Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Devete sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2012. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 69 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u jedinice elektronskog sistema za glasanje. Konstatujem da je, primenom elektronskog sistema za glasanje, utvrđeno da je u sali prisutno 87, odnosno da je prisutno najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da je sprečena da sednici prisustvuje narodna poslanica Ljubica Milošević. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam da sam, povodom pretresa u pojedinostima o predlozima zakona iz tačaka 5, 7. i 23. dnevnog reda, pored predstavnika predlagača Velimira Ilića, ministra građevinarstva i urbanizma i Milutina Mrkonjića, ministra saobraćaja, pozvala da sednici prisustvuju Pavle Galić, pomoćnik ministra saobraćaja. Nastavljamo rad po dnevnom redu i prelazimo na pretres u pojedinostima 5. tačke dnevnog reda – PREDLOGA ZAKONA O IZMENI ZAKONA O PODSTICANjU GRAĐEVINSKE INDUSTRIJE REPUBLIKE SRBIJE U USLOVIMA EKONOMSKE KRIZE Primili ste amandmane koje su na predlog zakona podneli narodni poslanici: Aleksandar Pejčić, Miroslav Petković, Radojko Obradović, Bojana Božanić, Ivan Andrić, Bojan Đurić, Judita Popović i Kenan Hajdarević. Primili ste izveštaj Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo kao i mišljenje Vlade o amandmanima. Pošto Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na naslov iznad člana 1. i član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Ivan Andrić, Bojan Đurić, Judita Popović i Kenan Hajdarević. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodna poslanica Judita Popović. Izvolite.
Hvala vam, gospođo predsedavajuća. Poštovano predsedništvo, poštovani gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, juče smo ceo dan radili, radili smo do ponoći i zaista smo se žurili da završimo određene tačke koje su bile na dnevnom redu parlamenta. Čemu tolika žurba? Kuda se toliko žuri? Zašto se tako navrat-nanos rade neke stvari za koje već unapred znamo da neće doneti očekivane rezultate? Da li uopšte očekujete bilo kakve rezultate od svih ovih zakona koji su na dnevnom redu parlamenta? Ovo pitam iz tog razloga, jer upravo je to u vezi sa ovim amandmanom koji sumo podneli na ovaj član zakona. Smatramo da rešenje koje je predloženo zakonom, je dovoljan argument da se usvoji naš amandman, a u stvari, da se briše. Da se briše ne samo naslov iznad člana 1. ovog zakona, nego da se stavi van snage ovaj predlog zakona, odnosno da ga povučete iz procedure. To je iz tog razloga, jer samo obrazloženje i razlozi koji su navedeni u Predlogu zakona ukazuju na tu činjenicu da je zakon, takav kakav je, suvišan i da zakon predstavlja protivrečnost svemu onome što tvrdite da želite da postignete u smislu nekog ekonomskog napretka. Posebno bih vam citirala određene delove ovog obrazloženja. Kažete da pojedina rešenja treba preciznije definisati, a zbog očekivanja da će se negativni efekti krize nastaviti u sledećoj godini, neophodno je da se produži rok važenja ovog zakona za još godinu dana. To nije tačno. Ovaj zakon ima dva člana. Jedan član kaže da će se produžiti do 31. decembra 2014. godine. Ako danas živimo u decembru 2012. godine, to znači da će ovaj problematični zakon važiti još dve godine. To je prva neistina koja čini razloge za donošenje ovog zakona. Namerno neću upotrebiti ovaj termin, zbog kojeg ste izrekli opomenu jednom od poslanika, kada je hteo na jasan i istinit način da okarakteriše određene stvari u vašem ponašanju, reći ću samo da je to neistina. Druga neistina se tiče – šta to znači da će kriza u međuvremenu da se reši sama od sebe i da je zbog toga potrebno da produžimo ove vanredne mere? Ove vanredne mere, recimo, koje su ustanovljene donošenjem ovog zakona, osnovnog zakona na koje se i odnose ove izmene i dopune, predvidele su određenu arbitrarnost u postupanju države prema građevinskoj industriji i time su, u stvari, pospešile samo žarište korupcije. Ukoliko imate jedan zakon koji je pokazao koliko je neefikasan, ukoliko imate zakon koji samo proizvodi loše efekte, zar nije sasvim normalnije da taj zakon stavite van snage i da ga povučete? Zar nije normalnije da se povodite sopstvenim kritikama koje ste izrekli 2010. godine, kada se zakon donosio i da bez bilo kakvog licemerja kažete – jeste, taj zakon je bio jako loš, jeste, smatramo da proizvodi loše efekte i mi ćemo taj zakon staviti van snage, ili ćemo pustiti da mu prođe rok? Ne, vi samo nastavljate u kontinuitetu prethodne vlade koju onoliko kritikujete zbog korupcije. Ostavljate jedan ozbiljan problem, da i dalje tinja, da i dalje predstavlja izvor korupcije i da samo generiše tu korupciju, koja, čini mi se, predstavlja alfa i omegu ove vlade i ove vlasti. Korupcija jeste problem ove države, korupcija nije nastala juče, ali protiv korupcije se mora boriti kroz institucije. Ne samo kroz institucije, nego i kroz zakonska rešenja, a ovo nije jedno od rešenja koje bi mogle da promene situaciju u ogledu korupcije i organizovanog kriminala. Štaviše, rešenja u tom zakonu o pospešivanju i podsticanju građevinske industrije u Republici Srbiji u uslovima ekonmske krize, predstavlja samo izvor daljih veoma problematičnih koraka i problematičnih rešenja koja se očekuju u građevinskoj industriji. Prema tome, evo vam prilike da promenite svoj pogrešan stav. Usvojite amandman LDP, odnosno moj i mojih kolega, i u tom slučaju, zaista ćemo poverovati da ozbiljno mislite to što ste napisali u obrazloženju zakona i ono što govorite svakodnevno o korupciji i borbi protiv organizovanog kriminala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 1. amandman su zajedno podnelinarodni poslanici Aleksandar Pejčić, Miroslav Petković i Radojko Obradović. Vlada nije prihvatila amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Miroslav Petković. Izvolite.
Hvala, gospođo predsedavajuća. Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, poslanička grupa DSS je i u načelnoj raspravi o tome govorila. Naravno, pričaćemo i danas o tome, jer smatramo da je najveći doprinos podsticanju građevinske industrije upravo stavljanje van snage Zakon o planiranju i izgradnji. Videli smo obrazloženje Vlade i očekivali smo ovako nešto. Nismo predložili da se ovaj zakon briše, već niz drugih zakona koji bi trebalo da regulišu pojedine delove iz ove oblasti. Svakako smo svesni da Zakon o planiranju i izgradnji nije dao željene rezultate. U pojedinim odredbama je čak proglašen i protivustavnim, tako da smo očekivali nakon par meseci rada vašeg ministarstva, da će ovde pred skupštinu doći novi predlog ovog zakona. Čuli smo da se to očekuje u nekom narednom periodu i nadamo se da će on uspeti da popravi sve ono što je zakon, koji je vaš prethodnih ovde najavljivao kao epohalan i revolucionaran, da će ubrzati proceduru, da će doneti mnoga dobra građevinskoj industriji Srbije, a to se nije ostvarilo, da će to biti konačno promenjeno. Svesni smo da ovaj zakon nije ni na koji način pokrenuo privredu Republike Srbije. Svesni smo da je konverzija donela niz štetnih posledica odnosno da je zamrzla jedno stanje koje je i onako bilo katastrofalno i pitanje je kako ćemo iz toga u narednom periodu izaći. Svesni smo da je ovaj zakon u pojedinim članovima pisan tako, da samo iznad člana fali ime i prezime tajkuna kome je namenjen. Neki od njih su, bogu hvala, u pritvoru, pa će verovatno imati priliku u sudskom postupku oko toga da se izjasne. Ostaje nerešen problem ogromnog broja nelegalizovanih objekata. Vi ste govorili o tome. Mislim da preko 700.000 zahteva čeka da bude rešeno. I dalje postoji korupcija prilikom pribavljanja građevinskih dozvola, i dalje su dugi rokovi za izdavanje tih dozvola, i dalje smo na začelju svih mogućih lista, pa i listi po brzini izdavanja građevinskih dozovola, i dalje postoje problemi vezani za razne katastre, direkcije, inspekcije, davanje saglasnosti, i dalje to košta, verovatno najskuplje u Evropi. Mi smo dali predlog da se stavi van snage Zakon o planiranju i izgradnji, ali ne da ta oblast ostane neregulisana, već da se na pravi način definišu određene stvari, pre svega donošenje novog zakona o planiranju i izgradnji i posebnog zakona o izgradnji. Usaglasili smo se pre nekoliko dana nije dobro da ove stvari budu objedinjene u jednom zakonskom aktu. Predlažemo novi zakon o građevinskom zemljištu i zakon o legalizaciji objekata izgrađenih bez građevinske dozvole. To jeste ogromna materija i znamo da treba dosta vremena da se sve to reguliše onako kako treba, ali mislim da je ovo zaista urgentno i da moramo ovo pitanje zbog svih građana Srbije koji imaju određene probleme da rešimo, a i uopšte da bi država mogla da funkcioniše na ovom polju, da ih treba što pre doneti. Moramo naći rešenje za dug građevinskoj operativi jer i u našem ekonomskom programu stoji da je građevina jedna od razvojnih šansi RS i svakako hiljade ljudi koji u ovom sektoru rade moraju dobiti priliku i da izvode radove i da naplate to i da se ta građevinska operativa stavi na noge. Nažalost, kapitalne objekte u ovoj zemlji i dalje grade strane firme, ali siguran sam da ćete učiniti sve da što više naših domaćih firmi učestvuje u tome, ne samo kao proizvođači. Znamo probleme sa građevinskom operativom, ali siguran sam da postoje u ovoj zemlji firme koje bi mogle da odgovore na taj posao. Ono što nam je neophodno je da država ima jasnu strategiju u oblasti građevinarstva, da ne bude to prepušteno stihiji i ucenjivanju pre svega od stranih banaka koje pod određenim uslovima daju kredite našim građevinskim firmama. Dosta smo govorili oko toga da zakon važi samo za ove projekte koji su već započeti. Predložili smo u formi amandmana određeno rešenje koje je nažalsot Vlada odbila. Čak smo tražili, nadam se da ćete nam izaći u susret, da dobijemo spisak u određenom roku, koji vi smatrate da je primeren, svih projekata koji se realizuju u skladu sa ovim zakonom. Ne bi bilo dobro da na osnovu ovog zakona počene finansiranje nekih novih objekata, nekih novih projekata. Znamo da je veliki problem da se započeti projekti završe i sa te strane imamo određeno razumevanje, ali zaista mislimo da je neophodno da se što pre na ovom polju preduzmu konkretne mere. Vlada je dala obrazloženje da ukoliko bude prihvaćen naš amandman da će to stvoriti probleme u prostornom planiranju, da će to stvoriti probleme u izgradnji objekata, u uređivanju građevinskog zemljišta, inspekcijskog nadzora. Ti problemi već postoje. Određeni predlozi DSS su išli upravo u tom pravcu da ove probleme otklone i reše. Očekujemo vas vrlo brzo sa novim predlozima zakona da jednostavno sve ono što je bilo u prethodnom periodu pokušamo da prevaziđemo, da izostavimo određene stvari koje su nedopustive da stoje i da opstaju u pravnom sistemu RS, o čemu se izjasnio i Ustavni sud Republike Srbije. Prema tome, što se tiče nas uvek ćete imati saradnju. Čak ste ponudili i mogućnost da se i mi uključimo u taj projekat i očekujemo poziv i od vas kao i od resornog ministra da damo svog predstavnika u radnoj grupi, jer imamo inženjere koji mogu da odgovore tim zadacima, koji su nekada radili u Vladi Republike Srbije a koji aktivno učestvuju u radu Inženjerske komore i svih velikih projekata koji se obavljaju u ovoj zemlji i imaju ogromno iskustvo sa radom u inostranstvu. Ne možemo podržati Predlog ovog zakona. Mislim oda su naši amandmani bili dobri, ali očekujemo da na sistemskinačin rešite sve ove probleme koji su trenutno aktuelni u Srbiji. Hvala najlepše.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović.
Hvala. Poštovana predsedavajuća, uvaženi ministre, dame i gospodo narodni poslanici, iz istih razloga zbog kojih je Vlada odbila ovaj amandman mi smatramo da je trebalo pre nekoliko godina doneti ovaj zakon i smatramo da je on bio opravdan. To se pokazalo i samom činjenicom da je nova Vlada tražila produženje roka važenja. Zbog čega smatramo da je Vlada Mirka Cvetkovića postupila ispravno kada je donela ovaj zakon? Iz nekoliko razloga. Prvo, ovim je na najdirektniji način spašeno oko 88.000 radnih mesta u građevinskoj industriji. Ne kažemo da su zaposleni novi ljudi, ali zaposleno je oko 88.000 radnih mesta u građevinskoj industriji i to je u svakom slučaju veliki uspeh. U svakom slučaju, pohvaljujemo činjenicu da je nova Vlada prepoznala da ovaj projekat jeste pravac kako treba pokušati da se postojeća radna mesta spasu i kako treba tražiti mogućnosti da se stvore nova radna mesta u ovim kriznim vremenima. Naravno da je neobjašnjivo, ali svakako prihvatamo da je u izbornoj kampanji korišćena i mogućnost da se kritikuju dobri projekti, pa se svakako sada pokazuje da prethodna opozicija nije bila u pravu kada je kritikovala ovaj projekat i ovaj zakon, jer sada sami podržavaju njega. Međutim, to nije toliko bitno. Bitna je činjenica da je u ovom periodu izgrađen veliki broj objekata od značaja za lokalnu samoupravu, dečijih vrtića, škola, sportskih hala, stadiona. Neki nisu završeni, ali svakako će biti završeni ako ovaj zakon bude prihvaćen. Ne smatram dobro činjenicu da pojedine stranke predlažu da se ovaj zakon odnosi samo na započete objekte. Smatram da treba da ima namenu da budu finansirani projekti koji su dobri za lokalnu zajednicu, a time su dobri i za državu. Time pomažu građevinsku industriju. Zašto? Zbog činjenice što ćemo na taj način i dalje čuvati ta radna mesta. Objašnjavati činjenicu da država kada je finansijer da to stvara dobre uslove za korupciju nije dobro za državu koja ima ozbiljne institucije, tužilaštvo, koja ima sudove, koja ima nezavisne institucije. Smatram da svako pravdanje korupcijom u ovoj oblasti, a i u svakoj drugoj oblasti… Imali smo prilike ovih dana kada smo pričali o krivičnim zakonima, kada se govorilo pojedinim krivičnim delima i razlozima zbog čega se po sili zakona smanjuje, odnosno stvara uslovni otpust, govorili o tome da to na neki način stvara mogućnost korupcije kod onih koji odlučuju o tome. Treba korupciju suzbiti na drugi način, a ne obustavljati sve ono što stvara novu vrednost pravdajući se korupcijom. U svakom slučaju, veliki broj opština je bio uključen u ove projekte. Veliki broj lokalnih samouprava su finansirale pojedine projekte. Bilo je dobrih projekata. Još uvek ima nerealizovanih projekata i u tom smislu smatramo da je dobro i pohvalno za novu Vladu što je prihvatila u ovom delu kontinuitet sa prethodnom Vladom i ne možemo podržati amandmane koji idu u suprotnom pravcu i koji smatraju da ovaj zakon treba ograničiti i da ga treba na neki način suspendovati. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Pejčić.
zahvaljujem gospođo predsedavajuća, uvaženi ministre Iliću, kao i moj kolega Miroslav Petković pozvaću se na amandman koji je podnela DSS. Zakon o građevinskoj operativi donet je još 2010. godine i ovo je druga izmena i dopuna ovog zakona. Ovaj zakon, ako se sećate, pompezno je najavljivan u ovoj Skupštini, mada je tesnom većinom prošao i izglasan. Tadašnji ministar gospodin Oliver Dulić govorio je o ovom zakonu da će on i te kako pomoći građevinskoj operativi, da će spasiti mnoga građevinska preduzeća, da će spasiti mnoga radna mesta u tim preduzećima. Međutim, činjenice govore drugo. Naime, Unija poslodavaca građevinara i proizvođača građevinskih materijala je dala jedno saopštenje gde kaže da u ovom trenutku postoji negde oko 9.000 preduzeća koja se bave ovom granom delatnosti i da oko 24% imaju zabranu delatnosti ili su pak u stečaju. Od 2011. godine 2.600 preduzeća je ugašeno kada je u pitanju ova delatnost. Mnoge nevladine organizacije su takođe kritikovale ovaj zakon govoreći da je ovaj zakon neustavan i da je u koliziji sa Zakonom o javnim nabavkama. Takođe, mnoge političke opcije u parlamentu su govorile o ovom zakonu da će on izazvati negativne efekte. Između ostalog, i vaša poslanička grupa i mnoge stranke koje su sada u vlasti, su kritikovale ovaj zakon. Oni su rekli da upravo taj famozni član 5. koji je u koliziji sa Zakonom o javnim nabavkama koji predviđa slobodnu pogodbu, a ne raspisivanje javnog poziva, je i te kako kontradiktoran i u koliziji je sa Zakonom o javnim nabavkama. Svi znamo da kada se pozivamo na ovaj član Zakona o javni nabavkama, to je u slučaju elementarnih nepogoda, zemljotresa, poplava ili požara. Međutim, gospodin Oliver Dulić se pozvao na svetsku ekonomsku krizu kao jednu od elementarnih nepogoda, na šta smo mi i te kako reagovali. Nismo došli ovde samo da kritikujemo, gospodine ministre, već i da ponudimo konkretna rešenja. U raspravi u načelu smo govorili da bi najbolje bilo da država donese jedan zakon gde će se smanjiti PDV, vezano za građevinske materijale, kako bi se na taj način relaksirala naša gradnja. U suštini, kada je reč o ovom amandmanu, rekli smo da ovaj amandman nije taj koji treba da produži agoniju za dve godine, već da damo konkretne stvari, kao što smo mi ovde ponudili, a to je da ovaj zakon ograničimo još na jednu godinu kako bi se ti projekti završili, a onda da država donese jedan sistemski zakon kako bi pomogla građevinskoj operativi da ubuduće nađe neki prosperitet.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 1. amandman je podnela narodni poslanik Bojana Božanić. Vlada nije prihvatila amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodni poslanik Miroslav Petković. Izvolite.
Hvala, gospođo predsedavajuća. Ovo je alternativno rešenje koje smo ponudili u odnosu na onaj amandman koji smo podneli gospodin Obradović, Pejčić i ja. Ukoliko ostane na snazi ovaj zakon da mu ograničimo dejstvo na godinu dana. Ne vidimo nikakav razlog da on važi do 2014. godine. Ukoliko ne budu rešeni problemi nakon usvajanja i novog zakona koji ste najavili, čitavog seta propisa koji treba da dođu u Skupštinu, lako ćemo produžiti za još godinu dana. Mislimo da postoji opravdana bojazan da se primena ovog zakona, ukoliko se bude sprovodila još dve godine, da bi došlo do određenih zloupotreba i da neće dati konkretne rezultate. Prema tome, lako ćemo, ukoliko se pokaže da nije sve završeno kako ste to planirali, ovaj zakon produžiti za još godinu dana. Zbog toga smo očekivali da će ovaj amandman DSS biti prihvaćen. Nažalost, nije. Vidimo se krajem naredne godine, pa ćemo videti kakvi su konkretni rezultati.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Ivan Andrić, Bojan Đurić, Judita Popović i Kenan Hajdarević. Vlada nije prihvatila amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom. Reč ima narodna poslanica Judita Popović. Izvolite.
Hvala, gospođo predsedavajuća. Poštovani gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, već sam govorila o jednoj neistini koju sadrži obrazloženje ovog zakona. Sada ću vam govoriti o dve druge neistine koje takođe čine sadržinu obrazloženja. Druga neistina se tiče toga da je postojeći zakon dao dobre rezultate. To prosto nije tačno. Ne vidim u obrazloženju šta je to što predstavlja dobar rezultat. Ne vidim nikakvu analizu. Možemo da verujemo, a ne moramo, a s obzirom da nemamo razloga da poverujemo čisto na dobru reč bilo koga, tu nema argumentacije. To jeste neistina. Nije potkrepljena argumentima. Druga neistina je činjenica da ovim zakonom možemo da funkcionišemo u jednoj državnoj ekonomiji, da možemo da funkcionišemo sa jednim državnim intervencionizmom, uprkos zakonima tržišta i uprkos zakonima slobodne konkurencije, jer upravo te postulate je ovaj zakon, kojim je trebalo da se pomogne građevinskoj industriji, ugrozio i stavio van snage. Dakle, Zakon o planiranju i izgradnji jeste ugrozio građevinsku industriju. Međutim, zakon koji je imao tu ambiciju i nameru da podstakne funkcionisanje i preživljavanje građevinske industrije je tu industriju dotukao. Nažalost, bivša opozicija, a sadašnja vlast, zajedno u koaliciji sa bivšom vlašću i sadašnjom vlašću zatvara oči pred činjenicom i zaista je opsednuta tom vrstom ekonomske politike koja je dala takve pogubne rezultate. Još jednom bih ponovila, ovaj zakon koji će sada da traje naredne dve godine, jer 31. decembar 2014. godine znači da će zakon važiti tokom cele 2013. godine i tokom cele 2014. godine. Pri tome, u obrazloženju zakona kaže se da neće trebati nikakvih dodatnih novčanih sredstava da bi se ovaj zakon primenjivao. To opet nije tačno. Nije tačno, jer ako zaista želite da pomognete građevinskoj industriji, a ne menjate Zakon o planiranju i izgradnji, imaćemo danas na dnevnom redu Skupštine neke sitne izmene Zakona koje zaista, a ni na koji način, neće dati na kvalitetu tom zakonu. Ako ne želite finansijski da potpomognete građevinsku industriju, ne znam na koji način mislite da podstaknete proizvodnju u građevinskoj industriji. To nije tačno. Dakle, tri, četiri, jasne neistine ste u obrazloženju zakona uneli, a to je zakon koji se sastoji od dva člana. Prema tome, nije još kasno da povučete ovaj zakon iz procedure i malo da poradite na činjenici da je građevinskoj industriji potrebna pomoć, da je jako puno ljudi koji su radili u građevini, a danas više ne rade, da je ova država na jednoj nizvodnoj liniji ekonomskog razvoja, da je ova država nekada zapošljavala preko 200 hiljada radnika u industriji, a danas zapošljava samo 10% od toga. To je veliki problem, jer umesto da se razvija ekonomija, ona ne samo da statira i da se ne razvija, stoji u mestu, nego jednostavno propada. Ne vidimo naznake u postupcima ove vlade i ove vlasti da žele nešto da promene u tom kontinuitetu opšte propasti i opšteg propadanja. Ovaj mali zakon je samo jedan od primera kako mislite da rešite pitanje nezaposlenosti, budžetskog deficita, ogromnog zaduženja ove države i uopšte ogromne ekonomske krize u kojoj se država nalazi, nezavisno od svetske ekonomske krize, najviše zbog sopstvenih pogrešnih poteza koje je preduzimala u proteklih 20 godina.
Reč ima narodna poslanica Nada Kolundžija. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, predstavnici Vlade, dame i gospodo narodni poslanici, za DS je ovaj amandman neprihvatljiv. Argumentacija koja je izneta u odbranu ovog amandmana, odnosno u zahtev da se ovaj zakon povuče iz procedure ili da se prihvatanjem amandmana zapravo suspenduje zahtev je neprihvatljiv, iz više razloga. Ovaj zakon je donela prethodna Vlada u kojoj je većinu predstavljala DS. Ona ga nije donela negirajući samu suštinu ekonomskog sistema u zemlji, kako to ovde pokušavaju da predstave, i nije ga donela zbog toga što je želela da diskvalifikuje neke druge zakone, kako se ovde takođe tvrdi, a između ostalog i Zakon o javnim nabavkama. Vlada ga je donela zbog toga što u uslovima duboke ekonomske krize, zemlja koja je imala građevinsku operativu koja je postala nedovoljno konkurentna u odnosu na građevinsku operativu koja bi došla sa strane i koja je imala preku potrebu da dobije nekakav podsticaj od države, kako bi mogla da preživi ovu tešku ekonomsku krizu. Jedan od načina je bio i da se donese zakon kojim bi država omogućila da domaće građevinske firme dobijaju angažman u zemlji i da na taj način država stvori uslove da te građevinske firme prežive, odnosno da hiljade i hiljade zaposlenih ljudi u tim građevinskim firmama zadrže svoja radna mesta i obezbede egzistenciju za svoje porodice. Tada je, takođe, bilo kritika, koje se danas ponavljaju, da je ovaj zakon, zakon koji u sebi nosi elemente za korupciju. Moram da kažem da ne postoji ni jedan zakon koji ne možete optužiti da u sebi ne nosi elemente za korupciju, koliko ne gradite snažne institucije koje će kontrolisati nosioce javnih ovlašćenja i na taj način onemogućiti da se zakon zloupotrebi tako što će bilo ko da ga pretvori u sredstvo za ostvarivanje nekakvih ličnih koristi i u sredstvo za korupciju. Optužba da u kapitalističkom društvu, kakvo Srbija kao zemlja u tranziciji gradi, država ne treba da se meša u privredu i ekonomiju, demantovala je stvarnost u svim zemljama visoko-razvijenih kapitalističkih zemlja, jer su sve one u uslovima duboke ekonomske krize posegle za državnim intervencijama kako bi omogućile svojim privredim granama i bankarskom sektoru da izdrže udare ekonomske krize, kako se celo društvo i ceo sistem ne bi urušio. U uslovima kada je prethodna Vlada donosila ovaj zakon Srbija se nalazila u samom središtu svetske ekonomske krize i tada su pojedini sektori privrede u Srbiji pokazali najveću ranjivost na ekonomsku krizu. Jedan od tih sektora jeste građevinska operativa. S obzirom na činjenicu da je građevinska operativa u Srbiji imala dugu i dobru istoriju, čak i na međunarodnom planu, i da je samim tim zapošljavala ogroman broj ljudi, i da ima potencijal da, ako preživi ekonomsku krizu, bude jedna od razvojnih grana u Srbiji, prethodna Vlada je smatrala da država treba da da podršku ovoj industrijskoj grani, kako bi omogućila da se preživljavanjem ekonomske krize stvore pretpostavke da nakon krize ovo bude jedna od grana koja će moći da bude pokretačka snaga privrednog oporavka i razvoja Srbije. Sa druge strane, tom merom je urađeno ono što je bila odgovornost svake vlade i trebalo bi da bude odgovornost svake vlade, jeste da se omogući da hiljade i hiljade ljudi i njihovih porodica sačuvaju izvore egzistencije za svoje porodice. Demokratska stranka će stoga glasati za ovaj zakon u danu za glasanje, smatrajući da je činjenica da je u Skupštinu došao Zakon o izmenama i dopunama Zakona o podsticaju građevinske industrije u vremenu krize, da je potvrda da je i prilikom donošenja tog zakona, bez obzira što su neki koji sada sede u ovoj Vladi oštro kritikovale taj zakona, da je to potvrda da je ta mera bila dobra mera u vreme kada je doneta, da je dala dobre rezultate u periodu za koji je bila primenjivana i verujemo da će dati dobre rezultate i u periodu za koji se traži produženje roka važenja ovog zakona. Istovremeno smatramo da ukoliko postoji prostor za korupciju, a ne postoji zakon koji ne ostavlja nekakav prostor za korupciju i svako društvo se od toga brani tako što gradi snažne institucije i stalno usavršava zakone, u tom slučaju treba uspostaviti dodatne kontrolne mehanizme koji će onemogućiti korupciju. Ali, zbog opasnosti od moguće korupcije, mislim da ne treba donositi one mere koje pokazuju da daju rezultat i koje pomažu da u vremenu krize određene industrijske grane prežive i da ljudi koji su zaposleni u tim firmama omoguće svojim porodicama normalan život u vremenu krize. Mogla bih sada da kažem, kako to obično biva, ono kada vam neko kaže – šta smo vam govorili, da time pokažem da imamo izvesno zadovoljstvo što se iz dana u dan suočavamo sa potvrdom da su mere koje su preduzimane u prethodnom periodu bile dobre mere, da je politika Vlade bila dobra u periodu ekonomske krize, jer svakodnevno dobijamo potvrdu da su one mere koje smo preduzimali u tim uslovima bile dobre, uz sve zamerke koje su opravdane, naravno. Dakle, ne mislimo da je bilo idealno, ali mislimo da su neke od mera koje su bile najžešće napadane bile dobre, što pokazuje, između ostalog, predlog ovog zakona koji će DS u danu za glasanje podržati. Hvala.
Hvala. Reč ima gospođa Popović, replika. Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, poštovani gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, slažem se sa tim da svaki zakon može biti izvor korupcije. To je prosto notorna činjenica. Međutim, ovaj zakon o podsticanju građevinske industrije malo više od ostalih zakona ima prostora da generiše korupciju i to je notorna činjenica, iz jako jednostavnih razloga. Najbitniji razlog je taj da je ovaj zakon stavio van snage neke osnovne mehanizme kojima može da se kontroliše i da se zaustavi korupcija, a to je tržište i slobodna konkurencija. Dakle, ako nemate slobodno tržište i ako nemate slobodnu konkurenciju, prosto nemate mehanizme da kontrolišete funkcionisanje takve jedne građevinske industrije, koje je u Srbiji trenutno na delu. Zaista nismo videli pozitivne efekte ovog zakona, koji traje još od 2010. godine, ali jesmo videli sve te gubitke koje postoje i videli smo sve one silne preduzetnike koji su bankrotirali, sva ona privatna preduzeća i u društvenoj svojini koja su otišla u stečaj ili jednostavno nisu u mogućnosti da plaćaju svoje radnike. Te rezultate jesmo videli. Znate, ova država zaista nema vremena više da radi štapom i kanapom i nema vremena više, verujte mi na časnu reč, da slušam kako će neko nešto obećati da će nešto zaštiti i da će neko biti pošten. Za to više nema vremena ova država. Ova država je promašila informatički revoluciju u industriji. Ova država ima 7,5% visokoobrazovnih. Šta ćemo sutra svi u građevini da radimo?
Hvala. Reč ima gospođa Kolundžija, replika. Molim vas da se polako vratimo na temu. Izvolite.
Dakle, možemo ovde zaista da raspravljamo o tome na koji način neki od zakona otvara prostor za korupciju i da li postoje instrumenti kako bi se to sprečilo. Istina je da su u tržišnim uslovima, gde postoje jasna pravila konkurencije i pobeđuje onaj koji je najkonkurentniji, takve pretpostavke smanjene za korupciju. Ali, postavlja se jedno jednostavno pitanje. Kada imate industriju koja je u odnosu na iste te firme iz inostranstva slabija, onda se postavlja pitanje, ako ne napravite neke mere koje će omogućiti da ta industrija preživi i da se razvija, da li ste vi zapravo osudili čitavu tu industriju na propast? Duboko verujem da je to tako. Verujem da bi naša građevinska industrija u potpunosti propala u ovom trenutku kada bi je prepustili tržištu. Može i to biti strategija i politička odluka, ali mislim da u uslovima u kojima se inače teško dolazi do radnih mesta, gde se inače teško zadržavaju radna mesta, ne bi bilo odgovorno tako nešto uraditi. Istovremeno, ako se mere efekti onoga što je ovaj zakon doneo, mislim da ne treba više argumenata od činjenice da je 88 hiljada ljudi radilo na preko 250 projekata. Za mene je to već dovoljan argument u vremenu u kome znamo da su se gubili poslovi, da nije bilo poslova, da s obzirom na smanjenu potrošačku moć nije bilo potrošnje itd. Dakle, kada je ekonomska kriza već bila duboko obuzela naše društvo, 88 hiljada ljudi je radilo na 250 projekata. Mislim da je to već dovoljno pozitivno.
Gospođa Judita Popović, replika. Ovim zatvaramo krug replika, molim vas.
Hvala gospođo predsedavajuća. Poštovani gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, šest meseci je prošlo ove vlade i zaista je mogla nešto da uradi u smislu podsticanja proizvodnje u građevinskoj industriji. Nije bilo potrebno da se ovaj zakon donosi. Zaista smatram da ovaj zakon ne predstavlja vrh o nemogućnosti koje država može da pokaže kada želi da pomogne jednoj industrijskoj grani. Dakle, to nije tačno da je ovaj zakon dao takve rezultate da je opravdao da se produži njegovo trajanje još na dve godine. Znate šta, trebalo je da se samo zasuču rukavi, da se krene sa Zakonom o planiranju i izgradnji. Evo vam jedna preporuka, radite na tom zakonu. Taj zakon je bio ona okosnica, ona prva tačka koji je blokirao građevinsku industriju. To je u stvari razlog zašto mi kritikujemo i sve ove podsticaje. Jeste, treba da se pomogne građevinska industrija, ali ne na ovaj način da se derogira i tržište i slobodna konkurencija. Dakle, treba da se da podsticaj, a ne pri tom da se pojača arbitrernost države. Kad god se država umeša u ekonomske poslove, kad god država ima određenog arbitrernog uticaja na industriju, na ekonomiju, u tom slučaju su pogubni rezultati. Evo vam, ekonomska situacija u Srbiji, možete da se i sami u to uverite, ne treba vam nikakva druga politička priča. Ekonomija nam je katastrofalnoj situaciji. Dakle, treba da se promeni nešto u smislu davanja prilike konkurenciji i tržištu da se izbore za nešto, a ne samo država svojim intervencionizmom da nameće rešenja koja su pokazala. Danas toliko toga pričamo o korupciji, o organizovanom kriminalu, pa šta ćete više o patologiji jedne ekonomije i jednog društva. Prema tome, izvolite, povucite ovaj zakon.
Reč ima narodni poslanik Janko Veselinović. Izvolite.
Hvala. Da ne ispada da DS brani Vladu i brani zakon koji nije sama predložila, građani bi trebali da znaju da je ovo zakon koji je prethodna Vlada donela i da ova postojeća Vlada traži da taj zakon produži svoje dejstvo u smislu da mere koje su u njemu bile dobre budu nastavljene sa realizacijom. Međutim, naravno da se ne možemo složiti sa amandmanom koji je bio i sada je predmet rasprave, jer on predlaže da se te mere ukinu, odnosno da se ovaj član briše. Naime, da bi neko mogao da uđe u tržišnu utakmicu i da bi mogao da se bori u toj tržišnoj utakmici on mora prvo da preživi, da preživi oluju, odnosno sve ono što je snašlo ceo svet u ekonomskoj krizi. Prethodna Vlada je imajući upravo to u vidu, imajući u vidu da liberalizam u krizama ne može da u punoj meri zadrži sve svoje elemente predložila taj zakon. Međutim, ono što je moje pitanje Vladi, molba, da ne bi zloupotrebila ovaj zakon, pre svega kroz politički protekcionizam, jer ovaj zakon to omogućava. Omogućava u smislu da Vlada na neki način donosi odluke o tome u kojoj lokalnoj samoupravi će realizovati neki projekat bez obzira na sve kriterijume koje pojedini projekti treba da ispunjavaju. Mora da ima ravnopravan odnos i prema lokalnim samoupravama u kojima imaju prekomponovanu vlast i u lokalnim samoupravama u kojima nemaju prekomponovanu vlast. Ne sme se desiti, recimo, da u jednoj opštini koja će već verovatno ovih dana biti vlast koju čine i DS sa drugim strankama, kao što je Bač, da ne dobije projekat. Jedino bih vas zamolio da utičete na vaše koalicione partnere da omogućite poštovanje zakona i da odbornici koji imaju većinu i koji treba da izaberu predsednika, već su to učinile opštine Bač, da to omogućite, jer ovo je najveće moguće političko nasilje da se volja građana ne poštuje. Molim vas predsedavajuća, nemojte uvek kada smatrate da će nešto ugroziti, mi nemamo drugu mogućnost, mi nemamo sve moguće medije da govorimo i o ovoj temi. (Predsedavajuća: Molim vas, samo govorite u skladu sa Poslovnikom, ništa drugo ne tražim.) Povezao sam samo temu političkog protekcionizma i činjenicu da će u jednoj opštini, da se već ne poštuje volja građana i da bi se to moglo odraziti i na realizaciju ovog zakona kada ta opština bude ispoštovala, ne opština, nego država kada bude ispoštovala volju građana i kada budu dobili nalog vaši partneri u Baču da poštuju volju građana.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona, u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na sledeću 6. tačku dnevnog reda, to je pretres u pojedinostima – PREDLOGA ZAKONA O DAVANjU GARANCIJE REPUBLIKE SRBIJE U KORIST NEMAČKE RAZVOJNE BANKE KFW, FRANKFURT NA MAJNI, PO ZADUŽENjU JAVNOG PREDUZEĆA "ELEKTROPRIVREDE SRBIJE", BEOGRAD (PROJEKAT "UNAPREĐENjA TEHNOLOGIJE EKSPLOATACIJE U RB KOLUBARA U CILjU POVEĆANjA EFIKASNOSTI TERMOELEKTRANA I SMANjENjA UTICAJA NA ŽIVOTNU SREDINU") Pošto je Narodna skupština obavila pretres Predloga zakona u načelu, a s obzirom na to da na Predlog zakona nisu podneti amandmani, Narodna skupština će saglasno članu 160. stav 3. Poslovnika, u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u celini. Prelazimo na 7. tačku dnevnog reda, to je pretres u pojedinostima – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA I DOPUNAMA ZAKONA O PLOVIDBI I LUKAMA NA UNUTRAŠNjIM VODAMA Primili ste amandmane koje su na Predlog zakon doneli narodni poslanici: Božidar Đelić, Branka Karavidić, Donka Banović i Milica Vojić Marković. Primili ste mišljenje Vlade o amandmanima. Primili ste Izveštaj Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres saglasno članu 157. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 1. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Božidar Đelić i Branka Karavidić. Vlada nije prihvatila amandman. Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Branka Karavidić. Izvolite.
Poštovano predsedništvo, poštovani ministre, meni je jako žao što nema ministra Mrkonjića koji nam je pre dve godine izneo Predlog zakona o unutrašnjoj plovidbi i lukama na unutrašnjim vodama. Podsećam vas da ste vi tada bili predsednik Odbora za saobraćaj i veze, a ja njen član. Prosto ne mogu da se otmem utisku da se posle samo dve godine i nakon dugog niza godina priprema ovog zakona, samo posle dve godine dolazi do njegovih izmena. Akcenat sam nekako stavila na promenu statusa direkcije. Prosto u vašem obrazloženju nisam mogla da nađem ni jedan argument valjan za izmenu statusa posebne organizacije. Ovaj se amandman odnosi na planove koji se odnose na razvoj međunarodnih i međudržavnih vodnih puteva koji donosi Direkcija za vodne puteve uz saglasnost Ministarstva na osnovu kojih njihovo tehničko održavanje, unapređenje i transport, tehnološku modernizaciju vrši Direkcija za vodne puteve. Ovaj se član, 10. po postojećem zakonu sada menja i mogu samo iz vašeg obrazloženja da upoznam poslanike da je Predlogom zakona preneta nadležnost za donošenje planova razvoja međunarodnih i međudržavnih vodnih puteva sa Direkcije za vodne puteve i ministarstvo nadležno za poslove saobraćaja shodno promeni pravnog statusa direkcije. U skladu sa statusom posebne organizacije i svojom stručno-tehničkom osobenošću kao i obimom i bazom podatka koje posedujem Direkcija za vodne puteve ima kapacitet i osposobljena je da priprema planove iz svoje nadležnosti. Ja prosto ne mogu da se otmem utisku da će sada direkcija pod ingerencijom a ministarstva raditi bolje, kvalitetnije, ali imam još amandmana, pa ćemo kasnije i o tome. Čitam obrazloženje zbog kojeg moj amandman nije prihvaćen i prosto imam utisak da amandman nije, da izmena zakona nije potekla iz Ministarstva saobraćaja, mislim da je potekla iz Ministarstva finansija i privrede.
Da li još neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Donka Banović.
Htela bih da podržim amandman koleginice. Kada sam govorila u načelu o ovom predlogu zakona ja sam takođe Ministarstvu saobraćaja koje je formalni predlagač ovog zakona, predložila da je očigledno najveća i najznačajnija izmena ovog predloga zakona, zakona koji je donet pre dve godine, ukidanje pravnog statusa Direkcije za vodne puteve. Naglašava se i u ovim obrazloženjima koje smo dobili na amandmane da se ne ukida Direkcije za vodne puteve, to je tačno, ali joj se i te kako menja pravni status, jer će postati deo Ministarstva za saobraćaj. Takođe sam i u načelu govorila o tome da morate da imate debele razloge da biste ukinuli neku posebnu organizaciju koja je osnovana 1963. godine, pre 50 godina a obavljala je svoje poslove kako treba, 50 godina, ali u ovom trenutku kada se pod firmom štednje ili racionalizacije državne uprave prave ovakve, po nama, greške. Mi smatramo da direkcija treba da ostane posebna organizacija. Ministar koji je bio ovde, i kada je bilo u načelu, gospodin Ilić, nama je rekao da ta direkcija, odnosno da zaposleni nisu obavljali svoj posao u prošlosti kako treba. Hajde da mu verujemo na reč, ali to nisu razlozi koji su navedeni u obrazloženju ovog predloga zakona, nego se samo govori o nekakvoj uštedi koja će se ostvariti, zato što će se zaposlenima smanjiti plata za 25% i to je ta jedina korist koju mi vidimo. Ne znamo da li je ta korist ili ta ušteda vredna ukidanja ove organizacije.
Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Božidar Đelić i Branka Karavidić. Vlada nije prihvatila amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima Branka Karavidić.
Ovaj amandman se odnosi na neke delokruge rada Direkcije za vodne puteve i on je u stvari samo posledica i toga što se pravni status direkcije menja. U mom obrazloženju stoji da tehničkim održavanjem plovnih puteva Direkcija za vodne puteve, da se bavi 50 godina i samim tim, svojim stručnim i tehničkim sposobnostima, odnosno osposobljenošću kao i obimnom bazom podataka koju poseduje osposobljena je da priprema planove koji su izrazito stručne prirode i nemoguće ih je pripremiti bez ažurne informacije o stanju plovnog puta koje direkcija redovno prikuplja na terenu. Ja bih samo podsetila naše kolege poslanike čime se sve bavi direkcija u postojećem zakonu. Ona radi tehničko održavanje međudržavnih vodnih puteva i objekte bezbednosti plovidbe na njima, praćenje analize i obaveštavanje o stanju plovnosti međunarodnih i međudržavnih vodnih puteva, izradu tehničke dokumentacije iz oblasti međunarodnih i međudržavnih vodnih puteva, uspostavljanje, održavanje i razvoj rečnih informacionih servisa, održavanje i obeležavanje zimovnika otvorenih za zimovanje, stranih i domaćih brodova, sidrišta na međunarodnim i međudržavnim vodnim putevima, odnosno donosi sigurnosni plan i radi sve ostale poslove određene zakonom. Prosto mislim da je kao i koleginica Donka Banović, koja me je samo dopunila, mislim da je ovo inicijativa Ministarstva finansija i privrede i imam ružan utisak da se u sveopštoj pomami za tim da se smanji broj agencija i raznih tela koja su formirana ovih zadnjih godina, da se sasvim slučajno našla i direkcija za koju ne postoji nijedna loša karakteristika, bar ono što mi kao poslanici koji smo bili u prethodnom sazivu u Odboru za saobraćaj i veze, nismo saznali. Znači, organizacija postoji 1962. godine i prosto je neverovatno da se ona jednim ovakvim aktom, po meni, besmislenim obrazloženjem da joj se menja status. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Božidar Đelić.
Hvala gospođo predsedavajuća, gospodine ministre, pomoćniče ministra, žao mi je što ministar Mrkonjić nije danas ovde, jer mislim da, kada se prvo pokušalo ići na ukidanje "Plovputa", ja se vama ovde obraćam kao višegodišnji nacionalni koordinator za izradu dunavske strategije EU u ime naše zemlje. Reakcija je bila instant i veoma negativna. Ja ovde imam kao što i vi imate u Vladi pisma svih relevantnih institucija unutar EU, bilo da su državne, da su nevladine organizacije, neke od onih koje su obezbedile da "Plovput" dobije mogućnost da radi na integrisanom upravljanju našom rekom Dunavom i da završi taj posao mnogo brže nego mnoge druge zemlje, uključujući u to i neke lendere u Nemačkoj. Imamo nekoliko FP projekata, imamo u suštini "Plovput" koji kao direkcija nema suprotno onome što se priča veće plate od ljudi koje imaju u državnim organima, nema nikakve privilegije i bavi se stručno profesionalnim poslom. Poštovani narodni poslanici, želim da vas upozorim da ukoliko izglasamo ovakve izmene i dopune zakona koji su, čini mi se, pre svega, plod neke profesionalne ljubomore, nego bilo čega drugoga. Srbija će sebi izbiti iz ruku jedan od ključnih argumenata i aduta koje smo imali u sprovođenju dunavske strategije. Zbog toga, gospodine ministre, apelujem na vas, jer znam da poštujete profesionalnost u radu i na vas gospodine Galiću, pošto smo pratili zajedno tu materiju neko vreme u Vladi, da odustanete od ovog pokušaja koji neće ništa uštedeti Srbiji, a ugroziće veliki broj projekata koji su započeti, i ne samo to, umesto da budemo jedan od lidera u sprovođenju dunavske strategije, gde će biti nešto i fondova u predstojećoj budžetskoj prespektivi EU, mi ćemo sebi po ko zna koji put zabiti autogol. Zbog toga, bez ikakve političke primese, želje da se ovde polemiše, kao bivši nacionalni koordinator za izradu dunavske strategije naše zemlje, apelujem na vas ministre i na Vladu da prihvate amandmane koje smo mi ovde predložili i da se održi profesionalna organizacija koja više decenija omogućava da Srbija ima dobar učinak, a sada kada se priprema dunavska strategija, može imati veliku korist od njenog funkcionisanja i u budućnosti. Hvala.
Na član 2. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada nije prihvatila amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Milica Vojić Marković.
Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, gospođa Banović i ja smo podnele amandman na član 2, dodali smo novi stav i obrazložiću to što smo mi smatrali da je potrebno da se promeni ovim amandmanom. Način tehničkog održavanja međunarodnih, međudržavnih i državnih vodnih puteva treba da propisuje ministar saobraćaja, a sistem tehničkog održavanja vodnih puteva mora da bude jedinstven i celovit na celoj teritoriji Srbije. Smatramo da nema potrebe da jedan deo propisuje, deo nadležnosti za propisivanje tehničkih uslova, da dajemo AP Vojvodini, a drugi deo propisuje ministar. Prosto, za nas je sasvim normalno da ministar, pošto mi naravno na žalost nemamo veliku dužinu plovnih puteva, samo 1.700 km imamo plovnih. 30% koristimo svoje luke. To može da propiše ministar saobraćaja, a održavanje i sve ostalo treba prepustiti naravno AP Vojvodini. Pre svega, zato što severna srpska pokrajina je jedna od najbogatijih područja u ovoj oblasti, zainteresovana je da gradi i jača razvoj rečnih luka, pristaništa, marina, slobodnih carinskih zona i drugih aktivnosti i delatnosti u ovoj oblasti. Osnovnu infrastrukturu unutrašnjeg vodenog saobraćaja čine reke Dunav, Sava, Tisa i kanal Duvan-Tisa-Dunav. Zatim, osam međunarodnih luka na Dunavu, jedna na Tisi, nekoliko na Savi. To naravno nije toliko mnogo da ne može da sve propiše ministar saobraćaja. Smatramo da Ministarstvo saobraćaja treba da propisuje jedinstven način tehničkog održavanja vodnih puteva, a samo održavanje treba ostaviti preduzećima Vojvodine.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 3. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Božidar Đelić i Branka Karavidić. Vlada nije prihvatila amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima magistar Božidar Đelić. Izvolite.
Samo bih hteo da, pošto naši amandmani u suštini imaju kao cilj da se održi jedna, čisto profesionalna organizacija, koji koristi našoj zemlji, njenim građanima i koji će omogućiti da jedno od dve makro regionalne strategije EU, Strategija za Podunavlje, bude od koristi, ne samo za podunavske opštine, njih 24, nego i šire. Skoro trećina naših opština može konkurisati za projekte. Poštovani narodni poslanici, drage kolege, mogu vam svedočiti da na mnogobrojnim događajima, na mnogobrojnim pregovorima, "Plovput" i menadžment koji nije partijski, čisto profesionalni, je bio od ogromne koristi za našu zemlju. Ne vidimo ni jedan argument zbog kojeg Srbija, koja na žalost još nema mnogo aduta u toj velikoj evropskoj bici za te fondove, ukine ono, a o tome svedoče i evropska delegacija i Evropska komisija i jedna austrijska organizacija, koja je poludržavna, a pola je nevladina, tj. … (ne razume se) i država Nemačka "Vijadonal", koji su svi u startu, čim se obelodanilo, ovaj pokušaj izmene i dopune zakona, su rekli da ne razumeju zašto Srbija želi da ukine nešto što se pokazalo kao veoma korisno i što se pokazalo kao dobar partner za sve naše evropske partnere. Poštovani narodni poslanici i građani Republike Srbije, danas se na Dunavu transportuje deset puta manje robe nego na Rajni, a Dunav je na žalost tri puta zagađeniji od te iste reke. Danas EU na žalost nema mnogo pozitivnih, propulzivnih, razvojnih projekata, koji se nas tiču, sada kada još nismo članice, a još nismo počeli pregovore. U izradi dunavske strategije, Srbija je bila tretirana prvi put kao punopravna članica. Zbog toga apelujem na sve narodne poslanike, ponavljam, bez ikakve želje ili potrebe da se politički prepucavamo ili polemišemo, da usvojimo ove amandmane i da obezbedimo da jedan od retkih aduta Srbije, ostane da radi za sve naše građane. Hvala vam.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Branka Karavidić. Izvolite.
Ponoviću ono što sam rekla u obrazlaganju ova prva dva amandmana. Prosto ne mogu da se otme utisku, da je ovo urađeno na silu, jer rečenica koja se nalazi u analizi efekata zakona kaže da je, ovo samo ukratko prepričavam, da je otprilike Ministarstvo saobraćaja pokušavalo da u skladu sa zahtevima Ministarstva finansija, nađe neko telo, odnosno da izvrši uštedu i da je jedinu pravnu mogućnost našlo u tome da promeni status direkcije. Naravno, ja se zaista ne slažem sa takvim obrazloženjem, ja ću samo pročitati obrazloženja koja smo kolega Đelić i ja dali u podnošenju našeg amandmana, gde se kaže da je prema članu 28. stav 2. Zakona o državnoj upravi organ u sastavu obrazuje se za izvršne, odnosno inspekcijske i sa njima povezane stručne poslove, ako njihova priroda ili obim zahtevaju veću samostalnost od one koju ima sektor u ministarstvu. Prema članu 33. navedenog zakona, posebna organizacija obrazuje se za stručne i sa njima povezane izvršne poslove, čija priroda zahteva veću samostalnost od one koju ima organ u sastavu. Tako da se to upravo odnosi na direkciju. Direkcija za vodne puteve, prema važećem Zakonu o plovidbama i lukama na unutrašnjim vodama, posebna organizacija Vlade Republike Srbije, nadležna za održavanje i razvoj međunarodnih i međudržavnih vodnih puteva. Direkcija za vodne puteve obavlja usko-stručne poslove, koji se po svojoj prirodi i obimu u potpunosti uklapaju u definiciju poslova koje obavljaju posebne organizacije Vlade Republike Srbije, prema Zakonu o državnoj upravi. Osnovana je 1962. godine, kao posebna institucija i sa nadležnostima u oblasti hidrografskih merenja, obeležavanja plovnih puteva, projektovanja, izvođenja u oblasti hidrotehničkih radova, rečnih informacionih servisa i drugih usko-stručnih inženjerskih i terenskih poslova. Posebne stručne institucije, sa svojstvom pravnog lica, nadležne za održavanje unutrašnjih plovnih puteva, postoje inače i u svim podunavskim zemljama, neki od njih su i naši susedi. Samo ću neke navesti, Nemačka, Mađarska, Austrija, Hrvatska, Rumunija, Bugarska i Ukrajina. Status Direkcije za vodne puteve na isti način je definisan postojećim zakonom. Ovakvo rešenje je dobijeno analizom uporedne prakse i prošlo je sve nivoe usaglašavanja na nacionalnom i evropskom nivou. Pomenute institucije su identične i u pogledu nadležnosti i načinu organizovanja u obavljanju stručnih poslova. Nadležnosti i Direkcije za vodne puteve su jasno definisane važećim Zakonom o plovidbi i lukama na unutrašnjim vodama i predstavljaju celinu procesa održavanja i razvoja unutrašnjih vodnih puteva. Od usvajanja Zakona o plovidbi i lukama na unutrašnjih vodama, odnosno od oktobra 2010. godine, pa do današnjeg dana, na rad Direkcije za vodne puteve ne postoje primedbe od strane ministarstva nadležnog za nadzor nad radom Direkcije za vodne puteve, te tako, prosto ne vidim razlog da se jedna ovakva institucija sa trajanjem od 50 godina, jednostavno jednim dekretom, odnosno jednom izmenom zakona gasi, odnosno prelazi u organ uprave. Hvala.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Božidar Đelić i Branka Karavidić. Vlada nije prihvatila amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodni poslanik Božidar Đelić. Izvolite.
Hvala gospođo predsedavajuća. Poštovani narodni poslanici, ja ću još ilustrovati iz jednog sada drugačijeg ugla, zašto ovako predložena promena neće ništa uštedeti, a sasvim direktno će naneti štetu našoj zemlji. Zbog toga apelujem najdobronamernije, na poslanike SNS i svih drugih stranaka koje formiraju vladajuću većinu, da shvate da ovde nije pitanje da se ukida neka agencija koju je neka EU nama nametnula pre koju godinu, pa sada tamo rade neki ljudi koji imaju četiri puta veće plate, ničim izazvani, od ljudi koji rade isti ili sličan posao u nekim ministarstvima, pa se sada to preklapa, pa hajde da to uradimo i biće korisno i biće efikasno. To jednostavno nije slučaj. U ovom slučaju, imamo direkciju koja se ni na koji način ne bavi nekim nadzornim poslovima koji su u ingerenciji ministarstva, niti je neko regulatorno telo, kao što su neka od njih formirani, ona je ovde da se obezbedi da se bezbedno saobraćaja na Dunavu i na drugim našim rekama i da od činjenice da Srbija ima 588 km Dunava i tu smo zemlja, eto, geografski nam je dato, lider i koji se graniči sa najvećim brojem podunavskih zemalja. Imamo stratešku šansu da od onoga što nam je istorija i geografija dala, napravimo ekonomsku infrastrukturnu šansu. Ali za to moramo da imamo institucije, svaka na svom mestu, ministarstvo, naravno, ali u dobromustrojstvu, po srpskoj tradiciji, način na koji neke direkcije rade usko stručne poslove. Zbog toga, nastavićemo i na drugim amandmanima, apelujemo na članove svih opozicionih stranaka, ali pre svega stranaka koje su sada na vlasti, da se ne bave pomodarstvom, jer ovde uštede nema, štete će biti i to nam već kažu oni dobronamerni, sa kojima smo sarađivali u proteklih nekoliko godina u izradi najveće makroregionalne strategije EU. Bilo bi dobro da tamo gde možemo da izbegnemo da sebi damo auto-gol, to i uradimo. Hvala puno.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 4. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada nije prihvatila amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandmana u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodna poslanica Donka Banović. Izvolite.
Hvala. Ovaj amandman je tehničke prirode, ali je i sama izmena člana 17. postojećeg zakona takođe, po meni, tehničke prirode, ali nije dobra, tako da predlažemo da ne dođe do takve izmene. To je na kraju člana 17, negde pretposlednji stav, pa je u sadašnjem zakonu stajalo da je drugostepeni organ za akte koje u prvom stepenu donosi Direkcija, ministarstvo. Vi predlažete da umesto reči "ministarstvo" stoji "ministar". Predlažem da ostane kako jeste, da se reč "ministarstvo" ne menja rečju "ministar". U obrazloženju jednog prethodnog amandmana ste rekli da je ovo usaglašavanje ovom predloga zakona sa Zakonom državnoj upravi, kojim je propisano da o žalbama na prvostepeno rešenje organa u sastavu, da to rešava ministar. Mislim da je Zakon o državnoj upravi stariji, da tako kažem, da je donet pre Zakona o plovidbi i lukama, tako da je bilo potrebe za takvom vrstom usaglašavanja, to bi bilo u prvom zakonu, pogotovo što ovde ne primenjujete istu logiku. Kažete da u prvom stepenu to donosi Direkcija, a u drugom stepenu ministar. Da bi to bilo usaglašeno trebalo je da stoji da to donosi direktor Direkcije, kao što je ovde predloženo, da to bude lice koje je na čelu državnog organa. Smatramo da ova vaša izmena nije ni logična.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 5. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada nije prihvatila amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandmana u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodna poslanica Milica Vojić Marković. Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, u prethodnom stavu, stavu 4. kažete da će korisnici plaćati stručne usluge vezane za izradu projektne dokumentacije, obeležavanja prepreka i objekata na vodenom putu, izvođenje hidrotehničkih snimanja i hidrotehničkih radova na vodnim putevima za komercijalne potrebe korisnika. Dalje, u istom članu, ali u stavu 5. kažete da će visinu tih taksi propisati ministar saobraćaja uz saglasnost ministra nadležnog za poslove finansija. Zaista ne razumem potrebu da jedan isti posao rade dva ministra. Razumela bih da ste rekli da to treba da radi ministar finansija, jer on je već najavio ovde u Skupštini, poslanici se dobro sećaju, da će doneti jedinstven propis kojim se određuju visine taksi i to je onda u redu. Kada imate jedan takav jedinstven propis, onda možete da se pozivate na njega i da kažete da je ministar finansija, ali mi nije jasno da je potrebno da se dva ministra usaglašavaju oko jedne visine takse. Našim amandmanom smo precizirali da to treba da uradi ministar saobraćaja, da je to njegova nadležnost, naravno, u skladu sa zakonom koji je gospodin Dinkić najavio, da će se doneti jedinstvene visine taksi i da je to potrebno da uradi samo jedan ministar, da nema potrebe komplikovati, da imaju nadležnosti dva ministara za određivanje jedne visine taksi. Hvala vam.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 10. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Božidar Đelić i Branka Karavidić. Vlada nije prihvatila amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandmana u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Božidar Đelić. Izvolite.
Hvala, gospođo predsedavajuća. Poštovani narodni poslanici i građani Republike Srbije, javiću se poslednji put ovim povodom danas i apelujem na članove vladajuće koalicije da jednostavno se ne napravi šteta našoj državi. Kao pokretač, u ime naše zemlje, izrade Strategije EU za Podunavlje, odgovorno vam tvrdim da, ukoliko usvojite ovakav zakon, kroz koji mesec će se ponovo morati praviti jedna forma ovakve direkcije. Zašto? Zato što za sprovođenje projekata, a znamo dobro da izvor finansiranja za projekte one teže oko infrastrukture ćemo dobiti nadajmo se što više iz donacija EU, a verovatno iz nekih nekomercijalnih kredita, bilo da je Nemačka banka za razvoj, EIB itd. Oni će tražiti da se formira jedna jedinica da bi se takvi projekti formirali. Imamo tu jedinicu. Zove se "Plovput". Decenijama radi i priznata je. Da paradoks bude veći, krajem novembra meseca na prvoj godišnjici proslave Podunavske strategije EU, kao organizacije koja je sprovela najuspešniji projekat koji je finansiran iz EU, mi danas u Srbiji predlažemo da se ta institucija ukine, samo da bi kroz koji mesec se formirala mnogo slabija, drugačija, neiskusna institucija koja mora da radi slične poslove. Poštovana predsedavajuća, poštovani ministre, pomoćnici ministra, narodni poslanici i obraćam se onima koji imaju danas većinu u ovom domu, nema nikakve politike u ovome. Ovo je samo jedan adut koji danas ima Srbija da bude jedan od lidera u primeni i privlačenju finansijskih sredstava, donacija i nekomercijalnih kredita sa raznih strana, koji, ukoliko se ovakve izmene i dopune zakona usvoje, će nestati, a da nikakva ušteda se neće realizovati. Zbog toga apelujem poslednji put da očuvamo kvalitet tamo gde ga ima, da nema ljubomore tamo gde nema mesta i da pustimo one koji su pokazali da mogu da na lep način brane boje Republike Srbije, da nastave to da rade. Hvala puno.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Branka Karavidić. Izvolite.
I ovaj naš amandman je odbijen sa istim obrazloženjem. Jeste to posledica promene statusa Direkcije, ali bih želela da se pridružim apelu kolege Đelića i da od kolega poslanika zatražim da podrže ove naše predloge, odnosno nastojanje da Direkcija ostane u statusu koji stoji trenutno u zakonu. Što se tiče obrazloženja za naš amandman na član 10, rekla bih da u skladu sa nadležnostima Direkcije bi pozicijom posebne organizacije, Direkcija je u obavezi da daje saglasnost na objekte koji mogu uticati na međunarodne i međudržavne plovne puteve. Ova praksa postoji uspešni niz godina, a poseban značaj ima pod realizacije velikih infrastrukturnih objekata. Direkcija jedina poseduje iskustvo, neophodne podloge i ogromnu bazu podataka, što je garancija da međunarodna plovidba neće biti ugrožena. Hvala.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 12. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada nije prihvatila amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandmana u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodna poslanica Milica Vojić Marković. Izvolite.
Hvala. Gospođo predsedavajuća, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, ovaj vaš odgovor na amandman je prava paradigma tome kako imate dvostruka merila kada procenjujete naše amandmane. U amandmanu o kome sam prethodno govorila, a koji se odnosi na visinu taksi koje treba da propiše ministar saobraćaja, zajedno sa ministrom finansija, tu su dva ministra imala nadležnost, ali kada je u pitanju ovaj amandman, ovaj član se odnosi na transport opasnog otpada, ovde tražite da isključivu nadležnost ima samo Ministarstvo nadležno za unutrašnje poslove. Interesantno je zbog toga što su dva zakona vrlo povezana. Sećam se kada smo ih ovde donosili. Jedan je zakon o upravljanju otpadom, a drugi je zakon o transportu opasnog otpada. Ta dva zakona su izuzetno povezana. Znam da kada smo ih donosili, Odbor za zaštitu životne sredine je imao svoje mišljenje vezano za ovaj zakon. Ministarstvo za zaštitu životne sredine je vrlo blisko povezano sa ovom materijom. Po našem mišljenju, u ovom slučaju, nadležnost bi trebala da bude dvostruka. Treba da bude MUP, ali i Ministarstvo za zaštitu životne sredine. Vrlo su povezana ova dva zakona, vrlo važna oblast za zaštitu životne sredine u Srbiji. Naše mišljenje je da ćete pogrešiti ako ne usvojite naš amandman. Tim pre, što u Srbiji postoje dokumenta, kao što je Strategija održivog razvoja, koja zaštitu životne sredine vidi kao treći stub održivog razvoja. Zaista smo puno uradili u toj oblasti i vrlo je važno da se, prilikom transporta i opasnog otpada, vodi računa o zaštiti životne sredine. Mislim da ta dva ministarstva, MUP i Ministarstvo za zaštitu životne sredine, treba da budu nadležni za ovu oblast. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 19. amandman je podnela narodna poslanica Donka Banović. Vlada nije prihvatila amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Donka Banović. Izvolite.
Ovaj član 19, u stvari, ovim članom se uvodi, čini mi se, oko 12 ili 13 novih članova u ovaj zakon. To je posledica odluke da se ukine Direkcija za plovne puteve, kao posebna organizacija i da se ona uvrsti u sastav Ministarstva. Ovi novi članovi nisu ništa drugo nego pravilnici, uredbe, tehnički pravilnici itd, koji su važili i koje je donela Direkcija. To je sada u Predlogu zakona. Inače, ovaj amandman se odnosi na novi član u sastavu Zakona, koji govori o redovnim pregledima plovnih objekata. Konkretno se odnosi na rokove za vršenje redovnih pregleda. U ovom članu su određene grupe objekata, a predlog amandmana se odnosi na putničke brodove, tankere i druge brodove koji prevoze opasnu robu, i ledolomce čelične konstrukcije, da je rok za vršenje njihovog redovnog pregleda pet godina. Amandmanom predlažemo da taj rok za redovan pregled bude kraći i da on bude tri godine. Ova moja diskusija se nekako nadovezuje na diskusiju moje koleginice Milice Vojić-Marković, koja je govorila i o ekološkom aspektu ovog predloga zakona, da danas kada govorimo o našim rekama, moramo da kažemo da su one i do tri puta zagađenije od reka u nekim drugim državama. O tome koliko je važna ispravnost putničkih brodova, da i ne govorimo. U prethodnoj godini je bilo nekoliko incidenata, da kažem, katastrofa, gde su veliki putnički brodovi, ne govorim o Srbiji, govorim o putničkim brodovima iz Evrope, doživele strašne havarije, gde je bilo i ljudskih žrtava. Smatramo da kada je u pitanju prevoz ljudi, da nije zgoreg da se ti tehnički pregledi vrše češće i, isto tako, kada je u pitanju prevoz opasnih materija. Hvala.
Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 19. amandman je podnela narodna poslanica Milica Vojić Marković. Vlada nije prihvatila amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Milica Vojić Marković. Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, za Srbiju su važni koridori. O jednom kopnenom govorimo mnogo dugo, o Koridoru 10, ali postoji ovaj drugi vodni, Koridor 7, koji je za nas takođe vrlo važan i o kome vrlo malo znamo i malo govorimo. Potencijal vezano za vodni Koridor 7 su bili intenzivnije korišćeni ranijih godina, naročito tamo od 50-ih do 80-ih godina. U tom periodu je Srbija, po broju plovila na Dunavu, recimo, bila na drugom i na trećem mestu. Danas je daleko iza toga i daleko je vreme, jer umesto da napredujemo, išli smo korak nazad. Početkom 90-ih godina se smanjio i broj plovila i prekinuta je plovidba zbog oružanih sukoba, raspada zemlje, uvođenja sankcija. Sredinom 90-ih je ponovo plovidba obnovljena i srpski brodari su sve do 1999. godine plovili Dunavom. Onda je agresija NATO i rušenje mostova, potpuno onemogućila da se plovi, pa je onda došao period uklanjanja bombi, eksplozivnih naprava, izgradnja mosta "Sloboda" 2005. godine. Poslednjih godina je obim usluga za oko 50% manji nego, recimo, 1990. godine, što je potencijal koji imamo doveden zaista u jadno stanje i zapravo, nazadujemo, 20 godina smo za onim što smo imali, odnosno 50% manje imamo nego pre 20 godina. U 2007. godini, recimo, brodarske kompanije su posedovale oko 350 plovila, koja su bila starija od 40 godina. To je u vezi sa ovim što sam predložila, smatrajući da je potrebno da se potpuno ili zamena dotrajalih elemenata opreme za spasavanje ljudi, takođe, unese kao element člana 90e, kako ste ga vi ovde krstili, gde se govori o pripremi trupa broda za vršenje redovnog pregleda i obavezno obuhvata sledeće elemente. Jedan od tih elemenata je to što sam navela, potpuna ili zamena dotrajalih elemenata za spasavanje ljudi. Ima još nekoliko stvari koje su nama važne i o kojima treba da govorimo. Domaći putnički saobraćaj gotovo da ne postoji, ali se broj inostranih brodova u našim lukama za prevoz putnika povećava. To je ono što treba da znamo i na čemu treba da nastavimo da radimo. U tom smislu, ukidanje ove direkcije zaista neće doprineti boljitku. U našim teretnim rečnim lukama i malim pristaništima se godišnje pretovari preko 6,5 miliona tona robe, a s obzirom na starost naših plovila, ovo što smo predložili, a moram da kažem još nešto, ovde radi preko hiljadu ljudi u ovoj delatnosti i još oko hiljadu ljudi radi u pristaništima i lukama, što nije mali broj ljudi na plovilima i zato smatramo da ovaj amandman koji sam predložila, a to je potpuna ili zamena dotrajalih elemenata opreme za spasavanje ljudi, mora biti uneti u ovu oblasti. Hvala.
Da li neko želi reč? (Ne.) Na član 21. amandman su zajedno podneli narodni poslaniciDonka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada nije prihvatila amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima narodna poslanica Donka Banović. Izvolite.
Ovaj član govori, odnosno naslov iznad ovog člana je prihod od vršenja tehničkog nadzora. Tu je potpuno promenjen sadržaj tog člana, odnosno stavovi, a naslov je otprilike isti. Inače, ovde je reč o visini takse koja se naplaćuje za pružanje stručne usluge vršenja tehničkog nadzora i da tu visinu takse određuje ministar koji je nadležan za poslove saobraćaja. Međutim, ono što predlagač još predlaže jeste da sve to ministar koji je nadležan za poslove saobraćaja, mora da traži odobrenje, odnosno saglasnost od ministra nadležnog za poslove finansija. Ovde imamo da jedan ministar, koji je nadležan za poslove saobraćaja, mora da traži saglasnost od jednog drugog ministra. Pitam se – šta će nama uopšte ta dva ministra? Dovoljno je onda da imamo samo ministra finansija, koji će da određuje takse i naknade u svim oblastima, pa i u oblasti saobraćaja. Ovo je izmena koja se provlači kroz ceo zakon na mnogim mestima. To liči na to, da i oni koji budu primenjivali ovaj zakon sutra, da znaju ko je vršio ove izmene i ko se, bože, brine za racionalizaciju državne uprave. U ovom zakonu se na mnogim mestima kaže da tu odluku donosi ministar za saobraćaj, ali uz saglasnost ministra za finansije. Opet se pitam – šta će uopšte ministar saobraćaja tu, neka te nadoknade, naknade i takse odredi ministar finansija i to će da poštuju svi u Srbiji. Takođe, ove izmene podsećaju na ono što stoji u obrazloženju ovog Predloga zakona, a to je da je ovo predlog zakona koji potiče iz Ministarstva finansija i da nisu obavljene konsultacije sa zainteresovanim strukturama. Dakle, nije konsultovan ministar za saobraćaj i nisu konsultovani ljudi koji rade u ovoj oblasti. Žao mi je što gospodin Mrkonjić nije tu da nam objasni i da me možda demantuje i da kaže da je učestvovao u ovim izmenama i da je potpuno saglasan sa uvođenjem ovih izmena, sa ukidanjem direkcije i da je zadovoljan da bude u položaju toga koji će za mnoge stvari u svom ministarstvu tražiti saglasnost ministra finansija.
Hvala. Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 27. amandman su zajedno podnele narodne poslanice Donka Banović i Milica Vojić-Marković. Vlada nije prihvatila amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodna poslanica Milica Vojić Marković. Izvolite.
Hvala, gospođo predsedavajuća. Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, ovaj član 126. je praktično povezan sa prethodnim članom 125, u starom zakonu, a po novom u članu 30. odnosi se na prihod od vršenja pregleda i tehničkog nadzora nad gradnjom čamca, plovećeg tela i plutajućeg objekta. U ovom članu 126, odnosno 31. u novom zakonu kažete – za pružanje stručne usluge vršenja pregleda i tehničkog nadzora iz člana 125. stav 3. ovog zakona plaća se taksa. Ponovo kažete – visinu takse koja se naplaćuje za pružanje usluge iz stava 1. ovog člana određuje ministar, uz saglasnost ministra nadležnog za poslove finansija. Ponovo ono isto dupliranje koje smatramo da nema potrebe i ponovo smatramo da treba ostaviti ministru saobraćaja da radi svoj posao ili dati sve što treba da se radi u ovoj zemlji ministru finansija i da on potpisuje sve zakone i da nam propisuje sve takse i sve ostalo. U skladu sa tim, smatramo da je naš amandman prihvatljiv. Prihvatite ga.
Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 31. amandman su zajedno podnele narodne poslanice Donka Banović i Milica Vojić-Marković. Vlada nije prihvatila amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne) Na član 33. amandman su zajedno podnele narodne poslanice Donka Banović i Milica Vojić-Marković. Vlada nije prihvatila amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodna poslanica Donka Banović. Izvolite.
Hvala. Ovaj član govori o polaganju stručnog ispita, pa su izmene za članove posade broda, za trgovačke mornarice itd, nemam vremena da sve nabrajam. U pitanju je polaganje stručnog ispita i stručno usavršavanje zaposlenih. Izmena je da se stručni ispit polaže pred komisijom koju obrazuje ministar na period od četiri godine. Nije velika izmena, samo što je dat rok za period trajanja te komisije. Međutim, ono na šta se naš amandman odnosi jeste na to ko snosi troškove polaganja stručnog ispita. Predlagač zakona predlaže da troškove polaganja stručnog ispita snosi lice koje polaže stručni ispit, a mi ovim amandmanom predlažemo da troškove polaganja stručnog ispita za lice snosi poslodavac koji će uplatiti na račun propisan za javne prihode budžeta. U vašem obrazloženju stoji kako je polaganje stručnog ispita nešto što osoba, odnosno zaposleni radi radi svog ličnog stručnog usavršavanja. To je tačno. Ali, ako su nama želje da nam što više ljudi ostane u zemlji, onda može poslodavac koji je zainteresovan da to lice radi kod njega i da bude što stručnije, da pomogne u polaganju i snošenju troškova tog stručnog ispita. Nekada je u prosveti za polaganje državnog ispita troškove uvek snosila obrazovna ustanova, odnosno ako iz prvog ili drugog puta ne položite, treći put lice koje polaže taj državni i stručni ispit plaća. Nije dobro da počnemo da ukidamo tu praksu. Ako neko mlad želi stručno da se usavršava, vrlo često se kao veliki problem za polaganje tog stručnog ispita javi, i kada se oni formalni uslovi ispune, da nema dovoljno novca da uplati tu nadoknadu, taksu, itd. Zato treba pomoć, a ko je bolja pomoć od onog koji je zainteresovan da kod njega i radi?
Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 37. amandman su zajedno podnele narodne poslanice Donka Banović i Milica Vojić-Marković. Vlada nije prihvatila amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodna poslanica Milica Vojić Marković. Izvolite.
Hvala, gospođo predsedavajuća. Gospodine ministre, dame i gospodo narodni poslanici, u prethodnom amandmanu o kome sam govorila sam počela da govorim o broju ljudi koji su zaposleni u ovoj oblasti na unutrašnjim plovnim putevima. U delatnosti saobraćaja na unutrašnjim plovnim putevima krajem 2008. godine bilo je zaposleno oko 900 ljudi i još oko 800 ljudi u delatnostima rada luka i pristaništa. Ukupni prihodi od saobraćaja i usluga u 2007. godini iznosili su oko 2,6 milijarde dinara ili 48 miliona dolara, od čega su devizni prihodi bili 22 miliona, uz pozitivni saldo od 12 miliona. Bruto domaći proizvod vodnog saobraćaja u 2007. godini iznosio je 889 miliona dinara, a to je 15,2 miliona dolara, a devizni prihodi su bili 21,3 miliona dolara. Zašto sam govorila o ovim brojevima? Ovoliko malo ljudi pre svega radi u ovoj oblasti. Podaci su iz 2008. godine. U prethodne četiri godine mnogo ljudi je izgubilo posao, preko 200 hiljada ljudi. Nisam našla druge podatke. Podaci koje sam našla su jedini podaci koji su bili mogući da se pronađu. Verovatno ih je sada manje. Od tog broja, otprilike 2.000 ljudi ima vrlo malo onih koji počinju da rade i koji treba da polažu stručni ispit. Smatramo da je država dužna da povede računa o tome, prvo zato što je ovo jedna oblast koja je veliki potencijal za razvoj i velika mogućnost za sledeće zapošljavanje. Ona donosi dobit. Govorila sam o nekoj dobiti ovde u odnosu na broj ljudi koji su zaposleni. Država zaista treba da se pobrine da pomogne ovim ljudima, da im poslodavac plati polaganje stručnog ispita, pa makar prvi put polagao po uslovima da mu poslodavac plaća, a u nekim drugim okolnostima da mu ne plaća. Ovde imate jako malo zaposlenih koji su slabo plaćeni. To su siromašni ljudi i mislim da je zaista potrebno da se povede računa o tome i da poslodavac plati polaganje stručnog ispita. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne) Na član 39. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Božidar Đelić i Branka Karavidić. Vlada nije prihvatila amandman. Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodna poslanica Branka Karavidić.
Ovaj amandman se odnosi na Direkciju. U postojećem zakonu stoji da Direkcija propisuje način organizacije rečnog informacionog servisa, tehničke specifikacije za opremu i usluge, način izdavanja uverenja o odobrenju tipa kao i obuku u vezi sa upravljanjem rečnim informacionim servisom. To se sada u izmenama i dopunama ovog zakona daje u nadležnost ministarstvu. Pročitaću par rečenica koje smo kolega Đelić i ja dali u obrazloženju našeg amandmana. Tehničke karakteristike sistema i usluga koje rečni informacioni servis pruža standardizovane su na evropskom nivou evropske direktive. Važećim Zakonom o plovidbi i lukama na unutrašnjim vodama Direkcija za vodne puteve je definisana kao operater. Operativni korisnik projekata implementacije RIS-a u Srbiji je Direkcija za vodne puteve, finansirana kroz IPA fondovi EU i kao takva je jedina u RS uspostavljena za implementaciju i razvoj servisa koje rečni informacioni servisi pružaju. Na osnovu gore navedenog, ne postoji razlog da ministar naknadno propisuje način organizacije i uspostavljanje RIS-a, odnosno ciljeve i funkcije RIS-a i sve ostalo što je predloženo u članu 39. Predloga zakona o izmenama i dopunama Zakona o plovidbi i lukama na unutrašnjim vodama. Htela bih još samo, pošto će ovo biti poslednje javljanje, jednom da podsetim na ono što smo već kolega Đelić i ja rekli. Ne mogu da razumem da li je predlagač izmena ovoga zakona imao u vidu vodeću ulogu direkcije u realizaciji projekata u oblasti unutrašnjih plovnih puteva u okviru Dunavske strategije i eventualnih negativnih uticaja promene statusa na realizaciju započetih planiranja budućih projekata finansiranih od strane EU? Promenom statusa institucija gubi samostalnost, što je jedan od neophodnih uslova za finansiranje i realizaciju projekta. Još jednom molim sve kolege poslanike da još jednom razmisle i prihvate ove naše amandmane. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Božidar Đelić. Izvolite.
Ovo je ipak i poslednji put, poštovani ministre i gospodine Galiću. Za stručnu javnost stvar je veoma jasna. Ovo ne bi trebalo da se usvoji, kao takvo. Mislim da će šteta biti značajna. Ona se neće videti odmah, ali biće evidentna veoma brzo. Kada imamo direkciju koja je dobila nagradu za najbolji projekat u domenu Podunavlja, u poslednjih nekoliko godina. Ona je uspela u budžetu, iz donacija, na vreme, bez ikakvih sumnji u bilo kakvu ispravnost onoga što se radilo, da uspostavi takozvani interesni put, tj upravljanje Dunavom. Velika je šteta da ono veoma malo stručnog i uspešnog kojeg imamo u stručnoj upravi, umesto da ga gajimo i da od toga pravimo primer, ovde pokušavamo da ga ukinemo. Zbog toga, bih samo da kažem ministru i kolegama iz Vlade, naročito kolegi Mrkonjiću, koji je zapravo zadužen za ovu tematiku, da njega očekuje osnivanje agencije za luke, jer po zakonu koje ta ista struktura, evo i gospodin Galić, i gospodin Mrkonjić su predložili zakon pre godinu dana ili dve godine, ne znam tačno, mislim da je dve godine, kojim se predviđa da se formira agencija za luke. Sada ukidamo jednu direkciju koja radi po pravilima državne službe, a sutra po zakonu bi trebalo da se formira jedna agencija. Racionalizacija bi bila da imamo spajanje te dve institucije na način da ti ljudi ne budu plaćeni više od ljudi koji rade u ministarstvu i da možda na racionalan način obezbedimo funkcionisanje onoga što jeste značajna prirodan resurs koji ne iskorišćavamo u potpunosti, a to su 588 kilometara plovnog Dunava, na kojima nam sve druge zemlje zavide. Neke investicije koje su urađene u prošlosti, treba još. Implementirani projekat koji obezbeđuje bezbednu plovidbu. Trinaest luka, to je previše, koje imaju međunarodni status, ali sigurno je da kada veoma dobro znamo da između Enca, u Austriji, i Konstance, na samom kraju, na Crnom moru, nema velike luke na Dunavu, pa Srbija mora da ima institucije, pažnju i strategiju da ta luka bude u Srbiji, da se oko nje napravi multimodalni punkt, da iza toga dođe logistika, da se ukrste Dunav autoput, železnica i avio-transport i da to bude pravi magnet za investicije. Poštovani narodni poslanici, poštovani građani Srbije, da li je ovo neka politika? Mislim da je ovo državna politika i zbog toga apelujem na poslanike većine da ne idu ovim putem i da ne otežaju posao svima nama u našoj zemlji i da očuvamo ovu direkciju koja je najmanje zaslužila da bude ukinuta. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Na član 41. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Donka Banović i Milica Vojić Marković. Vlada nije prihvatila amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Da li neko želi reč? (Ne.) Pošto smo završili pretres o svim amandmanima, zaključujem pretres Predloga zakona, u pojedinostima. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i u pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Prelazimo na 23. tačku dnevnog reda – PREDLOG ZAKONA O IZMENAMA ZAKONA O PLANIRANjU I IZGRADNjI. Primili ste amandman koji je na Predlog zakona podneo narodni poslanik Đorđe Milićević. Primili ste mišljenje Vlade i Izveštaj Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo. Pošto je Narodna skupština obavila načelni pretres, saglasno članu 157. sat 3. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres Predloga zakona u pojedinostima. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Đorđe Milićević. Vlada nije prihvatila amandman, a Odbor za ustavna pitanja i zakonodavstvo smatra da je amandman u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije. Reč ima narodni poslanik Nenad Konstantinović. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovana predsedavajuća, poštovani gospodine ministre, smatram da apsolutno ne treba prihvatiti amandman kolege Milićevića koji se mnogo ne razlikuje od onoga što je predloženo tekstom zakona od strane Vlade. Zašto ovaj zakon ima samo jedan amandman? Zato što nismo dobili nikakav novi tekst Zakona o planiranju i izgradnji. Dakle, ovim zakonom se menja samo jedan član, ali jedan vrlo važan član. Na to smo ukazivali i tokom rasprave u načelu. Zakonom o planiranju i izgradnji, u trenutku kada je promovisana velika borba protiv korupcije, omogućava se svima onima koji su privatizovali preduzeća ili kupili preduzeća u stečaju ili izvršnom postupku za jedan dinar, 100 dinara ili hiljadu evra da grade na zemljištu koje je milionske vrednosti. Dakle, govorili smo o tome da se na ovaj način unosi ogromna nepravda u naše društvo. Svesni smo toga da je proces privatizacije napravio nepravdu i svi smo bili svesni toga 2010. godine kada smo doneli ovaj zakon o planiranju i izgradnji, izglasali ga u ovoj skupštini, da svi oni koji su privatizovali firme i platili u privatizaciji te firme manje, nego što je vrednost zemljišta, ne mogu da grade na tom zemljištu dok ne doplate do pune tržišne vrednosti zemljišta. Ponovo ponavljam, ne vidim kako to može da bude u interesu građana i da mi sada ukinemo odredbu kojom se kaže da svi moraju da plate do pune vrednosti zemljišta. Ne vidim kako to može da bude u interesu ove skupštine. Ne vidim kako to može da bude u interesu Vlade. Pitam SNS, SPS, koje su koalicioni partneri sa gospodinom Ilićem, da li su oni svesni kakav zakon nam je gospodin Ilić predložio da usvojimo? Ovo je zakon koji će omogućiti… (Predsedavajuća: Gospodine Konstantinoviću, samo da vam podsetim, raspravu u načelu smo završili.) Pričam o amandmanu. Ovo je razgovor o amandmanu, na član zakona koji se menja, a to je jedan jedini član koji se menja, pa je samim tim i jedan jedini amandman koji je podneo kolega Đorđe Milićević, praktično u istovetnom tekstu, kao što je to predložio gospodin Velimir Ilić. Dakle, postavljam pitanje – da li ste svesni da ćemo omogućiti svima onima koji su jeftino, bud zašto kupili firme u privatizaciji da grade da zemljištu koje vredi milione evra i da će na taj način kada izgrade objekte postati i vlasnici zemljišta? U ime DS tražim da se ovaj zakon povuče iz procedure. Još uvek postoji mogućnost za to i da se to učini danas. Apelujem na gospodina Ilića i na koalicione partnere da ovaj zakon danas povuku, jer ćemo učiniti ogromnu ne pravdu prema građanima Srbije. Hvala.
Hvala. Reč ima ministar Ilić. Izvolite.
Gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, videli ste i sami da nisam hteo da se javljam po amandmanima, da vam ne bih oduzimao vreme. Sada na kraju, pošto znate i sami da danas za neki sat počinje sednica Vlade, želim da samo prokomentarišem ovo sve. Sve smo to sagledali, izanalizirali i smatramo da ovo što je predloženo je trenutno za Srbiju najbolje. Apelujemo na poslanike da nas podrže. Znamo iz vaših diskusija, iz amandman da ste vi želeli da nešto popravite, promenite. Znamo da nije bilo javnih nabavki. Znamo da je bilo problema sa Zakonom o izgradnji. Znamo da je svega toga bilo, ali mora da se završi. Znamo da nije plaćeno. Znamo da se ovih dana intenzivno plaća i da nije bilo para da se sve odjednom plati. Vi znate da je trebao da se proda "Telekom" i da se sve to izmiri. Nije do toga došlo. To je bio veliki zalogaj i dobro je da se u Srbiji radilo, da su neki gradovi dobili škole, obdaništa itd. Znate da je bila kampanja, da je bilo svega, da su izbori prekomponovali novu Vladu i, naravno, sada imamo probleme, do Nove godine pokušavamo sve da isplatimo. Svakodnevno se plaća stotine miliona tih računa. Izdržaćemo nekako i moramo završiti ono. Zato kažem, mnogi od vas su u pravu, ali ono što je započeto mora da se završi. Znamo vezano za direkciju da je bilo rasprave da li da se gasi, zašto se gasi itd. Ništa se ne gasi, ljudi ostaju da rade, samo su pod ingerencijama ministarstva, a ne da budu potpuno samostalni. Slušam vas sada i želim da prokomentarišem. Znate da sam ja kao ministar postavio to rukovodstvo tamo i da sam puno radio na tome da "Plovput" radi najbolje u državi, da imamo strategiju, da imamo plan da Sava zaživi, da se Dunav uradi kod Apatina, da se završi, da se plovnost poveća, da se mnoge luke rekonstruišu, srede, da se napravi nova luka kod Kovina, što je bio projekat. Ali, kada se napravi analiza, budimo realni, zato razumem sve vas koji ste ovde branili, sve će ostati isto, ljudi će stručno raditi, projekti će se raditi, ali će biti pod kontrolom Vlade i ministarstva više. Sada kada se izanalizira, evo, neki dan na Vladi, nije odobren ni jedini, otkako sam ja ministar u tri Vlade, službeni put nekome, a to je "Plovput" u odlazak delegacije u Ameriku. Mogu da vam kažem da su pre toga ljudi bili u Japanu, u Indoneziji, u Kanadi. Sava je ovde, oni nisu otišli do Šapca, ljudi, do Brčkog, ali zato su bili u Japanu danima, mesece proveli po celom svetu. To je društvo jedno, skupilo se, imalo malo para. Tu se davalo, vi znate kako. Jednostavno, odlučili da malo prođu svet. (Predsedavajuća: Gospodine Iliću, moram da vas upozorim da se vratimo na tačku dnevnog reda, molim vas.) Izvinjavam se, završavam. Tačno je da će se Zakon o planiranju i izgradnji promeniti za šest meseci. Imaćete ovde novi zakon koji će sve to regulisati. Nijedan tajkun, kako vi nazivate, koji je imao nepravednu privatizaciju neće biti pošteđen da može da gradi i radi, da mu se nešto pokloni. Znate da se sada vrše provere svih tih spornih privatizacija. Ove privatizacije o kojima govorite su pod proverom određenih institucija u ovoj državi. Ako bude u redu, moći će da grade, da dobiju dozvole do zakona, a onda će se rešiti pitanje konverzije, zato što će to biti zajedničko pitanje svih nas da to pitanje razrešimo. Svet i banke ne znaju za to. Evropska unija, niko neće da razgovara o konverziji. U Beogradu, ponavljam, za vreme mandata prethodne Vlade samo je jedna konverzija urađena u celom Beogradu. Ako je to budućnost, i to 27 ari je isplaćeno, Beograda i Srbije, da se tako nastavi, onda ćemo držati taj zakon. Saglasnost smo dobili od svih institucija koje postoje u ovoj državi. Mnogi su se oglašavali da to nije u redu. Nijedno negativno mišljenje nije stiglo. Iz ove države je 26 institucija, koje su za to relevantne, tražilo da se to uradi. Prema tome, niko neće imati mogućnost da nešto zaradi. Na sve će se platiti određene obaveze i svi koji budu radili dobiće dozvole od grada Beograda, od drugih gradova gde se to događa itd. Neće se ništa promeniti, samo će se očepiti nešto u građevinarstvu što je bila kočnica, do novog zakona. Ponavljam, novi zakon se radi, za šest meseci će biti ovde u parlamentu. Hvala vam puno, hvala na saradnji. Želim da vas pozdravim na kraju i bilo mi je drago da sarađujemo, da diskutujemo o svemu ovome. Negde se nismo složili, negde jesmo, bićete i vi sutra, neko vlast, neko opet opozicija, neko u Vladi, videćemo, ali moramo gurati ovo zajednički. Naše namere su dobre. Prema tome, podržite ove zakone i mi ćemo vam biti zahvalni, jer se nadamo da će biti za Srbiju bolje.
Hvala. Pošto smo završili pretres o amandmanu, zaključujem pretres… (Nada Kolundžija, s mesta: Oprostite, ali javili smo se za reč.) Niste se prijavili na vreme. Prvi se prijavio narodni poslanik Ljuban Panić. Izvolite.
Javljam se po amandmanu. S obzirom da ne vidim neku preteranu razliku između samog amandmana i člana 2. zakona koji se predlaže, naravno da ne podržavam ovaj amandman. Žao mi je što je ministar izašao. On je više ovde govorio o službenim putovanjima u Indoneziju itd. Čisto da građanima bude jasno o čemu se radi, stvar je vrlo jednostavna. Znam da ljudi kada gledaju Skupštinu, kada govorimo o članovima, načelima itd, vrlo često izgube suštinu. Radi se o sledećem. Kaže se da se donosi ovaj zakon da bi se oživela građevinska industrija. Ona nije ni došla u problem zbog ovog zakona i njegovih izmena iz ranijih godina, nego zbog ekonomske krize. Građanima će koliko za šest meseci ili godinu dana neko morati da objasni ovde zašto ta građevinska industrija opet nije oživela u vreme krize sada kada je ovaj zakon donet ovako. Ne radi se o mnogo zemljišta, radi se samo o 2% zemljišta koje podleže konverziji i za koje mora da se plati naknada. Radi se i o tome da je to najatraktivnije zemljište. Da građanima bude jasno, radi se o 44 miliona evra koje je neko uložio u "Luku Beograd" i dobija 200 hektara najekskluzivnijeg zemljišta u gradu Beogradu, koje vredi bar desetostruko više. Radi se o tome da je ovo zakon koji testira iskrenost da se do kraja borimo protiv korupcije, jer baca sumnju na borbu protiv korupcije. Zašto? Zato što je ljudima koji su tu, ovo je samo jedan primer, "Luku Beograd" kupili nuđeno da na 20 godina plate tu konverziju, nuđeno da se od iznosa neophodnog za konverziju odbiju i sredstva uložena…
Gospodine Paniću, podsećam vas da je rasprava u načelu o zakonu završena i da se vratimo na raspravu o amandmanima.
Govorim o amandmanu.
Pročitala sam amandman, tako da vas molim da se vratite na raspravu o amandmanu.
Radi se o tome da je neko sa svim tim uslovima odbio zvanične državne organe tada da tu zemlju konvertuje i da za to plati, da je odabrao da ljude posećuje na jačem postu i da je dočekao da nakon pobede nekadašnje opozicije, uz čiju se postelju sedelo, danas dobije zakon koji ne predstavlja ništa drugo, nego ono za šta se svi ovde zalažemo, a to je da se ispravi nepravda.
Gospodine Paniću, još jednom vas upozoravam da se vratite na temu.
Ovo je tema, uvažena predsedavajuća. Zato što je neko u ovoj zemlji kupio firmu, platio 10 puta manje nego što vredi ta zemlja, zaradiće 10 puta više. Mi to ovde danas trebamo da verifikujemo, a da se koriste, neću da kažem lažna, nego neistinita, neiskrena obrazloženja da će oživeti građevinska industrija. Građanima kažem da će danas neko za svoje zasluge prema nekadašnjoj opoziciji, da za 10 puta manje uloženih para zaradi mnogo više, zato što je ovu Vladu podržao i da u borbi protiv korupcije, koju mi apsolutno podržavamo, jer je to normalno, očigledno u Srbiji postoje oni koji toj borbi podležu i oni koji tu borbu izbegavaju, odnosno koje ta borba ne kači na osnovu nekih starih zasluga. Koliko za šest meseci ili godinu dana videćemo koje su to zasluge bile. Ono što je činjenica i ono što ću vas pitati za šest meseci ili godinu dana, jeste da li je oživela ta građevinska industrija koja treba da oživi ovim zakonom? Hvala vam na toleranciji.
Hvala. Reč ima narodna poslanika Nada Kolundžija. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, da bismo se unapred razumeli, da me ne bi prekidali zbog toga što očigledno ne znate tačno šta je sadržaj ovog zakona i člana o kome raspravljamo, odnosno amandmana o kome se danas raspravlja, pročitaću ga naglas, da bi i građani Srbije znali da kada govorimo ovo što govorimo, govorimo tačno o temi koja je na dnevnom redu. Član 2. zakona kaže – nosilac prava korišćenja iz člana 103. stav 1. zakona može ostvariti pravo na gradnju…
Molim vas, gospođo Kolundžija, da bismo bili precizni, ako već čitate, pročitajte kako amandman glasi, a ne član 2. zakona.
Molim vas, očigledno ste novi i ne snalazite se najbolje. Kada govorimo o članu zakona i o amandmanu onda je i član zakona tema i amandman je tema. Dopustite molim vas, ipak toliko bi morali da naučite do sada. Dakle, govorim o članu zakona na koji se amandman odnosi i imam puno pravo da citiram, u okviru vremena poslaničke grupe, član zakona da bi građani znali šta Vlada predlaže i da bi građani znali zašto ne podržavamo amandman koji predlaže narodni poslanik. Molim vas, toliko bi morali da znate. Dakle, član zakona kaže da se može ostvariti pravo na gradnju novih objekata, odnosno dogradnju, rekonstrukciju postojećih objekata u skladu sa namenom zemljišta utvrđeno važećim planskim dokumentima u roku od 12 meseci, od dana stupanja na snagu ovog zakona bez dostavljanja dokaza o izvršenoj konverziji zemljišta u skladu sa zakonom. To je član zakona o kome mi raspravljamo i amandman koji je podneo narodni poslanik Milićević, koji po svom sadržaju se ne razlikuje suštinski od predloženog člana zakona. Zato je važan i član zakona i amandman. Zbog čega mi ne možemo da podržimo kompletan ovaj zakon, pa samim tim i amandman gospodina Milićevića? Ovim zakonom se predviđa ukidanje, ovim članom se predviđa ukidanje konverzija prava korišćenja zemljišta u pravo svojine. Dakle, namena zakona koji se danas menja i da vas još jednom podsetim, mi danas govorimo o zakonu, o izmenama i dopunama zakona, a samim tim govorimo samo o pojedinim delovima Zakona o izgradnji. Dakle, kada je donet Zakon o izgradnji namera je bila da se oni nosioci prava korišćenja nad zemljištem koji su kupovinom društvene imovine dolazili do prava raspolaganja zemljištem, ali i ne do prava svojine i koji su pokušavali da to pravo raspolaganja pretvore u pravo svojine da onemogućimo da do tog prava svojine dođu bez adekvatne naknade. Dakle, da pojednostavim kako bi građani razumeli o čemu se radi. Neko kupi preduzeće koje ne radi. Kupi ga za male pare zato što je to preduzeće na zemljištu koje je skupoceno, a onda to preduzeće ugasi njegovu osnovnu delatnost i pokušavajući da pretvori pravo raspolaganja u pravo svojine, odluči da nekom proda to kao građevinsko zemljište da bi se na njemu gradilo ili da sam bude investitor i gradi na zemljištu koje je 10 puta, a ponekad i 100 puta vrednije od cene koju je platio za društveno preduzeće koje je kupio. Ako neko može da da jedan jedini argument protiv racija da se najvažniji društveni resurs u svakoj sredini ne daje u bescenje, nego da se lokalne samouprave i država naplate, kao što svako ko ode da kupi građevinsko zemljište, kupuje ga po tržišnoj ceni. Dakle, oni su jedini privilegovani i ovaj zakon, odnosno ovaj član zakona omogućava zapravo nekolicini pojedinaca da budu apsolutno izdvojeni iz svakog pravnog pravila koje važi za sve druge građane. Svaki drugi građanin kada ode da kupi građevinsko zemljište mora da ga plati po tržišnoj ceni. Samo ovi, kao što je rekao moj kolega, radi se o 2% zemljišta i argumentacija da to koči građevinsku industriju je potpuno netačna, jer na 98% građevinskog zemljišta možete graditi, a da prethodno ne izvršite konverziju društvene, odnosno prava korišćenja u pravo svojine. Ovde se radi o 2%. Ako bismo sad išli redom pa videli imena i prezimena onda dolazimo do nečega što je pitanje politike. Dakle, ovo za sada može biti pitanje prava i ne prava, pitanje nejednakosti građana i dovođenja pojedinih ljudi u privilegovani položaj u odnosu na 99% drugih građana i ako vidimo njihova imena onda možemo da postavimo pitanje – o kakvoj politici se radi kada Vlada predlaže ovaj zakon i vrlo je jednostavno zaključiti. Radi se o politici koja čini uslugu onima koji su očigledno toj politici u prethodnom periodu činili uslugu. Ovde se između ostalog nedvosmisleno radi o "Beku" i o "Luci Beograd". Dakle, "Luka Beograd" kupljena je po ceni koja je višestruko, desetostruko i mnogo više puta jeftinija od vrednosti građevinskog zemljišta na kom se to preduzeće nalazi. Ovim zakonom se omogućava da "Luka Beograd" prestane da postoji kao "Luka Beograd" i da se na tom zemljištu grade ekskluzivna naselja po cenama koja će biti, mislim, najskuplja. Time se onome ko je kupio "Luku Beograd" za cenu koja je nekoliko puta manja… (Predsedavajuća: Gospođo Kolundžija, hoćete li opet da mi kažete da pričate o temi?) Naravno, da pričamo o zakonu, zakon upravo to reguliše. (Predsedavajuća: Pričate o zakonu u načelu, ja vam sve vreme govorim. Tu priču smo slušali i kada je bila rasprava u načelu.) Ne, ne, ne. Zakon o načelu je jedan član. Dopustite, molim vas, dakle, zakon o načelu je jedan član koji ima ovaj amandman. Dakle, ne možete mi tvrditi da ne govorim o temi zato što je tema ovog zakona upravo ovo o čemu ja pričam, amandman koji je podnet odnosi se na taj zakon. Zaista vas molim da poštujete osnovno pravilo debate u pojedinostima. Govorim o članu 2. zakona i amandmanu koji je na taj član 2. podnet. Ako vi meni ne dopustite da ja iznosim argumentaciju zbog čega je DS protiv ovog zakona i zašto neće glasati za ovaj amandman, onda je potpuno jasno da imate osećaj neprijatnosti od istine. To je jedini razlog sada zašto vi mene prekidate. Vama je nelagodno da čujete šta je suština ovog zakona. Vama je nelagodno, sasvim sigurno, da građani čuju šta ova vladajuća većina ovim zakonom želi da učini i kome tačno po imenu želi to da učini. (Predsedavajuća: Vratite se na temu, gospođo Kolundžija, najlepše vas molim.) Tema je između ostalog i način na koji vodite sednicu. Ne možete me prekidati kad govorim o temi dnevnog reda. Gospođo predsedavajuća, tema dnevnog reda je član 2. zakona koji suspenduje konverziju. (Predsedavajuća: Izvinjavam se, podsetiću vas, tema dnevnog reda nije član 2. zakona, tema dnevnog reda je amandman na član 2. zakona i sve vreme pokušavam to da vam objasnim.) Zaista ako to vi mislite, opraštam vam na neznanju i na neiskustvu. Ako vi mislite da je moguće govoriti o amandmanu, a ne govoriti o zakonu, onda stvarno ne razumete ništa. Zaista vam se izvinjavam i potpuno vas razumem. Evo, neću da reklamiram povredu Poslovnika nakon ovoga jer ste ga zaista nekoliko puta najozbiljnije povredili. Dakle, neću ga reklamirati jer vam zaista uzimam to kao neiskustvo. Dakle, ako vi mislite da je moguće govoriti o amandmanu, a ne govoriti o članu zakona, onda zaista ne razumete. Molim vas, mi ovde raspravljamo o članu zakona i o amandmanu na taj član. Da bih ja mogla da govorim građanima zašto je neprihvatljiv amandman, moram da govorim i kako glasi zakon i kakve su posledice tog zakona, odnosno posledice amandmana koji se odnosi na taj član zakona. Molim vas, mislim da ovo zaista morate već jednom razumeti. Pokušala sam nekoliko puta da vam objasnim, verujem da ćete to sada ipak razumeti. Suština amandmana koji je podnet apsolutno se ne razlikuje od samog predloga zakona, zato je neprihvatljiv. Dakle, da je amandman predložio da se ukine član 2. zakona ili da se kaže da ne može da počne gradnja, da je amandman predložio da ne može da počne gradnja dok se ne pribavi i konverzija, odnosno dokaz o konverziji, a da bi građani razumeli, dokaz da ste platili vrednost zemljišta onoliko koliko to zemljište vredi. Dakle, dokaz da niste uzeli najdragoceniji resurs po besmisleno maloj ceni i uvećali mu cenu u prodaji nekoliko desetina puta. Dakle, o tome se ovde radi. Neko ko je kupio nešto za jedan dinar, sada će ga prodati za 100 dinara zato što vi članom 2. predlažete da se ukine konverzija na zemljište koje je kupljeno, odnosno zemljište koje nije kupljeno, nego zemljište na kom se nalaze društvena preduzeća koja su kupljena u procesu privatizacije. Potpuno je jasno da svaka argumentacija o tome da je izvršena samo jedna konverzija ne daje nikakvo pravo predlagaču zakona da na ovaj način rešava taj problem. Dakle, ako su postojali nedovoljno precizni instrumenti da se vrši konverzija, ako su postojali nedovoljno jasni kriterijumi da se vrši konverzija, ako je postojala nesposobnost lokalnih zajednica ili državnih institucija da vrši konverziju, onda je trebalo zakonom predvideti jačanje tih institucija, jačanje tih kriterijuma i uspostavljanje mehanizma u kome bi konverzija davala rezultate. Dakle, predlaganjem da se suspenduje konverzija, to može da se objašnjava kako god hoćete, jeste pitanje političke volje da se izađe u susret i učini ekonomska usluga, ogromna ekonomska usluga, nekolicini pojedinaca, na štetu 99% građana Srbije. Građani Beograda, Novog Sada, Subotice, Pirota itd, biće oštećeni za ogromne iznose novca, na koji bi inače delimično imali pravo i oni, ukidanjem ove odredbe koja je definisana članom 2. a koja amandmanom gospodina Milićevića apsolutno nije izmenjena. Još jednom pozivam vladajuću većinu koja se zaklinje u borbu protiv korupcije, da borba protiv korupcije nije medijska kampanja, da borba protiv korupcije ne sme biti selektivna, ona ne sme da ima miljenike. Ovim zakonom vi izdvajate miljenike za koje borba protiv korupcije ne važi. I tada ovaj zakon postaje sredstvo u obračunu sa političkim neistomišljenicima, jer se korupcija svodi na to da se proganjaju politički protivnici, a da se čini enormna, ponavljam, enormna korist pojedincima koji su stali uz neke političke stranke, koje danas čine vladajuću većinu. Dakle, to je suština ovog zakona. Ovim zakonom vladajuća većina i gospodin Vučić diskvalifikovali su sebe da budu zaista reprezenti borca protiv korupcije.
Ja vas molim zaista da se vratimo na temu, a to je rasprava o amandmanu, da vam kažem, možete da se smejete koliko god hoćete, bez obzira na obrazloženje, gospođe Kolundžije, jer zaista smatram da se ova rasprava vodila oko zakona u načelu, a ne oko amandmana gospodina Milićevića, za koji je sama gospođa Kolundžija rekla da ne menja mnogo član zakona. Mislim da treba da se vratimo na temu. Po Poslovniku, izvolite gospođo Kolundžija.
Gospođo predsedavajuća, zaista mi je krajnje neprijatno da vi predsedavate Skupštinom na ovaj način i da vas upozoravam na član 103. Zaista vas molim pokušate da razumete šta je sadržaj ovog zakona, a ako razumete šta je sadržaj ovog zakona i sadržaj člana 2. na koji se amandman odnosi, onda ćete videti da ni jednom jedinom rečju nisam izašla iz teme, niti ja niti moje kolege, da ste vi najgrublje prekršili Poslovnika kao predsedavajući, jer ste prekidali narodne poslanike koji su govorili suštinski o temi. Ako vi ne razumete temu, onda bar pustite da rasprava teče bez da se uplićete. Ako ne razumete šta znači poštovanje teme kada su u pitanju članovi zakona i amandmani na te članove zakona, onda vas molim da pustite da poslanici govore o temi, jer nije problem ako narodni poslanik govoreći o temi koristi argumentaciju koja se vama dopada, problem je ako vi nedopuštate da narodni poslanik argumentuje svoje razloge zbog čega ne može da podrži jedan amandman, pa ni ceo zakon. Dopustite, mi u završnoj raspravi o amandmanima možemo da se izjašnjavamo i o celini zakona, a vi ne razumete procedure u Narodnoj skupštini. Mi možemo u završnoj raspravi, jer ovaj zakon ima samo tri člana, možemo na kraju da se izjašnjavamo i o celini zakona, bez obzira što je rasprava u pojedinostima i to je pravilo, kao što ministar može na kraju rasprave da obrazloži celinu zakona, bez obzira što smo raspravljali o amandmanima. Molim vas, neka vas neko nauči ili ako to ne možete, pustite narodne poslanike, da poštujući Poslovnik, rade ono što je njihov posao.
Gospođa Kolundžija, zahvaljujem na dobronamernim kritikama, verujem da su dobronamerne. Međutim, da ste reklamirali član 103, a kao što rekoste, vi ste dugo poslanik, član 103. reguliše povredu Poslovnika. Dakle, ako ste reklamirali član 103. i rekli mi da sam povredila, zato što prekidam poslanike, to zaista nema veze sa članom 103. Poslovnika, trebalo je da se pozovete na neki drugi član, ali dobro. Nema veze. Idemo dalje. Reč ima narodni poslanik Nenad Konstantinović. Izvolite.
Ja sam očekivao da će na ono moje izlaganje ministar nešto reći, umesto toga, ministar je izašao iz sale i nije odgovorio. Hoću da upozorim sve narodne poslanike koji su sada u sali i sve one koji nas gledaju. Ako bi usvojili ovaj amandman, ili ako bi glasali za usvajanje Zakona, mislim da bi napravili najbolji i pravi primer političke korupcije. To je politička korupcija. Kada donesete jedan zakon, ili usvojite jedan amandman, za koji se vidi tačno kome pogoduje, za koji se vidi da je rađen tačno za određene ljude koji su vršili privatizaciju u ovoj zemlji i hoću građanima da kažem, samo da zamisle koliko motiva ima neko ko treba da plati konverziju 120 miliona evra, koliko ima motiva da dogovori sa ministrom i sa Vladom da jedan ovakav zakon ili jedan ovakav amandman budu usvojeni u Skupštini.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović. Izvolite.
Hvala predsedavajuća, poštovane kolege narodni poslanici, što se tiče amandmana kolege Đorđa Milićevića, on je motivisan isključivo iz razloga kako bi se u tehničkom delu poboljšao tekst zakona. Da li je kompatibilan sa zakonskim tekstom ili ne to je za neku drugu ocenu. Međutim, ono što se imputira sve vreme ne stoji. SPS kao deo vlasti nije za ukidanje konverzije, niti je na bilo koji način bilo ko od predstavnika SPS išao u tom pravcu kada se određivao prema odredbama ovog zakona da konverziju treba ukinuti. Konverziju je trebalo sistematizovati u drugom zakonu, u Zakonu o javnoj svojini, eventualno, a kritikovati suspenziju i uopšte govoriti o suspenziji na taj način je neprimereno iz jednostavnog razloga, što je konverzija ostala kao pravni institut i opstala kao pravni institut. Ali, nemojmo samo govoriti, fokusirati ovaj pravni institut u odnosu na tajkune ili tajkunizaciju, već na kompletnu situaciju koja se vezuje za građevinsku regulativu i za podsticaj građevinske operative u smislu njihovog aktiviranja i omogućavanja gradnje. Ja moram da podsetim ovde narodne poslanike, pošto se ovde sve vreme ukazuje na navodnu korupciju, ili koruptivan zakon. Ko je doneo zakon o privatizaciji na osnovu koga je omogućeno tim istim, na koje se sada ukazuje da kupuju preduzeća, pežorativno da kažem, bud zašto, ili za jedan dinar? Socijalistička partija Srbije u donošenju takvog zakona nije učestvovala i nije participirala. Upravo je tim zakonom omogućeno da se preduzeća prvo prodaju za enormno male iznose, gotovo ništa, da ne govorim o cementarama, o šećeranama, itd. i sada kada dolazimo u situaciju da Zakon o planiranju i izgradnji objektivno treba izmeniti i treba doneti novi zakon o planiranju i izgradnji, jasno diferencirano u odnosu na Zakon o javnoj svojini, mi sad govorimo o nekoj političkoj korupciji ili ne znam čemu. Pa ko je tu političku korupciju afirmisao prilikom donošenja zakona o privatizaciji? Da se ne bih udaljavao od teme, smatram da ovaj amandman koji u tehničkom smislu reči je motivisan samo poboljšanjem kvaliteta zakona, treba prihvatiti. Zahvaljujem se.
Gospođo Kolundžija, želite li repliku, jel tako? Po amandmanu. Izvolite.
Poštovana gospođo predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, vidite mi možemo da raspravljamo o tome da li privatizacija urađena dobro ili ne. Od 24 privatizacije koje su na dnevnom redu Evropske komisije, odnosno za koje traži provere, bilo je u vreme Vlade koju je podržavala upravo partija, čiji prethodni govornik se ograđuje od te privatizacije. Dakle, poenta je u tome da ovaj amandman, odnosno član zakona i amandman koji samo tehnički popravlja zakon, ne menja mu nikakvu suštinu, ukoliko se smatra da je privatizacija bila nepravedna i da su preduzeća prodavana u bescenje, nagrađuje one koji su tako jeftino došli do tih društvenih preduzeća, time što će im sada omogućiti da na zemljištu koje nisu uopšte platili, koje su dobili džabe, mogu da grade ili da ga prodaju po ceni koja je cena građevinskog zemljišta u Beogradu, Novom Sadu i drugim gradovima ove zemlje. O tome se radi. Priča o tome da se ovim zakonom ne suspenduje konverzija, je potpuno netačna. Da ne bi bilo nikakve zabune, dakle, amandman gospodina Milićevića na član 2. ovog zakona glasi – nosilac prava korišćenja iz člana 103. stav 1. zakona, može ostvariti pravo na gradnju novih objekata, odnosno dogradnju i rekonstrukciju postojećih objekata u skladu sa namenom zemljišta, utvrđeno važećim dokumentom u roku od 12 meseci. Znači, on može da gradi na društvenom zemljištu koje nije platio, od dana stupanja na snagu ovog zakona, bez dostavljanja dokaza o izvršenoj konverziji zemljišta u skladu sa zakonom. Pokušaj da predstavite da ovo nije suspenzija konverzije i da se ovim ne omogućava doslovno, da zemljište koje je kupljeno u procesu privatizacije kao društvena preduzeća, a za zemljište nije plaćen nijedan jedini dinar, sada postaje nešto čime raspolaže onaj ko je kupio društveno preduzeće, na njemu može da gradi, može da radi šta god hoće i može da zarađuje enormno mnogo u odnosu na ono što je platio. Mislim da nije pošteno pokušavati prikriti nešto što je tako očigledno. Toliko je očigledno i ne može se sakriti da ovim članom 2. i amandmanom gospodina Milićevića se suspenduje obaveza da onaj koji je kupio društveno preduzeće i nije platio nijedan jedini dinar za zemljište, može sada da raspolaže i da bude vlasnik tog zemljišta, u smislu da može na njemu da gradi. Luka Beograd više neće biti luka, to će biti ekskluzivno naselje u kome će Beko zaraditi ogromna sredstva, koja ja verujem, većina građana Srbije, ne može da zamisli broj cifara, kolika je ta zarada jednog čoveka, kome se sadašnja parlamentarna većina odužuje za zasluge u predizbornoj kampanji.
Replika, gospodine Jovanoviću? (Da.) Izvolite.
Pre svega, ovde nema šta da se krije, prema tome, ne znam šta je uopšte sakriveno ili prikriveno. U ovoj situaciji u kojoj se pokušava institut konverzije posmatrati na način na koji se iskreno ne može posmatrati, ovde konverzija nije ukinuta ako je istim članom zakona predviđeno da ne mora da se pruži dokaz da bi se dobila lokacijska dozvola, građevinska dozvola, upotrebna dozvola, pogotovo za one investitore i graditelje koji su apsolutno savesni, zašto o njima ne pričamo nego pričamo o tajkunima? Zašto ne pričamo o onima koji su u ogromnim finansijskim teškoćama zbog pogreših privatizaciji, odlaženja u stečaj zbog tih izuzetno loših privatizacija, kao izvršni postupaka? Ne, o tome se ne priča. Nije tačno da je suspendovana konverzija u smislu plaćanja. Obaveza na plaćanje ostaje i opstaje, ali samo sa razlikom što se sada sve ono što je pravno predviđeno da se dobije kroz sve ovo što sam istakao, od lokacijske dozvole, do upotrebne dozvole olakšava. Opet pričamo o pet – šest lica, koja zovemo tajkunima, a zaboravljamo na sve one kojima je ovo i te kako potrebno, koji svakim danom, svakodnevno odlaze u stečaj, upravo zbog ovih situacija. Svakim danom ogroman broj ljudi ostaje bez posla. Podsećanja radi, SPS, s obzirom da je koleginica ukazala da navodno nisam rekao nešto što nije istina, SPS nije bila u Vladi i nije predstavljala deo Vlade i deo vlasti, kada je donet Zakon o privatizaciji, koji je generisao sve ove probleme. Ponavljam, generisao sve ove probleme o kojima pričamo, zbog čega se i sada zahuktava borba protiv korupcije. Hvala.
Replika, Nada Kolundžija. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, ono što je, kako da kažem, možete vi da tvrdite da ovo nije suspenzija, ali ako neko može da gradi bez da prethodno donese dokaz o konverziji, onda je to suspenzija. Osim toga, ministar je ovde nekoliko puta i u javnosti izjavio kako se priprema novi zakon o izgradnji i kako će tim zakonom konverzija biti ukinuta. Dakle, ovo je početni korak da se ne primenjuje konverzija da bismo došli do onog trenutka kada zakon ukine tu konverziju. Dakle, mislim da ne treba sada pokušavati sakriti nešto što je toliko jasno, ne treba čak ni objašnjavati. Privatizacije, ako su urađene tako da je neko kupio za manje para nešto što mnogo vredi, onda ne smemo da nagradimo one koji sada mogu zbog ovog zakona, i zemljište koje uopšte nisu platili da dobiju džabe, i to gradsko građevinsko zemljište, najčešće na najekskluzivnijim lokacijama po svim mestima u Srbiji. Dakle, ono što je očigledno – očigledno je, nažalost. Ako vi mislite da možete negirajući činjenice naštetiti činjenicama, onda to prosto nije tačno. Činjenice opstaju i bez obzira šta neko tvrdi, a činjenice su upravo ovo. Još samo jednu stvar, 23 privatizacije, koje su sporne po Evropskoj komisiji, izvršene su u vreme kada je SPS davala podršku manjinskoj vladi Vojislava Koštunice.
Replika, Nenad Konstantinović. Izvolite.
Mislim da kolega Jovanović mene nije dobro razumeo u izlaganju, a i da nije dobro razumeo, onaj deo u zakonu koji pominje reč – stečaj. Dakle, ne pomaže se ovde nikome ko će možda otići u stečaj, ovde se pomaže onima koji su jeftino ili za džabe kupili firme u stečaju, kupili firme u privatizaciji. Druga stvar, ne da se ukida, nego je rekao ministar, moje političko opredeljenje je da se ukine konverzija, a sada je supsendujemo narednih 12 meseci, pa ćemo je ukinuti, samo da pripremim zakon. Ovde se radi o još jednoj goroj stvari. Konverzija se ne ukida za građane. Svi građani koji hoće da zidaju u ovoj zemlji, moraju da urade konverziju. Svi oni koji su stekli zemljište pre 2003. godine, odlukom nekog nadležnog organa, opštine ili grada, moraju da plate naknadu, da bi uradili konverziju, da bi zidali. Dakle, za njih se ne ukida, samo se ukida za one koji su zadžabe kupili u privatizaciji ili firme u stečaju. Dakle, ne samo što je nepravda, već je i diskriminacija u odnosu na druge ljude u ovoj zemlji. Molim vas, nemojte dovoditi u zabludu građane da se radi o nekoj trenutnoj suspenziji, pa kada se dobije lokacijska dozvola ili upotrebna, onda će se nešto obračunati. Neće se ništa obračunati zato što ako dobijete građevinsku dozvolu, izgradite objekat, dobijete upotrebnu dozvolu, vi samim tim postajete i vlasnik zemljišta, jer je to onda izgrađeno građevinsko zemljište i svo zemljište po tom objektu je vaše i možete da se knjižite kao vlasnik zemljišta. Dakle, ovim predlogom zakona i ovim amandmanom se omogućava i tajkunima i nekim drugima, svima koji su za džabe dobili zemljište, da na njemu mogu da grade. Hvala.
Hvala. Replika, narodni poslanik Jovan Palalić. Izvolite.
Obzirom da je pomenut predsednik naše političke stranke i obzirom da se mesecima iznosi jedna neistina, koristim ovu priliku da na to reagujem. Prvo želim da kažem DSS podržava borbu protiv korupcije i nikad nije delila predmete da li su se sporne privatizacije ili sve ono što je problematično desilo u jednoj, drugoj ili trećoj vladi. Mi smatramo da sve treba da se ispita i svako ko je odgovoran, treba da odgovara. Još od bivšeg predsednika DS potura se stalno teza da od 24 privatizacije, 23 su bileza vreme vlade na čijem čelu je bio gospodin Vojislav Koštunica. Treba reći da su to 24 predmeta. Možemo sada da nabrajamo kada su ta 24 predmeta bila – "Sartid", Nacionalna štedionica, "Jugoremedija", izvoz šećera u EU, "Putnik", "Galenika", "Srbijaturist", "Nuba", "Trudbenik gradnja". Ima ih masa i nijedna nije bila za to vreme, ali nije to sporno. Nije nam jasno zašto se to stalno ističe i od čega želi tu da se pobegne? Šta je poenta te priče? Smatramo da svaka privatizacija ili svaki posao koji je bio sporan treba da se ispita, ali način na koji se imputira nama da smo odgovorni za neke privatizacije, za neke poslove, apsolutno ovde ne stoji. Nikada to nećemo prihvatiti. U krajnjoj liniji ti tajkuni, o kojimase sada najviše govori, rušili su Vladu i mogućnost da Vojislav Koštunica formira vladu 2008. godine, a podržavali upravo one koje sada pominju da naprave vladu, zajedno sa Manterom, sa ljudima iz Šekspirove 2008. godine. Na čijoj strani su tada bili tajkuni? Da su zahvalni Vojislavu Koštunici, valjda ga ne bi rušili, nego bi ga podržali. Podržali su nekog drugog.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Neđo Jovanović i završavamo sa krugom ovih replika.
Apsolutno se slažem. Zaista se više neću javljati. Kada se već apeluje da se građani ne dovode u zabludu, pa onda ih nećemo ni dovoditi u zabludu upravo zbog toga što ne mogu da dobiju ni lokacijsku, ni bilo koju drugu dozvolu. Ogroman broj firmi građevinskih, imajući u vidu da ne mogu da angažuju svoju operativu, ulaze u finansijske probleme koji su neminovan determinator stečaja. Budući da se bavim tom materijom, znam i te kakodobro koliko je u zadnje vreme upravo ovaj razlog uticao da se otvori stečajnih postupaka. Međutim, interesantno je da niko nije ukazao na jedan drugi problem Zakona o planiranju i izgradnji, koji se upravo vezuje za član na koji je kolega Milićević podneo amandman. Odnosi se na konverziju. Ti isti tajkuni, koje nije stvorila SPS, ne znam ko ih je stvorio, ko im je omogućio da budu tajkuni, neko drugi ko je doneo neke druge pozitivne propise na kojima su oni svoje bogatstvo stvarali, multiplicirali itd. Očigledno da stoji i ne može se dovesti u sumnju ni u kom slučaju da ti isti tajkuni su mogli i po članu 70. Zakona o planiranju i izgradnji da dobiju to građevinsko zemljište kao zemljište za redovnu upotrebu objekta. Na to niko nije obraćao pažnju, čak ni oni koji to kritikuju. Zašto je ministar ovde istakao da se zakon mora promeniti? Zbog toga što zakon definitivno nije dobro urađen i nije primenljiv. Zbog toga apelujem da to bude kraće od šest meseci, da Zakon o planiranju bude potpuno inoviran, odnosno donet novi zakon o planiranju i izgradnji, koji će biti upravo onakav kakav želi vladajuća struktura, kakav želi da bude u ovoj državi uređen pravni sistem. Zahvaljujem.
Hvala. Replika, narodni poslanik Nenad Konstantinović. Izvolite.
Hoću da podsetim kolegu Jovanovića da nije Miroslav Mišković bio potpredsednik Vlade u kojoj je DS imala većinu. On je bio potpredsednik Vlade u vreme kada je Vladu vodio SPS. Nije Beko bio ministar u našoj Vladi, nego je bio ministar u vašoj Vladi. Dakle, tada su se bogatili i sve su bogatiji. Ako ukinete konverziju, još će se obogatiti
Hvala. Nema više prijavljenih diskutanata Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu i pojedinostima, Narodna skupština će u danu za glasanje odlučivati o Predlogu zakona u načelu, pojedinostima i u celini. Saglasno članu 87. stav 5. Poslovnika Narodne skupštine, određujem ponedeljak, 24. decembar 2012. godine, sa početkom u 10.00 časova kao Dan za glasanje o tačkama dnevnog reda Devete sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2012. godini. Danas smo završili sa radom. Hvala vam lepo.