari, obezbeđenje, itd. Zašto je to važno? Zato što broj pritužbi koji je vama podnet, a koji su podneli lica lišena slobode, nijedna pritužba se ne odnosi na zlostavljanje, odnosno ni na koji način kontrolisane ustanove nisu izvršile povredu psihičkog, neprikosnovenost, u stvari, fizičkog i psihičkog integriteta. To je vrlo značajno podizanje svesti zaposlenih u tom delu i u tom segmentu. Želim da naglasim da je puno učinjeno i na smanjenju prenatrpanosti zatvora, tako da 2012. godine, kad je SNS došla na vlast, zatvori su bili prenatrpani - 156 zatvorenika bilo je na 100 postelja. Danas je taj broj znatno manji. Naravno, u ovom delu treba i dalje unapređivati ovu oblast, ali, svakako, značajni pomaci su napravljeni. Moram još da naglasim da je do 2012. godine žuto pljačkaško tajkunsko preduzeće Dragana Đilasa, Borisa Tadića, protivustavno proglasilo vanredno stanje, 2003. godine, protivustavno sa tadašnjeg aspekta Ustava, i uhapsilo oko 12 hiljada građana. Od tih 12 hiljada građana samo su prema malom broju građana podnete optužnice. Znači, oni su ih protivzakonito hapsili. Danas se to ne dešava. Takođe, moram da istaknem da je u oblasti zaštite nacionalnih manjina postignut vrlo značajan napredak i Srbija je, kada su u pitanju poštovanje prava nacionalnih manjina, visoko rangirana u Evropi i nalazi se ispred mnogih evropskih zemalja koje su članice EU. Da li je to tako bilo u vreme žutog tajkunskog preduzeća Dragana Đilasa, Borisa Tadića, ovih bukača i nasilnika, Jeremića, Obradovića itd.? Naravno da nije. Dragan Đilas za vreme vršenja vlasti je dozvolio da oko 30 hiljada Roma bude potpuno pravno nevidljivo. Šta to znači? To znači da je ugrozio život, zdravlje, identitet 30 hiljada Roma koji nisu imali nijedan jedini lični dokument i nisu mogli da ostvare nijedno ljudsko pravo. Ali, to nije sve. Taj žuti pljačkaš, tajkun, Dragan Đilas je raselio Rome iz Beograda u limene kontejnere. I naravno, u televizijske kamere, tada je rekao da on i ne rešava pitanje Roma, jer šta baš njega briga za Rome, njega zanima lokacija na "Belvilu", a lokaciju na "Belvilu" dodelio je svom tajkunu, kome drugom nego Miškoviću. Kada su u pitanju osobe sa invaliditetom, učinjen je značajan napredak. Još dosta prepreka i poteškoća tu postoji. Unapređenje i zaštita osoba sa invaliditetom treba da bude stalna obaveza, kako nas kao narodnih poslanika koji se bavimo zakonodavnim okvirom, tako i svih onih koji sprovode, odnosno koji implementiraju zakon. Ali, moram da pohvalim jedan segment vašeg rada, a to je pružanje savetodavno pravne podrške osobama sa invaliditetom, čak i onda kada vi kao nezavistan organ niste u nadležnosti da rešavate po njihovim pitanja. To je i te kako važno sa aspekta dobijanja tačne i pravovremene informacije i radi potpune obaveštenosti ovih osoba. Samo bih još nešto htela da iznesem, a to je zaštita prava deteta. Deca su naša budućnost. Ova Vlada, naš predsednik Aleksandar Vučić i te kako radi na promovisanju i demografskoj politici koja bi trebala da doprinese unapređenju nataliteta u našoj zemlji. Šta sam u stvari htela da kažem? Vi ste u vašem izveštaju naveli da treba obratiti pažnju na rane maloletničke brakove, odnosno na brakove dece, kao i na svaku vrstu zlostavljanja dece, pre svega seksualno zlostavljanje. Bez obzira na to, bez obzira na pozitivne zakonske propise, sudiji Miodragu Majiću, sudiji Apelacionog suda nije smetalo za obljubu nad trinaestogodišnjom devojčicom, da počinioca te obljube proglasi nevinim, odnosno oslobodi ga optužbe iako je viši sud u Pančevu doneo osuđujuću presudu od pet godina. To je skandalozna odluka sudije i to ne sme da nam se desi. Na kraju, naravno, želim da istaknem da se nadam da se vi pridružujete spirali nasilja koja se vodi prema predsednici Narodne skupštini, spirali nasilja koja se vodi od ovog žutog tajkunskog preduzeća u različitim agregatnim stanjima, Đilasa, Tadića, Jeremića, Obradovića. Takođe, nadam se da se pridružujete osudama crtanja mete na telu predsednika Republike, na lažnim aferama, na najgnusnijim mogućim verbalnim porukama koje su upućene njegovoj porodici, bratu, deci, roditeljima. Toliko. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, koleginice Jevtović Vukojičić. Reč ima narodni poslanik Vesna Ivković. Izvolite, koleginice Ivković.
Poštovani predsedavajući, poštovani predstavnici institucije zaštitnika građana, poštovane kolege narodni poslanici, danas raspravljamo o predlogu Zaštitnika građana da Narodna skupština izabere tri zamenika Zaštitnika građana, jer su ova mesta već duže vreme upražnjena. Verujemo da je Zaštitnik građana predložio kojima sa punim poverenjem u njihovu stručnost i posvećenost može poveriti određena zaduženja. Radi podsećanja građana, pre svega, da kažem da je Zaštitnik građana kao nezavistan državni organ koji štiti prava građana i kontroliše rad organa uprave ustanovljen članom 138. Ustava Republike Srbije, a njegove nadležnosti i delokrug rada bliže su uređeni Zakonom o Zaštitniku građana, usvojenim 2005. godine. Osvrnuću se i na definiciju Zaštitnika građana koja je data u članu 1. Zakona o Zaštitniku građana, a koja kaže – Zaštitnik građana je nezavistan državni organ koji štiti prava građana i kontroliše rad organa državne uprave. To je organ koji je nadležan za zaštitu imovinskih prava i interesa Republike Srbije, kao i drugih organa, organizacija, preduzeća i ustanova kojima su poverena javna ovlašćenja. Dakle, Zaštitnik građana se stara o zaštiti i unapređenju ljudskih i manjinskih prava i sloboda i, kako reče moja koleginica Mira Dragaš, treba da bude putokaz organima vlasti ne bi li se otklonile neke nepravilnosti. Uloga Zaštitnika građana značajna je kako za demokratizaciju društva, tako i za unapređenje rada državnih organa, odnosno čitavog sektora javne uprave pred kojom građani ostvaruju svoja građanska, ljudska i manjinska prava utvrđena našim Ustavom i međunarodnim pravom. Da podsetim da po zakonu Zaštitnik građana ima četiri zamenika koji mu pomažu u obavljanju poslova utvrđenih zakonom u okviru ovlašćenja koja im on prenese vodeći računa da se obezbedi određena specijalizacija za obavljanje poslova iz ove nadležnosti, naročito u pogledu zaštite prava lica lišenih slobode, ravnopravnosti polova, prava deteta, prava pripadnika nacionalnih manjina i prava osoba sa invaliditetom. Jednom rečju, vodi računa da li se postupa nesavesno i da li se povređuju dostojanstvo i osnovna ljudska prava. Mi ovoga puta biramo tri od četiri zamenika Zaštitnika građana koje je u skladu sa kriterijumima utvrđenim zakonom Narodnoj skupštini predložio Zaštitnik građana. Pre par meseci usvojili smo Izveštaj o radu Zaštitnika građana i moram da napomenem da je kontakt ombudsmana sa parlamentom veoma važan, jer on prenosi svoje rezultate rada i iskustva, kao i podnošenjem izveštaja nadležnom Odboru i Skupštini i saradnjom prenosi poslanicima otvoreno šta je to što sistematski i pojedinačno muči građane Srbije i sa kojim državnim organima imaju nedovoljno dobru komunikaciju u postupku ostvarivanja svojih prava ili izvršavanja svojih zakonskih obaveza. U tom smislu uloga Zaštitnika građana jeste da ukazuje na slabe tačke i da da preporuke šta je potrebno menjati, kako bi se propisi uskladili sa potrebama građana. Institucija Zaštitnika građana veoma je važna i ključna za svako uređeno i demokratsko društvo, kao i uzajamna razmena iskustava radi unapređenja dobre prakse i efikasnosti nezavisnih institucija. Pozitivno iskustvo iz rada Zaštitnika građana dobra je preporuka i za sve lokalne samouprave da ustanove instituciju lokalnog ombudsmana kako bi građanima bila što bliža zaštita njihovih građanskih i ljudskih prava u slučajevima kada neki deo javnog sektora zakaže ili neadekvatno reaguje. Tako bi se zaokružio ceo sistem. Kada su u pitanju predloženi kandidati za zamenike Zaštitnika građana, poslanička grupa SPS će ove predloge podržati. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, koleginice Ivković. Reč ima narodni poslanik Violeta Lutovac Đurđević. Izvolite, koleginice.
Hvala, uvaženi predsedavajući. Poštovani Zaštitniče građana, poštovani predstavnici institucije Zaštitnika građana, danas raspravljamo o Predlogu odluke o izboru zamenika člana Zaštitnika građana. Na samom početku svog izlaganja, uvaženi gospodine Pašaliću, ja bih svakako uvažavajući vaš rad istakla da sam mišljenja da će adekvatan izbor zamenika Zaštitnika građana u mnogome vaš rad olakšati, a takođe, unaprediti rad institucije Zaštitnika građana. Zakonom je svakako uređeno da zamenika Zaštitnika građana bira Narodna skupština većinom glasova narodnih poslanika, naravno, na vaš predlog. Nakon izbora zamenika vaša ingerencija je da predate ovlašćenja vašim zamenicima u slučajevima u kojima će postupati i to će biti slučajevi u zaštiti prava deteta, u pogledu zaštite prava lica lišenih slobode, ravnopravnosti polova, zatim, zaštiti prava pripadnika nacionalnih manjina i prava osoba sa invaliditetom. Jasno je da institucija Zaštitnika građana treba da postoji zarad građana, da radi naravno u interesu građana i pored svega toga da ostane i nezavisno telo. Nisam baš sigurna da je prethodni Zaštitnik građana tako postupao i vodio ovu instituciju i da je bila na usluzi građanima, a još manje da je radila kao nezavisno telo. Time je mnoge građane, koji su se obraćali ovoj instituciji za pomoć, odnosno tražili zaštitu u sladu sa Ustavom, u skladu sa zakonom, te građane svakako doveo u sumnju za rad ove institucije. Vaš zadatak je svakako da pored zaštite prava građana, svih građana naravno, kontrolišete i zakonitost i pravilnost rada organa vlasti. Zato moram da iskoristim priliku da vam čestitam što ste uspeli vašim radom da vratiti poverenje, pre svega, u ovu instituciju, poverenje građana Republike Srbije. Želim da iskoristim priliku da pohvalim vaše prisustvo na zajedničkoj sednici, koja je održana povodom obeležavanja Dana osoba sa invaliditetom, a to je bila zajednička sednica Odbora za ljudska i manjinska prava i ravnopravnost polova i Odbora za rad, socijalna pitanja za društvenu uključenost i smanjenje siromaštva. Kada ste, videla sam, obzirom da sam bila prisutna kao član odbora, i u neposrednom kontaktu sa osobama koji su tu bili prisutni, osobe sa invaliditetom, razgovarali sa njima i čuli sa kakvim se teškoćama zapravo oni susreću na terenu. Smatram da je to apsolutno ispravno i da je to pravi put, jer u neposrednom kontaktu sa građanima možemo da saznamo šta je to što njima treba, gde to njima zapravo treba pomoći. Ističem da taj neposredni kontakt sa ljudima vraća poverenje građana u instituciju, a svakako vodi ka boljoj efikasnosti u radu vaše institucije koju predstavljate. U prošloj godini se vama, to smo videli naravno iz Izveštaja u 2018. godini, Izveštaj o radu u 2018. godini, podneli Narodnoj skupštini, obratilo se preko devet hiljada građana, od toga je 3.400 bilo pritužbi. Vi ste takođe i obavili direktni kontakt sa građanima i razgovor sa 1.900 čak građana i to je zaista pohvalno. Želim takođe da pohvalim što ste formirali Odeljenje za hitne slučajeve, hitna reagovanja, zapravo, u decembru, čini mi se, 2018. godine, gde je ovo odeljenje dobija zadatak da hitno reaguje po pritužbi građana i da ste ostvarili zavidne rezultate kada su u pitanju zaštita prava deteta i zaštita prava osoba sa invaliditetom. Ako je nekome stalo dao pravilnog rada i jačanja institucija, to je sigurno ova Vlada, Vlada Republike Srbije, da nastoji da zaštiti institucije, da ojača njihov rad, da očuva njihov rad i naravno da očuva i vrati poverenje građana u ovu instituciju. Svi znamo koliko je prethodni Zaštitnik građana, Saša Janković urušio ovu instituciju, ali Srbija je i to preživela i izdržala, i mi smo svakako vama, gospodine Pašaliću dali poverenje i vi ste uspeli da ga opravdate i da dovedete u red ovu instituciju. Nadam se da će i novo izabrani zamenik Zaštitnika građana svakako umnogome pomoći u radu. Sigurna sam da se i vi pridružujete osudi ponašanja Boška Obradovića. Ne mogu da ga nazovem narodnim poslanikom i kolegom, jer da je narodni poslanik onda bi lepo, mirno ušao na vrata ovog visokog doma, kao što i mi svakodnevno dolazimo ovde na posao. Znate sigurno šta se desilo u subotu, da je nasilno pokušao da uđe u Dom Narodne skupština, razbijajući stakla na ulaznim vratima, da je uredno opsovao majku svima nama, verovatno svima koji se i nalaze u Narodnoj skupštini, koji rade i koji imaju bilo kakve veze sa Skupštinom. Ja smatram da je to apsolutno za svaku osudu i da je apsolutno nedopustivo, ali je jasno da je politika Saveza za Srbiju takva i naravno pomenutog Boška Obradovića. To je politika nasilja, politika mržnje, nepoštovanja, psovki i rušenja, a politika SNS je sigurnost građana, nova radna mesta, nove investicije, nove fabrike. Građani su svakako odavno napravili razliku. Vama svakako želim puno uspeha u daljem radu, kao i vašim zamenicima. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, koleginice Lutovac Đurđević. Reč ima narodni poslanik Danijela Stojadinović.
Poštovani predsedavajući, poštovani gospodine Pašaliću sa saradnicima, sva ljudska prava rađaju se slobodna i jednaka u dostojanstvu i pravima. Ovom rečenicom iz Deklaracije o ljudskim pravima UN želela bih da podsetim na jučerašnji dan Međunarodni dan ljudskih prava. Budući da je bitno da gradska, građanska i ljudska prava budu zaštićena, veoma je važno da država obezbedi poštovanje, razumevanje i potpunu primenu osnovnih prava i sloboda. Pred nama je izbor tri zamenika Zaštitnika građana. Podsetila bih da je Zaštitnik građana nezavisni organ, ustanovljen Ustavom Republike Srbije, koji štiti prava i slobode svih građana i kontroliše rad organa državne uprave. Pored kontrole koju vrši prema organima državne uprave, velika važnost Zaštitnika ogleda se i u mogućnosti da pažnju javnosti skrene na određeni problem i kršenje ljudskih i građanskih prava i sloboda. Zakonska obaveza Ombudsmana je da štiti prava građana i sve procedure koje u svom radu sprovodi Zaštitnik građana utvrđene Zakonom o Zaštitniku građana, bilo da postupa po službenoj dužnosti ili po žalbama i zahtevima građanki i građana. U svom delovanju Zaštitnik najviše pažnje posvećuje zaštiti prava građana u oblastima zaštite ljudskih prava, prava pripadnika nacionalnih manjina, prava deteta, prava osoba sa invaliditetom, rodnoj ravnopravnosti i zaštiti prava lica sa posebnim potrebama. Podsetila bih da u svom radu Zaštitnik građana treba da se pridržava moralnih principa i načela nezavisnosti, nepristrasnosti, neutralnosti, političke nepripadnosti i poverljivosti. Dobro je da građani znaju da postoje mehanizmi kojima bi zaštitili svoja prava i slobode, ali institucija Zaštitnika građana već mesecima funkcioniše bez tri zamenika. Izborom ova tri zamenika omogućiće se kvalitetniji rad ove institucije. Delegiranjem dela nadležnosti sa Zaštitnika građana na zamenike građani će u budućnosti na brži i lakši način ostvarivati svoja prava i slobode. Takođe, znamo da su u proteklom periodu od uspostavljenih institucija Zaštitnika upravo zamenici obavili veliki i značajan deo posla. Poslanička grupa SPS će podržati Predlog odluke o izboru zamenika Zaštitnika građana, sve u cilju unapređenja rada same institucije Zaštitnika u ostvarivanju i zaštiti prava i sloboda naših građanki i građana. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, koleginice Stojadinović. Reč ima narodni poslanik Sreto Perić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Pašaliću, ja znam da vama pohvale prijaju, ali vi niste čovek tog kalibra. Mi ćemo u jednom drugom pravcu voditi ovu raspravu sa vama, što ne znači da tamo gde postoji mesto gde možemo da pohvalimo, ne personalno, nego instituciju, ako treba i vas lično, neće to po svaku cenu izostati, ali nama je cilj da vam više pomognemo da vi kao institucija budete što je moguće efikasniji. Izbor tri vaša zamenika delimično će popraviti stanje i efikasnost Zaštitnika građana, ali će problem ostati nerešen dok se ne donese novi zakon o Zaštitniku građana. Kada smo mi izneli naš načelan stav da, po nama, institucija Zaštitnika građana ne mora ni da postoji, pa su nam osporili da je to ustavna kategorija i to je potpuno tačno. Član 138. našeg važećeg Ustava kaže i predviđa mogućnost uvođenja Zaštitnika građana. Mi smo sa zadovoljstvom, naravno, izglasali taj Ustav i dali ogromnu podršku da se on usvoji i prihvati, ali ima tu jedan problem. Zakon o Zaštitniku građana vremenski je pre donet nego što je ovaj Ustav. Vama su tu nekako prava i mogućnosti ograničene. Mi ne kažemo da vi nemate volju za to, možda i stručnog kapaciteta, ali vi nemate mogućnosti. Vi ste čak otvorili dve kancelarije izvan sedišta Zaštitnika građana, i to je dobro. Vi ste se na neki način približili građanima, ali ostaje jedan ozbiljniji problem. Ostaje problem što su mehanizmi koje vi imate vrlo slabi ili malo efikasni. Šta to znači? Sve što vi možete da uradite, to je da ako neće da vas poslušaju, naravno, postoje i savesni državni organi ili pojedinci i tu vi skoro da i nemate potrebe da intervenišete, ali postoje i oni koji nisu savesni. Ja ću vam kasnije, pošto su i Narodna skupština i narodni poslanik ustavna kategorija, jedan slučaj koji odavno čeka rešenje i gde bi trebalo nešto da se uradi kandidovati, pa ako budete mogli da to probate da uradite. Vi možete da izreknete preporuku. Da li će ona imati neki veliki efekat? U praksi, u primeni vrlo često neće. Vi to znate bolje nego što znamo mi, jer pratite, podnosite izveštaje. Polemisali smo kada je bio ovde na dnevnom redu vaš izveštaj, on je bio dosta korektno ovde obrazložen i mi smo vodili u tom pravcu jednu diskusiju i polemiku, ali preporuka ne može da reši skoro nijedan problem. Vi to vidite i sad snagom vašeg autoriteta, a on nije mali, on se ogleda u vašoj mogućnosti javno da nastupate, ogleda se u tome što vi svoj izveštaj podnosite Narodnoj skupštini jer vas ona i bira. Imate mogućnost izjave za medije. Sve je to ono što na neki način prekršioca određenih pozitivnih odredaba natera da intervenišu, natera da isprave taj svoj nedostatak ili svoj greh. Zbog toga mi kažemo da bi trebalo što pre, i vi ste se već negde i oglašavali i kažete da je u pripremi novi predlog zakona o Zaštitniku građana, i to bi trebalo možda čak pre sledećeg redovnog izveštaja koji vi budete podnosili ovom parlamentu da bude na dnevnom redu. Tek onda bi verovatno efikasnost, ako ga već imamo, ako se kaže da u preko sto zemalja postoji zaštitnik građana. Još nešto da vas upozorim. Kada budete radili taj novi predlog zakona, možda je on u nekoj radnoj verziji i već se kod vas i nalazi, izjednačite, Zaštitnik građana je Zaštitnik građana, ma na kom nivou da je, da li je to jedinica lokalne samouprave, da li je autonomna pokrajina, da li je država Srbija, ima isti naziv. Nema potrebe, stvara i zabunu kod građana o čemu se tu radi. Kad kažem kod građana, mislim na one pravno malouke, a ne one koji znaju, ne mislim, naravno, na narodne poslanike. Vrlo često će to izazvati neku zabunu, pa neće moći na najbolji način da vam se obrate. E sad, ono gde vi delujete je zaštita prava građana i kontrola rada državnih organa. Zakon o Zaštitniku građana je rekao koga vi ne možete da kontrolišete. Pružate pomoć i stranim fizičkim licima, ako su neka njihova prava ovde povređena i mi sad nemamo nekih posebnih saznanja da je to neka masovna pojava, da bi trebalo praviti tu neku posebnu intervenciju i vi to dobro radite. Ima jedna stvar, kada su u pitanju vaše plate. Vi uživate imunitet, kao što uživaju narodni poslanici, ne sporimo to. Vaše plate, plata Zaštitnika građana je u visini plate predsednika Ustavnog suda, a vaših zamenika će biti u visini sudija Ustavnog suda. Sada, plate sudija Ustavnog suda se kreću od 310 hiljada do 700 hiljada 250 i nešto dinara, to je onog suda koji je režimski. Ima, ima, to je režimski sud, Ustavni sud je režimski sud. Ako neko može odavde da kontroliše rad pojedinca, sudije, mi možemo da kažemo ono što su fakti, kakva je rad Ustavnog suda. Prvo, oglasio se nenadležnim kada je u pitanju bilo preispitivanje briselskih sporazuma, reko da nije nadležni zato što to nije zakonski, nego pravni akt ili već kako, rekao je za Zakon o umanjenju penzija, da je privremenog karaktera, pa on ne treba da donosi tu nikakav stav, stoga mi izvodimo ovakav zaključak. To sada sa vašim platama nema nikakve veze, nego samo kažemo da je to rešeno onako, na jedna dobar način i tu je svako odsustvo vašeg nezadovoljstva eliminisano i vi ste pokazali da je to tako, svojim činjenjem, odnosno izvršavanjem onih zadataka, koja su stavljena u nadležnost Zaštitnika građana. Mnogo problema građani Srbije imaju sa javnim izvršiteljem. Vi ste davali neke izjave u javnosti, tim povodom i rekli ste da ponekad izvršni poverilac, skoro bez potrebe, angažuje i advokata i samim tim čini troškove znatno većim za javnog dužnika, u odnosu na ono što bi bilo. Samo jedan primer, moram uvek kada govorimo o tome, moramo da ga iznesemo, da je jedna starija žena, starica jedna, za dug od 500 evra, prema zelenašu, prvo je obaveza izašla na 3.500 evra, ona je u startu valjda potpisala da je toliko primila, onda joj je prodata kuća čija je površina 200 kvadratnih metara, pa je onda vinograd i nešto malo okućnice procenjeno na 30 hiljada evra, a sve to prodato za 10.500 evra. Vi bi morali u takvim slučajevima, naravno fizički to nije bilo sve moguće do sada i ne mislim ni dalje da vi možete sve slučajeve, koji se pojavljuju kod javnih izvršitelja da vi pojačani sada sa tri vaša zamenika, možete to da propratite, ali bi morali malo vašu pažnju delovanja, malo više da usmerite u tom pravcu. To verovatno neće biti za vas neki problem. Ono što sam rekao, da bi bilo dobro da pokušamo zajedno da rešimo. Jedna devojčica, koja se zove Vasilija Radanović, ona sada ima sedam godina, imala je hiruršku intervenciju, u prvom danu svog života, naime prvog dana kada se rodila, imala je sindrom kratkog creva, izvršena je operacija. Ona pohađa, prvo predškolsku nastavu, pa sada pohađa školu, ali mora da bude izolovana od ostale dece. Zamislite koja je to obaveza, oni to rade sa ljubavlju, jer je njihovo dete, koja je to obaveza za njene roditelje. Ovaj problem je poznat i ministru zdravlja i on je pokazao u jednom momentu da želi da se to reši, slučaj je stao, čini mi se kod Fonda za socijalno osiguranje. Ja se nadam da to neće dugo trajati, spremni smo da vam pružimo neke dokaze koji ukazuju da je to sve tako, pa kao Zaštitnik građana, a ovde i kao deteta i još kao deteta koje ima problem, to je zapravo retka bolest, čije je lečenje zaista svakog pojedinca košta mnogo. Vi, kao Zaštitnik, sad još sa tri zamenika, bi trebali to da probate da rešite. Razgovarali smo, kada je bio u pitanju vaš izveštaj, odnosno mi smo taj problem istakli i tačno ovo što je koleginica Vukojčić, što je kolega Neđo Jovanović rekao, da je položaj zatvorenika u Srbiji, bolji nego što je nekad bio, naš cilj, kao organizovanog društva treba da bude, ne ono kako kažu, koliko podnih kreveta ima, još uvek toga ima, ali da nema, da nisu čak ti ležajevi da budu slobodni, da nisu ni iskorišćeni dovoljno. To je preventivno delovanje, vi tu preventivno ne možete nešto mnogo da učinite, mogu neki drugi organi i mi treba u tom pravcu da se krećemo. Voleli bi da vidimo kakav je status kao zatvorenika Milorada Ulemeka Legije, kakav je status Zvezdana Jovanovića. Vi to možete i obaveza vam je da iskontrolišete, da nam pružite neku informaciju vezano za to, što ne znači da vi neke radnje i korake niste preduzimali, a ako jeste, voleo bih to da čujemo. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milimir Vujadinović.
Hvala, predsedavajući. Uvažene kolege, poštovani gospodine Pašaliću, mi svakako cenimo to što ste pored brojnih obaveza i puta u inostranstvo i danas i prethodnih dana, stigli u ovaj uvaženi dom gde zajedno možemo da razgovaramo o ovim predlozima koji su danas pred poslanicima u ovom uvaženom domu. Inače, posao Zaštitnika građana u suštini je da stalno radi na unapređenju poštovanja sloboda i prava kako građana tako i stranaca u našoj zemlji. Njegov posao je takođe da ukoliko utvrdi da neki nosioci javnih funkcija u Srbiji svojim delovanjem pokazuje elemente nekog krivičnog dela postupa pred državnim organima, podnosi krivične prijave i vrši sve druge radnje nadležnim državnim organima. Suštinski ja mislim da je najvažniji posao Zaštitnika građana u stvari očuvanje dostojanstva svakog građanina Republike Srbije. Ako pođemo od ovih premisa i opisa poslova vaše institucije, odnosno institucije na čijem ste čelu i opšteg stanja u društvu, moram vam reći da je i pred vama i pred vašim zamenicima jedan zaista obiman posao. Evo, nakon više od dve godine od vašeg izbora u ovom uvaženom domu, možemo slobodno reći da smo mi poslanici SNS doneli pravu odluku kada smo podržali vaš izbor na čelo institucije koju predstavljate jer smo tako mi i vi uspeli tu instituciju da sačuvamo od višegodišnjeg pogubnog uticaja politike. Međutim, čini mi se da je sada i vaša i naša obaveza da zajedno ovo društvo i građane takođe čuvamo od politike to jest od nekih pogubnih politika, odnosno pre svega od ličnosti koje su nosioci ti politika danas. Da bih vam to slikovito pokazao kako uopšte to zamišljam, vratiću vas nešto u prošlost, jer naime u junu i decembru mesecu 1911. godine pred sam početak Balkanskih ratova, Kralj Petar je srpskim vojnicima na Banjici dodelio svakom od 51 puka tadašnje srpske vojske, dodelio po jednu zastavu. Te zastave su se kasnije pronosile i kroz sve važne bitke i u Balkanskim ratovima i u Velikom ratu koji je nakon toga usledio. Ono što je kuriozitet i što je činjenica da nakon, da kažem, pada Srbije i ulaska Austrougara u Srbiju, nemački car Vilhem je od svog generala Makenzina zatražio jednu od tih 51 pukovske zastave srpske vojske. Njegovo naređenje nije moglo biti izvršeno jer Austrijanci nijednu srpsku zastavu nisu zarobili, nijedna od tih pukovskih zastava nije pala u ruke neprijatelja. Branile su se te zastave životima vojnika i dan danas 47 od tih 51 pukovske zastave se čuva u depoima Vojnog muzeja u Beogradu, tri su nestale u bitkama u Velikom ratu kada su zastavnici, tadašnje srpske vojske uništavali, shvativši da će i sami biti zarobljeni, uništavali zastave kako one ne bi pale u ruke neprijatelja i kako ne bi bilo narušeno dostojanstvo i zastave i naroda. Četvrta ona verovatno najvažnija zastava Drugog pešadijskog puka „Knez Mihajlo“, prvog poziva Moravske divizije, da, odnosno čuvenog „Gvozdenog puka“ je poslužila kao pogrebni pokrov kralju Petru i zajedno sa njim je sahranjena. Zašto vam sve ovo govorim? Nažalost, okolnosti su danas takve da državna zastava Republike Srbije na ovaj ili onaj način dospe u ruke Boška Obradovića, Boška Obradovića koji je danas udarna pesnica današnjeg DOS-a, udarna pesnica DS, udarna pesnica Dragana Đilasa, Vuka Jeremića i tog raznolikog društva, ali i udarna pesnica nekih drugih centara moći, pre svega, onih van Republike Srbije i čini mi se da se rušitelji današnje Srbije ne razlikuju puno od rušitelja Srbije iz onoga vremena. Međutim, tu ima nešto i na sreću. Na sreću čini mi se da današnji čuvari Srbije tom istom zastavom koje se dokopao Boško Obradović, podsetiću vas, a videla je to i Srbija, pokušao je i da ruši ovaj uvaženi Dom, hram srpske državnosti, ali na sreću ni srpski policajci se danas ne razlikuju mnogo od svojih predaka i od srpskih zastavnika i srpskih vojnika iz tog doba. Videla je Srbija kako je jedna žena, načelnica službe obezbeđenja ovog uvaženog Doma, potpuno goloruka sa svojim kolegama uspela rušiteljima tog dana da otme tu zastavu i time pokaže više stvari. Pokaže, pre svega, da su čuvari ovog uvaženog Doma srpski policajci dostojni imena svojih predaka, srpskih vojnika i zastavnika, pokaže kako se čuva dostojanstvo zastave, pokaže kako se čuva dostojanstvo ovog uvaženog Doma, ali i pokaže kako se čuva dostojanstvo svakog građanina u Srbiji danas. Zašto sam ovo ispričao? Da bi vam poslužilo kao vodič u vašem delovanju, da biste vi zajedno sa ovim vašim zamenicima koji će, ne sumnjam, biti izabrani u danu za glasanje, koji zaista imaju jedne impresivne biografije, imali podsetnik kako se to čuva država, kako se to čuva dostojanstvo svakog građanina, a ne sumnjam da će te vi zajedno sa ovim ljudima koje ste ovde predložili, za čiji ste rad, na kraju krajeva, vi i najviše odgovorni i koje ste sami birali za svoje saradnike, čuvati dostojanstvo svakog građanina i Republike Srbije u celini. Mi, poslanici SNS ćemo vam pomoći u izboru ovih vaših predloga, pomoći ćemo vam i u tom poslu očuvanja reda i dostojanstva u Republici Srbiji, kao što ćemo svakako pomoći i predsedniku Republike Srbije kada nastoji da razotkrije sve one laži koje se tiču delovanja nekih ljudi u prošlosti, a tu, pre svega, mislim na „Račak“ i izmišljene afere koje se vezuju za taj period. Mi svi stojimo iza stava predsednika države da se u Račku nije desilo ništa, nego jedna najveća prevara, koja je srpski narod u XX veku koštala mnogo žrtava. Dokle god vi, vaši saradnici i predsednik države radite takav važan posao i čuvate dostojanstvo ovog naroda u celini imaćete podršku nas poslanika SNS, kako u poslu, tako i u danu izbora vaših zamenika. Hvala vam.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Izvolite, kolega Šešelj.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Pašaliću, vi možda do sada niste mogli da izvršite dobru podelu posla, to vas je sprečilo da reagujete punim kapacitetom, ali je bih hteo da vas pitam da li ste vi obavešteni da je SRS za manje od dva meseca predala više od 100 hiljada potpisa građana Republike Srbije za ukidanje javnih izvršitelja, tj. za novi Zakon o izvršnom postupku i obezbeđenju? Podsetiću vas, 2011. godine, kada je tadašnji saziv Narodne skupštine izglasao zakon, dakle, vladajuća većina Demokratske stranke i Socijalističke partije Srbije, Srpska napredna stranka je tada bila protiv tog zakona i uvođenja javnih izvršitelja u Srbiju. Posle toga, videli smo 2015. godine, a i ranije ove godine da je ta vladajuća većina, nova sada SPS i SNS prihvatila i podržala izmene zakona, naravno koje nisu bile suštinske, ali je na taj način podržala postojanje javnih izvršitelja u Srbiji. Mi smo u više navrata govorili o situacijama u kojima su se naši prezaduženi građani Srbije našli i postupanju javnih izvršitelja prema njima. Dakle, u 2017. godini, javni izvršitelji su samo u toj godini oteli više od 3.700 nekretnina od prezaduženih građana Srbije, najčešće stambenih jedinica i najčešće do 50 kvadratnih metara. Dakle, u sadašnjoj Srbiji, u dužničko-poverilačkom odnosu se javlja i treća strana pored dužnika i pored poverioca koja izvlači ekstra profit iz svega toga i često dug koji dužnik ima prema poveriocu je mnogo puta manji nego što su takse i ono što naplati javni izvršitelj. Danas smo u situaciji da se ne poštuju ljudska prava građana Srbije, da se ne poštuje ljudsko dostojanstvo građana Srbije, to možemo da vidimo u 99% slučajeva postupanja javnih izvršitelja. Dakle, oni, čast izuzecima, su bez ikakvih moralnih skrupula, u stanju su da isele i samohrane roditelje i lica sa invaliditetom, čak smo imali i situaciju, jednu bizarnu, iako je to bilo protiv zakona, da su izvršitelji naplatili iz invalidskih kolica, dakle i to se u Srbiji desilo. Mi smo ovde imali uvođenje doživotne kazna zatvora bez prava pomilovanja i kada god bi još nešto rekli što bi bila kritika prema tom zakonu, gospođa Kuburović bi rekla - da, da, jeste, ali znate, više od 150.000 ljudi podržalo je tu peticiju. Da li su neki građani možda jednakiji od drugih u Srbiji? Da li nešto znači to što više od 100.000 ljudi se za to zalaže, to je sve bilo, podsetiću vas, za manje od dva meseca? Da li se na taj način što Narodna skupština ne raspravlja o tom zakonu, što se taj problem ne primećuje od strane izvršne vlasti u Srbiji, da li se na taj način diskriminišu ti ljudi koji su potpisali tu peticiju i da li su oni na taj način od strane Vlade nepoštovani? Dakle, to je jedan očigledan problem, veliki, koji treba što pre da se reši, to već postoji osam godina u Srbiji. Njihovo postojanje se pravda novcem koji oni uplaćuju u budžet na ime poreza na dodatnu vrednost. Da li je moguće da je princip, tj. efikasnost važnija od poštovanja ljudskih prava građana Srbije? Njih ima, otprilike, 217 u Srbiji, oni se enormno bogate, oni su se formirali u sasvim novu klasu ljudi u Srbiji kojima je sve dopušteno i šta god da rade što se tiče izvršenja rade uz pratnju policije. Imali smo slučajeva da oni posle te zaplenjene stanove prodaju između sebe po mnogo manjim cenama. To je ono što je trenutna situacija u Srbiji, a niko se povodom toga ne oglašava i taj se problem ne rešava, a problem veliki postoji. Svako mora da ima pravo, što je predviđeno našim Predlogom zakona koji se u ovoj skupštini ignoriše, na minimum 12 kvadrata po članu porodice u koji ne sme da se izvrši. Dakle, grupa ljudi koja je uzurpirala jednu od sudskih nadležnosti, ne poštuje apsolutno ništa vezano za građane Srbije i njihova prava. Ne možemo mi da problemom, možda neefikasnosti sudova, da umesto da se reformiše sudstvo, da se napravi ambijent gde sudovi mogu da rade svoj posao i da izvršenje bude pod nadležnošću sudova, a ne privatnih lica, pošto su javni izvršitelji u suštini privatnici, ne, nego mi nećemo taj problem da rešimo, a onda smo dali nekim privatnicima da se oni iživljavaju nad građanima Srbije. Imali smo ovde neke kozmetičke izmene, pa smo videli da za komunalna potraživanja ne mogu da se više do 5.000 evra plene stanovi i tako dalje. Nisu osnovni problem komunalna potraživanja, nego potraživanja banaka u Srbiji. Nema mnogo ljudi koji su do te mere zaduženi što se tiče komunalnih potraživanja do 5.000 evra, zato što kada ne platite struju jednom i drugi put, vama se već struja isključuje, isto tako i bilo šta drugo. Najveća trenutna zaduženja su bankama. Naravno, zalažemo se za to da sva dugovanja trebaju da se plate i treba da se plate i treba da se plate sa kamatom, naravno, ali ne da neko bude samo zato što je dužan, samo što nije u situaciji možda da servisira svoj dug na vreme, bude zbog toga opljačkan i isteran na ulicu. To je nedopustivo i to država ne sme da dozvoli. To je jedan trenutno od najvećih problema s kojim se suočavaju građani Srbije, a to se ne rešava. Dakle, umesto da se predajemo pred tim problemima, trebali smo da to zadržimo u sastavu sudova i da onda to bude garancija poštovanja svih ljudskih prava i dostojanstva građana Srbije, a ne da puštamo ovako privatnim licima da divljaju i da samo traže svoj plen u imovini najzaduženijih građana Srbije. Ima i ta situacija, to je činjenica u Srbiji, da oni koji su najviše dužni u Srbiji se i dalje nesmetano zadužuju, njima izvršitelji ne mogu ništa, a oni najsiromašniji trpe od tih izvršitelja i to je zaista činjenica. Pogledajte samo te nekretnine koje se plene. To su stambene jedinice najčešće do 50 kvadrata. To je isto tako činjenica. Takođe, ono što možemo da vidimo kao kontinuitet vlasti DS i SNS jeste to zapošljavanje na određeno vreme. Dakle, najviše ljudi po lokalnim samoupravama, ali i drugim javnim preduzećima su zaposleni na određeno vreme. Kakav je položaj tih ljudi i da li su oni diskriminisani u odnosu na ostale radnike koji su zaposleni za stalno tj. na neodređeno? Oni ne mogu da imaju sigurnost, da započnu porodicu ili možda da pokušaju da reše svoje stambeno pitanje ili bilo šta drugo. Na neki način su ti ljudi ucenjeni od strane poslodavaca, tj. lokalnih samouprava i vlasti u tim lokalnim samoupravama ili direktora javnih preduzeća i nikako ne mogu da računaju na ništa što se tiče tih tri meseca, iako se možda ti ugovori produžavaju. Tu postoji jedan veliki problem. Ukoliko postoji potreba, treba ti ljudi da valjda da budu primljeni za stalno, a ne da se svi zapošljavaju kako bi se na kraju i iskorišćavali u svrhe predizborne kampanje. Imali smo tih slučajeva. To se dešavalo i pod vlašću DS, ali se dešava i sada. Dakle, i to je činjenica. I ti ljudi su diskriminisani i u veoma lošijem položaju nego zaposleni na neodređeno vreme, tj. za stalno. Imali smo ovde i najave 2014. godine da SNS, kada formira vlast, kada bude najveća stranka pojedinačno u toj koaliciji, kada konačno pobedi i otera žuto preduzeće, žute lopove i ostale, će da počne da se rehabilituje Srbija itd. Imali smo čvrsta obećanja današnjeg predsednika Republike da se u penzije neće dirati, da se penzije neće smanjivati. Čak je on rekao da je bolje da se skida sa naše grbače, to je mislio verovatno na političare ili političare na vlasti, nego da se dira u stečena prava penzionera. Mi smo imali kasnije te godine, samo tri meseca nakon te najave predsednika Republike, smanjenje penzija. Sada, kako je to moguće, pošto smo čuli da živimo sada u zlatnom dobu, nikad bolje, da se u Srbiji smanjuju penzije, što je protivustavno, jer penzije nisu zarade, penzije su stečena prava, penzije su imovina. Da li vi mislite da je opravdano, da je to pravedno prema penzionerima? Onda smo čuli kao argument protiv toga podatak da u stvari najvećem broju penzionera nije smanjena penzija. Smanjeno je samo 600.000 od ukupno blizu dva miliona. Pa taj podatak je još pogubniji, zato što onda vidimo da u stvari ima više od milion i 300.000 penzionera kojima nema šta da se uzme, nema šta da se smanji koliko su te penzije niske. Kako se od toga danas u Srbiji živi? (Veroljub Arsić: Al si ti prolupao.) Evo, gospodin Arsić iznosi neke dijagnoze. Ja mislim da on čita možda svoje, ali ja bih da nastavim povodom ovoga. (Veroljub Arsić: Rekao sam da si prolupao, nisam rekao da si bolestan.) Dakle, mi posle toga vidimo da se penzionerima pomaže, pa se onda postavlja pitanje, ukoliko mi već imamo švajcarske penzije i nemački standard ili rast koji je veći od nemačkog… Dakle, mi smo čuli da imamo rast veći od nemačkog, naš rast od 4% u odnosu na nemački rast od 1%, a to što je naših 4% 1,6 milijardi evra, a nemačkih 1% je 50 milijardi evra, to je druga priča, druga tema. Nama je bitno da smo mi bolji od nemačke i mi isplaćujemo pomoć penzionerima. Kako se isplaćuje pomoć penzionerima u zemlji ako se tako dobro živi, to nije jasno. Kako danas žive penzioneri u Srbiji? Koliko iznose troškovi života prosečnog građanina Srbije? Videli smo koliko vredi minimalna potrošačka korpa, a prosečna penzija za 15.000 dinara manja. Onda smo videli i gde se troši novac poreskih obveznika, tj. budžetska sredstva. Videli smo da se finansiraju obilno nevladine organizacije, videli smo, uprkos predizbornim obećanjima SNS, da postoji i dalje sijaset tih agencija koje ničemu ne služe, koje samo nagomilavaju birokratiju. Nema ništa od te kancelarije za brze odgovore koja je trebala da bude formirana kada naprednjaci dođu na vlast. Videli smo subvencije stranim investitorima. Negde je više čak i od 15.000 evra po radnom mestu. Dakle, stranac ovde dolazi, posluje, dobija sve besplatno, od zemljišta preko dozvola do svega ostalog. Država isplaćuje putem tih subvencija faktički platu radnicima iz budžeta. Dakle, država ih plaća, a stranci odavde izlaze ekstra profit, a mi imamo situaciju da najveći broj penzionera i u Srbiji ima penziju koja je za 15.000 manja od minimalnih iznosa potrošačke korpe. To su procene isto tako Zavoda za statistiku. Nismo mi to izmislili. Kakav je njihov položaj? Posle toga smo čuli da je to u stvari bio poklon penzionerima zato što se tako dobro živi. Opet jedna stvar nije jasna. Nisu penzioneri tako homogena kategorija. Neki primaju 10.000 dinara, a neki primaju 100.000 dinara penziju. Ova Vlada je svima jednako isplatila 5.000 dinara. Da li je to normalno? (Veroljub Arsić: Nije Vlada, bre!) Kome je potrebnije 5.000 dinara, onom što ima 10.000 ili onom što ima 100.000 svakog meseca? Mislim da se tu pravi velika razlika. To je trenutno položaj najugroženijih ljudi u Srbiji, od ljudi koji imaju problema sa izvršiteljima do ljudi koji su zaposleni na određeno vreme do penzionera koji su protivustavno smanjene penzije. Posle smo čuli, kada mi pozivamo da se to što je uzeto, oteto penzionerima vrati njima, da mi time vređamo penzionere, a ne vređamo ih i poštujemo kada im uzimamo od penzija. Isto tako smo čuli da je smanjenje penzija u stvari najviši nivo penzija u istoriji. Da li se i vi sa time slažete i da li zaista možete da kažete da danas u Srbiji penzioneri žive dobro i nikad bolje, pogotovo imajući u vidu te podatke vezane za troškove života danas u Srbiji? Čuli smo i da je smanjena nezaposlenost, pa onda vidimo u stvari, ako se drugačije stopa nezaposlenosti računa, možemo mi da dođemo do toga na kraju da su svi zaposleni. Možemo mi da napravimo takvu računicu da su svi zaposleni. Šta ima veze kako je faktičko stanje kada se izađe na ulicu i pogleda u stvari kako ljudi rade u Srbiji. Ljudi iz Srbije jesu zaposleni, ali po Nemačkoj, po Švedskoj, po Finskoj, po Danskoj, Holandiji, širom Evrope. Ne bi takav demografski odliv bio u Srbiji da se tako dobro živi. Ja se iskreno nadam da kada vi sada budete u punom kapacitetu, kada izaberete zamenike, tj. kada mi izaberemo zamenike, da ćete vi onda moći da mnogo efikasnije obavljate svoj posao i da ukazujete na to, koliko god to bilo neobavezujuće, da ukazujete na te probleme mnogo češće, da ćete se time baviti, a ovo su trenutno goruća pitanja građana Srbije. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Šešelj. Pravo na repliku, narodni poslanik Aleksandar Martinović. Izvolite.
Zahvaljujem se, gospodine Milićeviću. Moram da reagujem zato što je u više navrata pomenuta SNS i to od strane dvojice kolega iz SRS. Pre svega, ja ne mogu da prihvatim tezu da je Ustavni sud Srbije režimski sud. On nije režimski sud, to je sud koji ceni ustavnost zakona i drugih propisa sa Ustavom Republike Srbije. Da li se nekome sviđaju odluke Ustavnog suda ili ne, to je druga stvar, ali bez obzira da li vam se neka odluka Ustavnog suda sviđa ili ne možete da kažete da je Ustavni sud Republike Srbije u ovom trenutku režimski sud. Vezano za odluku Ustavnog suda da odbaci inicijativu za ocenu ustavnosti tzv. „Briselskih sporazuma“, odnosno prvog Briselskog sporazuma iz 2013. godine, jedan kolega mislim da nije upotrebio baš najtačniju i najprecizniju formulaciju. Naime, Ustavni sud je rekao da on ne može da ceni ustavnost Briselskih sporazuma zato što su Briselski sporazumi politički akti, a ne međunarodni ugovori. To da je Briselski sporazum međunarodni ugovor, to su pokušali da iskoriste politički protivnici, pre svega Aleksandra Vučića i SNS, i hteli su u stvari time da kažu kako smo mi indirektno priznali nezavisnost Kosova i Metohije, jer smo zaključili međunarodni ugovor, a međunarodni ugovori se zaključuju samo sa stranim državama ili sa međunarodnim organizacijama, a Ustavni sud je zauzeo stav da nije u pitanju međunarodni ugovor, nego da je u pitanju politički akt. Uostalom, Briselski sporazum nije ratifikovan u Narodnoj skupštini Republike Srbije po zakonu kojim se ratifikuju međunarodni ugovori tako da je to još jedan argument da Briselskim sporazumima ništa nije urađeno na štetu Srbije i na štetu srpskog naroda koji živi na Kosovu i Metohiji. Što se tiče onoga što je rekao gospodin Šešelj. Ja razumem, gospodine Šešelj, da vi kao opoziciona stranka imate puno pravo da istrajavate na određenim tezama koje u javnosti lepo zvuče, ali ono što moram da kažem zbog te iste javnosti, javni izvršitelj, dakle oni se zovu javni, a ne privatni izvršitelji, javni izvršitelji nisu subjekti koji donose rešenja o izvršenju. Rešenja o izvršenju i dalje donose sudovi i nije tačna ta vaša teza da su sudovi isključeni iz izvršnog postupka, odnosno iz postupka obezbeđenja. Dakle, rešenje o izvršenju i dalje donosi sud. Javni izvršitelj je samo neko ko faktički sprovodi ono što piše u rešenju o izvršenju. Ono oko čega možemo da se složimo to je da se preispitaju tarife za radnje koje sprovode javni izvršitelji, o tome može da se razgovara, ali nije tačna teza, i to kažem zbog građana Srbije, da je SNS ukinula sudsku nadležnost kada je u pitanju izvršenje, bilo na pokretnim, bilo na nepokretnim stvarima.
Zahvaljujem, kolega Martinoviću. Pravo na repliku, narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Izvolite, kolega Šešelj.
Prvo, Nikola Selaković, kao ministar pravde, kadar SNS, je posle potpisivanja Briselskog sporazuma iz 2013. godine zamolio Ustavni sud, to je bilo u javnosti, dakle to su mediji preneli, da se sada ne izjašnjava o tome. Otprilike možemo da tumačimo to da možda sada ovo nije ustavno, ali će biti ustavno kada mi završimo u stvari sve sporazume. To je tako bilo. Nikola Selaković je zamolio Ustavni sud da se strpi, i to je činjenica. Ko potpisuje, sa kim može Republika Srbija da potpisuje ugovore u Briselu? Jel može sa svojom pokrajinom? Jel može sa svojom lokalnom samoupravom u Briselu da potpisuje ugovor Srbija? To što ga nije ratifikovala Narodna skupština to ne isključuje tu činjenicu da se Kosovo tj. „republika Kosovo“ tretira u Briselu na pregovorima na kojima učestvuje Srbija kao nezavisna država, hteli mi to ili ne. Medijator u tim pregovorima je EU, koja je defakto i dejure priznala nezavisnost Kosova, čim ima studiju izvodljivosti vezano za pregovore „republike Kosovo“ za članstvo u EU. Studije izvodljivosti nema za pokrajine, za nevladine organizacije, za lokalne samouprave, ima isključivo za države. Gospođa Kuburović je ranije ove godine rekla ovde u Skupštini da su se sudovi pokazali neefikasnim i umesto da se radi na tome da se ti problemi reše, da se u sudovima napravi takav ambijent da mogu da odrade svoj posao, da postoji i dalje sudski izvršitelj, pa i da se zaposli tu više ljudi, oni bi bili pod kontrolom države i da im se povećaju plate i da im se plate vežu za učinak. To je sve moglo da bude rešenje potencijalno da se taj broj neizvršenih predmeta smanji. Ne, od toga se odustalo zato što je to delovalo preteško i umesto toga se dalo privatnim licima da to sve sprovode. Javni izvršitelj je defakto privatnik, a nama treba osam godina da utvrdimo koliko su te tarife i koliko su oni u većini slučajeva, čast izuzecima, opljačkali građane Srbije. Dakle, to pitanje treba da se reši. To što on ima na svojoj kancelariji zastavu Srbije, ne znači da je državni organ. Može da istakne koju god hoće zastavu, ali to je faktički privatnik pod kojim nema država kontrolu i koji koristi policiju za sve ono što on radi, za sva ta izvršenja ima podršku Republike Srbije, a to što on radi je u suprotnosti sa poštovanjem ljudskih prava i ljudskog dostojanstva građana Srbije.
Zahvaljujem, kolega Šešelj. Pravno na repliku, narodni poslanik Aleksandar Martinović. Izvolite.
Verovatno zato što malo tiše pričate, ja nisam najbolje razumeo šta ste hteli da kažete ovo za Nikolu Selakovića, ali kad čitate odluku Ustavnog suda, onda čitajte i obrazloženje. Znači, u obrazloženju jasno stoji da Briselski sporazum ne može da se tretira kao međunarodni ugovor zato što niti je zaključen po zakonu koji Republika Srbija ima. Znači, u našem zakonodavstvu sastavni deo zakonodavstva je i zakon kojim se reguliše postupak zaključivanja i postupak ratifikacije međunarodnih ugovora. Ustavni sud je u svojoj odluci zauzeo stav da Briselski sporazum niti je potpisan niti je ratifikovan po zakonu Republike Srbije kojim se reguliše postupak potpisivanja i zaključivanja međunarodnih ugovora. Ustavni sud je na taj način jasno izrazio svoj stav koji je, inače, u pravnom smislu apsolutno tačan da Briselski sporazum nije međunarodni ugovor. Dakle, niko nije imao nameru da zaključivanjem Briselskog sporazuma prizna Kosovo i Metohiju, kao nezavisnu državu. Vi sada kažete, da li je moguće da Republika Srbija zaključuje ugovor sa, ili sporazum sa nekom svojom autonomnom pokrajinom ili jedinicom lokalne samouprave? Morate da budete dosledni do kraja. Morate da kažete da između Ustava Republike Srbije i Kosova i Metohije postoji još jedan akt koji se zove Rezolucija Saveta bezbednosti 1244 i on predviđa, ta Rezolucija koja je uz Ustav jedina pravna veza Republike Srbije sa Kosovom i Metohijom, da na Kosovu i Metohiji je trenutno privremena uprava UN. Čak se i KFOR tretira kao formalno vojna misija UN, iako u toj Rezoluciji 1244, na koju se svi mi pozivamo i vi i mi, jer nemamo na šta drugo da se pozivamo, jer su za tu Rezoluciju glasali i naši prijatelji iz Rusije i Kine, kaže se da će na Kosovu i Metohiji biti prisutan KFOR kao vojna misija UN, ali uz suštinsko učešće NATO. Tako piše, takva je formulacija. Tako da, AP Kosovo i Metohiju morate da tretirate ne samo sa aspekta Ustava Republike Srbije, nego i sa aspekta Rezolucije 1244. Još jednu stvar koju ne smete da gubite iz vida. U Briselskom sporazumu se koriste neutralni termini „Beograd“ i „Priština“. Nigde se ne pominje termin „republika Kosovo“, kao što vi sada kažete. Što se tiče javnih izvršitelja, ja i dalje pokušavam da vam objasnim, rešenje o izvršenju donosi sud. Sud je taj koji određuje šta je predmet izvršenja i na koji način to rešenje treba da se sprovede, a faktičko sprovođenje izvršenja je povereno javnim izvršiteljima. Ponavljam još jedanput, slažemo oko toga da treba preispitati tarife javnih izvršitelja. One su zaista u određenim situacijama enormne. Ako dozvolite samo još jednu stvar. Ovo oko subvencija, uvek govorite jedne te iste stvari. Pogledajte Zakon o kontroli državne pomoći. Nemojte tako paušalno da govorite - svi strani investitori dobijaju po 10.000 evra, svi strani investitori su oslobođeni od plaćanja obaveza itd. Nisu. Prvo, nema nikakve razlike između domaćih i stranih investitora, Zakon o kontroli državne pomoći ne pravi tu nikakvu diskriminaciju. Svako je investitor, bez obzira da li je domaći ili strani. Kapital može da bude domaći ili strani. Ali, kad su u pitanju investicije, došle one iz Nemačke ili iz Srbije, one se računaju kao investicije u Republiku Srbiju, pri čemu se investitorima garantuju ista prava, bez obzira da li dolaze iz Nemačke ili su u pitanju investitori iz Republike Srbije i nije tačno da svako od investitora, bio domaći ili strani, dobija po 10.000 evra. Dobija onoliko para po kriterijumima koji su regulisani Zakonom o kontroli državne pomoći. Inače, svi ti investitori plaćaju poreze u Republici Srbiji, plaćaju doprinose u Republici Srbiji, isplaćuju plate u Republici Srbiji i posluju po propisima Republike Srbije, ne posluju po propisima Nemačke. Ne znam šta vam znači ta formulacija ekstraprofit. To su uveli oni iz DOS-a, ja mislim da je Karić bio pogođen tim ekstraprofitom, ali te kategorije u zakonodavstvu Republike Srbije jednostavno više nema, ona ne postoji.
Zahvaljujem, kolega Martinoviću. Pravo na repliku, narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Izvolite.
Pa, nismo čuli da smo se pozivali na Rezoluciju 1244 u vreme zaključivanja tog Briselskog sporazuma. I, ako nije postojala obaveza da se to primeni, zašto smo onda to mi sve primenili? Šta su posledice svega toga za ovih šest godina? Sada se sudije srpske nacionalnosti na Kosovu zaklinju pred predsednikom Kosova, tj. Hašimom Tačijem. Sada na glasačkom listiću, u opštinama na severu Kosova, dakle, u Leposaviću, Zubinom Potoku, u Kosovskoj Mitrovici, u Zvečanu, na glasačkom listiću stoji grb republike Kosovo. Srbi tamo na takvim izborima učestvuju. Mi smo to sve primenili i nismo dobili ništa. To je bio pritisak iz inostranstva da Srbija ode što dalje u faktičkom zaokruživanju državotvornosti republike Kosovo. To je sami cilj bio još od vremena Borka Stefanovića, pa onda i vlade SNS i SPS, to je jedan kontinuitet. Mi smo uvek upozoravali, kao što ste i vi rekli, na Rezoluciju 1244. To treba da bude ključ srpske pozicije prema budućnosti Kosova i Metohije koja je faktički pod međunarodnim protektoratom, ali vidimo da smo mi se saglasili sa medijatorima pod pokroviteljstvom Federike Mogerini, pre toga Ketrin Ešton, koji žele da se pitanje Kosova što pre reši na srpsku štetu. Mi nismo čuli Marka Đurića, kao šefa Kancelarije za Kosovo i Metohiju, da govori ni o Rezoluciji 1244, ni o Ustavu Srbije. Čujemo ga kako govori o ustavu Kosova, kada je govorio o učešću Srpske liste u Vladi Kosova. Nije rekao - morate vi sa Kosova da poštujete Ustav Srbije ili 1244, nego je rekao ustav Kosova. Ukoliko se vi slažete sa ovim što smo mi rekli ili većinom stvari koje smo mi rekli vezano za javne izvršitelje u Srbiji, ja vas pozivam da kao šef poslaničke grupe vladajuće stranke, najveće stranke u ovom parlamentu, podržite inicijativu našu da se na dnevnom redu nađe naš predlog zakona o izvršnom postupku i obezbeđenju, pa da onda razmotrimo šta bi bilo najbolje i da vidimo kakav treba da bude i položaj izvršitelja, da li to treba da bude u sudu ili to treba da obavlja neko drugo lice, kolike treba da budu tarife, nad čim ne sme da se izvrši i sve ostalo. Subvencije koje dobijaju stranci u Srbiji se isplaćuju po radnom mestu. Tim parama taj stranac je u mogućnosti da plaća plate nekoliko godina. Dakle, faktički, državnim novcem, novcem koji mu mi dajemo, on posle toga isplaćuje plate, a posluje ovde i faktički je isključen od tog troška koji bi trebalo da ima da posluje negde drugde koji bi trošio na plate zaposlenih. To je činjenica. Mi to iz budžeta finansiramo. Koliki je procenat stranaca koji imaju sve te uslove i domaćih privrednika koji imaju te uslove? Vi ćete reći – nema takvih domaćih privrednika, svi su oni lopovi. Pa, nisam baš siguran da su svi oni lopovi, a da su ovi stranci pošteni. Šta su nam doneli stranci za ovih 20 godina? U najčešćem, pljačkaška privatizacija, samo isisavanje novca iz Srbije, a položaj naših radnika je bio zaista jako loš. Dakle, to su činjenice. To što možda ima formalno pravo neki domaći privrednik na sve to, ne zamagljuje činjenicu da u stvari to rade u 90 i nešto posto slučajeva stranci i da oni iz toga imaju veliku korist, da oni posluju ovde, a da sve njihove troškove u prvih nekoliko godina sigurno plaća Republika Srbija.
Zahvaljujem. Kolega Martinoviću, tokom svog izlaganja kolega Šešelj je pomenuo i SNS i SPS, tako da imate osnova za repliku i vi i kolega Neđo Jovanović. Izvolite, najpre vi, kao predsednik poslaničke grupe.
Pa, malo mi je teško da poverujem u ovo što govori gospodin Šešelj. Prosto, ne mogu da shvatim da on ovo govori o Kosovu i Metohiji. Pa, vaša stranka je pozvala Srbe na Kosovu i Metohiji sad na poslednjim izborima da izađu na izbore i da glasaju za Srpsku listu. Pa, kako je to Kosovo i Metohija nezavisna država i kako smo mi to priznali Kosovo i Metohiju kao nezavisnu državu, a vaša stranka i, na kraju krajeva, vaš otac kao predsednik stranke na više mesta pozivao Srbe na Kosovu i Metohiji da izađu i da glasaju za Srpsku listu? Vaša stranka je u stvari demantovala ovo što ste vi maločas rekli, da je za nas Kosovo i Metohija nezavisna država. Nije, kao što nije tačna ni ona teza, tu upadate u jedan začarani krug i pravite jednu logičku grešku. Vi kažete – zaključili ste „mali Šengen“, aha, znači, u to će ući republika Kosovo. Pa, ne, mi smo prihvatanjem tzv. „malog Šengena“, tj. potpisivanjem sporazuma sa Albanijom i Severnom Makedonijom podrazumevali Republiku Srbiju u njenim ustavnim granicama, sa Kosovom i Metohijom, tako da je Kosovo i Metohija već sad deo „malog Šengena“, ali kao deo Republike Srbije, a ne kao nezavisna država. Što se tiče ove državne pomoći, nema potrebe da vi sami konstruišete šta dobijaju investitori i koliko dobijaju itd. Ja vas samo upućujem da pročitate Zakon o kontroli državne pomoći i sve će vam biti jasno. Kada budete pročitali taj zakon, biće vam jasno da ako neko dobije subvenciju od pet, šest ili deset hiljada evra, pa jasno je da on ne može od tih para da finansira plate svojih zaposlenih narednih pet godina, kao što vi kažete. Mislim, to je do te mere jedna besmislena teza da s njom ne vredi ni polemisati. Ne znam da li ste nekad učestvovali u dovođenju investitora u Republiku Srbiju? Pa, bilo bi dobro da nam kažete koju ste investiciju doveli. Ja vam kažem da ta teza vaša o tome da strani investitori su šteta za Republiku Srbiju je opasna iz političkih razloga. To što vi sad govorite, to je samo otvorenije govorio Balša Božović, dok nije prestao da dolazi u Narodnu skupštinu. On je ovde tvrdio da kineska kompanija „Meita“, koja je otvorila fabriku u Obrenovcu, da ona tretira srpske radnike kao robove i da su Kinezi u stvari u Srbiji robovlasnici, a ta „Meita“ se računa kao strana investicija, zato što je došla iz Republike Kine i dobila je subvencije po Zakonu o kontroli državne pomoći ne zato što je kineska kompanija ili zato što je neka druga kompanija nemačka, nego zato što je to kompanija koja je ispunjavala uslove za dobijanje državne pomoći po Zakonu o kontroli državne pomoći. Nećete valjda da imate isti stav sa Balšom Božovićem. Nema tu ničega spornog. Postoji zakon koji reguliše koliko investitor može da dobije na ime državne pomoći, bez obzira da li je domaći… (Nataša Sp. Jovanović: „Fijat“ počinje da radi 15. januara.) Šta kažete, Nataša? (Nataša Sp. Jovanović: Petnaestog januara tek „Fijat“ počinje da radi.)
Nemojte samo ulaziti u komunikaciju. Izvolite.
Šta? Da li je Aleksandar Vučić doveo „Fijat“ u Kragujevac? Dakle, po Zakonu o kontroli državne pomoći svaki investitor može da dobije državnu pomoć ako ispuni uslove iz zakona. Plaća porez u Srbiji, plaća doprinose u Srbiji, zapošljava srpske radnike. Zahvaljujući tome, ne samo tome, ali između ostalog zahvaljujući tome mi smo uspeli da za svega nekoliko godina procenat nezaposlenih sa 26%, svedemo na ispod 10%. To je ono što su potpuno istiniti i vrlo proverljivi podaci.
Zahvaljujem. Pravo na repliku ima narodni poslanik Neđo Jovanović. Izvolite.
Zahvaljujem se, predsedavajući. (Milorad Mirčić: Po kom osnovu?)
Samo trenutak, gospodine Jovanoviću. Kolega Mirčiću, ako ste pratili izlaganje kolege Šešelja, pomenuo je SNS i SPS. Morate pratiti. Ako mi ne verujete, pogledajte stenogram. Izvolite, kolega Jovanoviću.
Nadam se da ćete mi ovo vreme, koje je kolega Mirčić očigledno smišljeno pokušao da uzurpira, dozvoliti. Što se tiče SPS, ja mogu samo zbog građana Republike Srbije da istaknem činjenicu koja se ne može dovoditi u sumnju, a to je da smo zajedno sa SNS, kao faktor koji participira u Vladi Republike Srbije, i to bitan, doneli zajedničku odluku da u cilju interesa građana Srbije, a prevashodno zaštite interesa Srbije, pristupimo nečemu što do tada niko nije učinio. To je da otvorimo vrata dijalogu sa Kosovom. Zbog toga je potpisan sporazum za koji uvaženi kolega Martinović daje pravilno objašnjenje. Ne radi se o pravnom aktu. Radi se o političkom aktu, jer on ima dejstvo inter partes, a ne erga omnes, što znači da se obavezuju dve strane koje su ga potpisale u političkom smislu reči, koje obaveza koja strana preuzima i na koji način treba da iz izvrši. Bilo bi bolje da gospodin Šešelj, kao pravnik, objasni građanima Republike Srbije koje to obaveze iz Briselskog sporazuma potpisnik koji je oličen u privremenim institucijama Kosova izvršio. Šta je to Srbija, kao drugi potpisnik tog sporazuma, uradila i na koji način se taj sporazum treba sprovoditi dalje? Taj sporazum nije verifikovan. Taj sporazum nije akt podoban za postupanje od strane Ustavnog suda. To svim pravnicima sa elementarnim pravničkim znanjem treba da bude jasno zbog toga što Ustavni sud po Zakonu o Ustavnom sudu odlučuje o opštim aktima koji su podobni za odlučivanje od strane Ustavnog suda. Briselski sporazum to nije, niti može biti. S druge strane, ono što se prenebregava, tu je u pravu uvaženi kolega Martinović, Rezolucija 1244 je jedina međunarodno pravna garancija koja ne dozvoljava da se Kosovo, bez obzira na sva priznanja koja su učinjena, tretira kao samostalna suverena država, jer upravo Rezolucija 1244 sve dok je na snazi, a jeste na snazi i biće na snazi, jeste garancija i barijera da se Kosovo može tretirati kao suverena i nezavisna država. Zbog toga je ta Rezolucija 1244 za nas veoma značajan dokument. Mi ne smemo da zažmurimo na postojanje tog dokumenta. Što se tiče javnih izvršitelja, kao pravnik, advokat, moram da istaknem jednu činjenicu koja, bez obzira koliko god osporavali, delegitimisali javne izvršitelje, stoji – pre uvođenja institucije javnih izvršitelja, sudovi su bili pretrpani predmetima izvršenja po nekoliko stotina hiljada. Ponoviću, nekoliko stotina hiljada. Govorim u celoj Srbiji. Nakon uvođenja institucije javnih izvršitelja, za relativno kratko vreme ono što nisu mogli izvršitelji u sudovima sproveli su javni izvršitelji, a to znači da su poverioci u legitimnom i legalnom, dakle, zakonitom postupku namirili svoja potraživanja. Mi smo upravo u ovom domu doneli zakon kojim smo zaštitili izvršne dužnike, a ono što moramo da uradimo, moramo preispitati tarife po kojima izvršitelji naplaćuju svoje naknade.
Pravo na repliku ima narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Izvolite.
Mi jesmo podržali i pozvali Srbe sa Kosova da glasaju za Srpsku listu, jer Srpska lista je pod kontrolom Vlade u Beogradu i tu nema ništa sporno. Bolje Srpska lista, nego da bude tamo neka koalicija Srba koji su otvoreni izdajnici i, između ostalog, videli smo da se obraćaju biračima na albanskom jeziku. Tu nema nikakvog spora. To ne krijemo i ne kajemo se zbog toga, i to je bila naša politička odluka. Da li je danas Republika Srbija zbog potpisivanja Briselskog sporazuma u lošijoj situaciji nego što je bila po pitanju Kosova i Metohije? Jeste, ona je sve ispunila, a Priština ili privremene institucije u Prištini ili republika Kosovo nije, a imala je tu obavezu, a mi smo ovde imali bombastične najave da smo mi, između ostalog, pobedili pet nula, da je to veliki dan za Srbiju, Aleksandar Vučić je čak rekao posle tog drugog sporazuma da se večeras formira zajednica srpskih opština. Šta je bilo od svega toga? Gospodin Jovanović kaže inter partis, nisu ispunili ništa, a mi smo ispunili sve. Hajde onda mi da se vratimo u pređašnje stanje. Odemo tamo, podignemo te carine, tamo srušimo te administrativne prelaze, nema više ništa od toga, niste ispunili svoje, to se ne računa, to ne može više, od sada gospođa Gojković raspisuje izbore za institucije na Kosovu tj. za lokalne samouprave na Kosovu. Imamo naše sudije, zastava Srbije, a ne KPS itd. Hajdemo onda tako. Kada ste vi poslednji put rekli od kada ste došli na vlast, čini mi se ni jednom, da treba da se vrati do 1.000 pripadnika tj. vojnika i policajaca na Kosovu i Metohiji po Rezoluciji 1244. To smo čuli dok ste bili u opoziciji. Kada ste došli na vlast, o tome niste govorili. Što se tiče subvencija, ja pričam o realnosti. Realnost je takva da su u Srbiji strani investitori privilegovani i da oni dobijaju te iznose. To, naravno, zakon kao opšti akt omogućava i domaćim privrednicima, ali to se ne ostvaruje u realnosti. Dušan Vujović, bivši naprednjački kadar, kao ministar finansija je bio ovde, čini mi se, u dve vlade, vi ste njega izabrali, je kao stručnjak Svetske banke rekao nedavno, pre dve nedelje, da će se Srbija sa ovim modelom koji ima, davanja stranim investitorima velikih subvencija, razviti i dostići nivo EU tek za 250 godina. Na internetu može da se nađe njegova izjava za medije. To je rekao vaš bivši ministar finansija. Toliko o tom programu subvencija. Meni je jako drago da je primetio i gospodin Jovanović da postoji veoma veliki problem oko tih troškova izvršenja, ali bojim se da nije u pravu i dalje ima više stotina hiljada neizvršenih predmeta, ali ima i prebogatih izvršitelja koji su, to što imaju podršku države za izvršenje, opljačkali one najsiromašnije i posle toga delili njihove nekretnine tj. stambene jedinice. U najvećem broju slučajeva, čast izuzecima. Voleo bih, ukoliko ste identifikovali probleme, da mi o tome raspravimo na sednici Narodne skupštine, da stavite i podržite predlog našeg zakona i da dođe na dnevni red Skupštine, pa onda vi kažite svoje mišljenje, mi ćemo naše, SNS i njeni predstavnici će da kažu mišljenje SNS i da rešimo odmah sve te probleme koje imamo zakonom i da vidimo ko sme da bude opljačkan, ko ne sme, koliko treba da se plati i sve ostalo. Ukoliko ste vi sigurni u to o čemu pričate, nema razloga da vi ovu našu inicijativu ne podržite.
Zahvaljujem, kolega Šešelj. Pravo na repliku ima narodni poslanik Aleksandar Martinović. Izvolite.
Stvari, gospodine Šešelj, nisu baš tako jednostavne kao što vi pokušavate da predstavite. Prvo, Republika Srbija potpisivanjem briselskih sporazuma ništa nije izgubila na Kosovu i Metohiji. Dobili smo to da postoji obaveza Prištine da omogući formiranje Zajednice srpskih opština, dobili smo to da Srbi u opštinama u kojima su većina mogu da imaju svog regionalnog komandanta policije, a s druge strane vi i dalje imate prisustvo Republike Srbije na KiM i to po više osnova. Zdravstvene ustanove na KiM finansiraju se iz budžeta Republike Srbije, škole, obdaništa. Izbori na KiM, parlamentarni izbori, za Narodnu skupštinu Republike Srbije, održavaju se i na KiM, u svim onim opštinama gde je to fizički moguće da se uradi. Evo, ovde imate u poslaničkoj grupi SNS ljude koji žive na KiM, koji su izabrani na poslednjim izborima, a prebivalište im je na KiM - Stanija Kompirović, profesor, Milovan Krivokapić, gospodin Dragan Veljković, itd. To su vam ljudi sa KiM, izabrani u Narodnu skupštinu Republike Srbije 2016. godine. Dakle, nije država Srbija u potpunosti istisnuta sa KiM. Jednim delom da, ali jednim delom nismo. I mi se sad borimo da zadržimo ono što imamo na KiM i da uz to što imamo sad, pokušamo da ostvarimo još nešto. Ovo što sam rekao za podršku SRS Srpskoj listi, nisam rekao u bilo kakvom pežorativnom smislu. Ja mislim da je to bila jedna mudra odluka. Prošlo je vreme kada smo udarali u talambase i pokušavali ovde jedni druge da predstavimo kao izdajnike ili ovi drugi da se predstave kao heroji, kada je u pitanju KiM. Mi smo sad svi na istom zadatku, i vi iz Srpske radikalne stranke i mi iz Srpske napredne stranke, a to je da sačuvamo sve ono što je moguće na KiM, sve ono što je realno moguće u ovom trenutku. To se zove realna nacionalna politika. Ako bismo pričali o našim željama, o našim snovima, o svemu onome što bi bilo lepo da se desi našem narodu, verujte mi, između vas i mene lično, nema nikakve razlike. Ali, postoji nešto što se zove politička stvarnost. Ako ste ozbiljan državnik, onda tu političku stvarnost morate da uzmete u obzir. Zbog toga Vlada Republike Srbije i predsednik Republike Srbije, kada je u pitanju Kosovo i Metohija, i vode ovakvu politiku kakvu vode. Što se tiče ovih drugih stvari o kojima ste pričali, vezano za javne izvršitelje i za državnu pomoć, očigledno da se oko toga nećemo složiti. Ali, bez obzira na sve to, SNS vam je zahvalna zato što vašim prisustvom u parlamentu ipak pokazujete da ste politički ozbiljni, da ste državotvorni, da imate osećaj odgovornosti za Republiku Srbiju i njene građane. Ne radite ono što u ovom trenutku rade Dejan Nikolić i Nebojša Zelenović. Sad, u ovom momentu, u Evropskom parlamentu, njih dvojica na najbezočniji mogući način govore o državi Srbiji, da smo najzaostaliji, da smo najprimitivniji, da nema nikakvih sloboda, da se guše prava opozicije itd. Ovo govorim i zbog nekih mojih kolega iz SNS koji pokušavaju da pronađu razliku između Boška Obradovića, koji pokušava zastavu Srbije da upotrebi kao motku da bi razbio vrata Narodne skupštine i nekih iz Demokratske stranke koji su kao malo fini, pa nisu oni baš za Boška Obradovića, ne sviđaju im se ti fašistički metodi. (Predsedavajući: Zahvaljujem, kolega.) Završavam, gospodine Milićeviću. Svi su oni isti. Imaju istog gazdu. Imaju isti zadatak, a to je da sruše legalno i legitimno izabranu vlast u Srbiji, da sruše Aleksandra Vučića, ali ne na izborima, nego na ulici i uz pomoć onih koji Republici Srbiji ne misle ništa dobro i koji joj ništa dobro nisu ni mislili. U tom smislu, vi ste drugačiji od njih i bez obzira na to što se oko nekih stvari ne slažemo i što se verovatno nikada nećemo ni složiti, pokazujete jedan odgovorniji pristup u odnosu na ove koji bi da razbijaju srpskom zastavom vrata na Skupštini Srbije i oni koji danas govore najlošije o svojoj zemlji. Nikada ozbiljan poslanik, bez obzira da li je iz vlasti ili opozicije, o svojoj zemlji ne govori ništa loše. To govore samo ovi koji danas nisu u parlamentu, ali su prisutni danas u Evropskom parlamentu i pričaju najgore moguće stvari o Republici Srbiji. Pri tome, nisu izloženi nikakvom linču, nikakvom progonu, policajca su videli samo na slici, nisu dobili nijednom pendrekom po leđima, niko na njih nije bacao suzavac, niko na njih nije bacao bojne otrove i hvala bogu, niko od njih nije poginuo, kao što je 2008. godine poginuo Ranko Panić.
Zahvaljujem, kolega Martinoviću. Pravo na repliku, narodni poslanik Aleksandar Šešelj. Izvolite.
Mi na vreme upozoravamo vas koji vršite vlast da ne budete baš takvi kao što su oni i na greške koje su očigledne, koje su proistekle iz kosovske politike, tj. politike prema Kosovu i Metohiji ove Vlade. Mi, ukoliko nam je prioritet u državi broj jedan da očuvamo KiM u sastavu Republike Srbije, treba na vreme da se orijentišemo ka našim tradicionalnim saveznicima, dve države koje su stalne članice Saveta bezbednosti UN, Ruska Federacija i Narodna Republika Kina, koje neće da dozvole članstvo Kosova u UN. Ishod ovih pregovora koje sad imamo ide ka tome da se potpiše pravno obavezujući sporazum, to su najavljivali predstavnici Vlade Srbije, to je predsednik Srbije najavljivao, kojim bi se omogućilo Kosovu da postane član UN. Niko ne spori da ima nekih uspeha, velikih uspeha i razlika između Demokratske stranke i Srpske napredne stranke. Niko ne može da ospori to što je 17 država povuklo priznanje nezavisnosti, ali to nam ništa neće značiti ukoliko mi stavimo potpis na pravno obavezujući sporazum kojim će Kosovo postati punopravni član UN. To smo videli kao ishod ovih pregovora i po najavama iz EU i Stejt departmenta, ali i od kosovskih Albanaca. Videli smo i ovog predstavnika američkog predsednika Grenela šta je rekao o svemu tome, i o pregovorima, ali i o "malom Šengenu". Vi ste rekli, kada dođete na vlast, vi ćete preispitati i poništiti sve Borkove sporazume. Ništa se od toga nije desilo. Već godinu dana traju takse. Imamo šest godina pregovore u Briselu. Idemo ka tome da nas potisnu sa Kosova i Metohije. Pre Briselskog sporazuma ne bi bilo moguće da Marko Đurić dođe u Severnu Mitrovicu i da ga tamo onako istuku, uhapse i kao ratni trofej paradiraju Prištinom. To pre Briselskog sporazuma, nažalost, koji imamo već od 2013. godine, ne bi bilo moguće. Mi smo protiv toga. Mi mislimo da je najbolje rešenje za to da se oslonimo na one koji su uvek bili prema nama iskreni, koji su bili uvek naši saveznici, a ne oni kojima je cilj da se Srbija što pre odrekne Kosova, što je cilj i EU i SAD i nekih drugih zapadnih sila. Oni to, naravno, ne kriju. A mi pregovaramo sa medijatorom koji je priznao nezavisnost Kosova, a EU je de fakto priznala nezavisnost Kosova, EU ima misiju EULEKS-a na KiM, koja ima za cilj izgradnju kosovskih institucija. Dakle, institucija države Kosovo. To je ono na šta mi upozoravamo. Treba da bude prioritet ne članstvo Srbije u EU i nastavak pregovora, otvaranje poglavlja ili bilo šta drugo, Ustav Srbije i 1244. A sve manje čujemo da se predstavnici našeg režima, tj. režima u Srbiji, pozivaju na te akte, a čujemo, nažalost, da se pozivaju i pozivaju na poštovanje Ustava republike Kosovo.
Zahvaljujem, kolega Šešelj. Pravo na repliku, narodni poslanik Aleksandar Martinović. Izvolite.
Gospodine Šešelj, ja mislim da je najvažnije da mi Srbi budemo jedinstveni, kada je u pitanju Kosovo i Metohija. To je mnogo važnije, nego da li će neka velika sila, dolazila ona sa zapada ili sa istoka, da nas u ovom ili u onom trenutku podrži. Sada ću ja reći nešto što možda i nije popularno, ali, verujte mi, kao čoveka i kao Srbina, evo, vidim da vi nosite već duže vreme ove bedževe na kojima piše da u Srebrenici nije bilo genocida, juče me je malo onako zeblo oko srca kada sam čuo Putinovu izjavu da ako se ne prihvati zakon o amnestiji u ukrajinskom parlamentu da će na istoku Ukrajine da se desi nova Srebrenica. Jedna izjava koja vam govori da ne može niko da bude veći Srbin od nas Srba, i ako smo mi Srbi nesložni po pitanju Kosova i Metohije, nema te Rusije i nema te Kine i nema te sile nebeske koja će nam po tom pitanju pomoći. Zašto vam ovo kažem? Svaka velika sila vodi računa o svojim interesima. Njegoš kada je u 19. veku bio u poseti ruskom Caru Aleksandru Prvom, Njegoš je bio visok čovek i ruski car je bio visok čovek, isto kao i vi, kao i vaš otac, Ruski car mu je rekao, ovo vam pričam prosto šta je Njegoš rekao svojim Crnogorcima kada se vratio. Ruski car mu je rekao – vi ste visok čovek, Njegoš kaže – i vi ste visok čovek, ali je samo Bog viši od ruskog cara. Kada se vratio u Crnu Goru, Crnogorci su ga pitali – pa, šta kaže ruski car, hoće li nam pomoći? Njegoš je izgovorio one čuvene reči – ruski car misli o svom narodu, a o nama kada stigne. Jedna pouka i poruka i za nas današnje Srbe. Ali, da ostavimo istoriju po strani, vi sada kažete – trebalo bi na KiM uraditi ovo, trebalo bi na KiM uraditi ono, i pozivate se na Rezoluciju 12 44. U toj istoj Rezoluciji 12 44, samo što mi Srbi volimo malo da lažemo sami sebe i mi volimo da Rezoluciju 12 44 tumačimo na parče, a ne u celini. U toj Rezoluciji 12 44, za koju su glasale i Rusija i Kina i za koju se mi grčevito držimo, piše da može da može da se vrati do 1.000 pripadnika Vojske Jugoslavije, zato što je u to vreme postojala SRJ, ali samo ako to odobri komandant KFOR-a. Znači, ne zavisi povratak naše vojske i policije na KiM od dobre volje Aleksandra Vučića. Komandant KFOR-a nije to odobrio. On to nije odobrio ni kada je SRS bila na vlasti, ona jedinstvena SRS, jel tako Mirčiću? Kada je to bilo, jel smo bili u Vladi? (Milorad Mirčić: Što niste tražili?) Kada ste tražili? (Milorad Mirčić: Nije niko tražio?) Što niste tražili? (Milorad Mirčić: Nije tražio Sloba.) Što vi niste tražili, bili ste ministar u toj Vladi? Što niste tražili kao ministar u toj Vladi? Niste tražili zato što ste znali da ne možete da dobijete saglasnost komandanta KFOR-a. Milorade, niste tražili zato što ste znali da u Rezoluciji 12 44 piše – Vojska Jugoslavije može da se vrati do 1.000 vojnika na KiM ako to odbori komandant KFOR-a. Kao što 1999. godine tadašnji komandant KFOR-a Majkl Džekson, nije odobrio povratak do 1.000 vojnika Vojske Jugoslavije, tako ne odobravaju ni dan danas. Šta sad treba da radimo? (Milorad Mirčić: Kad je bio zahtev?) Koji zakon? Kakav zakon? Piše u Rezoluciji 12 44, ne možemo da se vratimo vojno na Kosovo dok se ne odobri od strane komandanta KFORA-a. Nema nikakvog zakona. Šta imamo kao alternativu? Da pošaljemo ovog malo vojske i policije na KiM i da ratujemo, ali ne sa Albancima, ne bi bio problem da mi sad zaratimo sa Albancima, bio bi problem, ali mi bi sa Albancima nekako izašli na kraj, mi bi zaratili sa NATO paktom. Probali smo to 1999. godine. Kako smo prošli? Videli ste i sami i cela Srbija je to videla. (Predsedavajući: Zahvaljujem.) Dakle, završavam, Rezolucija 1244 jeste pravna veza Srbije sa Kosovom i Metohijom, ali u toj Rezoluciji 1244, to vam je rekao i gospodin Vučić kada je u maju mesecu ovde predstavljaju izveštaj o Kosovu i Metohiji, ima stvari koje za nas Srbe nisu baš najpovoljnije, ali i takve kakve su, bolje nego da te Rezolucije nema. Oko toga se mi slažemo, ali da je Rezolucija 1244 apsolutno, od početka do kraja u interesu Republike Srbije, nije. Ima tu bolnih stvari, ali postoji nešto što ostvaruje da su KiM pravno vezani za Republiku Srbiju i zbog toga se Republika Srbija te Rezolucije 1244 drži i poštuje prijatelje naše u Savetu bezbednosti, Rusiju i Kinu, koje su glasale za tu Rezoluciju. Hoću da vam kažem, nisu stvari baš tako jednostavne kao što vi pokušavate da predstavite. Inače, da jesu, Kosovo i Metohiju bi rešili mnogi i pre vas i pre mene i pre mog prijatelja Milorada Mirčića i svih drugih.
Zahvaljujem, kolega Martinoviću. Kolega Šešelj, omogućiću vam naravno, imate pravo na repliku. Molim i vas i kolegu Martinovića da nije sporno dva minuta, ja ću vam omogućiti da govorite onoliko koliko je govorio i kolega Martinović, to apsolutno nije sporno, iako nemate preostalog vremena poslaničke grupe, ali neka to bude na moju odgovornost, da ne bi bilo da imamo dvostruke standarde i dvostruke aršine. Ne sporim da je pitanje koje ste pokrenuli od velike važnosti i značaja, i da se tiče budućnosti Srbije i budućnosti svakog građanina Srbije, ali nije prosto tema današnjeg dnevnog reda. Zato vas molim da ipak pokušamo da se vratimo na ono što jeste tema današnjeg zasedanja. Izvolite, kolega Šešelj.
Ni Srpska radikalna stranka, ali naravno ni Ruska Federacija nikad nije negirala zločin u Srebrenici. Jasno je da se zločin tamo desio. Mi negiramo karakter tog zločina i hoćemo da se jednom za svagda izborimo protiv toga da nas neko označava genocidnim. Naravno, kada je ruski predsednik o tome govorio, imao je to u vidu. (Aleksandar Martinović: Što nije rekao Oluju, nego baš Srebrenicu?) A zašto nije neko drugi sprečio Britance da donesu Rezoluciju o Srebrenici u Savetu bezbednosti, nego baš ti Rusi? Zašto nisu Amerikanci? Zašto nisu Francuzi? Nego su baš ti Rusi to sprečili. Rusija je sprečila u Savetu bezbednosti 2015. godine, o tome je Vučić govorio u Sočiju pre neki dan, da Srbi budu označeni kao genocidni. Mi treba zbog toga da im budemo beskrajno zahvalni. Zašto bi oni forsirali da imaju tešnje veze sa nama, ako mi hoćemo da postanemo član EU i udaljavamo se od naših odnosa sa Rusijom. Kako to radimo? Jel radimo tako što nismo dali nešto što treba da ima simboliku, diplomatski status pripadnicima Rusko-srpskog humanitarnog centra u Nišu, a dali smo to isto NATO paktu u Srbiji? Dali smo veća prava NATO paktu nego što su bila predviđena Trojnim paktom za vojnike Trećeg rajha tada. NATO pakt danas ima povlašćeniju poziciju nego što je bilo predviđeno za vojnike Trećeg rajha Trojnim paktom. Oni koji su u Rusko-srpskom humanitarnom centru u Nišu, koji su učestvovali u spasavanju naših građani u poplavama i u požarima i mnogim drugim situacijama, nemaju čak ni taj simbolični diplomatski status. To bi trebao da bude znak poštovanja. Ništa mi ne bi sa tim dobili. Mi smo se zalagali da se još jedan takav centar osnuje na teritoriji AP Vojvodine, 30 hiljada potpisa za to prikupili, a onda smo videli neke varijante od strane pokrajinske Vlade da će biti tamo neki regionalni centar sa Hrvatskom ili ne znam ni ja sa kim već, a opravdanje je bilo zvanično da ne postoji potreba za tim centrom. Neće možda dozvoliti KFOR povratak do 1.000 vojnika i policajaca na Kosovu, ali bar mi možemo to da tražimo, da zahtevamo, da pokrećemo to pitanje često, da govorimo o tome. Ako nije naša odluka, mi treba samo da pokažemo valjda našu nameru. To treba da bude, znači, stavka iz Rezolucije, mi tražimo da se to ostvari. Mi treba da o tome pregovaramo, da to spominjemo, a ne mi znamo unapred da oni neće to odobriti. Hajde da se mi zalažemo za to, pa možda će neko drugi odobriti. Opasno je odvajanje Srbije od Rusije, zato što je Rusija naš najiskreniji saveznik na međunarodnom planu i zaštitila nas je i 2015. godine od žiga genocidnosti, ali već 11 godina brani naš teritorijalni integritet i suverenitet, tako što ne dopušta članstvo republike Kosovo u UN. Da nije Rusije, to bi pitanje odavno bilo zatvoreno. O tome je govorio i Aleksandar Vučić pre nekoliko dana u Sočiju. To treba da bude, to je politika SRS, naša glavna spoljnopolitička orijentacija, da budemo sa našim saveznicima i sa njima da gradimo našu budućnost, a ne sa onima koji su nas i bombardovali i danas nam traže da se odreknemo dela teritorije, koji su nas na sve moguće načine ponižavali i onima koji su nas opljačkali, na kraju krajeva. Ne mogu biti ovi koji su nas spašavali i oni koji su nas bombardovali isto.
Zahvaljujem, kolega Šešelj. Pravo na repliku ima narodni poslanik Aleksandar Martinović. Izvolite.
Ja se slažem, gospodine Šešelj, sa skoro svim što ste vi rekli. Ja uopšte ne dovodim u pitanje da je Rusija u političkom smislu naš najveći saveznik. Niko to ne dovodi u pitanje. Nikakva opomena, treba da komuniciramo, treba da razgovaramo. Juče su pitali Aleksandra Vučića u Grčkoj za tu izjavu. Znači, juče su pitali Aleksandra Vučića za to što je Putin izjavio da ako ukrajinski parlament ne prihvati zakon o amnestiji, da postoji opasnost da se u Donbasu desi ono što se desilo u Srebrenici. Ja vam sada kažem, kao poslanik, kao čovek, kao Srbin, meni bi draže bilo da je Putin rekao da će se desiti Oluja, nego – desiće se Srebrenica. Dozvolite da imam pravo da izrazim svoje mišljenje. Dozvolite mi da se nisam baš najprijatnije osećao kad sam čuo iz usta ruskog predsednika da pominje Srebrenicu kao primer zločina, ma kako da se on kvalifikuje, kao genocid ili kao ratni zločin, a da se nije, recimo, setio da pomene Oluju, Bljesak, Kravice, Bratunac itd, ali da ne ulazimo u to. Čovek je izjavio šta je izjavio, njegovo je pravo, Rusija je velika država. Šta smo mi? Predgrađe Moske u odnosu na celu Rusiju. Kao da smo mi Srbi ti koji će da određuju šta će da rade Rusi, Amerikanci, Kinezi ili bilo koja druga velika sila. Mi smo mali. (Milorad Mirčić: Pa imaš knjigu.) Imam ja knjigu, Milorade, sve mi je jasno. Šta može država sa sedam miliona stanovnika državi koja ima preko 200, da utiče na njenu spoljnu politiku? Ali, opet kažem, bez obzira na to što se vi, mi u određenim pitanjima politički razlikujemo, skandalozno je ono što je juče rekao, gostujući na N1 televiziji, Vuk Jeremić, bivši ministar inostranih poslova, bivši predsedavajući Generalnom skupštinom UN. On je čovek doslovno rekao – Aleksandru Vučiću će sad tek biti teško kada bude razgovarao sa Prištinom, jer više za sagovornika neće imati Hašima Tačija, nego Aljbina Kurtija, a taj Aljbin Kurti, kaže Vuk Jeremić doslovno, sad citiram – ne može se osporiti da je jedan intelektualac, patriota i stabilan čovek. Znači, za Vuka Jeremića, za Dragana Đilasa, za Boška Obradovića, tog velikog Srbina, rusofila, pravoslavca, pitaj boga šta sve nije, Aljbin Kurti je intelektualac, patriota, ne znam kako se izražava taj njegov patriotizam, valjda time što želi da stvori veliku Albaniju i kaže – stabilan čovek. Još samo da je hteo da bude do kraja pošten, trebalo je da kaže – to je isti onaj Aljbin Kurti koga smo mi pustili iz zatvora u Nišu kad smo preuzeli vlast 2000. godine. Zašto ovo kažem? Da se ovi, ne daj bože, nekako dočepaju vlasti, bez izbora, pa možete da zamislite šta bi bilo i sa nama i sa vama i sa Beogradom i sa Nišom i Kragujevcom i sa Kosovskom Mitrovicom da na vlast dođe čovek koji kaže – Aljbin Kurti je intelektualac, patriota i stabilan čovek, ne bio ostao od Srbije, od Srba na Kosovu i Metohiji ni kamen na kamenu. U tom smislu, tektonska je razlika između vas koji sedite ovde u Narodnoj skupštini, sa kojima se mi po nekim pitanjima ne slažemo i onih koji navodno bojkotuju Narodnu skupštinu, ali zato ne bojkotuju Evropski parlament kada treba da se pljuje po Srbiji, po srpskom narodu, srpskoj Vladi i srpskim institucijama, a pogotovo je tektonska razlika između i vas i nas i Vuka Jeremića, za koga je Aljbin Kurti intelektualac, patriota i stabilan čovek. Svaka mu čast.
Zahvaljujem, kolega Martinoviću. Kolega Šešelj, želite repliku? Imali ste dijalog sa gospodinom Martinovićem i bili ste prijavljeni. Ne obraćam pažnju na dobacivanje, pratim ono što govori gospodin Martinović i pratim dijalog koji vodi sa vama. Da li želite repliku, pošto ste bili prijavljeni? Izvolite.
Hvala, gospodine Milićeviću. Ono o čemu smo mi govorili jeste razlika koja mora da se napravi u odnosu na odnose Srbije i Ruske Federacije i razlika u odnosu na odnose Srbije sa SAD i EU. To ne može biti isto. Zato što nas nisu bombardovali Rusi i ne otimaju nam teritoriju Rusi i ne govore Rusi da smo mi genocidni, nego to sve rade ovi drugi, i to nije od juče, to je tako već 30 godina. Mi danas hrlimo u EU, kao da ne znamo šta nas na tom putu čeka, a čeka nas punopravno priznanje nezavisnosti Kosova. To je uslov svih uslova. Da li je vredno to naše potencijalno članstvo odricanja Kosova i Metohije? Ja mislim da nije. Kakva je sad trenutno evropska perspektiva za Zapadni Balkan, da li ona postoji? Ja mislim da ne postoji, pogotovo imajući u vidu šta je Makron pričao u Evropskom parlamentu, o mogućnosti proširenja EU. Dakle, to trenutno ne postoji. Sada bi bilo pravo vreme da trezveno odlučimo u našem nacionalnom interesu da se što pre orijentišemo ka Ruskoj Federaciji, ka članstvu Srbije u Evroazijskoj ekonomskoj uniji, ka članstvu Srbije u ODKB. Mi smo čuli od predsednika Republike kako je S-400 sistem koji Srbija ne može da priušti. Samo zbog Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju i primene njegove jednostrane, mi gubimo novac na godišnjem nivou otprilike koliko vredi jedan S-400. Mi u saradnji i integraciji sa Ruskom Federacijom ostvarujemo ekonomsku bezbednost, ostvarujemo energetsku bezbednost i, ono što je najvažnije, ostvarujemo i našu vojnu bezbednost, tj. bezbednost od bilo kakve agresije u budućnosti. To je ono za šta se mi zalažemo i to je trenutno jedini način da Srbija sačuva svoje nacionalne interese kada je u pitanju teritorijalni integritet i suverenitet naše zemlje, a naravno i položaj srpske zajednice koja danas živi na Kosovu i Metohiji.
Zahvaljujem, kolega Šešelj. Reč ima narodni poslanik Marko Atlagić. Izvolite, kolega Atlagiću.
Uvaženi potpredsedniče Narodne skupštine, koleginice i kolege narodni poslanici su uglavnom iz moje poslaničke grupe rekle ono što su mislile oko kompletiranja institucija Zaštitnika građana. Naravno, da dam u jednoj rečenici moj lični stav, a to je da Zaštitnik građana personalno, ovaj koji je pred nama, obavlja svoje poslove u skladu sa zakonom i mislim da ih vrlo dobro obavlja. Međutim, ono što mene interesuje, kako može Zaštitnik građana da zaštiti nas, građane Republike Srbije od lažnih vesti ili izmišljotina, pojedinih predstavnika SZS, koji svojim iskonstruisanim neistinama zadiru u ekonomsko-bezbednosne osnove naše zemlje? To je vrlo bitno, gospodine zaštitniče, jer oni svakodnevno, iz časa u čas, iznose laže preko svojih tabloida, bolje reći blatoida, pogotovo preko N1 CIA, svakojake vesti koje duboko zadiru u patologiju, a te lažne vesti su o predsedniku države, Aleksandru Vučiću, njegovoj porodici, gospodinu Nebojši Stefanoviću, ministru unutrašnjih poslova i njegovoj porodici i drugim njegovim saradnicima, a i o narodnim poslanicima, dr Martinoviću i dr Orliću i drugim uvaženim narodnim poslanicima. Samo kratko, gospodine zaštitniče, najnovije vesti, a to je, daću vam primer Marinike Tepić, u narodu zvana „golub preletačević“, jer ona legne navečer u krevet u jednoj političkoj stranci, a ujutru se probudi u drugoj političkoj stranci, ili kako je najnovije zovu „električni zec“ Dragana Đilasa. Ona je juče, u jednom tabloidu, „blatoidu“, a to je „Danas“, lagala, po ko zna koji put, o predsedniku države i njegovim saradnicima, a ja ću citirati, citiram - surova istina je da sve što sam govorili, prethodnih mesec i po dana, ukazujući na povezanost Slobodana Tešića, trgovca oružjem i predsednika države, Aleksandra Vučića. Ona nudi notu SAD, koja je tokom oktobra uručena ministru inostranih poslova Ivici Dačiću. Završen citat. To su laži, izmišljotine, podmetanja najniže vrste. Zato ću ja, gospodine povereniče, uvaženi narodni poslanici vi koji slušate, a koji dobacuju, neka vam je za čast, citirati naše Ministarstvo inostranih poslova, koje je povodom toga reklo, citiram - neistina je da su SAD ikada uputile notu, niti je uručile ministru Dačiću i bilo kom drugom u Ministarstvu inostranih poslova, o Slobodanu Tešiću. Završen citat. Dakle, poštovani građani Republike Srbije, Marinika Tepić, zvana „golub preletačević“, je lagala mesec i po dana, svaki dan na konferencijama za štampu i pojedinim tabloidima. Da ima malo časti, građanske, poslaničke i malo vaspitanja, došla bi, kao narodni poslanik u ovaj visoki dom, izvinila se građanima Republike Srbije, predsedniku Republike Srbije i njegovoj porodici, ministru unutrašnjih poslova, gospodinu Nebojši Stefanoviću i njegovoj porodici i uvaženim narodnim poslanicima, u ovom visokom domu. Dozvolite, uvaženi povereniče, da samo kažem dve rečenice, te njene vesti, fabriciraju se u službama država bezbednosti jedne, prekomorske zemlje i država i službi bezbednosti nekih susednih država, kao što je bio slučaj i sa Račkom, o kojem sam ja juče opširno govorio, u ovom visokom domu. Sledeće pitanje moje, jeste vama, a i službama bezbednosti, ima li ikakve narko-saradnje Boška Obradovića, sa njegovim kumom Mladenom Novakovićem, zvani Tocilom, koji je uhapšen sa 77 kilograma heroina, kako bi, poštovani građani i uvaženi poslanici, zaštitili našu decu i budućnost naše dece da budu ravnopravna, da se vaspitavaju i obrazuju u zdravoj sredini? Drugo, kakve narko veze ima Dragan Đilas ili ti „Đilaš“, jer ima dva prezimena, jedno za EU, a drugo za Srbiju, sa saradnjom svoga šurjaka, koji je uhapšen sa dva kilograma kokaina, da bi zaštitili našu decu i učinili ih ravnopravno sa decom, koja se vaspitavaju i obrazuju, u zdravim sredinama? I treće, kakve narko veze i ima li Boško Obradović i Dragan Đilas i mafije povezane oko njih? Idemo dalje, uvaženi narodni poslanici, tu je gospodin Martinović izuzetno primetio dobro šta je ovaj Vuk Jeremić sinoć izgovorio inače, rekao je da nije član, sinoć, odnosno vođa međunarodne grupe lopuža i prevaranta ali je član međunarodne grupe lopuža i prevaranata tu nema dileme. Dozvolite da ga pitam, njega i njegovog sinoćnog saradnika, direktora valjda N1 CIA, gospodina Đosića, a da vam kažem, zbog građana Republike Srbije, da Vuk Jeremić je direktor Centra za međunarodnu saradnju i održivi razvoj. Odakle je dobio 200 hiljada dolara, na ime tog centra i da li je tačno, neka izađe na tu N1 CIA televiziju i kaže da li je 200 hiljada dolara dobio iz Mongolije i na ime čega. Evo, ja ga prozivam neka kaže, neka dođe, da li je ili nije. On nama i građanima Srbije neće nikako da objasni na ime kojih usluga je dobio te silne pare iz inostranstva. Samo da kažem da u vremenu od 2013. godine do 2017. godine je dobio čak 7,9 miliona dolara. Međutim, neka kaže javno građanima da li je tačno da je 4,5 miliona dolara, da su mu uplatile fantomske energetske kompanije o kojima su ovde govorili uvaženi narodni poslanici nekoliko puta i moja malenkost, koji posluju u Šangaju i Hongkongu, gde su operisali njegovi bliski saradnici, a sinoć neće da ih spomene, koji su uhapšenih u SAD zbog korupcije Patrik Ho i šeik Tidijan Gadio. Neka kaže građanima Srbije da li je tačno ili nije? Da li je tačno neka kaže, da je dobio 120 hiljada dolara od Katara u Nemačkoj i 200 hiljada dolara u Berlinu? Poštovani građani Republike Srbije, tačno je gospodine Martinovću da oni spremaju, evo usudio bih se reći scenario kao i 2000. godine i tu nema dileme. Jedan od njihovih perjanica, Janko Veselinović inače zvani „stanokradica“ je 11.09.2019. godine rekao, citiram – posle bojkota tražiti raspisivanje novih izbora, ako ne, okretanje vojske i policije na stranu nas demonstranata i protivnika režima, završen citat. Poštovani građani, vidite šta vam se sprema. I, da završim, da je to zaista tačno da isto rade kao što su radili 2000. godine, to dokazuje i Dajana Džonston koju sam juče citirao, a ponovo ću zbog građana Srbije sada citirati. Citiram, šta je rekla o petom oktobru, to se sprema nama u budućnosti, da li će tu uspeti, to je sada posebna priča, ali mislim da taj film neće gledati više. Citiram – na krilima narodnog slavlja, zbog pada Slobodana Miloševića koje se graničilo sa pijanstvom Srbija je u jagmi za vlašću samlelo je stampedo nestručnih gramzivih i bahatih ljudi, uobraženih lidera fiktivnih stranaka, samoproglašenih eksperata, polusveta svih kalibara i profila koji su sebe promovisali u revolucionarne pobednike, a državu i sve u državi za svoje taoce. Dajana Džonston, Amerikanka. Da je tačno ono, gospodine Martinoviću, da hvali Albina Kurtija, ali ću građane podsetiti da je 27. jul 2010. godine, jedan od najvećih datuma za takozvanu nezavisnu državu Kosovo. Zašto? Zato što je tog dana Priština dobila pravni argument da gura svoju nezavisnost do kraja. Zato Priština slavi Vuka Jeremića, a Vuk Jeremić Albina Kurtija, jer ga albansko rukovodstvo smatra tvorcem najvažnijeg papira u rukama nezavisnog Kosova. Zbog vremena koje sam oduzeo svojim kolegama, na kraju ovu rečenicu. Uvaženi narodni poslanici, poštovani građani Republike Srbije, Aleksandar Vučić je veliki srpski pregalac, retko viđen na ovim prostorima, veliki patriota, veliki reformator i veliki državnik. Nikada mu to neće oprostiti ovi iz Saveza za Srbiju. A ovo što spremaju, da neće na izbore, to je njihov izbor. Oni u biračkom telu imaju jako malo. Pa, opozicija nisu oni. Oni su jedan mali deo opozicije, jedan deo opozicije sedi u ovom visokom Domu, jedan deo opozicije se sprema na izbore, hoće ili neće, a film više neće gledati kao što su ga gledali u prošlosti. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Atlagiću. Reč ima narodni poslanik Veroljub Arsić. Izvolite, kolega Arsiću.
Poštovane dame i gospodo, narodni poslanici, u današnjoj raspravi svega smo se naslušali. Gospodine Pašaliću, niste bili u toku prepodnevnog zasedanja zbog obaveza koje ste ranije preuzeli, ali smo ovde čuli i dok ste bili tu i pre toga da Zaštitnik građana jeste ustavna kategorija ali koja ne mora da postoji u Republici Srbiji, u njenom pravnom sistemu. Zaista svoje uvažene kolege pozivam da kada tako nešto kažu, da ne pričaju gluposti. Ustav je eksplicitan, jasan u tom delu, da je Zaštitnik građana državni organ i da njegove nadležnosti, osim onih koje su predviđene Ustavom, regulišu se i posebnim zakonom. Kada neko to kaže, da to nije obaveza Republike Srbije, da ima Zaštitnika građana, to je isto kao i kada kaže da građani Republike Srbije ne moraju da primaju penzije i ako su one garantovane Ustavom, jer ne možete Ustava da se malo pridržavate, malo ne pridržavate. Ali, to bih ostavio njihovim političkim uverenjima i njihovoj pravničkoj sposobnosti, to su rekli čak i neki od pravnika, njihove pravne sposobnosti da rasuđuju o tome, ali, ne daj bože da oni dođu na vlast, jer sa takvim tumačenjem zakona i Ustava jako loše bi prošla Republika Srbija. Nema na parče sprovođenja Ustava, on se sprovodi ili ne sprovodi. Bilo je u diskusijama čak i to da Zaštitnik građana treba da se bavi i poslom Ustavnog suda, što nije u vašoj nadležnosti, valjda zarad političke priče, jer možda će Zaštitnik građana biti taj koji će da ispravlja odluke Ustavnog suda, jer Ustavni sud je, kao to rekoše - režimski. Čak se ide i na to da ne trebamo da poštujemo odluke Ustavnog suda, mada su te odluke po Zakonu o Ustavnom sudu konačne, izvršne i opšte obavezujuće i da su svi dužni da ih se pridržavaju, svi državni drugi organi, političke stranke, sindikalne organizacije, radne organizacije i da ne nabrajam sve, svi nosioci javnih ovlašćenja. Ali, opet ćemo one odluke Ustavnog suda koje odgovaraju, one su u skladu sa Ustavom, a one koje ne odgovaraju, Ustavni sud je režimski. Ovo sam samo naveo kao jedan uvod. Jedan kolega se toga danas dotakao, a to je da je narušen ugled Zaštitnika građana zbog diskusije narodnih poslanika vezano za vašeg prethodnika. Ne mogu da sporim da je ugled institucije Zaštitnika građana zaista narušen, ali moramo da promenimo neke stvari i da kažemo istinu zašto je to tako. Vaš prethodnik, Saša Janković, koga je Narodna skupština u nekom sličnom sastavu izabrala pre nekoliko godina, počeo je da narušava ugled institucije na čijem je čelu bio kada je počeo da se meša u politiku. Tada je počelo urušavanje ugleda institucije Zaštitnika građana kao državnog organa. Sačekao je određen politički trenutak, sačekao je jednu određenu nesreću, a nesreće se dešavaju, da se istakne kao borac za slobode. Kasnije ćemo da analiziramo šta to on pod "slobodom" podrazumeva, da napadne i Narodnu skupštinu, sudove, tužilaštva i Vladu, vezano za jednu nesreću. Saša Janković je tražio da mu Ministarstvo dostavi određene podatke koje je pre toga zatražio neko drugi. Zatražio je državni tužilac, isti onaj organ koga bira Narodna skupština i rekao je: "Ne! Mi hoćemo kao tužioci, kao državni organ, nezavistan i samostalan da ispitamo uzroke te nesreće koja se dogodila." Po Zakonu o krivičnom postupku, ako tužilac počne da sprovodi istražne radnje, a po Ustavu je on jedini nadležan da sprovodi istražne radnje, institucija Zaštitnika građana nema tu šta da traži od tog trenutka. To je u nadležnosti tužilaštva i kasnije, ako tužilaštvo proceni u nadležnosti pravosudnih organa. Ali, Saša Janković je to iskoristio da započne svoju političku karijeru, pa je ovde u Narodnoj skupštini, samo u maloj sali, na sednici Odbora za kontrolu službi bezbednosti napadao i vređao, čak i poslanike, da bi mu na kraju pokušali da mu objasnimo - Čoveče, nemoj to da radiš! Ti si ovde u Narodnoj skupštini sredstvo Narodne skupštine, da vrši svoju nadzornu ulogu nad organima vlasti u posebnim delovima u skladu sa zakonom, a to se odnosi na upravne i druge postupke koje sprovode organi uprave, a ne tužioci, ne sudije i drugi nezavisni organi i da o tome obaveštavaš Narodnu skupštinu, a ne da propituješ narodne poslanike u okviru svog delokruga. To je bio početak jedne izborne kampanje zato što kasnije vaš prethodnik nije krio svoje političke ambicije da postane predsednik Republike Srbije, a posle održanih predsedničkih izbora, zato što je još u prvom krugu pobedio sadašnji predsednik Aleksandar Vučić, a tadašnji premijer tražio i da bude mandatar nove Vlade 2017. godine. Zato i zbog celog tog delovanja, jer njega vrlo malo pamte kao političara građani Republike Srbije zato što je to bio kratko i neuspešno, ali je dugo neuspešno i pokvareno bio Zaštitnik građana, pa ga pamte kao Zaštitnika građana zbog svega što je činio, narušio je ugled koji vaša institucija ima. Kasnije je njegova politička karijera išla u smeru daljeg bavljenja politikom, pa je osnovao neki Pokret slobodnih građana. Da li u tom delu treba da se meša Zaštitnik građana, jer ja zaista ne znam šta je svrh tog Pokreta slobodnih građana i od koga će oni da oslobađaju građane Republike Srbije ili koga će oni uopšte da oslobađaju? Postavljam pitanje da li će možda da oslobađa Marka Bastaća što je švercovao devize prilikom ulaska u zemlju ili će možda da oslobađa Dragana Đilasa, koga je takođe taj Pokret slobodnih građana u čijem je radu čak i Dragan Đilas učestvovao i prilikom izbora predsednika Republike Srbije i prilikom izborne kampanje Grad Beograd, njega da oslobađa moralne i krivične odgovornosti za sve ono što je radio dok je vodio Grad Beograd i vršio vlast u Republici Srbiji preko svojih satrapa? Da li će, takođe, da oslobađa i kuma Boška Obradovića, koji je uhapšen za šverc droge? Da li će da oslobađa i šuraka Dragana Đilasa, koji je takođe uhapšen za šverc droge? Vidite kakve mi imamo oslobodioce? To su velike patriote. Brinu da lica koja su posegla za drogom, ne shvatajući u šta se upuštaju, imaju tog sredstva koji je zakonom zabranjeno i štetno i opasno u dovoljnim količinama. E, takvi hoće da smene Aleksandra Vučića i SNS sa vlasti ili bi možda trebalo zaštiti te policajce koji su zaista radili svoj posao kako treba i odgovorne za ozbiljna krivična dela priveli pravdi. Mislim da politiku koju sprovodi bivši režim sa jednim jasnim ciljem, a to je da posvađa građane Srbije pod sloganom Pokret slobodnih građana, da ih posvađa, uvuče u sukobe i sa policijom i sa svojim političkim neistomišljenicima, teško da na to sve možemo da gledamo mirno i očekujem da se bar u jednom trenutku oglasite kada su u pitanju policajci koji su radili svoj posao kako treba. Oni se ne bave politikom. Nemaju ni neke sjajne plate. Ne kažem da su velike, voleli bismo da možemo da ih platimo i više, ali rade jedan posao koji je izuzetno težak i izuzetno opasan, da bi ih mangupi sa ulica napadali zato što su njihove prijatelje i članove porodica hapsili za šverc narkotika. Tu nema politike. Droga je ili u vozili ili u kući ili u džepu… (Marijan Rističević: Ili je u njemu.) … ili možda je kod nekih konzumirana. Neću u to da ulazim, ali tu nema politike. To se pronašlo. To se videlo i istražilo. Ne vidim kako mogu ti policajci da budu krivi što su kum Boška Obradovića i šurak Dragana Đilasa švercovali drogu, pa ih zato napadaju i Boško Obradović i Dragan Đilas? Isto tako, ono što se nedavno desilo ovde kada je jedan, rekao sam, ne mogu ga nikad nazvati kolegom, jedna koleginica je čak i pričala ovde da je on lud, ma nije on toliko lud koliko se pravi. Mislim na Boška Obradovića. Nije on lud toliko koliko se pravi, a pravi se da je više lud nego što jeste da bi izbegao krivičnu odgovornost za sve ovo što radi i nadam se da će jednom tužilaštvo da pokrene krivični postupak za sve što se dešavalo i ispred Skupštine Republike Srbije i kada su bili prebijani novinari i kada su ženama članovima RIK zavrtali ruku, kada su napadali predsednicu Narodne skupštine. Znam da to nije u vašoj nadležnosti. Čak je i kolegu Martinovića jednom prilikom gađao određenom opremom koju Narodna skupština ima. Čisto da se zna kakvi su i kakvu nam vlast nude. Pored svega toga, baš zato što su takvi vršili vlast i narušili ugled institucije koju vi sada vodite, pred vama je jedan teži i ozbiljniji zadatak, da poverenje građana i ugled te institucije vratite na onaj nivo koji je potrebna, koji je potreban, pre svega, građanima Republike Srbije. Ne može predsednik Republike Srbije da isprati sve. Ne može ni predsednik Vlade. Ne mogu ni ministri, ni pomoćnici ministara, ni državni sekretari. Vi ste jedno od sredstava da Narodna skupština vrši svoju nadzornu ulogu, a da građani ona prava koja im mi dajemo zakonima koje donosimo ovde ta ista prava ostvaruju. Ako neko kaže da Zaštitnik građana Republici Srbiji nije potreban, misli ili da je vlast mnogo dobra ili on o pravu nema pojma ili ne zna kakvi su ljudi koji vrše vlast u smislu službeničkog i nekog drugog prava i nameštenici, koji u suštini ne treba da pripadaju političkim strankama, već da rade svoj posao za koji primaju platu. Zato je pred vama taj posao da vratite ugled mnogo teži. Ja se nadam da ćete uspeti i pored svih ovih problema koji su vam napravljeni još dok niste bili na toj funkciji sa vašim zamenicima koje sada biramo.
Zahvaljujem, kolega Arsiću. Reč ima narodni poslanik Aleksandra Tomić. Izvolite, koleginice.
Uvaženi predsedavajući, gospodine Pašaliću, dame i gospodo narodni poslanici, pitanje prava i sloboda o kojima danas govorimo i borba za unapređenje tih prava i sloboda u jednom društvu u stvari su pokretačka snaga za razvoj modernog društva. Danas se inače mnogo zloupotrebljava uopšte ovaj naziv „prava i sloboda“ u jednom društvu i ona su predmet mnogih zloupotreba kada su u pitanju mnogi izveštaji o zemljama, državama koje treba da postanu deo određenih celina, kao na primer kada je u pitanju EU ili neke međunarodne institucije. Pitanje prava i sloboda uvek ne možemo posmatrati posebno od nekog političkog trenutka, političke situacije, odnosa između država. Ono što je važno reći jeste da slobode koje posmatramo su, pored onih ličnih, sloboda svakog građanina u Srbiji i pitanje ekonomskih sloboda, političkih sloboda i mnogi naučnici su se bavili temom da li mogu ove slobode da se posmatraju razdvojeno ili se jedna drugoj uslovljavaju i očito je da su ekonomske slobode vrlo često uslovljavaju političke slobode. To se najbolje videlo sa razvojem novih ekonomskih modela funkcionisanja država i sklapanja tih saveza i kada je postala EU i kada imamo razvoj i sklapanje saveza kao što je evroazijska celina. Na kraju krajeva, danas, 2019. godine, situacija i u ekonomiji i u politici nije ista kao 2000. godine i 2012. godine, ali u Srbiji mora da se definiše da je nivo ljudskih sloboda na mnogo višem nivou danas nego 2012. godine. Juče je inače bio jedan skup zbog obeležavanja Međunarodnog dana ljudskih prava, konferencija koja nosi naziv „U pravu si“, u Beogradu, u organizaciji Kancelarije za ljudska prava koja je inače govorila o tome da je Srbija postigla zaista veliki uspeh kada je u pitanju borba protiv diskriminacije i zalaganje za toleranciju. Ono što je dobro to je da su međunarodni predstavnici, predstavnica glavna koordinatorka UN u Srbiji, šef delegacije EU, šef Misije Saveta Evrope i šef delegacije OEBS rekao da je Srbija postigla zavidan nivo, odnosno da je napredovala u ovoj oblasti. To za nas predstavlja najvišu moguću pohvalu od tih organizacija koje možemo u ovom trenutku da dobijemo. Zašto je to tako? Vi kao institucija Zaštitnik građana zaista ste nezavisna. U nadležnosti ste rada Narodne skupštine Republike Srbije i treba da štitite prava i unapređujete ono zbog čega ste kao institucija definisani - poštovanje sloboda i kada su u pitanju prava nacionalnih manjina, i kada su u pitanju prava deteta i osoba sa invaliditetom i lica lišenih sloboda, ali i ravnopravnost polova. Znači, vaše je da i cilj uopšte Zaštitnika građana, je da pratite ostvarivanje slobode i prava, ali i jednakost svih da jednostavno do tih prava dođu na određeni način. Znači, svim pravnim sredstvima koja su dozvoljena Ustavom i zakonom. Kada govorimo o pravima, ekonomskim pravima u društvu, ona podrazumevaju pravo svojine, pravo na rad, kao i prava koja proističu iz radnih odnosa i deo koji se odnosi na socijalno osiguranje, zaštitu, prava deteta, kao i na prava nesposobnih da se društvo brine o njima. Kada govorimo o političkim pravima, politička prava podrazumevaju biračko pravo, zatim pravo na udruživanja, pravo štampe i medija o kojima jako puno govorimo. Zatim, slobodu govora, kao i pravo na kritiku i na različite vidove koji se odnose na predloge inicijative građana. Ako uporedite 2012. godinu i danas 2019. godinu videćete da 2012. godine, ako pričamo o ekonomskim pravima svojina, inače i državna i privatna nije bila dovoljno upisana u katastar. Da se na javnoj svojini, odnosno državnoj svojini, su se neki koji su tada vodili državu, zaduživali, dizali kredite i jednostavno pravili javni dug ove države, krili ih jednostavno na tim kreditnim linijama i koristili državnu imovinu, tako da građani Srbije nisu imali ni pojma o tome da su jednostavno ona uzurpirana. S druge strane, kada pogledate da je bila nepopisana javna svojina i da je bila nezaštićena u tom smislu, onda dolazite do toga da od 2012. godine je čak i deo koji se odnosi na privatnu svojinu bio ugrožen time što je država omogućila nepovoljne kredite, kao što su krediti u švajcarcima, čije posledice su bile nezamislive za mnoge porodice. One su na kraju krajeva morale da se odraze na trošak svih građana Srbije, jer smo mi imali ovde zakone kojima smo pokušali da pomognemo tim ljudima da zadrže taj deo imovine na kojima oni plaćaju ogromne kamate kroz svoje rate. I to davanje iz budžeta Srbije, na kraju krajeva je negde prešlo preko građana Srbije i preko svih naših prava zbog toga što je određena manjina zbog greške države, koja je na neadekvatan način jednostavno otvorila mogućnost da se zaduže i pojedinci na potpuno nelegalan i nezakonski način, jer su posledice takve politike dovele do toga da 2012. godina predstavlja godinu koja je morala da pokaže kojim putem Srbija će dalje ići. Ili će pasti u sunovrat i u ambis i ekonomski i politički ili će krenuti nekim novim putem rešavanja nagomilanih problema, što su građani Srbije to lepo prepoznali kada su u pitanju biračka prava, ali tada niste imali sređene biračke spiskove. Tada nismo ni znali koliko imamo birača, pa je opet SNS išla od vrata do vrata svakog građanina, objašnjavala da je velika odgovornost na svima nama da izađemo na izbore i zaista podržimo politiku SNS, Aleksandra Vučića i tada gospodina Tomislava Nikolića, koji je vodio ovu listu, da pokažu da postoje ljudi koji su krajnje odgovorni u politici i državotvorni i koji će zaista svim snagama rešiti ovo pitanje, jer druge solucije nema. Mi nismo imali drugi način osim da zaista zajedničkim snagama krenemo u rešavanje mnogih pitanja. Kada govorimo uopšte o ekonomskim slobodama tada 2012. godine, onda treba da vas podsetim da je tada postojalo 338 firmi, društvenih preduzeća koja su zapošljavala preko 100.000 ljudi u firmama u restrukturiranju, koji su primali 10.000 dinara iz državnog budžeta, koji nisu radili, koji su čekali neko bolje sutra. Veliki ekonomski stručnjaci koji danas podržavaju politiku gospodina Đilasa su govorili u to vreme da treba zatvoriti „Železaru“, otpustiti 5.000 ljudi i tako rešiti pitanje troškova od 100 miliona evra godišnje i tako je trebalo rešiti pitanje i svih tih firmi koje su tada radile, a koje jednostavno nisu doprinosile, već samo su trošile državne pare građana Srbije. Ekonomska politika tada i ekonomske slobode su pokazale da je pola miliona ljudi ostalo bez posla, da je ekonomski rast bio negativan, odnosno pad od 3,1%, da je prosečna plata bila 320 evra, da je minimalan lični dohodak bio 17.700 dinara i da su dugovi od tih svih kredita samo po kamatama iznosile godišnje 1,4 milijarde evra. Znači, mi smo imali takvu situaciju 2012. godine da nismo mogli da pričamo ni o ekonomskim slobodama, a još manje o političkim, pa kada pričamo o slobodi medija u to vreme SNS nije imala televiziju na kojoj je mogla svakodnevno da priča o svojim programima i bilo je pitanje uopšte da li će neka televizija, iako im platite spot, emitovati te spotove. Prema tome, političke slobode kroz biračko pravo, kroz pravo udruživanja, kroz slobodu medija, kroz deo koji se odnosi na kritičko mišljenje da se čuje u javnosti, nije postojalo u to vreme. Danas, 2019. godine, o ekonomskim slobodama govorimo upravo na taj način na koji je po četvrti put, znači suficit u budžetu, rast ekonomski od 4,4%, prosečna plata preko 500 evra i minimalni lični dohodak 30.000 dinara u Republici Srbiji, ali nema više firmi u restrukturiranju, nema više društvenih preduzeća. „Železara“ je u vlasništvu kineskog partnera, RTB „Bor“ takođe. Sarađujemo i sa istokom i sa zapadom. Idemo ka na putu evropskih integracija. Juče je otvoreno Poglavlje 4. koje govori o slobodi kretanja i kapitala, koje predstavlja u stvari i jednu podršku Srbiji na tom evropskom putu, kao priznanje za rezultate koje je sprovela kroz ekonomske reforme i fiskalnu konsolidaciju. To je inače 6. poglavlje koje je otvoreno za oblast finansija. Ostala su još dva da otvorimo. Prema tome, veliko je poverenje ne samo Evropljana, već i sa istoka i sa zapada svih zemalja i ovih velikih, a i ovih malih država da zaista smo odgovorni kada je u pitanju privreda ove zemlje. Samim tim, političke slobode su na mnogo višem nivou ako su ekonomske slobode. Znači, samim tim mi sada pričamo o biračkom pravu koje govori o tome, juče smo imali prilike da čujemo, koliko smo visok stepen dostigli uopšte kada su u pitanju biračka prava i sve one aktivnosti izborne kada su birački spiskovi u pitanju, elektronski birački spisak, postupak digitalizacije potpuno sproveden. Znači, deo koji se odnosi na rad RIK koji je on-lajn, možete ga posmatrati, uvek u svakom trenutku. Sama edukacija kadrova koji će raditi sa biračkim odborima je potpuno direktna. Znači, sve se obavlja na jedan transparentan način pod budnim okom građana Srbije, a ne iza kulisa negde, kako je to bilo 2012. godine. Kada pričamo o medijskim slobodama, imamo medije koju reemituju svoje programe iz inostranstva ovde, koji su krajnje kritični prema ovoj vlasti. Kada govorimo o časopisima dnevnim ili mesečnim, vidite da je to moguće u Srbiji, a u drugim državama nije, da se stavlja meta jednostavno na predsednika države samo zato što on ima podršku građana Srbije preko 50%. Sada dolazimo do toga da pričamo o političkoj slobodi govora, koja je na društvenim mrežama. Na najgori mogući način iskazuju svoju mržnju i nasilje i prema ženama u politici. Znači, ima prema predsednici Vlade Srbije, prema predsednici parlamenta. Imamo flagrantno kršenje svih zakona koji treba da zaštite građane i mislim da je vama tu jako težak posao, gospodine Pašaliću, zato što vaš prethodnik, upravo ste čuli od mog kolege Arsića, i sve ono što je radio i što je u javnosti pravio na jedan krajnje nesuvisli način, pokušavajući da politički uvede jedan način na koji će država kritikovati sve funkcionere koji vode ovu državu, vama to nije dozvoljeno. Nije vam dozvoljeno ne zbog zakona, nego zato što vi radite svoj posao na jedan profesionalan način. Treba da se bavite pravima građana koje vam je dato zakonom, odnosno svih onih građana koji nisu ostvarili svoja prava na neki drugi način. To je ono zbog čega vi u stvari radite svoj posao, a ne radite posao zbog koga oni koji kritikuju Srbiju i državu u svim međunarodnim institucijama danas ne smatraju vas za nekog lidera koji treba da zaštiti prava svih građana Srbije, nego vas smatra za jednog od šefova institucija, koja jesu u nadležnosti rada Skupštine Srbije, ali nedovoljno radimo svi zajedno ovaj posao. Ja ću vam reći da, recimo, u Savetu Evrope, čiji sam šef delegacije, na svakom monitoring komitetu, ne samo Srbije, nego i mnoge države zapadnog Balkana posmatraju vladavinu prava kroz četiri oblasti. To su: pravosuđe, to je borba protiv korupcije, to je pravo manjina i to je deo koji se odnosi na pravo rodne ravnopravnosti, odnosno oni to stavljaju pod ljudska prava. Ali, onaj deo koji je njima najvažniji je deo koji se odnosi na medije. Sada, kada vi kažete da ste kao država usvojili medijsku strategiju, radite na tome i da ste usvojili set zakona koji je pod patronatom EU, gde je država izašla iz vlasništva kada su u pitanju mediji, oni kažu - ne, ne nije to dovoljno. Kada kažete - postoje mediji koji se reemituju iz drugih država, koje jednostavno imaju kritički stav prema državi. Oni kažu - ne, ne, nije to dovoljno, znate, postoje novinari koji se napadaju, i onda se daju neki primeri koji su već procesuirani, ali iz njihovih izveštaja nikada neće izaći taj deo gde su oni zaista procesuirani, da se država zaista ozbiljno bavi time. Kada kažete da je stanje pravosuđa u Srbiji faktičko stanje koje smo mi nasledili, koje uz pomoć Venecijanske komisije zajednički menjamo i kroz zakone i kroz mnoge promene, oni kažu - ne, ne, pa nije to dovoljno. Nama trebaju ustavne promene koje treba isključivo sudovima da dozvolimo da se biraju sudije, da se Skupština ništa ne pita. Znači, nikada nije dovoljno. Nije dovoljno ni kada je u pitanju borba protiv korupcije, zato što ako ispoštujete sve GREKO preporuke, kao što smo mi ispoštovali, promenili zakone i podzakonske akte, oni kažu - ne, ne, opet imate tu ustavnu obavezu da promenite Ustav i da pitanje Kosova, sada kada je i to deo koji smo pozitivno ocenjeni, oni kažu - ne, sada uvodimo pitanje Kosova, situacija na Kosovu. Ne kažu na Kosovu i Metohiji, nego situacija na Kosovu. Njih interesuju ljudska prava albanske strane. Ne interesuju ih ljudska prava srpske strane. Kada govorimo o tome da su ljudska prava u Srbiji na mnogo višem nivou nego 2012. godine, onda mislim da je i vaš zadatak i vaših saradnika, koje ćemo mi zdušno da podržimo zato što je vama zaista potreban veliki deo ljudi, stručnih ljudi koji treba na svim frontovima da rade, da promovišete politiku ljudskih prava i sloboda koje se razvijaju u Srbiji u skladu sa razvojem ekonomskih sloboda, koje je Srbija na čelu Aleksandrom Vučićem prepoznala još 2012. godine i zato je krenula ovim putem da se razvija. Da li je to dovoljno? Naravno da nije. Mi ćemo uvek raditi mnogo više da bi dostigli kao društvo mnogo viši stepen. A, da li imamo problema sa onima koji ne shvataju ni šta je demokratija, ni šta je ljudska sloboda, ni šta je ekonomska sloboda, jer sebi dozvoljavaju i da kradu iz budžeta građana Srbije i da svoje firme bogate za 619 miliona evra, i da uzimaju novac od koje kakvih belosvetskih prevaranata da bi ovde izlazili na predsedničke izbore, da je pitanje kako su osam miliona evra iskoristili za predsedničku kampanju, kao što je Vuk Jeremić, pa je dobio svega 5,56% glasova. Znači, mi danas imamo zaista širok spektar problema o kojima treba da pričamo u ovom društvu i da se mnogo jače čujemo, ali da i vi, zajedno sa svojim saradnicima u društvu, zaista ove stvari o kojima danas pričamo, gde smo sve napredovali, mnogo jače govorite u javnosti i baš na tim medijima gde imamo najveće kritike. Zato što, jednostavno, mislim da smo nedovoljno zastupljeni od strane institucija koje mi biramo ovde, zato što se vi nazivate nekim stranačkim kadrovima, a očito niste, ali mi od vas tražimo da u javnosti budete glasniji po mnogim ovim pitanjima. Tako da ćemo u danu za glasanje kao svi poslanici SNS i vladajuće koalicije podržati predloge koje ovde imamo za vaše saradnike, zdušno u nadi da ćemo zaista, u borbi za istinu, dostići zaista visoke nivoe ljudskih sloboda, koje će biti i ući u izveštaje svih međunarodnih organizacija. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Ljiljana Malušić.
Hvala. Uvaženi gospodine Pašaliću sa saradnicima, dame i gospodo poslanici, danas govorimo o Predlogu odluke o izboru zamenika Zaštitnika građana. Vi po zakonu imate pravo na četiri zamenika. Međutim, evo, opredelili ste se za tri. Njihove biografije su zaista impresivne, vrsni pravnici, a vidim da ćete, kada postanu vaši zamenici, imati edukacije, tako da će biti senzibilisani za određene oblasti i to je jako dobro. Vratila bih se na istoriografiju kako je i kada nastala ova nezavisna državna institucija. Godine 2007. prvi Zaštitnik građana, Saša Janković, čuveni Saša Janković, čuveni po lošim stvarima koje je radio. To bi trebalo da bude zaista nezavistan državni organ, a bio je zavistan u njegovo vreme. Setimo se samo šta je radio. U prvom mandatu je bio relativno normalan čovek, a u drugom je pokazao svoje pravo lice. Šta je on to radio? Pre svega, pravio je projekte i naplaćivao. Drugo, kupovao je automobile. Kupio je sebi automobil, kupio ženi automobil. Nije radio svoj posao. Do 12 sati bude tamo gde mu je mesto, a to je u Deligradskoj br. 16, a od 12 Ada Ciganlija, pa lepo čovek tamo čitavo radno vreme, posle radnog vremena politička opcija. Prvo mu je bila „Ne davimo Beograd“, pa su onda bile ove patke, pa je onda osnovao „udruženje slobodnih građana“, pa je onda hteo i da se kandiduje za predsednika. Čovek pun ambicija, neverovatno. Umesto da radi svoj posao, on je odrađivao, lobirao za sebe i sa svoju partiju, jednu, drugu, pa treću. Na sreću, više nije sa nama. Nije krivično odgovarao, valjda će to neko nekada da se pozabavi i njim. Ovo sam morala da kažem, zato što je narušen ugled Zaštitnika građana, a vi ste tu da to popravite. Imali ste dobar izveštaj. Ja ću da razmotrim neke delove vašeg izveštaja, vrlo kratko, ne zato što to nije na dnevnom redu, nego da dam svoj osvrt na to. Ja vas molim da budete dijametralno suprotni od ovog gospodina koga sam spomenula, koji verovatno ima i masu krivičnih prijava. O njemu ćemo još na drugim mestima. A, vi, zaista, radite časno i pošteno. Evo, već dve godine ste u mandatu, nisam čula ništa ružno o vama i sigurna sam da ćete tako i nastaviti. Rekla sam da je državni nezavistan organ ili Zaštitnik građana osnovan 2007. godine i zaista je bilo tu vrlo malo zaposlenih ljudi, 2009. godine već 57 ljudi, u početku 38. Evo, mi smo kao Narodna skupština 2015. godine, davanjem svoje saglasnosti na novi Pravilnik o unutrašnjem uređenju i sistematizaciji radnih mesta omogućili da stručna služba i dalje obavlja svoje poslove zakonito i blagovremeno. I treba. Zašto? U prošloj godini ste primili samo građana 1.900, pri tom 9.000 prijava. Znači da je zaista obiman posao i svake godine sve više i više. Ima dosta ljudi koji su nezadovoljni i treba im pomoći. Sigurna sam da ćete tako raditi i dalje. Zarad onih koji ne znaju, zaustavljali su nas ljudi da pitamo, jer, kažem, narušena je bila i čast i taj nezavisni državni organ, zahvaljujući ovom čoveku, gospodinu Saši Jankoviću, nalazite se u Deligradskoj 16 i svako ko ima problem, a tiče se vas, može doći kod vas i da taj problem, nadam se, rešite. Podeljeni ste na različite oblasti. Između ostalog, tu je zaštita i unapređenje prava deteta, zaštita i unapređenje rodne ravnopravnosti, zaštita i unapređenje socijalnih i kulturnih prava, zaštita i unapređenje prava osoba sa invaliditetom i starih lica, čitam da bi ljudi znali kome da se obrate i za šta da se obrate, zaštita i unapređenje prava na zdravu životnu sredinu, zaštita i unapređenje prava pripadnika nacionalnih manjina, zaštita i unapređenje prava lica lišenih slobode, zaštita i unapređenje građanskih političkih prava, od 2015. godine tu su i migranti, i zaista, za sada, nemam nekih zamerki na vaš rad. Ono što bih ja istakla je da je u vršenju kontrolne funkcije važno da se oslanjamo na nezavisne državne organe, da pratimo njihove nalaze i preporuke kojima nam ukazuju na oblasti u kojima bi trebalo reagovati, kroz zakonske izmene ili kroz pojačanu kontrolu primene zakona. Republika Srbija ima dobro uređen normativni okvir za zaštitu ljudskih prava. Ustav Republike Srbije celo svoje drugo poglavlje je posvetio ljudskim i manjinskim pravima i slobodama, kroz 64 svoja člana. Usvojen je Zakon o zabrani diskriminacije, Zakon o ravnopravnosti polova, Zakon o sprečavanju nasilja u porodici, Zakon o zaštiti prava na suđenje u razumnom roku, Zakon o zaštiti prava i sloboda nacionalnih manjina, Zakon o nacionalnim savetima nacionalnih manjina i brojni drugi zakoni kojima se obezbeđuje sprovođenje ratifikovanih međunarodnih konvencija iz oblasti ljudskih prava i sloboda. Kad smo kod migranata, tokom 2018. godine rekli ste da je smanjen priliv migranata, i to je istina, u Srbiju i uz istovremeno produžavanje perioda njihovog zadržavanja. Migranti se tokom boravka u Srbiji ne lišavaju slobode, već im se omogućava smeštaj u namenskim ustanovama otvorenog tipa. Prema podacima Ministarstva unutrašnjih poslova, ukupan broj registrovanih migranata u periodu januar-decembar 2018. godine bio je 8.031, od čega je 593 bilo žena. Ja bih rekla da je Srbija pokazala veliki stepen empatije od te 2015, 2016. godine prema tim ljudima koji su morali da pobegnu iz sopstvene države. Srbija je učinila puno napora da ispuni sve standarde u pogledu zaštite migranata. Od početka migracione krize, Vlada Republike Srbije izabrala je proaktivan pristup kako bi se obezbedila adekvatna zaštita i pomoć onima u nevolji. Činili su se ogromni napori da migrantima tokom boravka u Srbiji bude pružena adekvatna pomoć, omogućen odgovarajući prihvat, privremeni smeštaj, zdravstvena zaštita, pomoć u hrani i lekovima, kao i sve informacije o proceduri azila. Narodna skupština je bila aktivno uključena u sve mere koje su se preduzimale na nivou Vlade. Upravo ti zajednički napori su omogućili da se ovim problemom uspešno nosimo, vodeći računa da se svim učesnicima u ovoj globalnoj krizi obezbedi u punoj meri poštovanje njihovih ljudskih prava. Narodna skupština i njena radna tela su imala niz aktivnosti, uključujući i sednice odbora u onim lokalnim sredinama koje su najviše bile izložene problemima izazvanim migrantskom krizom, obišli smo nekoliko prihvatnih centara, bili smo u stalnom kontaktu sa Komesarijatom za izbeglice i migracije. Još mnogo toga može da se kaže, ali iza mene ima i dalje govornika, pa ću se ovde zadržati, a vama želim svaku sreću i povratite ugled ove nezavisne državne institucije. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milan Ljubić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, uvaženi zaštitniče građana, poštovani narodni poslanici, ljudska prava su jezik osnovnih ljudskih potreba, tako da njihovo poštovanje i zaštita utiču na svakodnevni život građana, a posebno pripadnika ranjivih grupa. Zaštitnik građana je nezavistan i samostalan državni organ, zadužen da štiti i unapređuje poštovanje sloboda i prava. On je nezavistan i samostalan u radu. Posebnu pažnju Zaštitnik građana posvećuje zaštiti prava pripadnika nacionalnih manjina, prava deteta, prava osoba sa invaliditetom, prava lica lišenih sloboda, ravnopravnosti polova. Zakonom o zaštiti građana propisano je da Zaštitnik građana ima zamenike koji mu pomažu u obavljanju poslova utvrđenih ovim zakonom. Zamenik Zaštitnika građana obavlja poslove iz nadležnosti Zaštitnika građana na osnovu prenetih ovlašćenja. Takođe, postupa po predmetima, vrši kontrolu rada organa uprave, ali i inicira mere u pogledu prava deteta, prava osoba sa invaliditetom, prava pripadnika nacionalnih manjina, prava lica lišenih slobode. Kada su u pitanju pripadnici nacionalnih manjina, imamo čak i veći standard u odnosu na neke zemlje u okruženju. Što se tiče prava deteta, pravo na zaštitu od svih oblika nasilja predstavlja osnovno pravo deteta. Ciljevi strategije su da sva deca u Srbiji odrastaju u bezbednom i podsticajnom okruženju i te mere se svakodnevno preduzimaju. Institucija Zaštitnika postupa po predmetima građana, pruža stručnu i savetodavnu pravnu pomoć građanima. Suština je uklanjanje nepravilnosti. Na ovaj način stvaraju se uslovi da građani lakše i brže realizuju svoja prava. Predloženi kandidati za zamenike Zaštitnika građana ispunjavaju sve kriterijume. U danu za glasanje podržaćemo ove predloge. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Dubravka Filipovski. Izvolite.
Uvažene kolege i koleginice narodni poslanici, poštovani gospodine Pašaliću, po mom mišljenju, napravili ste kao Zaštitnik građana dva važna koraka, koja su bila ključna za vraćanje poverenja građana u instituciju Zaštitnika građana. Prvi korak je bio depolitizacija institucija, drugi je kampanja "Otvorenih vrata", koja je dala dobre rezultate i u okviru kojih ste vi i vaši saradnici primili veliki broj građana i u direktnom kontaktu sa njima i razgovoru videli koji su to problemi sa kojima se oni suočavaju. Dostavili ste nam i tri predloga za zamenike Zaštitnika građana. Njihove biografije su dobre, ispoštovana je procedura i mi u danu za glasanje treba da izaberemo zamenika Zaštitnika građana i to smatram veoma važnim zbog podizanja kapaciteta ove institucije. Takođe, mi smo u resornim odborima, kao i u plenumu, raspravljali o vašem Izveštaju i na osnovu tog Izveštaja izneli ste podatak da raste broj građana koji se obraćaju Zaštitniku građana i da su njihova imovina i socijalna pitanja glavna pitanja, u stvari problemi, sa kojima se oni suočavaju. Složila bih se i sa vašom konstatacijom da nam je potrebna izmena i dopuna ili čak novi Zakon o Zaštitniku građana, koji je imao mnoga ograničenja i koji nismo menjali poslednjih 10 godina. U narednom periodu očekujem dalje podizanje kapaciteta institucije Zaštitnika građana i posebno smatram veoma važnim da kancelarija Zaštitnika građana mnogo više radi na unapređenju koordinacije sa lokalnim ombudsmanima. Znam da to nije lak posao, ali je to u nivou vaših nadležnosti. Složila bih se sa kolega koji su rekli da zbog zaštite prava deteta treba da reagujete, zbog kuma Boška Obradovića koji je uhapšen zbog toga što je radio sa drogom, kao i zbog šuraka Dragana Đilasa koji već služi kaznu. Reagovali ste i povodom Svetskog dana slobode medija i tom prilikom ste istakli da je sloboda medija temelj demokratije i osnova jakih institucija i da je demokratsko društvo nezamislivo bez slobode medija. Ja se u toj konstataciji u potpunosti slažem sa vama, ali vodite računa i o tome kada neko od medija crta metu predsedniku Srbije na grudima i kada se na jedan nepristojan i grub način obračunavaju sa njegovom porodicom. Institucija Zaštitnika građana je čuvar prava i slobode i iznad svega dostojanstva svakog građanina Srbije. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Jelena Žarić Kovačević. Izvolite.
Hvala vam, gospodine predsedavajući. Gospodine Pašaliću sa saradnicama, dame i gospodo narodni poslanici, danas, govorimo o izboru zamenika Zaštitnika građana. Na Odboru za ustavna pitanja i zakonodavstvo mi smo razmatrali predlog i spremnost gospodina Pašalića da govori detaljnije o biografijama kandidata ukazuje i na spremnost za saradnju sa narodnim poslanicima u smislu pružanja svih neophodnih informacija. To je mnogo važno, naročito članovima Odbora za ustavna pitanja, koji su mogli da znaju da mogu da imaju priliku da dobiju sve informacije. Neću govoriti posebno o kandidatima, samo želim da kažem da će imati priliku da ih podržimo u Danu za glasanje. Svi smo svesni važnosti postojanja Zaštitnika građana i potrebe valjanog obavljanja posla i vršenja ovlašćenja koja su data zakonom. Radi efikasnijeg i kvalitetnijeg rada dobro je izabrati zamenike Zaštitnika građana, naročito ako uzmemo u obzir naše ranije iskustvo sa Sašom Jankovićem i sa svim zloupotrebama ove institucije. Godine 2017, kada smo izabrali gospodina Pašalića ovde u parlamentu, smo akcenat stavili na vraćanje poverenja kod građana u ovu instituciju. Na taj način smo izborom novog Zaštitnika građana i formalno prekinuli zloupotrebe položaja Zaštitnika građana u političke svrhe. Godine 2018. smo raspravljali o Izveštaju o radu iz koga smo videli koliko je važna nezavisnost u radu, ali i da se mogu poštovati odredbe zakona i drugih propisa u vršenju te funkcije. Zaštitnik građana je tu da bi štitio prava svih građana, a ne kao u periodu pre gospodina Pašalića da bi određenim politički obojenim grupama bio privržen, da bi gradio svoju političku karijeru, jer je to upravo ponašanje koje je protivno zakonu. Sa pravom se preispituje rad Zaštitnika građana kada se on kandiduje za predsednika države, kada sasvim vidljivo koristi svoju funkciju za propagiranje svoje politike i svoje kandidature, za zadovoljenje ličnih interesa i pribavljanja privilegija. Tako građani gube poverenje u jednu instituciju. U zaštiti prava građana svi smo na zajedničkom zadatku i saradnja ove institucije i sa Narodnom skupštinom i sa Vladom Srbije i sa drugim državnim organima i ustanovama treba u tom smislu biti nastavljena. Kao što sam rekla na početku, kandidati će imati podršku u Danu za glasanje. Želim im uspeh u radu, a, naravno, očekujem da pomažu građanima da apsolutno ostvare svoja prava. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Aleksandar Marković.
Zahvaljujem, predsedavajući. Dame i gospodo narodni poslanici, 345. dan kako poslanici dela opozicije ne dolaze na svoj posao, posao za koji uredno primaju platu i na taj način pokazuju svoj odnos prema funkciji koju obavljaju, svoj odnos prema Narodnoj skupštini, ali i odnos prema građanima Srbije. Evo, moram da priznam, ja sam očekivao da će oni bar danas doći na sednicu Narodne skupštine, kada govorimo o Predlogu odluke o izboru zamenika Zaštitnika građana. Zašto baš danas? Zato što je reč o poslanicima koji su nekada ranije u svojoj političkoj karijeri zdušno se zalagali za nezavisne institucije. Dakle, puna su im usta bila nezavisnih institucija, prosto nismo mogli da živimo od njih u tom smislu, a pogotovo kada je reč o periodu kada su njihovi pajtaši Saša Janković i Rodoljub Šabić obavljali funkcije Zaštitnika građana, u slučaju Saše Jankovića i Poverenika za javne informacije, u slučaju Rodoljuba Šabića. Sada, kada njihovi pajtaši više ne obavljaju te funkcije i to zato što im je istekao mandat, dakle, nismo mi nikog razrešili, nismo mi nikog smenjivali, nego im je prosto regularno istekao mandat, e sada ih ta tema odjednom više ne zanima. To je jedan krajnje licemeran stav koji oni zauzimaju. Dakle, ne daj Bože da je u tom periodu neko nešto negativno rekao ili napisao za Rodoljuba Šabića ili Sašu Jankovića, iako je bilo sijaset slučajeva kada su direktno kršili zakon na taj način što su se direktno bavili dnevnom politikom, zloupotrebljavajući svoju funkciju, ali kako da vam kažem, oni su tada bili zaštićeni kao beli medvedi, momentalno bi se svi digli na noge da optuže vlast kako tobože ugrožava rad nezavisnih institucija, kada bi se neko drznuo da kaže da Saša Janković zloupotrebljava svoju funkciju u dnevne politike. Dakle, zloupotrebljava tako što krši zakon, tako što se ne bavi svojim poslom, već se bavi dnevnom politikom i to na taj način što su se oni i taj Šabić i taj Janković stavili u službu jednog šireg fronta koji je imao politiku, dakle, kampanje svakodnevnog napada na Aleksandra Vučića i SNS. Zato kažem da je krajnje licemerno što nisu došli danas na sednicu Narodne skupštine. Imali smo sličan slučaj i kada su nas optuživali kako nećemo da stavimo na dnevni red izveštaj o radu nezavisnih institucija, između ostalog i Zaštitnika građana i svih ostalih nezavisnih institucija. Onda, kada je Narodna skupština imala sednicu na čijem dnevnom redu su bile upravo izveštaj o radu nezavisnih institucija, oni nisu došli na tu sednicu. Na taj način su pokazali taj, krajnje licemeran stav. Primetna je nervoza i ovih dana svih njih i mnogi poslanici su danas to pominjali u svom govoru, i ovaj pokušaj upada u Narodnu skupštinu od strane Boška Obradovića i mislim da je ta nervoza indukovana od strane Dragana Đilasa. Zašto? Zato što je u javnosti isplivala jedna fotografija, vrlo zanimljiva fotografija na kojoj su Dragan Đilas i njegov šurak. Onaj, koji je uhapšen sa preko dva kilograma kokaina. Ovo je ta fotografija, ovo je taj Dragan Đilas, ovo je taj njegov šurak koji je hapšen sa kokainom. I sada, kada je ovo isplivalo u javnosti i kada se u javnosti postavljaju i druga pitanja za neke druge lidere tog Saveza za Srbiju ili kako god se oni zvali, konkretno Boška Obradovića i pitanje je da li njegov kum hapšen sa ne znam koliko kilograma heroina, e sada kulminira ta nervoza i posledicu te nervoze upravo vidimo ovih dana u javnosti. Upravo vidimo pokušaj fabrikovanja nekoliko afera samo u proteklih nekoliko dana. Imamo i taj pokušaj upada u Narodnu skupštinu i ako je nekog zanimalo šta je uzrok toj nervozi, evo ovo je uzrok toj nervozi. Kada je reč o kandidatima za zamenike Zaštitnika građana, iz priloženih biografija se vidi da su u pitanju ozbiljne biografije. Dakle, vrlo impresivne biografije, vrlo ozbiljni kandidati i svakako ćemo podržati navedene kandidate. Gospodine Pašaliću, želeo bih da iskoristim priliku da ponovim ono što sam vam rekao na onoj sednici kada ste birani za zaštitnika građana, a to je da prilikom vršenja svoje dužnosti, da kažem, treba da radite sve ono što Saša Janković nije radio. Dakle, treba samo striktno da se pridržavate zakona i da ne treba da radite sve ono što je Saša Janković uporno radio i da je to recept za siguran uspeh. Sa ove vremenske distance mogu da kažem da sam bio u pravu kada je reč o tome, a od predloženih kandidata očekujem da vam pomognu u radu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja jedinstvenog pretresa, pitam da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 96. Poslovnika? Izvolite gospodine Pašaliću.
Ako se čujemo, ja bih vas molio da me saslušate. Zaista neću biti dugog izlaganja, ali bih voleo da vam se obratim ovom prilikom kada je na dnevnom redu izbor zamenika Zaštitnika građana, koji sam ja predložio. Poštovani poslanici narodni, dame i gospodo i oni koji vole da se tako oslovljavaju, bez diskriminacije za bilo koga, poštovane drugarice i drugovi, ovo je prilika da vam kažem zašto sam se opredelio da izaberem, odnosno da ja predložim, a vi izaberete ove kandidate u situaciji kada se pred institucijom Zaštitnika građana nalaze bitnije promene ili najbitnije promene za rad institucija, a to je ono što se nadam da će se uskoro naći pred vama, to je Predlog novog zakona o zaštiti građana, čiju sadržinu ne bih hteo prejudiciram. Prvo, želim da vam se izvinim zašto nisam bio na prepodnevnom zasedanju. Bio sam sa članovima Venecijanske komisije, pomenute danas, koja daje mišljenje na naše zakone i čiji principi se praktično nalaze i inkorporirani su u predlog koji će se, nadam se, vrlo brzo nalaziti pred vama novog zakona o Zaštitniku građana. Ono što je važno, taj novi zakon nije napisan u skladu sa venecijanskim principima zbog venecijanskih principa, što sam ja i članovima Venecijanske komisije rekao, već što na bolji, sigurniji način, oni rešavaju probleme građana Srbije i što ojačavaju ono što se zove ljudska prava. To je bilo važno i to je bio moj pokretač, ne da bi se ispunili principi Venecijanske komisije, suština je u tome što se oni u 90% ili čak u 100% predloženih principa i podudaraju. Ono što je isto tako važno i to želim da vam kažem danas. Ti susreti koji postoje između ombudsmana, širom Evrope, širom sveta imaju vrlo značaja za sve nas. Ono što mogu da kažem, a to je da često ono što ministar ministru neće reći, ministar jedne zemlje ministru druge zemlje, predsednik vlade, predsedniku vlade druge zemlje ili neki funkcioner predsednik Skupštine, Zaštitnik građana i ombudsman hoće da kaže jedno drugom, jer iz uglavnom isti problemi opterećuju, iste brige imaju i sličnim se oblastima bave. Mislim, čak tvrdim, da je institucija Zaštitnika građana i svi koji tamo rade zajedno sa mnom i ja sa njima, najbolje poznaje stanje ljudskih prava, ne samo u Srbiji, nego i u drugim zemljama širom Evrope i širom sveta, jer smo to čuli od kompetentnih sagovornika kao što su oni koji u tim zemljama štite ljudska prava. Tako da, u svim tim diskusijama koje bi mogle da se naprave na stanju ljudskih prava, kako ovde tako i u drugim sredinama i u drugim zemljama, verujte mi da bi imao što šta da kažem, ali to nije tema ove rasprave. Bez želje, mistifikujem instituciju, ime Zaštitnika građana, želim da vam kažem ono što sam u direktnom kontaktu sa, reći ću, Zaštitnikom mada to funkcioniše drugačije, drugačija organizacija, švedskog ombudsmana, zemlje u kojoj je institucija Ombudsmana i nastala i više puta u komunikaciji sa mojom dragom koleginicom saznao i jednostavno demistifikovao, a to je da ombudsman nije neka posebna figura, on kada se prevede na naš jezik znači da je u pitanju parlamentarni savetnik. Nas troje i nas koliko nas ima u instituciji, smo tu da kažemo vama, predstavnicima naroda, šta ovaj narod muči, šta ovaj narod pogađa, gde smo pogrešili u donošenju zakona, koje trebamo zakone da izmenimo, u kom pravcu treba da biti i ići u donošenje novih zakona. Hoću da kažem i da se zahvalim vama, prvenstveno građanima Srbije koji su me preko vas izabrali, da Zaštitnik građana ne pripada ni vlasti, ni opoziciji, ni nevladinim organizacijama, ni međunarodnim organizacijama, ni međunarodnim forumima, pripada onima koji su ga izabrali, a to je vama građani Srbije. Zbog toga taj sistem koji je uveden, a to je da uvek možete zakucati na ta vrata u Deligradskoj 16. ili već gde, kada obilazimo gradove Srbije, su vaša vrata. Ovi ljudi koje sam predložio, ono što za njih mogu da garantujem, to je da su tu ljudi koji su celog veka vrlo, mnogo radili. Meni ne trebaju pisci pamfleta, meni ne trebaju ljudi koji će davati opšta mesta i ocene bez argumentacije, meni trebaju ljudi koji rade, ljudi koji mogu da iznesu ono što se zove zaštita prava građana Republike Srbije. Moje dve koleginice i svi oni koji sede u instituciji Zaštitnika građana, koji ulažu maksimalne napore da savladaju taj pritisak koji postoji na instituciju od strane ljudi koji su, kad dođu kod nas, dovedeni pred zid, koji su obišli sve moguće institucije i sve su ih institucije odbile uključujući i one koje su dužne i obavezne da im pomognu, ti ljudi i takvi ljudi su nama potrebni. Ono što sam za ove dve godine video, uzeću vam još samo par minuta vremena, to je da često se ne razume ono što ova institucija radi. Ona se neće baviti aferama, ona se neće baviti praznim pričama, ona kada nešto kaže i kada iza nečega stane, to mora biti potkrepljeno dokazima i argumentima. Ne pustim pričama, bez obzira iz čijih usta te priče dolaze i kakve su želje onih koje te reči izgovaraju u bilo kom smislu. Tako se ojačava institucija, to sam video, tako se podiže njen kredibilitet i to sam video i tako nam, ono što je najvažnije, nam građani veruju i dolaze sa pravom koje oni imaju da traže ono što oni smatraju da je njihovo. Ja vas molim, molim vas da u nekom budućem periodu ta saradnja bude još intenzivnija. Nisu izabrani svi zamenici, ostalo je još jedno upražnjeno mesto, biće i ono uskoro popunjeno. Siguran sam da će mi ti ljudi pomoći, kao što mi pomažu zaposleni u instituciji Zaštitnika građana, te imam više vremena za ovu komunikaciju koju imamo danas. Pažljivo sam slušao sve govornike, da bi ono što građani Srbije smatraju da ovde kod nas nije dobro, napravimo da valja. Siguran sam da ako postoje uši koje umeju da čuju i oči koje umeju da vide, da ćemo te stvari poboljšati samo i jedino na njihovu korist, jer, oprostite što mogu da dam takvu konstataciju i smem to da kažem u ovom visokom domu, radi njih ste i vi ovde, a ja sam sa vama. Hvala vam.
Pošto se više niko ne javlja za reč, na osnovu člana 98. stav 4. Poslovnika Narodne skupštine, zaključujem jedinstveni pretres o Predlogu odluke o izboru zamenika Zaštitnika građana. Sa ovim bismo završili sa današnjim radom. Nastavljamo sutra u 10.00 časova.