Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram Osmu sednicu Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2020. godini. Pošto nema SPS, slobodno neka dođu, iako je Osma sednica. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 115 narodnih poslanika. Podsećam vas da je potrebno za kvorum za rad potrebno da bude prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno trenutno 155 narodnih poslanika, odnosno da je prisutna većina od ukupnog broja narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine u smislu člana 88. stav 5. Poslovnika. Kao što znate, utorkom, na osnovu člana 287. Poslovnika, predsednici, odnosno ovlašćeni predstavnici poslaničkih grupa mogu da zatraže obaveštenje ili objašnjenje. Da li neko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika poslaničkih grupa, želi da zatraži obaveštenje ili objašnjenje? Reč ima narodni poslanik Samir Tandir. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, koleginice i kolege narodni poslanici, imam jedno pitanje i objašnjenje koje tražim od ministra policije. Na koji način i kakav je plan da se stane na put organizovanom kriminalu u Srbiji i Novom Pazaru? Kao što javnost zna, prošle nedelje smo imali dijalog ministar Vulin i ja o situaciji u Novom Pazaru. Kao što građanke i građani u Republici Srbiji znaju, javnost je uznemirena zbog nemilih scena, događaja, izliva kriminala i bahatosti, gde se u nekoliko dana dešavalo da se dešavaju revolveraški mafijaški obračuni u sred bela dana. Ono što je važno jeste da se taj mafijaški revolveraški obračun desio ispred policijske stanice u Novom Pazaru. Otkud tolika količina bahatosti i hrabrosti ljudima koji su od ranije poznati institucijama ove zemlje koje se bave bezbednosti, Ministarstvu i obaveštajnim agencijama, da se tako slobodno ponašaju? Znači, pozdravili smo dolazak ministra policije u Novi Pazar, ali to neće rešiti problem, niti će rešiti problem to što ćemo imati pojačane patrole i kontrolu saobraćaja i motornih vozila u Novom Pazaru. Da bi suštinski rešili problem, da bi se suštinski obračunali sa organizovanim kriminalom i u Novom Pazaru i u Srbiji moramo imati strukturne promene unutar područne Policijske uprave u Novom Pazaru. Znači, ne može da se desi da na preporuku nekog ko je poznat institucijama ove zemlje kao bos, kao neko ko se bavi nedozvoljenim radnjama, mogu ljudi u policiji, u sudstvu, u tužilaštvu da se zapošljavaju i kada taj nekog zaposli, pa možete misliti za koga će taj službenik da radi. Znači, nije važno da li je policajac, da li je službenik tužilaštva ili suda Bošnjak, Srbin, Mađar, Rom, bitno je da profesionalac i zato moramo ljudima koji rade u tim institucijama dati punu podršku i finansijsku kroz plate, a to ćemo pričati kroz set zakona, između ostalog, i u javnom sektoru, ali im dati i punu logističku podršku da mogu da rade poslove do kraja. Znači, da bi se obračunali sa organizovanim kriminalom i u Novom Pazaru i u Srbiji moramo da presečemo vezu između pojedinih službenika policije i kriminalaca. Ne može da se desi da kriminalci imaju službene legitimacije, da imaju značke i kada ih neki pošteni i čestiti službenik zaustavi, onda on na neki način snosi posledice kako se drznuo da tog i tog službenika on zaustavi. Želim da u ovom Domu dočaram situaciju koja se desila tih dana u Novom Pazaru. Kada se desila pucnjava, kada je jedna građanka povređena, kada je metak koji je imao rikošet, građanku koja je išla u vrtić sa detetom, kada je ona nastradala, načelnici, šefovi područne Policijske uprave u Novom Pazaru poslali su dva pozornika da pretresu noćni bar, lokal ljudi koji su učestvovali u incidentu. Postavljam pitanje ministru po komandnoj odgovornosti - zašto nije išla interventna policija? Ta dva pozornika, to je svedočanstvo koje zna Pazarska čaršija, a znaju sigurno i nadležni u Policijskoj upravi, pola sata nisu mogli da uđu da pretresu taj lokal. Zašto? Pa, da bi se iznelo, premestilo, uništilo sve ono što bi se kroz jednu legalnu, rutinsku istragu saznalo. Znači, jako nam je važno da imamo i procentualnu zastupljenost manjinskih zajednica u policiji, ali važnije od toga jeste da imamo profesionalce koji će imati podršku od parlamenta, koji će imati podršku od Vlade da pošteno odrađuju svoj posao. Na teritoriji Sandžaka imamo dve policijske uprave, jedna je u Novom Pazaru, druga je u Prijepolju. U Prijepolju je za nijansu možda bolja situacija, ali trenutno imamo proces gde treba da dođe novi načelnik područne policijske uprave. Za načelnika područne policijske uprave u Prijepolju ne sme doći osoba koja je kontaminirana kontaktima sa organizovanim kriminalom i sa ljudima iz tog miljea.
Zahvaljujem. Isteklo je pet minuta. Reč ima narodni poslanik Đorđe Milićević. Izvolite.
Zahvaljujem, uvaženi predsedniče Narodne skupštine. Poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, Srbija je danas simbol novih vrednosti u regionu i, rekao bih, faktor stabilnosti. Srbija se jasno zalaže za mir, dobrosusedske odnose, stabilnost, prosperitet i saradnju. Srbija ima jedan jasan i principijelan stav, a to je da ukoliko postoje otvorena pitanja, onda se ta otvorena pitanja rešavaju kroz dijalog, nikako jednostranim aktima, jednostranim potezima, jer vreme iza nas je pokazalo da jednostrani akti, jednostrani potezi ne donose apsolutno ništa dobro. Srbija takođe ima stav da se ne meša u unutrašnja pitanja drugih država. Zašto sam napravio ovaj kraći uvod? Da bih postavio konkretno pitanje ministru spoljnih poslova, ili predsednici Vlade Republike Srbije, a tiče se našeg doskorašnjeg ambasadora u Crnoj Gori. Pitanje je da li se uspostavio kontakt i da li se razgovaralo sa novim vlastima i novom vladom Crne Gore oko pokretanja eventualne inicijative da se gospodin Božović vrati u Crnu Goru i ako jeste, kakav je ishod tih razgovora? Jer, pomalo mi je zabrinjavajuća izjava novoizabranog premijera Crne Gore u Briselu. Naime, u kampanji je kritikovao odluku o poništavanju Podgoričke skupštine 1918. godine o prisjedinjenju Srbiji, a sada tvrdi da ona vređa suverenitet Crne Gore. Ne želim da verujem, ali se nameće pitanje da li je ovo nastavak politike koju je demonstrirao i bivši režim? Da vas podsetim, taj bivši režim je upravo predsednika Srbije i Srbiju okrivio da se mešala direktno u izbore u Crnoj Gori, iako predsednik Republike Srbije nije pozivao građane da glasaju za nekoga, za bilo koju političku opciju u Crnoj Gori. To su radili Rama i drugi. Ali, to za njih nije direktno mešanje, jer im to verovatno odgovara. Srbiju nije interesovala vlast u Crnoj Gori, Srbiju interesuju ključne stvari, a to su naši građani koji žive u Crnoj Gori, status naših građana koji žive u Crnoj Gori i kojih ima 29%. Ja lično mislim da ih ima više, a videćemo koliko je kad se završi novi popis, nadam se da će doći do novog popisa stanovništva u Crnoj Gori. Nas interesuje imovina SPC koja je bila predmet napada bivšeg režima i to ne može da nam ospori nijedna međunarodna konvencija da branimo naše svetinje. Kada kažu da se neko direktno meša u unutrašnja pitanja jedne države, konkretno Crne Gore, postavlja se pitanje da li je priznanje Kosova od strane Crne Gore, recimo, mešanje Crne Gore u unutrašnje pitanje Srbije? Mislim da je zaista dosta više plašenja Crne Gore sa srpskim hegemonizmom i mislim da na to konačno treba da se stavi tačka. Iz tog razloga smatram da je važno da dobijemo konkretan odgovor na ovo pitanje, kako bi se, po mišljenju Poslaničke grupe SPS, otklonila jedna nepravična, nekorektna i nedolična odluka. Zahvaljujem, predsedniče.
Hvala. Da li se još neko javlja za reč? Reč ima Borisav Kovačević. Izvolite.
Gospodine predsedniče, ovo što ću reći nisam inspirisan prvim nastupom danas kolege, nego mislim inače da sa tim predlogom sam mislio da izađem. Mi s pravom potenciramo i ova zemlja se s pravom prioritetno bavi ekonomskom problematikom, borbom protiv virusa i da ne nabrajam dalje. Ali, ne pominje se nigde u situaciji u kojoj smo kao Srbija iz dana u dan sve više pritisnuti inokomponentom iz međunarodne zajednice, a konkretno i sve jačim radom stranih obaveštajnih službi prema Srbiji. Da li smo mi toliko naivni pa mislimo da sve ovo što se unutra događa i ovde svaki dan pominjemo one koji napadaju sve što se pozitivno pokrene u ovoj zemlji, da li mislimo da iza njih ne stoje strane obaveštajne službe? Ja mislim i siguran sam da stoje. Iz tog razloga, predlažem i mislim, pošto nema vremena da šire obrazlažem, da treba što pre da sednemo i da u novonastalim okolnostima i unutar zemlje i izvan zemlje preispitamo Strategiju nacionalne bezbednosti, da razmotrimo i inoviramo tamo gde je to opravdano kompletan bezbednosni sistem ove zemlje, a posebno obzirom na ovo što sam rekao malo pre, da posebnu pažnju u tome treba posvetiti i organizaciono-kadrovskom preispitivanju, odnosno reorganizovanju i jačanju obaveštajno-bezbednosnog sistema. Pitanje je da li je, recimo, opravdano ono što smo pre nekoliko godina zauzeli kao stav, da se kroz diplomatsku aktivnost, kroz Ministarstvo inostranih poslova, odnosno ne služimo se njime kao instrumentom u obaveštajnom i kontraobaveštajnom radu, u cilju zaštite ove zemlje, itd, itd, do toga da koordinaciju službi bezbednosti treba snažno pojačati, jer ona nije dovoljna u ovim uslovima? Ne mogu sada ulaziti u to da razrađujem itd, ali mislim da su sve ovo pitanja koja bi promenila odnos ove zemlje prema bezbednosnoj komponenti i bezbednosnoj sopstvenoj zaštiti. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima Milenko Jovanov. Izvolite.
Hvala predsedniče. Poštovane koleginice i kolege poslanici, poštovani građani, moje pitanje danas će biti postavljeno ponovo istražnim organima države Srbije i policiji i tužilaštvu, ali i BIA i odnosi se na jednu temu koja nije toliko bila prisutna u javnosti, a mislim da je veoma važna, jer je direktno nanela štetu građanima Srbije, ali i kompaniji o kojoj se radi. Naime, radi se o višegodišnjoj, a može se reći čak i višedecenijski smišljenoj, organizovanoj, planiranoj pljački „Telekoma Srbija“. Dakle, u ovom pitanju imamo tri važne tačke koje su se dešavale u ovom procesu. Prva tačka je suštinsko uništavanje „Telekoma“ kroz loše upravljanje, ako se to može nazvati lošim upravljanjem. Kao primer daću nekoliko podataka. „Telekom“ je svoju infrastrukturu za bagatelu prepuštao svojoj konkurenciji i sada se postavlja jedno logičko pitanje – zašto neko to radi? Zašto nešto što je vaše komparativna prednost vi za bagatelu prepustite direktno konkurentu? U periodu od, recimo, 2006, 2007, 2008, 2009. godine, znači u tih nekoliko godina, kada su se na tržištu operatora kablovskih televizija dešavala ozbiljna previranja, ozbiljne promene „Telekom“ je spavao. Dok je SBB kupovao male operatere, „Telekom“ nije radio ništa. Posledica toga bila je ta što je SBB, kao direktni konkurent narastao na 54% tržišta. Najgora situacija pljačke „Telekoma“ vidljiva je kroz pitanje interneta. Godine 2012. „Telekom“ je imao 331 hiljadu korisnika interneta više od SBB, već 2018. godine zato što „Telekom“ nije radio ništa, SBB da pretiče u broju korisnika interneta. Sada se postavlja pitanje – zašto je to tako? Zato što je postojala politička i zato što je postojala menadžerska organizacija, organizovana grupa koja je uticala na to da se „Telekom“ ovako ponaša, da se „Telekomu“ u trci sa konkurencijom vežu i ruke i noge, da bi konkurencija rasla, „Telekom“ stagnirao i propadao i to se sve dešava do 2018.godine kada „Telekom“ konačno počinje da se ponaša normalno, počinje da se ponaša kako se ponaša ozbiljna kompanija, kupuje određene operatore, proširuje broj korisnika, ali tada u tom trenutku se dešava treći važan momenat, a to je da SBB formira svoje političko krilo. Mi danas svedočimo o tome da političko krilo SBB na dnevnom nivou pokušava da ruši „Telekom“, pokušava da „Telekomu“ ospori pravo da se takmiči na tržištu, pokušava da „Telekomu“ ospori pravo da raste i razvija se, pokušava da uradi ono što su shvatili da moraju da urade. Da bi zaustavili rast „Telekoma“, da bi nastavili rad kompanije SBB, oni moraju da preuzmu političke poluge u ovoj zemlji da bi sprečili i zamenili strategiju razvoja „Telekoma“ razvojem privatne kompanija, tako što će menadžment „Telekoma“ raditi za privatnu kompaniju, a ne za sam „Telekom“. Zato želim da pitam – ko su ti ljudi u „Telekomu“ koji su radili za SBB? Ko su ti ljudi koji su bili plaćeni od SBB da ne radi za kompaniju u kojoj vrše funkcije, nego za protivničku, odnosno konkurentsku kompaniju? Ko su ti ljudi koji su omogućili SBB da od 2012. do 2018. godine tri puta uveća vrednost kompanije, a u periodu od 2007. do 2018. godine za devet puta, ne za 9%, nego za devet puta uveća vrednost kompanije? Ko su ti ljudi koji su omogućili da SBB dođe na 2,6 milijardi evra vrednosti, a da „Telekom“ nije mogao da bude prodat ni za milijardu? Ko su ti ljudi koji su na taj način, građani Srbije, iz vašeg džepa izbijali pare, jer vi dobijate dividende od „Telekoma“? Ko su ti koji su iz budžeta države Srbije izbijali pare? Za ovu pljačku neko mora da odgovara. Ovo pitanje mora da se raspravi i želim odgovore na ova pitanja. Hvala vam.
Zahvaljujem. Pošto se više niko od predsednika, odnosno ovlašćenih predstavnika… Izvinjavam se. Reč ima Dragan Marković. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, moje pitanje je za predlagača tačke dnevnog reda koja se zove kodeks ponašanja. Sada kodeks ponašanja za nas koji smo u parlamentu, a šta ćemo sa onima koji nas napadaju, a nisu u parlamentu? Kada im parlament odgovori, onda pojedini mediji tako napadaju svakog pojedinca, kako eto, zloupotreba narodnog poslanika u parlamentu odgovora onom koga je napao, a da nije parlamentarna stranka ili pojedinac. Da vidimo kako da zabranimo, u stvari mi to ne možemo da zabranimo, ali šta su mere za neke koji napadaju porodicu visokih funkcionera? Srbija je postala, mogu slobodno reći, najgora u nepoštovanju zakona. Dokle ćemo mi da tolerišemo onima koji lažu, koji napadaju i danas može svako da formira partiju i da kažemo – evo, on je predsednik partije koja se zove ne znam kako, ima pravo za dijalog. Koji dijalog? Dijalog treba da vrše oni koji su reprezentativni uzorak, kao što je sindikat u firmi? Imate npr. deset sindikata, dva, tri nisu reprezentativna. Oni se zovu sindikatima, ali ništa ne znači to što oni govore i oni nisu reprezentativni. Veliki broj partija je izašao na izbore, nisu prešli cenzus. Oni drugi nisu izašli na izbore, jer su znali da ne mogu da pređu cenzus, pa je izgovor, ne znam, da su mediji zatvoreni i već ne znam šta. Dame i gospodo, mi moramo ili da dorađujemo zakone koji se tiču onih koji ugrožavaju bezbednost političara, visokih funkcionera ove države ili da primenjujemo postojeće zakone. Šta ovaj kodeks znači? Da vidi EU kako smo mi, kao nešto, tu civilizovani, hoće oni da nas civilizuju u 21. veku. Hajde jednom da se bavimo istinom i onim što se dešava u Srbiji i da svaki predlog zakona, koji dođe u ovaj parlament, neko od toga ima koristi, da li da se poštuje zakon ili da se poštuju neki koji kažu da su ugrožena ljudska prava, a oni mogu sa motornom testerom da uđu u RTS. Koje su tu bile kaznene mere? Nikakve. Šta mi dolazimo? Da mlatimo praznu slamu u parlamentu? Ne smemo njima da odgovorimo. Pazi Boga ti. Molim vas, kada predlažemo zakone, pogotovo ovaj kodeks, pa nećemo mi sada u ovom kodeksu da gledamo da li je neko pustio brkove ili nije ili već ne znam šta. Zna se šta je kodeks, hvala Bogu, svako od nas ko sedi ovde ni jednom od poslanika nisam mogao da zamerim da nisu se lepo obukli ili da, ne znam, su rekli nešto što ne priliči u ovom parlamentu. Postoji nešto što se zove i afekat. U afektu kad te neko napadne, blati, laže, a gde će da mu odgovori narodni poslanik nego u parlamentu? Narodni poslanici su predstavnici političkih stranaka. Narod je poslao narodne poslanike u parlament i imaju pravo i za to pravo oni imaju imunitet i taj neko ako smatra da narodni poslanik laže o njemu, a nikada niko od poslanika nije prvi napao nekog iz opozicije osim da mu je odgovorio na nešto, čak se i ne pozivaju poslanici na imunitet kada ih ti takvi tuže i odu na sud, pa čak ne dođe ni na suđenje, na ročište ne dolaze zato što je istina na ovoj drugoj strani. Molim i vas predsedniče kao predsednika parlamenta i šefove poslaničkih grupa da svi mi reagujemo, a ne samo eto mi da radimo, sutra će biti ta tačka dnevnog reda da neko ocenjuje naš rad itd. Pa, oni da su ocenjivali naš rad, pošteno, bez da primenjuje dvostruke aršine, mi bi do sada bili u EU, ali kao takvi mi bi im smetali zato što ekonomski razvoj Srbije se razlikuje od najrazvijenijih država u Evropi, da ne govorim i ne spominjem imena. Hvala.
Zahvaljujem. Ovo o čemu je gospodin Marković govorio biće tema upravo ovog zasedanja, nadamo se da ćemo prihvatiti Predlog za hitan postupak, ali idemo dalje. Želim samo još da kažem da sve ono, da ne ispadne da ovo što vi postavljate ovde pitanja ostaje među nama. Znači, naše službe, odnosno Generalni sekretarijat odmah automatski posle postavljenih vaših pitanja ili traženja obaveštenja odmah se pismeno dostavi svima onima kojima ste naslovili da se to pitanje postavlja, koji se nalaze van ove naše institucije Narodne skupštine Republike Srbije. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Đorđe Komlenski, Dragan M. Marković, dr Vesna Ivković i Justina Pupin Košćal. U Sazivu ove sednice koji vam je dostavljen sadržan je Predlog dnevnog reda sednice. Pre utvrđivanja dnevnog reda, saglasno članu 92. stav 2. i članu 93. Poslovnika potrebno je da Narodna skupština odluči o predlozima za stavljanje na dnevni red akata po hitnom postupku, predlozima za dopunu predloženog dnevnog reda i predlogu za spajanje rasprave. Odbor za finansije, republičku budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava predložio je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog odluke o prestanku funkcije predsednika Republičke komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki, koji je podneo Narodnoj skupštini 11. decembra. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje. Ukupno je glasalo 182, za – 171, nije glasalo 11 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova, prihvatila predlog. Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava je predložio da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog odluke o prestanku funkcije člana Republičke komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje. Ukupno je glasalo 182, za – 174, nije glasalo osam narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova, prihvatila predlog. Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava je predložio da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru predsednika i jednog člana Republičke komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje. Ukupno je glasalo 182, za – 173, nije glasalo devet narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova, prihvatila predlog. Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu je predložio da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru članova Državnog veća tužilaca iz reda javnih tužilaca i zamenika javnih tužilaca i iz reda profesora Pravnog fakulteta. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje. Ukupno je glasalo 183, za – 175, nije glasalo osam narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova, prihvatila predlog. Visoki savet sudstva je predložio da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru članova Visokog saveta sudstva iz reda sudija. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje. Ukupno je glasalo 183, za – 175, nije glasalo osam narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova, prihvatila predlog. Visoki savet sudstva je predložio da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru predsednika sudova. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje. Ukupno je glasalo 182, za – 174, nije glasalo devet narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova, prihvatila predlog. Visoki savet sudstva je predložio da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog odluke o izboru predsednika sudova. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje. Ukupno je glasalo 182, za – 174, nije glasalo osam narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova, prihvatila predlog. Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu je predložio da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog odluke o prestanku funkcije predsednika Apelacionog suda u Kragujevcu i predsednika Privrednog suda u Beogradu. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje. Ukupno je glasalo 182, za – 174, nije glasalo osam narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova, prihvatila predlog. Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu je predložio da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog odluke o prestanku funkcije javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Novom Pazaru, Osnovnom javnom tužilaštvu u Lebanu i Osnovnom javnom tužilaštvu u Bečeju. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje. Ukupno je glasalo 184, za – 174, nije glasalo 10 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova, prihvatila predlog. Odbor za administrativno-budžetska i mandatno-imunitetska pitanja je predložio da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog odluke o usvajanju Kodeksa ponašanja narodnih poslanika. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Molim poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje. Ukupno je glasalo 184, za – 176, nije glasalo osam narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština, većinom glasova, prihvatila predlog. Narodni poslanik Ana Karadžić, na osnovu člana 92. Poslovnika Narodne skupštine, predložila je da se na dnevni red sednice dopuni tačkom - Predlog zakona o izmenama Zakona o sudijama, koji su Narodnoj skupštini podneli narodni poslanici Đorđe Komlenski, Marijan Rističević, Ana Karadžić i Bojan Torbica. Da li narodni poslanik, Ana Karadžić, želi reč? (Da) Izvolite, imate tri minuta.
Zahvaljujem. Poštovani predsedniče Skupštine, dame i gospodo narodni poslanici, pre više od godinu dana smo podneli Predlog izmene Zakona o sudijama kojim bi se izjednačila sudijska plata sudija prekršajnih sudova sa ostalim platama ostalih sudija, jer smatramo da je to zaista potrebno i po Ustavu Republike Srbije. Prekršajni sudovi uvedeni su u sistem sudstva pre više od 10 godina. Oni se bave ozbiljnom materijom, bave se borbom protiv korupcije, budžetskim sistemom, bave se carinama itd. Ono što je važno napomenuti jeste da sudije prekršajnih sudova moraju ispuniti apsolutno iste kriterijume i uslove kao i sve ostale sudije koje dolaze na funkcije u drugim sudovima. Zato smatramo da nije pravedno da imaju značajno manje plate i koeficijente. Da napomenem da izuzev njihovih zarada u sudovima, izuzev zarada prekršajnih sudija svi ostali zaposleni u sudovima i u tom sudu imaju iste plate kao i u drugim sudovima, što je potpuno paradoksalno. Sudije prekršajnih sudova koriste više od 270 zakona u svom radu, više od 800 podzakonskih akata, što znači da je potrebno da zaista poseduju posebne veštine. Kada govorimo o okruženju i zemljama kao što su Crna Gora, Slovenija, BiH, Republika Srpska, Makedonija itd. te poslove koje kod nas obavljaju sudije prekršajnih sudova tamo obavljaju sudije osnovnih, apelacionih, viših sudova, što znači da njihovo znanje mora biti isto, kao kada smo govorili o uslovima i kriterijumima za njihovo postavljanje na funkcije. Kada govorimo o budžetu i kako bi se finansiralo to izjednačavanje njihovih plata, možemo dati podatak da je 2018. godine na primer Prekršajni sud u Beogradu u budžetsku kasu Republike Srbije uneo milijardu i 222 miliona dinara, a za njihove plate je otišlo oko 465 miliona, što znači da tri puta više doprinose, nego što se troši na njihove plate. Kako bi se izjednačile njihove plate sa sudijama ostalih sudova potrebno je izdvojiti još oko 250 miliona dinara, što zaista smatram da nije velika cifra iz razloga što oni trostruko više unesu u budžet. Iz tog razloga se nadam da će kolege narodni poslanici prihvatiti ovaj predlog i da ćemo uspeti da smanjimo tu diskriminaciju koju oni već 10 godina trpe. Hvala.
Zahvaljujem. Samo želim da kažem da ste vi ovaj Predlog zakona o izmenama Zakona o sudijama podneli 16. novembra, znači niste ga podneli pre godinu dana, nego 16. novebra. Šta je bilo u prethodnom sazivu ne ulazim u to. Govorim o novom predlogu. Isto tako ste predložili još nekoliko ataka, izmene Zakona o izvršenju, Zakon o sudijama i Predlog odluke o obrazovanju Komisije za istrage i utvrđenje broja žrtava agresije NATO pakta 1999. godine. Ne ulazeći u suštinu onoga što vi predlažete, ja sam i prošli put apelovao da se o ovim temama napravi dogovor sa odgovarajućim ministarstvom i donese odgovarajuća odluka. Svaki drugačiji pristup ovome teško može da nas dovede do odgovarajućeg cilja. Znači i sada je moja sugestija da ne bismo na svakoj sednici raspravljali jer vi imate pravo da to tražite, da o tome kada se završi redovno zasedanje se razgovara sa odgovarajućim ministarstvima, a ne da mi sada se izjašnjavamo o ovome. Ispada da mi nismo za formiranje Komisije za utvrđivanje broja žrtava itd. Imate pravo kao poslanici i ja uopšte ne ulazim u tom. Samo samo ovo rekao da bismo objasnili da mi nismo protiv svega toga, ali i da iz proceduralnih razloga i odsustva konsultacija na tu temu taj predlog ne može da se prihvati. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaustavljam glasanje: od ukupno 182, za – petoro, nije glasalo 177 poslanika. Konstatujem da Narodna skupština većinom glasova nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik Bojan Torbica predložio je da se dnevni red sednice dopuni tačkom – Predlog odluke o obrazovanju Komisije za istragu i utvrđenje broja žrtava agresije NATO pakta 1999. godine. Narodni poslanik Bojan Torbica. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedniče, drugarice i drugovi, dame i gospodo kolege narodni poslanici, srpska država i narod su tokom 20. veka šest puta morali da brane svoju nezavisnost i slobodu i morali su da se suprotstave u tom trenutku najvećim vojnim silama i njihovim neokolonijalnim pretenzijama. Mislim da smo svi stava da je Srbija u prošlosti dosta ratovala, krvarila i ginula i da je vreme da živimo, da radimo i da stvaramo za ovu Srbiju, ali i ako budemo zanemarivali prošlost nećemo imati prava na budućnost. Pre nešto više od dve decenije NATO alijansa je bez saglasnosti Saveta bezbednosti UN i suprotno međunarodnom pravu bez ikakvog razloga i prava izvršila agresiju na Saveznu Republiku Jugoslaviju. Tokom neravnopravne borbe protiv nesrazmerno brojnijeg neprijatelja naše vojne i policijske snage su tokom ta dva i po meseca herojske odbrane po trenutno raspoloživim podacima imale 753 poginula, od toga 581 vojnika i 172 policajca. Istovremeno je poginulo, molim vas da obratite pažnju preko 2.500 hiljade, a ranjeno oko 12.500 hiljada civila. Ovo preko i oko sam morao da kažem pošto tačan broj poginulih i ranjenih do današnjeg dana nije utvrđen. Najveći deo podataka kojima danas raspolažemo utvrđen je tokom prvih godina od završetka NATO agresije, pošto posle petooktobarskog puča 2000. godine dolazi do nasilne promene i vlasti i tadašnjoj DOS-ovskoj vlasti je bilo bitno da oslobodi preko 200 najgorih terorista tzv. OVK, odgovornih za neke od najstrašnijih zločina nad civilnim stanovništvom, pripadnicima vojske i policije, a ne da utvrdi broj poginulih i ranjenih državljana Srbije. Ono što naša javnost slabo zna jeste i činjenica da za razliku od Republike Srbije i u Republici Srpskoj od januara 2013. godine radi Republički centar za istraživanje rata, ratnih zločina i traženje nestalih lica koji upravo sada privodi rad na utvrđivanju broja žrtava tokom građanskog rata u BiH 1991. do 1995. godine. Na ovaj način prvi put u istoriji srpskog naroda dobićemo potpuno dokumentovani spisak žrtava i zato apelujem na ovaj dom zbog potrebe da se kao u Republici Srpskog osnuje posebni državni organ, prihvati predlog i donese odluka da se formira komisija koja bi jednom za uvek utvrdila tačan broj poginulih i ranjenih državljana Republike Srbije tokom zločinačke NATO agresije, kako bismo jednom zauvek stavili tačku na ovo pitanje i sagledali u potpunosti veličinu zločina izvršenog nad našim narodom i onemogućili bilo kakvu njegovu revitalizaciju i reviziju u budućnosti. Zahvaljujem.
Hvala. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaustavljam glasanje: od ukupno 181, za – osam, uzdržan – jedan, nije glasalo 172 poslanika. Konstatujem da Narodna skupština većinom glasova nije prihvatila ovaj predlog. Narodni poslanik dr Aleksandar Martinović predložio je da se obavi zajednički načelni jedinstveni pretres o: 1. Zajednički načelni i jedinstveni pretres o Predlogu zakona o izmenama Zakona o državnim službenicima; Predlogu zakona o izmenama Zakona o zaposlenima u javnim službama; Predlogu zakona o izmenama Zakona o sistemu plata zaposlenih u javnom sektoru; Predlogu zakona o izmenama Zakona o platama službenika i samouprave; Predlogu zakona o izmenama Zakona o platama zaposlenih u javnim agencijama i drugim organizacijama koje je osnovala Republika Srbija, Autonomna pokrajina ili jedinica lokalne samouprave; Predlogu zakona o zaduživanju Republike Srbije kod UniCredit Bank Srbija a.d. Beograd za potrebe finansiranja Projekta Ruma-Šabac-Loznica; Predlogu zakona o potvrđivanju ugovora između Vlade Republike Srbije i Vlade Hong Konga Specijalnog administrativnog regiona Narodne Republike Kine o otklanjanju dvostrukog oporezivanja u odnosu na poreze na dohodak i na imovinu i sprečavanju poreske evazije i izbegavanja; Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Francuske u saradnji u oblasti sprovođenja prioritetnih projekata u Republici Srbiji i Predlogu zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumevanju između Vlade Republike Srbije i Vlade Ujedinjenog Kraljevstva Velike Britanije i Severne Irske o zapošljavanju članova porodice koji žive u zajedničkom domaćinstvu sa članovima diplomatskih i konzularnih predstavništava. 2. Zajednički jedinstveni pretres o: Predlogu odluke o prestanku funkcije predsednika Republičke komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki; Predlogu odluke o prestanku funkcije člana Republičke komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki; Predlogu odluke o izboru predsednika i jednog člana Republičke komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki; Predlogu odluke o izboru članova Državnog veća tužilaca iz reda javnih tužilaca i zamenika javnih tužilaca i iz reda profesora pravnog fakulteta; Predlogu odluke o izboru članova Visokog saveta sudstva iz reda sudija; Predlogu odluke o izboru predsednika sudova; Predlogu odluke o izboru predsednika sudova; Predlogu odluke o prestanku funkcije predsednika Apelacionog suda u Kragujevcu i predsednika Privrednog suda u Beogradu i Predlogu odluke o prestanku funkcije javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Novom Pazaru, Osnovnom javnom tužilaštvu u Lebanu i Osnovnom javnom tužilaštvu u Bečeju. Pretpostavljam da narodni poslanik Aleksandar Martinović ne želi reč. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Zaustavljam glasanje: od ukupno 182, za – 168, nije glasalo 14 poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila ovaj predlog. Pošto smo se izjasnili o predlozima za stavljanje na dnevni red sednice akata po hitnom postupku, predlozima za dopunu predloženog dnevnog reda i o predlogu za spajanje rasprave, na osnovu člana 93. stav 3. Poslovnika, stavljam na glasanje predlog dnevnog reda u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster. Zaustavljam glasanje: ukupno 183, za – 171, nije glasalo 12 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova utvrdila dnevni red Osme sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine u 2020. godini, u celini. Molim Službu da pripremi prečišćeni tekst dnevnog reda. D n e v n i r e d: 1. Predlog zakona o izmenama Zakona o državnim službenicima, koji je podnela Vlada, 2. Predlog zakona o izmenama Zakona o zaposlenima u javnim službama, koji je podnela Vlada, 3. Predlog zakona o izmenama Zakona o sistemu plata zaposlenih u javnom sektoru, koji je podnela Vlada, 4. Predlog zakona o izmenama Zakona o platama službenika i nameštenika u organima autonomne pokrajine i jedinice lokalne samouprave, koji je podnela Vlada, 5. Predlog zakona o izmenama Zakona o platama zaposlenih u javnim agencijama i drugim organizacijama koje je osnovala Republika Srbija, autonomna pokrajina ili jedinica lokalne samouprave, koji je podnela Vlada, 6. Predlog zakona o zaduživanju Republike Srbije kod UniCredit Bank Srbija A.D. Beograd za potrebe finansiranja Projekta Ruma-Šabac-Loznica, koji je podnela Vlada, 7. Predlog zakona o potvrđivanju Ugovora između Vlade Republike Srbije i Vlade Hong Konga Specijalnog administrativnog regiona Narodne Republike Kine o otklanjanju dvostrukog oporezivanja u odnosu na poreze na dohodak i na imovinu i sprečavanju poreske evazije i izbegavanja, koji je podnela Vlada, 8. Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Francuske o saradnji u oblasti sprovođenja prioritetnih projekata u Republici Srbiji, koji je podnela Vlada, 9. Predlog zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumevanju između Vlade Republike Srbije i Vlade Ujedinjenog Kraljevstva Velike Britanije i Severne Irske o zapošljavanju članova porodice koji žive u zajedničkom domaćinstvu sa članovima diplomatskih i konzularnih predstavništava, koji je podnela Vlada, 10. Predlog odluke o prestanku funkcije predsednika Republičke komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki, koji je podneo Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava, 11. Predlog odluke o prestanku funkcije člana Republičke komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki, koji je podneo Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava, 12. Predlog odluke o izboru predsednika i jednog člana Republičke komisije za zaštitu prava u postupcima javnih nabavki, koji je podneo Odbor za finansije, republički budžet i kontrolu trošenja javnih sredstava, 13. Predlog odluke o izboru članova Državnog veća tužilaca iz reda javnih tužilaca i zamenika javnih tužilaca i iz reda profesora pravnog fakulteta, koji je podneo Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu, 14. Predlog odluke o izboru članova Visokog saveta sudstva iz reda sudija, koji je podneo Visoki savet sudstva, 15. Predlog odluke o izboru predsednika sudova, koji je podneo Visoki savet sudstva, 16. Predlog odluke o izboru predsednika sudova, koji je podneo Visoki savet sudstva, 17. Predlog odluke o prestanku funkcije predsednika Apelacionog suda u Kragujevcu i predsednika Privrednog suda u Beogradu, koji je podneo Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu, 18. Predlog odluke o prestanku funkcije javnog tužioca u Osnovnom javnom tužilaštvu u Novom Pazaru, Osnovnom javnom tužilaštvu u Lebanu i Osnovnom javnom tužilaštvu u Bečeju, koji je podneo Odbor za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu i 19. Predlog odluke o usvajanju Kodeksa ponašanja narodnih poslanika, koji je podneo Odbor za administrativno - budžetska i mandatno - imunitetska pitanja. Prelazimo na rad po utvrđenom dnevnom redu sednice. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika, obaveštavam vas da su pozvani da sednici prisustvuju: Marija Obradović, ministar državne uprave i lokalne samouprave, Siniša Mali, ministar finansija, Tomislav Momirović, ministar građevinarstva, saobraćaja, infrastrukture, Nikola Selaković, ministar spoljnih poslova, Saša Stevanović i Slavica Savičić, državni sekretari u Ministarstvu finansija, Milana Rakić, državni sekretar u Ministarstvu građevinarstva, saobraćaja i infrastrukture, Ivana Savićević, pomoćnik ministra državne uprave i lokalne samouprave, dr Dragan Demirović, vršilac dužnosti pomoćnika ministra finansija, Vera Vukićević, vršilac dužnosti pomoćnika ministra spoljnih poslova, Ana Tripović, direktor Uprave za javni dug u Ministarstvu finansija, Vladimir Cvetković, ministar savetnik u Ministarstvu spoljnih poslova, Ana Jović savetnik ministra finansija, mr. Dejan Dabetić, viši savetnik i rukovodilac grupe u Ministarstvu finansija i Gordana Pođanin i Ivana Milinković, viši savetnici u Ministarstvu državne uprave i lokalne samouprave. Pozdravljam ministarku Mariju, dobrodošli. Ona će danas predstavljati Vladu. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički pretres, kao što znate, od 1. do 9. tačke, a pre otvaranja zajedničkog načelnog i jedinstvenog pretresa podsećam, kao što znate, da je ukupno vreme za rasprave iznosi pet časova. Molim poslaničke grupe koje to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave. Saglasno članu 157. stav 2. i članu 170. stav 1. Poslovnika, otvaram zajednički načelni i jedinstveni pretres o tačkama dnevnog reda od 1. do 9. Predstavnik predlagača, pretpostavljam da želi reč na početku, ministar Marija Obradović. Izvolite.
Hvala. Poštovani predsedniče Narodne skupštine, poštovane narodne poslanice i narodni poslanici, pred vama se danas nalazi set zakona kojima su predloženi izmene u oblasti radnih odnosa i plata u javnom sektoru i to: Predlog zakona o izmenama zakona o sistemu plata zaposlenih u javnom sektoru, Predlog zakona o izmenama Zakona o platama službenika i nameštenika u organima autonomne pokrajine i jedinice lokalne samouprave, Predlog zakona o izmenama Zakona o zaposlenih u javnim agencijama i drugim organizacijama koje je osnovala Republika Srbija, autonomna pokrajina ili jedinica lokalne samouprave i Predlog zakona o izmenama Zakona o državnim službenicima. O ovih pet zakona bih u narednih 10 minuta govorila, a nakon toga, uz poštovanje kolega članova Vlade Republike Srbije, ministra finansija Siniše Malog i ministra spoljnih poslova Nikole Selakovića govoriću i o naredna četiri zakona, odnosno o tačkama od 6. do 9. Dakle, govoriću prvo o predloženim izmenama prva četiri zakona koja su u nadležnosti Ministarstva državne uprave i lokalne samouprave. Predloženim izmenama se utvrđuje novi rok za početak primene sistemskog, a samim tim i posebnih zakona kojima se uređuju plate, naknade plata i druga primanja u svim delovima javnog sektora. Nadedena potreba uzrokovana je pre svega složenom epidemiološkom situacijom, odnosno pandemijom virusa Kovid 19 na teritoriji Republike Srbije tokom ove 2020. godine i koja nažalost još uvek traje. To je dovelo do dodatnog opterećenja i ograničenih kapaciteta u radu javnog sektora. Samim tim je bilo otežano sprovođenje neophodnih mera i aktivnosti od strane svih učesnika u reformi, koje su potrebne za uspostavljanje efikasnog mehanizma za prelazak na nov sistem plata u javnom sektoru u 2021. godini. Puna implementacija propisa o platama zaposlenih u javnom sektoru podrazumeva intenzivnu saradnju svih učesnika u reformi sistema plata radi postizanja što većeg konsenzusa u njenom sprovođenju. Složenost procesa implementacije zakona koji podrazumeva čitav niz aktivnosti za državne organe, organe autonomne pokrajine i jedinice lokalne samouprave, pre svega dalje normativne aktivnosti i analize finansijskih efekata implementacije reforme i njen uticaj na budžet, kao i brojne aktivnosti za druge poslodavce u javnom sektoru, a u uslovima otežanog funkcionisanja i umanjenih kapaciteta javnog sektora zbog Kovida 19, sve je to uslovilo potrebu da se do početka primene zakona ostavi odgovarajući vremenski period u kojem će moći da se ostvari nesmetana komunikacija o reformskim aktivnostima sa svim delovima javnog sektora. Imajući u vidu da je zaista teško predvideti dužinu trajanja ovakve epidemiološke situacije, kao i posledice koje ona može da prouzrokuje na nesmetano funkcionisanje celokupnog javnog sektora, predloženo je da se kao rok za početak primene navedenih zakona odredi januar 2022. godine. Ovom prilikom ukazujemo da prioritet i strateško opredeljenje ove Vlade i nadalje ostaje potpuna implementacija novog sistema plata u javnom sektoru. To želim da naglasim kako bi smo tokom ove rasprave i narednih dana, naravno, bili svesni šireg konteksta u kojem predlažemo odlaganje primene ovih zakona. Dakle, u prethodnom periodu su postavljene dobre osnove za reformu u Zakonu o sistemu plata zaposlenih u javnom sektoru koji je usvojen 2016. godine, kao i nakon toga, usvajanjem posebnih zakona kojima su uređene plate, naknade plata i druga primanja zaposlenih u organima autonomne pokrajine i jedinicama lokalnih samouprava, zaposlenih u javnim službama, javnim agencijama i drugim organizacijama koje je osnovala Republika Srbija, autonomna pokrajina ili jedinica lokalne samouprave. Međutim, primena ovih zakona zahteva usvajanje značajnih podzakonskih akata za njihovo sprovođenje koji takođe moraju biti doneti u što većem konsenzusu svih učesnika u reformi, kao i pripremi celokupnog javnog sektora za njihovu implementaciju, što pokazuje složenost celokupnog procesa. U nameri da zaista ova reforma bude izvršena u otvorenom procesu, uz dijalog sa brojnim učesnicima u njenom sprovođenju, uz valjano i sveobuhvatno sagledavanje svih njenih efekata na funkcionisanje i efikasnost javnog sektora, morali smo da se opredelimo za još jedno odlaganje njenog početka dok se ne steknu uslovi za nesmetano zajedničko sprovođenje reformskih aktivnosti svih njenih učesnika. Ono što jeste veoma važno i što ne samo vi ovde u sali treba da čujete, nego ću na tome potencirati u svakodnevnoj komunikaciji sa građanima Srbije, jer to treba da znaju, nezavisno od odlaganja reformi plata zaposlenima u javnom sektoru, u ovoj teškoj situaciji, naročito za zaposlene u zdravstvu, je pružena na prvom mestu vaša, a onda i naša podrška kao članova Vlade Republike Srbije, usvajanjem budžeta kojim smo mi omogućili povećanje plata u situaciji kada su mnoge države u svetu zamrzavale ili smanjivale plate zaposlenih. Takođe, danas se pred vama nalazi Predlog izmena Zakona o državnim službenicima kojim se pomera rok za državne organe za početak primene obaveznosti sprovođenja konkursnog postupka za rad na određeno vreme, zbog povećanog obima posla. Predlažemo da se kao novi rok za početak primene ove odredbe, odredi 1. januar 2023. godine umesto 1. januara 2021. godine, kako se pre svega ne bi ugrozila efikasnost rada državnih organa, naročito u okolnostima izazvanim epidemijom virusa Kovid 19. Sada državni organi, kao i drugi poslodavci u javnom sektoru nemaju obavezu sprovođenja konkursnog postupka za rad na određeno vreme, ali zahtevi i profesionalizacija uprave su nas opredelili u nameri da uspostavimo jači mehanizam kontrole ulaska zaposlenih u upravu, kao jedan od garanta njene efikasnosti. Želela bih da tokom današnje rasprave, kada pričamo o odlaganju ovih zakona ne skoncentrišemo se samo na kritiku zašto još jednom pomera rok za početak primene ovih zakona, nego da posmatrate u kontekstu, kao što rekoh, šire slike, da razmišljate o tome da je u toku sveobuhvatna reforma javne uprave u Srbiji, da je pripremljen novi dokument strategije reforme javne uprave u Srbiji i u svetlu toga treba posmatrati odlaganje ovih zakona. Naravno da smo na prvom mestu uslovljeni pandemijom kovid 19, ali moramo da razmišljamo i o tome koji su procesi u toku u Srbiji, pre svega oko reforme javne uprave, a tu profesionalizacija nešto na čemu insistiramo i što će biti naš prioritet. Iako je na početku bio ostavljen odloženi rok od dve godine za primenu ove odredbe u Zakonu o državnim službenicima zbog uslov kontrolisanog zapošljavanja koji proističu iz propisa o budžetskom sistemu i propisa kojima se ograničavao maksimalni broj zaposlenih u javnom sektoru. U tom periodu nije sprovedeno dovoljno konkursnih postupak za rad na neodređeno vreme koji su preduslov stvaranja evidencije o licima koja su prošla taj konkursni postupak i koja bi mogla da se uključe u sistem rada na određeno vreme bez konkursnog postupka. Iz tog razloga je potrebno da se utvrdi novi rok, da se pređe na konkursni vid zapošljavanja za rad na određeno vreme, kako se ne bi ugrozila efikasnost rada organa za vreme trajanja tih konkursnih postupaka. Navedeni rok doveden je u vezi i sa rokom iz Zakona o budžetskom sistemu, kojim je za javni sektor predviđen novi vid kontrole zapošljavanja do 2023. Odlaganjem primene Zakona o državnim službenicima u ovom delu biće uspostavljen adekvatan vremenski okvir kojim će se omogućiti sprovođenje ove forme zasnivanja radnog odnosa na određeno vreme bez uticaja na nesmetano funkcionisanje državnih organa. Ja se ispred Ministarstva državne uprave i lokalne samouprave zahvaljujem poslanicima i nadam se da ćete uvažiti razloge koji su navedeni za odlaganje primene ovih zakona iz naše nadležnosti, pre svega u cilju naših nastojanja da te sistemske reforme budu zaista u korist i države i zaposlenih koji su konkretni nosioci svih aktivnosti javnog sektora. Sada bih prešla i na ostale tačke dnevnog reda. Pred nama se nalaze predlozi zakona o potvrđivanju sporazuma, koje je Vlada Republike Srbije potpisala. Prvi je Predlog zakona o zaduživanju Republike Srbije kod Unikredit banke za potrebe finansiranja projekta Ruma, Šabac, Loznica, izgradnja autoputa Ruma-Šabac i brze saobraćajnice Šabac-Loznica, jedan je od prioritetnih projekata Republike Srbije u drumskom transportu, s obzirom da je reč o projektu koji je važan za razvoj i povezivanje oko 600.000 ljudi u Mačvanskom i Sremskom okrugu, ali i za Podrinje i zapadnu Srbiju sa Vojvodinom, kao i za povezivanje tog dela Srbije sa regionom, posebnom BiH. Komercijalnim ugovorom predviđena je ugovorena vrednost projekta do 467 miliona 500.000 evra, kao i završetak projektno-tehničke dokumentacije i izvođenje radova. Izvođenje radova će obuhvatiti i izgradnju tri deonice. Prva je Ruma-Šabac od autoputa E-70 petlja Ruma do mosta preko Save u Šapcu, dužine 21,14 km za brzinu od 130 km/s, druga deonica je izgradnja mosta preko Save u Šapcu dužine 1.327,5 m, uključujući i navozne rampe i treća deonica je izgradnja brze saobraćajnice od Šapca do Loznice dužine 54,58 km za brzinu od 100 km/s. Sledeći na dnevnom redu je Predlog zakona o potvrđivanju ugovora između Vlade Republike Srbije i Vlade Hong Konga Specijalnog administrativnog regiona Narodne Republike Kine o otklanjanju dvostrukog oporezivanja u odnosu na poreze, na dohodak i na imovinu i sprečavanje poreske evazije izbegavanja. Zaključenje tog ugovora predstavlja značajan doprinos unapređenju bilateralne privredne i finansijske saradnje Srbije i Hong Konga. Time se otklanja problem dvostrukog oporezivanja fizičkih i pravnih lica rezidenata dve strane. Ugovor predstavlja pravni okvir i preduslov za ulaganja honkoških investitora u privredu Republike Srbije, odnosno stvaranje uslova za njihovo učešće u procesu privatizacije, ali i za korišćenje odgovarajućih finansijskih instrumenata za podsticanje viših oblika bilateralne ekonomske saradnje. Na današnjem redu je i Predlog zakona o potvrđivanju sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Francuske o saradnji u oblasti sprovođenja prioritetnih projekata u Republici Srbiji. Potpisivanjem sporazuma između Srbije i Francuske o saradnji u oblasti sprovođenja prioritetnih projekata u Srbiji, odnose se na izgradnju beogradskog metroa i na automatizaciju upravljanja elektrodistributivnom mrežom kroz automatizaciju srednje naponske distributivne mreže u Republici Srbiji. Navedeni projekti su od kapitalnog značaja za Republiku Srbiju. Oni će doprineti održivom unapređenju srpske privrede i olakšati transfer tehnologije, kao i stručnog razvoja kvalifikovane i ne kvalifikovane radne snage u ovim oblastima. Dakle, ovo su, ova tri zakona, su zapravo potvrđivanje sporazuma koji nam omogućavaju sprovođenje velikih projekata u različitim sektorima. Ja sam sigurna da ćemo i na tu temu imati konstruktivnu raspravu i nadam se da ćete i ove predloge u danu za glasanje prihvatiti. Poslednji zakon u ovoj objedinjenoj tački, Zakon o potvrđivanju memoranduma o razumevanju između Vlade Republike Srbije i Vlade Ujedinjenog Kraljevstva Velike Britanije i Severne Irske o zapošljavanju članova porodice koji žive u zajedničkom domaćinstvu sa članovima diplomatskih i konzularnih predstavništava. Oblast zapošljavanja članova porodica, pripadnika diplomatskih ili konzularnih predstavništava u odnosima između Republike Srbije i Velike Britanije do sada nije bila pravno regulisana iako postoji obostrani interes za regulisanje ovog pitanja memorandumom na recipročnoj osnovi između dve države, reguliše se zapošljavanje uz naknadu članova porodica, članova diplomatskih i konzularnih predstavništava i to u skladu sa unutrašnjim propisima zemlje u kojoj se traži zaposlenje. Član porodice koji se bavi plaćenim poslom, na osnovu ovog sporazuma, ne uživa imunitet od građanske i upravne nadležnosti. Poslednjih godina ovo je postalo uobičajena, međunarodno pravna praksa pri čemu je svrha ovih sporazuma takođe da se tom pomenutom krugu lica ograniče privilegije, imuniteti kada su u pitanju aktivnosti vezane za obavljanje plaćenih delatnosti koje bi im inače pripadali prema bečkim konvencijama o diplomatskim i konzularnim odnosima. U savremenim uslovima života, to je i bio razlog za potpisivanje ovakve vrste memoranduma, dakle sve je češća situacija gde supružnici odbijaju da napuste svoj posao da bi pratili u inostranstvo bračnog ili vanbračnog partnera koji je član diplomatskog ili konzularnog predstavništva ili misije pri međunarodnim vladinim organizacijama, što je upravo navelo mnoge države, odnosno njihova ministarstva spoljnih poslova, da pronađu pravni način da reše ovaj problem svojih zaposlenih. Osnovni cilj je očuvanje normalnog porodičnog života, diplomatskih ili konzularnih predstavnika i držanje porodice na okupu uz istovremeno zadovoljenje profesionalnih i ekonomskih preduslova za funkcionisanje tih porodica. Takođe, dodala bih, ništa manje značajno i to da su efekti rada diplomatskih ili konzularnih predstavnika u slučaju razdvojenih porodica nesumnjivo manji od efekata rada onih diplomatskih ili konzularnih predstavnika koji rade u okruženju svojih porodica kada se nalaze sa njim u državi službovanja. Za sprovođenje ovog zakona nije potrebno izdvajanje finansijskih sredstava iz budžeta Republike Srbije. Uvažene doskorašnje kolege, narodne poslanice, narodni poslanici, predsedavajući, mislim da je ovako bilo jedno koncizno izlaganje s obzirom na devet tačaka objedinjenih u ovoj jednoj načelnoj raspravi. Naravno da sa svojim saradnicima sam na raspolaganju da dam još dodatnih informacija. Osim zakona koji su u nadležnosti Ministarstva državne uprave i lokalne samouprave, danas raspravi prisustvuju i saradnici iz Ministarstva finansija i Ministarstva spoljnih poslova, tako da nećete biti uskraćeni za neophodne informacije iako nadležni ministri nisu lično prisutni. Hvala vam.
Zahvaljujem, gospođo Obradović na ovako konkretnim objašnjenjima predloženih zakona koji su na današnjem dnevnom redu. Da li izvestioci nadležnih odbora žele reč? Za reč se javila narodna poslanica Jelena Žarić Kovačević, predsednica Odbora za ustavna pitanja i zakonodavstvo. Izvolite.
Hvala vam, uvažena predsedavajuća. Uvažena gospođo Obradović sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, na Odboru za ustavna pitanja i zakonodavstvo, na kome je bila prisutna i ministarska Obradović i svi saradnici i predstavnici drugih ministarstava, utvrdili smo da predlozi jesu u skladu sa Ustavom i pravnim sistemom Republike Srbije i danas ćemo imati prilike o tim predlozima da raspravljamo u plenumu. Dobro je što na dnevnom redu imamo predloge zakona iz Ministarstva državne uprave i lokalne samouprave, jer to može i da nas podseti na odnos Vlade Srbije prema javnom sektoru i državnoj upravi pre i posle dolaska na vlast SNS. Ako samo uzmemo u obzir borbu sa korona virusom i činjenicu koliko novca iz budžeta svakodnevno odlazi na tu borbu, velika je stvar da možemo da govorimo o povećanju plata u javnom sektoru, pre sve ga u zdravstvu. Od 1. januara za zdravstvene radnike to će biti 5%, a za sve ostale predviđeno je povećanje od 3,5%, a već od aprila sledeće godine još 1,5%. Rekla bih i da smo tokom ove godine plate zdravstvenih radnika povećali za oko 10%, što zbog redovnih povećanja, što zbog njihove neprestane borbe da sačuvaju ljudske živote, evo i od korona virusa. Osim toga, uvećane su i penzije nekoliko puta. Takođe, penzioneri su dobijali jednokratnu pomoć od države. Ovo, naravno, ništa ne bi bilo moguće da se sredstvima iz budžeta ne raspolaže na jedan domaćinski način i sistemskom primenom odgovarajućih mera. Velika je razlika kada imate stabilan i siguran budžet i kada imate strah i nesigurnost da li će uopšte biti plata, kao što je bio slučaj do 2012. godine, kada su, na primer, plate povećavane isključivo u predizborne svrhe, bez ikakvog realnog osnova. Naravno da onda i nije bio dobar odnos ni prema državnoj upravi, ni prema sistemu državne uprave, koja, naravno, u najvećoj meri treba da bude servis svih građana. Danas je situacija drugačija. Verujem da ćete i vi, gospođo Obradović, postaviti principe daljih reformi i dobrog odnosa prema državnoj upravi i prema svim zaposlenima u javnoj državnoj upravi, što ima veliki značaj, na kraju krajeva, i u funkcionisanju mnogih gradova i opština u Srbiji. Vidimo da je važna i stručna podrška svih programa i obuka i Nacionalne akademije za javnu upravu. Prema tome, vi ćete uvek imati podršku narodnih poslanika ovog parlamenta, kao i predlozi vašeg ministarstva u Danu za glasanje, pa bih stoga ja iskoristila, na kraju, da pozovem koleginice i kolege da podržimo i ove predloge kako bismo omogućili nastavak aktivnosti i procedura u Ministarstvu državne uprave i lokalne samouprave. Hvala.
Zahvaljujem, koleginice. Reč ima predsednik Odbora za pravosuđe, državnu upravu i lokalnu samoupravu, narodni poslanik Vladimir Đukanović. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Javio sam se, ovo je set zakona koji ćemo svakako podržati, s tim što moram da ukažem na nekoliko veoma važnih stvari vezanih za državne službenike, ljude koji se biraju po konkursu. Mi tu imamo kao država jedan ozbiljan problem, sve veći problem. Sa jedne strane je to i pozitivno, a s jedne može da bude i negativno. Naime, ono što je ekonomski deo Vlade i u ranijem periodu i sada uspeo da ostvari, a to je da smo mi počeli da razvijamo privatni sektor. Tu moram da zaista odam veliko priznanje i Ministarstvu ekonomije i Ministarstvu finansija i svim onim inicijativama koje je gospodin Vučić, pre svega kao predsednik Vlade, a sada i predsednik države davao. Mi smo počeli da razmišljamo zdravorazumski, odnosno da razmišljamo kapitalistički, po meni, što je mnogo pametnije i da ne trče naša deca kad završe fakultete odmah u državne firme. Razvijanjem tog privatnog sektora došli smo do toga da ogroman broj ljudi ide u privatne firme. Ono što je ključna razlika između sadašnje vlasti i one prethodne, koju oličavaju gospoda koja nam sada sve živo zameraju, upravo je u tome što su oni uništili privatni sektor. Ljudi su iz privatnog sektora bežali u državne firme i to se pokazalo kao katastrofalan koncept. Mi smo potpuno uništili privredu i bilo kakvu privatnu inicijativu. Sada je obrnuto. Sada ljudi iz državnog sektora idu u privatni, što je dobro, što je zdravorazumski, ali nam, s druge strane, u državnim firmama pravi ozbiljan problem, jer vi ne možete da zadržite, recimo, visoko kvalifikovanog i odličnog menadžera, nekog IT stručnjaka itd. Jednostavno, ne možete da mu date toliku platu, prosto je nemoguće da mu date toliku platu koliko on može kod privatnika da zaradi. Zato se neretko dešava da onda na konkursima, posebno za direktore državnih i javnih preduzeća, imamo situaciju da se jave ljudi koji objektivno nisu stručni za tako nešto i vi ne možete po konkursu za izaberete, već stalno imate vršioce dužnosti. To je veliki problem sa kojim ćemo se suočavati, ali šta da se radi. Nadam se da ćemo uspeti to na neki način da preguramo. Recimo, slučajno znam za jedan gradski sekretarijat, ljudi su ponudili oglas, 15 njih za prijem u stalni radni odnos, a radi se o arhitektama, o pravnicima. Niko se nije javio na oglas. Nije bilo da vas prime na određeno, nego za stalni radni odnos i niko se nije javio, zato što je mala plata. Možete mnogo više da zaradite. Sada, recimo, pogledajte baš taj segment i tu možete da vidite koliko je država zaista napredovala. Na primer, arhitekte u vreme nekadašnje gradske vlasti, dok je gospodin Đilas predvodio, nisu imale ništa da rade. Nije se ništa gradilo, ništa se nije projektovalo. Danas arhitekte, posebno u Beogradu, da ne govorim o čitavoj Srbiji, nemaju slobodnog dana, ljudi imaju svaki dan nekakvo projektovanje. Njima se čak i ne isplati da rade za neke državne firme nešto, zato što kao privatnici ili u svojim nekim firmama mogu mnogo više da zarade, imaju ozbiljan priliv novca. Tako da, moramo da vidimo kako taj problem da rešimo. Recimo, u situacijama kao npr. kod Vojno-tehničkog instituta, ti IT-evci odu u neku kompaniju koja je svetski poznata, uzima se takav kadar koji je veoma, veoma uspešan i on ima mnogo veću platu nego što može npr. u Vojno-tehničkom institutu da zaradi, tako da moramo to zaista da vidimo kako ćemo na neki način da preguramo. To su ozbiljni problemi sa kojima ćemo se i ubuduće suočavati. Opet, s druge strane, pozitivno je u tome što razvijamo privredu i što je privreda zaista dosta odskočila, što pokazuje da smo ekonomski kao država i te kako napredovali. Moram još jednu stvar da vas zamolim. Kada govorimo o državnim službenicima, mislim da bi morala da se uvede jedna strožija i daleko ozbiljnija bezbednosna provera ko sve nama ulazi u državna preduzeća, u državne firme, u javni sektor uopšte. Neretko se dešava da raznorazne organizacije odjednom po dubini negde imaju tako svoje ljude koji iz čista mira opstruiraju rad države i to je ozbiljan problem. Mislim da ćemo tu morati da uvedemo neku rigidniju kontrolu ko se i kako zapošljava. Svako ko dolazi posebno u neki organ koji je prilično bezbednosno osetljiv bi morao da prođe ozbiljnu bezbednosnu proveru. Imali smo situacije, na primer, čak i u policiji nekada ranije, imali smo bez ikakve bezbednosne provere da se neko zapošljava. Tako da, i u tome segmentu bih zamolio da se tu dosta poradi. Moram da nešto naglasim, pošto ćemo mi ovde govoriti i o pravosuđu i o svemu. Vidim da je stigla jedna inicijativa nevladine organizacije za izmenu Krivičnog zakonika. Ako mi dozvolite, vezano je za vređanje članova porodice. Naravno, trebalo bi videti kakva je to inicijativa, šta tu može da se doradi. Ja sam apsolutno saglasan sa tim što pre da bude to na dnevnom redu. Ovo što smo imali prilike da vidimo juče i što smo mogli da pročitamo, na koji način se zastrašujuće vređaju najbliži članovi porodice predsednika države, govorim o majci pre svega, svako od nas je osetljiv na majku, pre svega na majku, i kada vam majku tako neko nazove najpogrdnijim nazivom, ako to uopšte može da se nazove, zaista ne znam kako bih to nazvao, tako nešto mogu samo neljudi da smisle, nemoralni monstrumi, idioti, ne znam kako drugačije da upotrebim i koji izraz, zaista smatram da bi takvi trebalo da se sankcionišu, sa posebnim kvalifikovanim delom ako se vređaju deca. Jer, deca nisu mogla da biraju čija će da budu i deca ništa nisu kriva. Čak i ako roditelji njihovi imaju neki sukob da bilo kim, deca ništa nisu kriva. Porodicu napadaju samo nečasni ljudi, nemoralni ljudi, ljudi koji su isfrustrirani, koji morala u sebi nemaju i koji pokazuju svoju inferiornost i nemoć. Zato, da bi se takvi zlikovci sprečili da to dalje rade, negde mora da se uvede to krivično delo kako bi se zaštitile porodice. Nije dužna jedna čestita žena, kao što je Angelina Vučić, da trpi takve zastrašujuće uvrede preko društvenih mreža, niti njegov otac, niti brat, dete posebno, nisu dužni da trpe takve monstruozne uvrede nekih isfrustiranih ljudi, koji očigledno ne znaju kako drugačije da se politički bore sa nama. Svašta sam lično preko tih društvenih mreža doživeo. Dožive sam da mi pišu da su mi deca kopilad, da sam bizon, da sam lopov, da sam ne znam šta, da mi je supruga prostitutka itd. Sve to morate kao javna ličnost stoički da podnosite, dužni smo da sve to podnosimo, ali, znate, postoji nekada nešto što je zaista prekardašilo dara meru, i ovde, pre svega, da se uvede to krivično delo da bi se zaštitile porodice, jer napad na porodicu je ozbiljan napad i na samo društvo, i da nikom više ne bi palo na pamet, ne samo porodice nas koji smo sada neka vlast, nego i za ove u opoziciji. Molim naše funkcionere, naše članove, naše poslanike, nikada nikome porodicu ne napadajte, jer time pokazujete koliko ste nemoralni i nečasni. Sa svakim uvek spremite se da idete na duel, da budete spremni na razgovor, ali porodicu nikada ne dirajte. Molim da se ovo što pre uvrsti u dnevni red, da se razmotri ova inicijativa, velika sam pristalica uvođenja ovog krivičnog dela. Hvala.
Zahvaljujem, kolega. Samo jedno objašnjenje, zbog drugih kolega. Nisam htela da vam prekidam misao, ali vreme koje ste prekoračili obračunaćemo u vreme vaše poslaničke grupe. Pre nego pređemo na ovlašćene predstavnike poslaničkih grupa, jedno obaveštenje. Poštovani narodni poslanici, saglasno članu 27. i članu 87. stavovi 2. i 3. Poslovnika Narodne skupštine, obaveštavam vas da će Narodna skupština danas raditi i posle 18.00 časova, zbog potrebe da Narodna skupština što pre donese akte iz dnevnog reda ove sednice. Prelazimo na predsednike, odnosno predstavnike poslaničkih grupa. Da li neko želi reč? (Da.) Reč ima ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe JS, Života Starčević. Izvolite.
Uvažena predsedavajuća, dame i gospodo narodni poslanici, uvažena ministarko, poslanička grupa JS će u danu za glasanje, naravno, podržati svih ovih devet tačaka dnevnog reda o kojima danas diskutujemo, jer smatramo da su ove izmene zakona vezane za državne službenike i sistem plata državnih službenika i zaposlenih u javnom sektoru, u agencijama itd, jako važan, ali naravno, i potvrđivanje sporazuma koji su danas na dnevnom redu takođe, smatramo izuzetno važnim. Naime, mi danas pričamo o Predlogu zakona o izmenama Zakona o državnim službenicima… (Predsedavajuća: Izvinite kolega, moraćete ponovo da se prijavite, niste se čuli. ) Hvala. Predlog zakona o izmenama Zakona o sistemu plata zaposlenih u javnom sektoru i Predlog zakona o izmenama Zakona o platama službenika i nameštenika u organima AP i jedinicama lokalne samouprave i Predlog zakona o izmenama Zakona o platama zaposlenih u javnim agencijama i drugim organizacijama. Ovih pet tačaka i ovih pet zakona o kojima danas pričamo, prilikom donošenja, osnovna neka intencija, i tu se ja sa vama slažem, ministarka, jeste da donošenjem tim zakona želi da se profesionalizuje javna uprava, državna uprava i ovih pet zakona su tretirali tu materiju na valjan način. Ono što nismo mogli znati, u međuvremenu, se desila, s jedne strane pandemija korona virusa, koja je usložila čitavu situaciju i dovela do toga da su se mnoge aktivnosti državne uprave, javnog sektora u celini odvijale u otežanim okolnostima, u otežanim uslovima i stoga je bilo potrebno odlaganje ovih rokova koji su trebali da krenu od 1. januara 2022. godine. Nije to bio jedini razlog, naravno, kada govorimo o Predlogu zakona o izmenama Zakona o državnim službenicima, vi ste tu lepo rekli da se taj rok odlaže za još dve godine, iz prostog razloga što je u prethodne dve godine u uslovima kontrolisanog zapošljavanja bilo jako malo konkursa za državne službenike na određeno vreme, tako da evidencija koju su državne službe u obavezi da vode prilikom sprovođenja tog konkursa i neka lista ljudi koji su zadovoljili sve uslove konkursa i koji su tokom konkursnog postupka koji nije jednostavan, naprotiv, poprilično složen i traje, zadovoljili ne samo one formalne uslove za rad u državnim službama, već su zadovoljili i tražene kompetencije. To je jako bitno jer mi moramo imati državne službenike koji imaju valjane kompetencije kako bi svoj posao obavljali na najbolji način. Negde sam pročitao da je na dosad objavljenim konkursima, na jedno izvršilačko radno mesto, konkursni postupak prošlo, otprilike, jedno i po lice. To svakako nije dovoljan broj da bi formirali valjanu evidenciju lica koja su osposobljena i zadovoljavaju kako formalnim kriterijuma, tako svojim kompetencijama uslove da rade na određenim radnim mestima u državnoj upravi u periodu kada državna uprava ima povećani obim posla i ima potrebu za novim izvršiocima. Tako da, slažemo se sa tim da se ovaj period pravljenja evidencije i čitava procedura se promeni, odnosno, da postojaće zakonsko rešenje gde piše „u prethodne dve“ se promeni „u prethodne četiri godine“ i da se implementacija ovog dela zakona, da se sa implementacijom krene 1. januara 2023. godine. Takođe, sistem plata u državnoj upravi i u javnom sektoru je takođe važan za profesionalizaciju zaposlenih u državnoj upravi, u javnom sektoru. S obzirom na činjenicu da implementacija tog sistema plata podrazumeva brojna podzakonska akta, brojne radnje raznih delova državne uprave koji su u tom objedinjenom sistemu usled ovih otežanih okolnosti Korona virusa, itd. nije mogao da bude odrađen na vreme i takođe, podržavamo da se taj sistem implementira, odnosno, da se rok za implementaciju produži za godinu dana. Ono o čemu bih ja ovde, takođe, ovde posebno dao naglasak i pričao jeste Predlog zakona o zaduživanju Republike Srbije vezano za Projekat Ruma – Šabac – Loznica. Naime, to je jedan od vrlo važnih projekata koji se rade ovih godina u Republici Srbiji. Smatramo da razvoj infrastrukture jeste bitna stavka u politici države Srbije i da će ovaj projekat izgradnje autoputa Ruma – Šabac, mosta na Savi kod Šapca i brze magistrale Šabac – Loznica doprineti daljem ekonomskom razvoju države Srbije, ne samo tog regiona, Zapadne Srbije, ne samo Mačve i Pocerine, već i Srbije u celini, jer ta saobraćajnica spaja Srbiju i BiH i Republiku Srpsku i na taj način će omogućiti povećanu trgovinsku saradnju i trgovinsku razmenu između susednih država. Takođe, taj projekat će povećati investicioni kapacitet regije zapadne Srbije, regija Mačve i Pocerine, jer, prosto, investitori prvo što pitaju kada dođu i žele da saznaju koji su uslovi za investiranje u nekoj oblasti, u nekoj regiji, u nekom gradu, jesu da li postoji dobra saobraćajna povezanost, da li postoji auto-put, da li postoji pruga, itd. Rekli ste da i ovaj projekat povezuje 600 hiljada naših građana sa centralnim delovima Srbije i to je takođe vrlo važno, jer će olakšati neophodnu komunikaciju građana Mačve i Pocerine sa ostatkom Srbije, ali ono što je takođe važno jeste da svaki put, pa i ovaj put Ruma-Šabac-Loznica, jeste deo tog saobraćajnog krvotoka Republike Srbije koji mora da funkcioniše nesmetano, jer samo na taj način će država Srbija kao organizam koji ima takav dobar krvotok moći da funkcioniše zdravo i da se dobro ekonomski razvija. Što se tiče potvrđivanja Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Francuske, možemo reći da je i to jako dobar sporazum. Naime, on podrazumeva izgradnju Beogradskog metroa i automatizaciju upravljanja elektrodistributivnom mrežom. Prvi projekat Beogradski metro, prva faza, vrednost je 454 miliona evra, drugi deo ovog sporazuma – Automatizacija upravljanja elektrodistributivnom mrežom je 127 miliona evra. Smatramo da i jedan i drugi projekat jesu od velike važnosti za Republiku Srbiju. Kada kažem – Beogradski metro, ne znači on samo Beogradu. Naravno, najviše Beogradu, ali i državi Srbiji. Zašto? Svaka država koja drži do sebe, koja želi da bude uvažena, i u ekonomskom, političkom i svakom drugom smislu, između ostalog to pokazuje i time što metropola te države ima metro. Naravno, imati metro znači i rasterećenje beogradskih saobraćajnica. To sa sobom povlači i čistiji vazduh, jer će se manje koristiti automobili. Ono što je građanima Beograda i okolnih naselja najvažnije – skratiće se vreme putovanja od kuće do posla. O tom projektu smo pričali decenijama unazad, ali ovo je projekat čija realizacija će krenuti i završiti se u jednom kratkom vremenskom roku. Što se tiče Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Hong Konga kao posebne jedinice u okviru Narodne Republike Kine, mi možemo reći da je taj Sporazum o otklanjanju dvostrukog oporezivanja važan, iz prostog razloga što on tretira dvostruko oporezivanje poreza na dohodak i imovinu i, naravno, tiče se sprečavanja poreske evazije, odnosno sprečavanja neplaćanja odnosno izbegavanja obaveze plaćanja poreza. Ovaj sporazum naravno da unapređuje bilateralnu i finansijsku saradnju između Srbije i tog dela naše prijateljske države Kine. Ono što je takođe bitno, ovaj sporazum povećava konkurentnost, kako srpskih preduzeća u Hong Kongu, tako i njihovih preduzeća kod nas, jer se izbegava dvostruko oporezivanje. Još jednom ću reći i ponoviti, Poslanička grupa Jedinstvene Srbije će u danu za glasanje podržati svih devet tačaka ovog dnevnog reda. Hvala.
Zahvaljujem, kolega Starčeviću. Reč ima narodni poslanik Muamer Zukorlić. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, poštovana ministrice, ostali predstavnici Vlade, poštovani narodni poslanici, tema koja je pred nama ima nekoliko ključnih pojmova - zakoni, država, službe i plate. Smatram jako bitnim razumeti ove pojmove, ne samo zato što su oni danas okosnica naše teme, već i zbog svega onoga što činimo u svojim mandatima ovde u Narodnoj skupštini, usvajamo zakone, trudimo se da oni budu dobri, da budu efikasni i da budu svrsishodni. Da bi jedan zakon bio dobar, pored onoga što nam je najčešće u fokusu, a to je pravna i jezička forma tog zakona, neretko nam promaknu one druge dimenzije kvaliteta koje bi svaki zakon trebalo da ima. Dakle, pored forme, koja je jako važna i za koju mogu kazati, shodno mom četvorogodišnjem iskustvu u proteklom mandatu u ovom domu da se oni, dakle, usvajaju na vrlo visokom i jezičkom i pravničkom nivou. Međutim, ono što želim da ukažem na to jeste i kvalitet suštine svakog zakona. Svakako da i u tom aspektu zakoni imaju intencije, a to znači i mi koji predstavljamo članove zakonodavca, određeni kvalitet samog sadržaja, ali da li se uvek dovoljno i svi mi zapitamo šta čini suštinski kvalitet svakog zakona? Suštinski kvalitet svakog zakona ovisi o stepenu pravičnosti tog zakona. Tačnije, ovisi o etičkoj dimenziji kvaliteta toga zakona. Načelno smo mi svega toga svesni i uglavnom vrlo često inertno i mehanički se krećemo u tom smeru, ali je pitanje da li uvek uspevamo da damo dovoljno pažnje svakom zakonu u tom smislu. Naravno da je teško postići saglasnost i o tome šta je i kako pravično, pravedno, koja je mera pravde. Svakako da o tome imamo kroz istoriju politike i države jako mnogo i teorija, ali ono što jeste nesporno i čak mislim, poznajući strukturu Narodne skupštine da bismo mogli postići veoma visok stepen složnosti o tome da je etička vrednost ono što je kroz našu ovde dugu tradiciju nesporno dokazano kao uzvišena vrednost, čak neovisno o tome kojoj etničkoj zajednici, pa i veri, a pogotovo političkoj partiji pripadamo. Ja mislim da je jako mali broj narodnih poslanika koji se ne bi složio sa ovim, a pogotovo što i u tom konfesionalnom smislu mi ovde na prostoru ove zemlje, a i šire Balkana imamo jako puno srodnosti, o čemu sam i ranije govorio, jer naše vere jesu formalno religijski, po definiciji, različite, ali suštinski one su monoteističke, a to zapravo znači da ne postoje partikularna božanstva. Postoji jedan Bog. Ne postoji hrišćanski Bog, muslimanski Bog, pogotovo ne postoji srpski ili bošnjački, hrvatski, crnogorski ili albanski. Bog je jedan. Bog je jedan. Postoje različite percepcije, postoje različiti pristupi, ali ako se oko toga slažemo, a verujem da nema razloga da se složimo, isto tako nam je i ethos jedan. Etički sistem, etički sistem vrednovanja nam je jedan, jer on zapravo proizilazi iz tog prethodnog ubeđenja o jedinstvu Boga. Ako imamo to, a imamo ga u dubokom tradicionalnom, kulturološkom smislu, između ostalog, zato smo mi i ovde u Srbiji i na prostoru Sandžaka, ali isto tako, na prostoru Balkana, zapravo, jedan kulturološki prostor. Čak, jako mnogo problema, nagomilanih, istorijskih, političkih koji su često dovodili do eskalacije sukoba, ratova, zločina itd. Kada bismo uspeli da kod političkih elita na ovom prostoru podignemo svest o tome da smo jedan jedinstven kulturološki prostor, jako mnogo tih problema bismo eliminisali. Jako mnogo toga, čak mnogo više bismo našli tačaka na kojima se slažemo i oko kojih se slažemo, negoli onih tačaka oko kojih se razilazimo ili, ne daj Bože, zbog kojih bismo se sukobili. Zapravo, skrećem pažnju, znam da niti Narodna skupština, a pogotovu ne ni javnost kroz medije, nisu navikli da se ovoliko duboko ulazi po pitanju važnosti zakona, po pitanju, dakle, samog našeg pristupa kao zakonodavca, ali ja mislim da je vreme i da imamo i takav ugao i da pokušamo ući dublje u analizu kvaliteta zakonskih predloga, iako su oni nekada, poput ovih sada zakona, gde se vrše izmene i dopune, gde imamo vrlo često te tzv. proceduralne intervencije, dakle, one se nameću. Tako su nametnute da nam je potrebna, samo da kažem, forma. Al, ni tada ne smemo zaboraviti da je suštinski kvalitet ključ, a da je on zapravo ono što je etičko, ono što je ljudsko, a to zapravo znači nikada ne zaboraviti pri donošenju zakona ono što je ljudskost. Šta je rizik savremene civilizacije, kojim, nažalost, i mi nekako polako klizimo, ne mislim na civilizaciju, već za rizik? Prenaglašena biologizacija kulture, sa jedne strane, kod drastično razvijenih zemalja zapadne civilizacije, to je samo po sebi već postalo dominantno, ali i mi zemlje koje geo-kulturološki pripadamo zapadnoj civilizaciji, iako siromašni ili u jednoj određenoj meri siromašni, zbog tog siromaštva mi sada, posmatrajući taj materijalistički sjaj, prejako ili previše, dakle, jako neoprezno prihvatamo taj biologistički koncept kulture. Vi ćete to videti primarno i u našem ovde diskursu političkom, bilo u Skupštini ili izvan Skupštine, na način da zapravo smo sve sveli na to – hajmo napuniti stomake, hajmo zaraditi, hajmo i biće sve dobro. Da, to je jako važno. To je inače smisao novca, odnosno svakog materijalnog dobra. Ono je važno sve dok ga nema. Dakle, svi znamo sa iskustvom kako to izgleda. Dok nemaš novac, on ti je prebitan ili pogotovo dok nemaš onoliko koliko misliš da je dovoljno ili puno. Posle toga, naravno, razlikuju se svesti, da li znate da prikočite, da li znate da li ste vi gospodar novca ili je novac gospodar vas, to je jedna sasvim druga tema, ali u svakom slučaju, to je ključno pitanje, da ne smemo dozvoliti da ono što je suština čoveka, ontološka suština čoveka, ono što je antropološki čovek ili ono što, ne moramo to ni previše naučno formulisati, siđimo na školu, na lekcije kojom su nas učili naši roditelji i naše dedovi. Danas imate razne kvalifikacije, razne dresove, razne podele po raznim osnovama. Hajmo se vratiti našoj stvarnoj tradiciji. Iznaći ćete kod naših očeva, dedova koji su mnogo manje škole imali nego mi, ali kod njih nisu postojale druge podele, osim podela na čoveka i nečoveka. To su bile jedine podele koje su bile legalne i legitimne. Zapravo, tom konceptu mi treba da se vratimo. Da, akademizam je bitan, ali u meri u kojoj će nas prosvetliti, ali ne u meri u kojoj će nas konfuzno zbunjivati. Mi danas imamo kvazi akademizam jako prisutan, koji zapravo ima za ambiciju i u praksi vrlo često razne teme opterećuje maglom, određenom maglom, smanjuje vidljivost raznim stranim pojmovima, filozofskim izrazima, kako bi nas zbunio i onda se čini da je to sada neka pametna kategorija, po onom modelu – toliko je pametan da ga ništa ne razumem. Takav pristup nam ne treba. Moramo i kroz obrazovanje i kroz medije, ali isto tako kroz politički diskurs, pokušati značajnije vratiti čoveka u centar događanja, ali ne ono, da kažem, renesansno i humanistički, opet tada prilično demagoški, već stvarno ljudski, suštinski, ono što je čovek. Šta ti, čoveče, treba? Da, treba ti da imaš časno da jedeš, časno da stanuješ. Imaš svoje biološke potrebe, ali nisu jedine. Ne može se na tome zaustaviti. Zato imamo pustoš oko sebe. Ne znaš ko je nesretniji, oni što nemaju, sanjajući da imaju, ili oni što imaju, razulareni ne znaju više šta će sa onim što imaju, pa onda to što imaju upotrebljavaju da uništavaju i eksploatišu, ponižavaju onog oko sebe, tražeći neku šansu za podizanje adrenalina. Imamo dve krajnosti koje, kao što vidimo, nanose ogromnu štetu nama i svemu onome što je oko nas. Naravno da mi ne možemo ovde kao zakonodavac ovo pitanje, ovu krizu i ovu temu apsolvirati, niti zaokrenuti brod u pozitivnom smeru, ali ono što je sigurno jeste da možemo što kroz politički diskurs, ali isto tako, što i kroz formulaciju zakona, vrlo značajno doprineti, a posebno skrenuti pažnju na važnost ovog pitanja. Dakle, pored formalne i suštinske vrednosti i kvaliteta, imamo svakako i primenu. Istina, o njoj se više govori, ali vrlo često znamo da imamo raskorak i u samoj primeni, možda ne kod ovih zakona, jer kada su u pitanju zakoni koji se tiču plata, tu teško da možete ne primeniti, jer oni kome to pripada vam neće dopustiti da ne primenite. Ali, svakako da je to segment kojim se zaokružuje kvalitet jednog zakona. Prema tome, tek kada imamo formalni kvalitet, suštinski, etički kvalitet zakona, imamo primenjenost jednog zakona, tek tada možemo kazati da imamo kvalitetne i dobre zakone i tek tada i samo takvi zakoni će biti svrsishodni, odnosno postići će ono što je zapravo njihov cilj i ono čemu su i namenjeni. Drugi važan pojam koji se tiče naše današnje teme jeste država. To je jedan od pojmova koji je toliko u upotrebi i nekako se kao podrazumeva da nam je potpuno jasan, a nisam siguran da je čak jasan uvek i nama samim političarima. Dakle, na našem jeziku, to je pojam izveden od glagola držati. Sada da nas pitate šta li država drži, nisam siguran da bismo znali dati precizan odgovor, čemu smisao ovoga pojma u duboko etimološkom ili jezičkom pogledu, ali verujte da ima itekako vezu. Slično je i kod drugih stranih izraza, od latinskog statum do engleskog state, što znači neka vrsta uspostave, pa na arapskom deule ili deulet, što znači zaokruženost. Dakle, bilo da je nešto zaokruženo, bilo da je nešto uspostavljeno, bilo da je u pitanju državina, država je zapravo državina ili držanje, ali čega? Čega držanje? Šta država drži? Država drži red. Smisao i uloga države jeste da uspostavi stejt i da drži red. To je smisao države. Ponovno se vraćamo na istu temu. Red se drži samo ukoliko su nosioci odgovornosti u tom sistemu, ukoliko su oni opredeljeni i po ubeđenju i po praksi i po svojoj svesti, pravdi i pravičnosti, znači, red se može držati samo ako smo opredeljeni da taj poredak, odnosno sistem tog reda bude pravedan i bude pravičan. Naravno da postoje, da kažem, dve teorije u dosadašnjem viševekovnom iskustvu kada su u pitanju države, odnosno postoji neka dilema kod teoretičara, pogotovo kod političara, kroz razna iskustva, da li je važnija država ili nacija? Tu postoji jako mnogo teorija i jako mnogo argumentiranja, s jedne i sa druge strane. Naravno, to nije tabu tema i mi treba ovde da je imamo. Kroz iskustvo se pokazalo da su oni sistemi koji su više klizili totalitarnosti preferirali važnost države u odnosu na narod, naciju, odnosno čoveka, što je zapravo, po meni, veoma pogrešno, jer država jeste važna, ali ona je metodički važna, ona je sredstvo, ona nije cilj sama sebi. To je kao što je važna kuća, kuća jeste važna, dom je dom, ali važnost kuće je, kao i važnost države, onoliko značajan i važan i koristan i kvalitetan koliko služi cilju, a cilj nije kuća sama sebi, cilj nije država sama sebi, cilj nije sistem sam sebi, već su cilj ukućani, cilj su građani, cilj je narod. Kvalitet jedne države se ne može meriti po tome koliko ona služi sama sebi, koliko je ona sebe dovela u red. Tu su nam najbolji primer ultratotalitarni režimi koji su zapravo proglasili državu svetinjom i upravo, boreći se za tu kvazi svetinju, da tako kažem, jer je to kvazi božanstvo. Sveto ne može biti ono što ljudi proglašavaju, sveto je ono što je po božjoj liniji sveto. Zato smo tada imali milione i milione ubijenih koji su izgubili glave, čiji su životi oduzeti zato što je neko ocenio da su oni bili ugrožavali državu, a još gore što se dešavalo u toj praksi, ne samo tada i tamo negde, nego neretko i ovde kod nas, da su se mnogi krili iza države, pa onda kada kritikujete nekoga u toj državi, meni se to dešavalo, jer sam imao žestoke sukobe sa prethodnim vladama, i kada bi god nešto kazali da ne valja onda bi oni nama odgovorili - vi ste neprijatelj države i organizirali bi danas hajke stvarno, kao da smo neprijatelji države, šaljući na nas specijalne jedinice, žandarmeriju itd, zato što sam kazao da Boris Tadić radi pogrešno ili Koštunica ili neki njegov činovnik, ministar itd. Dakle, to su stvari koje su nama u svežem sećanju. Zato ukoliko želimo da zaista imamo ambijent blagostanja, to znači da trebamo imati državu kao kuću, da, ona jeste važna, ali ne važnija od ukućana. Kada imamo dobru kuću, bez obzira koliko i kakvih ukućana u njoj bilo, mi možemo imati zdrav i dobar ambijent, jer ukućani treba da znaju da bi stanje bilo kako treba, oni moraju poštovati poredak kućnog reda, a to su zakoni. Naravno, da ta kuća mora vršiti svoju ulogu i biti svrsishodna, a to znači da mora štititi svoje ukućane, štititi svoje građane. Oni moraju u njoj imati jednake šanse, i po religijskoj, i po socijalnoj, i po političkoj, i po svakoj drugoj osnovi. To jeste zapravo osnov na kome država traži obavezu od svog građanina, ona traži od građanina da im bude lojalan, ali ne bezuslovno, već osnov na kome država ima pravo na javnost građanina jeste obaveza države koju ona ima prema svom građaninu. Dakle, to je na bazi društvenog ugovora između građana i zapravo sistema. Na koncu službe, odnosno službenici su kategorija koja je od izuzetne važnosti. Kroz prošlost se pokazalo da postoji veliki rizik gde službe države ili tzv. birokratija države ima ambiciju da sebe proglasi elitom. To kada se desi ukidaju se prave elite, intelektualna elita i duhovna elita i tada nastaju diktature, a to je opet iz razloga ili u istoj teoriji razumevanja da je država cilj sama sebi. Kada je tako onda je jedina elita birokratska elita. To se ne sme dopustiti i to mi naravno moramo lečiti, jer imamo ostatke iz ranijih prošlih vremena. U tom pogledu je od izuzetne važnosti vrednovanje, odnosno plate. Svako društvo se meri, odnosno osnov prosperiteta jednog društva je vrednovanja. Ukoliko obezbedite kroz zakone i kroz praksu da vrednujete kvalitet stručni, posvećenost i sve ono što je definirano kao kvalitet, recimo, za službenike, vi ćete imati napredak. Dakle, prema valorizaciji kvaliteta imate stepen razvoja, obezbedite pravu valorizaciju kvaliteta, naravno i sankciju za nekvalitet, imaćete napredak. Sa druge strane, humanost se, naravno, jedne zajednice meri u odnosu prema slabijima, što je druga tema, ali upravo i odnos u pogledu plaćanja bi morao da se izniveliše u tome smeru. Ako u tome uspemo, onda ćemo izbeći ono što su kolege već kazale – da nam beže arhitekte, da nam beže stručnjaci, već ćemo imati adekvatnu valorizaciju i nagrađivanje. Ovo su temelji koji jesu važni za ovu temu, ali isto tako i za sve druge teme kada je u pitanju naš zakonodavni rad. Hvala vam.
Zahvaljujem, kolega. Reč ima narodna poslanica Danijela Veljović. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, poštovana ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, danas raspravljamo, između ostalog, o predlozima zakona o izmenama pet veoma važnih zakona koji bi trebalo da uvedu red u plate i samoorganizaciju rada u državnom i javnom sektoru. Ja bih moju današnju diskusiju zapravo fokusirala na ovim temama. O reformi platnog sistema se mnogo govorilo do sada i bilo je izvesnih promena u vidu uređivanja kroz koeficijente koji predstavljaju vrednost poslova koji se obavljaju u istom zvanju, ali toliko puta pominjani platni razredi u javnoj upravi neće danas biti uređeni ovim izmenama, jer se radi isključivo o produžetku rokova. Razlog je zaista veoma jak. Usled složenosti situacije u zemlji zbog pandemije koja je dovela do otežanog funkcionisanja čitave države bilo je gotovo nerealno očekivati da se sprovedu sve konkretne aktivnosti potrebne za prelazak na nov sistem plata u 2021. godini. Koliko je bilo gotovo nemoguće govoriti o reformama u javnom sektoru u vreme opšte pandemijske krize, govori podatak da je o navedenim nacrtima zakona sprovedena javna rasprava od 12. novembra do 1. decembra 2020. godine. Program je bio objavljen na internet stranici Ministarstva državne uprave i lokalne samouprave sa pozivom svim zainteresovanim građanima i stručnoj javnosti da dostave svoje predloge i sugestije. U toku trajanja javne rasprave nije bilo dostavljenih predloga, sugestija, inicijativa, osim komentara dostavljenih od strane organizacije sindikata zaposlenih u poreskoj upravi. Iz navedenih razloga, predlozi Zakona o izmenama zakona koji su dana na dnevnom redu, neće dovesti do suštinskih promena, već do produžetka rokova do 1. januara 2022. godine. Iako na današnjoj sednici nemamo ispred nas konkretne predloge izmena zakona, kojima bi se uredio radno-pravni status, plate i ostala primanja zaposlenih u javnim službama, ja bih svakako danas govorila o značaja uvođenja platnih razreda i šta zapravo znače platni razredi. Ukratko, to bi značilo da za osnovicu treba da se uzme minimalna mesečna zarada koja se množi sa koeficijentom za svako radno mesto. Prosečna plata u javnim preduzećima u prvom kvartalu ove godine iznosila je 72.383 dinara, u javnom sektoru 66.936 dinara, dok se plate zaposlenih u opštinama prilično razlikuju, što bi značilo – što je opština razvijenija, to su i plate veće. Tek nekolicina lokalnih samouprava objavljuje podatke o platama, iako je objavljivanje tih podataka obaveza prema Informatoru o radu. Kako se ide dalje od Beograda, plate zaposlenih u opštinama su sve manje. Stav SDPS jeste da sistem zarada i zaposlenih u javnom sektoru ne sme biti haotičan iz razloga što jedan tako važan sistem, koji je uređen, predstavlja i osnovni stub funkcionalne države. Reforma zarada i zaposlenosti jeste i veliki stručni, ali i politički izazov. Međutim, svakako je neophodan, jer je fond zarada drugi po veličini javni rashod. Od upravljanja zarada u državnom sektoru upravo zavisi i održivost javnih finansija, privredni rast, funkcionisanje tržišta rada, ali i kvalitet javnih usluga. Reforma sistema platnih razreda jeste zamišljena na dobrim principima. Ono o čemu treba voditi računa jeste da ne dođe do većeg deformiteta ovih principa usled zahteva različitih velikih sindikata prilikom utvrđivanja koeficijenta zarade, kao i usled uzanog raspona od najniže do najviše zarade, a zbog čega se i dalje govori o nepravičnom sistemu zarada u državnom sektoru. Prema istraživanjima, zarade u javnom sektoru su u proseku oko 20% veće nego u privatnom. Ono što sada sigurno predstoji državi jeste izazov kako da brine o privatnom sektoru i kako da pomogne malim i srednjim preduzećima da opstanu i ujedno i spreče otpuštanje većeg broja radnika. Važna uloga Vlade je svakako da pronađe i solomonsko rešenje koje će spojem znanja, veštine i kvaliteta dovesti do toga da sve strane budu zadovoljne. Mislim da i svi ovi dobri rezultati do sada ne smeju da nas uljuljkuju, već da nam pomognu da i te kako shvatimo da je godina pred nama godina izazova i mudrih odluka.
Zahvaljujem, koleginice. Reč ima narodni poslanik Nemanja Joksimović. Izvolite.
Poštovana predsedavajuća, poštovane kolege narodni poslanici, uvažena ministarka, kada govorimo o predloženim zakonima koji se danas nalaze na dnevnom redu želim, pre svega, da se osvrnem na Predlog zakona o izmeni Zakona o državnim službenicima. Članom 1. Predloga zakona produžava se period u okviru kojeg državni organi mogu da uspostave evidencije kandidata za zasnivanje radnog odnosa na određeno vreme zbog povećanog obima posla sa dve na četiri godine. Ova promena uslovljena je time što zbog ograničenja u zapošljavanju nije bilo sprovedeno dovoljno konkursnih postupaka na osnovu kojih bi se uspostavila evidencija o licima koja bi mogla da budu primljena u radni odnos na određeno vreme bez sprovođenja dodatnog konkursnog postupka. Takođe, tome je dodatno doprinelo i dugo trajanje konkursnih postupaka u okolnostima izazvanih pandemijom korona virusa, što je apsolutno razumljivo. Što se tiče član 2. Predloga zakona njime se odlaže primena odredbi koje se odnose na obavezu sprovođenja javnog konkursa za prijem u radni odnos na određeno vreme zbog privremenog povećanja obima posla. Predloženom izmenom se kao početak primene obaveznog sprovođenja konkursnog postupka za rad na određeno vreme zbog povećanog obima poslova utvrđuje 1. januar 2023. godine, koji je usklađen sa novi vidom kontrole zapošljavanja koji je u Zakonu o budžetskom sistemu predviđen da traje do 2023. godine. Do sada je, kao što znate, za svakog novozaposlenog moralo da se dobije odobrenje vladine komisije, a od 2021. godine do 2023. godine sve institucije, ustanove i preduzeća moći će o zapošljavanju da odlučuju sami shodno svojim potrebama i novcu kojem raspolažu. Jedino ograničenje je da ne mogu da zaposle više od 70% novih radnika od broja zaposlenih koji su prethodne godine otišli iz tih institucija, ustanova i preduzeća, dok će u slučaju da imaju potrebe da zaposle više zaposlenih od predviđenog morati i dalje da traže odobrenje vladine komisije. Što se tiče Predloga zakona o izmenama Zakona o sistemu plata zaposlenih u javnom sektoru, Predloga zakona o izmenama Zakona o zaposlenima u javnim službama, Predloga zakona o izmenama Zakona o platama službenika i nameštenika u organima AP, jedinice lokalne samouprave i Predloga zakona o izmenama Zakona o platama zaposlenih u javnim agencijama i drugim organizacijama koje je osnovala Republika Srbija, autonomna pokrajina ili jedinica lokalne samouprave, izmene se odnose na utvrđivanje novog roka za početak primene sistemskog, a samim tim i posebnih zakona kojima se uređuju plate, naknade i druga primanja u svim delovima javnog sektora. Navedena potreba uslovljena je pre svega složenom situacijom izazvanom pandemijom korona virusa tokom 2020. godine koja je dovela do otežanog funkcionisanja javnog sektora, pa je samim tim bilo onemogućeno sprovođenje neophodnih aktivnosti za prelazak na novi sistem plata u 2021. godini. Upravo složenost procesa implementacije ovih zakona u situaciji izazvanoj pandemijom uzrokovala je opravdanu potrebu da se do početka primene ovih zakona ostavi odgovarajući vremenski period u kojem će moći da se ostvari nesmetana komunikacija sa svim delovima javnog sektora. Kada govorimo o javnoj upravi, moram da napomenem i da smo osnovali Nacionalnu akademiju za javnu upravu, koja je počela sa radom u januaru 2018. godine sa namerom da unapredimo rad državnih službenika, kako bi dodatno poboljšali kvalitet usluga koje pružaju građanima i privredi. Moram da podsetim i da smo nakon uspešno sprovedenih ekonomskih reformi, kontinuirano povećavali plate u javnom sektoru od 2016. godine pa sve do danas, pri čemu nismo ugrozili dostignutu fiskalnu stabilnost. Podsetiću vas da su plate 2016. godine povećane od 2 do 4%. Godine 2017. povećane su 3 do 6%. Godine 2018. povećane 5 do 10%. Godine 2019. povećane 7 do 12%, dok smo za 2020. godinu obezbedili povećanje zarada u rasponu od 8 do 15%. Takođe, i pored pandemije koja je zahvatila ceo svet i negativno uticala na ekonomiju svake države, od 1. aprila ove godine povećali smo za 10% plate zdravstvenim radnicima, a od sledeće godine krećemo sa novim povećanjima i to zdravstvenim radnicima u visini od 5%, dok je za ostale zaposlene u javnom sektoru obezbeđeno povećanje od 3,5% i dodatno 1,5% od aprila 2021. godine. Kada govorimo o javnoj upravi, moram da podsetim građane Srbije da je tek dolaskom na vlast Aleksandra Vučića i SNS započeta njena reforma. U prethodnim godinama ostvaren je veliki napredak u ovoj oblasti koja je jedna od tri ključne oblasti za ulazak Srbije u EU. Da to nisu samo prazne reči pokazuje i prošlogodišnji izveštaj "Sigme", zajedničkog tela Evropske komisije i organizacije za ekonomsku saradnju i razvoj, koji je potvrdio da je Srbija napredovala u pet od sedam indikatora u poređenju sa 2017. godinom kada je reč o pružanju usluga građanima. U izveštaju se navodi da je Srbija regionalni lider u ovoj oblasti sa velikom ambicijom da se takmiči sa najboljima u svetu, što je, priznaćete, neverovatan uspeh. Takođe, prema izveštaju američke Agencije za međunarodni razvoj, koji je obuhvatio hiljadu malih i srednjih preduzeća, čak 72% preduzeća koja posluju u Srbiji potvrdila su da je u prethodnom periodu povećana transparentnost i predvidivost poslovanja. Da je napravljen ogroman pomak pokazuje istraživanje javnog mnjenja koje je sprovedeno u okviru švajcarskog programa "Svispro", koji je pokazao da svaki drugi građanin centralne Srbije smatra da lokalna samouprava vodi računa o građanima, odnosno oko 45% ispitanika, za razliku od istraživanja iz 2010. godine kada je taj procenat iznosio samo 22%. Upravo ovi izveštaji uglednih međunarodnih institucija pokazuju da smo uradili odličan posao i da imamo kapaciteta da budemo rame uz rame sa najboljima u svetu. Sa druge strane, za Dragana Đilasa i njegove partnere javna uprava je oduvek bila samo način da udome njihove partijske kolege, prijatelje, poznanike, rodbinu itd. Da to nisu samo prazne priče pokazuje i primer opštine Stari Grad, koju je od ovih izbora vodo Đilasov jurišnik Marko Bastać i koji je u opštinu i opštinska javna preduzeća zaposlio članove svoje porodice, kumove, prijatelje, rođake, rodbinu itd, zbog čega građani više nikada neće glasati za njih. Što se tiče Predloga zakona o potvrđivanju Memoranduma o razumevanju između Vlade Republike Srbije i Vlade Ujedinjenog Kraljevstva o zapošljavanju članova porodice koji žive u zajedničkom domaćinstvu sa članovima diplomatskih ili konzularnih predstavništava, napominjem da je poslednjih godina postala praksa da se zaključuju bilateralni sporazumi i memorandumi kojima se reguliše zapošljavanje članova porodice zaposlenih u diplomatsko-konzularnim predstavništvima. Ta praksa je uvedena s obzirom da supružnici nisu mogli da se profesionalno ostvare u zemlji prijema, pa su često odbijali da napuste svoj posao kako bi pratili u inostranstvu bračnog ili vanbračnog partnera. Ova činjenica navela je mnoge države da pronađu pravni način kako bi se rešio ovaj problem i kako bi se obezbedio normalan porodični život za diplomatske i konzularne predstavnike, uz zadovoljenje profesionalnih i ekonomskih preduslova za funkcionisanje ovih porodica. Ovaj dokument upravo to omogućava, što je još jedan pokazatelj razumevanja između naše dve države. Njime se takođe pokazuje posvećenost obe strane da se dodatno unaprede naši odnosi gde god je to moguće. Što se tiče Predloga zakona o potvrđivanju Ugovora između Vlade Republike Srbije i Vlade Hong Konga, specijalnog administrativnog regiona Narodne Republike Kine, o otklanjanju dvostrukog oporezivanja u odnosu na poreze na dohodak i na imovinu i sprečavanju poreske evazije i izbegavanja, želim da istaknem da će se njime dalje unaprediti naši ekonomski odnosi. Upravo zaključenje ovog ugovora predstavlja važan doprinos unapređenju bilateralne, privredne i finansijske saradnje, jer se njime otklanja problem dvostrukog oporezivanja fizičkih i pravnih lica. Njime se obezbeđuje i pravni preduslov za efikasnije poslovanje naših preduzeća u Hong Kongu, odnosno njihovih preduzeća u Republici Srbiji, što će dovesti do daljeg unapređenja naše saradnje. Ugovor predstavlja i preduslov za buduća ulaganja investitora iz Hong Konga u privredu naše zemlje, što je takođe veoma važno. Kada govorimo o Hong Kongu, moram da podsetim građane Srbije da je Hong Kong do sada kod nas bio poznat jedino po bliskom poslovnom partneru Vuka Jeremića, Patriku Hou koji je bio jedan od najuglednijih govornika na tribinama njegovog CIRSD-a, a koji je, podsetiću vas, osuđen pred sudom u Njujorku u okviru velike međunarodne korupcionaške afere, u kojoj je jednu od uloga imao i sam Vuk Jeremić. Podsetiću vas i da je od septembra 2013. godine pa sve do kraja januara 2017. godine na lične račune Vuka Jeremića, račune njegove Preduzetničke agencije za konsalting i nevladine organizacije CIRDS iz stranih izvora uplaćeno 7,5 miliona američkih dolara a da je samo od Patrika Hoa i njegovog CFC iz Hong Konga dobio 1,3 miliona dolara. Što se tiče Predloga zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Francuske o saradnji u oblasti sprovođenja prioritetnih projekata u Republici Srbiji, isti se odnosi na dva projekta – izgradnju beogradskog metroa i automatizaciju srednjonaponske distributivne mreže. Navedeni projekti su od kapitalnog značaja za razvoj Republike Srbije koji će doprineti daljem unapređenju srpske privrede i modernizaciji elektromreže. Takođe, ovim sporazumom koji je vredan 581 milion evra i čiji se najveći deo odnosi na izgradnju metroa dodatno se pospešuje ekonomska saradnja i privredni razvoj. Njime Francuska potvrđuje interesovanje da podrži strateške projekte u Republici Srbiji i da angažuje svoja finansijska sredstva, što je odličan pokazatelj da je Srbija danas uređena zemlja u koju vredi ulagati. Isto tako, unapređenje elektromreže i izgradnja metroa dodatno će pokrenuti celu našu privredu i omogućiti da i narednih godina budemo lider u Evropi po rastu BDP. Podsetiću vas i da je ideja o izgradnji metroa u Beogradu stara decenijama i upravo ovaj višedecenijski san Beograđana sada je pred realizacijom, a njegovom izgradnjom Beograd će moći da parira svim evropskim prestonicama. Njegova izgradnja doprineće i kvalitetnijem prevozu ljudi, kao i smanjenju saobraćajnih gužvi i zagađenju vazduha u našem glavnom gradu. Takođe, on predstavlja i važan korak za dalji razvoj i modernizaciju Beograda i cele Srbije, čime će se dodatno poboljšati standard naših građana i olakšati život milionima ljudi. Izgradnja metroa takođe pokazuje i snagu jednog grada i države, što do 2012. godine nije bio slučaj. Podsetiću vas i da je izgradnja metroa deo Programa „Srbija 2025“, koji je u decembru prošle godine predstavio predsednik Republike Srbije Aleksandar Vučić i koji je vredan 14 milijardi evra. Deo tog plana je i ulaganje u izgradnju vodovodne i kanalizacione mreže, ulaganje u zdravstvo, obrazovanje i digitalizaciju, ulaganje u izgradnju jeftinih stanova za mlade bračne parove i još mnogo toga. Iskoristiću priliku da vas podsetim da je najgori gradonačelnik u istoriji Beograda Dragan Đilas decembra 2008. godine prvi put obećao Beograđanima izgradnju metroa. Na tome se nije zaustavio pa je nastavio da obećavanja njegovu izgradnju sve do 2013. godine koji naravno nikada nije ni počeo da gradi. Podsetiću vas da nije bio u stanju da pripremi ni plansku dokumentaciju, kao ni projekat za izgradnju metroa. Umesto toga Beograđanima je ostavio samo obećanje o izgradnji metroa, dug od 1,2 milijarde evra i gradska javna preduzeća pred kolapsom. Za razliku od njega mi naša obećanja ispunjavamo i kao što gradimo Beograd na vodi, tako ćemo izgraditi i beogradski metro. Na kraju što se tiče Predloga zakona o zaduživanju Republike Srbije kod UniCredit banke za potrebe finansiranja Projekta Ruma-Šabac-Loznica želim da napomenem da je izgradnja autoputa Ruma-Šabac i brze saobraćajnice Šabac-Loznica jedan od prioritetnih projekata Republike Srbije u drumskom saobraćaju, s obzirom da je reč o projektu koji je važan i povezivanje oko 600 hiljada ljudi u Mačvanskom i Sremskom okrugu, kao i tog dela Srbije sa regionom, posebno sa BiH. Njegovom izgradnjom stvoriće se i veza Koridora 10 i njegovog kraka 10b sa Koridorom 4 preko državnih puteva prvog reda, što je takođe veoma važno. Što se tiče samih radova, oni obuhvataju izgradnju tri deonice – deonica jedan – izgradnja autoputa Ruma-Šabac, deonica dva – izgradnja mosta preko reke Save u Šapcu i deonica tri – izgradnja brze saobraćajnice od Šapca do Loznice. Od 19. juna 2020. godine radovi se izvode na deonici dva – most preko reke Save, dok je za deonicu jedan, autoput Ruma-Šabac, i deonicu tri – brza saobraćajnica Šabac-Loznica u toku izrada tehničke dokumentacije. Iskoristiću priliku i da podsetim građane Srbije da je u toku nastavak izgradnje autoputa Beograd-Južni Jadran, deonica Preljina-Požega, izgradnja Moravskog koridora koji će povezati dva najvažnija putna pravca u zemlji Koridor 10 i Koridor 11, kao i izgradnja autoputa Beograd-Sarajevo. Krećemo u izgradnju brze saobraćajnice deonice Iverak-Lajkovac, izgradnju Fruškogorskog koridora, izgradnju autoputa Niš-Merdare, deonica Niš-Pločnik i još mnogo toga. Ovde moram da istaknem da će upravo efikasan i pouzdan transport omogućiti bolje povezivanje Srbije sa regionom, Evropom i svetom i da će dalje ulaganje u saobraćajnu infrastrukturu pozitivno uticati na socioekonomski razvoj naše zemlje i dovesti do stvaranja novih radnih mesta i povećanja plata i penzija, što je ključno za sve naše građane. Kada sam kod transporta, moram ovom prilikom da pozdravim i početak izgradnje intermodalnog terminala u Batajnici, gde će se vršiti pretovar robe iz kamiona u vozove, a koji se finansira iz bespovratnih sredstava EU. U Beogradu je prošle godine otvoreno i sedište Stalnog sekretarijata transportne zajednice, što pokazuje da je Srbija prepoznata kao lider regiona i da EU ima ogromno poverenje u predsednika Republike Srbije Aleksandra Vučića i Vladu Republike Srbije. Upravo ulaganje u saobraćajnu infrastrukturu još jedan je pokazatelj posvećenosti predsednika Aleksandra Vučića i Vlade Republike Srbije evropskim integracijama i članstvo Srbije u EU, što je jedan od naših strateških ciljeva. Takođe moram da podsetim građane da je od Drugo svetskog rata pa do 2000. godine u Srbiji izgrađeno 374 kilometara autoputeva. U periodu vlasti Borisa Tadića, Dragana Đilasa i Vuka Jeremića, odnosno od 2000. godine do 2012. godine samo 63 kilometra autoputa, a od dolaska na vlast Aleksandra Vučića i SNS, odnosno od 2012. godine do 2020. godine 350 kilometara autoputeva. Podsetiću vas i da smo završili drumski deo Koridora 10, izgradili autoput od Beograda do Čačka, da završavamo obilaznicu oko Beograda i da smo započeli izgradnju novih 250 kilometara autoputeva i brzih saobraćajnica. Zato je smešno kada kritike stižu od Dragana Đilasa i njegovih saradnika jer je upravo u njihovo vreme Srbija bila crna rupa koju su zbog neizgrađenih puteva svi živi zaobilazili. Iza nas je ostalo 350 kilometara završenih autoputeva i 250 kilometara novih koji se rade, a iza njih samo dugovi i nezavršeni projekti. Zbog toga je podrška Aleksandru Vučiću i SNS svakim danom sve veća i veća, što su pokazali i prethodni izbori, dok je podrška Draganu Đilasu i njegovim saradnicima na nivou statističke greške i nikakve laži Dragana Đilasa i njegovih jurišnika to ne mogu da promene. Na samom kraju, zbog svega navedenog Poslanička grupa Aleksandar Vučić – Za našu decu predložene zakone će podržati u danu za glasanje, a iskoristiću priliku da pozovem i ostale kolege da isto učine, jer će se njihovim usvajanjem nastaviti dalji razvoj naše zemlje. Hvala.
Zahvaljujem ovlašćenom predstavniku poslaničke grupe Aleksandar Vučić – za našu decu. Pitam da li se još neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa javlja za reč? Želi li da govori u ovom delu sednici. Vidim da ima predsednika poslaničkih grupa koji su u salu ušli, pa ako želite prijavite se u elektronski sistem. Vidim ispred SPS gospodina Milićevića. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine Orliću. Poštovana gospođo Obradović, poštovani predstavnici ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici. Iako su izmene i dopune zakona, zapravo u pitanju izmene i dopune kojima se produžavaju rokovi za primenu odredaba krovnog zakona kojima se tretiraju plate u pojedinim delovima javnog sektora. Dozvolite mi da u ovom uvodnom izlaganju akcenat pre svega stavim na nešto što poslanički klub SPS smatra da je jako važno, a to je reforma javne uprave. Reforma javne uprave kao jedan opšti društveni cilj, reforma javne uprave kroz čiju realizaciju ćemo stvoriti i nastaviti da stvaramo i ekonomski jaču Srbiju i uređeniju državu, ali i socijalno pravedniju državu. Naravno važan deo te reforme jeste i sistem plata koji treba da omogući da se reformiše u cilju dobijanja jednog platnog modela kojim se obezbeđuje pravednije vrednovanje rada sa aspekta i obrazovanja i kvaliteta i efektivnosti na radu, ali pre svega polazeći od one teze za isti posao ista plata. Plate u javnom sektoru su još uvek, na žalost uređene sa čitavim nizom zakona i zbog različitog platnog modela dovode do neujednačenosti u pravima, dovode do neusaglašenosti, do nemogućnosti jedne efektivne kontrole, ne transparentnosti, rekao bih sa sigurnošću do jednog ne pravičnog sistema. Zato uređenje sistema plata u javnom sektoru predstavlja značajan zadatak za Vladu Republike Srbije, značajan zadatak za vas ministarko i za vaše ministarstvo, jer jedino pravednijim modalitetom možemo računati na stručnu, kreativnu, ali i na ne koruptivnu upravu čemu svi zajedno, nadam se težimo. Ovim izmenama zakona, kao što je i bilo reči u uvodnom izlaganju, prolongiraju se rokovi primene odredaba jednog dela koji se tiče upravo plata za jedan deo javnog sektora. Navedeni su razlozi. Ti razlozi za nas jedu opravdani. Prvi razlog, kao što je maločas kolega govori jeste ovo jedna nepredvidiva godina, godina puna izazova, pandemija izazvana kovidom i naravno da je to potpuno opravdan razlog jer pandemija je na žalost poremetila i nekako prolongirala sve procese, sve promene u ovom trenutku. Drugi razlog je da upravo zbog svih tih izazova sa kojima smo se suočavali u ovoj godini smatramo i mi da treba napraviti jednu detaljnu analizu, jednu detaljnu studiju i sagledati koliko će taj novi model i na koji način će taj novi model uticati, pre svega na budžet Republike Srbije i koliko će uticati na makroekonomsku stabilnost. Dakle, u potpunosti podržavamo razloge koje ste naveli za prolongiranje primene odredaba ovog krovnog zakona. Reforma javne uprave je jedan trajan proces koji je preduslov za sprovođenje važnih državnih reformskih ciljeva i za opšti napredak u svim oblastima društva. Javna uprava je ta koja mora biti i stručna, mora biti profesionalna, morati biti sposobna da iznese reformu društva. Javna uprava nije samo puka administracija. Apsolutno je pogrešna percepcija posmatrati javnu upravu kao puku administraciju. Ona jeste i kreator i realizator brojnih društvenih promena i zato treba da ima dostojno mesto u državnoj infrastrukturi. Svaka javna profesija počev od sudije, lekara, nastavnika, nameštenika, državnih službenika, pa i onih na lokalnom nivou koji su zaposleni u toplanama, javnim preduzećima, bilo kojem drugom javnom preduzeću, vodovodu, zapravo na jedan način predstavljaju biografiju naše države. Svi oni su deo sistema, svi oni predstavljaju važnu kariku u realizaciji cilja koji želimo da postignemo i svaka od ovih profesija mora imati svoje mesto koje joj pripada, ali naravno na drugoj strani mora postojati i jedan visok stepen odgovornosti za taj rad. Ne možemo mi dame i gospodo, razvijati javnu upravu, a da jedan mlad visoko obrazovani, kvalitetan čovek u javnoj upravi prima platu od 40.000 dinara ili ispod 40.000 dinara. Ima takvih primera i u lokalnim samoupravama. Ima takvih primera i u Narodnoj skupštini Republike Srbije gde staferi, ljudi koji rade, naši mladi ljudi, obrazovani ljudi koji rade u poslaničkim grupama vrlo vredno i predano i posvećeno, imaju platu od 40.000 dinara. Pre nekoliko dana razgovarajući sa predstavnicima Fiskalnog saveta vodili smo ovde žestoku debatu. Upravo na temu povećanja plata u javnom sektoru. Mi smo sa jedne strane smatrali da je to potpuno opravdano i da je važno povećati plate i da je važno poboljšati životni standard građana i da povećanje plata u javnom sektoru podstiče i povećanje plata u privatnom sektoru. Sa druge strane, postavlja se jedno ključno pitanje, a to je, sve vreme imamo dežurne kritičare koji govore da mladi ljudi odlaze iz Srbije, da visoko obrazovni mladi ljudi odlaze iz Srbije, a mi postavljamo jedno jednostavno pitanje – kako ćete ih zadržati u Srbiji? Tako što ćete im omogućiti da rade u lokalnim samoupravama za 40.000 dinara? Konkretno recimo, da rade posao javne nabavke koji je ogromna odgovornost i da za taj posao imaju platu od 40.000 dinara? Nećete sigurno. Dakle, u potpunosti smo bili saglasni i danas to ponovo želim da istaknem, slažemo se sa povećanjem plata u javnom sektoru i pozdravljamo tu opredeljenost i odlučnost Vlade Republike Srbije, 3,5% početkom naredne godine, a u aprilu mesecu, dodatnih 1,5%. Ovde je takođe suštinsko pitanje, znate kako da zadržimo mlade ljude u državnoj administraciji i ko će sutra raditi u državnoj administraciji, ko će čuvati pravni okvir ove države? Jer, državna administracija je ta koja upravo sprovodi zakone. Od stručnosti, posvećenosti javne uprave, od njene lojalnosti državi i zakonu zavisi svaka reforma u društvu. Naša vlada je reformu javne uprave utvrdila kao jedan od reformskih ciljeva, polazeći pre svega od njenog značaja za jačanje pravne države i za naš evropski put. Naš reformski cilj je efikasna i funkcionalna javna vlast u skladu sa međunarodnim standardima i prihvatajući one dobre primere evropske prakse, ali javna uprava koja će pre svega raditi na dobrobit građana. Dakle, na prvom mestu čovek, na prvom mestu građanin Srbije, na prvom mestu javni interes. U tom smislu Srbija je usvojila strategiju reforme javne uprave 2014. godine. Tada je doneto niz drugih strateških dokumenata koji treba da doprinesu realizaciji glavnog cilja, jer bez kvalitetnog zakonskog okvira, to je polazni osnov da bi mogli da započnemo uspešno reformski proces, ali bez efikasnog sprovođenja javnih politika u svim vitalnim sektorima države, što je upravo zadatak čitavog javnog sektora, teško je postići bilo kakav razvojni cilj. Dakle, javni sektor je upravo je onaj deo sistema koji je ogledalo jedne pravne i uređene države. To su službe i organi pred kojima građani ostvaruju svoja prava, ali to su službe i organi pred kojima građani i izvršavaju svoje obaveze, na različitim nivoima vlasti – republička, pokrajinska, gradska, opštinski nivo vlasti. U tom smislu, potrebno je razvijati kapacitete javne uprave. Kako razvijati kapacitete javne uprave? Na prvom mestu profesionalizacija i modernizacija, a drugi segment reforme – racionalizacija. Kada kažemo profesionalizacija i racionalizacija, naravno mislimo, pre svega, na efikasnije primenjivanje propisa kako bi građani mogli da efikasno i kvalitetno ostvare svoje prava, a kada kažemo racionalizacija, nekako jednostavna reč, ali isuviše kompleksno i složeno pitanje. Racionalizaciju ne smemo svesti na puko smanjivanje zaposlenih u javnom sektoru. Ne sme se svesti na linearno, da kažem, smanjivanje zaposlih u javnom sektoru, jer onda ne dolazimo do onog suštinskog cilja koji želimo da postignemo. Ne smemo to poistovetiti, ako se sećate, sa reformom pravosuđa od pre nekoliko godina kada je otpušteno ne znam koliko stotina sudija, pa smo onda imali i sporo i neprofesionalno i nedostižno sudstvo. Dakle, i ovde je potrebno napraviti jednu detaljnu analizu, i ovde je potrebno napraviti jednu studiju i onda na osnovu toga ući u efikasan proces racionalizacije. Dakle, to nikako ne sme i ne može biti na uštrb efikasnosti rada organa. U potpunosti smo saglasni sa onim što je maločas kolega iz SNS govorio, a tiče se novog sistema zapošljavanja u javnom sektoru. Zapravo, mi nikada nismo ni imali zabranu zapošljavanja u javnom sektoru, mi smo imali samo kontrolisani sistem zapošljavanja i koliko je meni poznato, shodno nekim podacima kojima raspolažem, lokalne samouprave su se uglavnom pridržavale svega toga. Ali, mislim da je metodologija i metod koji će se koristiti od početka naredno godine jako bolji. Dakle, od 1. januara na svakoj instituciji je odgovornost koliko će ljudi zaposliti, ali taj broj ne može biti veći od 70% onih koji su iz različitih razloga napustili instituciju. Ukoliko je to preko 70%, onda je svakako neophodna saglasnost komisije, nadležne komisije. Dozvolite mi da u nastavku izlaganja se posebno osvrnem na lokalnu samoupravu, na njene reformske procese, na značaj lokalne samouprave za svakog građanina, a samim tim i u vezi sa pitanjima finansiranja lokalnih samouprava, na plate zaposlenih u lokalnim samoupravama koje su deo, takođe, reforme plata u čitavom javnom sektoru. Naime, setom zakona koji je usvojen u toku 2016. godine i narednih godina planirano je uvođenje platnih razreda za sve zaposlene u javnom sektoru kako bi se približili istoj plati za isti rad, bez obzira na nivo vlasti, dakle da li je reč o gradu, da li je reč o opštini, da li je reč o Republici. To bi za lokalne samouprave značilo da se njihove plate ujednačavaju sa platama za iste poslove koji se vrše u drugim opštinama ili drugim gradovima koji su možda i ekonomski moćniji. Zašto? Pored ostalog i zato što se podjednako odgovorni poslovi u maloj opštini plaćaju manje nego u većim, razvijenijim sredinama čija je ekonomska moć veća. Ovde se mora primeniti, rekao bih, jedan princip funkcionalnosti i efikasnosti, a ne može se zaobići ni analiza budžetskih potreba i budžetskog opterećenja koje nosi primena ovog modela. Efikasna i delotvorna uprava mora biti i jeftinija, dakle manje opterećenja za građane lokalne samouprave, manje opterećenja za građane Srbije. Lokalna samouprava je prvi dodir građana sa državom i važan stub svake države. Nekim građanima u manjim opštinama je Beograd daleko, daleko su im republička ministarstva, ali su im lokalne samouprave tu na dohvat ruke i oni su navikli svoja životna pitanja upravo da rešavaju preko lokalnih samouprava. U tome je i veći značaj i uloga lokalne samouprave. Najveći broj zahteva se upravo rešava u lokalnim samoupravama. Međutim, kao digresiju i kao temu za razmišljanje, želim da nametnem jedan podatak. Recimo, opština Crna Trava koja hipotetički ima negde oko 1.500 stanovnika ili Novi Beograd koji ima preko, ja mislim, neka me neko ispravi, ne znam precizan podatak, ali preko sigurno 270.000 stanovnika, ima iste nadležnosti i ima iste ingerencije. Crna Trava sa ljudskim resursima i sa finansijskim mogućnostima, uz dužno poštovanje, ali mislim da ne može da pruži iste mogućnosti. Zašto ovo kažem? Iz jednog prostog razloga, jer mislimo da nam je potrebna jedna funkcionalna mreža lokalnih samouprava u pravcu podizanja pre svega kvaliteta, centralizacija i decentralizacija poslova na neki način. Dakle, poslovi koji se adekvatno obavljaju na lokalnom nivou da ostanu, a sve ostalo prebaciti na jedan, rekao bih, srednji nivo. To može da bude tema za razmišljanje svakako u narednom vremenskom periodu. Dakle, uspostaviti srednji nivo vlasti na kojem bi se obavljalo više poslova za više opština na tom nivou. Mislim da je sistem lokalnih samouprava zreo za jedan ozbiljan dokument, pokrenuti pitanje reforme lokalne samouprave, ali opet uvažavajući ono što je veoma važno, a to su demografska kretanja, jer veliki je odliv stanovništva iz manjih opština, manjih lokalnih samouprava ka većim gradovima. Potrebna je jedna moderna strategija lokalne samouprave, taj nivo zaslužuje i savremen i moderan pristup. Takođe, uvažena gospođo Obradović, verujem da ćete zadržati trend digitalizacije i e-uprave, da se na jednom mestu obavi što više poslova, dakle raditi na implementaciji svega toga u što više gradova i opština. Znam da ste i tokom jučerašnjeg dana radili na tome, da ste imali aktivnost upravo usmerenu ka tome. Verujem da ćete u što više gradova i opština uspeti da digitalizujete, da obezbedite e-upravu, da građani prosto ne moraju da lutaju od šaltera do šaltera, već da na jednom šalteru obave sve one poslove koji su neophodni, a opet shodno mogućnostima. Još jednom, na samom kraju, naravno da ćete imati podršku od poslaničke grupe SPS za ove predloge. Razumemo u potpunosti razloge koje ste naveli. Ponavljam, oni su opravdani, mogu samo na samom kraju da navedem još jedan, recimo kao treći razlog, recimo mnoge ozbiljne države koje su uvele platne razrede, radile su čak deset godina na tome kako bi taj sistem profunkcionisao. Zahvaljujem.
Hvala, gospodine Milićeviću. Prelazimo na listu prijavljenih za reč. Prvi je narodni poslanik Milija Miletić.
Zahvaljujem se, profesore Orliću. Uvažene kolege poslanici, građani Srbije, poštovana ministarka, gospođo Obradović, ja sam Milija Miletić, dolazim iz Svrljiga, to je najlepša opština u Srbiji, koja se nalazi pored grada Niša, to je najlepši grad u Srbiji. Inače, izabran sam sa liste SNS Aleksandar Vučić – Za našu decu i ovde u Skupštini predstavljam Ujedinjenu seljačku stranku. Kao i uvek do sada, govoriću što se tiče praktičnih stvari vezano za sve ove predloge zakona. Inače, na početku bih se još jednom zahvalio i pozdravio našu ministarku Obradović, koja je do skoro bila zajedno sa nama ovde u Skupštini, koja je pokazala kako treba da se ponaša, kako treba da radi narodni poslanik, a sigurno ćete takvi da budete i danas i sutra na mestu ministarke za državnu upravu i lokalnu samoupravu. Siguran sam da ćemo imati puno povoljnijih stvari, s tim što se moramo osvrnuti na to da je ova godina bila katastrofalna, vezano za pandemiju koja je zadesila sve nas, i ovde u Srbiji i u svetu, i to će neke stvari promeniti. Ali, ipak je Srbija jedna od vodećih što se tiče uspešnosti u radu i borbe protiv Kovid-19. Što se tiče ovih predloga zakona, reći ću samo nekoliko stvari, konkretno podržaću sve ove predloge zakona kao poslanik i kao predsednik Ujedinjene seljačke stranke. Mislim da je ovo neophodno zbog ove teške situacije, ali moramo reći, malopre je o tome govorio i predstavnik i šef poslaničkog kluba SPS, vrlo brzo će biti izglasan i Zakon o platnim razredima. Kada smo govorili o problemima i platama državnih službenika u jedinicama lokalne samouprave ili u državnim organima, svedoci smo da u malim sredinama, iz kakve i ja dolazim, tamo su plate ljudi koji rade u javnom sektoru, a i plate u privatnom sektoru veoma male. Mi smo sredine u kojima su najniže zarade, tako da, kada se obezbedi neko mesto da se zaposli neko u javnom sektoru, veliki broj ljudi se javi. Malopre smo čuli ovde da kada se raspiše neki konkurs na teritoriji Grada Beograda, za bilo koje mesto, o tome je govorio gospodin Đukanović, da niko ne želi da se javi zato što su plate male. Zbog toga, mislim da je potrebno da damo veću podršku, veći akcenat na nerazvijenim sredinama, opštinama kao što je Svrljig, Bela Palanka, Gadžin Han, opštinama na jugoistoku Srbije, jer ćemo tako imati mogućnost da tim ljudima koji tamo žive, koji stvarno veoma teško žive u tim malim sredinama, za njih će biti velika stvar kada imaju bolju javnu uslugu, kada ti ljudi budu zadovoljniji, a sve to radimo zbog naših ljudi koji žive u tim sredinama. Da onaj čovek koji dolazi iz nekog sela u okolini Svrljiga, da onaj čovek koji dolazi iz nekog sela u opštini Gadžinog Han, Bele Palanke, Merošine, koji dolazi iz neke gradske opštine, evo, tu je pored mene moj kolega i komšija Bratimir Vasiljević, koji se uvek zalaže za opštinu Pantelej, za grad Niš, jer želi da građani Niša i Panteleja, a to isto želim i ja, da mogu lakše i brže završe svoje poslove. Siguran sam da ćemo zajedno svi ovde dati podršku našoj Vladi, dati podršku da neke stvari promenimo na bolje i da se u prvom planu izborimo sa Kovid-19. Vezano za ove predloge, očekujem da ćemo u toku narednog perioda rešiti ove platne razrede, da sutra čovek i radnik u Svrljigu i u Beloj Palanci, Knjaževcu, Sokobanji, Aleksincu, bilo kom delu jugoistoka Srbije, da taj radnik koji obavlja iste poslove ima istu zaradu kao i u većim centrima, kao što je ovde u Beogradu, Novom Sadu, Subotici ili nekom drugom mestu. Jedna od bitnih stvari jeste da izjednačimo uslove života, da usluge za te naše ljude budu bolje. Uvek sam se zalagao da se sredinama, kao sredina iz koje ja dolazim, obezbede veće investicije, da završimo ono što je započeto. Inače, dobro je što ćemo tokom današnjeg dana govoriti i oko ovog kredita za izgradnju delova puta koji se treba uraditi u narednom periodu, koji će povezati određene delove zemlje. Voleo bih da što pre uđemo u postupak, da odradimo i onaj deo puta od Niša prema Prištini. Bilo bi dobro da što pre odradimo i deo magistralnog puta koji ide od Knjaževca prema Zaječaru, Negotinu, Prahovu, Prištini, gde će biti velike investicije, gde će biti veće šanse da se neke stvari tamo odrade, da se dovedu još veće investicije, a taj deo puta tamo za sve nas će biti veoma bitan. Dakle, da završimo i započete pruge koje idu od Niša, a kad to govorim, govorim baš o onom problemu koji se tiče nas sa jugoistoka Srbije, da završimo izgradnju pruge, a već je na tome dosta urađeno, od Niša preko Svrljiga, Knjaževca, prema Zaječaru i prema Prahvou. To su sve stvari koje ova i prethodna Vlada , kao i Vlada koju je vodio predsednik Vučić radi maksimalno dobro. Radi se na izgradnji puteva, izgradnji gasovoda, infrastrukture, a očekujemo da ćemo u narednom periodu kroz Projekat 2020/2025. godine za izgradnju infrastrukture u svim opštinama obezbedimo rešavanje vodosnabdevanja, rešavanje kanalizacije, putne infrastrukture i najbitnije od svih ovih stvari jeste dovođenje investitora. Još jednom, uvažene kolege poslanici, glasaću za ove predloge zakona, a vama, uvažena ministarka, dajemo maksimalnu podršku, zato što vi ono što radite radite punim srcem. Hvala još jednom.
Zahvaljujem, gospodine Miletiću. Reč ima Sanja Jefić Branković. Izvolite.
Hvala. Poštovani predsedavajući, potpredsednici, članovi Vlade sa svojim saradnicima, koleginice i kolege narodni poslanici, poštovana ministarka, pre nego što svoje izlaganje usmerim ka setu predloženih zakona, istakla bih sledeće. Naime, kada smo 2012. godine, kao koleginice narodne poslanice, zajedno učestvovale u formiranju Ženske parlamentarne mreže, sećate se da smo kao uzor imali Republiku Finsku i način i model funkcionisanja u Finskoj kao jedan model koji smo prosto želeli da primenimo i u našem parlamentu. Takođe, složićete se sa mnom, možda smo bili malo skeptični u pogledu mogućnosti da li ćemo u toj meri zaista moći da ostvarimo veće učešće manje zastupljenog pola na javnim funkcijama i na onim mestima koja zapravo jesu mesta na kojima se odlučuje. Evo, mi danas imamo najbolji primer da to jeste moguće i da smo tada, uz veliku podršku svih kolega i koleginica narodnih poslanika, zapravo i uspeli u svojoj nameri. Jedna od takvih bitnih tema o kojima svakako treba razgovarati jeste upravo javni sektor i zato danas razgovaramo o setu propisa o platama zaposlenih u javnom sektoru. Njihovo donošenje, kako smo mogli da čujemo u prethodnim izlaganjima narodnih poslanika, jeste neophodno kako bi se u narednom periodu omogućila jedna potpuna implementacija svih propisa o platama koji se vezuju na ovaj glavni, odnosno krovni zakon u javnom sektoru, a to podrazumeva intenzivnu saradnju svih onih učesnika koji zapravo mogu imati bilo kakvu vrstu udela u kreiranju načina na koji će ovaj sistem uopšte funkcionisati. Sve ovo bilo je značajno otežano tokom 2020. godine zbog pandemije korona virusa, koja nas je u mnogo čemu poremetila, pa između ostalog i u sprovođenju jednog ovako važnog zakona. Svoje izlaganje ću početi kratkim osvrtom na Zakon o izmenama Zakona i sistemu plata zaposlenih u javnom sektoru kao sistemskim, odnosno bazičnim zakonom, kojim su zapravo navedeni rokovi za početak njegove primene, ali i primene ostalih posebnih zakona koji se na njega oslanjaju, a kojima se uređuju plate, naknade plata i druga primanja u svim delovima javnog sektora. Zakon o sistemu plata u javnom sektoru kao krovni zakon kojim se određuju okvir, principi i elementi za obračun zarada u javnom sektoru usvojen je još februara 2016. godine i tada je planirano da se tokom 2016. godine usvoje zakoni kojim bi se prilagodile zarade u javnim službama, lokalnim samoupravama i autonomnoj pokrajini, kao i u javnim službama. Zatim, plan je bio da se tokom 2017. godine izvrši usklađivanje zarada državnih službenika, odnosno 2018. godine u policiji, vojsci i sektoru bezbednosti. Tako bi praktično bili pokriveni svi oni sektori koji kao svoju bazu imaju ovaj zakon. Predloženom izmenom ovog zakona pomera se rok početka primene na 1. januar 2022. godine. Dalje razloge za donošenje Zakona o izmenama Zakona o državnim službenicima treba tražiti, ministarka je to na početku i obrazložila, u potrebi za odlaganjem primene zakona u delu koji propisuje obavezu sprovođenja javnog konkursa za prijem u radni odnos na određeno vreme zbog privremenog povećanja obima posla. Naime, Zakonom o izmenama i dopunama Zakona o državnim službenicima, koji je stupio na snagu 1. januara 2019. godine, propisana je obaveza sprovođenja javnog konkursa za prijem u radni odnos na određeno vreme usled privremeno povećanog obima posla, počev od 2021. godine. Taj rok je tada, u tom trenutku, naveden kao razlog, odnosno kao vremenski period u kome bi državni organi od stupanja na snagu zakona pa sve do njihove primene u tom delu zapravo mogli da uspostave jedan jedinstveni sistem i evidenciju kandidata sa izbornih listi koji su učestvovali u javnom konkursu i koji su ispunili tražene uslove za izbor i koji bi, na kraju krajeva, mogli da se uključe u proces rada na određeno vreme bez sprovođenja konkursnog postupka, u cilju efikasnijeg popunjavanja radnih mesta. Kako smo prethodne dve godine od stupanja na snagu ovog zakona do danas, zbog uslova kontrolisanog zapošljavanja koji proističu iz Zakona o budžetskom sistemu i propisa kojima se ograničavao broj zaposlenja odnosno maksimalni broj zaposlenih u javnom sektoru, nismo bili u mogućnosti da sprovedemo dovoljno konkursnih postupaka koji bi omogućili prijem zaposlenih na određeno vreme usled povećanog obima posla i s tim u vezi nije sačinjena jedinstvena evidencija koja bi kao takva mogla da posluži za način sprovođenja ovog zakona počev od roka koji je u njemu određen. Iz navedenih razloga, predlaže se da se kao početak primene obaveznosti sprovođenja konkursa za prijem na određeno vreme zbog privremenog povećanja obima posla utvrdi 1. januar 2023. godine. Set navedenih izmena propisa o platama zaposlenih u javnom sektoru treba posmatrati uvažavajući činjenicu da je usled brojnih faktora izazvanih korona virusom bilo gotovo nemoguće sprovesti iste, počev od januara 2021. godine. Takođe, smatram da je vrlo važno istaći činjenicu da je ukupan broj zaposlenih u državnom sektoru, konkretno kada govorimo o Srbiji znatno manji u odnosu na broj zaposlenih u javnom sektoru ako pogledamo podatke centralne i istočne Evrope. Tako, recimo, u Srbiji na svakih 100 stanovnika otprilike sedmoro je zaposleno u javnom sektoru, a na osnovu podataka Republičkog zavoda za statistiku, recimo, 2016. godine, broj ljudi zaposlenih u javnom sektoru je iznosio blizu 450 hiljada zaposlenih. Međutim, put do ostvarivanja današnjih rezultata nije bio ni malo lak. Ja ću vas podsetiti, mislim da smo o tome danas nešto imali prilike i da čujemo, na fiskalnu konsolidaciju koja je u vreme kada se krenulo u njeno sprovođenje zapravo dovela do smanjenja ukupnih rashoda za zaposlene, ali nije u potpunosti otklonila sve one nedostatke koje mi u javnom sistemu, odnosno u sistemu javnog sektora zapravo imamo. Tu mislim na platne razrede, ali i na jednu sveobuhvatniju analizu potrebe za odgovarajućim kadrovima u različitim državnim sektorima. Složićete se sa mnom da u pojedinim državnim sektorima, recimo, imamo višak radne snage odgovarajućeg profila, dok u nekim drugim možda taj broj nije u potpunosti usklađen sa potrebama samog sektora. Mislim da ćemo u narednom periodu svakako raditi na tome i da će se tome posvetiti posebna pažnja. Pomenula sam malo pre fiskalnu konsolidaciju i moram da kažem, odnosno da se prisetimo činjenice da su dve mere koje su tada označile snažan početak fiskalne konsolidacije javnih finansija zapravo bile mere koje su bile i te kako nepopularne u vreme kada su bile donete. Jedna od njih jeste ograničenje zapošljavanja krajem 2013. godine. Evo sada, posle punih šest godina od kada je ta mera fiskalne konsolidacije započela sa svojom primenom, mi zapravo vidimo njene efekte, pozitivne efekte, u smislu da je budžetom za narednu godinu predviđeno ukidanje, žargonski rečeno „zabrane zapošljavanja“, odnosno ovakve ograničene mere zapošljavanja. To zapravo pokazuje da su mere koje su tada bile nepopularne, posle šest godina dale odgovarajuće rezultate. Druga, takođe, nepopularna mera u vreme kada je doneta, tokom 2014. godine, jeste bila mera smanjenja plata iznad 25 hiljada dinara za 10%. Možemo ih tretirati interventnim merama, ali su isto tako one uspele da ispune svoj osnovni cilj, odnosno da zaustave dotadašnji trend neodrživog rasta državnih rashoda za plate, dok je fiskalni deficit sveden na jedan potpuno prihvatljiv nivo. Sve napred navedeno za posledicu ima i to da je prosečna neto plata u Srbiji u septembru 2020. godine, prema podacima Republičkog zavoda za statistiku, iznosila blizu 60 hiljada dinara, odnosno bila je nominalno veća za 11,2%, odnosno realno za 9,2% u odnosu na isti mesec 2019. godine, sa tendencijom daljeg rasta i u 2021. godini. Kako Srbija pretenduje da postane članica EU, sistem plata, zarada i strukture zaposlenih u javnom sektoru svakako treba posmatrati u jednom širem i sveobuhvatnijem kontekstu i ja ću vam za to navesti jedan, po mom mišljenju, veoma dobar primer. Naime, sam proces pristupanja EU vremenom će povećati pritisak na rast fonda zarada u državnom sektoru, a najbolji primer za to jeste Rumunija. U periodu između 2005. i 2008. godine u Rumuniji je broj zaposlenih u administraciji porastao za čak 20%, jer je došlo do osnivanja nekoliko novih državnih tela koje je zahtevala EU kako bi se propisi i način funkcionisanja tog zajedničkog tržišta i svih elemenata postojanja u okviru EU, konkretno, radi se o telima koja su se bavila koordinacijom plaćanja u poljoprivredi. Isto tako, porastao je i broj zaposlenih u sektoru bezbednosti za čak 50%, što zbog toga što je zahtevalo veći broj graničnih policajaca i žandarmerije, a opet u skladu sa propisima i načelima EU. Ja ću tumačiti sve navedene izmene zakona kao jednu neminovnost i kao jedan dobar primer koji moramo slediti kako bismo nastavili pregovore ka punopravnom članstvu u EU. Način na koji je neophodno sprovesti sve reforme u javnom sektoru u potpunosti odgovara programskim načelima Socijaldemokratske partije Srbije i zato ćemo mi u danu za glasanje podržati predloge navedenih zakona. Hvala.
Hvala gospođo Jefić Branković. Reč ima Toma Fila.
Gospodine predsedavajući, koleginice i kolege, predstavnici naroda, govorim vam zbog toga što ću sutra govoriti, da vas podsetim da narod preko nas bira sudije, a ne da se sami biraju. Prevashodno želim da se zahvalim vama i vašem timu, jer ste dobro napisali. Toliko dobro, da niko živ ne može da glasa protiv, ni SPS, ni ja, kome je najteže. Sada ću vam reći i zašto. Ovo o čemu ću ja govoriti može da se podvede pod naslov – Nužda zakon menja. Mi moramo da to uradimo, jer je takva situacija u kojoj se nalazimo. Ali, dozvolite mi da neko ko ne poznaje tu materiju, vi znate, ja sam krivičar, ali da vas pitam - da nisu možda opet rokovi prekratki? To je predlog za razmišljanje. Da li mi možda imamo problem sa rokovima? Jer, ako nam je krajnji cilj platni razredi, ne znam da li je to dovoljno do 1. januara 2022. godine? Dalje treba imati u vidu da mi nismo završili sa epidemijom i pandemijom. Šta znate koliko će ova nesreća da traje? Eto, to je jedino što mogu da vam kažem, a da se ne naljutite, nadam se. Ono o čemu ja hoću da govorim, u toku kampanje za Socijalističku partiju Srbije u kojoj sam aktivno učestvovao pitali su me i novinari i ljudi za šta ću da se zalažem pred ovom Skupštinom, a ja sam odgovarao da ću se zalagati za srednju klasu, da je srednja klasa postojala u vreme Jugoslavije i naglo je nema. Podsećam vas da ste svi potomci ljudi koji su živeli od plate, ali ne samo živeli od plate, išli su na letovanje, koristili su prevoz K-15, za porodični popust, imali su letovalište. Gde je to? Kriminalna privatizacija je to uništila, raspad Jugoslavije. To je ono za šta želim da se borim i zato sam vam rekao da je meni najteže da ovo prihvatim, jer ovo direktno pogađa srednju klasu, a ona se zove na francuskom „salarijes“, to su ljudi koji žive od plate. Moj tast, je recimo, išao od svoje plate sa ženom i četvoro dece na letovanje. Da vidim ko to može da uradi sada. Zato je važno da ovi zakoni budu što pre doneti, ali opet kažem, ne može ništa na brzinu da se uradi. Ja se pitam da li možemo uopšte da donesemo platne razrede pri ovakvoj situaciji? Znate, najveća primedba je, ako govorimo o istom poslu, o istim platama, 100 evra u Beogradu i 100 evra u Babušnici nije isto i to treba predvideti. Znate, kod nas ljudi idu za sve da kupe, plaćaju kirije koje su 10 puta veće nego u malim mestima. To su sve stvari za razmišljanje kako se to može uklopiti. Ja nekako sa mojim neznanjem, stvarno ga priznajem, jer sam kažem, krivičar, razmišljam kako se to može uklopiti, da li su nama platni razredi možda kao ulazak u Evropu, jednog dana, a možda i pre. Kako će to da izgleda? Ove sve izmene su odlaganje odlaganje rešenja. To pogađa tu srednju klasu. Ja zato i želim da govorim i kada god budem govorio govoriću o toj srednjoj klasi za koju me hvata nostalgija, lamentiram nad njom na neki način, ali ne Jugoslaviju. To je bilo pa prošlo. Hajde to u Srbiji da napravimo. Znate, osnovne škole su imale odmarališta. Znam slučajno, „Vladislav Ribnikar“ je imao na Zlatiboru. Mrka je organizovao za profesore i učitelje te škole. Bio je za železnice, da se prevezu džabe i da budu u tim odmaralištima. Gde su ta odmarališta sada? Zato ja ovo govorim, što moramo to što pre da vratimo tu srednju klasu, jer vi potičete svi odatle. Ja sam sin advokata, ali mi je deda bio trgovac, sitan trgovac, naravno, ali lepše bi bilo da kažem da je veliki, ali nije. Prema tome, to je ključ cele priče. Da ja završim brzo, jer ne želim da davim nikoga. To je ono za razmišljanje, da nisu rokovi kratki, imajući u vidu epidemiju, a da li ćemo stići do tih platnih razreda, daj Bože. U vašim godinama, ministarko, siguran sam, ali da li ću ja to da doživim, ne znam. Hvala vam lepo i izvinite ako sam vas davio.
Hvala, gospodine Fila. Reč ima ministarka Marija Obradović. Izvolite.
Hvala, predsedavajući. Želim da se zahvalim svim govornicima od početka rasprave. Svi ste bili izuzetno pažljivi i izuzetno konstruktivni i svako od vas je, pažljivo sam slušala, istakao po jedan detalj koji se negde njega lično dotiče ili sredine iz koje on dolazi, odnosno i iz grupacije za koju on misli da predstavlja ovde u parlamentu i to je izuzetno važno da oni koji nas sada prate, to su pre svega birači ili potencijalni birači, čak i oni apstinenti na izborima, ali koji su oštri kritičari, treba da vide da se ovde zaista čuje glas naroda Srbije i upravo sam iz poštovanja prema vama, gospodine Toma Fila, prema vašim godinama i profesiji koju predstavljate ovde u parlamentu, jer razumela sam da govorite iz svog životnog iskustva i na osnovu nekog ličnog stava o svemu ovome, htela da upravo vama odgovorim da su pitanja koja ste vi postavili zaista životna. Verujem da mnogo ljudi koji nas danas prati i koji slušaju na trenutke vrlo onako tešku administrativnu raspravu, da kažem, gde ima dosta teških izraza, da su možda negde najbolje razumeli vašu upitanost jesu li rokovi kratki, hoćemo li mi doživeti platne razrede i da li ono što piše jako lepo na papiru, jako lepo sročeno, ali uvek nas implementacija negde koči, e tu smo onda mi koji smo odgovorni za realizaciju svega onoga što piše na papiru kao izvršna vlast i donekle se mogu složiti sa vama da sam lično imala upitanost, ali kao neko ko je predlagač ovog zakona mogu vam reći da se među prioritetima Ministarstva za državnu upravu i lokalnu samoupravu, ja sam to više puta pomenula u medijima, nalazi dalji rad na reformi platnog sistema. Bila bih neozbiljna da u ovom trenutku kažem da u ovih godinu i po, koliko smo uslovno oročili ovaj mandat, da ćemo sigurno stupiti u korišćenje platnih razreda, da ćemo ovaj zakon sigurno implementirati. Moram da ostavim jednu malu rezervu, za koju svi vi sada i cela javnost može da me kazni vrlo oštro, ali zakoni i jesu tu da se menjaju, a birači su tu da nas kažnjavaju ili nagrađuju u odnosu na to koliko mi realizujemo ono što obećavamo. Da ne bude da se ja nekako sve sama vrtim ovde u krug, u pravu ste, da li je 100 evra i da li će ti platni razredi koji treba da budu, da donesu neku pravednost i ravnopravnost u isplati zarada, dakle negde gde mi treba da dobijemo platu shodnu onome za šta radimo i tu mi negde i imamo ta tri cilja reforme platnog sistema, dakle apsolutna pravičnost, relativna pravičnost i efikasnost. Ta tri cilja smo postavili. Apsolutna pravičnost je da ta osnovna zarada na istim radnim mestima treba da bude jednaka u celom javnom sektoru. Dakle, ako ste higijeničarka ili ako ste vozač, bilo bi dobro i planirano je da imate istu osnovnu polaznu platu. Nakon toga, idemo na drugi princip - relativna pravičnost, gde je razlika o složenosti poslova i znanja potrebnih da bi se određeni posao obavljao treba da se odrazi i na nivo zarade, bez obzira na deo javnog sektora u kome je zaposleni angažovan, a mi sada imamo različite situacije, upravo ono što vi kažete, da u Babušnici i u Beogradu nisu iste zarade za isto radno mesto. Možda ova dva primera higijeničarka i vozač nisu baš najbolji, ali recimo ako uzmemo poziciju referenta ili službenika u javnoj upravi, onda je situacija već drugačija. Da se vratimo. Bilo je pokušaja da se uvaži korektivni koeficijent zbog troškova života. Mislim da j e to ministar Vujović insistirao na tome jedno vreme, da uvedemo tu vrstu koeficijenta, ali to opet nosi jednu drugu vrstu rizika. Priča o platnim razredima treba donekle da donese, pored te pravičnosti u isplati zaradi i da doprinese politici daljeg iseljavanja u Srbiji i da ljudi za određeni posao koji rade u nekom manjem mestu, da imaju interesa da ostanu u svom mestu. Kažu, ja ću isti ovaj posao raditi u Beogradu i idem za Beograd jer imam veću platu, ali ako država njemu garantuje da će oni u svom mestu imati istu zaradu za taj posao koji obavlja, onda on neće želeti da ode iz svog mesta i to jeste jedan od načina da mi ljude zadržimo u manjim mestima i da se spreči odliv ka Beogradu, ka Nišu, ka Novom Sadu. Na samom početku i kada sam obrazlagala ovaj zakon, želela sam da uvek čitate širu sliku i širi kontekst u kojem se svaki od ovih zakona donosi i ovaj zakon reforma platnih sistema je deo šire priče, o reformi javne uprave. Nekoliko vas je spomenulo da li je ovo naša obaveza, reforma javne uprave na putu evropskih integracija, svakako da jeste, ali smo se mi odavno odmakli u Srbiji od toga da put evropskih integracija bude moranje, nego smo prihvatili da standardi koji se nama nameću na evropskom putu zapravo jasno nam je da to nama unapređuje život svakodnevno na svakom mestu i profesionalno i lično. Zato taj proces evropskih integracija prihvatamo kao način prihvatanja boljih standarda. Vrlo je komplikovana priča. Želim da ljudi što više informacija dobiju o reformi platnog sistema. O tome ćemo pričati detaljno tokom narednih godinu dana, koliko dobijamo ukoliko usvojite ovaj predlog zakona, da odložimo za januar 2022. godine. Ti intenzivni razgovori će se nasloniti na ono što smo radili 2019. i 2020. godine, jer nam je 2020. godina otišla na kovid malo više i ne znamo koliko će to trajati. Bilo je i tih upita sa vaše strane - gde je kraj. Ja se plašim jedne stvari, da dolazak vakcinacije u Srbiju, odnosno početak vakcinacije u Srbiji neće biti kraj kovida, jer u ovom trenutku, i tu nam je potrebno zaista svesrdno i vaša pomoć poslanika kao nekoga ko je stalno na terenu sa građanima i ko može da utiče na javno mnjenje u Srbiji i pomoć medija, da ti antivakserski pokreti, koji trenutno postoje u Srbiji, smanje svoju snagu, da zapravo građanima objasnimo šta je to i u čemu je značaj vakcinacije i zbog čega je važno da što više nas bude vakcinisano kako bismo smanjili onaj broj ljudi koji će ostati opet potencijalni rizik za zaražavanje. Mi zaista nemamo načina da ljude nateramo da budu vakcinisani. Mi možemo snažno da apelujemo i možemo da promovišemo značaj vakcinacije, ali na svakome od nas je da donese tu ličnu odluku. Postoji jedno vrlo rizično pitanje, skoro mi ga je neko postavio na terenu, jedan građanin, jer zaista, radeći poslove koji se tiču Ministarstva državne uprave i lokalne samouprave, dosta sam na terenu. Evo, želim da pozdravim ljude iz Pirota i Kuršumlije, juče smo se družili otvarajući jedinstveno upravno mesto i ako bude prilike danas i o tome ću reći reč, dve. Neko me je zapitao, upravo u Pirotu, ima li načina da mi nateramo ljude da se vakcinišu? Ja još uvek nemam informaciju da možemo da nateramo ljude na to. Ali, onda su pitali - a šta sa ljudima koji ne žele da se vakcinišu, recimo, prosvetni radnik ne želi da se vakciniše, imam li ja pravo kao roditelj da ne pošaljem dete u školu ako nastavnik neće da se vakciniše? Neću svoje dete da izlažem riziku. I to je samo jedna tačka, a takvih je mnogo. To je onaj moj apel da uvek razmišljate o široj slici i ako je neki vaš lični interes trenutno vama važan, razmišljajte kako utiče na okolinu, na sve ono čiji ste vi deo priče svakodnevno. Onda da se vratim na to kakav smo mi deo priče danas. Gospodine Fila, ja vas apsolutno razumem i vašu upitanost oko svega ovoga, jesu li rokovi dobri ili ne. U ovom trenutku ovaj Predlog zakona prošao je apsolutno javnu raspravu redovnom procedurom. Sva ministarstva i stručni subjekti, stručna tela su se izjasnila po ovom mišljenju, sindikati svakako. Bilo je prilike da se izjasne i da kažu šta je pod znakom pitanja. Negde smo postigli dogovor da su ovo predlozi koji su realni, ali slažem se sa vama da treba da razmišljamo i o teškoj 2021. godini. Slažem se da nas čekaju na proleće 2022. godine izbori u Srbiji. I to su sve različite tačke o kojima treba da razmišljamo, ali politika je takva, živa je stvar. Moramo da budemo spremni da reagujemo, pa i vi, kao zakonodavac, i mi kao neko ko treba taj zakon da sprovodi, u ovom trenutku predlagači zakona, što znači da svi moramo biti stalno aktivni, prisutni, da promišljamo našu realnost i probamo da je prepakujemo u zakone. Još samo jedna stvar, kada govorimo o ovom Predlogu zakona i više vas je spomenulo kako su se kretale plate. Hoću samo dve, tri stvari da spomenem, da čisto ljudi imaju predstavu. Mi u ovom trenutku odlažemo sprovođenje zakona, ali nijednog trena mi nismo postavili pod znakom pitanja da li ćemo ikada uvesti platne razrede i da li odustajemo od reforme, od toga se svakako ne odustaje. Zarade i zaposlenost u državnom sektoru imaju izuzetno značajne ekonomske i socijalne implikacije, to svi znate i naravno da država, kao najveći poslodavac u privredi Srbije, to je gotovo pola miliona ljudi, ako izuzmemo javna preduzeća, onda je to oko 350.000 ljudi koji rade u javnoj upravi i to je, kad pomnožite sa brojem članova porodice, značajan deo Srbije i vrlo razmišljamo o svemu tome. Ali, ovo je dobra prilika i da se zahvalim svima koji su radili ispred Ministarstva državne uprave i lokalne samouprave, ljudima koji su insistirali, imali hrabrosti da započnu i da rade na ovom opsežnom i složenom poslu. Želim to da naglasim, na čelu ove inicijative oko reforme platnih sistema, bio je i dalje jeste Aleksandar Vučić. On je taj koji je želeo da u ovom trenutku, u prethodnom periodu, od kako je krenula epidemija Kovidom, on je insistirao da nagradimo ogroman trud i zalaganja zdravstvenih radnika i da im se vanredno podignu zarade. Njihove su plate uvećane za 10% od početka epidemiološke krize. Od januara 2021. godine, pet dodatnih posto za zdravstvene radnike, odnosno za radnike u zdravstvu i to će kumulativno od 2018. godine zapravo da bude uvećanje do 50% za pojedine zaposlene u zdravstvu. Evo, samo nekih pokazatelja. Naravno da postoji razlika od zaposlenog do zaposlenog, ali recimo, osnovna zarada medicinske sestre je u 2018. godini iznosila nešto više od 38.000 dinara, u martu 2021. godine planirano je da to bude nešto manje od 57.000 dinara. To je kumulativni rast od 49%. Doktor medicine subspecijalista oko 40% kumulativni rast. Dakle, osnovna plata je negde bila oko 82.600 dinara, u martu 2021. godine trebalo bi da bude 115.000 dinara. Uzmite ove konkretne cifre uslovno rečeno, važan je procenat, dakle, kumulativni rast. Doktor medicine subspecijalista od 2018. godine, tri godine kasnije, odnosno dve i po godine kasnije 40% povećanje. Nastavnik predmetne nastave i vaspitač 25% kumulativni rast od 2018. do marta 2021. godine. Ako pričamo o referentima, zaposlenima u javnoj upravi, kumulativni rast 21%. Slično je i za mlađeg savetnika ili višeg savetnika u državnoj upravi. Dakle, radimo intenzivno na povećanju plata i penzija. Svesni ste toga svakodnevno. To nije lako, to ne može da se izvadi iz džepa bez ikakvih problema. Potrebna je ozbiljna racionalizacija, ozbiljna fiskalna konsolidacija, štedljivo-domaćinski odnos u svim segmentima društva. To smo uspeli samo zahvaljujući tome što je i tokom premijerskog mandata, sada i predsedničkog mandata, Aleksandar Vučić bio izuzetno strog u poštovanju svih onih pravila koje smo postavili u kampanji pre 2012. godine, a onda počeli da izvršavamo od 2012. godine do danas. Suština ove priče o reformi platnog sistema je da zadržimo najkvalitetnije ljude u javnom sektoru i onda vam je jasno da je jedini način da najkvalitetniji ljudi zaista i ostanu u javnom sektoru da mi na pravedan način vrednujemo njihov rad i Vlada Republike Srbije ima nameru da to odlučno sprovede. Hvala vam na podršci. Mnogi od vas su iskreno rekli da je ovo jedini način da u ovom trenutku epidemije odložimo primenu ovog zakona, seta, sistema plata. Hvala vam. Slušaćemo i dalje pažljivo.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik mr Jadranka Jovanović.
Zahvaljujem. Poštovani poslanici, uvaženi predstavnici Vlade, draga ministarka Marija Obradović, nedostajete nam ovde, dragi građani, ja bih želela da kažem nešto o Predlogu zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Francuske, koji se odnose na prioritetne projekte na teritoriji Republike Srbije. Beograd kao višemilionski grad sa nestrpljenjem i već dugo čeka izgradnju metroa, ne samo zbog gustine naseljenosti, već i zato što praktično iz godine u godinu naš saobraćaj se povećava. Mislim da je ovo izuzetno važna investicija koja, koliko sam informisana, bi trebalo da se realizuje iduće godine, zapravo, taj prvi deo plana realizacije metroa. Isto tako, Francuska, koja ima ozbiljno iskustvo, preneće to iskustvo kada je u pitanju automatizacija u upravljanju elektrodistributivnim mrežama. Znamo da oni imaju dobra iskustva i očekujemo da ovaj važan projekat zaživi i da se realizuje u našoj zemlji. Pre nekoliko dana, tačnije 18. decembra, ja sam kao predsednik Parlamentarne grupe prijateljstva, u ovom sazivu, sa Francuskom, imala i to zadovoljstvo da razgovaram sa francuskim ambasadorom u Beogradu, gospodinom Žan Luji Falkonijem, gde smo, naravno, razgovarali upravo i o ovim projektima, kapitalnim projektima, važnim za našu zemlju, ali i o mnogim drugim vidovima saradnje između Francuske i Srbije. Zna se da je Francuska sedmi inostrani investitor u našoj zemlji. Naša saradnja, pored već poznate francuske kompanije „Vensi aeropor“, kada govorimo o aerodromu „Nikola Tesla“, o infrastrukturi i uređivanju aerodroma, ta saradnja je veoma široka i odnosi se i na druge vidove naših saradnji uzajamnih. Pomenuću samo neke. Recimo, na bolju odbrane srpski vojnici učestvuju u misiji EU, i to baš u francuskom kontingentu u Somaliji u misiji „Atalanta“, ali ono što mene posebno raduje to je da je obnovljen jedan sporazum na polju kulture, a radi se o kinematografskoj kooprodukciji između Francuske i Srbije i tiče si i koprodukcije u oblasti stripa. Francuski film ima jedno posebno mesto u evropskoj kulturi i sa svojim stilom, sa svojim značajem. Svedoci smo da velike filmske produkcije u Italiji i Nemačkoj polako nekako nestaju, a sa druge strane u Srbiji i u Francuskoj sve više rastu i mislim da je ovo jako dobra saradnja po pitanju filma, po pitanju koprodukcije koja će sa tim različitim kulturama sigurno napraviti neku inovaciju, neko novinu, i to je ono što mene posebno raduje kada je u pitanju saradnja između Srbije i Francuske. Dakle, ne samo polju ekonomije, već i na polju kulture. Moram da kažem da smo zajednički konstatovali na sastanku, koji je bio zaista jedan ozbiljan sastanak, dug, ne površan, iskren, topao, prijateljski, jedan sastanak koji sa mnogo dobronamernosti sa obe strane, što me posebno raduje… Na tom sastanku su učestvovali i poslanici, kojima želim ovom prilikom i da se zahvalim, članovi Parlamentarne grupe prijateljstva sa Francuskom: dr Laketić sa izuzetno zanimljivom vezom i pričom sa Francuskom, poslanik Karić i poslanik Đivanović. Svi su dali jedan ozbiljan doprinos, kvalitetan, našim razgovorima uz konstataciju da je saradnja između Francuske i Srbije dobra, ali da bi svakako mogla da bude bolja po svim pitanjima. Sada naročito imamo šansu i zbog posete predsednika Makrona, koja nam je bila 2019. godine. Imala sam i tu čast i veliko zadovoljstvo da budem lično u toj delegaciji koja je sačekala predsednika Makrona. Dakle, ja zaista očekujem da se ta saradnja maksimalno proširi na sva polja. Posebno bih htela da skrenem pažnju na nešto što sam konstatovala i ovo je prilika da možda i pojasnim i zbog građana, a mislim da imamo i predstavnike iz Ministarstva spoljnih poslova, a to je tema frankofonije. Primetila sam da nije svima jasno učešće Srbije u frankofoniji, građanima, a posebno sam inspirisana bila jednim tekstom koji je izašao u „Politici“ iskusnog analitičara ili kolumniste zapravo po pitanju frankofonije, gde je on čak i postavljao pitanje otkud Srbija u frankofoniji. Moram da vam kažem i drago mi je da imam priliku i zbog građana, koji možda gledaju ovaj prenos, četiri godine sam bila šef delegacije Parlamentarne skupštine frankofonije i te kako sam srećna i mislim da je mnogo važno da je Srbija članica ove jedne tako velike i značajne međunarodne organizacije koja broji 88 država u različitim svojstvima i, da pojasnim, nije Francuska inicirala osnivanje frankofonije, nego upravo skup afričkih zemalja koje zapravo imaju kao jedan od svojih glavnih jezika francuski jezik, kao službeni jezik. Nemoguće je postaviti pitanje odkud Srbija u frankofoniji, jer je frankofonija proširena na sve one zemlje koje tradicionalno imaju, ne samo političke, prijateljske i ekonomske odnose, već odnose koji traju čitav jedan period, i to je osnov za nešto što se dogodilo jula meseca 2019. godine, gde sa ponosom mogu da vam kažem da je Srbija promenila status i od posmatrača postala pridruženi član. To se dogodilo u Abidžanu na tom parlamentarnom nivou. Imali smo veliku podršku upravo Francuza. To je još jedan vid saradnje, naročito generalnog sekretara frankofonije, gospodina Žaka Krabala, koji nam je u svim situacijama pomagao i zdušno radio na promeni našeg statusa. Sa druge strane, ono što bih želela takođe da istaknem, što se nije znalo, bar ne toliko koliko se meni čini da je trebalo da se zna, jeste da smo već u avgustu mesecu 2019. godine, i to je bila direktna posledica posete predsednika Makrona, prioritetno, kao parlament, dobili poziv da prvi put Srbija učestvuje u posmatračkoj misiji u okviru frankofonije koja se dešavala na parlamentarnim i predsedničkim izborima u Tunisu. To je bio prvi put da je Srbija učestvovala u ovoj jednoj posmatračkoj misiji i zaključak je da Srbija kroz frankofoniju može svakako da podvuče, ojača i osnaži svoj međunarodni uticaj, ne samo sa Francuskom, kao jednom od veoma važnih članica EU, jednom od osnivača EU, već naravno, kroz frankofoniju, da sarađuje i sa tradicionalno prijateljskim afričkim zemljama. Kao frankofon, kao neko ko se u detinjstvu još susreo sa francuskim jezikom i kroz francuski jezik učio mnogo i o kulturi i o istoriji, kao i frankofil, sa velikim simpatijama prema francuskom narodu, nadam i želim da posebno zbližavanje između dva naša predsednika, predsednika Makrona i našeg predsednik Aleksandra Vučića, nedavno sam pročitala da su se čuli telefonom, da ne govorim o dirljivoj poruci, ćiriličnoj, koju je predsednik Makron poslao našem predsedniku povodom gubitka našeg dragog patrijarha Irineja. Mislim da je to fantastična platforma da posle jednog zahlađenja u odnosima između Francuske i Srbije koje, ovo je moje lično mišljenje, a za koje nije bila kriva Srbija… Mislim da je jako dobro, veoma se radujem što veoma snažnom uzlaznom linijom odnosi između Francuske i Srbije, ne samo kroz ove prioritetne projekte, važne za našu zemlju, idu napred. Očekujem da oni zaista zablistaju i molim i poslanike, mlade poslanike, a i mlade ljude u našoj zemlji da se posvete učenju francuskog jezika. To je ono što nam nedostaje i što je sa naše strane naša obaveza i poziv sa moje strane da se posvete malo više francuskom jeziku. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Reč ima Milutin Mrkonjić.
Poštovani potpredsedniče Orliću, poštovana gospođo Marija Obradović, sa saradnicima, poštovani narodni poslanici, jedna stvar je za mene ovde najinteresantnija, ja ću govoriti samo o dva zakona. Podrška razvojnim projektima Srbije, naravno da je tačka 6. koja se odnosi na autoput Ruma-Šabac i brzu saobraćajnicu ka Zvorniku, odnosno ka Loznici već toliko ušla u narod, a da ne govorimo o narodnim poslanicima, koji svi znaju o tome šta je, da o tome treba malo govoriti. Metro je nešto novo i počinje danas i zato generacija mladih ima šansu na tom metrou da skine s dnevnog reda ove diskusije koje se često ovde javljaju, a mene pogađaju, jer sam dugo godina na infrastrukturnim projektima radio, pa osećam odgovornost kada kritikujete bivša vremena. Da kažem samo jednu istinu, za realizaciju ovakvih projekata, deco, dve su stvari uslov. Prvo, politička stabilnost u zemlji i politička volja rukovodstva zemlje da uđe u realizaciju takvih projekata i drugo, pare. Da kažem još jednu stvar, pamtim Vlade, hajde, Republike Srbije, neću da ulazim u Jugoslaviju, od sedamdesete godine do danas, sve su imale želju da krenu u realizaciju metroa, sve. Ali, kao što vidite, mi danas, evo ja sam dobio sada informaciju iz Skupštine grada, mi danas imamo rokove i krećemo, siguran sam, u realizaciju metroa. Naravno, velika zasluga države, retko hvalim Vučića, jer tu je Palma da ga hvali pa neću da preterujem, ali naravno zasluga države da stoji iza tih projekata, bez podrške države i predsednika, nema realizacije toga. U raznim vremenima, nemojte mnogo kritikovati bivša vremena, evo, ja sam sve to preživeo, znate kakva je realizacija bila devedesetih godina? Teška. Kad govorimo o metrou, mi smo devedesete godine imali sa Francuzima, i istim ovim firmama koje sada dolaze ovde, predugovor za brzu prugu, za prugu brzina 200-250km na sat. Došle su sankcije posle godinu dana i projekat je stao. Evo, danas se realizuje. Dakle, danas je država stvorila uslove kroz 140.000.000.000 za iduću godinu u budžetu, pa, to nikad nije bilo. Znači, upravo to je razlog da se kasnilo. Naravno, bilo je tu i subjektivne slabosti i to priznajem, ali danas imamo izvanredne uslove i to treba mlada generacija da koristi. Što se tiče metroa, mislim da je indikativan primer početka realizacije tog metroa, samo ću to da kažem i što kaže Toma, da ne oduzimam vreme mladim poslanicima, 1972. ili 1973. godine je grad došao do milion stanovnika. To je bitna cifra za realizaciju i za početak razmišljanja o podzemnom saobraćaju u jednom velikom gradu. Tadašnji gradonačelnik, Branko Pešić, ja uvek njega spominjem kao legendarnog gradonačelnika, sa rukovodstvom i sa interdisciplinarnim timom stručnjaka je osmislio kakav treba da bude Beograd u narednih 100 godina. Tad su definisani Beograd grad usluga, nema industrije, industrija van grada. Da bi bio grad usluga on mora da bude kao i većina gradova sveta povezan brzim komunikacijama sa svetom. Tad je došla „Gazela“, tad je došao „Beogradski čvor“, početak radova, naravno „Gazela“ je završena. Tad je razmišljano o unutrašnjem saobraćaju, o metrou. O metrou, tada je prva studija urađena za četiri-pet godina, kompletna studija. Ja uvek savetujem mojim mlađim stručnjacima, pogledajte i tu studiju malo. Nisu linije iste, neću sad da komentarišem, reći ću tamo ako bude neko pitao od ovih mlađih stručnjaka, tada je definisan beogradski čvor, izmeštanje amfiteatra, današnji „Beograd na vodi“ tada, i, naravno, dok je gospodin Pešić ili drug Pešić bio gradonačelnik nešto je urađeno od toga. Danas mi završavamo sve te projekte i budite ponosni što živite u zemlji koja ima takvu stabilnost političku i takvo rukovodstvo koje, preterao sam u hvaljenju, koje zna šta radi. Infrastruktura je podloga razvoja cele privrede, to danas svi znamo ovde i mladi poslanici kad odete tamo u vaše mesto upravo to afirmišite kao razvojni budžet. Budžet je razvojni, to je razvoj i onaj ko se bavi razvojem ima veliku odgovornost i strpljenje da građanima objasni šta je to što mi radimo. Vi imate tu šansu i koristite je. Što se metroa tiče, nemam nikakvih primedbi. Metro, prema dinamici koju imamo ovde, nažalost, ne znam da li su svi poslanici dobili to, ja sam tražio od Vesića i od Nikole Nikodijevića i dobio sam to, apsolutno ima početak gradnje iduće godine i to je za mene najvažnije. Jedna sugestija, meni je žao što ovde nije ministar Momirović, jedan mlad, ambiciozan čovek, i dobro je da je država donela odluku da Vlada brine o metrou, metro je razvojni projekat Srbije. Zašto? To je zadnja rečenica. Kod gradnje puteva je uglavnom građevinska operativa i ono što prati malo novih inovacija. Kod železnice i kod šinskih sistema je velika tehnološka revolucija, to je već neko govorio ovde pre mene, nisam bio ali sam video na televizoru gore. Dakle, dolazi nova tehnologija, tu su Francuzi prvaci sveta i to je važna odluka bila ući sa Francuzima u realizaciju tog projekta. Tu je ono što donosi novac i mlade ljude, ali sugerišem ljudima koji vode u Ministarstvu saobraćaja, verovatno, ne znam kako će biti organizovano, pa i koleginici koja vodi privredu, da sa Francuzima pravimo kooperaciju da oni donose svoj „know how“ a da rade naša preduzeća koliko ih imamo. Imamo ih još i da se ta tehnologija razvija, jer metro je projekat koji živi narednih 30-50 godina. On nigde u svetu nije stao i zato generacija vaša, ovih mladih ljudi, treba da se obuči i da naša preduzeća to rade. Mi smo to devedesete godine uspeli. Čak smo se Francuzima, unapredili fabriku u Smederevu sa jednom komponentom za točkove koji su, do duše tada smo imali i fabriku, ovo je ona „Goša“ koja je radila veće vozove za velike brzine, e takve kooperacije su važne. Nemojte da samo stranci rade kod nas. Naša preduzeća, dakle od projekta, od projektantskih usluga pa do građenja – naša preduzeća. Hvala najlepše, predsedniče.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Marijan Rističević.
Dame i gospodo narodni poslanici, postoji jedna izreka koja kaže „javni sektor živi kako hoće, a privatni kako mora“. Ovde se uglavnom u ovim zakonima radi o odlaganju primene određenih članova. Ja nemam ništa protiv toga. Odnos plata između javnog i privatnog sektora još uvek je u korist javnog sektora. To je nešto što sad manje može da zabrinjava nego pre nekoliko godina kada su plate u privatnom sektoru bile manje za jednu četvrtinu nego u javnom sektoru. Danas je to popravljeno, ali je ipak razlika negde oko 11.000 dinara. Dakle, u realnom privatnom sektoru prosečne plate su manje za 11.000 dinara nego u javnom sektoru. Sad, u javnom sektoru takođe nedostaju određena zanimanja koja treba daleko više platiti i ovim zakonima i ovim članovima to treba uraditi i urediti da svako bude nagrađen spram svog rada, rezultata rada itd, bez obzira što se radi o javnom sektoru. Novac je roba kojom se kupuje sva druga roba. Novac je sredstvo za razmenu robe. Novac treba zaraditi. Prošla su vremena kada je bivši režim prodajom društvenog kapitala namicao pare, pa sa druge strane donatorskom podrškom, pa kreditnim zaduženjem i sve je to išlo u potrošnju, bez da je novac prethodno prošao kroz proizvodnju. Bez proizvodnje i usluga nema zdravog novca i mi o tome treba da vodimo računa. Ima takođe izreka koja kaže, koja takođe treba da ide u korist privatnog realnog sektora, koja kaže da, a to je istina, da ljudi koji sede, a i mi spadamo u te, su uvek bolje plaćeni od ljudi koji stoje i rmbače. Kažu, ljudi koji su iz realnog sektora da je najsočniji novac onaj sa državnih jasala, da je sve drugo malo teže zaraditi novac nego ga potrošiti. Mi treba da izbalansiramo javni privatni sektor. U javnom sektoru moramo da izbalansiramo da svi koji rade isti posao, bilo gde da ga rade, da li u agencijama, da li u ministarstvu, da li u nekom drugom javnom preduzeću za isti posao koji rade imaju približno iste lične dohotke. Takođe, treba voditi računa da ljudi koji rade u javnom sektoru, ima onih koji stvarno rade i posla imaju preko glave, ima onih koji na određeni način, što naš narod kaže „zabušavaju“. Tu treba ostaviti prostor da se nagrade oni koji rade. Takođe, treba voditi računa o agencijama. Ne mogu tamo neki javni službenici da imaju tri puta veće plate nego javni službenici u nekom ministarstvu, koji rade često i najodgovorniji posao. Ne može neko zato što je bio u rezervnom sastavu DS i prijatelj Rodoljuba Šabića i tamo nekog Jankovića da ima tri-četiri puta veće plate nego neki mučenik koji je pretrpan predmetima, recimo, u Upravi za agrarna plaćanja gde zahteva ima 350 hiljada samo ove godine. Da li taj broj ljudi tamo može uopšte da obradi, ako uzmemo da ima ljudi koji rade, ima ljudi koji odu na bolovanje, ima posebno sada za vreme pandemije, imate da je neko opterećen više puta na istom poslu od nekoga ko to nije? Moje simpatije su ipak prema realnom sektoru, jer novac treba zaraditi i kasnije ga podeliti. Ja ću vas podsetiti da ovi što su prodali kompletnu društvenu svojinu za šest, sedam milijardi evra, koliko su dobili u toj privatizaciji, to su kompletno potrošili veštački pokušavajući da podignu plate, pre svega u javnom sektoru, pa su time želeći da povećaju penzije u stvari kasnije unesrećili te iste penzionere. Da vas podsetim da su prosečne plate u vreme kada se novac nije zarađivao, već se zaduživanjem i prodajom kapitala obezbeđivali lični dohoci, da su oni bili 328 evra koliko se ja sećam. Danas je prosečna plata 510 evra, s tim što ja ne želim da kažem da treba smanjiti platu u javno sektoru. Želim da kažem da mi moramo investicijama, a investicije su nešto što pokreće privredu, privreda je motor u jednom automobilu koji se zove država i koliko privreda izbaci energije toliko mi kao putnici u tom automobilu možemo da potrošimo. Ne želim da kažem da treba u javnom sektoru smanjivati plati. Ne. Treba ih povećavati, ali paralelno sa tim povećavati i prosečne plate onih koji taj novac zarađuju. Povećanjem obima investicija mi smo na dobrom putu da to učinimo. Zato ja dolazim iz Inđije. Ja sam započeo izgradnju industrijske zone, koja je danas jedna od najboljih u Srbiji. Dakle, mi smo dobili 90-tih godina 50% novih stanovnika. Imali smo 32.000, a onda s obzirom da je stanovništvo bilo Lika, Banija, Kordun, zbog poznatih događaja i zverskog proterivanja stanovništva iz Hrvatske, pa iz BiH, taj broj je bio uvećan za gotovo 50%, odnosno sa 32.000 na 47.000 stanovnika. Radila nam je samo jedna fabrika. Onda i tu jednu fabriku su prodali. Ali zahvaljujući, između ostalog i meni, ja sam se tu najmanje slikao, industrijska zona je dala svoje rezultate. Danas Inđija ima izvoz koji je gotovo ravan izvozu Crne Gore. Šta hoću time da kažem? Da ta proizvodnja koja se ostvarila se deli na celu Srbiju. Dakle, to je izvoz Srbije koji se realizuje na području Inđije. Sada smo dobili zahvaljujući dobroj infrastrukturi u industrijskoj zoni, zahvaljujući gasovodu koji ide neposredno i autoputu koji ide neposredno pored industrijske zone, dobili smo novu investiciju koja se zove „Tojo Tajgers“ proizvodnja guma. Nedavno sam slušao Nestorovića kako je on više za poljoprivredu jer ne zagađuje životnu sredinu. Moram da vas obavestim, gospođo ministarko, gospodo poslanici, da je poljoprivreda jedan od najvećih zagađivača, nažalost, zato što poljoprivreda upotrebom hemijskih đubriva, hemijskih preparata, sredstava za zaštitu bilja je glavni zagađivač. Evo prilike da Nestoroviću kažem, da se ne meša baš u sve kao margarin, da li on zna da stočarstvo više zagađuje vazduh i utiče na efekat staklene bašte nego svi automobili na svetu? Dakle, stočarstvo zbog ispuštanja metana i azota, a to preživari rade, više utiče negativno na kvalitet vazduha, više zagađuje vazduh nego svi automobili i sva prevozna sredstva u svetu. Eto jedna mala obuka za doktora Nestorovića. Kada sam kod ovih plata, sa 328 na 510, to vam je povećanje negde otprilike 182 u odnosu na 328, to je povećanje od gotovo 60%. Minimalac je sa 150 otišao na 250. Biće opet povećan. To pozdravljam pre svega što će to u nekim manjim sredinama u privredi smanjiti zaostatak između realnog i javnog sektora. Zašto sam rekao da će investicije bitno uticati na to da realni i privatni sektor dostigne javni? Zato što se kod nas u Inđiji pojavio manjak radne snage. Nama je nezaposlenost 3,7%. Imam sugrađane koji žive sa mnom na selu, jedno pet kilometara od industrijske zone, koji su u toku godine menjali po četiri radna mesto. To je fluktacija radne snage i nedostatak radne snage i dobre investicije koje se dovedu u Srbiju neminovno će dovesti do rasta plata u realnom sektoru, do povećanja BDP i kada BDP, koji je kao pogača, mi koji živimo u realnom sektoru to i radimo i kada napravimo tu veću pogaču, koja se zove BDP, onda će i privatnom sektoru i javnom sektoru ostati više za podelu. Takođe moram da kažem i sledeće – da ovi nesrećnici koji su prodali celokupnu društvenu svojinu, kojima je donatorska podrška od četiri, pet milijardi služila tek tako da je negde strpaju u privatne džepove, uglavnom nisam siguran da je došla u punom iznosu do stanovništva, i da podsetim da su njima oprošteni dugovi oko četiri, pet milijardi u Pariskom i Londonskom klubu i uprkos tome su nam ostavili dug od 17,7 milijardi, nije dug ostavljen od 17,7 milijardi. Mi smo u proteklih osam godina platili između šest i sedam milijardi njihovih kamata jer su se zaduživali po skupom novcu zato što država koju su oni vodili i privreda te države nije imala nikakav rejting i zato su ta zaduživanja bila veoma skupa, a tu njihovu kamatu smo mi skupo platili, iako sada, koliko ja vidim, su krediti sa 1% ili 1,5%. Zamislite njihove kredite od šest ili 7%. Uglavnom da kažem i na kraju da zaključim, moje simpatije su i dalje prema realnom privatnom sektoru, ali podržavam i to da u javnom sektoru rastu plate, verujući da ćemo zahvaljujući investicijama, koje dovodimo u Srbiju, povećati BDP, tu pogaču i da će svakome od nas ostati po jedan komad više, a posebno želim da radnici sa minimalcem steknu priliku da u toku naredne godine taj minimalac još više poraste. Zašto? Zato što porezom na plate, zato što doprinosima biće svi fondovi puniji i svi ćemo mi biti zadovoljniji, ali moraju investicije, to je pogonsko gorivo koje privredu koja je motor i menjač ove države mora da poteza. Poslodavci ne daju plate, to da vam kažem, zaključak. Poslodavci isplaćuju plate, a plate daju kupci naše robe i naših usluga, dakle, ono što je investirano, što je proizvedeno. Povika je na ove strane investitore. Strani investitori prvo registruju firmu ovde i to postaje domaća firma. U principu, to je domaća firma i posluje po domaćim zakonima i to je firma koju bi ja osnovao, a strani investitori nam dovedu i kupce. Oni uglavnom dođu da proizvedu robu koja već ima tržište pre svega u Zapadnoj Evropi, pa i Rusiji i Kini i time taj kupac obezbeđuje plate i za javni i za privatni sektor. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima Zvonimir Stević.
Poštovani potpredsedniče, uvažena ministarko sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, danas je na dnevnom redu više zakona koji se odnose na sistem plata u javnom sektoru. U pitanju su izmene pet zakona kojima se uglavnom produžavaju rokovi za primenu novog modela plata u javnom sektoru koji poznajemo pod nazivom – platni razredi. Donošenje krovnog zakona o sistemu plata u javnom sektoru, zakona kojim se uređuju plate zaposlenih u organima autonomnih pokrajina, lokalnih samouprava, u javnim službama, plate policijskih i vojnih službenika, pa do zakona kojim se uređuju plate u javnim agencijama i drugim organizacijama, čiji su osnivači Republika, pokrajina ili lokalna samouprava u vreme prethodne Vlade i ministra Ružića, koji je bio na čelu Ministarstva za državnu upravu i lokalnu samoupravu stvoren je kompletan zakonski okvir za reformu javne uprave, a time i reformu sistema plata zaposlenih u ovom sektoru po novom modelu platnih razreda. U stvari sa ovim platnim modelom imamo iskustva još od 2007. godine kada je donet Zakon o državnim službenicima i nameštenicima i Zakon o platama državnih službenika i nameštenika upravo po modelu platnih razreda, a preostaje njegova implementacija u ostale delove javnog sektora. Kako ističu rokovi za uvođenje ovog platnog principa u svim posebnim delovima javne uprave pred nama su izmene zakona kojima se rok za uvođenje platnih razreda pomera za još godinu dana. Kao razloge za produženje roka predlagač navodi, pre svega, potrebu da se dodatno analizira uticaj platnih razreda na budžetske troškove, kao i nemogućnost da se zbog Kovida završe svi potrebni poslovi. Treba ovom prilikom skrenuti pažnju na značaj, na ulogu javnog sektora za svaku pravnu i demokratski orjentisanu državu. Javni sektor je veliki i složen sistem koji obuhvata veliki broj organa i službi, veliki broj poslova i nadležnosti, veliki broj zanimanja, veliki broj zaposlenih u državnim organima, u pokrajinskim, opštinskim organima, u javnim službama, obrazovanju, zdravstvu, kulturi, fizičkoj kulturi, dečijoj i socijalnoj zaštiti. Tu su, takođe, kompletno pravosuđe, policija, vojska, službe bezbednosti i svaki od ovih delova javnog sektora ima svoju ulogu i svoje mesto u društvu i obezbeđuju integralni razvojni put društvo. Društvo ne može napredovati ako nema dobru javnu upravu, jer javna uprava u svim svojim segmentima nije jedino administrator određenih postupaka. Upravo je i kreativni faktor razvoj. Uprava je i slika pravne države koja svojim građanima omogućava ostvarivanje zakonskih prava, ali i ispunjavanje zakonskih obaveza na efikasan način. U suštini, prvi susret građana sa državom jeste susret sa državnom administracijom na nekom šalteru ili u nekom redu za dokument ili plaćanje poreza. Zato je za državu važno da ima stručnu, efikasnu, odgovornu, depolitizovanu i nekoruptivnu administraciju. Javni sektor sprovodi sve društvene reforme i zato on mora biti reformisan, adekvatno uređen, efikasan, stručan i funkcionalan sa što manje troškova po građane, a sa što boljom uslugom koju pruža. Tako, na primer, na dobre efekte poreske politike možemo računati uz dobru poresku administraciju, dobre rezultate socijalne politike ako imamo motivisane i svesne stručnjake u centrima za socijalni rad, možemo biti bezbedni ako imamo profesionalce u policiji i vojsci. Ali, zaposleni u javnom sektoru moraju biti motivisani za svoj rad, jer i od materijalne motivacije zaposlenog državnog službenika zavise rezultati napretka u svakom segmentu društva. U Srbiji, kao i u drugim državama, stalno se traga za najboljim ili za optimalnim modelom organizovanja, ali i nagrađivanje zaposlenih u svim delovima javnog sektora kako bi takav javni sektor mogao da ostvaruje naše ključne razvojne ciljeve. Danas Srbija jeste na dobrom putu da građanima obezbedi efikasnu upravu, a javnoj upravi bolji položaj. To su neki od elemenata opšte reforme javnog sektora koja je započeta pre više godina. Strategijom javnog sektora usvojenom 2014. godine definisani su najvažniji ciljevi. Pre svega, to su: bolja organizacija uprave, razvoj modernog i profesionalnog službeničkog sistema, unapređenje sistema lokalne samouprave, digitalizacija i razvoj elektronske uprave. Kada je u pitanju modernizacija uprave, odnosno digitalizacija možemo reći da je ovde već postignut značajan napredak koji građani već mogu da osete u postupcima ostvarivanja različitih prava pred državnim organima i službama. Tu bih kao strateški važan rezultat pomenuo formiranje Centralnog registra stanovništva, odnosno jedinstvene elektronske baze svih podataka o stanovništvu na osnovu zakona koji smo usvojili početkom 2019. godine, kojim je omogućeno da se integrišu podaci o građanima iz 13 različitih i nepovezanih registara. Ovo je veliki napredak u načinu na koji građani mogu da dođu do različitih dokumenata i papira bez čekanja u različitim redovima. Takođe, projekat „Jedinstveno upravno mesto“ započet 2018. godine unapredio je rad uprave na lokalnom nivou. U vreme ministra Branka Ružića od 2016. godine do 2020. godine Ministarstvo za državnu upravu je postavilo kompletan zakonski okvir za reformu ovog sektora i uspostavljanje moderne, transparentne, efikasne i odgovorne javne uprave koja se približila građanima. Taj napredak je značajan i očigledan, jer je povezivanje baza podataka obezbedilo mogućnost da građani sve mogu završiti na jednom mestu, od preuzimanja dokumenata, do dobijanja različitih upravnih akata. Veoma često se rad javne uprave pojednostavljuje, loše ocenjuje i građani često imaju loša iskustva. Upravo takvu sliku reformom želimo da promenimo. Javna uprava mora biti partner građanima. Vratio bih se na pitanje sistema plata u javnom sektoru koji svakako nije jednostavno uspostaviti. Važno je da model bude pravedniji, da obezbedi povoljniji socijalno ekonomski položaj svim zaposlenima kako bi ih motivisao da svoj posao još posvećenije radi, kako bi u upravi želeli da rade mladi visoko obrazovani kadrovi. Nije stimulativno za mladog, fakultetski obrazovanog čoveka da radi za četrdesetak hiljada i to u Narodnoj skupštini. Pristalica sam toga da se o primeni modela platnih razreda u svim delovima javnog sektora izvrše dodatne ekonomske i socijalne analize, kako bi se sagledao uticaj primene ovog modela na sva zanimanja, sve poslove, ali pre svega na potrebna sredstva u budžetu za njegovu primenu. U tom smislu poslanička grupa SPS će podržati odlaganje rokova za primenu novog modela plata u javnoj upravi. Zahvaljujem se.
Hvala, gospodine Steviću. Dame i gospodo narodni poslanici, sada određujem pauzu u trajanju od 60 minuta. Sa radom nastavljamo u 15.00 časova. Prvo naredno izlaganje, narodna poslanica Vesna Ranković. Hvala svima.
Dame i gospodo nastavljamo sa radom. Narodna poslanica Vesna Ranković, ima reč.
Hvala. Uvaženi predsedavajući, poštovana ministarko sa saradnicima, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici i naravno građani Republike Srbije, danas se pred nama nalazi set zakona koji reguliše zapošljavanje i plate u javnom sektoru. Ono što želim da istaknem je da je nakon teških reformi koje je započeo, a zatim i uspešno sprovodi Aleksandar Vučić, zajedno sa nama kao njegovim saradnicima, ali naravno, treba istaći i uz veliku podršku vas, odnosno građana, došlo je vreme da uvidimo i koji su pozitivni rezultati tih reformi. Reforme su podrazumevale, između ostalog, i reforme našeg platnog sistema. Kao što ste već imali prilike da čujete od mojih prethodnih kolega govornika, jedna od najvećih reformi koja nas čeka od 1. januara je to da više neće postojati ograničenje kada je u pitanju broj zaposlenih u javnom sektoru, odnosno više neće biti neophodna saglasnost javnim preduzećima i ustanovama kako bi zaposlili nove radnike u svoja preduzeća i ustanove. Pritom, da ne bi nakon dugih šest godina od kada je ta zabrana bila na snazi došlo do nekih zloupotreba, naravno da neće moći nekontrolisano da se zapošljava, mišljenje je o tome, te s toga svako javno preduzeće ili ustanova će moći da zapošljava u svom preduzeću ili ustanovi novih zaposlenih do 70% u odnosu na prirodni odliv koji se desio u prethodnoj godini. Ono što je takođe, značajno istaći kada je u pitanju reforma koja se odnosi na platni sistem u Republici Srbiji, jeste do da od 1. januara sledi povećanje plata u javnom sektoru. Povećanje plata će najviše osetiti medicinski radnici koji su sada u ovoj teškoj situaciji u kojoj se nalazi, kako ceo svet, pa, tako i naša država, podneli najveći teret, da tako kažem, i koji danonoćno rade. Sada ću iskoristiti priliku da im se zahvalim javno, kao što je većina mojih kolega do sada učinila, oni će imati povećanje od 5%, dok svi ostali zaposleni u javnom sektoru imati povećanje od 3,5%, pri čemu, postoji tendencija da od 1. aprila i ostatak javnog sektora dostigne tu cifru od 5% povećanja plata. Ono što je takođe bitno i što želim da istaknem da država u ovim teškim vremenima u kojima se sada nalazimo nije mislila samo na javni sektor, već je mislila i na privatni sektor, te je obezbedila, imali smo prilike svi da ispratimo i o tome da govorimo na prethodnim sednicama, pa o tome neću dužiti, pružila je veliku podršku i privatnom sektoru kroz različite subvencije. Takođe, pružila je veliku podršku i našim penzionerima koji su ove reforme o kojima sam govorila, koje traju od 2012. godine, izneli takođe na svojim plećima. Penzioneri su 18. decembra dobili jednokratnu novčanu pomoć u iznosu od 5.000 dinara, dok naravno, kao što sam već istakla, medicinski radnici koji su podneli najveći teret zbog pandemije korona virusa, dobili su u mesecu decembru jednokratnu pomoć u iznosu od 10.000 dinara. Kada se radi o ovom povećanju, s obzirom da je prosečna zarada u Republici Srbiji trenutno 510 evra, to znači, da bismo dočarali slikovitije, to znači da će svaki građanin imati 27 evra povećanja što iznosi nešto preko 3.100 dinara. Takođe, briga države kada je u pitanju pandemija korona virusa se ne završava ovde. Imali smo priliku da ispratimo pre samo nekoliko dana otvaranje kovid bolnice u Kruševcu, pre toga kovid bolnice u Batajnici. Tako da je naša država u rekordnom roku od samo četiri meseca sagradila dve kovid bolnice. Pritom, ni tu nije kraj, za zdravstvo je u narednoj godini opredeljeno 386 milijardi dinara. Tu zapravo pokazujemo našu odgovornost, kako kada je u pitanju zdravstvo, tako i kada su u pitanju kapitalne investicije, jer nikada se više nije izdvojilo ni za kapitalne investicije, o tome smo imali prilike da slušamo našeg ministra finansija, Sinišu Malog, koji je gostovao, odnosno prisustvovao sednicama Narodne skupštine u proteklim zasedanjima. Ono što takođe želim da istaknem je da cilj svega ovoga jeste da se realizuje projekat „2025“ u kom se predviđa da će prosečna plata 2025. godine, odnosno čiji je cilj da prosečna plata 2025. godine iznosi 900 evra, a prosečna penzija 440 evra. Znam da u ovim momentima kada je kriza u celom svetu i kada neke države za koje ili mislimo ili znamo da su ekonomski daleko stabilnije od nas, moraju da zamrzavaju plate, da čak i smanjuju plate, mi planiramo da sebi postavimo i ostvarimo jedan tako veliki cilj i znam da mnogi sumnjaju da je moguće da će u sled svega ovoga 2025. godine prosečna plata i penzija iznositi toliko, ali sigurna sam da je uz veliki trud, rad i zalaganje prvenstveno našeg predsednika Aleksandra Vučića, zatim i svi nas kao njegovih saradnika to moguće, jer pre 2012. godine kada smo govorili o svim ovim reformama koje su i dovele sada do ovih povećanja o kojima pričam, mnogi nisu verovali da će se to realizovati, da će se desiti, ali uz danonoćni rad i trud zapravo uspeli smo. Ono što želim na kraju da naglasim je da ću ja u danu za glasanje, uostalom kao i moja poslanička grupa kojoj pripadam, Aleksandar Vučić – Za našu decu, podržati set zakona koji se nalazi na današnjem dnevnom redu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem. Vesna, koliko sam ja razumeo, to je vaše prvo izlaganje. Reč ima Dijana Radović. Izvolite.
Poštovani predsedniče, uvažena ministarko Obradović, koleginice i kolege narodni poslanici, kao što smo imali priliku da čujemo i od ministarke za državnu upravu i lokalnu samoupravu, danas je reč o izmenama zakona koji se uglavnom odnose na redefinisanje rokova, i to iz nekoliko razloga. Prvi razlog jeste kovid, godina obeležena kovidom i taj vakuum od godinu dana koji smo imali, zatim složenost i kompleksnost javnog sektora, ali, takođe i potrebe za usklađivanje sa jednim finansijskim okvirom države. Mi, poslanici SPS, slažemo se da smo iz objektivnih okolnosti morali da odložimo primenu ovih zakona, koji jesu i sistemski i reformski i koji se odnose na usklađivanje plata u celom javnom sektoru. Primena ovih zakona odnosi se na veliki broj državnih službenika. Kao što znamo, to su zaposleni u prosveti, u zdravstvu, u pravosuđu, u nauci, ali i svim ostalim delovima javnog sektora. Upravo zbog složenosti ovih delova javnog sektora koje sam pomenula, pre svega mislim na zdravstvo i prosvetu, bitna nam je suštinska reforma, bitna nam je suštinska primena i kvalitet primene ovih zakonskih akata, kako ne bismo došli u raskorak između primene normi, ali, takođe i realnosti kojom smo okruženi. Sama dinamika nije presudna, ukoliko vodi boljem i kvalitetnijem pružanju javnih usluga. Naravno da nam je bitna i brzina i da što pre dođemo do željenog kvaliteta, ali državna uprava kao servis građana jeste taj kvalitet kome težimo, a to je jedno od ključnih pitanja na našem putu ka EU. Ovi zakoni će uneti jedan novi način vrednovanja, jedan novi način utvrđivanja kriterijuma i merila uspešnosti, a ono što je za mene posebno važno i za nas socijaliste jeste da ćemo primenom ovih zakona dostići jedan pravedniji standard, jedan pravedniji način vrednovanja i nagrađivanja zaposlenih u javnom sektoru. Deo ovog seta zakona je i Zakon o izmenama Zakona o platama zaposlenih u organima AP i jedinice lokalne samouprave, kojim se takođe pomera rok za 2022. godinu, odnosno rok za primenu novog modela i naredne dve budžetske godine, kada je u pitanju nagrađivanje i ocenjivanje. Ono što bih ja posebno htela da naglasim jeste značaj uvođenja ovog novog modela plata kod organa lokalne samouprave i tu mislim da je višestruko važan. Zašto? Zato što zaposleni u organima lokalne samouprave posle uvođenja ovog novog modela imaće priliku da imaju približno iste plate za iste ili slične poslove. Odnosno, kada se budu utvrdile osnovice za obračun ovih plata, nećemo imati tako veliku razliku za isti posao, kao što je to sada slučaj. Usklađivanje plata bi za državne službenike bio svojevrstan podsticaj da ostanu da žive u svojim mestima, jer imamo neke ekstremne primere devastiranih i nerazvijenih sredina, gde je gotovo teško naći dobrog stručnjaka u upravi, a jedan od razloga jeste zato što su niske plate. Plate ovde imaju i ulogu jednog instrumenta uravnoteženog regionalnog razvoja, ali tu pre svega mislim i da bi ovo moglo da se smatra državnom merom ka ublažavanju migratornih kretanja iz manjih ka velikim gradovima. Kao deo sistema javne uprave, u svom dosadašnjem radu i iskustvu znam koliko je pozitivnih efekata i rezultata dala reforma javne uprave, koju smo započeli 2014. godine usvajanjem strateškog dokumenta Vlade, a odnosi se upravo na ovaj period, do 2020. godine. Novi Zakon o opštem upravnom postupku i e-uprava doprineli su podizanju standarda funkcionisanja javnog sektora u celini, a tu pre svega mislim kroz interno unapređenje komunikacije, bilo da se odnosi to na razmenu podataka različitih ustanova između sebe, ali takođe i da se odnosi na unapređenje komunikacije državnih službenika sa građanima. To se ogleda, recimo, i u benefitima kroz smanjenje administrativnih troškova, kroz izbegavanje nepotrebne birokratije koju smo do sada imali, ali takođe i značajne uštede vremena, čime se našim građanima olakšava svakodnevni život. Afirmacijom i uvođenjem jedinstvenog upravnog mesta, koje podrazumeva pružanje javnih usluga na jednom mestu, odnosno naši građani više ne šetaju od šaltera do šaltera, već imaju priliku da sve svoje zahteve i obaveze ostvaruju na objedinjenom, tzv. jedinstvenom šalteru, sam upravni postupak je dosta pojednostavljen, a usluge našim građanima se pružaju brže i kvalitetnije. Ono što bih još naglasila jeste da je mnogo usluga koje su zaživele u gotovo svim lokalnim sredinama – virtuelni matičar, servis e-beba, koji su izuzetno značajni i uneli velike novine, elektronska naplata administrativnih taksi, sistem 48 sati i mnogi drugi. U svim ovim novinama sprovedenim u funkcionisanju javne uprave poslednjih godina mi imamo rezultat, a taj rezultat jeste uprava približena građanima. Javna uprava jeste najbliža građanima i to je ono što je posebno značajno, zato što, zbog širokog spektra pružanja usluga našim građanima, ostvaruje sa njima i najneposredniju komunikaciju. Zato je naš zadatak da je stalno unapređujemo, da je stalno modernizujemo, da bi je građani doživljavali isključivo kao svoj servis. Imajući to u vidu, savremeni državni službenik mora biti nagrađen za svoj doprinos, a tu pre svega mislim srazmerno svojoj produktivnosti, srazmerno složenosti svog posla, ali i takođe zalaganju za efikasnije ostvarivanje svojih prava, ali i prava naših građana i njihovih zahteva. Za uspešnu i efikasnu državnu upravu kojoj težimo preduslov je ulaganje u ljudske resurse i jačanje službeničkih sistema, podmlađivanje kadrova, zapošljavanje IT stručnjaka. Ovo je posebno važno, zato što nam je potrebna informatička pismenost službenika. Na kraju – stvaranje sistema za brže napredovanje u službi na osnovu postignutih rezultata. Takvi sistemi će doprineti našim državnim službenicima, odnosno motivisaće ih da unose inovacije u javni sektor. Zbog toga smatram da celokupna reforma zavisi i od ulaganja u ljudske resurse, bilo kroz specijalizaciju postojećeg kadra, ali i podmlađivanjem strukture zaposlenih. Uz visok nivo digitalizacije koji smo do sada postigli, uz reforme koje smo do sada sproveli, ovom reformom sistema plata koju ćemo sprovesti 2022. godine u celom javnom sektoru, zaokružićemo sistematski višeslojni proces reforme javne uprave, čiji će cilj biti zadovoljni građani i kvalitetni državni službenici. Napominjem da će Poslanička grupa Socijalističke partije Srbije u danu za glasanje glasati i podržati ove izmene zakona. Hvala.
Hvala. Narodna poslanica Nataša Ivanović ima reč.
Zahvaljujem, predsedavajući. Uvažena ministarka sa saradnicima, poštovane kolege narodni poslanici i, naravno, poštovani građani Republike Srbije, članom 97. Ustava Republike Srbije, tačkom 8, nadležnost Republike Srbije ogleda se u određivanju i obezbeđivanju sistema u oblasti radnih odnosa, zaštite na radu, zapošljavanja, socijalnog osiguranja i drugih oblika socijalne sigurnosti, kao i drugih ekonomskih i socijalnih odnosa od opšteg interesa. Istim članom, tačka 17, uređuju se i obezbeđuju drugi odnosi od interesa za Republiku Srbiju, u skladu sa Ustavom. Potreba da se utvrdi nov rok za početak primene sistemskog, a samim tim i posebnih zakona kojima se uređuju plate, naknade plata i druga primanja u svim delovima javnog sektora je razlog za donošenje Zakona o izmenama Zakona o sistemu plata zaposlenih u javnom sektoru. Uzročnost ove potrebe je složenost epidemiološke situacije prouzrokovane pandemijom virusa Kovid 19 u našoj državi tokom ove 2020. godine. Ova složenost nije zaustavila borbu. Ona je prisutna u bolnicama, prodavnicama, vrtićima, školama, opštinama. Ona je prisutna u nama. Borba postoji i u mestu u kome ja živim. Prisutna je kroz zalaganje, trud, ali i rad. Zahvaljujući programu koji sprovodi Vlada Republike Srbije i predsedniku Republike Srbije, Aleksandru Vučiću, koji razume značaj svake opštine u celokupnom razvoju naše države, rad predsednika opštine Duška Nedinića sa svojim saradnicima i istomišljenicima SNS doprinela je borbi u opštini Petrovac na Mlavi, koja bi ukratko bila prikazana ovako. Kroz ulaganja u putnu infrastrukturu, rekonstrukcija regionalnog puta Požarevac – Petrovac na Mlavi – Krepoljin i rekonstrukcija gradskog mosta značajno je napomenuti da pomenuti gradski most nije rekonstruisan od 1939. godine, kada je pušten i u saobraćaj i da je predstavljao crnu tačku u saobraćaju našeg grada. Rekonstruisan je i čitav jedan urbani kvart koji se nalazi u blizini osnovne škole i koji sada predstavlja jedan od najlepših delova grada bezbedan za decu koja tuda idu u školu i stanovnike. Centar grada dobio je potpuno novi izgled rekonstrukcijom pešačke zone. Kao što Republika ima sluha za našu opštinu tako i naša opština ima sluha za sva naselja. Nekoliko mostova je izgrađeno ili rekonstruisano i po selima, a oko 50 kilometara lokalnih puteva je izgrađeno na celoj teritoriji. Ono što, takođe, želim da istaknem i što predstavlja kako je ministar Nedimović rekao pokaznu vežbu za celu Srbiju je brana i sistem bujičnih pregrada koji su izgrađeni na reci Busur nakon poplave koja je tada opštinu zadesila 2018. godine. Mi smo se tada nalazili u jednoj strašnoj situaciji, gde su u trenutku u toku noći nestali putevi i mostovi. Ljudi su se spašavali. Velikim angažovanjem i brzom reakcijom Ministarstva poljoprivrede, Kancelarije za upravljanje javnim ulaganjima i Javno preduzeće „Srbijavode“ sanirane su posledice poplava, a realizacija ovog kapitalnog projekta obezbedila je mojim sugrađanima mir i bezbednost. Vaspitač sam 18 godina, zato stavljam akcenat na rekonstrukciju škola u naseljima Burovac i Krvje koje su stradale u poplavama ili školu u Kamenovu jednu od najstarijih škola u Srbiji i izgradnju dečijih igrališta. Majka sam, i sa ponosom naglašavam da sam roditelj četvoro dece i zato glasno podržavam skorašnju izmenu Pravilnika o roditeljskom dodatku kojim se povećava iznos roditeljskog dodatka za svako novorođenče sa 25.000 dinara koliko je do sada bilo na 35.000 dinara za prvo i drugo dete i 50 hiljada dinara za treće i svako naredno dete. Opština finansijski podržava i vantelesnu oplodnju, a vrtić je besplatan za nekoliko kategorija stanovništva. Ovakva saradnja i istaknuti rezultati iziskuju kvalitetno funkcionisanje svih podsistema javnog sektora, a samim tim i sprovođenje mera i aktivnosti usled ovakve otežane i specifične situacije. Složenost procesa, implementacije zakona koji podrazumeva čitav niz aktivnosti za državne organe, organe AP i jedinice lokalne samouprave, kao i za druge poslodavce u javnom sektoru, odnosno za javne službe i druga pravna lica uslovila je potrebu da se do početka primene zakona ostavi odgovarajući vremenski period kojim će moći da se ostvari nesmetana komunikacija o reformskim aktivnostima sa svim delovima javnog sektora. Usled nemogućnosti i saznanja trajanja i nadamo se prestanka epidemiološke situacije, kao i posledica koje ona može izazvati na nesmetano funkcionisanje celokupnog javnog sektora, daje se predlog da se kao rok za početak primene zakona odredi 2022. godina. Za 2020. godinu, kao i za dve naredne budžetske godine za sprovođenje ovog zakona nije potrebno obezbediti dodatna finansijska sredstva u budžetu Republike Srbije, daje se predlog odredaba koje se menjaju, član 39. – usaglašavanje posebnih zakona i član 40. stupanje na snagu zakona. Potrebno je napomenuti da podaci Republičkog zavoda za statistiku pokazuju da su zarade zaposlenih u javnom sektoru u Srbiji za godinu dana porasle. Plate su porasle u administraciji, javnim preduzećima, ali i zdravstvu, obrazovanju, kulturu i socijalnoj zaštiti. Prikazani podaci ističu brigu i odgovorno ponašanje politike predsednika države Aleksandra Vučića, pa se predlaže da zakon stupi na snagu narednog dana od dana objavljivanja u Službenom glasniku Republike Srbije, jer postoji naročito opravdani razlog za stupanje na snagu zakona pre osmog dana od dana objavljivanja u skladu sa članom 196. stav 4. Ustava Republike Srbije, a to je da se odloži početak primene zakona predviđen za 1. januar 2021. godine, jer nisu stvoreni uslovi za njegovu primenu i tako izbegnu štetne posledice za rad državnih organa, organa AP, jedinica lokalne samouprave, javnih agencija, javnih službi i za ostvarivanje prava zaposlenih. Nezavisno od odlaganja Zakona o reformi plata zaposlenima u javnom sektoru je u ovoj teškoj situaciji, naročito za zaposlene u zdravstvu pružena podrška usvajanjem budžeta kojim je omogućeno povećanje plata i to od 1. januara plate za sve medicinske radnike biće veće za 5%, a za sve ostale predviđeno je najpre povećanje od 3,5% , a potom od aprila iduće godine za dodatnih 1,5%. Takođe, je Vlada Republike Srbije vodila računa da se i tokom 2020. godine, plate zdravstvenih radnika uvećaju za dodatnih 10%, zbog najteže situacije u kojoj su se našli poslednjih decenija i najvećeg tereta koji podnose zbog pandemije. Poštovani, predlažem usvajanje seta zakona na dnevnom redu. Zahvaljujem.
Zahvaljujem, Nataša. Čestitke iz dva razloga, zbog prve diskusije i želim puno uspeha, a i čestitke na ovome što ste rekli da ste majka četvoro dece. Reč ima narodni poslanik Marija Jevđić. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedniče, poštovana ministarko sa saradnicima. Na današnjem dnevnom redu imamo set zakona kojim su predložene izmene u oblasti radnih odnosa. Jedan od tih zakona je Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o državnim službenicima koji se primenjuje od 1. januara 2019. godine. Njime je propisana obaveza sprovođenja javnog konkursa za prijem u radni odnos na određeno vreme zbog privremenog povećanja obima posla, počev od 1. januara 2021. godine. Prvenstveno, taj rok je dat da bi državni organi imali dovoljno vremena da se pripreme, da uspostave evidenciju kandidata koji su učestvovali u javnom konkursu, ali međutim, u periodu tokom 2019. i 2020. godine, svi znamo da smo imali ograničenje u zapošljavanju i da zbog toga nije sprovedeno dovoljno konkursnih postupaka na kojima bi se uspostavile evidencije o licima koja mogu biti primljena u radni odnos na određeno vreme. Dodatno na trajanje konkursnih postupaka je uticala pandemija izazvana Korona virusom, ali je vaše ministarstvo, gospođo Obradović, radilo analizu o sprovedenim konkursima, konkursnim postupcima u prethodne dve godine i oni su kazali da je broj kandidata koji su uspešno prošli konkursni postupak malo iznad broja izvršilaca koji su potrebni na oglašenim radnim mestima za rad na određeno vreme. Zbog svega toga, a vodeći računa da se uspostavi adekvatna evidencija kandidata koji bi državni organ mogao da zaposli na određeno vreme bez sprovođenja dodatnog konkursa. Složićete se, ministarska, da u nekim slučajevima bi to moglo da ugrozi efikasnost u obavljanju poslova državnih organa i danas zbog toga imamo predlog da se kao početak primene obaveznog sprovođenja konkursnog postupka za rad pomeri sa 1. januara 2021. godine, na 1. januar 2023. godine. Dobro je što je taj rok usklađen sa novim vidom kontrole zapošljavanja koje smo pre nekoliko nedelja glasajući Zakon o budžetskom sistemu, i utvrdili koji su. Treba reći da je za izmenu zakona inicijativu podnelo Ministarstvo pravde, Ministarstvo unutrašnjih poslova, Poreska uprava i mnogi drugi državni organi. Kada već govorimo o ljudskim resursima, želim da pohvalim i prošle godine smo doneli Zakon o formiranju nacionalne akademije za javnu upravu. To je veliko unapređenje za sistem upravljanja ljudskim resursima. Ova institucija koristi svim službenicima za sticanje novih znanja i ovladavanje svim procesima koji obuhvataju modernizaciju lokalnih samouprava. Time se podiže kvalitet rada državnih službenika, a opet u korist građana, jer mi želimo da javna uprava bude po meri građana i to je dobar način da se odgovori svoj modernizaciji i digitalizaciji, svemu onome što prati razvoj naše zemlje. Takođe, danas imamo izmene još četiri zakona kojima se utvrđuje novi rok za početak primene sistemskog, a samim tim i posebnih zakona kojima se uređuju plate, naknade i druga primanja u svim delovima javnog sektora. Taj rok se pomera za 1. januar 2022. godine. Potreba za ovim izmenama je uzrokovana, pre svega, složenom epidemiološkoj situacijom u kojoj se nalazi naša zemlja tokom 2020. godine. To je, inače, i dovelo dodatnog opterećenja kapaciteta i fizički ograničenja rada javnog sektora i do otežanog funkcionisanja podsistema javnog sektora u kojim upravo ove reforme i treba da budu izvršene. Zbog toga je onemogućeno sprovođenje aktivnosti od strane svih učesnika u reformi i uspostavljanje efikasnog mehanizma za prelazak na novi sistem plata u javnom sektoru početkom 2021. godine. Čisto radi informacije, javni sektor kojim će biti obuhvaćene platni razredi, ima više od 400.000 zaposlenih u ustanovama, državnim organima i javnim agencijama, ali želim da kažem da, nezavisno od odlaganja Zakona o reformi i plata, zaposleni u javnom sektoru su teškoj situaciji, a naročito zaposleni u zdravstvu. Pružena im je podrška usvajanjem budžeta kojim je omogućeno povećanje plata i to je bio jedan od načina da kao država se zahvalimo svim medicinskim radnicima koji su danonoćno brinuli i spašavali živote naših građana. Inače, proces reformi plata je složen i obiman posao i mnoge zemlje su ga sprovodile i pripremali duže od 10 godina, tako da i prethodna odlaganja i ovo odlaganja su u stvari samo zbog toga što želimo i kao država i, naravno, vi kao resorno ministarstvo da taj zakon bude što bolje odrađen i da se što bolje sutra primeni i implementira u društvo. Inače, reforma javne uprave je jedan od ključnih prioriteta ove Vlade i jedan od tri ključna uslova za priključivanje Srbije i EU. I u prethodnom periodu i u periodu mandata gospodina Ružića puno su radili na unapređenju rada opštinskih i gradskih uprava kroz projekte efikasne uprave. Rađeno je na razvoju i širenju jedinstvenog upravnog mesta, kojim je mnogo olakšano građanima da ostvare svoja prava i da dođu do informacija koje su im potrebne. Pogotovo se to dobro pokazalo, kao što sam rekla, u ovim teškim vremenima kada je bio blokiran bukvalno rad svih institucija i svi smo prešli na taj onlajn. Tu se pokazalo koliko je i država i vaše ministarstvo bilo spremno da odgovori ovom izazovu i za to sve pohvale. Poslanička grupa Jedinstvene Srbije smatra da u budućem radu treba nastaviti na razvoj efikasnosti i stručne državne, odnosno lokalne samouprave, ulaganje u usavršavanje kadrova, jer je cilj da i građani kojima se pružaju usluge i službenici koje te usluge pružaju budu zadovoljni, jer, kao što sam i rekla, javna uprava treba da bude po meri i u službi građana. Zatim, opremanje modernijom tehnikom organa državne i lokalne samouprave, i to jeste cilj ovog ministarstva, i verujem da ćete vi, gospođo Obradović, graditi takav sistem koji će sve to omogućiti i zbog svega toga i zbog svega što sam navela, poslanička grupa Jedinstvene Srbije će podržati predložene zakone koji su danas na dnevnom redu. Zahvaljujem.
Hvala, Marija. Reč ima narodni poslanik Ana Beloica.
Uvaženi predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, poštovani predstavnici Vlade, poštovani građani Srbije, izuzetna mi je čast što imam priliku da danas govorim o setu zakona i projekata koji direktno dovode do rasta i razvoja naše ekonomije, s jedne strane. S druge strane, do rasta životnog standarda svih naših građana. U skladu sa tim, mi smo imali prilike da čujemo zaista puno informacija vezano za budžet za 2021. godinu kako od predstavnika Vlade, tako i od mojih cenjenih kolega narodnih poslanika i mogli smo da zaključimo jednu veoma bitnu stvar, a to je da se radi o razvojnom budžetu. Šta to praktično znači? To znači da je akcenat stavljen na ulaganje u kapitalne projekte, kapitalne investicije, kako bismo na taj način uspeli da realizujemo tri veoma bitna efekta. Pre svega, na taj način smo, ulaganjem u kapitalne projekte, želeli da ostvarimo ubrzani rast i razvoj naše ekonomije. Zatim smo želeli da što pre izađemo iz krize izazvane pandemijom korona virusa koja je zahvatila čitav svet, pa nažalost i našu zemlju. Naravno, želeli smo da iz te krize izađemo kao pobednici, odnosno da zadržimo to prestižno prvo mesto po stopi ekonomskog rasta koji imamo u čitavoj Evropi. Ja ću vas podsetiti da su eminentne institucije iz oblasti finansija projektovale da će Srbija i u naredne dve godine da zadrži to prestižno prvo mesto po stopi ekonomskog rasta u čitavoj Evropi i da su tu prvobitno projektovanu stopu sa 4% povećali na neverovatnih 6%, imajući u vidu kako se Vlada Republike Srbije i, naravno, srpska privreda generalno borila sa krizom izazvanom pandemijom korona virusa. Dakle, moram da naglasim da je pred nama jedan set zakona koji se generalno nadovezuje na planirani budžet za 2021. godinu, kao što je Projekat izgradnje autoputa Ruma – Šabac i brze saobraćajnice Šabac – Loznica, koji je jedan prioritetni projekat iz razloga što povezuje 600 hiljada ljudi koji žive u Sremskom i Mačvanskom okrugu, s jedne strane. S druge strane, dolazi do povezivanja naše zemlje sa regionom, odnosno sa BiH. To je u skladu sa politikom koju sprovodi SNS, sa politikom Vlade Republike Srbije i politikom predsednika Republike gospodina Aleksandra Vučića. To je svakako politika povezivanja, politika umrežavanja i ujednačenog ruralnog i regionalnog razvoja, što je za nas iz unutrašnjosti od izuzetno velikog značaja. Agenda 2020 – 2025 jasno precizira da će u narednih pet godina biti izgrađeno 350 kilometara novih autoputeva. Već je budžetom za 2021. godinu predviđen nastavak gradnje autoputa Preljina – Požega, zatim Moravskog koridora, koji treba da poveže sve značajnije centre i lokalne samouprave u delu Srbije gde živi 500 hiljada ljudi. S druge strane, u budžet je ugrađen i autoput Beograd – Sarajevo, koji nas povezuje i sa regionom. Dakle, ulaganjem, pre svega, u te kapitalne projekte, odnosno u puteve, u železnice, zapravo dolazi do povećanja prihoda lokalnih samouprava i to je od izuzetno velikog značaja, jer se na taj način preraspodeljuju sredstva za rešavanje ključnih problema sa kojima se ljudi u lokalnim samoupravama suočavaju. S druge strane, na taj način dolazi do privlačenja investitora, zatim do otvaranja novih radnih mesta i generalno do rasta životnog standarda svih naših građana, jer želimo da realizujemo ono što smo zacrtali i što smo obećali našim građanima na proteklim izborima, a to je da prosečna plata bude 900 evra, a prosečna penzija u narednih pet godina da bude 440 evra. Kao što rekoh, mi sprovodimo politiku ujednačenog regionalnog razvoja, jer mi više sebi nikada ne smemo da dozvolimo da bilo koji građanin iz unutrašnjosti još jednom postane građanin drugog reda, kao što je to bio slučaj do trenutka kada SNS nije došla na vlast. Svi se vi vrlo dobro sećate situacije u kakvoj su bili gradovi do trenutka našeg dolaska na vlast. Dakle, gradovi su bili potpuno opustošeni, potpuno ruinirani. Pola miliona ljudi je ostalo na ulici, pola miliona ljudi je ostalo bez posla. Na stotine i stotine fabrika je bilo zatvoreno, a ljudi su praznih džepova odlazili u svoje domove, odlazili kod svoje dece da im kažu da više nemaju ni osnovnih sredstava za životnu egzistenciju i to vam govorim ja kao neko iz unutrašnjosti, kao neko ko se zaista suočavao sa svim tim problemima sa kojima se suočava i svaki prosečni građanin u Republici Srbiji. Mi taj scenario nismo hteli da ponovimo ni po koju cenu. Mi smo želeli dolaskom na vlast da se sa svim tim problemima uhvatimo u koštac, dakle, da te probleme rešavamo, a ne da sprovodimo tu neku, kako bih ja nazvala, populističku politiku i da samo govorimo o njima i na taj način da stičemo jeftine političke poene. Mi smo želeli da probleme rešavamo i čini mi se da smo u tome zaista uspešni, jer smo u svakom gradu izgradili barem po jednu fabriku i zaposlili na hiljade i hiljade ljudi. Kada govorimo o tom ujednačenom regionalnom razvoju, svakako bih pohvalila i napore Vlade Republike Srbije, napore Ministarstva lokalne samouprave i Ministarstva finansija, da se ukine zabrana zapošljavanja u javnom sektoru. Smatram da je to od izuzetno velikog značaja, pogotovo kada govorimo o tim malim sredinama, gde, nažalost, privatni sektor nije u velikoj meri razvijen. Smatram da se na taj način obezbeđuje, pre svega, prostor da mladi ljudi, da se vraćaju u svoje male sredine, da upravo tu na svojim vekovnim ognjištima grade porodice, da pronalaze svoje zaposlenje, da pronalaze uhlebljenje, a ne da traže, da kažem, da idu trbuhom za kruhom ili u neke veće gradove u Republici Srbiji ili izvan granica naše zemlje, nažalost, kao što smo se i ranije suočavali. Dakle, to govorim u ime građana Raške, iz koje dolazim i koju predstavljam u ovom parlamentu, ali naravno, i u ime svih drugih mladih ljudi koji se suočavaju sa istim ili sličnim problemima. Ja ću iskoristiti ovu priliku svakako da pohvalim izgradnju beogradskog metroa. To je još jedan projekat koji je prioritetan, koji je od strateškog značaja, jer smatram da Beograd, kao jedna evropska metropola, koja zapravo privlači sve veći broj ljudi, ne samo iz unutrašnjosti, već i iz čitave Evrope, zaista zaslužuje takav jedan projekat, o kome se već decenijama unazad govori, a niko, sa druge strane, nije smogao hrabrosti da takav projekat i realizuje. Dakle, na taj način se obezbeđuje pre svega jedan održiv, kontinuiran privredni razvoj, a sa druge strane se obezbeđuje transfer kako tehnologije, tako i ljudi. Zato ću svakako da apelujem na moje cenjene kolege narodne poslanike da podrže ovaj set zakona i set projekata koji su danas na dnevnom redu. Ja ću to svakako učiniti u danu za glasanje, jer zaista podržavam svaki projekata koji dovodi do unapređenja, rasta i razvoja naše Srbije, jer je Srbija naša zemlja. Mi bolju nemamo. Srbija je zemlja naših dedova, očeva i zemlja naše dece. Zato moramo da se trudimo da je unapređujemo, da je razvijamo, da je gradimo i koristimo sve potencije koje nam Srbija nudi, a koje čini mi se, da nismo u dovoljnoj meri ni sveni. Srbija će ostati na prosperiteta, putu napretka, putu borbe za bolju, lepšu i sigurniji budućnost, za našu decu, jer svaki drugi put je put propasti. Živela Srbija!
Zahvaljujem. Reč ima Zagorka Aleksić. Izvolite.
Poštovani predsedniče Skupštine, uvažena ministarko Obradović, svoje izlaganje ću danas fokusirati na Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Srbije i Vlade Francuske o oblasti sprovođenja prioritetnih projekata u Republici Srbiji. Poslanička grupa JS će u danu za glasanje dati podršku ovom značajnom sporazumu, koji je većim delom finansijski orijentisan na izgradnju prve linije metroa u Beogradu, a drugim na unapređenjem elektrodistributivne mreže, odnosno uvođenje opšte automatizacije upravljanja srpskom elektrodistributivnom mrežom. Uvođenje opšte automatizacije će omogućiti pouzdano snabdevanje električnom energijom, struju koja je kvalitetnija, jasniji uvid u kvarove i njihovu efikasniju popravku, smanjenje zloupotreba i ono što je posebno značajno, što će podsticati korišćenje obnovljivih izvora energije. Takođe, u glavnom gradu, to bih pomenula, se radi na gašenju individualnih kotlarnica, to je proces koji traje, ali koji se polako i sigurno dešava u Beogradu. Sporazum koji je pre nekoliko sedmica potpisan sa francuskim ministrom za spoljnu trgovinu je bio uvod u ovaj kapitalni, ali i najzahtevniji projekat na koji se čekalo više decenija. Iz Vlade se poručuje da je izgradnja metroa najveća infrastrukturna investicija u ovom delu Evrope, vredna šest milijardi evra. Glavni grad Srbije ima konstantnu tendenciju rasta i razvoja i samim tim nameće se i suočavanje sa brojnim problemima održivog razvoja, očuvanja životne sredine, a da ne pominjemo često urbanizaciju koja ume i da izmakne kontroli, kao i razne saobraćajne probleme. U Beogradu je u opticaju 650.000 automobilskih vozila. S druge strane, statistike kažu da se 50% ukupnog prevoza na teritoriji grada ostvaruje kroz javni gradski prevoz, a dominantni način prevoza je autobus. Imali smo prilike da čujemo da je pretpostavka da će metro koristiti oko 30% Beograđana. Izgradnja ovog dugo očekivanog projekta treba da unapredi javni prevoz i rastereti širi centar grada od vozila, a samim tim će i uticati na smanjenje zagađenja vazduha, jer je saobraćaj motornih vozila u gradovima odgovoran za u proseku 40% ukupne emisije ugljendioksida. Beogradu je metro danas neophodan i kada to gledamo iz jedne savremene perspektive, metro i javni gradski prevoz uopšte su važni činioci urbane mobilnosti, što je tema broj jedan u evropskim krugovima koji promovišu humano životno okruženje. Prošlog petka, i smatram to veoma važnom vešću, Beograd je dobio plan održive urbane mobilnosti i ovi planovi treba da zažive u svim lokalnim samoupravama. Urbana mobilnost stimuliše kretanje ljudi, promociju biciklizma, električnih trotineta i, naravno, obezbeđuje sigurno okruženje za vožnju ovih prevoznih sredstava i, pre svega, pretpostavlja smanjenje motornih vozila na teritoriji jedne urbane sredine. Razvijeni projekti urbane mobilnosti podstiču alternativna kretanja tamo gde je to moguće i ostvarivo. Ne mogu a da ne pomenem probleme osoba sa invaliditetom u saobraćaju, koji su brojni. Tu se, kažu stručnjaci, posebno ističe problem bezbednosti osoba sa invaliditetom u saobraćaju. To su kompleksni i višedimenzionalni problemi, a zavise od više faktora, jer je svaki oblik invaliditeta različit i zahteva drugačiji pristup. Za projekte od nacionalnog značaja, za projekte koji se tiču očuvanja životne sredine i projekte koji promovišu zdrave stilove života, uvek ćete imati podršku predsednika JS i svih nas iz poslaničke grupe. Podržaćemo zakon koji potvrđuje ovaj sporazum i kao predstavnici građana očekujemo da će se planirane aktivnosti sprovesti u obećanim rokovima. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima dr Dragana Barišić.
Zahvaljujem, uvaženi predsedavajući. Poštovana ministarko sa saradnicima, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, poštovani građani Srbije, danas je pred nama veoma važan set zakona iz oblasti Ministarstva državne uprave i lokalne samouprave. Ono što je jako bitno je to da smo u prethodnih nekoliko godina usvojili ove zakone, ali da nam je, nažalost, pandemija Kovid 19, koja nije zaobišla ni našu zemlju, uzrokovala to da danas moramo da odlažemo rokove za implementaciju ovih zakona. Sami znate koliko je važno sve ovo što smo usvajali prethodnih godina, s obzirom na situaciju u našoj državi koja je bila do 2012. godine, ali kada imamo zdravu i odgovornu politiku, odgovornog predsednika i odgovornu Vladu Republike Srbije, nama ništa nije teško. Ono što mogu da kažem jeste to da složenost procesa implementacije zakona je takva da su za implementaciju ovog zakona neophodni rokovi i da je zaista jako bitno da se ti rokovi odlože, da bi se sve dobro uradilo i onako kako treba. Naravno da ćemo u danu za glasanje, nesporno je to da ćemo podržati ove izmene i da ćemo te zakone doneti u onom terminu kako je ministarka već i rekla. Ono što ne mogu a da ne spomenem danas sa ovog mesta je to da se osvrnem na prethodni vikend i jedan veliki dan za Srbiju, kada je u našoj prelepoj zemlji otvorena još jedna bolnica, a to je Kovid bolnica u Kruševcu. Svesni smo situacije i ozbiljnosti u kojoj se nalazimo, jer opaki virus i ova pošast koja nas je zadesila zaista svakodnevno ostavljaju velike žrtve. I evo, u današnjem danu, kada imamo preko 300.000 registrovanih slučajeva, zaista nam je tako nešto i trebalo. Ono na šta ne mogu da prećutim jeste to da oni dežurni mrzitelji ne biraju priliku i ne biraju trenutak kada će da se obruše kako na predsednika Republike, tako i na sve ljude koji rade u interesu Republike Srbije i njenih građana. Tako ona kojoj se priviđala i droga u Moroviću i migranti u Trsteniku i ona koja je iz ove sale lažno optužila srpski narod za genocid u Srebrenici, izvesna Marinika Tepić, može samo da tvituje, jer valjda tamo je svesna da može i da dobija izbore. U subotu kada se otvarala bolnica u Kruševcu, ona kaže kako joj, navodno, očajni građani šalju poruke i pokazuju joj da radovi još uvek teku, a da bolnica maltene i ne postoji. Podsetila bih bivšu koleginicu da, evo, u toku jučerašnjeg dana su primljeni pacijenti, da su spašeni mnogi životi. Ne znam da li je njoj to bitno ili je njoj bitno samo da radi u interesu protiv srpskog naroda. Zaista ne mogu da shvatim da neko u ovoj situaciji, u ovakvom trenutku kada pandemija hara svetom, ne samo našom zemljom, može takve stvari da izmišlja. Ono što je uradio predsednik Republike u prethodnom periodu jeste to da su u rekordnom roku napravljeno dve bolnice napravljene, a od toga bolnica u Kruševcu ima preko 500 ležajeva. To nije samo ono gde će se zaštiti zdravlje i životi naših građana, već su otvorena i nova radna mesta. Zaposleno je preko 800 ljudi, što medicinskog, što ne medicinskog osoblja. Kao što rekoh, njoj ne samo da su se priviđali oni migranti, droga u Moroviću, eto, sad joj se priviđaju… Najgore je to što ona koristi slike koje su objavljivane tokom izgradnje kovid bolnice. Znači, ona ih koristi u ove svrhe i lažno napada i našeg predsednika i Vladu Republike Srbije i sve one ljude koji se već, evo, četiri meseca danonoćno bore i rade na tome da se bolnica završi i da počne da radi. Tako da, zaista ne znam šta bih mogla još da dodam kada su ti takvi tviter opozicionari u pitanju. Valjda zato što oni nemaju politiku, nemaju program, nemaju sa čime da izađu pred građane Srbije, jer su se pokazali u periodu do 2012. što kao funkcioneri tadašnjih stranaka, a što neki kao funkcioneri njihovi, neki kao članovi, da nemaju ništa da ponude i da su jednostavno s razlogom poslati na političko smetlište. Još jednom želim da dodam da ćemo u danu za glasanje podržati ove dobre zakone jer smo se uverili u prethodnih osam godina da Vlada Republike Srbije, da predsednik Republike Srbije gospodin Vučić radi pravu stvar i da se bori isključivo za interese i za dobrobit svih građana, a poruka ovima iz Saveza za Srbiju i saveza za propast da se manu više ovakvih stvari, ovakvih laži i obmana, jer građani iz izbore u izbore pokazuju i s pravom su ih oterali tamo gde i jesu sada. Hvala.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Dejan Kesar. Izvolite.
Poštovani predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, cenjena ministarko sa saradnicima, poštovani građani Srbije, pred nama je danas set predloga zakona o izmenama i dopunama zakona iz oblasti državne uprave kojima se utvrđuje novi rok za početak primene kako sistemskog, tako i pojedinih zakona, kojima se uređuju plate, naknade i druga primanja u svim delovima javnog sektora. Navedena potreba je pre svega prouzrokovana složenom epidemiološkom situacijom u našoj zemlji koja je dovela do otežanog funkcionisanja svih podsistema u javnom sektoru, a samim tim je bilo otežano sprovođenje neophodnih mera i aktivnosti koje su bile potrebne za prelazak na nov sistem plata u 2021. godini. Ono što je neophodno da bi takav sistem plata sa jedne strane bio pravičan, a da bi sa druge strane zadovoljio potrebe svih zaposlenih u državnoj upravi, jeste postizanje punog konsenzusa između svih učesnika u procesu pregovaranja, a tu pre svega mislim na Vladu, resorna ministarstva, jedinice lokalne samouprave i autonomne pokrajine. Ne smemo da dozvolimo da zaposleni u državnoj upravi ostanu uskraćeni za pojedina prava ili da se njihov rad manje ceni od rada drugih zaposlenih u tom istom sistemu državne uprave, što je bio slučaj do 2012. godine kada smo započeli sa sistemskim reformama, pa i sistemskom reformom državne uprave. Do 2012. godine susreli smo se sa jednim glomaznim i neefikasnim aparatom državne uprave koji nije mogao u punom kapacitetu da odgovori na one izazove sa kojima smo se susretali u narednim godinama. Zato smo počeli taj sistem da reformišemo da bi bio bolji servis kako građanima, tako i privredi. Reforma ovog sistema je bila neophodan uslov za nastavak naših evropskih integracija i potrebe da naše zakonodavstvo i zakonske akte kojima uređujemo oblast državne i javne uprave uskladimo sa evropskim. Zato smo 2014. godine doneli Strategiju reforme javne uprave i Akcioni plan i time proširili opseg reformi sa državne na javnu upravu, koja obuhvata preko 500.000 zaposlenih. Pre nešto više od dve godine osnovali smo Nacionalnu akademiju za javnu upravu koju će pohađati svi zaposleni u državnoj upravi, a na kojoj će sticati nove veštine kako bi bili bolji servis građanima. Povećavali smo plate za sve zaposlene u javnom sektoru, a to ćemo učiniti i u narednoj godini, iako smo suočeni sa pandemijom korona virusa. Plate za sve zaposlene u javnom sektoru od 1. januara će biti uvećane za 3,5%, a od 1. aprila za još 1,5%. Takođe, povećali smo osnovicu neoporezivog dela zarade sa 16 na 18 hiljada dinara, čime smo stvorili prostor za dodatno povećanje plata. Takođe, želeo bih da istaknem da ćemo urediti sistem platnih razreda, tako da svaki zaposleni prima istu platu za isti posao, bez obzira da li radi u opštini, gradu ili ministarstvu. Nije pošteno da imamo različite plate za iste poslove i time demotivišemo zaposlene. To je upravo ono što smo primetili 2012. godine kada smo započeli sa sistemskim reformama. Pojedini miljenici stranaka bivše vlasti su se zapošljavali na nepostojeća radna mesta uz enormno visoke zarade, a njihove poslove su obavljali drugi zaposleni sa mnogo nižim zaradama. Ono što je važno istaći jeste da je Skupština na jednoj od prethodnih sednica usvojila meru kojom se ukida mera zapošljavanja u javnom sektoru i time smo doprineli da državni organi mogu da zapošljavaju nova lica bez potrebnih saglasnosti, odluke Vlade, i to do 70% zaposlenih kojima je prestao radni odnos u prethodnoj kalendarskoj godini. Takođe, želeo bih da pohvalim Predlog zakona kojim se odobravaju novčana sredstva od strane "Unikredit banke" za izgradnju brze saobraćajnice Ruma - Šabac - Loznica, a koja predstavlja jedan od najvažnijih projekata Vlade Republike Srbije u drumskom transportu. Upravo ovaj projekat će dodatno povezati 600.000 ljudi u Moravičkom i Sremskog okrugu, kao i dodatno uticati na povezivanja Podrinja i zapadne Srbije sa Vojvodinom. Ovaj projekat uključuje tri faze, a to je izgradnja autoputa Ruma - Šabac, zatim most preko Save u Šapcu, kao i izgradnju brze saobraćajnice od Šapca preko Loznice ukupne dužine 77 kilometara. Kada pročitamo Predlog zakona videćemo da se radi o dugoročnom investicionom kreditu kojim je Republika Srbija obezbedila neophodna novčana sredstva, i to po najpovoljnijim uslovima, gde bih istakao nižu kamatnu stopu, zatim mogućnost prevremene otplate kredita, kao i poček prilikom započinjanja otplate kredita. To nam upravo govori da se držimo politike odgovornosti, kako naša deca ne bi vraćala nepovoljne kredite i time opteretili njihovu budućnost. Nakon završetka ovog projekta i drugih važnih projekata, od kojih bih istakao Moravski koridor, postaćemo još modernije i bolje mesto za strane investicije, po kojima smo prvi u regionu, i kojima ćemo nastaviti dodatno jačanje naše ekonomije i budžeta. Ono što građani Srbije treba posebno da znaju jeste da je Srbija u prethodnih nekoliko godina privukla gotovo 60% svih stranih direktnih investicija na zapadnom Balkanu. Zbog svega ovoga predstavljamo lidere, kako po stopi privrednog rasta, tako i po izdvajanju sredstva za kapitalne projekte, a tu mislim na autoputeve, železnice, brze saobraćajnice i koridore. Očigledno je da nekome smeta jaka i stabilna Srbija i zato u narednom periodu svi zajedno moramo da radimo kako ne bismo dozvolili da određeni unutrašnji i spoljašnji faktori ugroze sve ono za šta smo se borili poslednjih osam godina, jer samo složni i uz podršku građana možemo da budemo još jači i bolji. Na kraju bih želeo da pozovem sve moje kolege da u danu za glasanje podrže predložene zakone, jer samo ovakvim zakonima stvaramo bolje uslove za još jaču, bolju i moderniju Srbiju. Hvala.
Hvala. Narodna poslanica Ivana Popović.
Hvala, predsedniče Narodne skupštine. Uvažena ministarko sa saradnicima, drage kolege poslanici, pred nama je danas set zakona, sporazuma i memoranduma gde bi se ja na prvom mestu i najviše osvrnula upravo na Predlog zakona o zaduživanju Republike Srbije kod „Unikredit bank“ Srbija a.d. Beograd i to za projekat Ruma-Šabac-Loznica. Na početku, htela bih da istaknem to koliko su javne kapitalne investicije bitne kako za javne finansije, ali tako i za privatan sektor. Mi smo na jednoj od prethodnih sednica imali priliku da mnogo više o tome čujemo i diskutujemo, a to je upravo rasprava koju smo imali na temu budžeta za 2021. godinu i gde smo mogli da čujemo da će u 2021. godini biti uloženo 330 milijardi dinara upravo u javne kapitalne investicije. To predstavlja negde 5,5% našeg BDP i kada se tome dodaju još i iznosi koji se odnose na to što će biti usmereno lokalnim samoupravama i socijalnim fondovima, a upravo namenjeno za investicije, mi dolazimo do 6% BDP. Iz kog razloga se Vlada Republike Srbije odlučila za tako veliki iznos baš usmeren ka kapitalnim investicijama? Upravo zato što smo mi u prethodnom periodu mogli da uvidimo koliko je to važno i koliko se kroz politiku javnih ulaganja postiže jedna dobra klima i podstiče privatan sektor, privatne investicije ali i strane direktne investicije. Tako ćemo mi ovu 2020. godinu, ozloglašenu godinu, završiti sa prilivom upravo od stranih direktnih investicija u visini od 2,3 milijarde evra. Mi možemo sa ponosom da kažemo da ni jedan investitor nije u ovoj kriznoj godini odustao od ulaganja u Srbiju. Sada da se vratimo na projekat Ruma-Šabac-Loznica i koliko su takve kapitalne investicije važne za građane koji žive u zapadnoj Srbiji, koliko je svaki metar puta, bio on auto-put, brza saobraćajnica, magistrala ili lokalni put, jako važan za razvoj jednog kraja Srbije, kao što je zapadna Srbija. Da možda građanima bude jasnije, ja ću dati jedan lični primer. Selo u kome se nalazi moj pogon za proizvodnju džema do pre nekoliko godina nije posedovao asfalt. Vi u tom trenutku niste mogli ni da sanjate o tome da pokrenete posao na takvom jednom lokalitetu iz prostog razloga zato što ste bili odsečeni od magistrale. Pre nekoliko godina kada je prošao asfalt kroz naše selo, vama ne samo što se podigao standard životni svih građana i svih seljana koji žive u toj našoj državi, već smo i dobili mogućnost pokretanja posla. Baš iz tog razloga nama iz dana u dan se pokreću i otvaraju nove male porodične manufakture upravo u našem selu, od stolara, preko keteringa, etno smeštaja, naravno i moje proizvodnje džema. Ja se nadam i sigurna sam da će toga biti sve više i više, jer upravo mi smo sada logistički povezani mnogo bolje sa magistralom. Sledeću smo problematiku imali tek nekoliko kilometara dalje, gde se na magistrali, samo jedna mala deonica te magistrale koja povezuje Krupanj sa Ljubovijom i preko te divne planine Jagodnje i čuvenog spomenika Mačkov kamen, na toj jednoj maloj deonici puta imali smo problem da kamioni nisu mogli da prolaze. Prošle godine je obnovljen i taj deo puta i mi sa ponosom sada možemo da kažemo da smo jako dobro povezani sa regionalnim i magistralnim putevima. Sa realizacijom projekta Ruma-Šabac-Loznica mi ćemo baš od tog jednog malog seoskog puta, preko magistrale, zatim brze saobraćajnice i na kraju auto-puta moći sa lakoćom da se povežemo i sa Vojvodinom, ali i sa Beogradom. Sva ta roba i ljudi koji tranzitiraju tim putem će moći lako da dođu od tačke A do tačke B. Projekat Ruma-Šabac-Loznica, kao što smo od ministarke mogli da čujemo, sastoji se iz tri faze i sa prvom fazom koja je negde i najteža za realizaciju, koja predstavlja upravo most preko reke Save kod Šapca, se već i počelo. Imamo deonicu od Rume do Šapca koja će predstavljati nekih 22 km auto-puta i od Šapca do Loznice nekih 55 km brze saobraćajnice. Time ćemo od Novog Sada do Loznice, odnosno do granice sa BiH moći da stignemo za nekih sat vremena. Koliko je to važno i tome kada se pridoda još i obližnji most Bratoljub između Ljubovije i Bratunca, gde će se nalazi i granični prelaz prve kategorije, ali i bescarinska zona, time će se zaista omogućiti nesmetano tranzitiranje i ljudi i roba i povezivanje naših naroda i ekonomsko sveobuhvatno osnaživanje. Kako na jednom projektu Ruma-Šabac-Loznica, tako i na nivou cele naše zemlje mi možemo da se pohvalimo da smo u prethodnom periodu imali preko 350 kilometara auto-puteva izgrađenih i sa ponosom možemo da kažemo da u ovom trenutku naša zemlja ima 924 kilometra auto-puta. Za Srbiju je strateški jako važno da bude povezana sa zemljama regiona, jer upravo, kao što smo rekli, to privlači nove investicije ali naravno podiže životni standard i kvalitet života naših građana. Kako je ta logistička dostupnost važna, mi svi možemo da znamo iz svojih privatnih života koliko nam je blizu posao, koliko nam je blizu vikendica. Eto, u mom slučaju, koliko je povezanost vaših proizvoda iz jedne, da kažem, ruralne sredine u urbanu sredinu, važno i to je zaista jedna neprocenjiva vrednost. Neka opozicija i neki političari u pokušaju pričaju da je svako obilaženje ili otvaranje auto-puteva, otvaranje novih tehnoloških parkova, zapravo nastavak, da pričaju da je to zapravo kampanja, ali ne, to ne predstavlja kampanju. Želela bih da podsetim te ljude da građani jako dobro vide da mi posedujemo jednu marljivu i odgovornu i Vladu Republike Srbije i predsednika Vučića i oni mogu jasno da vide i da osete na svojoj koži šta je to urađeno, sagrađeno i obnovljeno i to ne samo za naše generacije, već i za generacije koje dolaze i posle nas. Podsetila bih te ljude, odnosno zatražila od njih da se prisete šta je to urađeno, sagrađeno i obnovljeno za vreme njihovih mandata i dok oni pokušavaju da se sete barem nečeg, ono što je važno za građane naše zemlje, jeste da kažemo da ćemo mi nastaviti sa javnim kapitalnim investicijama, jer upravo time snažimo i ekonomiju naše zemlje, ali i podižemo životni standard naših građana. Hvala.
Hvala lepo, Ivana. Ja se nadam da ćemo taj džem probati, toliko se govori o tome, bio bi red da vidimo, isprobamo kvalitet. Reč ima narodni poslanik Jovan Palalić.
Gospodine predsedniče, gospođo ministarko, predlog ovih izmena zakona koji su danas na dnevnom redu koje pokriva vaše ministarstvo je očekivano. Očekivano, saglasno kompleksnosti materije koju obrađuju, ali ono o čemu ste vi govorili i što je dato u obrazloženju razloga donošenja ovog zakona, to je teška zdravstvena situacija. Želim da kažem da u kriznim vremenima država se koncentriše na rešavanje ključnih pitanja, u ovom slučaju zdravstvenih problema, spašavanje života građana, razvoj infrastrukture koji to omogućavaju, a ona sva druga pitanja koja su takođe bitna prosto prolongira za vreme koje dolazi posle. Otud podrška koju dobijate ovde u Narodnoj skupštini, jer se kolege koje su danas diskutovale potpuno razumeju i razloge donošenja ovog zakona, ovi zakoni su bili očekivani. Sasvim sigurno svi jako verujemo da u to da ćemo u narednom periodu, u nekih narednih nekoliko godina biti sprovedeni zakoni koji se tiču platnih razreda, da tako kolokvijalno kažem, o čemu javnost mnogo govori. Naravno, očekujte i kritike. To neće biti ništa čudno, pogotovo od onih koji su svojom partokratijom, svojom nesposobnošću razorili državnu javnu upravu u periodu dok su vršili vlast, ali i navukli bes građana na državu. Veliki je posao obnova poverenja u državu i jedan od važnih segmenata tog poverenja jeste i rad vašeg ministarstva. Pored činjenice koju sam već rekao, da su ovi zakoni bili očekivani, upravo to što ste vi, to je možda jedna od najvažnijih poruka koje ste poslali, jeste da se priprema nova strategija reforme javne uprave, ja bih rekao nova strategija za novo vreme, jer zaista se mnogo u Srbiji promenilo prethodnih godina, što zahteva da se pošalje nova poruka kako će izgledati državna uprava u budućnosti. Ne samo e-uprava, ne samo digitalizacija koje su zaista podstakli nove impulse u razvoju državne uprave kako bi bila bliže građanima, nego sve ono što je u prethodnom periodu rađeno, dobro rađeno kada je u pitanju odsustvo bilo kakve politizacije, ali i jasni planovi racionalizacije državne uprave i, najvažnija stvar, i zato je bitna ta promocija kada se strategija donese, to je ponovno vraćanje poverenja u državnu upravu i kompletnu državu. To je vrlo važan zadatak vašeg ministarstva. Ono na šta želim posebno da se koncentrišem u svom izlaganju jesu ova dva sporazuma, privredna sporazuma sa Francuskom i sa Hong Kongom koji nemaju samo ekonomsko-finansijsku i privrednu dimenziju, nego imaju ozbiljnu i važnu spoljnopolitičku dimenziju, pogotovo sporazum sa Francuskom koji se tiče strateških projekata koji otvara prostor za ozbiljniju, dublju i širu saradnju sa jednom od dve najvažnije države u Evropi. Impuls toj saradnji, to mora da se kaže javno, i trenutak kada je ona bitna najbolje je ocenio i prepoznao predsednik Republike Srbije Aleksandar Vučić 2019. godine kada je došlo do posete predsednika Francuske Emanuela Makrona. Znate, prethodnih godina, za vreme bivše vlasti se mnogo pričalo o strateškim partnerstvima koja su oni zaključivali sa mnogim državama, to je izuzetno bitno, ali sva ta strateška partnerstva, pa i strateško partnerstvo kojim su se hvalili sa Francuskom je bilo mrtvo slovo na papiru dok nije pokrenut čitav taj proces obnavljanja tradicionalnih prijateljskih odnosa sa Francuskom. Zašto je to bilo bitno i zašto je to bitno i zašto će biti bitno za Republiku Srbiju i zašto je to prepoznao predsednik Vučić? To se dešava u trenutku izlaska Velike Britanije iz EU kada praktično ostaje jedna velika sila, glavna sila u Evropi, Nemačka, sa kojom imamo, ja moram to da kažem, to je moje lično mišljenje, dosta ambivalentne odnose. Na privrednom nivou oni su dobri, ali na političkom nivou postoji mnogo razmimoilaženja i problema kada su u pitanju naši državni i nacionalni interesi. Na osnovu njihovih stavova i izjava koje čujemo u poslednje vreme i po pitanju KiM, ali i po pitanju BiH i Republike Srpske mi možemo u narednom periodu očekivati političke pritiske iz te države. Zato je bilo važno napraviti i otvoriti prostor za ozbiljnu saradnju sa Francuskom, jer je Francuska zemlja sa kojom smo nekada imali odlične, prijateljske odnose koji su bili pokvareni, prvenstveno njihovom politikom. Čujem mnogo u poslednje vreme i od svojih prijatelja koje imam u Francuskoj da je to bila njihova politička greška i da oni žele da se vrate na Balkan i da je prilika za to upravo saradnja sa Srbijom koju oni smatraju jednim od stubova svoje politike u Jugoistočnoj Evropi. Zašto kažem da je strateško partnerstvo koje je promovisala bivša vlast ostalo mrtvo slovo na papiru, a zašto sada dobija svoj pun sadržaj jesu upravo potpisana 22 sporazuma koja su se desila prilikom posete predsednika Makrona Srbiji, i u oblasti ekonomije i u oblasti energetike i u oblasti prosvete i u oblasti javne uprave, znači koje pokriva i vaše ministarstvo, i oni će dati sigurno novi impuls razvoju naše saradnje. Ovaj sporazum je bitan zato što on ne obuhvata samo ova dva važna pitanja o kojima mi danas pričamo, to su izgradnja beogradskog metroa, i to je još jedan dokaz da će taj projekat sigurno biti realizovan, jer je Francuska ozbiljna država, i pitanje automatizacije elektrodistribucije, nego on upravo u svojim odredbama otvara mogućnost zaključivanja daljih i novih projekata, strateških projekata. Sigurno da će Francuska kao jedna od tehnološki najrazvijenijih, možda i najrazvijenija zemlja u Evropi, nama kroz ova pitanja koja se ovde u sporazumu pominju, a to su dolazak njihovih tehnologija, obuka naših kadrova i, naravno, samoinvestiranje, doprineti razvoju Srbije. Ono što je najvažnije, saradnja sa Francuskom nama otvara prostor, proširuje strateško polje u politici u EU kako bismo mogli u narednom periodu kada budemo očekivali pritiske da saradnjom sa prijateljskim zemljama u meri u kojoj naravno i Francuska kao članica EU to može, objasnimo našu poziciju i te pritiske smanjimo. Dobro je da se ulazi u saradnju sa važnim evropskim zemljama. Dobro je da se ta strateška partnerstva popunjavaju, ali ja bih pored ovog nivoa i odličnih ličnih odnosa koje ima predsednik Aleksandar Vučić apelovao da se ta saradnja produbljuje po svim segmentima, da se još više sama Vlada kroz rad svakog pojedinog ministarstva sa kolegama, ne samo u Francuskoj nego i druge dve važne evropske države, poput Italije i Španije, jačamo našu spoljnopolitičku poziciju u EU i time pokušamo da u najvećoj mogućoj meri u narednom periodu ublažimo pritiske. Ne treba niko imati više nikakvu sumnju da će ti pritisci biti jaki. Oni se najavljuju ovih dana. Imate najave otvorene pojedinih zemalja ili pojedinih visokih funkcionera administracije u Vašingtonu, koja sada dolazi, da će se tražiti revizija Dejtonskog sporazuma, da će se tražiti ubrzanje čitavog procesa oko rešavanja pitanja Kosova i ti pritisci će se sigurno u najvećoj mogućoj meri sručiti prvo na predsednika Republike, a onda naravno i na čitavu Srbiju. Zato je bitno da mudrom politikom, jačanjem naše ekonomije i jačanjem naše vojne moći, ali i nacionalnog jedinstva u najvećoj mogućoj meri te pritiske ublažimo. Drugi važan sporazum jeste sporazum sa Hong Kongom. Pored te ekonomske i finansijske dimenzije koju će da ima jer će omogućiti da se olakšaju prosto investicije kroz otklanjanje dvostrukog oporezivanja na dohodak i na imovinu, ali i izbegavanje poreske evazije, on ima još jednu važnu političku dimenziju, a to su naši prijateljski strateški odnosi sa Kinom. Jako je važno za Srbiju i to je više puta rekao i predsednik Republike i predstavnici Vlade i mi ovde u Narodnoj skupštini da je Kina jedinstvena, da je Hong Kong deo Kine i tako se to i definiše ovde u ovom sporazumu, da se definiše kao administrativni region Narodne Republike Kine. Mi smo tu potpuno lojalan partner, bez obzira na pritiske koje trpimo, bez obzira na i naš složen spoljnopolitički položaj, za nas nikada nije bilo upitno da je Kina jedinstvena i da je Hong Kong deo Kine i da je Tajvan deo Kine jer je Kina naš partner i nas je podržala i ekonomski i politički i mi smo lojalan partner i takvi ćemo i ostati i zato su ovakvi sporazumi izuzetno važni pored toga što doprinose razvoju naše ekonomije. Kao ozbiljna država sa politikom koju predvodi predsednik Republike i Vlada Republike Srbije širimo naša prijateljstva, širimo naša partnerstva kako bismo u najvećoj mogućoj meri ojačali našu ekonomiju, kako bismo podigli standard građana, kako bismo zaštitili našu bezbednosti, kako bismo zaštitili Srbe u regionu. Upravo ovakvi sporazumi koje zaključujemo sa dve važne zemlje doprinose tome da Srbija bude i snažnija i sigurnija i Srbi da budu bezbedni u svakoj zemlji u kojoj žive. Hvala.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Jovanu Palaliću. Reč ima narodna poslanica Milica Nikolić. Izvolite.
Uvažena predsedavajuća, uvažene kolege narodni poslanici, uvažena ministarka, predstavnici Vlade, uvaženi građani Republike Srbije, osvrnuću se na Predlog zakona o zaduživanju Republike Srbije za potrebe Projekta Ruma-Šabac-Loznica. Kao što se i u obrazloženju Predloga ovog zakona navodi, ovaj projekat je izuzetno značajan za razvoj i povezivanje oko 600 hiljada ljudi iz Mačvanskog i Sremskog okruga, kao i povezivanja Podrinja i Zapadne Srbije sa Vojvodinom i povezivanje Srbije sa regionom. Ovaj značaj podvlačim i navodim zato što znam koliki je značaj autoputa „Miloš Veliki“ za moju Požegu. Decenijama se čekalo i nadalo da će se napraviti put koji će zameniti nezgodnu magistralu koja je toliko života odnela, da će se napraviti put koji će Požegu i Zlatiborski okrug povezati sa drugim delovima naše lepe zemlje. Konačno, dolaskom SNS na vlast i radom predsednika Aleksandra Vučića jednako za svaki deo naše zemlje, ovaj san postao je stvarnost. Za godinu dana, na svetog Nikolu, iduće godine, očekuje se završetak deonice Preljina-Požega, auto-puta „Miloš Veliki“. Ova deonica je duga oko 30,9 kilometara i trenutno se odvijaju radovi na probijanju dva tunela, Laz i Munjino brdo, koji su dužine oko 2800 metara. Tunel Trbušani dužine oko 300 metara će biti treći tunel na ovoj deonici. Koliki je značaj ove deonice govori i to da je ministar Momirović već dva puta obišao ove radove i uverio se koliko ljudi svakodnevno radi na ovoj deonici neumorno, poštujući sve protivepidemijske mere, kako bi se ova deonica što pre završila, jer ona, osim ova tri tunela, obuhvata i 35 mostova, četiri nadvožnjaka, obuhvata oko dva miliona metar kubnih nasipa i tri saobraćajne petlje. Vrednost ovih radova iznosi oko 450 miliona evra. Ovaj iznos navodim jer želim da napravim jednu paralelu, paralelu koja je jasan pokazatelj zašto narod Srbije apsolutnu podršku pruža SNS i predsedniku Aleksandru Vučiću. Naime, prethodnih dana je Grad Beograd podneo krivičnu prijavu protiv NN lica zbog sumnje na korupciju u vezi gradnje mosta na Adi, za vreme bivšeg režima. Mosta na Adi koji je dužine 900 metara, a cena tog mosta je oko 400 miliona evra. Dragan Đilas, gradonačelnik Beograda, u vreme ove skupe gradnje, rekao je da taj most i ne košta toliko, ako je uopšte, i dalje se ne zna ja mislim ta cena, ne zbog mosta, nego zbog pristupnih saobraćajnica. Dakle, da uporedimo, 30,9 kilometara autoputa deonica Preljina-Požega košta isto kao 900 metara jednog mosta. Da li smo mi to dobili danas 30 kilometara puta besplatno? Naravno da nismo, ali smo izgleda platili jedan most mnogo više nego što je trebalo. Znam, neko će reći - ne treba porediti most i auto-put, to su različiti tipovi gradnje. Ali, koliko god bili različiti, 30,9 kilometara i 900 metara ne može da košta isto. Nadam se da će nadležni organi i ovu aferu istraživati i da će imati pune ruke posla. U ovom svom izlaganju ću se osvrnuti na lepše teme, kao što su to koliki je značaj svih ovih puteva za našu zemlju. Svaki autoput sa sobom nosi brži i jednostavniji protok ljudi i robe, koji mnogo znači za ekonomiju i turizam oblasti kroz koje autoput prolazi. To opet znači nove investicije i nova radna mesta. Predsednik Vučić je u mojoj Požegi ove godine otvorio fabriku „Budimka“, simbol stare Jugoslavije i simbol strašnog propadanja, a danas simbol napretka i simbol novog života. Nekada je „Budimka“ otkupljivala voće i povrće iz požeškog kraja i svih okolnih mesta. Danas kada imamo autoput, proizvođač koji ubere svoj plod u Subotici za nešto više od tri sata ga može dopremiti do „Budimke“. To mnogo znači za fabrike. Premijerka Brnabić je juče sa ministarkama iz Vlade obilazila Ovčar banju, gde su najavljeni značajni projekti i investicije. Da se od Beograda do Ovčar banje putuje tri sata kao nekada, to ulaganje možda ne bi bilo racionalno. Ali, danas, kada imamo „Miloša Velikog“ od Beograda do Ovčar banje je potrebno sat vremena, čime banja postaje realna destinacija za izlet u jednom danu. Posle Ovčar banje autoputem stižete u moju Požegu, rodno mesto Miloša Obrenovića. Nije ovaj autoput mogao da ponese lepše ime od Beograda do Požege, nego ime Miloša Velikog, tvorca naše moderne države Srbija. Živela!
Zahvaljujem narodnoj poslanici Milici Nikolić. Reč ima narodni poslanik Nenad Krstić. Izvolite.
Poštovan predsedavajuća, poštovana ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, s obzirom da je danas na dnevnom redu set zakona prvenstveno o platama u javnom sektoru i u jedinicama lokalnih samouprava, s obzirom da dolazim iz jedne male lokalne samouprave, fokus mog obraćanja je u pravcu tom. S obzirom da pored Zakona o budžetskom sistemu, koji je nedavno prošao, koji omogućava zapošljavanja u državnom sektoru, odnosno u državnim službama, ovaj je sledeći koji omogućava da jedinice lokalne samouprave mogu kroz povećanje plata afirmisati svoje zaposlene i eventualno zadržavanje kadrova, s obzirom da znamo da je u proteklih niz godina bio veliki odliv naših kadrova, prvenstveno iz malih opština ka većim centrima, a nadalje i van same naše države. Hoću da predložim ministarki, s obzirom opciji kojoj pripadam, Srpskoj naprednoj stranci, a znam da i sama ministarka pripada istoj, mi smo zastupali politiku gospodina Aleksandra Vučića i na poslednjim izborima smo dobili 95% na nivou parlamentarnih i lokalnih izbora u Trgovištu i došli smo do zaključka da mora da se menja Zakon o lokalnoj samoupravi i Zakon o lokalnim izborima. Znam da nije tema na dnevnom redu, ali sam hteo da i ovo spomenem, s obzirom da je ova dva zakona neophodno promeniti. Lista Aleksandar Vučić – Za našu decu Trgovišta je dobila svih 100% mandata u lokalnom parlamentu i posle konstituisanja lokalne vlasti, odnosno izbora predsednika i zamenika predsednika opštine koji se biraju iz reda odbornika po funkciji prestaje odbornički mandat. Sada je Skupština opštine Trgovište uskraćena za dva mandata, s obzirom da ne može da dođe nikako do povlačenja liste, s obzirom da ni jedna druga lokalna lista nije prošla cenzus i ne može da dođe do preraspodele. Predlog bi bio da se ili predsednik ili zamenik bira iz reda odbornika, ali da zadržavaju svoje mandate, s obzirom da se biraju i imaju pravo povratka istih u slučaju njihovih razrešenja ili smena, ili, eventualno, formiranje neke rezervne liste. Jer, ovakvom politikom koja gradi Srbiju, povećava plate, mislim da će put Trgovišta slediti još mnoge lokalne samouprave i da će imati isti problem, gde ispravnu politiku koju vodimo, a vidimo da daje puno rezultata i da Srbija ide napred, na sledećim nekim lokalnim izborima daće bog da ovakvih lokalnih samouprava ima mnogo, koji prate i zastupaju politiku koja je u ovom trenutku jedna od najispravnijih. Nadovezao bih se još oko povećanja zarada, male opštine, poput Trgovišta, povećanjem zarada, povećanjem i proseka ukupnog bruto dohotka na tim teritorijama, tako da ovakvi potezi koje sprovodi Vlada imaju punu podršku, jer bez tih stvari ne bi mogle prvenstveno male sredine da imaju opstanak i eventualno se razvijaju. Još jednom, ponavljam da dajemo punu podršku zakonima koji su u proceduri, vezano za povećanje plata, a i za projekte koji se predviđaju – izgradnja auto-puta Ruma-Šabac kao i metro u Beogradu. Sve je to znak da ćemo na taj način dobiti nova upošljenja domaćih privrednih subjekata i na taj način i povećati protok ljudi i kapitala, a i povećati sopstveni BDP i uposliti sopstvenu privredu. Hvala.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Nenadu Krstiću. Sledeća se za reč javila narodna poslanica Nataša Jovanović.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Poštovana ministarka sa saradnicima, poštovane kolege narodni poslanici, poštovani građani Srbije, živimo u vrlo teško vreme i svakodnevno čujemo loše vesti. Zato danas želim da govorim o nečem pozitivnom, nečem lepom. Danas ću govoriti o značaju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Francuske, o saradnju u oblasti sprovođenja prioritetnih projekata u Republici Srbiji. Ono što obećavamo, to i ispunimo. Tako da će se Beograđani već 2022. godine voziti metroom. Javno preduzeće „Beogradski metro i voz“ u julu 2020. godine su raspisali tender za izbor stručnog konsultanta za izgradnju BG metroa, ali je realno ostalo još mnogo posla, pre nego što bude započet najambiciozniji i najvažniji projekat u srpskoj prestonici. Izgradnja će započeti u decembru 2021. godine, izgradnjom depoa na Makiškom polju i biće okruglo 50 godina od kada je Beograđanima obećan metro. Slogan SNS koji se sam nametnuo je – Drugi obećavaju, mi gradimo. Ovo je jedan od najvećih i najvažnijih projekata koje ćemo sprovesti nakon posete predsednika Emanuela Makrona Srbiji. Zajedno francuski i srpski eksperti činiće tim koji će realizovati ovu investiciju, uz ogromnu podršku Vlade Srbije i grada Beograda. Beogradski metro, jedan od najzahtevnijih projekata kojem pristupamo, ne bi bio moguć da nema dobrih odnosa između Srbije i Francuske, zahvaljujući predsednicima Aleksandru Vučiću i predsedniku Francuske Emanuelu Makronu. Takođe, potpisan je i komercijalni ugovor za izgradnju Studije izvodljivosti za izgradnju beogradskog metroa, kojim realizujemo donaciju Vlade Francuske i započinje realizacija najveće infrastrukturne investicije u ovom delu Evrope. Prve dve linije beogradskog metroa gradiće se u tri faze. Faza jedan – beogradski metro, u maksimalnoj vrednosti 454 miliona evra, a opšta automatizacija srpsko-elektrodistributivne mreže maksimalno 127 miliona. Ovo je tačno iz sporazuma prepisano – maksimalan iznos 454 miliona, tj. 127 miliona. Vidite veliku razliku. Naši prethodnici koji su gradili, više puta je pominjan Most na Adi, nisu imali ovo maksimalno, nego su imali samo minimalno, a onda su aneksima ugovora imali maksimalne cene, koje ni dan-danas ne možemo da izbrojimo. U tome je velika, velika razlika između ove Vlade i ovih naših prethodnika. Prva linija bi kretala od Makiškog polja preko Žarkova, Banovog brda, Beogradskog sajma, Beograd na vodi, Trga republike, Luke Beograd, Pančevačkog mosta, Ade Huje, pa sve do Glavne pošte u Mirijevu. Druga linija bi išla od Mirijeva, preko Slavije, zatim na drugu stranu, pored opštine Novi Beograd, stadiona Zemuna do okretnice. Tu je napravljen dogovor kojim će Vlada Kine i Vlada Francuske, kao i Vlada Srbije, „Alstom“ će raditi elektromehaniku, vozove, vagone, šine, kompletno električno napajanje, odnosno opremu samog metroa, dok će građevinske radove obavljati kineska kompanija. Vlada Francuske je obezbedila finansiranje dela koje radi njihova kompanija i izuzetno povoljne uslove su ponudili Francuzi, da bi „Alstom“ realizovao taj posao. Vlada Kine će obezbediti finansiranje, zajedno sa „Pauer Čajna“ za drugi deo posla. Metro ima veliki značaj. Zagađenost raste, pa je, prema nekim procenama, četiri hiljade vozila više svake godine u Beogradu. Sada mnoga domaćinstva imaju po dva i više auta i toliko o lošem standardu stanovništva u Srbiji. Beograd na vodi, ali i metro, izazivaju zavist, a zavist je veća što se više razvijamo i što smo uspešniji. Još jedan dokaz da smo se za kratko vreme uzdigli i da je Srbija za kratko vreme postala lider u regionu govori i što se javljaju pojedini, da kažem anonimusi, da daju svoj komentar o Beogradu. Zagreb je uvek imao kompleks Beograda i uvek su ga upoređivali sa nama, a jedva su čekali da dođu u glavni grad bivše velike SFRJ. Koliko njihovih estradnih umetnika se upravo ovde proslavilo, jer svi znaju da dok ne osvojiš srca Beograđana i nisu popularan u Srbiji, nisi uspeo. Ja poručujem da nas slobodno zaobiđu takvi kao što je Dežulović, jer ne trebaju našem Beogradu i ne trebaju našoj Srbiji. Da bi komentarisao tuđe dvorište, prvo moraš da počistiš u svom. Hrvatski pisac, novinar, kolumnista, Boris Dežulović je napao i frontmena grupe Riblja čorba, a sada je stigao i odgovor legendarnog Bore Đorđevića i volela bih da ga podelim sa vama. Dežulović je rekao svojevremeno – Beograd se sam ubio, nije ga ubio nijedan nesretnik sa Kosova ili iz Krajne, Beograd je ubio Momo Kapor, ubili su ga prvo sveštenici njegovog asfalta, kojekakvi Minimaksi, Bore Đorđevići i slični gradski otpad. Na ove prozivke odgovorio je Bora Đorđević iz Ljubljane i sa ovom porukom legendarnog Bore Čorbe ću završiti – ne znam pomenutog, nikad čuo, moj prijatelj Popadić kaže da miševi pljuju na lavove da bi se čulo za njih. Hvala.
Zahvaljujem se narodnoj poslanici Nataši Jovanović. Reč ima narodni poslanik prof. dr Vladimir Marinković. Izvolite.
Hvala uvažena potpredsednice Narodne skupštine. Poštovana gospođo ministar, gospođo Obradović, sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici, nekoliko reči ću reći o zakonima, odnosno predlozima zakona koji tretiraju i podrazumevaju ono što je glavni cilj samog Ministarstva državne uprave i lokalne samouprave, a to je unapređenje servisa, odnosno unapređenje usluge cele državne, odnosno javne administracije naše zemlje, kada su u pitanju usluge njihove prema posebno privredi i građanima. Podržavam sve ove izmene koje su sadržane u ovim predlozima i sve ono što će učiniti da naša javna uprava i naša državna administracija bude što bolji servis, bude što efikasnija i efektivnija kada je u pitanju njen odnos prema onima koji pune budžet našeg zemlje i koji najviše utiču na to da poslovni ambijent, ali i ambijent za život i blagostanje naših građana bude bolje, a to jeste privatni sektor. To su domaći i strani, mali, srednji i veliki preduzetnici i to je ono na šta se Vlada Republike Srbije fokusirana već nekoliko godina, to je da apsolutno i na dnevnom nivou osnažuje i poboljšava taj ambijent kako bi svi ti privrednici koji postoje, ali naravno i oni koji su novi, koji pokreću svoje inicijative, pokreću svoj biznis i vide Srbiju kao zemlju u kojoj može dobro da se radi, u kojoj može dobro da se zarađuje, da se oni motivišu i da se uradi sve kako bi oni mogli što više da zapošljavaju, kako bi mogli da proširuju svoje proizvodne pogone, kako bi mogli da na najbolji mogući način realizuju svoje privatne inicijative. Siguran sam da ćete gospođo ministar da maksimalno unapredite rad i Nacionalne akademije, trening akademije koja upravo za cilj ima obrazovanje ljudi u državnoj administraciji, kako bi upravo oni mogli da daju bolju uslugu i građanima Republike Srbije i privredi. Ono što jeste u stvari ključna promena onoga što je predsednik Vučić definisao kao premijer 2014. godine, u odnosu na ono što je bila državna i javna politika u prethodnom periodu, što je stavio na prvo mesto u ovoj zemlji privatni sektor i zato što je stavio ekonomiju ove zemlje u prioritet razmišljanja političkih vlasti, ali i svih drugih koji donose odluku u ovoj zemlji. Znajući, da je to put ka ekonomskom oporavku Srbije, ka ekonomskom osnaživanju naše zemlje i naših građana i naravno ka boljoj geopolitičkoj i opšte političkoj poziciji naše zemlje. To se pokazalo kao jedan jako, jako dobar vizionarski potez od pre šest godina, koji je upravo doprineo i kroz reformu državne uprave i kroz reformu lokalnih samouprava, koji je doprineo tome da Srbija danas ima ogromnu količinu stranih direktnih investicija, da se u ovoj zemlji konačno posle 30 godina mnogo više firmi otvara, nego se zatvara i da je ovo zemlja koja je dobra i koja je prepoznata od najboljih, najjačih svetskih investitora, međunarodnih organizacija, institucija koje preporučuju ovu zemlju za ulaganje, koje preporučuju ovu zemlju kada je u pitanju razvoj i svi mogući poslovni i svi drugi aranžmani. Ja želim da kažem i da pokušam da objasnim, prvenstveno građanima Republike Srbije koliko je značajan Sporazum između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Francuske po pitanju investicija, koliko je značajno ono što je predsednik Vučić uradio kao strateški geopolitički potez, vezujući se i uspostavljajući ponovo posle više decenija odlične odnose između Srbije i Francuske. Znate, mi nekako smo skloni tome da krivimo druge za naše greške. U ovom slučaju mislim da je odgovornost što je ta saradnja između Srbije i Francuske na neki način prekinuta i dovedena na najniži mogući nivo u istoriji tokom 90-tih godina i u prvoj dekadi 21. Veka. Odgovornost je i na jednoj i na drugoj zemlji. Odgovornost je i na jednim i na drugim političkim elitama, ali je predsednik Vučić prepoznajući značaj Francuske, prepoznajući da je Francuska jedna od 10 ekonomski najrazvijenijih zemalja na svetu, da je jedna od najuticajnijih zemalja u Evropskoj uniji ponovo uspostavio te odnose i ponovo ih vratio na onaj nivo koji su nekada imali Srbija i Francuska pre i tokom Prvog svetskog rata, posle Prvog svetskog rata kada je našu zemlju vodio Kralj Aleksandar, kada je rukovodio našom vojskom, a vojskom Francuske general Foš i svi oni drugi političari i ljudi koji su iskreno i otvoreno podržavali Srbiju, kao što to radi predsednik Makron. Zahvaljujući predsedniku Vučiću koji mnogo energije, mnogo znanja, mnogo posvećenosti uložio u to da Srbija 2019. godine potpiše 22 sporazuma sa Francuskom i ono što je još bitnije od toga da naš narod, da naši građani mogu da vide na terenu da se ti sporazumi sprovode, mogu da vide na terenu da predsednik Makron ima razumevanja da posle 30 godina tzv. „auto-pilot spoljne politike Francuske“ kaže – ja imam razumevanja za našeg prijatelja, za našu braću u Srbiji kada su u pitanju njihovi parekselans politički problemi, a to jeste Kosovo i Metohija, da imamo njihovo razumevanje, da imamo sada njihov jedan sasvim drugačiji stav koji kaže – moram da uvažimo legitimne interese Srbije i na Kosovu i Metohiji, ali kao na ključnog igrača i ekonomskog i političkog na teritoriji zapadnog Balkana, da imao jaku podršku Francuske u procesu integracija naše zemlje u Evropsku uniju. I nije to samo pitanje bilateralnog odnosa između Srbije i Francuske, i nije to samo pitanje ličnog, dobrog odnosa između predsednika Vučića i predsednika Makrona, to je pitanje da na taj način štitimo vitalne interese i Republike Srbije, ali i našeg naroda u Bosni i Hercegovini, u Republici Srpskoj, u Republici Severnoj Makedoniji, dakle tamo gde god žive Srbi. Jer, svedoci smo da je i naš predsednik i naša država izložena naravno normalno, i zbog naše geopolitičke pozicije i zbog svega onoga što smo uradili na ekonomskom planu, zato što je Srbija ponovo postala država koja je pobednička, koja pobeđuje u investicijama, koja pobeđuje u ekonomiji, gde se naš predsednik sa svojim timom vratio iz Vašingtona, 4. septembra, konačno, posle 30 godina poraza, iz jedne velike sile koja nam nije bila naklonjena, sa sporazumom u kojem se poštuje integritet Srbije, u kojem se poštuje Srbija kao zemlja koja je vredan, dobar, kvalitetan partner, u kojoj se ne zamera to i ne vodi joj se kao glavni greh što održava paralelne veze i održava odlične odnose sa svojim narodom u Republici Srpskoj i sa predstavnicima našeg naroda u Republici Srpskoj i BiH, u Hrvatskoj i svuda gde Srbi žive. To je suštinski važno kada danas imamo pokušaj revizije Dejtonskog sporazuma i kako sam predsednik reče, postavio je jedno potpuno logično i jednostavno pitanje - A šta bi vi da menjate, šta bi Bisera Turković da menja? Šta bi Eliot Engel da menja? Šta bi neki liberalni krugovi u Evropi da menjaju? Da li se odbrana i bezbednost u Dejtonskom sporazumu podrazumevaju kao nešto što je ingerencija entiteta? Da li jesu to danas? Nisu. Zahvaljujući Pediu Ešdaunu, zahvaljujući toj klici koja je tada vladala i ovde u Republici Srbiji, koja nije ni htela, koja nije imala ni znanja, koja nije imala ni patriotizma dovoljno da se odupre tome i da zajednički sa predstavnicima našeg naroda u BiH, odnosno u Republici Srpskoj radi na tome da odbrani interese Srba i u Bosni, i naravno ovde u Republici Srbiji. Za razliku od tog vremena kada je Republika Srpska gubila svoje ingerencije, kada je dan po dan, zavaljujući tim visokom predstavnicima, zahvaljujući slaboj vlasti ovde u Beogradu, nekompetentnoj vlasti u Beogradu, kada je gubila suverenitet, kada je gubila svoja prava, danas Republika Srbija otvoreno kaže - mi ćemo investirati u aerodrom u Trebinju. Mi ćemo podići fabriku u Drvaru, koji se nalazi u Federaciji BiH, ali ćemo investirati, nije nas sramota da investiramo i u Banjaluku, i u Doboj, i u Prijedor, i gde god gde Srbija i srpski narod imaju svoje interese. Pritisci se javljaju i po pitanju KiM. Svima je jasno da nije slučajno danas Vilejem Voker, stari albanski lobista, neko ko je možda najzaslužniji za bombardovanje i NATO agresiju koja se dogodila 1999. godine na našu zemlju. Pogledajte, on se javlja posle 20 godina i kaže da bi trebao da se osnuje međunarodni sud i za Srbe, čak je pomenuo to da bi trebao da se procesuira i predsednik Republike Srbije, Aleksandar Vučić. Zašto? Pa, zbog toga što je konačno zahvaljujući tim naporima predsednika Vučića, međunarodna zajednica shvatila i priznala ovim optužnicama protiv Hašima Tačija, Jakupa Krasnićija, Seljimija i Kadri Veseljija, koji dolaze iz različitih političkih partija sa KiM, konačno je priznala to da su u stvari, da je OVK bila teroristička organizacija i da su, gotovo sve političke strukture na KiM prožete ljudima i politikom, koja je definisana u toj tzv. OVK ili ti za sav normalan i demokratski svet terorističkoj organizaciji. Zato je važan ovaj Sporazum sa Francuskom, i zato je važan izgradnja infrastrukture koje će raditi ovde francuska kompanija, i zato je važan naš aranžman sa francuskim Vansijem koji je preuzeo i koji je uzeo koncesiju na aerodrom „Nikola Tesla“. To su u ovom trenutku dugoročni interesi, to su dugoročni projekti, to je dugoročno prijateljstvo koje se upravo danas i na taj način stvara, kako to Aleksandar Vučić radi, gradeći autoput i Moravski koridor sa američkim „Behtelom“, gradeći Balkanski tok kada je u pitanju energetika i povezivanje sa Bugarskom i Turskim tokom, sarađujući sa Ruskom Federacijom, sa narodnom Republikom Kinom, implementirajući ono što smo definisali u tom strateškom partnerstvu, a to je zajednička saradnja na izgradnji infrastrukture, na izgradi železnice, na zajedničkom radu po pitanju investicija u energetiku i sve druge sektore. Podsetiću građane Republike Srbije da Kina trenutno u Srbiji ima investicija u vrednosti od nekoliko miliona evra, da Nemačka zapošljava preko 60.000 ljudi ovde u Srbiji, naših građana, građana Republike Srbije i želim da kažem da su te investicije koje dođu iz Nemačke, koje dođu iz Francuske, koje dođu iz Amerike, to su investicije sa tzv. ekonomisti bi rekli prelivajućim karakterom, donose nove tehnologije, donose upravo to, nova partnerstva, nova prijateljstva. Srbija više ne treba da se plaši, Srbija više nije osetljiva kao ranije, jer je uspela toliko ekonomski da se oporavi da je mogla da investira u svoju vojsku, da je mogla da investira u ekonomiju, u zarade zaposlenih, da raste iz godine u godinu i da na taj način štiti svoje vitalne nacionalne interese, i to će raditi u budućnosti. To je ono što građani Republike Srbije, što narod Republike Srbije prepoznaje, i zato je više jasno upravo tom narodu, i nije uopšte ni čudno kada pogledate istraživanja javnog mnjenja, gde svi ti koji kritikuju danas Vučića, koji se obračunavaju sa njim preko njegove porodice, preko njegove majke, oca, dece, prijatelja, političkih saradnika, da to rade isključivo iz razloga što imaju 0%, 1%, 2%, a da je on neko ko već šest godina svakodnevno teško radi na onome što jeste u stvari najteži posao da unapređujete zemlju ekonomski, da pokušate da uradite ono što je do pre nekoliko godina bilo nemoguće, da onaj problem koje su najveće svetske sile prepoznavale kao rešen i među njima jeste Francuska, i među njima jeste Nemačka, i među njima jesu SAD, a to jeste KiM, da se to pitanje, zahvaljujući tom njegovom radu, vrati za pregovarački sto i vrati mogućnosti Srbiji i našem narodu da spasimo dostojanstvo, da se borimo za naše interese, da se borimo za našu kulturnu, religijsku, baštinu, da se borimo za bezbednost naših ljudi za podizanje njihovih ekonomskih kapaciteta. To je Amerika priznala, to je američka administracija priznala i siguran sam da će i ova nova da nastavi tako. Jer, niko nije toliko sumanut da ono što je dalo rezultat, Mini Šengen, ekonomska saradnja, četiri glavna civilizacijska dostignuća, slobodan protok roba, ljudi, kapitala, novca, da je to ono što jeste preduslov i ono o čemu Vučić govori šest godina, podizanje ekonomske snage stanovništva, saradnja i onda tek posle toga kada dođe do većeg blagostanja, kada dođe do boljeg života u svim zemljama i na svim teritorijama tada može da dođe, eventualno, do neke vrste, prvenstveno, pomirenja, zajedničkog rada, i naravno, dugoročne stabilnosti u ovom delu Balkana. Tako da, želim da zaključim sa tim da bi dao priliku i mojim drugim kolegama da govore. Srbija danas ima pobednički duh, u Srbiji danas vide prijatelja i ta Francuska i Narodna Republika Kina i Ruska Federacija i Južna Korejom i UAE, i Izrael i svi hoće da sarađuju sa Srbijom, i Mađarska, gospođo Kovač, 160 miliona evra investicija od strane Mađarske i Mađarske kompanije ovde, kako reče ministar Selaković, posle sastanka sa gospodinom Orbanom i Sijartom, pre nekoliko dana. To treba potencirati i treba govoriti o tome, odlični odnosi sa zemljama višegradske grupe, sa zemljama pravoslavne kvadriterale, Rumunija, Bugarska i Grčka. U sred ove pandemije, u sred cele ove veoma teške situacije za ceo svet, isti taj Aleksandar Vučić, oni koji su gubitnici, oni koji su u stvari doprineli tome da KiM gube na dnevnom nivou deo svog suvereniteta i mogli ste da vidite i građani su mogli da vide fotografiju kada sadašnji v.d. predsednik, a tzv. privremenih institucija na KiM, Vjosa Osmani pobednički gleda tadašnjeg ministra spoljnih poslova naše zemlje i kako se kosovska delegacija smeje posle odluke međunarodnog suda u Hagu da samoproglašena nezavisnost, tzv. Kosova nije u suprotnosti sa međunarodnim pravom, kako slavodobitno ga gledaju, kako on pokunjeno izlazi iz prostorije. Danas to više nije takva Srbija. Danas je ta Srbija jasno rekla svima njima šta misli o njima kroz to kakav oni rejting imaju, a kakav rejting i kakvo poverenje ima onaj koji je najveći patriota, ima onaj koji je najviše uradio, ne govorio, nego uradio Srbiji, a to je Aleksandar Vučić. Hvala.
Zahvaljujem, profesoru doktoru Vladimiru Marinkoviću, naročito na izuzetno zanimljivom spoljnopolitičkom pregledu i mislim da je izuzetno značajno pričati baš i o ulaganjima, značajno je da građani imaju tačne informacije o tome ko su najveći investitori, odakle najviše pomoći. Zaista hvala. Bilo je zanimljivo i slušati vašu diskusiju. Mislim da smo dosta toga i naučili. Reč ima narodni poslanik Ljiljana Malušić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Uvažena ministarsko sa saradnicima iz ministarstva, dame i gospodo narodni poslanici, danas ću govoriti o zaduživanju Republike Srbije kod „UniCredit Bank“, govoriću i o sporazumu sa Francuskom, ali pre nego što krenem svoje obrazloženje ili da govorim o zakonima, ja se zaista ne mogu oteti utisku o tome šta smo mi uradili za četiri meseca. Mi smo pre dva dana otvorili drugi dijagnostički centar, drugu bolnicu u Srbiji za samo četiri meseca. Ljudi, radimo kao Kinezi. Prva je bila 1. decembra, druga pre dva dana. Imamo ukupno 1.500 mesta za bolesne ljude. Molim vas, budite odgovorni jer život nema cenu, nema reprizu. Naši lekari su heroji. Ja uvek govorim o ovome, jer, nažalost, izgubila sam i neke prijatelje, pa sam uvek potresena. Zato moramo da budemo odgovorni. Kao što vidite, mi nismo stali da radimo, mi nismo prestali. Mi radimo i danas i mi ćemo raditi dok ne donesemo sve što treba i nikada nećemo prestati, ali molim vas budite odgovorni. U bolnici u Kruševcu je 500 ležajeva, u bolnici u Batajnici 930 ležajeva. Bolesnike u Batajnici 1.500 lekara, medicinskih sredstava, nemedicinskog osoblja svaki dan gleda kao svoje najmilije. Takođe, i u Kruševcu. U Kruševcu imamo 150 ležajeva za intenzivnu negu i to je nešto o čemu treba da se govori svaki dan. Ovo je nešto što će da potraje. Dobićemo vakcine. Naravno da ćemo da primimo vakcine. Ja ću je primiti. Kako mislite da radimo? Ovo će potrajati, ovo je pošast. Čujem da se pojavio i neki soj te bolesti. Znači, završićemo mi to. Svašta je pretrpela Srbija, završićemo mi ovaj kovid. Kad govorimo o zaduživanju Republike Srbije kod „Unicredit banke“, iznos je 467.500.000. Naime, radi se o novom autoputu. To je nešto što je izuzetno važno za Mačvanski okrug. To je 600.000 ljudi. Biće ne samo Mačvanski, nego i Sremski, čitava Vojvodina do Podrinja. Naime, radi se o autoputu Ruma - Šabac i onda brza saobraćajnica Šabac - Loznica. Počeo je već da se gradi most na reci Savi. Radiće se tri godine. Takođe radi se i petlja, tzv. Ruma petlja, koja će biti do mosta. Ona je otprilike 22 kilometra i takođe će biti gotova za tri godine. Srbija radi. Naravno, i brza saobraćajnica biće gotova za četiri godine. Kad imamo autoputeve, imamo sve. Dolaze investitori. Pa, samo u ovoj godini je bilo direktnih stranih investicija 2,9 milijardi. Šta mislite, odakle nam standard, odakle nam da smo prvi u regionu? Otuda, gospodo, što radimo, što smo zaista postali respektabilna država, ne samo u regionu, nego i u Evropi. Svaka čast, tako se radi. Moram još samo par reči o Sporazumu sa Francuskom, jer to su naši zaista provereni prijatelji. Bilo je možda malo zahlađenja, ali zaista ne bih o tome. Gospodin Vučić, naš predsednik, je maestralno vratio Francuze za naše standardne prijatelje i mi danas imamo ljude koji nam pomažu. Pomažu u dva kapitalna projekta. Jedan od tih projekata je metro. Prva faza će biti otpočeta vrlo brzo i dobili smo kao donaciju, kao poklon projekat. Učestvovaće u realizaciji kompletnog projekta što se tiče metroa i Beograd će napokon postati metropola. Čujem da nas kritikuju… mislim ovo napokon pod znacima navoda, jer Beograd je najdivniji, najlepši grad na svetu, a da li znate zašto? Zato što ima najdivnije ljude na svetu. Ko je bio u Beogradu, a nije bio dobro dočekan? Molim vas, slušam nekakve polupismene iz Zagreba, odakle li su, neka se oni bave svojom politikom tamo, mi ovde imamo rad, red i disciplinu, prvi smo u regionu. Šta još žele? Pa, to im i smeta, što smo prvi, a verujte mi, bićemo samo bolji i bolji. Zahvaljujem na pažnji.
Zahvaljujem se narodnoj poslanici Ljiljani Malušić. Na listi govornika sledeći je narodni poslanik Nikola Radosavljević. Izvolite.
Poštovani potpredsednici, poštovani građani Republike Srbije, poštovana ministarka, poštovani narodni poslanici, pred nama je zakon, odnosno izmena Zakona o sistemu plata u javnom sektoru, gde suštinski mi samo odlažemo primenu ovog zakona za 2022. godinu usled okolnosti koje su bile nepredviđene usred korona virusa. Sa primenom ovakvog zakona i zakona koji se odnosi na sve zaposlene tamo gde je osnivač Republika Srbija, autonomna pokrajina, gde je osnivač jedinica lokalne samouprave, potrebno je usaglašavanje apsolutno svih subjekata. Znači, potreban je konsenzus kako bi se ovaj zakon primenio. Mi smo to morali da odložimo usled objektivnih razloga, usled virusa koji je pogodio čitav svet. Pošto je proces složen, potrebno je odlaganje i dodatni vremenski period čime bi omogućili da reforma sistema plata postigne finansijski održivi efekat od 01. januara 2022. godine. Rad državnih službenika već dugo prati i primena platnih razreda. Ova primena platnih razreda odnosi se na vrednovanje rada svih zaposlenih u javnom sektoru i mi sada imamo kao nagradu za dobar učinak, za dobar rad, za kvalitetan rad, povećanje plata, a da se ne menja osnovica što se tiče zarade. Ova reforma se odnosi na veliki broj zaposlenih u raznim ustanovama, državnim organima i u javnim agencijama. Zato je neophodna detaljna analiza, zbog specifičnosti isplate plate, tako da svi javni sektori bi morali da sprovode ove da bi ispoštovali sve potrebne mere i da bi se uspostavio pravi odnos prema ovom zakonu. Moram da napomenem da mi danas nemamo kašnjenja što se tiče isplate plate, isplata penzija, da danas imamo finansijsku stabilnost, da je stabilan kurs dinara, da imamo kontrolisanu inflaciju i da plate u javnom sektoru stalno povećavamo i minimalnu cenu rada. Cilj Vlade Republike Srbije je da se plate u javnom sektoru izjednače sa platama u privatnom sektoru, odnosno, kao što je rekao i kolega Marijan Rističević, da je vama važno da se realni sektor, odnosno da u privatnom sektoru budu mnogo veće plate u odnosu na državni sektor, jer svi mi živimo upravo od poreza od privatnog sektora. Mi imamo zbog toga razne podsticaje Vlade Republike Srbije. Razne podsticaje je dala privatnom sektoru. Jedan od tih podsticaja jeste i povraćaj sredstava za obavezno socijalno osiguranje i za doprinose, za zapošljavanje novih radnika u opsegu od 65% do 75%. Pre nekoliko dana imali smo na dnevnom redu usvajanje budžeta za 2021. godinu. Mi smo upravo ovim budžetom planirali sredstva za ove podsticaje. Planirali smo sredstva za povećanje plate i to povećanje plata u javnom sektoru za 5%, odnosno povećanje od 01. januara za 3,5% i za 1,5% u aprilu mesecu. Imamo znatno povećanje plata i u Ministarstvu unutrašnjih poslova, kao i u Vojsci Srbije. Ono što je godinama neko sistematski uništavao, mi smo uspeli da povratimo, da pospešimo i uvećamo i sve to zahvaljujući merama Vlade, odnosno teškim reformama koje su sprovedene 2014. godine, kada je na čelu Vlade Republike Srbije bio predsednik Aleksandar Vučić. Naš cilj je program „Srbija 2025“, gde će plate prosečne da budu 900 evra, gde će penzije da budu 430 evra. Odlična fiskalna politika se vodi. Imamo najmanji pad BDP-a u Evropi i Srbija je jedno veliko gradilište i veoma je važno da Srbija brine o građanima i o zdravlju građana, što je više puta dokazano. Ne mogu da ostanem nem na dešavanja i na raznorazne uvrede koje se već godinama odnose na našeg predsednika, predstavljajući ga na najbizarnije načine oni koji bi silom da dođu na vlast. Oni su već podelili svoje resurse. Oni su se već predstavili, pojedini koji drže konferencije za medije ovde ispred Doma Narodne skupštine. Oni su već državni sekretari, oni su već ministri, neko je predsednik Vlade, neko je predsednik Republike. Oni to nazivaju slobodna Vlada. Ja ne znam šta to oni treba da oslobode? Da li treba da oslobode njihovog lidera od viška nekretnina, da li treba da oslobode njihovog lidera od viška stanova, od viška para? Evo, ja bih to preporučio, da se time bave. Kada su oni bili na vlasti plate su kasnile. Mi možemo da konstatujemo da u javnom sektoru i glavno pitanje među zaposlenima je bilo upravo to kada će biti plata, da li neko zna kada će biti plata, da li je bila plata, pa onda pitaju kolege kolegu iz nekog drugog sektora gde je bila, da li je bila i kada oni mogu da očekuju. Danas zato imamo stabilnost, imamo redovnu isplatu plata, kao i redovnu isplatu penzija. Kako se bliže beogradski izbori napadi na predsednika su sve učestaliji, kao i napadi na njegovu porodicu. Prikazuju ga kao da je nacista, upravo oni koji promovišu versku diskriminaciju, upravo oni koji pevaju pesmu krst u plamenu, upravo oni koji su skinhedsi i upravo oni čiji su idoli Kju-kluks-klan. Ovde mislim na Borislava Borka Obradovića, pravo za građane Srbije čisto da se vidi promocija Borisa Borka Stefanović, gde jasno pokazuje generacija bez budućnosti i krst u plamenu, gde je promovisan Kju-kluks-klan. To je današnja opozicija Srbije. To su predstavnici današnje opozicije Srbije. Njima je jedini motiv i njima je jedini program mrzim Vučića i mrzim SNS. Posle svakog dnevnika RTS, Drugog dnevnika RTS, upravo taj čovek na nekoj terasi drži neki svoj dnevnik, on je u nekoj, on je postao neki voditelj. Više i ne znam šta je on, da li je on skinheds, da li je on političar ili je neki voditelj. Građani Srbije i mi svi ovde veoma dobro znamo, ali i građani sa Kosova i Metohije, znamo da je on bio šef pregovaračkog tima sa Prištinom. Evo šta o tome govori davne, ne tako davne 2012. godine u emisiji „Džastis“, odnosno „Pravda“, gde je autor Boban Jovanović. Tema je bila Kosovo i Metohija u kojoj su zabeležene reakcije istaknutih Srba sa Kosmeta o dogovoru koji je te godine u ime Vlade Srbije sa albanskom stranom potpisao Borko Stefanović. U emisiji čiji je producent, autor i voditelj Boban Jovanović, govore Marko Jakšić, pokojni Oliver Ivanović, Milan Ivanović, Fatmi Šeholi i druge istaknute ličnosti sa Kosova i Metohije. Svi učesnici emisije sa srpske strane saglasili su se da je potpisom šefa pregovaračkog tima za razgovore sa Prištinom, Borka Stefanovića i zvanično država Srbija priznala nezavisnost Kosova, kao i da je počinjena veleizdaja. Osam godina kasnije autor ove emisije kaže: „U to vreme je bilo nemoguće na medijima čuti pravu istinu o dešavanju na Kosovu i Metohiji, jer je Boris Tadić apsolutistički držao sve medije pod kontrolom. Zato sam u sopstvenoj produkciji napravio ovu emisiju i uspeo da je emitujem na mreži regionalnih i lokalnih televizija. Nakon emitovanja su me kontaktirali ljudi iz vrha BIA i ljudi iz okruženja Borisa Tadića. Bio sam primoran da napustim Srbiju. Sa ove vremenske distance je jasno da su Boris Tadić i Borko Stefanović počinili čin veleizdaje i da treba da odgovaraju. Ne zaboravimo da je u toj Vladi šef diplomatije bio Vuk Jeremić, a ministar za Kosovo i Metohiju Goran Bogdanović kadar DS“. Citirao sam upravo sve ono što je izjavio, ono što se dešavalo u emisiji kod Bobana Jovanovića. Ti i takvi bi opet da brinu o Kosovu i Metohiji, ti i takvi bi opet da brinu o Srbiji. Takvi kao što je on, takvi kao što je njegov ortak Đilas, jer on i ne zna, ne verujem ni da zna u kojim je sve strankama bio. On je bio prvo u SPO, kasnije je bio u DS, pa je bio u Levici Srbije, Savezu za Srbiju a sad je u, kako se zove Đilasova, Stranka slobode i pravde. Takvi kao što je on i Dragan Đilas na RTS ulaze motornim testerama, imaju svoj neki performans, kažu da je to neka umetnost, ja se ne razumem u takvu umetnost, ali ono što smo mogli da vidimo ovih dana, da opet smo imali jedan performans ispred zgrade, odnosno Skupštine Grada Beograda, gde su uoči novogodišnjeg praznika postavili jedan novogodišnji ukras, nažalost, izvinjavam se svim građanima Srbije, u vidu muškog polnog organa. To je njihova politika, time se oni diče. To su oni. Evo slika ispred Skupštine grada. Umesto da ti mediji, koji su, da kažem, naklonjeni njima, osude ovakav čin, oni još to veličaju. To su mediji koji su bili prisutni. Ono što zabrinjava su komentari. Sramota me je i da pričam o tim komentarima kakvi su sve, ali mogu da neki izdvojim - to je poklon svima u Skupštini, to je Vučić glavom i bradom… (Predsedavajuća: Razumem široko tumačenje demokratije, ali molim vas da se vratimo na dnevni red i da ne citiramo ovakve izjave.) Ovo je sve dnevni red i tiče se upravo građana Srbije, jer su oni doveli državu do bankrotstva i oni su hteli da uspostave takvu vlast i takvu Vladu da bi mi danas imali ponovo problema i ne bi funkcionisali. Ovo se upravo tiče i zakona koji je na dnevnom redu. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodna poslanica Vesna Knežević.
Poštovana predsedavajuća, poštovana ministarko, kolege narodni poslanici, poštovani građani Srbije, reforma javne uprave je sistematski i dugogodišnji proces transformacije državne javne i lokalne uprave u efikasnu, odgovornu, transparentnu i pouzdanu administraciju, otvorenu za građane u procesu odlučivanja. I vas i vaše ministarstvo, gospođo Obradović, čeka mnogo obaveza i rada, a za realizaciju istog imate punu podršku nas poslanika iz poslaničke grupe Aleksandar Vučić - Za našu decu, iz lokalne samouprave iz koje ja dolazim, a to je opština Titel. Pred nama su danas predlozi izmena pet zakona, i to Zakona o državnim službenicima, o zaposlenima u javnim službama, Zakona o sistemu plata zaposlenih u javnom sektoru, o platama službenika i nameštenika u organima autonomne pokrajine i jedinice lokalne samouprave i Zakona o platama zaposlenih u javnim agencijama i drugim organizacijama koje je osnovala Republika Srbija, autonomna pokrajina ili jedinica lokalne samouprave. Javna rasprava o navedenim nacrtima zakona, ako se ne varam i ako ne grešim, sprovedena je od 12. novembra do 1. decembra 2020. godine i u toku trajanja javne rasprave nije bilo dostavljenih predloga, sugestija, inicijativa i komentara na tekstove nacrta zakona, osim sugestija koje je uputila Jedinstvena organizacija sindikata zaposlenih u Poreskoj upravi Srbije a koje se odnose na odredbe Zakona o sistemu plata koje nisu bile predmet izmene zakona. Prokomentarisala bih član 63. Zakona o državnim službenicima kojim je propisana obaveza sprovođenja javnog konkursa za prijem u radni odnos na određeno vreme zbog privremenog povećanja obima posla. Zakonom o izmenama i dopunama Zakona o državnim službenicima, a koji je stupio na snagu 1. januara 2019. godine, predmetna obaveza je utvrđena uz odložni rok, odnosno počev od 1. januara 2021. godine. Nadalje, istim članom je propisano da izuzetno državni organ može primiti u radni odnos na određeno vreme, zbog privremenog povećanja obima posla bez sprovođenja javnog konkursa, lice koje je u prethodne dve godine učestvovalo u javnom konkursu koji je sprovodio državni organ i ispunio merila propisana za izbor tog konkretnog postupka, naravno, ako ispunjava uslove za rad na tom radnom mestu i ima potrebne kompetencije. Razlozi za utvrđivanje navedenog odložnog roka su mnogobrojni i proizilaze iz složenosti same kadrovske oblasti koja je regulisana brojnom zakonskom i podzakonskom regulativom. Pre svega kao prethodni uslov neophodno je uspostaviti adekvatnu evidenciju kandidata sa izbornih lista koji su učestvovali u javnom konkursu i koji su ispunili sve kriterijume za izbor. Izuzetno strogi i kontrolisani uslovi zapošljavanja u prethodne dve godine imali su za posledicu nedovoljan broj sprovedenih konkursnih postupaka. Takođe, negativan uticaj ima i sama dužina prosečnog trajanja konkursnog postupka koji može da traje i po nekoliko meseci, naročito u uslovima pandemije izazvane virusom Kovid 19, a to je i mali ukupan broj kandidata na održanim konkursima u prethodne dve godine koji jedva da i prevazilaze broj izvršilaca koji su zasnovali radni odnos. Sa druge strane, kada se uzme u obzir značaj ljudskog potencijala u svakoj organizaciji i njegova uslovljenost pravilnom selekcijom, a naročito u uslovima potrebe koja je izazvana povećanjem obima posla značaj ovog pitanja postaje očigledan. Sveukupno izneto ima za logičnu posledicu da se iz sprovedenih postupaka ne mogu iscrpeti podaci u dovoljnom obimu za formiranje adekvatne evidencije kandidata sa izbornih lista koji su učestvovali u javnom konkursu kako bi organ mogao da zaposli kandidata na određeno vreme bez sprovođenja dodatnog konkursnog postupka. Imajući u vidu navedeno, jasna je osnovanost i neophodnost produžetka roka iz predloga naročito jer bi se na taj način produžio period u okviru kojeg bi državni organi mogli da uspostave evidenciju kandidata za zasnivanje radnog odnosa na određeno vreme zbog povećanog obima posla sa dve na četiri godine, a na koji način bi se povećao i izbor potencijalnih kandidata za zasnivanje radnog odnosa na određeno vreme zbog povećanog obima posla, sve u cilju uspostavljanja i održavanja efikasnosti procesa rada. Uprkos najvećoj ekonomskoj krizi ikada, naša država, odnosno predsednik Republike Srbije i Vlada uspeli su da potpuno promene percepciju naše zemlje. Našli su načina da reaguju na krizu, preuzeli na sebe najveći teret i pokazali da Srbija postaje i građanima i investitorima pouzdan i stabilan partner. Poštovani građani Srbije, svedoci ste da kada se u Srbiji najviše radi i najviše gradi orkestrirano se napada predsednik države i Vlada i to od onih koji su upropastili ekonomiju, privredu, zdravstveni sistem, ostavili ljude bez posla, kupovali nekretnine, a pokradene pare trpali u svoje džepove. Srbija i pored krize Kovidom ide sa povećanjem penzija od 5,9% od 1. januara 2021. godine, kao i sa povećanjem minimalne cene rada od 6,6%, povećanje plata zdravstvenim radnicima za 5%, a za ostale 3,5%, s tim što će od aprila biti i dodatnog povećanja od 1,5%. Uz sve ovo imamo i smanjenje opterećenja na zarade. Obnavljaju se domovi zdravlja, bolnice, grade klinički centri, putevi, železnice. Da li je moguće da na sve rečeno tzv. „opozicija“ i dalje najstrašnije i najvulgarnije napada i vređa one koji nose najteži teret rasta i razvoja Srbije? Moguće je dragi građani. Ne mogu da se pomire sa tim da Srbija ide napred na čelu sa predsednikom i sa SNS i da ostvaruje odlične rezultate u svim sferama života o kojima oni nisu zbog svojih ličnih interesa ni pokušavali nešto da urade. Ne smem ni da pomislim šta bi bilo sa Srbijom, šta bi bilo sa građanima, šta bi bilo sa nama da smo ovu pandemiju virusom Kovida-19 zatekli u vreme DS i demokratske vlasti. Za kraj, dok oni lažu, vređaju, izmišljaju, predsednik Aleksandar Vučić je samo pre nekoliko dana doveo „Tojo tajers“ u Srbiju, otvorio dve nove kovid bolnice u Batajnici i Kruševcu. Velika hvala radnicima koji su danonoćno radili da u roku od samo nekoliko meseci završe ove bolnice i omoguće lečenje i spašavanje života velikog broja naših građana. Srbija će završiti ovu godinu po proceni sa 2,9 milijardi evra direktnih stranih investicija. To je, poštovani građani, 63% ukupnih investicija na celom zapadnom Balkanu. Šta nam to govori? Govori nam da smo stabilni i da smo atraktivni. Živela jaka i stabilna Srbija.
Zahvaljujem se narodnoj poslanici Vesni Knežević. Sledeći je narodni poslanik Nikola Lazić. Izvolite.
Zahvaljujem, predsedavajuća. Uvažena ministarka sa saradnicima, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, građani Srbije, prvo što želim jeste da zamolim sve građane da se pridržavaju epidemioloških mera i time sačuvamo zdravlje svih nas i rasteretimo zdravstveni sistem. Reforme koje su sprovedene doprinele su do toga da mi danas povećavamo plate u javnom sektoru. Od 1. januara zdravstvenim radnicima plate će biti povećane za 5%, dok će ostalima u javnom sektoru plate biti povećane 1. januara za 3,5%, a već od 1. aprila za 1,5%. Veliki uspeh države jeste da mi u sred svetske zdravstvene krize nastavljamo u kontinuitetu da povećavamo plate. To je samo još jedan dokaz kako se vodi uspešna politika države prema građanima. Prosečna plata danas iznosi oko 530 evra, dok je za vreme bivšeg režima iznosila tek nešto više od 200 evra. Prosečna plata krajem 2025. godine iznosiće 900 evra, a prosečna penzija 430 evra, kako je i predviđeno investicionim planom „Srbija 2025“. Minimalna zarada u Srbiji 2012. godine iznosila je negde oko 15.000 dinara, ali će zato od 1. januara 2021. godine ona biti veća od 32.000. Stopa nezaposlenosti danas je negde oko 7%, a 2012. godine stopa nezaposlenosti je bila 25,5%. U periodu od 2008. godine do 2012. godine u Srbiji je bez posla ostalo preko pola miliona građana, ali zato znamo da „politički fosili“ iz bivšeg režima nisu ostali tako praznih džepova. Ti isti ljudi danas žele opet da se dokopaju države kase, verovatno da sebi obezbede još koji stančić od sto i nešto kvadrata. Naravno, ne bi se bunili ni za koji milion u džepu, jer izgleda da im onih 619 miliona nije bilo dovoljno. Međutim, građani Srbije su sve to videli i nažalost morali da osete, pa smo im tako pokazali gde im je mesto – u mračnoj političkoj prošlosti. Danas se više nego ikada pružaju šanse mladima. Pokazatelj jeste samo jedan od programa Vlade Republike Srbije „Moja prva plata“, koja je omogućila da skoro 10.000 mladih dobije mogućnost osposobljavanja za rad, razvijanje radnih veština i to naravno uz finansijsku naknadu. Šta su oni, nezasiti tajkuni iz bivšeg režima, radili za mlade? Potrudili su se da nam ostave zemlju pred bankrotom. Potrudili su se da isprazne sve moguće kase, a isto tako su se potrudili da nas ostave bez budućnosti. Naravno, danas SNS na čelu sa predsednikom Aleksandrom Vučićem je obezbedila sigurnu, stabilnu i svetlu budućnost za sve građane ove zemlje. Ponoviću, kao i prošli put, da svaki put uspeh države danas predstavlja po jednu meru neuspeha bivšeg režima. Za političke fosile iz bivšeg režima imam jedno pitanje – da li vam toliko smeta kada ovde iznosimo istinu? Očigledno vas to toliko pogađa, pa da morate preko svojih medija, ako se oni uopšte i mogu nazvati medijima, konstantno da napadate moje kolege. Šta su vam skrivile moje koleginice i kolege sa naše akademije? Zato što iznose istinu? Zato što iznose ono što vi uporno pokušavate da sakrijete? Zapamtite već jednom da ste vi za građane Srbije samo jedna ružna politička prošlost ove zemlje i da će tako i ostati. Predaja nikada nije bila opcija. Živela Srbija. Hvala.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Adrijana Pupovac. Izvolite.
Uvaženi predsedniče Skupštine, potpredsedniče, članovi predsedništva, cenjena ministarko sa saradnicima, koleginice i kolege narodni poslanici i na prvom mestu poštovani građani, na današnjoj sednici, a na osnovu predloga koji su se našli na dnevnom redu, možemo videti da je prioritet Vlade Republike Srbije i našeg predsednika očuvanje radnih mesta, podrška zapošljavanju, povećanje zarada i penzija, podrška privatnom sektoru, održavanje dinamične investicione aktivnosti, ali i uspešno sprovođenje strategije dinarizacija na osnovu memoranduma, čime će se nastaviti, čak u doba krize izazvane pandemijom Kovid 19, stabilizacija deviznog kursa i doprineti smanjenju izloženosti privrede, stanovništva i države valutnom riziku. Kako se čuvaju bratski, prijateljski odnosi između države Republike Srbije, Republike Francuske i Narodne Republike Kine upravo je pokazao naš predsednik Aleksandar Vučić, kao i to da ni jedan investitor nije odustao od dolaska i ulaganja u Republiku Srbiju. Imajući u vidu činjenicu da prijateljstvo između Republike Francuske i grada Bora, zahvaljujući Borskom rudniku, traje punih 116 godina sa posebnim zadovoljstvom ću podržati Predlog zakona o potvrđivanju Sporazuma između Vlade Republike Srbije i Vlade Republike Francuske o saradnji u oblasti sprovođenja prioritetnih projekata u Republici Srbiji. Koliko je jako prijateljstvo sa Francuskim narodom govori i činjenica da je u Boru 1904. godine formirano francusko društvo borskih rudnika sa francuskom bankom „Mirabo“ sve do 1915. godine. Tada nailaze Bugari. Nemci im ustupaju Borski rudnik, sve do 1918. godine. Godine 1919. ponovo francusko društvo preuzima rudnik i upravlja njime sve do 1941. godine. Francuzi su došavši u Bor zatekli drvene kuće, građene od brvana, pokrivene daskom, a onda je počela rekonstrukcija i izgradnja objekata koji se i danas koriste kao stambene jedinice, ali i lokali različitih namena. Koliki je značaj objekata u Boru, čiju su izgradnju finansirali Francuzi, govorili i njihova ne samo kulturno-istorijska, već i trenutna namena poput Rudarsko - metalurškog fakulteta, zgrade Opšte bolnice, direkcije tadašnjeg francuskog društva borskih rudnika, današnje direkcije „RBB“, a pronalaženjem kineskog strateškog partnera i zadržavanjem kontrolnog paketa Vlada Republike Srbije, današnja direkcija Borskog rudnika „Srbija Zijin Koper d.o.o.“ Bor. Ovo veliko i iskreno prijateljstvo iznedrilo je sledeće - grad Bor je pobratimljen sa francuskim gradom Krezolom. Saradnja se ogledala kroz razmenu iskustava iz oblasti kulture, tehnike, turizma, sporta, ali i kroz razmenu učenika, profesora, studenata i radnika. Upravo jedan od njih bio je i moj deda Knežević koji je doneo divno iskustvo iz rudnika u Krezolu, ali i odluku da se vrati i nastavi život i rad u Borskom rudniku. Pogledajte samo koliko staro prijateljstvo je ovo sa francuskim narodom. Očuvanju i unapređenju saradnje pored predsednika, članova Vlade Republike Srbije doprineće i poslanička grupa SNS za ono što je nama najsvetije, za našu decu, koja će i podržati predloge zakona koji su se našli na dnevnom redu današnje sednice između Vlade Republike Srbije, Vlade Republike Francuske, Narodne Republike Kine, Vlade Ujedinjenog kraljevstva Velike Britanije i Severne Irske, kako kroz projekat izgradnje beogradskog metroa i automatizacije elektrodistributivne mreže u Republici Srbiji, tako i kroz ostale prioritetne projekte, poput uspostavljanja efikasnijeg vazdušnog saobraćaja. Sa željom da se i u novoj 2021. godini na dnevnom redu nađu mnogi bilateralni i multilateralni sporazumi o ustupanju saradnje u različitim oblastima, pozdravljam vas u ime stanovnika Borskog upravnog okruga, u svoje lično ime, kao i u ime stanovnika grada Bora, uz rudarski pozdrav – Srećno.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Milan Ilić. Izvolite.
Zahvaljujem gospodine Dačiću. Uvažena ministarka, poštovane koleginice i kolege narodni poslanici, poštovani građani Srbije, pred nama se danas nalazi set zakona, ali ja ću se u svom obraćanju posvetiti zakonu o zaduživanju Republike Srbije kod UniCredit banke za potrebe finansiranja projekta Ruma – Šabac – Loznica. U pitanju je projekat koji je prioritetan za Srbiju i koji će se realizovati u tri faze. Prva faza je izgradnja deonice autoputa u dužini od skoro 22 kilometra od Rume do Šapca, druga faza je izgradnja mosta preko reke Save kod grada Šapca i treća faza je izgradnja brze saobraćajnice od Šapca do Loznice u dužini od skoro 55 kilometara. Ovaj kredit kod UniCredit banke Republika Srbija uzima u iznosu od 11 milijardi 288 miliona 640 hiljada i radi se o kreditu koji dobijamo u dinarima po jako povoljnim uslovima. Godišnja kamatna stopa je 2,7% uz dodatak tromesečno belibora koji u ovom trenutku mislim da iznosi nešto ispod 1% odnosno 0,9%, ispraviće me gospoda iz Ministarstva finansija ako grešim. Ono što je jako bitno jeste da ovaj zajam kreće sa otplatom tek nakon isteka grejs perioda nakon, srpski rečeno isteka perioda počeka, koji se navršava 31. decembra 2022. godine. Dakle, prva rata dolazi na naplatu tek 30. juna 2023. godine i otplaćivaće se u polugodišnjim anuitetima. Ovo je jako bitno iz razloga što te prve dve godine koje imamo kao grejs period neće stvoriti neko dodatno opterećenje bar ne u trenucima kada se borimo sa zdravstvenom i ekonomskom krizom koju je izazvao virus Kovid 19. Značaj ovog projekta je jako bitan za Srbiju kao i za Mačvanski i Sremski okrug i za preko 600 hiljada građana koji će ovim projektom biti povezani sa ostatkom Vojvodine, ali značaj ovog projekta jeste i taj što se taj Zapadni deo Srbije povezuje sa regionom, a naročito sa BiH. Svi mi, drage moje koleginice i kolege narodni poslanici, znamo koliko znači infrastruktura za investicije. Dobra putna infrastruktura, autoputevi, putevi, brze saobraćajnice predstavljaju jedan od osnova za privlačenje investicija, a samim tim i za razvoj jedne zemlje. Mi smo u prethodnom periodu uspeli da izgradimo preko 350 kilometara autoputa. Ne 30, ne 50 već 350 kilometara autoputeva. Toliko niko nije gradio u prethodnih 70 godina. Uspeli smo da izgradimo takođe i preko 500 kilometara regionalnih puteva i mnoge brze saobraćajnice i na kontu toga, a i svega ostalog što smo uradili u prethodnih nekoliko godina uspeli smo da Srbiju dovedemo na nivo da bude atraktivno tržište za ulaganje. Na kontu toga u 2018. i 2019. godini Srbija je bila lider u regionu po broju privučenih direktnih stranih investicija i to u apsolutnom iznosu više nego sve bivše jugoslovenske republike zajedno. Ako u obzir uzmemo činjenicu da u komšiluku imamo jednu Hrvatsku, imamo jednu Sloveniju, koje su članice EU, morate priznati da je taj rezultat zaista impozantan. Čak i u ovoj 2020. godini kada se čitav svet suočava sa jednom od najvećih zdravstvenih, ali i ekonomskih kriza izazvane pandemijom virusa, Kovid-19, mi beležimo direktan, odnosno drastičan porast priliva direktnih stranih investicija koji će ove godine dostići nivo od 2,9 milijardi evra, dakle, 2,9 milijardi evra, što čini preko 60% svih privučenih direktnih stranih investicija u ovom regionu. Raduje me i činjenica da pored svih onih novčanih sredstava koje ulažemo u zdravstvo, u naš zdravstveni sistem kako bi se na što bolji, na što brži način izborili sa ovom pandemijom, i kako bi zaštitili i zdravlje i živote naših građana. Mi nastavljamo da ulažemo i u našu ekonomiju i u našu privredu. Trista trideset milijardi će biti uloženo u 2021. godini i u kapitalne investicije, u izgradnju novih autoputeva, u izgradnju novih brzih saobraćajnica, novih škola, bolnica, domova zdravlja, jer mi ne želimo da ova kriza koja nas je zadesila da nas uspori, želimo da nastavimo da ulažemo u razvoj naše zemlje. Nažalost, kada govorim o svemu ovome ne mogu, a da ne pomenem činjenicu da postoji mnogo onih koji kritikuju sve što mi radimo za građane Srbije i za našu Srbiju. Ta gospoda, stručnjaci, iz opozicije, koje neću da nabrajam pojedinačno, već sam odlučio da ih onako skraćeno nazovem 619 i kompanija, e, pa toj gospodin 619 i kompaniji smeta to što će u budžetu za 2021. godinu 330 milijardi dinara biti izdvojeno za kapitalne investicije. Toj istoj gospodi smeta i to što se mi tobož, toliko zadužujemo da ćemo građane Srbije dovesti u tzv. dužničko ropstvo i da će oni iz godine u godinu živeti sve teže i teže. To nam govore oni koji su se za vreme dok su bili na vlasti zaduživali šakom i kapom. Zaduživali su se kako bi isplaćivali plate i penzije, ne kako bi uradili nešto dobro za ovu državu, već kako bi pokušali na svaki mogući način da se bar još malo održe na vlasti. To govore oni koji su ovu zemlju doveli do ivice bankrotstva, oni koji su ovu zemlju ostavili sa praznim penzionim fondom, oni koji su beležili rast samo inflacije i samo stope nezaposlenosti, a o platama, penzijama, životnom standardu građana da i ne govorim. Gle čuda ta gospoda iz 619 i kompanije, danas znaju i šta treba da se radi i kako treba da se radi. Ja njima postavljam pitanje, drage moje koleginice i kolege narodni poslanici, što sve te brilijantne ideje koje im danas toliko naviru, što te ideje niste realizovali dok ste bili na vlasti? Što niste izgradili više autoputeva, što niste otvorili više fabrika, što tad niste brinuli za svoje građane, što tad niste povećavali plate i penzije? Niste, iz jednog prostog razloga što ste se, dok ste bili na vlasti rukovodili samo jednim principom, a to je kako da napunite sopstvene džepove. U toj sveopštoj pohlepi, koja je vladala među vama, vi ste se čak gazili između sebe, gazili ste jedni druge, ali to i nije toliko strašno, ipak se vi između sebe znate najbolje, najstrašnije je što ste u toj sveopštoj pohlepi otimajući se između sebe otimali od građana Srbije. Ne samo da niste otvarali fabrike, ne samo da niste ništa izgradili, već ste uspeli da uništite sve ono čega ste se dotakli, a sve ono što niste uspeli da uništite, upropastili ste u toj meri da ste kasnije sve te fabrike i firme prodali svojim pajtašima za bagatelne pare, a naravno, uz debelu nadoknadu koja je išla u vaš džep. Tada niste brinuli o građanima Srbije, tad niste brinuli o svoj onoj deci koja plaču, jer roditelji nemaju da im daju para za nove patike, nemaju para da im daju da kupe nove knjige, nemaju para da ih pošalju na ekskurziju, a nemaju upravo iz tog razloga što ste im vi zatvorili fabrike u kojima su pošteno zarađivali svoje parče hleba. Vi takvi se danas libite da bez imalo srama kritikujete i držite pridike nekome. Na svu sreću građani Srbije dobro vide ko se za njih bori svih ovih godina i ko radi isključivo u interesu njih i u interesu naše Srbije. Zbog toga od izbora do izbora SNS na čelu sa predsednikom Aleksandrom Vučićem dobija sve veću i veću podršku, jer je to još jedan od dokaza da mi vodimo jednu odgovornu, ozbiljnu politiku rada i borbe za stvaranje bolje budućnosti naših građana, bolje budućnosti ove zemlje. Čak i u ovoj godini, u ovoj teškoj godini, u ovoj zdravstvenoj, ekonomskoj krizi koja je pogodila čitav svet, mi smo dobili zaista neverovatnu podršku preko dva miliona građana Srbije. Zbog toga im neizmerno hvala. To je samo još jedan dodatni motiv za nas da nastavimo da se borimo, da nastavimo da radimo i da nastavimo da stvaramo bolju budućnost za njih. Koliko god ti tzv. stručnjaci iz opozicije napadali bez argumenata, koliko god iznosili razne laži, klevete, koliko god izmišljali afere, koliko god vređali moje kolege narodne poslanike po svojim televizijama, po svojim novinama, portalima, ne mogu da sakriju činjenicu da je Srbija danas zemlja koja se nalazi na pravom putu, da je Srbija danas zemlja koja beleži najveći privredni rast u Evropi, a u trenucima ove teške zdravstvene i ekonomske krize, zemlja koja beleži najmanji pad privrednog rasta u Evropi. Da se danas u Srbiji živi bolje, da su plate i penzije veće, da je stopa nezaposlenosti na istorijskom minimumu, da smo lideri u regionu po broju privučenih direktnih stranih investicija i da se cela Srbija gradi. Od severne do južne granice, širom Srbije danas imate gradilište. Čak i jug Srbije i moje Vranje iz kojeg dolazim dugo godina su bili poslednja rupa na svirali svakoj vlasti. Niko na jug Srbije, na Vranje, Leskovac, Niš nije toliko obraćao pažnju kao SNS od dolaska na vlasti 2012. godine. Zbog toga cela Srbija se danas razvija ravnomerno, a sve to zahvaljujući politici koju vodi SNS i politici koju vodi naš predsednik Aleksandar Vučić. Poručujem svim tim stručnjacima iz opozicije da svaki dinar koji mi kao država uložimo u razvoj naše zemlje, bio on iz sopstvenih prihoda koje ostvarujemo kao država, bio on iz kredita koje uzimamo, usmeren je samo u jednom pravcu, isključivo za ostvarivanje samo jednog cilja, a to je stvaranje bolje budućnosti za našu zemlju, bolje budućnosti za naše građane i mi ćemo se za to boriti uvek i bez obzira na sve. Živela Srbija.
Reč ima narodna poslanica Vesna Nedović.
Poštovani predsedniče, uvažena ministarko, dame i gospodo narodni poslanici, Vlada Republike Srbije i Vlada Republike Francuske potpisale su sporazum o strateškom partnerstvu i saradnji. Obe strane trenutno sarađuju u realizaciji određenih projekata, a odnose se na izgradnju beogradskog metroa i automatizacije upravljanja elektrodistributivnom mrežom kroz automatizaciju srednjenaponske distributivne mreže u Republici Srbiji. Najpre se očekuje da se saradnja ostvari u prvoj fazi projekta beogradskog metroa, uz maksimalnu vrednost od 450 miliona evra. Uvođenjem opšte automatizacije upravljanja srpskom elektrodistributivnom mrežom u maksimalnoj vrednosti od 127 miliona evra. Finansijska podrška projekta beogradskog metroa, sastoji se iz direktnog zajma francuskog trezora u maksimalnom iznosu od 80 miliona evra bankarskog kredita za koji garantuje francuska banka za račun i u ime Vlade Republike Srbije u visini maksimalno do 374 miliona evra. Vlada Republike Srbije i Vlada Republike Francuske su se obavezale da projekti obuhvaćeni ovim sporazumom ne dovedu do korupcije. Ovim sporazumom dodatno se podstiče ekonomska razmena i privredni razvoj Srbije. Sporazum je potpisan 26. novembra 2020. godine. U ime Vlade Srbije potpisan je od strane ministra finansija, Siniše Malog. Gradnja metroa počeće u Železniku. Radiće se dve linije, prva od Železnika do Mirijeva, prva faza do Pančevačkog mosta, dužine od 21,3 km i sa 23 stanice. Druga linija je od Zemuna do Mirijeva, dužine 19,2 km i 20 stanica. U januaru 2021. godine biće potpisani ugovori o saradnji sa kineskim i francuskim kompanijama koji rade na ovom projektu. Radovi u Makiškom polju trebalo bi da krenu krajem sledeće godine. Izgradnja infrastrukture, jedan od apsolutnih prioriteta Vlade Srbije. Beogradski metro biće najveći i najteži infrastrukturni projekat, a njegova vrednost dva puta veća od brze pruge Beograd-Budimpešta. Projekat beogradskog metroa vredan je četiri milijarde evra, prva linija 1,8 milijardi evra, druga 2,2 milijarde evra. Kompanija „Alstom“ radiće električne vozove, vagone, šine, kompletno elektronsko napajanje, tj. opremu samog metroa. Građevinske radove radiće kineska kompanija „Pauer Čajna“, negde oko 70% poslova, dok će ostalih 30 raditi francuska kompanija. Francuska Vlada obezbedila je finansijska sredstva koja radi njihova kompanija po najpovoljnijim mogućim uslovima, dok će kineska Vlada za onaj deo posla koga radi „Pauer Čajna“. Metro u Beogradu je obećavan 50 godina. Najavljen je 2008, 2009, 2010, 2012. godine, a tokom posete predsednika Emanuela Makrona Srbiji ponovo je pokrenut projekat Beogradskog metroa. Svedoci smo svakodnevno velikih gužvi, i pored toga što se na infrastrukturi radi, a rade se rekonstrukcije bulevara, obilaznica, šire se neke ulice. Međutim, to još uvek nije dalo neki efekat u smanjenju gužvi. Beogradski metro poboljšaće prevoz građana, biće ekološki prihvatljiviji i vidno će rasteretiti saobraćajne gužve u centru grada. Prva linija počinje od Makiša i ide preko Železnika, Banovog brda, spušta se kod Šećerane, ide uz Radničku ulicu, zatim Savskom i dolazi na Savski trg, gde se ukršta sa drugom linijom. Dalje ide ka Trgu republike, Luci Beograd, Adi Huji, Karaburmi i Mirijevu. Druga linija počinje od železničke stanice Zemun i ide ka Mirijevu. Rade se još dve linije „BG voza“, povezaće se deo od železničke stanice Zemun ka nacionalnom stadionu, onda ka aerodromu „Nikola Tesla“, centrom Surčina i do Obrenovca. Kao što smo navikli, sve što se gradi, a gradi se, sve što prethodni režim nije ni započeo, a nije se ni potrudio da što započne završi, naravno, nije ni mogao, jer nije završio punjenje njihovih novčanika, sada beogradski metro nije dobar, skup je, ne treba građanima Beograda, verovatno zato što nema njih i njihovih konsultantskih kuća. Nije dobro ni to što jedan umetnik svetskog glasa odluči da se vrati u svoju zemlju, ali ne samo zbog sarme, nego zato što voli svoju zemlju i nije mu nigde tako dobro kao u njoj. Stefan Milenković vratio se u Srbiju, sa željom da ostvari svoj san, a on je da Srbija bude kao mala velika supersila violine. Stefan Milenković će kao kreativni ambasador nacionalne platforme „Srbija stvara“, između ostalog pomagati rad fondacije „Fondacija 2021“ i baviće se prosvetnim radom na Akademiji umetnosti u Novom Sadu. Vrlo brzo je taj proslavljeni violinista koji iza sebe ima 30 godina internacionalne karijere postao violinista naprednjački i verovatno umetnik drugog reda. Govor mržnje, uvreda, poniženja, ne prestaje. Svakodnevno je sve jači i jači i brutalniji, kako na našeg predsednika i njegovu porodicu, decu, ne štedeći ni najmlađe dete, napadi nisu izostali na naše mlade poslanike koji jesu i biće budućnost Srbije. Uspešni mladi ljudi, pravnici, ekonomisti, doktori, doktori nauka, lideri opozicije u jednom opozicionom sajtu borbu ovih mladih ljudi za bolje sutra ovako predstavljaju: „Ovo sada nije cirkus. U Skupštini je uveden uvežban stroj mladih klonova koji kao da su obučavani na nekoj akademiji za idiote, bez sopstvenih reči, koji ponavljaju jedne te iste napade bezbroj puta. Oni sa najboljim ocenama pripremljeni su da do besvesti s nekih papirića pre svega veličaju svog vođu Aleksandra Vučića. Kada to odrade, kreće ekipa za demonizaciju Dragana Đilasa. Dosadno, ponavljajući iste grozomodne napade. Takvo je naređenje. Mora da se demonizuje Đilas. Mora da se veliča Vučić. To čine mlade i nove snage iz specijalnih škola u kojima se školuje fašistička baraberija. Neko će reći da koristim prejake reči. Kažem da su fašisti, tupadžije i glupaci, jer svi moraju da govore po naređenju, da do neba uzdižu svog vođu i do ludila pljuju po njegovom neprijatelju. Ti tupavci su odabrani da budu narodni poslanici po stepenu bezobzirnosti i poslušnosti.“ Svi vi koji ste pre svega časni ljudi, lojalni svojoj zemlji, dobri, pristojni, uspešni mladi ljudi, imate svoje političko opredeljenje, borite se pre svega za Srbiju, za svoju stranku i za svog predsednika Aleksandra Vučića, predstavljeni ste od nekih kao fašisti. Ali, ja uvek volim da kažem – Srbija je večna dok su joj deca verna. Živela Srbija.
Zahvaljujem. Reč ima narodni poslanik Ilija Matejić.
Hvala vam, predsedavajući. Poštovana ministarko Obradović sa saradnicima, dame i gospodo narodni poslanici i, što je najbitnije, narode Republike Srbije, kada bih ukratko prokomentarisao ovaj set zakona o kojima danas razgovaramo, rekao bih da njime odlažemo reformu o platama zaposlenima u javnim ustanovama zbog ove globalne katastrofe koja je zahvatila sve pa i nas. Po meni je to sasvim logična posledica i država mora pre svega da se finansijski konsoliduje da bi se reforma sprovela. Ono što je najbitnije za naš narod to je da će od sledeće godine sve te javne ustanove slobodno same odlučivati o njihovom zapošljavanju. Jedino ograničenje koje će imati će biti to što će moći da zaposle do 70% ljudi koji su otišli iz tih ustanova prethodne godine, a za sve preko toga će morati da traže saglasnost od Vladine komisije. Takođe, ono što je bitno za naše građane jeste da u ovom trenutku, kada sve države sveta zamrzavaju plate zaposlenima i kada ih smanjuju da bi se konsolidovali, Republika Srbija podiže plate zaposlenima u javnim ustanovama za 5% sledeće godine, a onima koji su se najviše borili protiv ove pandemije, našim lekarima i medicinskim radnicima za čitavih 10%. Znam da smo se medicinskim radnicima i lekarima zahvalili hiljadu puta rečima, ali mi je jako drago što ćemo im se zahvaliti i povećanjem plata, jer time pokazujemo da država misli na njih, time pokazujemo da želimo da oni ostanu ovde da rade i time osiguravamo lepšu i sigurniju budućnost za našu zemlju. Rekli smo im hiljadu puta hvala, ali ja bih se sa ove javne govornice zahvalio još jednoj grupi ljudi, a to su naši poljoprivrednici. Znate, ti poljoprivrednici rade naporno tokom čitave godine. Neki od njih rade cele godine da bi kupili samo jedan lanac zemlje i još malo proširili svoje poljoprivredno domaćinstvo. Često mi dođu u kancelariju onako prljavih ruku, pravo sa njive, još mi se izvinjavaju što su im ruke prljave, a ja im uvek kažem rečenicu koju me je otac naučio, a to je da nije bitno ako su ti ruke prljave od rada, bitno je da ti je obraz čist. Znate, kada je ova pandemija krenula i kada smo svi požurili u prodavnice da kupimo neke osnovne namirnice oni su najzaslužniji za to što Srbiji ništa nije falilo tokom ove pandemije, iako za Kosovo i Metohiju kažemo da je srce Srbije ja ću ovde ponosno reći da su poljoprivrednici pluća naše zemlje i drago mi je što ih imam za klijente, saradnike, i naravno, prijatelje. Da se vratimo na ovo povećanje plata. U medijima smo čuli kako ovo povećanje plata ne valja. Kako bi oni to povećali još više, iako nisu to radili kada su mogli, kako se to ne radi iz realnih osnova, kako to radimo kao izbornu kampanju, iako izbora nigde nema, ali juče dok sam radio besplatnu pravnu pomoć jedna moje koleginica je citirala Hermana Hesea koji ih je lepo opisao, kaže: "Ljudima je teško da razmišljaju, pa zato osuđuju." Ono što je najbitnije, jeste da će svaki normalan građanin Republike Srbije shvatiti to da u ovom trenutku kada svi smanjuju plate država Srbija ih povećava i time se vidi da mi mislimo na onog malog čoveka, da nam je stalo do njega. Time narod vidi da se borimo, da radimo za njih i prestaje da se oseća zaboravljeno i zapušteno kako se nekada osećalo i jako mi je drago što se ljubav prema Republici Srbiji vratila u ovaj parlament od 2012. godine. Znate, ministarka, ovo su za mene najlepše teme. Ovo je razlog zbog kojeg se ja bavim politikom. Smatram da za osobu koja se bavi politikom nema veće radosti, ne kada zaradi nešto od politike, već kada uradi nešto za svoju domovinu, kada iza njegovog mandata nešto ostane, kao što će ovo povećanje plata ostati iza nas. Iako sam i suviše mlad da delim bilo kome, bilo kakve savete, ako nam svima nama to bude zvezda vodilja pri bavljenju ovim poslom samo tako ćemo osigurati da naša država nastavi da napreduje kako je to do sada činila. Živela Srbija.
Zahvaljujem. Reč ima narodna poslanica Milica Obradović. Izvolite.
Zahvaljujem. Poštovani predsedavajući, uvažena ministarko, drage dame i gospodo narodni poslanici, kao što smo imali prilike da čujemo i u prethodnim izlaganjima, jedna od tema današnjeg plenuma jeste redefinisanje zakonskih rokova za primenu seta zakona koje se tiču plata u javnom sektoru. Opravdani su razlozi za odlaganje ovih zakona s obzirom na kompleksnost procesa primene platnih razreda u obračunu plata u javnom sektoru. Dakle, reforma se odnosi na čak preko 400 hiljada zaposlenih u raznim ustanovama, dakle, onima koji su zaposleni u državnim organima, u javnim agencijama, kao i u jedinicama lokalne samouprave. Ono što je cilj ovih zakona jeste da nakon njihove primene imamo prisutno nesporno načelo koje će zaživeti, a to je načelo – ista plata za isti posao. Dakle, važno je odrediti kome su plate niske, kome su plate visoke i da se na osnovu krajnje opravdanih kriterijuma prevashodno u odnosu na složenost posla koji se obavlja, kao i u odnosu na odgovornost i rizike koje posao nosi da se odrede platni razredi za svaki posao pojedinačno. Takođe, ono što je jako važno za primenu ovih zakona jeste da se izvrši detaljna analiza budžetiranja sredstava, kao i analiza njihovih uticaja na ukupan budžet Republike Srbije. Ovi zakoni su i deo reforme i modernizacije javne uprave koja treba da dovede daljoj profesionalizaciji i efikasnijem radu administracije. Dakle, administracija je upravo ta snaga koja sprovodi propise i uz pomoć koje građani ostvaruju svoja prava. Drugi segment modernizacije javne uprave koju želim danas ovde posebno da istaknem jeste uvođenje elektronske uprave, kao i povezivanje elektronske baze podataka što će omogućiti građanima da na jednom mestu mogu da ostvare sva svoja prava i obaveze koje imaju prema organima javne vlasti. Ovakav projekat se već sprovodi u pojedinim opštinama na teritoriji naše države. Evo, u opštini Rača, u opštini iz koje ja dolazim je prethodnog ponedeljka uz prisustvo ministarke za državnu upravu i lokalnu samoupravu, uvedeno to jedinstveno upravno mesto. Dakle, opština Rača je među prvih 11 opština i gradova u Srbiji koja je zahvaljujući svojim dovoljnim kapacitetima, zahvaljujući svojoj ranijoj razvijenošću usluga koje je pružala uspela za svoje građane da obezbedi jedno ovakvo moderno i korisno mesto za pružanje svih administrativnih usluga. Ja se vama, ministarka, u svoje lično ime i u ime svih mojih sugrađana, s obzirom da dolazim iz opštine Rača, zahvaljujem na takvom jednom daru, jer sam sigurna da će u svim mestima u kojima se otvori – jedinstveno upravno mesto svim građanima to uštedeti i puno vremena i novca, a zasigurno i živaca koje, složićete se u ovim teškim vremenima niko nema na pretek. Dakle, predlozi zakona o kojima danas raspravljamo su još jedan dokaz u nizu toga da država Srbija brine o svakom svom građaninu. Zašto ranije nismo imali ovakve zakone koji štite prava radnika? Do 2012. godine, u moru otpuštenih i nezaposlenih ljudi nikome nije padalo na pamet da raspravlja, a kamoli da donosi ovakve zakone. Ljudi su radili za plate od 15.000 dinara, koliko je tada iznosila minimalna cena rada, samo da bi uspeli da prehrane svoje porodice. Za razliku od tadašnjih 25% nezaposlenosti mi smo danas 2020. godine, uspeli da dostignemo nikada nižu stopu nezaposlenosti, čitavih istorijskih 7,3%. Dakle, ponoviću, 7,3%. Minimalna cena rada danas iznosi preko 32.000 dinara. Dakle, ova jednocifrena nezaposlenost nije proizvod i nije zaslužna zahvaljujući donošenju jedne odluke ili jednog zakona, već je to rezultat i posledica isključivo odgovornog i temeljnog rada na različitim segmentima, kako Vlade Republike Srbije, tako i našeg predsednika Aleksandra Vučića. Mi danas ne govorimo samo o smanjenju nezaposlenosti, mi govorimo i o poboljšanju uslova rada. Dakle, slika Srbije 2020. godine, je drastično promenjena u odnosu na onu koja je bila prisutna 2012. godine. Takođe, teme su se promenile. Mi smo 2012. godine, bili okupirani time da sačuvamo državu od, eventualnog, bankrota, a danas 2020. godine, mi govorimo o nikada većoj privrednoj stopi rasta, koju je naša država uspela da ostvari u ovim kriznim vremenima. Srbija je od 2014. godine, započela jednu novu etapu u svom razvoju i to sve zahvaljujući sadašnjem predsedniku Aleksandru Vučiću. Ono čega smo se bojali, pljačkaških 2000. godina, da li ćemo primiti platu, više definitivno nije slučaj. Građani Srbije znaju da sada žive u jednoj stabilnoj i zdravoj Srbiji, a samo jedan od dokaza za to jeste i usvajanje razvojnog budžeta, koji smo ovde u Skupštini usvojili pre dve nedelje. Na samom kraju, sumirajući sve što sam rekla, a svakako, svesni svih posledica koje Korona virus nosi sa sobom, a samim tim i otežanim funkcionisanjem svih podsistema javnog sektora ja podržavam opredeljenje da se ostavi još vremena za primenu ovih seta zakona koji se odnose na plate u javnom sektoru, kako ne bi došlo do nekih negativnih posledica, kako po budžet Republike Srbije, tako i po sve one koji su zaposleni u javnom sektoru. Zahvaljujem.
Hvala. Reč ima narodni poslanik Ivan Ribać. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, uvažena ministarko sa saradnicima, narodni poslanici, poštovani građani Srbije, danas je pred nama set zakona o kojima se, u suštini, pomera početak primene nekih važnih reformi za 2022. godinu. Svi ovi zakoni treba da unesu značajne promene, kako kada je reč o samoj organizaciji javnih službi, tako i kada je reč o njihovom finansiranju, pa moramo i da naglasimo da su svi ovi zakoni usklađeni sa pravnom regulativom EU, zakonima koji su danas pred poslanicima Narodne skupštine odlaže se promena pomenutih zakonskih rešenja za godinu dana i očekuje primena za 2022. godinu. Za mudre i odgovorne ljude jedva da je potrebno ikakvo obrazloženje, ali ipak u obrazloženju pomenutih zakona jasno piše da je epidemija Kovida–19 onemogućila ili barem znatno otežala intenzivnu saradnju svih učesnika u neposrednoj primeni pomenutih reformi. Iz tog razloga fokus zaposlenih u javnom sektoru ove godine, a tako će verovatno biti i delom sledeće godine, sve dok se donekle ne stekne taj kolektivni imunitet na ovu bolest, je na zaustavljanju aktuelne epidemije i na sprovođenju neophodnih mera u cilju zaštite stanovništva, organizacije života u uslovima koje nameće pandemija. U situaciji kada je javni život bitno određen protiv pandemijskim merama, kao ozbiljni i odgovorni ljudi moramo da se tome posvetimo i da se promeni usvojenih reformi javnih službi vratimo kada Kovid–19 bude iza nas, a za sve to vreme, pored kritika kojima smo svakodnevno izloženi, a koji dolaze od onih kojima smeta što se Srbija na najbolji način bori sa ovim problemima, ova vladajuća nomenklatura će se na najbolji način boriti protiv svih problema gledajući da iz njih izađe što manje oštećena. Ipak, ono na šta bih hteo da se osvrnem, a što me jako zabrinjava kao građanina ove zemlje je sledeća činjenica. Ja razumem da iz pojedinih zemalja u okruženju, da politički korektno kažem, nemaju baš prijateljski naklonjen stav prema nama i našoj zemlji. Svakodnevno stižu orkestrirani napadi. Jasno mi je i razumem kada izvesni Boris Dežulović kaže da je Beograd kasaba, kaže da je Dubai za siromašne i da je onaj fantastični spomenik Stefanu Nemanji lažni bronzani Baron Minhauzen ili kada izvesni hrvatski novinar, kolumnista i pisac Jurica Pavličić kaže da ga Beograd podseća na sliku iz noćne more. Ili kada poštovani predsednik Milo Đukanović, predsednik bratske nam Crne Gore, do juče deklarisani pripadnik srpskoga naroda, danas Crnogorskog, sutra već ko zna kog, kaže da isključivi krivac za poraz njegove političke opcije na neposredna završenim izborima je Vučić i Srbija i da ih krivi za poraz njegove politike, zaboravljajući pritom da naš predsednik nije niti jednom rečju, niti slovom, niti zarezom reagovao na izbore u njegovoj zemlji, za razliku od nekih drugih, poput premijera Edija Rame, ali, naravno, njega niko nije osudio. Ili kada uvažena gospođa Medlin Olbrajt ponovo šalje poruke kako će se sada ona umešati u pregovore između Srba i Albanaca za rešavanje statusa Kosova i Metohije, naravno, ne vodeći ona suštinski računa o dobrobiti naša dva naroda koji teže, kao što vidimo i ovim dijalogom i vizionarskim inicijativama, poput Malog Šengena, uzajamnom pomirenju, jer to pomirenje za sve njih koji se u suštini brinu o tzv. dobrobiti naših naroda, pod znacima navodnika, predstavljalo je katastrofalno poraz. To pomirenje između naša dva naroda bi izmaklo šahovsku tablu na koju su geopolitičke sile svojim potezima vekovima potkusuruju, brinući samo o sopstvenim interesima. Neću da nabrajam bezbroj drugih napada na našu državu. Zbog toga nisam preterano zabrinut, kao ni svi mi. Ko je, zaboga, od svih njih srećan ako Srbija ima najmanji pad BDP-a u Evropi od 1%, što ne kažemo mi, već najrelevantniji međunarodne institucije koje se bave finansijama ili ako Srbija ima najviše investicija u regionu, ako gradi puteve, ako jača našu vojsku, ako pobeđuje na drugim poljima, a ne samo, kako smo navikli, u sportu. Ako čak i ovoj zdravstvenoj krizi, uzrokovanoj ovom epidemijom, gradimo bolnice, spašavamo ljude, imamo znatno manje zaraženih i smrtnih slučajeva nego mnoge razvijene zemlje u regionu i u svetu ili koga raduje činjenica da se u jeku ove epidemije Srbija može pohvaliti otvaranjem fabrike jedne od najuspešnijih kompanija na svetu, japanski „Tojo tajers“, koja će zaposliti hiljade ljudi u Srbiji i godinama doprinositi razvoju naše ekonomije? Naravno, niko, poštovani prijatelji. Te uvrede i pogrdne reči, između ostalog, pokazuju da smo na pravom putu, na putu progresa i uspeha i to meni kao građaninu ove zemlje može samo da laska. Neka nas napadaju, a mi ćemo mudro vođenom politikom braniti naše interese na najmpomirljiviji, najmirniji način, svim legalnim i legitimnim diplomatskim sredstvima, sa pruženom rukom prijateljstva, pomoći i međusobnog uvažavanja svima koji je žele. Vrlo rado ćemo vas dočekati kada dođete u naš dragi Beograd, da se divite onome čemu se rugate u vašim kolumnama, na portalima i društvenim mrežama dok uživate u šetnji našim promenadama, dok uživate u našoj gostoljubivosti i najposle prijateljskoj atmosferi i bezbednosti, onakvoj kakvoj se često ne možemo nadati kada dođemo kod vas u goste, jer nam ne tako retko razbijete šoferšajbnu i napišete neku gadost samo zato što imamo srpske tablice na kolima, ali, Bože moj, tu se valjda razlikujemo. Ono što mi smeta, to je sledeća činjenica. Pored svih tih napada iz inostranstva koji ne potresaju nikog od nas preterano napokon u ovoj igri koja se zove politika, svako se trudi da nametne i ostvari svoje interese, ali našu stranku, ovu vladajuću koaliciju i predsednika države svakodnevno napadaju i naši građani, pojedinci iz opozicije, pojedini pripadnici tzv. intelektualne elite, koji u obračunu sa svojim političkim neistomišljenicima koriste takve gnusne reči, da ih me je sramota izgovoriti ili oni koji već godinama žive od toga ne bi li svom narodu naneli štetu, pozivajući se na već ustajale, dosadne floskule, koje već liče na mantre, kao što su liberalni pogled na svet, kao određena sloboda mišljenja, ali i neki izvitopereni oblik patriotizma koji je samo njima znan, pri tome apriori osuđujući svaki potez koji ova vlast uradi, ne razmišljajući ili ne uzimajući u obzir da je možda nešto dobro. Pa, da li može da se kaže da je loše ako se završi Hram Svetog Save i onaj fantastični mozaik ili ako se izgradi neka bolnica? Pa, valjda ni to ne treba da podleže osudi ili kada nas jedni te isti ljudi pre tri meseca napadaju kako smo mi fašistička vlast, jer lišavamo naše građane slobodnog kretanja, ne bi li ih spasili, uvodeći vanredno stanje, a onda za dva meseca isti ti kažu da nismo sposobni i da učestvujemo u lišavanju života naših građana zato što ne možemo da uvedemo vanredno stanje? Ono što želim da kažem to je da je srpski narod u našoj istoriji bezbroj puta bio slabiji znatno jer smo bili razjedinjeni i na kraju smo svi zajedno trpeli brojne konsekvence. Razumem da je osnovni cilj bavljenja politikom osvajanje i zadržavanje vlasti, ali mi kao narod moramo da definišemo napokon koji su to suštinski interesi Srbije oko kojih moramo zajedno da se integrišemo i oko kojih ne smemo imati spornih tačaka, da zajedničkim snagama svi kao jedan, i pozicija i opozicija i Akademija nauka i pripadnici intelektualne i kulturne elite i Srpska pravoslavna crkva budemo složni u rešavanju gorućih problema koji su nas sada zadesili ili koji će nas zadesiti u budućnosti. Svestan sam da postoje ljudi koji imaju različite ideje, različite stavove i razmišljanja, ali ne može se u trenucima i bespoštedne borbe za suštinske interese Srbije, kao što je pitanje KiM, kao što je pitanje položaja Srba u regionu ili spašavanje života naših građana u toku ove epidemije, svakodnevno se biti protiv svoje zemlje ili onoga ko je trenutno na vlasti, ne obazirući se na činjenicu da se u toku te borbe radi dolaska na vlast koriste često neistine, kao što su da je zdravstveni sistem pukao, završavam uvaženi predsedavajući, i uzgred da kažem da to i nije tačno ili mnogo drugih stvari koje bi hteo kažem, ali nemam više vremena. Razumem da se mnogi ne slažu. Razumem da misle da znaju bolje, što je apsolutno legitimno, ali napokon imali su svoju priliku. Bili su nemali broj godina na vlasti i nisu baš uspeli da pokažu da su u pravu, ali vas molim nemojte, poštovani, da držite stranu onih koji nikada prema Srbiji ništa dobro i lepo nisu mislili, da budete protiv svog naroda i države kada su najbitniji državni interesi u pitanju. Bićemo tada zbog vas mnogo slabiji i ranjiviji i umesto da ostvarimo ono od čega je i veliki Sulejman Veličanstveni strahovao kada je izjavio – ne daj Bože da se Srbi slože, ali da mi ipak se napokon složimo. Hvala.
Zahvaljujem Pošto je isteklo vreme predviđeno poslaničkim grupama, da li se još neko u ime grupe, predsednik, predstavnik javlja? (Ne.) Reč ima predstavnik predlagača, ministarka Marija Obradović.
Hvala, predsedniče. Samo kratko, ovako jedan rezime i da se izvinim ako neko slučajno zamera što danas nisam mnogo komentarisala vaša izlaganja, jer nekako mi se činilo da će bolje zvučati kada ovako jedan za drugim komentarišete predloge zakona i većinom je podrška, ali bilo je tu i nekoliko zanimljivih, konstruktivnih kritika šta je to što bi moglo da bude bolje, o čemu treba da razmišljamo u ovom periodu dok smo odložili primenu zakona, a koji se odnosi na onaj kompleksni deo donošenja podzakonskih akata i ostalih uredbi koje će pratiti implementaciju ovog zakona. Želim da vam se zaista zahvalim. Pažljivo smo slušali i vaša izlaganja koja se odnosi na ovaj set zakona u nadležnosti Ministarstva državne uprave i lokalne samouprave, ali i ova ostala četiri zakona. Ono što jeste jedna linija koja se provlači u najvećem delu izlaganja je ta snažna solidarnost i empatija sa zaista svim građanima i sa kompletnim društvom u kojem se Republika Srbija pronašla tokom ove epidemije Kovid-19. Ono što bi bio moj zaključak nakon današnje diskusije, želela bih da svi sa tim utiskom i odemo odavde iz ove sale, da od reforme i uvođenja platnih razreda nismo odustali. Zarade i zaposlenost u državnom sektoru imaju zaista značajne i ekonomske i socijalne implikacije. Država jeste najveći poslodavac u privredi Srbije. U njoj radi gotovo pola miliona ljudi, što je blizu četvrtine ukupne registrovane zaposlenosti u Republici Srbiji i upravo zato je ovaj set zakona ovako važan. Odlaganje primene ovih zakona za godinu dana, za januar 2022. godine, za nas neće biti izgubljeno vreme. Do početka primene intenviziraćemo sastanke i komunikaciju o reformskim procesima sa svim delovima javnog sektora. Potreban je zaista konsenzus svih učesnika u reformi. Ako želimo da zadržimo najkvalitetnije ljude u javnom sektoru, onda je valjda svima jasno da nam je zaista potreban pravedan način vrednovanja njihovog rada i Vlada Republike Srbije na tome će intenzivno raditi da to sprovedemo. Možda smo mi zaista dozvolili koroni da nas ekonomski i organizaciono iscrpi, ali ono što je najvažnije nije nas pobedila. Ova zdravstvena kriza je pokazala koliko nam je potreban visoko motivisan radnik i u javnoj upravi, naravno, na prvom mestu u zdravstvu i u prosveti. Kovid-19 je zaista značajno otežao funkcionisanje svih institucija, umanjio kapacitete javnog sektora za reformu, jer je primarno angažovanje bilo samo jedno suzbijanje epidemije. Neophodnost sprovođenja reforme sistema plata u javnom sektoru ogleda se u našoj obavezi da mi izjednačimo različite plate za iste poslove u različitim delovima javnog sektora i bez obzira na ovo naše odlaganje u budžetu za 2021. godinu planirano je povećanje zarada. Zdravstveni radnici su dobili uvećanje od 10% na samom početku epidemije i od januara 2021. godine to će biti još dodatnih 5%, što kumulativno, ako pogledamo od 2018. godine, pa se osvrnemo na mart 2021. godine, to će biti negde oko 50% za pojedine zaposlene u zdravstvu. Na samom kraju nešto sasvim ljudski i od članice Kriznog štaba trenutno. Molim vas, i vi koji ste prisutni u sali, ali i građani koji nas prate, poštujte mere i preporuke Kriznog štaba, disciplina, odgovoran odnos prema svim merama je jedini način da što pre izađemo iz epidemije i da što pre budemo među državama koje su se vakcinisale i koje su se vraćale u redovan tok što brže, jer je to jedino što našoj državi u ovom trenutku treba da se vratimo u normalne tokove ekonomske i privredne. Hvala vam zaista na podršci tokom današnjeg dana i jedino što treba da postane naš novi pozdrav – ostajte zdravo.
Zahvaljujem. Molim vas još nekoliko rečenica da me saslušate na mestu. Zahvaljujem se ministarki Obradović. Ja bih je samo zamolio kao dugogodišnji političar, to sam molio i ministra Ružića, a reći ću i ovde pred svima vama, kakva je to logika da pomoćnik generalnog sekretara Narodne skupštine ima veću platu od predsednika Narodne skupštine i od narodnih poslanika? Kakva je to logika da pomoćnici ministra imaju veće plate od ministara ili šefovi kabineta? Tu nema logike. Oni koji su izabrani od strane naroda - predsednik Republike, Narodna skupština Republike Srbije… Ja razumem da se to pravda različitim zakonima koji važe za državne službenike, činovnike, funkcionere, nameštenike, ali ono što nije logično, verujte svojim očima i menjajte zakone. Ja vam to kažem kao čovek koji je sve to prošao 30 godina. Uvek je tako bilo, nikad se ništa nije smelo, imate potpunu podršku za tako nešto. Znači, ja ne pričam o generalnom sekretaru, ne pričam o zamenicima generalnog sekretara, pričam o pomoćniku generalnog sekretara koji ima platu, pitao sam Branka, ako me nije slagao, 130.000. Koliko vi kao poslanici imate platu? Znači, ja govorim u ime, ne tražim sada niti je taj čovek kriv. Verovatno su takva zakonska, kod mene, evo tu su i neki pomoćnici ministara, da ih ne pitam sada koliku imaju platu pošto znam. Imali su veću platu i od mene kada sam bio ministar, imaju i sad veću platu od Marije. To je anomalija, isto kao što mislim da je anomalija da šefovi tzv. „nezavisnih tela“ imaju po dva, tri, četiri, pet puta veće plate od predsednika Republike ili poslanika u Narodnoj skupštini. Ne govorim ja da su poslanici idealni, ali su izabrani od naroda. Nisam, previše sam se zaneo, neću više dalje, ali zahvaljujem se ministarki, a ona će verovatno da mi odgovori. Izvolite.
Hvala predsedavajući. Postavili ste dosta pitanja i otvorili jednu zanimljivu temu koja je često prisutna u našoj javnosti i novinari se raduju takvim izlaganjima poput vašeg. Mogu vam samo reći svoj lični utisak da je za mene izuzetna čast jer sam prvi put u životu član Vlade svoje države i za mene zaista finansijska nadoknada u ovom trenutku nije nikakav prioritet, ali možda sam ja jedna od retkih. To o čemu ste vi govorili zahteva jednu ozbiljnu raspravu u društvu, ima stvari koje su zaista na mestu koje ste izgovorili, ali svesni ste da tih nekoliko pitanja zaista zahteva neku ozbiljnu političku analizu, učešće različitih faktora, dosta političke volje, jednu zanimljivu i drugačiju možda atmosferu u našem društvu, ali nekako za mene to nije pravi trenutak, ovaj u kojem bi trebalo da povlačimo te teme kada se borimo za živote ljudi, kada se borimo da ekonomija se nekako radi u redovne tokove. U svakom slučaju, uvek su plate državnih funkcionera i političara bile zanimljiva tema. Ja sam još uvek mlada, prvi put političarka, mlada političarka, mlada ministarka, tako da za mene novac ovog puta nije prioritet. Zaista je čast i velika odgovornost što se nalazim na ovom mestu, ali kada budem dovoljno dugo u izvršnoj vlasti, kao što ste vi, možda ću drugačije da razmišljam. Eto, da ostavimo prostora i za to.
Hvala vam, ministarka. Samo želim da vam kažem da nisam ja pokrenuo ovu temu, nego ste vi predložili zakone, a pošto ste predložili već te zakone moram da vam kažem to što sam rekao i ja to ne govorim zbog para, govorim zbog integriteta. Onda se sledeći put i vi i ja kandidujmo za pomoćnika generalnog sekretara ili za predsednika Fiskalnog saveta ili za nešto drugo. Ja o tome govorim, o integritetu funkcije koju obavljamo i o nelogičnosti da peti ljudi u sistemu imaju veće plate od prvog. To je suština svega. Naravno, slažem se da je to nešto što treba da se reši pitanjima sistema platnih razreda u celini, ali tu onda moraju da budu svi, a ne da budu izuzeti oni koji nose najveću odgovornost. Na samom kraju, dozvolite mi da kažem da smo se danas na kolegijumu dogovorili da, pošto nema amandmana, znači neće biti rasprave u pojedinostima, zahvaljujem se ministarki na prisustvu, pošto neće dolaziti na drugi deo rasprave u pojedinostima, pošto je neće biti, dogovor je da sutra nastavimo raspravu o ovim predlozima izbornih kadrovskih odluka vezano za pravosuđe, za pitanje Komisije za zaštitu u postupcima javnih nabavki i da započnemo raspravu o kodeksu ponašanja narodnih poslanika, koju ćemo završiti u četvrtak i shodno dobroj praksi da se ne radi za Badnje veče i za katolički Božić da ćemo, otprilike, trudićemo se, zavisiće sve od nas, da se trudimo da negde do dva, tri sata završimo glasanje. S tim što bi verovatno onda sutra mogli da glasamo o ovim izbornim pitanjima, pošto kada Narodna skupština vrši izbornu funkciju onda može da se glasanje obavi nezavisno od dana za glasanje. Pošto je Palma danas govorio o tome i s pravom je rekao da mi raspravljamo o kodeksu ponašanja narodnih poslanika, moram da kažem da je bio u pravu kada je rekao da kodeks ponašanja onih koji nisu narodni poslanici, svedoci smo, ja sam mislio da postoji neko dno, ali smo videli i juče da tog moralnog dna gotovo da nema. Imali smo situaciju da juče za 76-togodišnju ženu, majku predsednika Vučića, Angelinu Vučić, koju poznajem nezavisno od Aleksandra Vučića, da neko za takvu ženu koja je bila ugledni novinar, koja je majka, kaže da je prostituka, nisam upotrebio reč koja je navedena, jer to ne priliči Narodnoj skupštini Republike Srbije, a da pri tome, oni koji politički podržavaju te ćute. Ovde nije reč o iznošenju političkog stava, jer Angelina Vučić se ne bavi politikom. Reč je o prostakluku, bezobrazluku i zaista je sramota. Svi oni koji ćute na to u suštini podržavaju jedno takvo ophođenje prema političkim protivnicima. Na kraju to je uvreda za sve majke, vi znate da je majka svetinja, ja zbog toga i pričam, svačija majka ne samo Vučićeva. Zato i hoću da kažem da je Dostojevski rekao da tamo gde nema Boga čoveku se sve dozvoljava, pa i kleveta majke. Zato sam i hteo na kraju da kažem da je naša poruka osuda jednog takvog ponašanja i zato mislim da je očigledno da je kodeks potreban ne samo za ponašanje narodnih poslanika, nego pre svega u političkom životu gde je očigledno sve dozvoljeno. Dame i gospodo, shodno članu 98. zaključujem načelni jedinstveni pretres. Pošto smo obavili pretres Predloga zakona u načelu, s obzirom da nema amandmana mi ćemo odlučivati samo o predlozima zakona u celini kada bude dan za glasanje. Zahvaljujem se. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Osme sednice Drugog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2020. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuje 71 narodni poslanik. Radi utvrđivanja broja narodnih poslanika prisutnih u sali, molim poslanike da ubace svoje identifikacione kartice u poslaničke jedinice. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno da je u sali prisutno u ovom momentu 134 narodna poslanika, odnosno da su prisutna najmanje 84 narodna poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Obaveštavam vas da su sprečeni da sednici prisustvuju sledeći narodni poslanici: Dragan M. Marković, Đuro Perić i dr Vesna Ivković. Nastavljamo rad i prelazimo na zajednički jedinstveni pretres o predlozima odluka iz tačaka od 10. do 18. dnevnog reda. Saglasno članu 90. stav 1. Poslovnika obaveštavam vas da su pozvani da sednici prisustvuju Aleksandar Pantić, izborni član Visokog saveta sudstva iz reda sudija, Tatjana Lagumdžija, izborni član Državnog veća tužilaca i Nataša Đelić, šef Odseka za statusna pitanja, sudija Visokog saveta sudstva. Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički jedinstveni pretres o predlozima odluka iz tačaka od 10. do 18. dnevnog reda, a pre otvaranja zajedničkog jedinstvenog pretresa, podsećam vas, ono što svi znate da ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se to vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika članova te grupe. Molim poslaničke grupe ukoliko to već nisu učinile da odmah podnesu prijave za reč sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 192. stav 3, a shodno članu 157. stav 2. Poslovnika, otvaram zajednički jedinstveni pretres po prečišćenom dnevnom redu od tačaka 10. do 18. Da li predstavnici predlagača žele reč? Aleksandra Tomić. Izvolite.