Gospodine potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, kad sam u neko gluvo doba noći primio ovaj Predlog zakona o ministarstvima, jer se pravi jedna tako kozačka, hajdučka, ponoćna, vampirska vlada, verovao sam da možemo amandmanima da popravimo taj tekst, odnosno Predlog zakona o ministarstvima. Kad sam nakon toga pogledao, vidim da ne vredi. To je sve šuplje kao sito i to ne vredi, nikakvim popravkama ne može da se popravi ovaj zakon o ministarstvima, odnosno o tajkunima, koji vladaju Srbijom, imaju svoje predstavnike, nažalost, i u parlamentu, imaće ih i u vladi, tako da povlačim i ovaj i sve druge amandmane koje sam podneo, uz još jedan komentar. Svaki brak kada se zaključuje, bar u početku, u tom braku ima malo ljubavi. Ovde mi nije jasno kako se pravi jedan brak u kome nigde nema ni trunke ljubavi, samo puki interes. Doduše, svedoci smo i takvih brakova, kada se mlada devojka uda za nekog starog, bogatog, zbog interesa. Ovde nema ljubavi, očito je da postoji samo puki interes. Znamo i ko je mladoženja, onaj koji živi u prošlom vremenu, u istoriji, u mitu, znamo i ko je mlada i znamo kako će se to završiti. Znate, kao ono na svadbama, obraćam se mladinoj strani – biće to lepo i idilično neko vreme, ali ostaje taj beleg da se mlada udala za nekog starca pri kraju političkog života. Hvala.
Hvala, gospodine Batiću. Da li još neko želi reč o ovom amandmanu? Ne. Na član 2. amandman je podnela narodni poslanik Jorgovanka Tabaković. Da li neko želi reč? Reč ima narodni poslanik Jorgovanka Tabaković. Molim vas, da vas podsetim na dogovor svih predsednika poslaničkih grupa od 13. maja, rasprava će trajati tačno do 16,00 časova.
Zahvaljujem se predsedavajućem. Drage kolege, molim koji minut vaše pažnje. Svedoci smo da je prilikom podnošenja Predloga zakona o ministarstvima utvrđeno nekoliko nelogičnosti, a mnogo površnosti u radu vlade od koje ova država i narod mnogo očekuju.
Molim poslanike još jedanput, nemojte me terati da zadnji dan primenjujem neke druge mere Poslovnika koje sam dobro proučio. Molim vas, budite ljubazni, sredstva javnog informisanja su ovde, da u tišini saslušamo sve predlagače amandmana. Hvala.
Ono na šta sam podnela amandman tiče se potpune prekompozicije i spajanja u jednom ministarstvu poslova koji su bili sadržani u Ministarstvu za privredu i privatizaciju, poslova koji su bili sadržani u Ministarstvu za trgovinu i turizam. Površnost na koju odmah skrećem pažnju, a koju je pokušao G17 plus da ispravi svojim amandmanom, jeste da su nadležnosti vezane za turizam ostale u nadležnosti oba ministarstva. Iako ćemo biti svedoci sukoba oko nadležnosti, ovo je ipak suviše i za narod i za nas, da vi po principu kopiranja nadležnosti ostavite to i u jednom i u drugom ministarstvu. Ono što nijedan od mojih prethodnika nije primetio, a lepo i jasno piše, da je, pored zapošljavanja, što su primetili mnogi, koje je izuzeto iz Ministarstva rada, i vrlo značajan deo nadležnosti iz Ministarstva za nauku pridodat ovom ministarstvu; ne samo jedna posebna organizacija koja se zove Direkcija za mere i dragocene metale, već i jedan širi deo nadležnosti iz tog Ministarstva za nauku. Ako se postavlja pitanje otimanja nadležnosti onog ko želi da se predstavlja ministarstvom za sve najvažnije u ovoj državi, pitam, ako mu u koalicionoj raspodeli pripada i ministarstvo za nauku, čime je motivisan ovaj postupak? Ponudiću objašnjenje koje će razumeti svi građani. Međustranački sukobi, unutarstranački sukobi oko formiranja vlade i podele nadležnosti zasnovani su na jednoj jedinoj stvari koja se zove zloupotreba vlasti kroz sistem provizija. Taj sistem provizija je legalizovan, drage moje kolege, 2001. godine usvajanjem zakona u Saveznoj skupštini koji je objavljen u "Službenom listu SRJ" – međunarodni ugovori, a donet je u septembru mesecu na jednoj ekspresnoj sednici. Odštampan je i objavljen tek u oktobru i to je jedini tip ovakvih sporazuma i ugovora koji nam je nametnuo vazalski odnos, koji je javno objavljen i koji smo mogli da pratimo po štetnim posledicama. Ukaz o ovom zakonu potpisao je gospodin Vojislav Koštunica, gospodin Mićunović je vodio Skupštinu, kako ga je naš prof. dr Vojislav Šešelj nazvao - "veteran opozicije" tada je predsedavao, a mnogi od vas su tada sedeli u Saveznoj skupštini. Ono na šta želim da ukažem je da je donacijom od šest miliona dolara starateljskog fonda propisano da ćete za svega milion dolara koji ostaju u zemlji za konsultantske i stručne usluge prepustiti administratorima, Svetskoj banci, onima koji se nazivaju finansijska oligarhija, da odlučuju koja će preduzeća privatizovati, pod kojim uslovima i za to ćemo im plaćati parama iz našeg budžeta. Dali su šest miliona dolara 2001. godine, 2003. godine su za ove namene dali vlasti DOS-a 4,5 miliona, u 2005. godini su dali još šest miliona dolara nazovidonacije. Reč je o specifičnom vidu korupcije, gde je od šest miliona 4.730.000 vraćeno za konsultantske usluge. Šta je najvažnije? Samo ono što je ovde bila usluga ili nabavka robe koja se mogla platiti do 50.000 dolara moglo je da bude nabavljeno u zemlji i plaćeno domaćem konsultantu. Sve van 50.000 dolara bilo je obavezno, i dan-danas je, priznajte to građanima, kao što se zakon o ministarstvima donosi po nalogu i u njihovom interesu, da vam odobre i da se saglase. Valjda će jednog dana izaći na svetlo dana spisak tih konsultanata, pravnih i finansijskih savetnika, prema kojima ste se ovim ugovorom obavezali o strogo namenskom trošenju, a to se srpski kaže o povraćaju para njihovim kućama, koje im dajete kroz konsultantske usluge. Pitanje koje postavljam ovim amandmanom je sledeće: ako ste se njima za šest miliona dolara obavezali i uveli praksu da dajete izveštaj o trošenju novca, da li građani Srbije imaju pravo da milijardama evra pune budžet Srbije, a da se ovakvim zakonom jednom čoveku daje pravo da o svemu odlučuje, i kroz privatizaciju, kroz stečaj, kroz licenciranje upravnika, kroz izbor predstavnika u diplomatsko-konzularnim predstavništvima, i za standardizaciju, za licence, za zapošljavanje i za mnogo toga. Mislim da je ovo trenutak da praksu koju vam je uvela Svetska banka, zato što su pomogli da dođete na vlast, vrlo šteti za srpski narod, i to se ne može nazvati drugačije nego vlada, po zakonu o ministarstvu, koja neće biti u interesu građana Srbije.
Da li se još neko javlja za reč? Gospodin Vučić.
Gospodine Mrkonjiću, javio sam se kao ovlašćeni predstavnik poslaničke grupe, imam pravo povodom svakog amandmana da se javljam. Znam da ćete vi to ubrzo savladati, gospodine Mrkonjiću, veoma ste talentovani. Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj amandman Jorgovanke Tabaković nema samo tehničko, već veoma duboko političko značenje. Naime, mi smo u prethodnom periodu imali sve vreme Ministarstvo za privredu, Ministarstvo za privredu i privatizaciju, ali nikada do sada nismo imali ovako razbacano ministarstvo, u skladu sa feudalnim potrebama pojedinih ljudi u budućoj Vladi Republike Srbije. Ovde je reč o članu 2. stav 1. vezanim za član 10. Predloga zakona o ministarstvima, u kojem se jasno govori o nadležnostima i ingerencijama, dakle o prerogativima vlasti ministarstva za ekonomiju i regionalni razvoj. Mlađan Dinkić je sebi, u dogovoru sa Vojislavom Koštunicom i Borisom Tadićem, uzeo veoma široke ingerencije, veoma široke prerogative, koji nemaju veze samo sa privredom. Zato je to morao da proširi, zato je njegov poslanik Albijanić podneo zahtev da se iz nadležnosti ministarstva za trgovinu izbace javna skijališta, da bi mogao da uzima keš na javnim skijalištima, pošto i to sada spada u ministarstvo za ekonomiju i regionalni razvoj. Da ne govorim o tome da je i Direkcija za mere i dragocene metale, ali i sve ono što bi trebalo da predstavlja najznačajniji delokrug nadležnosti ministarstva rada i socijalne politike, prešlo u nadležnost Mlađana Dinkića. Sve što se u Srbiji bude dešavalo, biće pod budnim okom "velikog brata" Mlađana Dinkića. On će da bude jedini svoj kontrolor i jedini koji će donekle da "kontroliše" Vojislava Koštunicu i Borisa Tadića. Mi danas u Srbiji imamo strašan problem, što parlament ima minimalnu mogućnost kontrole, što ova govornica postoji isključivo kao pričaonica, a nikakve reakcije nadležnih državnih organa nema, niti bilo koga interesuje šta je zaista zakonito, šta se zaista u Srbiji događa i šta je to što stvarno mora da se promeni. Navešću vam nekoliko primera i nekoliko stvari za koje mislim da su od velikog značaja i da su gotovo alarmantne. Da li je iko u Srbiji reagovao na činjenicu da "vojvoda od Meridijan banke" Božidar Đelić u jednoj banci ima 11 miliona evra? U toku sutrašnjeg dana, ili najkasnije u četvrtak, podneću zahtev Odboru za sprečavanje sukoba interesa da nam kaže da li je Božidar Đelić kao narodni poslanik to sve prijavio i da li je u prethodnom mandatu, kada je bio na državnoj funkciji, prijavio svoje bogatstvo ili je iznenada za godinu dana stekao više desetina miliona evra. Mene interesuje kako je moguće, dragi prijatelji, poštovani građani Srbije, da mi imamo bilo koga u vlasti ko je takav milijarder. Onda je potpuno jasno da njega ne rukovodi ništa, nego samo kako će da oplođuje te svoje milione, jer za normalan život, za sebe, za svoju familiju, unučiće, praunučiće, normalno je da imate, ne znam, nikada nisam video tolike pare da bih mogao da razumem, ali desetine ili stotine hiljada evra, pa da bude čovek zadovoljan. Ne, malo mu je 11 miliona. Nastaviće dalje. Niko nije zabrinut. Niko u državi Srbiji, gospodine potpredsedniče Narodne skupštine i gospodo narodni poslanici, nije zabrinut zbog onoga što se sinoć dogodilo na onoj kriminalnoj i lopovskoj televiziji B92. Kad kažem lopovskoj, to je zato što su zajedno sa Mlađanom Dinkićem oštetili, vidim da su neke novine računale, ali mislim neuspešno, smanjile su im lopovluk na 5,7 miliona, a po mojoj računici je taj lopovluk oko 10,5 miliona evra... Doneo sam taj ugovor o zakupu i spreman sam da ga uručim svakome od narodnih poslanika, da ga kopira. Sa potpisom je Mlađana Dinkića, guvernera, Saše Mirkovića, direktora B92, i pečatom. Imamo prvi aneks, gde je zakupodavac Radovan Jelašić, a zakupac je Veran Matić, gde možete da vidite da cena najekskluzivnijih kvadrata košta šest evra, umesto 20-25 evra. Ugovor je potpisan na 10 godina. Sami možete da izračunate, dragi prijatelji, za koliko je budžet Republike Srbije, odnosno za koliko je B92, u saradnji sa Dinkićem i Radovanom Jelašićem, oštetio građane Republike Srbije, koliko su direktno novca uzeli iz njihovih džepova. Dogodila se jedna strašnija stvar. Sinoć je gostujući u jednoj emisiji Sonja Liht rekla da je videla kako to izgleda u Srbiji. Bio sam iznenađen, čak su me zvali poslanici iz vlasti da kažu da se izvinjavaju zbog takvog ponašanja, neki koji su imali obraza. Ona je rekla, za one koji nisu gledali, pretpostavljam da većina nije gledala, uvek imam strpljenja za nevladine organizacije, pratim njihovo delovanje sa naročitom pažnjom, hvala Bogu... Ustanovio sam da je gospođa u jednom trenutku rekla da je tog dana kada je izabran Tomislav Nikolić za predsednika Skupštine išla kod lekara i da se onda pojavio jedan čovek koji je, zamislite, bio zadovoljan činjenicom da je Tomislav Nikolić bio izabran za predsednika parlamenta. Onda je njoj njena drugarica rekla, i onda je ona videla kakav je to otpor prema takvoj ideji, da više ne bi smela i ne bi trebalo da prima radikale na pregled i na lečenje. Dame i gospodo narodni poslanici, moram da vam kažem da je to samo Adolf Hitler radio. Još nisam čuo da je neko drugi negde to radio; možda je u vreme aparthejda neko to učinio, i niko nigde nikada više. Vidim da postoje i takve ideje u ovoj zemlji. Vidim na šta ste sve spremni. Vidim na šta liče RTS i B92, koji imaju nacionalne frekvencije. Nemam ništa protiv, samo vas upozoravam da vodite računa, jer ne samo ja, nego nijedan od ovih ljudi, niko vam u Srbiji neće dozvoliti da mi neki lekar ne primi oca ili majku, zato što ne prihvatamo okupaciju Srbije i zato što volim slobodu i Srbiju, za razliku od vas. Upozoravam tu bandu koja misli da može da radi šta hoće u Srbiji, a i vas upozoravam, nemojte vatrom da se igrate. Nemojte da se igrate, jer mi vam pokazujemo sve vreme koliki smo demokrati. Izlazimo vam čak i u susret, jer znamo da biste divljali i da biste donosili lex specialis. Znamo da biste radili svašta. Mi pristajemo na mnogo toga, da bi u Srbiji bio mir i da bi narod i građani živeli mirno. Primamo udarce na svoja pleća zato što nemamo priliku čak ni da vam odgovorimo, jer bolje da se to sruši na nas nego da se svađaju građani Srbije. Takve stvari, dame i gospodo, nemojte da radite, zato što će vam se obiti o glavu. Narod nije nimalo radostan zbog ovog što činite. Besan je i gnevan je. Znam da vi vidite samo vaše simpatizere, ali ne zaboravite da je ukupno za DSS, G17 i Demokratsku stranku glasalo 44% građana Srbije. Nijedan više. Da od tih 44% građana Srbije oduzmete odmah DSS-u... Pošto sam sinoć dobio najnovija istraživanja, da vas obradujem, najveći pad rejtinga beleži Demokratska stranka Srbije, a mali pad Demokratska stranka. Neću dalje ni da govorim. Nije, u krajnjoj liniji, ni važno, ali građani Srbije to mogu da znaju. Tako da danas ne biste imali po ovoj računici svi zajedno ni 35% građana Srbije koji vas podržavaju. Dakle, uz podršku trećine građana Srbije vašoj vlasti, nemojte da divljate nad političkim protivnicima i nemojte da mislite da možete da činite što vam je volja, nemojte da pribegavate ni verbalnom niti bilo kakvom drugom nasilju. Mi vas, niti građane Srbije, niti bilo koga drugog nećemo da napadamo, ali vam samo jednu stvar garantujem. Garantujem vam da ćemo se braniti i da ćemo braniti onoga koga svakog dana napadate, a da ne znate više ni za šta ga napadate, jer vam je malo, zlikovci, što pet godina sedi u Haškom tribunalu. Branićemo Vojislava Šešelja i branićemo svakog građanina Srbije kojem pokušate da zabranite da ode na lekarski pregled ili da bude uslužen u prodavnici, restoranu ili bilo gde drugde. Sada kažem, hajde da vidim toga koji će da uradi to. Hajde da vidim tog ko će da napravi tako nešto. Da vidim tog Hitlerovog sledbenika koji sme tako daleko da ode. Ne znam kako to ide. Vi, gospodine Aligrudiću, imate ta iskustva sa ušima i hulahopkama, a ja sam malo ozbiljniji i ne bavim se ušima i hulahopkama. (Predsedavajući: Vreme, gospodine Vučiću.) Hvala vam, gospodine Mrkonjiću. Vreme je da se u Srbiji ozbiljniji ljudi pozabave narastajućim nacizmom i idejama aparthejda, koje su se inače čule poslednjih dana u izjavama pojedinih demokratskih, tzv. demokratskih predstavnika. Moram da vam kažem da svi oni koji misle da je moguće da se na takav način obračunaju sa stvarnom, ozbiljnom idejom i sa ljudima koji su spremni da se bore za svoju ideju, koji nikada neće popustiti i nikada neće pobeći od njih, koji se ni zbog čega ne plaše, moraju da shvate da takvi ljudi i da takva volja, drugačija i pravednija, ona Srbija koja želi istinu, mora da pobedi. Zato ćemo vas pobeđivati čak i večeras kada budete birali svoju vladu. Malo ćete se radovati. Onaj deo Srbije koji je protiv vas i vaše vlade radovaće se zbog nečeg drugog, a to je zato što je mrak najgušći pred zoru i pred svitanje. Svaki dan vaše vlade je dan manje vaše vladavine i utoliko joj se više bliži kraj, utoliko se više bliži sloboda za Srbiju.
Hvala, gospodine Vučiću. Da li se još neko javlja za reč o ovom amandmanu? Ne. Na član 2. amandman je podneo poslanik Dragan Todorović. Da li neko želi reč? Ne. Hvala. Na član 2. amandman je podneo poslanik Aleksandar Vučić. Da li neko želi reč? Gospodin Vučić ima reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, samo da vas obavestim, vas posebno, gospodine potpredsedniče: izgleda da kada sam izgovorio jedno ime da je nama iz nepoznatih razloga nestalo tona i slike, pa bih vas molio da se to ne dešava. Valjda neka imena kada pomenete, to su otprilike svete krave, ono što ne sme da se dogodi, ali nije to ime gospodina Albijanića, on svakako nije sveta krava. Nemojte da brinete, gospodine Albijaniću. Dakle, dame i gospodo, dragi prijatelji, mi smo podneli mnogo amandmana, računajući da u nešto možemo da ubedimo predstavnike vlasti. Dok je gospodin Albijanić podnosio amandman kojim će i skijališta da da gospodinu Dinkiću u džep, mi smo se trudili da popravimo ovaj zakon. Voleo bih da neko od predstavnika predlagača izađe, ako ima te amandmane ispred sebe. Pa, gospodine Aligrudiću, bilo bi lepo da nam kažete da li neki amandman prihvatate ili ne. To je neka vrsta prakse i neka vrsta običajnih pravila koja postoje u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Bilo bi dobro da nam kažete šta ste prihvatili, a šta niste, da ne obrazlažem, jer sam mislio da ćete odmah izaći i prihvatiti ideju Jorgovanke Tabaković, zato što je bila dobra i zato što biste time Dinkića mogli da uvedete u red, u poštovanje zakona i zato što biste time mogli da građanima Srbije kažete da vam on nije tata, da ne morate da poštujete svaki njegov hir, pa čak i taj gde dolazi do skijališta i uzimanja para od skijališta, jer je on predsednik Ski saveza. Šta sada? Dobio je i Teniski savez, pa Ski-savez, a vi ćete da delite ove ostale saveze. Jedanput sam rekao, ne znam da li ste primetili, dragi prijatelji, dok su ovi iz Demokratske stranke govorili da su u opoziciji, pogledate onaj Olimpijski komitet... Ne znam u kom trenutku stvarno, volim da gledam sport i pratim sport, ali nikada se ne bavim tim forumima i neću da učestvujem u tome. Bila je neka sednica, specijalna, Olimpijskog komiteta, ili tako nešto je bilo. Ja gledam ono, ali ne znam, kao da je bila sednica sicilijanskog, zemunskog, voždovačkog ili ne znam kog klana i sve go član, da li iz Demokratske stranke ili ove ili one, sve go mafijaš do mafijaša. Kakve veze ovi ljudi imaju sa sportom? Nema veze, ima tu para. Ima da se otme. Tako i ovde, malo Ski savez, malo Teniski savez, ja ću ovaj savez, a ja ću onaj. Ljudi, više pojma nemate, ima nekih koji nikada nisu bili na stadionu, a sada vode uprave klubova. Zašto vode uprave klubova – da bi mogli da stave nešto u sopstvene džepove. Pola života sam proveo na Zvezdinom severu i sada vidim neke koje nikada nisam video. Pojma nemam ko su ti ljudi. Vidim, ovi koji su navijali za Partizan ceo život, neki koji nikada nisu gledali utakmicu, ali su gledali druge utakmice. Da ponovim ključni razlog, mnogo su oni viši od nas. I ponekad gospodin Mrkonjić, zahvaljujući mojoj visini, a i širini, ne može da vidi deo sale. To je bila opaska... (Predsedavajući: Navikao sam.) Hvala, gospodine Mrkonjiću. To je bila opaska vezana za ono što ne radim, a trebalo bi da radim, ali u svakom slučaju, oni su vrlo ozbiljni ljudi. Oni su svi mnogo viši od nas, kada stanu na novčanik, a pokradoše sve građanima Srbije. To je problem, gospodine Aligrudiću. Ja bih da vi izađete i objasnite nam kakve veze imaju skijališta sa Ministarstvom ekonomije. Hajde, izađite pa mi to objasnite. Kakve to veze ima? Razumem da ima privatizacija i monetarna politika, iako monetarnu politiku vodi Narodna banka Srbije kao nezavisna i samostalna institucija. Kakve veze imaju skijališta? Kakve veze ima zapošljavanje sa tim regionalnim razvojem? Zar to nije vezano za Ministarstvo za rad? Da li ima neko ko će to da objasni ili ćete da nam kažete – seli njih trojica i dogovorili se tako. Ne može država da funkcioniše tako kako su se dogovorila njih trojica, jer se nisu dogovarala njih trojica. Oni su samo tehnički deo završavali negde na kraju, a pre toga je sve završio njegovo veličanstvo Havijer Solana i ovaj veliki Oli Ren. On je veliki samo po tome što je mnogo zavro da nam otme Kosovo i Metohiju. Pošto vidim da će on sutra da vam dođe, da proslavi i da kaže – velika stvar za Srbiju je što je napravila ovakvu vladu... Ovo, izvinite, govorim zbog građana Srbije, završiću, gospodine Mrkonjiću. Znate li šta će da nam isporuči Oli Ren u roku od sedam dana? U roku od sedam dana Oli Ren dolazi sa drugom porukom. Doneće vam malo šargarepice. Biće malo sirćeta po šargarepi, ali, šargarepica je. Onda donosi ne štap, nego motku, toljagu, donosi za osam dana. Vi znate da je i šargarepa i štap za magarce, za ljude nije. Onda će to da donesu, jer oni sve nas smatraju magarcima, svakog od nas, ceo naš narod oni smatraju magarcima. Celu državu smatraju magarećom. Onda će da kaže – sad mi isporučite Kosovo i Metohiju, jer ste vi rekli da ste za evropske integracije. Sada vas pitam, gospodine Aligrudiću – pošto sam čuo od Petrovića da on nema odgovor, to pitanje sam mu postavio deset puta i još deset puta ću, jer nema odgovor i ne sme da kaže to građanima Srbije – da li ćete vi, posle najžešćeg zalaganja Olija Rena i Havijara Solane (bez psovki, uvreda, ružnih reči, najlepše moguće pitanje postavljam), posle njihovog najjasnijeg, najjačeg mogućeg zalaganja za rušenje teritorijalnog integriteta Srbije, za otimanje dela naše teritorije Kosova i Metohije i dalje da govorite - živeo Oli Ren i Havijer Solana i živela Evropska unija? To je moje pitanje za vas. To je pitanje svih građana Srbije. Jer, tu šuplju priču "mi smo za Evropsku uniju", pa da skupljaju sličice, voli sve što vole mladi, navija za Crvenu zvezdu i Partizan i ne znam šta, te prazne priče ostavite nekom drugom. Odgovorite na konkretno pitanje – hoćete li vi, pošto nam neko direktno ugrožava teritorijalni integritet, i dalje da budete za te ili nećete? To hoće da čuju građani Srbije. Da li je za vas preči Oli Ren od Kosova i Metohije ili nije, ili ćete Kosovo i Metohiju da pretpostavite Oliju Renu? Mislim da je to najvažnije pitanje. Očekujem odgovor. Ali, da bude jasno, to treba da bude veoma precizan odgovor, a ne onako kako su to inače političari iz samoproklamovanog demokratskog bloka, kao što vidimo, ponekad sa izraženim nacističkim idejama, u stanju da izgovaraju i da sve to čine. Da nam jasno kažete, jer ću ja vama kazati naš stav: hvala svima, sa svima u svetu bismo voleli da sarađujemo, ali ne možemo da sarađujemo i da kažemo da ih volimo najviše na svetu i ne možemo ništa da radimo sa onima koji hoće da nam uzmu i Gračanicu, i Prizren, i Peć, i Kosovsku Mitrovicu, i Gnjilane, i Vitinu, i Prilužje, Plemetinu, Babin Most i svako drugo mesto. E, mi to ne možemo. Ako vi možete, izvolite i kažite nam. Jer, ne razumem onda šta sve ovo radite, ako ja nisam u pravu i ako nema ništa od toga i ako ćete vi da poštujete principe koje svaka država mora da poštuje. Ne znam onda o čemu ćete da pričate, osim da lovite glavu Ratka Mladića i ostale srpske glave, na kilo mesa srpsko meso da prodajete Haškom tribunalu. Ja mislim, što god radili, u tome nećete imati uspeha, zato što srpski narod nikada nikakva marionetska vlast još nije uspela da pobedi.
Hvala, gospodine Vučiću. Na član 2. amandman sa ispravkom podneo je narodni poslanik Rajko Baralić. Da li neko želi reč? (Da.) Izvolite, gospodine Baraliću.
Gospodine Mrkonjiću, dame i gospodo narodni poslanici, zakon o ministarstvima je diplomski rad Balinovca. Ovaj zakon je napravljen da bi se premostila provalija između DSS-a i DS-a u poslednjem sekundu i taj most je sagrađen od crvotočne građe. Ali, neka im je sa srećom, iako iskustvo govori da je kajanje natenane dolazilo posle svakog braka na brzinu. Ovaj predlog zakona je, takođe, stranački i personalno upodobljen, što mu je glavni nedostatak. On nije izraz državnih potreba, on je izraz potreba kompozicije kakve-takve vlasti. Ja to ne sporim kao potrebu, ali je moja dužnost da to ovde kažem. Narodni poslanici SPS-a podneli su nekoliko amandmana, na osnovu odluka stručnih saveta u SPS-u, koji su izučavali svaku od ovih oblasti koje su ovde obuhvaćene članovima zakona. Dobili ste amandman sa ispravkom na član 2. Predloga zakona o ministarstvima. U članu 2. tačka 12) menja se i glasi: Ministarstvo turizma. Socijalistička partija Srbije se zalaže da Ministarstvo turizma bude izdvojeno iz drugih resora. Takvo ministarstvo je postojalo u vreme dok je Socijalistička partija Srbije vršila vlast. Za to postoji nekoliko razloga. Želim da kažem da je u ovom trenutku investicioni kapacitet u oblasti turizma u Srbiji oko 17 milijardi evra, da ne nabrajam koje su destinacije: Stara planina, Golija i druge. Takođe, smatram da nije normalno, ako se već izdvaja Ministarstvo turizma iz postojećeg Ministarstva trgovine, turizma i usluga, da se pripaja drugom ministarstvu koje nema nikakve veze sa ovim, izuzev puke stranačke i personalne potrebe jednog stranačkog lidera. To smo prepoznali i to ćemo sa posebnom pažnjom pratiti, ukoliko ovaj predlog zakona prođe u predloženom tekstu, naravno, i kritikovati na svaki mogući način, kad god se za to ukaže prilika i potreba. Takođe želim da kažem da u tački 13) amandmanom menjamo i Ministarstvo za rad, zdravstvo i socijalnu politiku, i pitanja veterana, o čemu će govoriti više naš uvaženi kolega Željko Vasiljević. Želim da kažem da postoji posebna potreba da se ovo ministarstvo, u skladu sa Ustavom i zakonom, izdvoji kao posebno, zbog velikog broja ljudi koji treba da ostvaruju prava na osnovu njihovog učešća u raznim jedinicama tokom različitih ratova u različitim vremenskim periodima. To je potpuno normalno i logično i ja verujem da će se u ovom parlamentu naći 126 glasova da prihvate ovakvo rešenje. Neću se javljati sledeći put, pa želim ovom prilikom samo da kažem da sam na član 4. takođe podneo amandman da se kod poslova koji definišu odbranu doda pojam "civilna zaštita". Smatram da je to veoma važno. Nnekoliko elemenata civilne zaštite definisano je, kao što su centri za javljanje, kao što su informacije i kripto zaštita, ali smatram da je potrebno da se ovo reši na državnom nivou, a da lokalne samouprave samo budu servis u vršenju ovog važnog posla koji se odnosi na otklanjanje posledica elementarnih nepogoda i svih drugih mogućih problema koji nastaju u ovoj oblasti. Na ovom amandmanu insistiram, tim pre ukoliko je tačno da će gospodin Šutanovac biti ministar odbrane; onda to za nas iz SPS-a precizno znači da ćemo mi ostaviti "kozi da čuva kupus". Nemamo poverenja u način na koji će vršiti ove poslove gospodin Šutanovac. Smatramo da to nije kvalitetan izbor, ali, to je vaš izbor i vi ćete, naravno, sa tim u vezi imati i izvesne probleme. Naš posao je da budno pratimo šta se u ovoj oblasti dešava, jer smatram da su za ovo zainteresovani svi građani Srbije. Takođe, koristim priliku da kažem da je danas u 13 časova održana sednica programskog odbora Radio-televizije Srbije. Član sam, sa još pet narodnih poslanika, a napustio sam sednicu zbog toga što javni servis bojkotuje rad sopstvenog programskog odbora, ne dozvoljava da se javnosti saopšte stavovi članova odbora o radu javnog servisa. Ukoliko se ne promeni ova praksa u radu programskog odbora Radio-televizije Srbije, ja ću nakon svake sednice programskog odbora organizovati konferenciju za štampu da obavestim građane Srbije, pošto to ne mogu posredstvom javnog servisa, o čemu se tamo zapravo razgovaralo. Takođe, želim da kažem da će, ukoliko ta praksa i dalje bude nastavljena, poslanička grupa SPS podneti predlog izmena i dopuna zakona kojim se reguliše naplata TV pretplate od građana Srbije. Građani Srbije imaju pravo da znaju kako se troši 5.400.000 evra svakog meseca koji se uberu od TV pretplate. Zahvaljujem se.
Hvala, gospodine Baraliću. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Željko Vasiljević. Da li neko želi reč? Željko, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, govoriću vam o amandmanu koji je Socijalistička partija Srbije, uz saradnju sa Pokretom veterana Srbije, podnela na član 2. Predloga zakona o ministarstvima. Imali smo dva predloga i mislimo da i jedan i drugi u potpunosti rešavaju državnu upravu u oblasti boračko-invalidske zaštite. Samo ću da kažem da smo podneli dva amandmana, znači, dve varijante jedne iste stvari. Prvo, predložili smo da se doda tačka 14) i da se formira ministarstvo za pitanja veterana. U ovom trenutku, imajući u vidu način kako se vlada formira, kojom brzinom i, kao što neko ovde reče, u gluvo doba noći, mislim da nije realno očekivati podršku vlade za ovaj amandman. Zaista ne znam kako bi našli čoveka koji bi bio na čelu ovog ministarstva, s obzirom na to da se od 2000. godine nijedna vlada koja je formirana nije udostojila i nije smogla hrabrosti da u okvirima svojih ministarstava koja se bave zaštitom veterana doda i ime veterana, nego su nas uvek gurali u socijalu, gde ratnim veteranima, a naročito ratnim vojnim invalidima i porodicama palih boraca sigurno nije mesto, na osnovu žrtve koju su dali, na osnovu moralne zasluge koje imaju za ono što su učinili i što su se u trenutku kada je to država tražila od njih odazvali i ispunili svoju obavezu. Moram da vam kažem da nas ratne veterane, ratne vojne invalide i porodice palih boraca uopšte ne interesuje politički karakter rata, ko je rat započeo i šta se dešavalo. Interesuje nas samo da država preuzme brigu o onim ljudima koji nisu pobegli i nisu se skrivali kada je država to od njih tražila. Želeo bih, pre svega ljude iz Demokratske stranke, da podsetim da smo u prošloj godini obavili niz razgovora, naročito posle dva protesta koja smo imali u martu i u maju prošle godine, da nam pomognu u rešavanju naših problema. Juče sam vam napomenuo da su gospodin Dule Petrović, Milan Marković, gospodin Ristić i gospodin Zoran Alimpić tada obećali punu podršku za ovo. Ljudi moji, pitam se da li vi imate jednu pamet kada ste u opoziciji i tada obećate sve, a drugu pamet kada dođete na vlast i ništa ne date. Druga stvar, želim da vam objasnim koliko je nelogično da ova oblast bude u okvirima Ministarstva za socijalna pitanja. Način usklađivanja i karakter primanja koja primaju ratni vojni invalidi i porodice palih boraca, pre svega je nadoknada štete i nacionalno priznanje. Nije socijalno davanje. Samo po tom karakteru mi ne možemo da budemo u tom ministarstvu. To je jedna stvar. Druga stvar, za socijalna davanja država određuje budžetski osnov koji se uvećava u odnosu na inflaciju po onom čuvenom švajcarskom modelu gde se ne uzima nivo ličnih dohodaka, jedino su primanja ratnih vojnih invalida usklađena sa porastom ličnih dohodaka za prethodni mesec. Tako imamo da ministarstvo dozvoli povećanje budžeta u oblasti socijale za 7-8%, a rast primanja ratnih vojnih invalida je 22% godišnje. Znači, iz tog razloga nema nikakvog osnova da mi budemo u ovom ministarstvu. S obzirom na ovo što sam rekao, da smo sigurni da nema šanse da vlada na to pristane, ponudili smo alternativno rešenje, a to je da se bar u okvirima Ministarstva za rad i socijalnu politiku doda naziv – i pitanja veterana. Time bi se država bar na neki način odužila ovim ljudima i izdvojila ih iz reda socijalnih slučajeva, jer oni to ničim ne zaslužuju. Mislim da bi to bio prvi korak, odnosno prvi znak da će ova vlada posebnu brigu voditi o ovim ljudima, jer za to ima i ustavnu obavezu po članu 69. Ustava. Još nešto bih napomenuo, kako je ovaj zakon prepisivan. U Ustavu je izbačen termin ''boračka zaštita'', stavljen je termin ''veteranska'', verovatno na osnovu pozitivnih iskustava sa zapada, jer tamo je taj termin ''veteranska''. Ali, ni u jednom drugom aktu, ni u jednom drugom delu ovog zakona nije upotrebljen termin ''veteranska'', već isključivo ''boračko-invalidska zaštita''. Bojim se da će mnogi ljudi tu naići na nesporazum i neće razumeti o čemu se tu radi. Gospodo, ne možemo očekivati ni od koga od strane predlagača da nam kaže da prihvata ovaj naš amandman, jer, nažalost, nema nikoga, ali se nadam da će ova vlada imati razumevanja za ove naše potpuno opravdane zahteve i da će pristati da promeni naziv ministarstvu. Hvala vam.
Hvala, Vasiljeviću. Gospodin Vučić se javio za reč.
Dame i gospodo narodni poslanici, interesantno je da nema više ni predstavnika predlagača. Zanimljivo je da gospodin Aligrudić ništa nije odgovorio na ono što sam ga pitao. Vidim da su svi otišli da se spreme, valjda, za ovu svečanu sednicu, ili ne znam šta već. Ne interesuju ih zakoni, po kojima bi morali da postupaju, njih interesuje samo plen. To što će jedno veče da se raduju, neće oni da se raduju zbog časti, slave, obraza, nego će da se raduju zbog plena, zbog onoga što im ostaje da otmu, opljačkaju, uzmu, i ni zbog čega drugog. Ovo je jedno od ključnih političkih pitanja o kojem mi trenutno razgovaramo. Naime, o odnosu prema ljudima koji su učesnici oslobodilačkih ratova, pošto Srbija nije vodila osvajačke ratove. Ovo je važno određenje države Srbije prema vojnicima Jugoslovenske narodne armije, Jugoslovenske vojske, prema brojnim dobrovoljcima koji su u okviru JNA, JA i teritorijalne odbrane branili našu zemlju, bilo da su je branili u Kninu, Glini, Vukovaru, Trebinju, Sarajevu, Beogradu, bilo kao što je to radio general Delić na Kosovu i Metohiji. Dakle, ovo je pitanje poštovanja prema onim ljudima koji su dali sve za otadžbinu. Ovo je pitanje odnosa ne samo prema boračko-invalidskoj zaštiti, ovo je pitanje odnosa i prema spomenicima, i prema onome što niko u našoj zemlji... Ne znam da li to svi poslanici znaju, ne znam da li vam je poznata činjenica da je iz Tašmajdanskog parka uklonjena bista Milice Rakić. Ubijeno dete je smetalo zločincima iz dosovske vlasti koji su dočekivali Havijera Solanu, koji je ubio to dete i nije morao i nije mogao da vidi sliku, odnosno bistu male devojčice iz Batajnice koju je njegov projektil ubio. Zato su dosovski zločinci sklonili i taj spomenik, i o tom pitanju se ovde razgovara. Ovde se razgovara o našem narodu koji je branio svoja ognjišta, a koji danas pokušavate da optužite i osudite za genocid, za najteže moguće zločine, i to an ženeral, i da pokušate da kažete kako su Srbi najveći krivci za ono što im se dogodilo. Na našu žalost, Srbi su najveće žrtve sukoba na prostoru bivše Jugoslavije, žrtve i američko-zapadnjačke agresije, a naravno i onih koje su oni pomagali, od albanskih terorista do svojevremeno slovenačkih secesionista. Dakle, mi danas moramo da pokažemo volju i želju, između ostalog, ali ne znam kako će da pokažu volju i želju kada oni ovo i ne slušaju, kada nisu u sali, kada ih ne zanima. Valjda su izašli iz sale, kao što su ovi sklonili "gospodina primerka" odavde, da više ne mogu egzemplar da pokazujem naciji. Istovremeno su se ovi povukli da ne bi morali da odgovaraju ni na jedno jedino pitanje koje im se postavi. Ali, nevezano za to, dame i gospodo, ja tražim od narodnih poslanika da se mi prema našim borcima, prema najboljem i najhrabrijem delu našeg naroda, odnosimo barem onako kako se, nažalost, odnose i u našem okruženju prema svojima koji su kidisali na srpska ognjišta, na srpske kuće, a koje uvek poštuju, koji su bezmalo njihovi sveci. Hajde neka danas neko u Zagrebu dirne nekog od hrvatskih vojnika ko je išao da okupira Republiku Srpsku Krajinu. Ne, to su bogovi danas u Zagrebu. Zato su samo srpski, ne tako ni naoružani, a naravno deset puta slabije odeveni, deset puta siromašniji, hrabri srpski vojnici ostavljeni na milost i nemilost, zato što o njima danas niko ne vodi računa, pa čak ni u onom smislu elementarnog poštovanja ili medijskog poštovanja. U našim medijima o tome nema ni reči, kao da niko nikada nije položio život na oltar otadžbine. U našoj državi se događa da čovek, Mađar po nacionalnosti, koji obori onaj zlikovački avion koji je bombardovao Srbiju, koji je ubijao srpsku decu, da taj čovek bude otpušten iz armije, da svi koji su se borili za slobodu Srbije budu otpušteni iz vojske, svi koji su bili sposobni. Evo vam primer generala Delića, jednog od najmlađih i najsposobnijih generala u srpskoj vojsci. Znate zašto danas nije u srpskoj vojsci aktivno? Pa, zato što je branio Srbiju, zato što nije kao pomoć služio Amerikancima i svima drugima, zato što je štitio Kosovo i Metohiju. Zato danas... Ispričaću vam nešto interesantno, pretpostavljam da niste čuli. Gospodin Krasić, Jerković, gospođica Raguš i ja pošli smo u Hag da posetimo Vojislava Šešelja; ulazimo u avion, redovna JAT-ova linija, vidim ja, neki nas mrko gledaju, pozdravlja nas narod, a neka nas dvojica mrko gledaju i nešto što se sakrilo između njih. Šta je ovo, ko je ovo, kad ono "primerak" kod generala Ponoša, verovali ili ne. A ovi, bogami, s pištoljima u avion ulaze. Oni ne brane zemlju, nikad zemlju nisu ni branili, kao što je Ponoš nije branio. Nije hteo da brani ni rodni Knin, nego je hteo da brani rodni Garmišpartenkirhen, rodila ga majka u Garmišpartenkirhenu, u Maršal centru kod Šuleta. Kolika je ono gužva bila tamo i ko je ono iz DSS-a išao; koliko semafora ima u tom Garmišpartenkirhenu, da se ovi naši ne izgube po semaforima, kada idu u taj Maršal centar. Da li ima neko da je neku srpsku školu završio, da li ima neko da je srpski oficir, na srpskoj tradiciji vaspitavan, neko ko će Srbiju da štiti, a ne da štiti Garmišpartenkirhen, ili ne znam koju zemlju? Naravno, ovo metaforično govorim. Ali, zato najsposobniji i najbolji nisu Srbiji potrebni, najgori su Srbiji potrebni, najgori mogući su Srbiji potrebni i od tih najgorih će da naprave najgore. E, to je ono što se danas u Srbiji dešava, i to je ono protiv čega moramo da se borimo. Zato sam zahvalan ne samo svojim kolegama i prijateljima iz Srpske radikalne stranke, već svim građanima koji svakoga dana sve jasnije, na svakom mestu, pokazuju koliko im je velika želja za slobodom, da se oslobode i okupatora i njegovih slugu, da se oslobode onih koji zemlju razaraju na najgori mogući način i koji posle svega, posle svih teritorija, hoće i dušu srpskom narodu da uzmu. Mi se sa tim miriti nećemo, a duh je onaj koji uvek pobeđuje. Kada se neko sa tim ne miri on će kad-tad vratiti sve što je njegovo i kad-tad će moći sa ponosom da kaže da se suprotstavljao onima koji su služili okupatoru, koji su bili mnogo opasni, mnogo jaki, mnogo para imali, sprečavali one koji su se borili za slobodu da idu kod lekara, radili sve što su mogli protiv njih, ali ih nikada nisu pobedili. To je istorijska lekcija koju ćete naučiti.
Hvala, gospodine Vučiću. Gospodin Čanak, po istom amandmanu.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandman koji se nalazi pred nama je izuzetno značajan i mislim da je izuzetno važno da bude usvojen. Pitanje veterana ratova u kojima je Srbija učestvovala je bilo ispolitizirano pitanje kojim se prikrivao karakter bivšeg režima i njegove politike. Upravo zbog toga ljudi koji su, recimo, iz Vojvodine učestvovali u ratu sa Hrvatskom 1991, 1992. godine (izvinjavam se, u ratu protiv Hrvatske), oni koji su bili mobilisani i odvedeni na frontove... To je bilo do 1. marta 1992. godine, 106.824 čoveka iz Vojvodine; nažalost, nemamo podatke za ostatak Srbije, ali siguran sam da će ovde biti ljudi koji to imaju. To su ljudi koji su upravo zbog toga, zbog tvrdnji režima Slobodana Miloševića da Srbija nije u ratu, da nije učestvovala u ratu, ostavljeni bez elementarnih prava koja svaki veteran u svakoj zemlji mora uživati. U ovoj sali sede mnogi koji su nosili uniformu i pušku, u koje i ja spadam, i koji upravo zbog toga moraju da prikrivaju deo svoje biografije. To je potpuno suludo. Poistovećivati veterane i one koji su činili ratne zločine je potpuno neprihvatljivo. Odnos prema veteranima ratova u kojima je Srbija učestvovala – a to je još jedna stvar koju će ovaj amandman, ukoliko bude usvojen, pokazati – jeste odnos Srbije prema samoj sebi. Jer, ako neće država poštovati one koji odgovore na njen poziv, ako neće poštovati one koji nose njenu uniformu i samim tim su i deo njene izvršne vlasti, onda ne poštuje samu sebe. Režim koji je sebe doveo u poziciju da prikriva, da se stidi toga što je učestvovao u ratu... Pazite, ne govorim o razlozima tog rata, jer, kao što znate, ja sam bio protiv tog rata, trudio sam se svim silama da se taj rat što pre zaustavi, bio sam protiv razloga i svega ostalog, ali nikad u svom životu nisam i ne mogu biti protiv ove države. Ja drugu državu nemam, a to što se zalažem za drugačiju državu, to je pitanje mojih političkih ubeđenja. I zbog političkih ubeđenja, zbog toga što se zalažem za to da ljudi budu ravnopravni, bez obzira na nacionalnu, versku, političku ili zavičajnu pripadnost, u ovoj zemlji, ne mogu ni da pristanem na to da bilo ko po bilo kom osnovu bude prikraćen za zdravstvenu zaštitu, za obrazovanje ili šta takvo, to su stvari koje su apsolutno nedopustive. Ako hoćemo da živimo u zemlji u kojoj će deca biti oslobođena straha od budućnosti, a ljudi oslobođeni straha od starosti, ako hoćemo da to bude država čija se naređenja (a država naređuje, nemojte zaboraviti) poštuju, onda ta država mora imati jasan odnos prema onima koji su ta naređenja ispoštovali. Zato kažem, u ime stotina hiljada onih koji su učestvovali u ratovima, koje niko od nas nije hteo, protiv kojih su se mnogi od nas borili, ali smo nažalost u njima učestvovali, onih koji su ostavili svoje zdravlje, svoju mladost po frontovima, oni zaslužuju da se barem deo jednog ministarstva definiše kao ministarstvo za veterane. A zločinci? Da li su oni bili u ovoj ili onoj uniformi, za mene su svi isti, i moraju se pod istim kriterijumima naći pred sudom i odgovarati, da ne bi sramotili stotine hiljade onih koji su odradili svoj dug prema domovini i zato ne zaslužuju da budu marginalizovani zbog šačice onih koji su zloupotrebili uniformu koju su nosili. Hvala vam lepo.
Hvala, gospodine Čanak. Po Poslovniku, poslanik Obradović.
Hvala, gospodine predsedavajući. Očigledno je da je gospodin Čanak potpuno pogrešno protumačio inicijativu gospodina Željka Vasiljevića, jer ovde nije reč o 1990. godini, nego i o borcima Drugog svetskog rata i o borcima iz 1990. i 1999. godine. Da gospodin Čanak nije pogrešno protumačio, onda bi se sve ovo što je do sada rekao moglo odnositi i na njega, one kvalifikacije o ljudima, ratovima, zabludama, mobilizaciji i slično. Čini mi se da je on pre neki dan sa ove govornice rekao - 1999. godine, kada se desila agresija, da je on otišao i prijavio se. Gospodine Čanak, potpuno ste promašili temu, jer je bilo i drugih ljudi koji su postupili kao i vi 1990. i 1999. godine, a ovaj problem je mnogo širi, radi se i o onim ljudima koji su bili sastavni deo JNA, dok je ta armija postojala. Prema tome, manite se te priče o režimu, o karakteru režima, o Slobodanu Miloševiću, potpuno ste promašili temu. Hvala vam.
Hvala vam, gospodine Obradoviću. Po Poslovniku, gospodin Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da ćete morati nešto da preduzmete, gospodine Mrkonjiću. Naime, predlagač zakona je brutalno prekršio Poslovnik o radu Narodne skupštine Republike Srbije, član 147. gde se kaže – predlagač zakona, nadležni odbori i Vlada dužni su da pre sednice Narodne skupštine razmotre amandmane koji su podneti na predlog zakona i da Skupštinu obaveste za koje amandmane predlažu da ih Narodna skupština prihvati, a za koje da ih odbije. Mi smo dobili jedno obaveštenje, on mora da se izjasni o svim amandmanima, a mi smo dobili samo o dva amandmana, gde je očigledno da on prihvata amandman genija Albijanića da Dinkić reketira i skijališta. Nemam ništa protiv, važno je da mi znamo da je reketaška vlada, ništa drugo, to je važno da znaju građani Srbije. Mimo onoga, tačno kako sam očekivao, Aligrudić je i to uradio; očigledno je mnogo moćan taj Dinkić, ne znam šta im radi, da li i on koristi Šutanovčeve metode sa Aligrudićem i ovima iz DSS-a, ali to je vaša stvar. Neozbiljno je za građane Srbije i za državu Srbiju. Molio bih vas, gospodine Mrkonjiću, da uputite zahtev predlagaču zakona gospodinu Aligrudiću da se izjasni o svakom amandmanu, jer to je njegova podzakonska obaveza i on tu obavezu ne može da krši. Molio bih ga da se ponaša u skladu sa pravnim normama, kao i sve druge u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Moram da primetim, na žalost građana Srbije, da trenutno u ovoj sali poslanika vlasti nema ukupno ni 40, po slobodnoj proceni; preterao sam, kaže gospodin Krasić i mislim da je u pravu. To, poštovani građani Srbije, dovoljno govori koliko poštuju ne samo nas, svoju opoziciju, već koliko poštuju i sve vas, koliko poštuju državu Srbiju i koliko ih bilo šta zanima u životu sem njihovih fotelja. Očigledno je da su im fotelje najvažnije, očigledno je da je plen naročito značajan, a ja bih samo ukazao na dva ključna razloga, dok mi ne istekne vreme, zbog čega su se tako dogovorili. Prvi razlog je, kako je sam isticao Vojislav Koštunica, Kosovo i Metohija, nešto spremaju što se tiče Kosova i Metohije, suprotno interesima građana Srbije i države Srbije, jer nikada ne bi ulazili u koaliciju, citiram gospodina Aligrudića, sa izdajnicima i špijunima iz Demokratske stranke. Bio je čovek veoma precizan i transparentan kada je govorio o svojim političkim saborcima i koalicionim partnerima. Drugi razlog je taj da su se uplašili izbora i narodne volje. Treći razlog apsolutno ne postoji. Bilo bi dobro, kad je bilo šta na dnevnom redu, da neko od predstavnika predlagača... Ako nam oni daju ovaj akt, gospodine Mrkonjiću, oni ponižavaju svakog građanina Srbije koji vidi da njih to ne interesuje. Oni su nešto napisali, dali Skupštini, naknadno prihvatili Dinkićevu ucenu da iz skijališta može da otima pare. Albijanić je bio ćata, preterao sam, njemu su stavili potpis. Stavili su potpis Albijaniću da prihvati da pare od skijališta idu Dinkiću u džep, a ne mogu da idu ministru trgovine. Pitam vas, kakav je to odnos prema ljudima u Srbiji kada vi kažete – baš nas briga za zakone koje smo vam predložili, baš nas briga, dragi građani Srbije, za vas, baš nas briga za bilo šta, samo nam je važno da se mi večeras skupimo i da sutra sačekamo Oli Rena kome ćemo da kažemo – dobro došao, hvala ti mnogo što si došao, kada ćeš Kosovo i Metohiju da nam ukidaš i kada ćeš da nam otmeš iz državno-pravnog suvereniteta. Postoji narodna poslovica, i njom ću da završim: Svak se rađa da jednom umre, a čast i bruka žive doveka. O tome bi morali da vode računa i Boris Tadić i Vojislav Koštunica, o ovom trećem neću ni da govorim; plašim se da su zaboravili na čast, a da će bruka doveka da traje. Hvala najlepše.
Hvala, gospodine Vučiću. Po Poslovniku, Nataša Jovanović.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, javljam se da, kao potpredsednik iz redova Srpske radikalne stranke, izrazim najoštriji protest zbog ovog skandala koji je danas priredio gospodin Aligrudić. Naime, po članu 139. Poslovnika o radu Narodne skupštine, stav 5, ukoliko nadležni odbori, u roku koji je za to predviđen Poslovnikom, ne razmotre amandmane koje su podneli narodni poslanici i ne dostave izveštaje, odnosno Vlada ne da mišljenje o predlogu amandmana, zakon će se razmatrati i bez tih izveštaja, odnosno mišljenja. Ovo je vrhunac drskosti i bezobrazluka otkako ja sedim u poslaničkoj klupi Narodne skupštine Republike Srbije, a tome ima dugi niz godina. Moram da vas upozorim da ovo radi čovek koji je predlagač zakona i koji je u prošlom sazivu bio predsednik Zakonodavnog odbora, čija je obaveza da pred svako usvajanje amandmana i zakona razmotri predlog zakona u pojedinostima. Ovaj papirić koji nam je dostavio za sto predsedništva, to je poniženje i za mene i za gospodina Mrkonjića, kome očigledno ostavljaju da na osnovu sugestije sekretara, koji takođe ni kao pravnik ni kao sekretar nema prava da mu sugeriše da se poziva na član 139. stav 5, jer uopšte, kao što je gospodin Vučić rekao, nijedan amandman nije, niti je zakon ušao u razmatranje bilo kog odbora. Gospodin Aligrudić – i vama da kažem, gospodine Albijaniću, pošto je on očigledno šurovao sa vama, sa kolegom Varga i ostalima – ovo može samo da ponese kući i da zakači negde, na frižider magnetom, pa da gleda u ovo što se zove obaveštenje. Ovo ne može da se nađe uopšte, kako bi pravnici rekli, u pravnom prometu Narodne skupštine Republike Srbije. Ovo što je on nama potpisao je mrtvo slovo na papiru. On nije uopšte ovlašćen da nam daje mišljenje o tome da li on nešto hoće ili neće. Šta se on sa vama dogovarao, gospodine Albijaniću, da li ste išli na ručak, na kafu, ili ste šetali po Knez Mihailovoj, to uopšte nije predmet rasprave ovde. Samo u slučaju da je on predsednik Zakonodavnog odbora ili da se pojavio kao ovlašćeni predstavnik predlagača na jednom od odbora koji razmatraju ovo pitanje, mi bismo mogli ovako nešto da primimo. Znate, i službenici u pisarnici moraju da rade svašta i da lupaju štambilj na svašta i papir, nažalost, mora da trpi svašta, ali ovo ne vredi ničemu, niti ja, kao neko ko se nalazi za stolom predsedavajućeg, niti gospodin Mrkonjić ovo možemo da prihvatimo. Ovim putem, pošto nema gospodina Aligrudića, obaveštavamo ga da je ovo apsolutno neprihvatljivo i da ovo nema nikakva uporišta u Poslovniku Narodne skupštine.
Hvala, Nataša. Gospodin Čanak, replika, pa gospodin Bajatović, diskusija o istom amandmanu. Izvolite, gospodine Čanak.
Zahvaljujem. Samo bih hteo da se objasnim sa gospodinom iz SPS-a. Situacija je sledeća. Nisam smetnuo sa uma koji su sve ratovi bili. Skrenuo bih vam pažnju, kada je u pitanju Drugi svetski rat, dalje, rat koji je počeo 1991. godine, pa onda rat na Kosovu, pa sve što se događalo, bilo je ljudi koji su se u tom našli nevoljno i ne treba zbog toga što su se ljudi nevoljno nalazili u tim situacijama osporiti im prava koja im sleduju kao veteranima. Postoje ljudi koji su se dobrovoljno javili i njima se naročito ne smeju osporiti prava koja imaju. Ima jedan broj ljudi koji se ogrešio o pravila i zakone rata i naročito se njima ne sme dozvoliti da se svi ovi ostali kažnjavaju zbog zločina koji su oni uradili. Govorim principijelno, ne govorim uopšte... čak ne govorim ni samo o Srbiji. Podsetiću vas, Obilićeva medalja za hrabrost je posle Drugog svetskog rata, a dobijena u Prvom svetskom ratu, tretirana kao orden u istoj ravni kao Orden narodnog heroja. Mi moramo imati svest da su i pre nas živeli ljudi koji su se herojstvima dokazivali u svojim ratovima i nemamo pravo da, zato što se kod nas vrlo često menjaju i same države, uskraćujemo prava koja proističu iz lojalnosti državi i svom narodu. Upravo je zbog toga bila moja intervencija, ovaj amandman će jasno otvoriti niz stvari koje treba da otvorimo da bismo ih jednom zauvek zatvorili i ostavili istoriji da li je Srbija bila u ratu, kakav je taj rat bio; time neka se bave ljudi posle, a veterani žive među nama i mi nemamo pravo da im uskraćujemo prava time što ćemo ih deliti na ove ili one ili po nekim drugim veštačkim podelama. Još jednom podvlačim da je pitanje prihvatanja ovog amandmana, bez obzira na političku pripadnost predlagača amandmana i bez obzira na sve drugo, važna stvar za državu u celini.
Hvala, gospodine Čanak. Po Poslovniku, gospodin Vučić, a neka se pripremi gospodin Bajatović.
Dame i gospodo narodni poslanici, voleo bih da imamo bilo kakav izlaz iz ove situacije. Nažalost, u ovom trenutku Narodna skupština se nalazi u nemogućoj poziciji. Dogovor je da se otprilike do 16 časova završi rasprava o amandmanima, što nećemo stići, nećemo stići ni jednu desetinu amandmana da pređemo, a ja očekujem, pošto se gospodin Aligrudić vratio, da izađe i da se izjasni o svim amandmanima i da nam to jasno kaže. Pretpostavljam da je imao neka značajna državnička posla i obaveze, pa je napustio salu Narodne skupštine Republike Srbije, ali to je trebalo da dobijemo odmah, mislim na njegovo mišljenje, a ne samo ono što je bila dogovorna varijanta i dogovorna ekonomija Mlađana Dinkića sa Vojislavom Koštunicom i Borisom Tadićem. Kao što je bila dogovorna ekonomija, i na to želim da ukažem, između predstavnika jedne manjinske grupacije i vlasti u Srbiji da se ne prihvati amandman SRS kojim se uvodi ministarstvo za ljudska i manjinska prava, ali da se prihvati jedan njihov amandman koji će na drugačiji način da reguliše položaj nacionalnih saveta nacionalnih manjina. Vaše trgovine su svemoguće i sve možete da uradite, ali morate da poštujete Poslovnik i morate da poštujete Ustav Republike Srbije. Molio bih, takođe, i za odgovor: kada nam gospodin Oli Ren saopšti da moramo konstruktivno da se ponašamo što se tiče Kosova i Metohije, kada bude saopštio da je zahtev EU da i Kosovo bude član EU, da i Kosovo bude nezavisna država, hoćemo li i dalje da govorimo - živeo Oli Ren i živele evropske integracije? Na kraju, pozdravljajući neku vrstu saglasja onih koji su izlazili za ovu govornicu, moram da ukažem na jednu nelogičnost, a veoma je značajna za temu o kojoj pričamo. Naime, u našoj zemlji svakoga dana se govori o Srbima zločincima. Srba zločinaca je možda bilo 50, 100, 200 ili 300, ne više, to je manje od jednog promila, bez ikakve sumnje, a mi svakog dana o njima govorimo. O junacima, hrabrim ljudima, onima koji su otadžbinu branili, o njima se ne govori. Sada ću navesti jedan primer da vidite zašto su ovakvi amandmani za vlast neprihvatljivi. Gospodin Božidar Delić ima Orden za hrabrost. Brigada kojom je komandovao odlikovana je Ordenom narodnog heroja, a pošto su odlikovani Ordenom narodnog heroja, ta brigada je ukinuta, to je 549. brigada. Ordenom narodnog heroja odlikovana je 125. brigada, a "demokratska vlast" ukinula je i 125. brigadu; 63. padobranska odlikovana je Ordenom narodnog heroja, a "demokratske vlasti" ukinule su i tu brigadu. Svaku brigadu koja se junaštvom i odbranom srpstva i Srbije pokazala bilo gde, vi ste ukinuli. Ukinuli ste sve što je Srbiji značilo, sve što je u Srbiji vredelo. Samo svoja javna preduzeća iz kojih pljačkate pare ne ukidate nikako, gledate kako će i dokle da traju. Još jedna stvar, kada govorimo o poštovanju, podsećam vas da ste vi genijalna vlast, genijalna vlada koja je uhapsila Jovana Đoga, čoveka koji je višestruko odlikovan, između ostalog i Ordenom Karađorđeve zvezde, najvišim odlikovanjima Republike Srpske i Republike Srbije. Čoveka ste držali u pritvoru, iako je 70 ili 100 posto invalid, dok krajnji zakonski rok za držanje u pritvoru nije istekao, zato što je tobože on ili neko drugi nekada odneo tanjir kupusa srpskom generalu Mladiću. Vi ste sramota Srbije, a sramota Srbije ne može dugo ovoj zemlji obraz da kalja. Hvala najlepše.
Reč ima narodni poslanik Dušan Bajatović.
Poštovani poslanici, poštovani predsedavajući, takođe sam se javio po Poslovniku, ali nemam ništa protiv da predstavnici Srpske radikalne stranke imaju prednost, jer gospodin Vučić to sjajno radi. Moram da kažem, iako su mi neke moje kolege sugerisale - nemoj to sada, dovoljno je sramote, ali ispada da će ova vlada koja bi trebalo danas da bude izabrana biti prosto oktroisana dobrom voljom poslanika opozicije, jer nam nisu ostavili dovoljno vremena da raspravljamo o svemu onome o čemu bi prilikom formiranja nove vlade trebalo raspraviti; mi ćemo im našom dobrom voljom omogućiti da taj posao večeras završe do 24 časa, barem mi se čini da smo eto tako dobri prema njima, iako oni nisu dobri prema Srbiji, a ni prema građanima Srbije. Sa druge strane, oktroisana je i uplivom i voljom, ne znam da li dobrom ili lošom, nekih međunarodnih zvaničnika, od kojih se neki zovu i Havijer Solana, zvani "okidač", i slične stvari, kako ih već narod pamti. Zaista bih zamolio, ne znam da li je to predviđeno Poslovnikom, da oni koji čine većinu, ili treba da čine večeras većinu za izbor ove vlade, dođu u ove klupe, da nas istrpe, kao što smo mi njih trpeli prethodna tri i po meseca ili četiri i svu njihovu neodgovornost, i da barem budu toliko uljudni da tu dobru volju opozicije ili buduće opozicije u ovom parlamentu ispoštuju na krajnje kolegijalan i ljudski način. Možda se mi njima ne sviđamo, možda im se ne sviđaju naši argumenti, ali je toliko pošteno u ovom momentu sa njihove strane. Možda im se zaista neće svideti sve to što mi pričamo. Gospodine Čanak, da ste u svom prvom obraćanju govorili kao što ste govorili u svom drugom obraćanju; da ste u svom prvom obraćanju, umesto što ste govorili o nekakvim dnevnopolitičkim režimima, koji se vama naravno ne sviđaju, govorili, kao u drugom, o ljudima koji su pogođeni ratovima, koje sigurno nije proizveo ni srpski narod ni srpska rukovodstva, ili barem do kraja nisu to učinili, ne bi imao potrebe gospodin Žarko Obradović da se javi. Da, u našem društvu postoji mnogo kategorija ugroženih ljudi, raseljenih, interno raseljenih, proteranih, svih ostalih, zaključno sa veteranima čija su prava i te kako ugrožena. Hajde onda da razdvojimo, neki vaši politički prijatelji iz Evrope i sveta, a to su nažalost oficijelni evropski istoričari, pišu, a to se može naći i u knjigama danas, kako su ishodom što Prvog, što Drugog svetskog rata najviše nagrađene Češka i Srbija. Možda je to razlog ili opravdanje što danas, kada se kaže genocid, neki naši domaći političari ne žele da se sete da su Srbi u Prvom svetskom ratu izgubili jednu trećinu aktivnog muškog stanovništva, skoro 40% ukupnog stanovništva. Ne žele da kažu da smo izgubili 700 hiljada Srba samo u Jasenovcu, ili njima nekih bliskih, i ne žele da kažu da je raseljeno 250 hiljada ljudi iz Krajine, 250 hiljada ljudi sa Kosova. Tačno je, gospodine Čanak, svaki zločin je zločin. Svaki zločin treba kazniti, samo hajde da vidimo kako se ti zločini utvrđuju i da li se nekome zbog političke volje možda ti zločini pripisuju. Naravno, po starom dobrom običaju, mi se ovde uglavnom ne držimo dnevnog reda nego pričamo dnevnopolitički, ali sada bih se vratio na važnost ovog amandmana o kome je govorio uvaženi predsednik Pokreta veterana Srbije gospodin Željko Vasiljević. Ne samo da su veterani ustavna kategorija, nego jesu ugroženi, i oni koji imaju orden i koji nemaju orden moraju da imaju pomoć ove države. Ako o tome može da govori gospodin Nenad Čanak, neprihvaćeni dobrovoljac; verovatno su imali razlog zašto nisu prihvatili njegovu dobru volju da bude u jedinicama... Većina ljudi koji su se odazvali na pozive u regularne jedinice Jugoslovenske narodne armije su se odazvali po pozivu. Želim za ovom govornicom da kažem, neka je ova vlast bila DOS-ovska, prodosovska, demokratska, ako me pozove da obučem uniformu ja ću je obući. Nema veze koja je vlast, to je dužnost prema narodu, to je dužnost prema državi. To je jedna stvar. Druga stvar, gospodine Vasiljeviću, čudi me da vi to niste rekli, u prošlom sazivu je Socijalistička partija Srbije pomogla udruženju veterana. Kako? Prvo je prilikom donošenja Zakona o boračko-invalidskoj zaštiti, vi to dobro znate, gospodine Vasiljeviću, Vlada htela da donese zakon u kome je ukinula, čini mi se, tri milijarde i četiri stotine miliona novca (dakle, govorim krajnje praktično) za invalidsku zaštitu tih istih veterana. Socijalistička partija Srbije je intervenisala tako što je rekla da će uskratiti podršku manjinskoj Vladi Vojislava Koštunice ako to bude tako. Zakon je povučen. Posle toga je Vlada donela uredbu po kojoj je takođe htela da uskrati pravo veteranima; takođe je intervenisala poslanička grupa SPS, pa je i ta uredba povučena, kako bi Vlada mogla da nastavi neometano da vlada. Možda je to bila ucena SPS-a, kao i prilikom donošenja Zakona o penzijskom osiguranju, što se tiče nivoa od 60% koliko penzionerima najmanje može da se smanji penzija u odnosu na prosečne zarade, ali smo nešto pomogli. Prema tome, pozivam sve, i one koji još uvek imaju vremena kao ovlašćeni predlagači da uz ovu dobru volju koju iskazuju za ovom govornicom, koju iskazuju kroz izmene koje su učinjene u Ustavu, da zaista tu ustavnu kategoriju veterana, tako ću da je nazovem, uvrste u Predlog zakona o ministarstvima i da tim ljudima zaista pomognemo. Ne da ih izdvojimo na neki nakaradan način od drugih socijalnih kategorija, ali da im kažemo, hvala ljudi, odazivali ste se pozivu države, zaslužujete da budete na ispravan i na dobar način tretirani. Gospodine predsedavajući, hvala.
Hvala gospodinu Bajatoviću. Reč ima gospodin Aligrudić.
Želeo bih da kažem da je Aleksandar Vučić bio potpuno u pravu. Dakle, ostao sam dužan informaciju koja nije dovoljno jasno data na ovaj način, kako je u ovom papiru koji je podeljen. Ovde jeste rečeno da predlagač prihvata amandman na član 8, sa ispravkom, koji su zajedno podneli narodni poslanici Laslo Varga, Andrea Galgo-Ferenci i Balint Pastor i amandman na član 14. koji je podneo narodni poslanik Miloljub Albijanić. Zaista, za ostale amandmane moramo da se izjasnimo pre glasanja o njima i za vreme rasprave o pojedinostima. U ime predlagača moram da kažem da ostali amandmani nisu prihvaćeni. Hvala.
Zahvaljujem se gospodinu Aligrudiću. Reč ima gospodin Nenad Čanak, replika.
Zahvaljujem. Ne bih se javljao da oduzimam vreme, ali moram da repliciram gospodinu Bajatoviću. Pre svega, kada je bilo pitanje 1991. godine da li ići u rat ili ne ići, da li se odazvati pozivu JNA ili ne, moj politički stav je bio, kao i mojih istomišljenika, da ne idemo u taj rat iz jednostavnog razloga što nismo videli šta mi treba da branimo u Vukovaru. To je bio stav direktnog suprotstavljanja državi zbog političkih ubeđenja i mi smo svi bili spremni, kao što smo bili spremni i posle toga, da odgovaramo za svoja politička ubeđenja, s tim što bismo bili uhapšeni i zatvarani, kao što je bilo slučajeva, zbog dezerterstva. To je politički stav. Time nisam rekao da je to bila nečija obaveza. To je bio politički stav za koji smo bili spremni da snosimo odgovornost i snosili smo odgovornost. Međutim, podsetiću vas nešto drugo, kada padnu bombe na moj grad, na moju državu, onda više nema prostora za takve stvari, jer jedno je kada se to događa negde van teritorije Republike Srbije, drugo je kada se to događa na teritoriji Srbije, ili, recimo, konkretno u Novom Sadu. Kada je pala prva bomba u Novom Sadu ja sam se javio, kao i svi muški članovi Lige socijaldemokrata Vojvodine, da budemo dobrovoljci u odbrani svojih gradova, Vojvodine i Srbije. Tu nema razgovora. Međutim, sve sam ovo govorio samo zbog jednoga. Gospodin Radoslav Stojanović, čovek koji je bio naš predstavnik pred Međunarodnim sudom pravde, kada Srbija nije osuđena za genocid, podvukao je u svom izlaganju da je najveći doprinos toj presudi bila činjenica da su se ljudi masovno odupirali mobilizacijama 1991. godine i da su upravo ti dezerteri iz 1991. godine spasili Srbiju od optužbe za genocid. Politički odnos u jednom trenutku je jedno, a potpuno je nešto drugo pitanje veterana, učesnika ratova i njihovih socijalnih prava. Samo sam to hteo da kažem.
Hvala, gospodine Čanak. Reč ima gospodin Krasić, po Poslovniku.
Gospodine Mrkonjiću, izgleda da sam ja malo pogrešio prekjuče, previše sam vas oslobodio straha. U ovoj brzini, a verovatno i Marko Danilović, koji je morao da vam skrene pažnju, vi ste promašili odredbe iz članova 145. i 165. koje se odnose na amandmane. Kada se promaše te odredbe onda rasprava ide ovim tokom da se neko pravi da je Toša iz Pančeva i navire na svoju vodu. Moram da vam skrenem pažnju da mi nemamo izveštaj pravosudnog odbora, nemamo izveštaj Zakonodavnog odbora o ovom predlogu zakona, jer ti odbori ne mogu da se skupe, ne mogu da rade, ne postoji kvorum. Kvorum u tim odborima ne postoji zato što demokratski blok nije stvorio uslove da odbori normalno rade. Ne poštuju elementarne principe parlamentarnog života. To nije jedina greška. Još veća greška sledi, ona će doći negde do 24,00 sata. Gospodine Mrkonjiću, da li vi možete da zamislite da se na jednom mestu nađe matica demokratije i trut demokratije, hvale se kako poštuju pravo, pravo je svetinja, Ustav pogotovo. Nikad oni ništa ne bi uradili mimo Ustava, mimo zakona. To što su glasali iz Bodruma, to se nije desilo njima, to se nekom drugom desilo. To što je, kao u Nemačkoj trideset i neke godine, tek kad se zapalio Rajhstag, došla demokratija i sloboda na čelu sa Hitlerom, i kod nas se zapalilo, došla sloboda. Gospodine Mrkonjiću, morate da znate da se ovde nalaze državotvorne stranke, ali su upropastile dve države. Uništili su SRJ i uništili su državnu zajednicu Srbija i Crna Gora. Morate da znate, gospodine Mrkonjiću, ukoliko budete vi predsedavajući kada trut demokratije sa maticom demokratije i ovima što demokratu plaše nekom drugom strankom budu polagali zakletvu ovde, da mi nemamo etalon da izmerimo da li je to dovoljno iskreno. Demokratija ne može bez iskrenosti. Mnogo je odredaba Poslovnika prekršeno samo zbog toga što demokratija u ovom obliku izvođenja nema alternativu. Ovo je jedan prizemni oblik vršenja demokratije, poput onog što se pravi da je Toša, iz Pančeva, pa kaže da su nam Rusi dali samo pet glasova i na taj način se replicira Aleksandru Vučiću. To samo može da se protumači kao vrlo visoki intenzitet emocija na vrlo niskom nivou političkog razmišljanja. Gospodine Mrkonjiću, povedite malo računa. Cenim to što demonstrirate toleranciju, negujete pravo na dijalog, ali vodite računa, ovo što se ovde predstavlja da su demokrate, to su najobičniji mangupi.
Molim poslanike da ipak vode računa, da se ne vređamo, nema potrebe. Hrabrost meni ne nedostaje. U svakom od ovih režima sam i ja dobio po neki orden. Prema tome, očekujem i od ovog sada još jedan, ako im večeras budemo verovali. Ja ću im verovati. Gospodin Vučić, po Poslovniku.
Gospodine Mrkonjiću, veoma vas cenim, ali se nikada ne bih hvalio time da sam u svakom režimu nešto dobio. (Predsedavajući: Vi ste mladi, gospodine Vučiću.) Hvala vam, gospodine Mrkonjiću, ali sam zadovoljan što se i po tom pitanju razlikujemo. Svejedno, uz najveći respekt, gospodine Mrkonjiću, javio sam se da kažem da valjda nikome nije bilo sporno da smo bili u pravu. Gospodin Aligrudić je samo konstatovao da smo u pravu, a mi od toga nemamo ništa. To što smo mi u pravu i što smo govorili istinu, to smo znali istog trenutka kada smo videli akte koje nam je uručilo ovde skupštinsko osoblje, ali koja je pravna posledica? Takođe, molio sam za odgovor gospodina Aligrudića, ali i od bilo koga od vas iz DSS-a. Za ove "žute" znam, i kada nam, ne daj bože, otmu Kosovo i Metohiju, oni će i tada da urlaju "živela EU, mi najviše volimo one koji su nam uzeli Kosovo i Metohiju". Moje pitanje upućeno vama: kada Oli Ren zvanično bude saopštio da se EU zalaže za otimačinu Kosova i Metohije, hoćete li ili nećete da podržavate takvu politiku EU, hoćete li i dalje, kao Švaba tra-la-la, "živela EU", ili ćete da kažete "živela Srbija", kakav vam je slogan bio? Mi i bez slogana uvek vičemo "živela Srbija", ne samo u izbornim kampanjama, pa se i u tome razlikujemo od vas. Samo bih rekao nešto o tome da li je trebalo i da li se imalo šta braniti u Vukovaru, Kninu, Trebinju, Banjaluci, bilo kom drugom mestu. Neki nisu videli razlog da se nešto brani u Vukovaru. Po popisu koji je vršila hrvatska komunistička vlast, ogoljeno antisrpska hrvatska komunistička vlast, bio je gotovo podjednak broj Srba i Hrvata u Vukovaru, ali sa Jugoslovenima, naravno, značajno veći broj Srba, a razume se, samo su se Srbi izjašnjavali kao Jugosloveni. Ti ljudi su živeli u SFRJ, kao međunarodnopravno priznatom subjektu, a ne u Republici Hrvatskoj, koja je Brozova tvorevina, da bi se napakostilo srpskom narodu. Da vas podsetim, Baranja nikada nije bila u sastavu bilo kakve ne hrvatske države, već hrvatske autonomije u okviru neke druge države. Dakle, apsolutno nikada kroz istoriju, kroz vekove, dok to Broz nije rekao, a onda su te granice postale tobože zvanične, i neko nije video razloga. I u tome se razlikujemo, što ja ne mislim da smo bolji i gori i da se u bilo čemu razlikujemo mi ovde od Srba iz Vukovara, od Srba iz Knina, od Srba iz Banjaluke, od Srba iz Trebinja, od Srba iz Berana, Pljevalja ili bilo kojeg drugog mesta. Ako ima nekog genija ovde, majčinog sina prepametnog, da mi kaže kakva je razlika između Srbina iz Prijepolja i Srbina iz Pljevalja? Istoj eparhiji pripadaju, deli ih samo prevoj Jabuka. Da li ima neko ko može da mi objasni kakva je tu razlika, u čemu? Ja je nisam nikada video. Kada je ugrožen onaj Srbin na tom mestu, ugrožen je onaj i u Beogradu i na svakom drugom mestu, jer mi nemamo rezervni narod i ne možemo rezervnom rodu da pripadamo. Volimo sve, kao što volimo svu decu na svetu, ali nekako najviše volimo svoju decu. Bukvalno svako dete volim, ali moram da vam kažem da za nijansu više volim mog Danila i moju Milicu. Ako je to greh, onda je greh i to što nešto malo više volim svoj narod, a poštujem sve druge narode. Mislim da je to normalno i prirodno. Kako to neki ljudi ne razumeju, kako to nekim ljudima nije jasno? Sada da vas pitam šta to danas ima da se kaže, kada nama Hrvati svake večeri sole pamet da smo mi zločinci, genocidan narod, genocidna država. Oni ovde vole samo jednu političku stranku i sad vole Borisa Tadića, kao malog od Solane, koji je poslušao sve što mu je naređeno. Nikoga više. Da li je to neki problem u nama ili u njima? U nama, zato što mi gazimo sopstvenu državu, zato što gazimo sopstveni narod, zato što nas ne interesuje koliko je Srba danas u Vukovaru, koliko je Srba danas u Kninu, u Glini, u Vojniću, Vrgin Mostu, u Dvoru na Uni, niti u bilo kojem drugom mestu, zato što ovde jedino što nekoga interesuje, to je - za koliko ću da prodam NIS i kolika mi je provizija, koliko će ovaj da uđe u Buk Bijelu, ako mu Tadić ili Koštunica obezbede prolaz kod Dodika. Da li je to posao, da li je to jedino pitanje za državu? Mislim da nije. Što se tiče onih koji ne razumeju zašto se Srbi iz Beograda interesuju kako žive Srbi u Banjaluci, Kninu, Vukovaru ili bilo kojem drugom mestu, ne znam koji je njihov problem, ali za to nije nadležna Narodna skupština Republike Srbije, za to su nadležne neke druge institucije. "Pravda ponekad spava, ali nikada ne umire", čuvena je latinska poslovica. Bez obzira na svu nepravdu i bez obzira na sve što su nam oteli i uzeli, pogledajte danas, kada ste pominjali Vukovar, sa koliko ponosa srpska deca nose dresove reprezentacije Srbije, Zvezdine i Partizanove; i danas hoće da kažu da im je najveća želja da jednoga dana, za 30 ili 50 godina, žive zajedno sa svojim narodom. To nije zločin, to je pravda, to je najbolja i najlepša želja koju neko može da ima. Ako nikome, to deci ne može da se zabrani.
Po Poslovniku, gospodin Žarko Obradović.
Gospodine predsedavajući, žao mi je što gospodin Čanak nije tu, jer stavovi gospodina Čanka vezani za devedesete godine i pozivanje na profesora Stojanovića tanka su karika u toj priči, jer je profesor Stojanović pripadnik one političke opcije koja se posle 2000. godine odrekla svega onoga što je devedesetih godina isticala kao svoju vrlinu. Govorim o njegovim javnim nastupima u ime našeg državnog tima za odbranu na suđenju pred Međunarodnim sudom pravde u Hagu. On se više trudio da da negativne kvalifikacije političkog sistema Srbije devedesetih godina, nego što se trudio da nam prikaže kako stanje stvari stoji. Koliko je taj naš tim bio dobar, kvalitetan i kompetentan najbolje govori podatak da je cela strategija našeg tima bila zasnovana na stavu koji je Međunarodni sud pravde u Hagu apsolutno ignorisao i jednostavno o njemu nije raspravljao. Posle smo čuli, stavovi gospodina Stojanovića i ostalih, uh, dobro je, pogrešili smo, ali srećom, presuda nije izrečena na štetu Srbije. To najbolje govori koliko su bili kompetentni. Hvala Bogu, nije bilo ničega što bi se moglo naći kao dokaz, činjenica. Inače, kako je bilo stvoreno javno mnjenje, Srbija bi sigurno bila osuđena, ali nije.
Hvala Žarku Obradoviću. Prethodno se javio gospodin Vučić, pa Željko Vasiljević, pa Rajko Baralić, svi po Poslovniku. Izvolite, gospodine Vučiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se zato što malopre nisam rekao sve o Radoslavu Stojanoviću koji je pominjan, a mislim da je važno za građane Srbije da znaju kakvu državu imamo. Mislim da danas, u ovom kratkom vremenu... Kratkom, zbog dobre volje Srpske radikalne stranke, a objasniću i onim građanima koji bi hteli da spreče izbor vaše vlade šta smo bili spremni da uradimo. Izašao sam da objasnim sve ljudima. Ali, moram da obrazložim ko je i šta je Radoslav Stojanović. Poštovani građani Srbije, za one koji ne čitaju svu štampu, mogli su, odnosno, nisu mogli da čuju da je gospodin Stojanović, inače zastupnik naše države u Holandiji, rekao ambasador - veliko ime, na najgrublji način vređao državljane Republike Srbije i Republike Srpske koji su zatočeni u Haškom tribunalu, toliko brutalno i grubo, sa takvim neistinama i takvim falsifikatima, da to nije činila ni Karla del Ponte. On nije time pogazio samo član 13. Ustava Republike Srbije, nije time samo pogazio elementarne moralne norme, već je pokazao koliko je naša država nisko pala i koliko Srbija danas kao država ne postoji. Umesto da se svim srcima bori i zalaže za svakog čoveka koji se nalazi danas u Tribunalu, ali apsolutno za svakoga, jer je to njegova obaveza, a ne pravo i mogućnost, on je našao da se ponaša gore od same Karle del Ponte. Radoslav Stojanović je tako pokazao kakva je moralna ništarija i moralna mizerija. Ali, nije važan Radoslav Stojanović, on je pokazao kako mizernu državu danas imamo. Niko iz države nije reagovao i niko ga nije opomenuo. Niko mu ni reč, zbog svega toga, nije izgovorio. Hoćete da vam kažem zašto? Zato što kod nas ambasadori nemaju nikakvu odgovornost. Zato što kod nas, ima i onih koji su vrlo profesionalni, postavljaju pijanog novinara i pisca, i ne znam koga, samo zato što je 5. oktobra bio na njihovoj strani; vraćaju usluge, ovaj će da renovira, ovaj neće, da bi uzeli još neku proviziju. Onda vidite kako nam je država na niskim granama i kako i koliko ubrzano propadamo. Taj Radoslav Stojanović je bruka i sramota Srbije. Bruka i sramota ove države. Ali, takva nam je država. Cela država nam je u takvom teškom stanju, da ne može biti teže. Danas me je pitalo nekoliko građana – zašto im dopuštate da izaberu vladu, zašto ne opstruišete Skupštinu ceo dan? Poštovani građani Srbije (njima se obraćam), vlast je smislila metode kako da sve izbegne. Mi se ponašamo dostojanstveno, časno, demokratski. Obavestili su nas da imaju većinu, bez obzira što nisu dobili većinsku podršku u narodu. Sve stranke, kada saberete, imaju 44%, a sada imaju mnogo manje - 35. Nije ni važno, izbori su održani, imali su 44%. Oni su čak smislili i da donesu lex specialis, da to ne može danas da se uradi, kojim bi rekli - može sa zakašnjenjem. Ne možete da se žalite. Nemate Ustavni sud, nemate nikoga. Predstavku da podnesete za godinu dana, Ustavni sud će da je reši za dve godine i da kaže – da, bili ste u pravu. Dve godine njihove vladavine je prošlo. Šta god i kako god da uradite, oni su dobili befel od Olija Rena, Havijera Solane, Amerikanaca da i dalje drže autokratsku, bezmalo diktatorsku vlast, uz njihovu podršku, bez obzira na pravne norme i na sve zakone. Mi nećemo da ulazimo u tu njihovu mašineriju. Kritikovaćemo njihovu vlast, a onda ćemo da vidimo lepo šta su uradili i kako će da urade. Imam pitanje za gospodina Aligrudića i biću uporan danas. Molio bih vas, gospodine Aligrudiću, na kraju današnje rasprave, pošto ste videli koliko dobre volje je pokazala Srpska radikalna stranka, bez obzira na to šta ste i kako učinili prevarama, lažima i nemoralom, ne srpskim radikalima, već građanima Srbije, imam pitanje, na koje molim odgovor. Građani to žele da čuju, da li je za vas važnije da se dodvoravate Talinu, Rigi, Viljnusu, Kaunasu ili ne znam kome, ili Briselu, ili građanima Prilužja, Plemetine, Goraždevca, Gračanice, Čaglavice, Štrpca, Raniluga, Kosovske Vitine, Šilova, Novog Brda ili bilo kog drugog mesta? Pitam vas zato što neću večeras da slušam po stoti put Vojislava Koštunicu koji će reći – evropske integracije su naš prioritet, i ne znam kakve gluposti će pričati, nego neka kaže, kada Oli Ren dođe u Beograd i kaže – evo vam vizne olakšice, nećete više plaćati 35 evra, već 34, nećete više da čekate 15 dana u redu, nego 14,5 dana, kada vam tu divnu vest saopšti Oli Ren, nemam ništa protiv toga, i kada nam posle toga saopšti da nam otima Kosovo i Metohiju, koja je vaša reakcija? Ne pitam kakva je vaša reakcija. Vidim kakva je vaša reakcija. Vidim da je srećan kao malo dete, nadao se da bude ministar pravde, sada će da bude ministar lokalne samouprave, šta ima veze. Mene interesuje vaša reakcija, gospodine Aligrudiću. Šta ćete vi građanima Srbije da kažete? Da li je važniji Talin i Brisel od Gračanice, Čaglavice i Kosovske Mitrovice? To je moje pitanje za vas. Nekoliko puta sam ga danas postavio, a odgovor nisam dobio. Šta će biti kada Oli Ren kaže da je za ... Ne šta je vaše principijelno, pošto znamo vaše principe. Šta će biti kada Oli Ren kaže da se Evropska unija definitivno zalaže za nezavisno Kosovo? To je moje ključno pitanje. Što se tiče Srpske radikalne stranke, ponosni smo na građane Srbije koji će izdržati i ovaj zulum koji nam predstoji, a izdržali su već svašta. Ali, rekao sam, ima jedna dobra stvar, svaki dan njihove vladavine je dan manje koji moramo da izdržimo do konačne slobode, svakog dana sve bliže. Hvala najlepše.
Po Poslovniku, Rajko Baralić.
Gospodine predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, prekršene su odredbe člana 139, 1, 3, 4. stav. Nijedan nadležni odbor se nije izjasnio o Predlogu zakona, niti se izjasnio Zakonodavni odbor o tome da li je Predlog zakona o ministarstvima u skladu sa Ustavom. To ne čudi, zbog toga što je pre neki dan vaš kandidat za predsednika parlamenta gospodin Oliver Dulić promovisao tezu o političkoj segregaciji. Rekao je da su neki uprljali političke biografije pristajući da sede sa poslanicima iz nekih poslaničkih grupa, pa je to bio razlog kojim su se rukovodili da ne uđete u odbore sa tim istim poslanicima, pa ste onda prepušteni na milost i nemilost opozicionim poslanicima u odborima - Zakonodavnom i matičnim. Sve u životu nije onako kako želite, već bude obično kako mora. Ggospodin Čanak je ovde rekao da su neki ljudi spasili Srbiju tako što su bili dezerteri. Tužna je ona zemlja kojoj išta zavisi od dezerterstva. Vama ću, gospodine Duliću, zbog onoga što ste rekli, u mandatu koji traje naplatiti svaki sekund, napisaću amandman na svaki član zakona koji je podnet, javiću se po Poslovniku svaki put kada to bude bilo moguće, učestvovaću i u radu svih odbora, biću u sali kada bude 250 ili 10 narodnih poslanika. To još nikada niko nije rekao, što ste vi rekli pre neki dan – da su neki narodni poslanici uprljali svoje političke biografije time što su sedeli za istim stolom sa nekim drugim poslanicima. Ćeraćemo se još, dugo je do kraja.
Hvala, gospodine Baraliću. Ima reč gospodin Vladan Batić, pa gospodin Tomislav Nikolić. Molim vas za strpljenje, imamo još pet minuta.
Gospodine potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, mislim da se ova rasprava juče i danas pretvorila u najobičniju farsu. Ovde se radi ne samo o flagrantnim povredama Poslovnika, nego i Ustava. Na koji način se donosi zakon o ministarstvima? Mislim da je potpuno iluzorno da produžavamo ovu polemiku, jer su prekršeni i Ustav i Poslovnik. Dakle, vreme je, znate ono – la comedia e finita. Ovo je jedan džentlmenski sporazum da se formira vlada. Zakon ni u načelu nije donet u skladu sa Poslovnikom. Rasprava o amandmanima se vodi reda radi, bez upuštanja u esencijalne stvari pojedinih odredaba zakona i znamo svi kako treba da se završi. Ddakle, mislim da je potpuno iluzorno da produžavamo ovu imitaciju rasprave o Predlogu zakona. Nema potrebe. Ssmatram da je vreme da pređemo na ono što predstoji, a to je da se kruniše taj brak iz računa. Hvala.
Hvala, gospodine Batiću. Ima reč jedan minut gospodin Albijanić, pa gospodin Toma Nikolić. Povući će neke amandmane, samo jedan minut, molim vas. Izvolite.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, u skladu sa dogovorom, povlačim amandmane na sledeće članove: 2, 16, 17, 44. i 49. Pozivam narodne poslanike da glasaju za dva amandmana koja zadržavam, a to su amandmani na član 14. i na član 36, takođe u skladu sa dogovorom. Hvala vam lepo.
Hvala, ima reč gospodin Tomislav Nikolić.
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, zadržavajući pravo da diskutujemo o amandmanima G 17 plus, za koje je gospodin Albijanić rekao da ostaje pri njima i da može da se za njih glasa, u želji da vam objasnimo zašto su ti amandmani toliko bitni za firmu G 17 plus, SRS obaveštava građane Srbije da je Ustav Srbije pisan za normalne države, normalne političare i za normalan demokratski višepartijski sistem u jednoj državi. Takav normalni Ustav, za normalne ljude, predvideo je da je tri meseca dovoljno za konstituisanje vlade posle održanih izbora. Međutim, Ustav nešto nije predvideo, da mogu da se pojave političari kojima tri meseca nije dovoljno da se dogovore, koji će izgubiti tri meseca da konstituišu vladu, iako znaju kada je poslednji rok, a onda će da se obrate Narodnoj skupštini da u poslednjih 48 sati učini ono za šta je njima bilo potrebno tri meseca rada. Ssrpska radikalna stranka bi mogla, demokratskom procedurom, poštujući Ustav, zakone i Poslovnik, da onemogući današnji izbor Vlade Republike Srbije. Da ličimo na vas, koji ste one noći izašli iz sale kada je izabran predsednik Skupštine, koji niste hteli da date kandidate za odbore, niste hteli da uđete u salu dok jedan od izabranih narodnih poslanika vodi sednicu Narodne skupštine, noćas bi Narodna skupština Republike Srbije bila raspuštena. Sve bi to bilo u skladu sa pravilima, čak i sa interesima Srpske radikalne stranke. Ima nešto važnije od toga, a to je naša želja da ne sprečavamo poslaničku većinu u sprovođenju onoga što želi. Ne želimo da vas procedurom ometemo kada vas ima 126 koji ovo želite. Upamtite današnji dan. Uvek kada budete stavljali klipove u točkove jačima od sebe, pomislite na to da je Ustav predvideo da kada su dovoljno jaki ne samo da ne treba da ih sprečavate da sprovedu ono što žele, već da u tome treba da im pomognete. Svoje mišljenje o ovoj vladi reći ću kad saslušam ekspoze. Ubeđen sam da bih mogao odmah da diskutujem o tome. Narodni poslanici Srpske radikalne stranke će održati sva obećanja koja su dali javno građanima Srbije. Zato molim pripadnike Ssrpske radikalne stranke, koji pokušavaju da saznaju zašto vas ne ometamo noćas, da imaju strpljenja, mudrost vodi SRS. Mi danas ispunjavamo obećanja koja smo dali, a vi danas možete slobodno da nastavite, bez učešća poslanika SRS, u formalnom privođenju sednice kraju. Sada vam kažemo da ćemo pred ponoć da vam ostavimo dovoljno vremena da pristupite glasanju i da izaberete svoju vladu. Moja je dužnost da vas opomenem, dragi narodni poslanici koji ćete činiti poslaničku većinu, da time sebi i Srbiji činite zlo. Ja vas na to sada opominjem. Saberite se još jednom, ima vremena da odustanete od ovog poteza kojim uništavate sebe, a naći će se načina da vas sprečimo da uništite Srbiju. Mi ćemo u tome da učestvujemo samo toliko koliko jedan dobar savet izrečen kroz naše diskusije o sastavu vlade bude pomogao. Ja vas molim, pposlanici iz Srpske radikalne stranke, da više o ovoj tački dnevnog reda ne diskutujete. Hvala.
Zahvaljujem gospodinu Nikoliću. Iizvinjavam se svim poslanicima koji neće moći danas da obrazlažu svoje amandmane, i zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima. Prelazimo na odlučivanje. Dajem pauzu od 5 minuta. Molim vas da ostanete svi u sali, samo da se pripremimo za glasanje. Hvala. [[Posle pauze]] Da li možemo da nastavimo rad? Molim poslanike da utvrdimo kvorum. Stavite svoje kartice. Konstatujem da imamo kvorum, 139 poslanika je ubacilo svoje kartice. Stavljam na glasanje Predlog zakona o ministarstvima, u načelu. Za 131, protiv 106, uzdržana četiri, nije glasalo pet poslanika, od ukupno 246 narodnih poslanika. To je lepa slika u sali. Konstatujem da je Narodna skupština većinom glasova prihvatila Predlog zakona u načelu. Pošto je Narodna skupština prihvatila Predlog zakona u načelu, prelazimo na odlučivanje o amandmanima. Obaveštavam vas da je gospodin Albijanić povukao svoje amandmane na članove 2, 16, 17, 44. i 49. Na član 2. amandman je povukao poslanik Vladan Batić. Na član 2. amandman je podnela Jorgovanka Tabaković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 76, protiv 132, nije glasalo 11, od 219 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podneo poslanik Dragan Todorović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 81, protiv 133, nisu glasala 24, od 238 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podneo poslanik Aleksandar Vučić. Stavljam predlog na glasanje. Za 81, protiv 136, nije glasalo 22, od 239 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Rajko Baralić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 93, protiv 136, nije glasalo 12, od 241 narodni poslanik. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podneo poslanik Željko Vasiljević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 99, protiv 134, nije glasalo 10, od 243 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podneo poslanik Nemanja Šarović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 96, protiv 135, uzdržan jedan, nije glasalo 11, od 243 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podneo poslanik Milorad Buha. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 96, protiv 136, nije glasalo 11, od 243 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podneo poslanik Dejan Mirović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 96, protiv 135, nije glasalo 12, od 243 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podneo poslanik Aleksandar Marton. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 90, protiv 130, nije glasalo 22, od 242 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podneo poslanik Zoran Krasić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 99, protiv 135, nije glasalo 9, od 243 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podneo narodni poslanik Riza Halimi. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 9, protiv 131, nije glasalo 103, od 243 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podneo poslanik Radovan Radovanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 106, protiv 130, nije glasalo 7, od 243 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 2. amandman je podneo poslanik Aleksandra Jerkov. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 103, protiv 129, nije glasalo 11, od 243 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podnela poslanik Aleksandra Jerkov. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 105, protiv 131, nije glasalo 7, od 243 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 3. amandman je podnela poslanik Vjerica Radeta. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 97, protiv 136, nije glasalo 11, od 244 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman je podneo poslanik Božidar Delić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 98, protiv 136, nije glasalo 10, od 244 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 4. amandman je podneo poslanik Rajko Baralić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 97, protiv 135, uzdržan jedan, nije glasalo 11, od 244 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman je podneo poslanik Goran Cvetanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 95, protiv 134, nije glasalo 15, od 244 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman je podneo poslanik Ognjen Mihajlović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 96, protiv 135, nije glasalo 13, od 244 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 5. amandman je podneo poslanik Momir Marković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 95, protiv 132, nije glasalo 17, od 244 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 6. amandman je podneo poslanik Veroljub Arsić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 94, protiv 135, nije glasalo 15, od 244 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Gospodin Nikola Novaković povlači amandman na član 6. Hvala. Na član 7. amandman je podneo poslanik Slavko Jerković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 96, protiv 134, nije glasalo 13, od 243 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 8. amandman je podneo Aleksandar Martinović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 96, protiv 135, nije glasalo 13, od 244 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Gospodin Batić je povukao amandman na član 8. Zahvaljujem se još jedanput. Gospodin Šajn je povukao amandman na član 8. Na član 8. amandman, sa ispravkom, zajedno su podneli narodni poslanici: Laslo Varga, Andrea Galgo-Ferenci i Balint Pastor. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 156, protiv dva, uzdržana dva, nije glasao 81, od ukupno 241 narodnog poslanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj amandman. Na član 8. amandman je podneo poslanik Radovan Radovanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 13, protiv 132, nije glasalo 96, od 241 narodnog poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 9. amandman je podneo poslanik Zoran Mašić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 93, protiv 133, nije glasalo 18, od 244 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 10. amandman je podneo poslanik Branimir Đokić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 95, protiv 134, nije glasalo 15, od 244 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 10. Vladan Batić je povukao amandman. Na član 10. amandman, sa ispravkom, podneo je narodni poslanik Radovan Radovanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za devet, protiv 129, nije glasalo 106, od 244 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 10. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanik Nataša Jovanović i zajedno narodni poslanici Milisav Petronijević i Žarko Obradović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 96, protiv 134, nije glasalo 14, od 244 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 11. amandman je podneo poslanik Zlatan Jovanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 94, protiv 135, nije glasalo 15, od 244 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 12. amandman je podneo poslanik Darko Glišić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 96, protiv 135, nije glasalo 13, od 244 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Vladan Batić je povukao amandman na član 12. Hvala. Na član 12. amandman je podneo poslanik Dejan Perjaničić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 12, protiv 120, nije glasalo 111, od 243 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Vladan Batić je povukao amandman na član 13. Hvala. Na član 13. amandman je podneo poslanik Jadranko Vuković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 96, protiv 132, nije glasalo 18, od 246 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 14. amandman je podneo Miloljub Albijanić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 126, protiv 101, nije glasalo 19, od 246 poslanika. Narodna skupština je prihvatila ovaj amandman. Na član 14. amandman je podneo Radovan Radovanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 8, protiv 127, nije glasalo 111, od 246 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 14. amandman je podneo poslanik Sreto Perić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 96, protiv 128, nije glasao 21, od 244 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 15. amandman je podneo poslanik Rajko Baralić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 95, protiv 130, nije glasalo 20, od 245 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 15. amandman je podneo poslanik Žarko Vasiljević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 99, protiv 130, nije glasalo 17, od 246 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 15. amandman je podnela poslanik Marina Raguš. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 97, protiv 133, nije glasalo 16, od 246 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 15. amandman su zajedno podneli narodni poslanici Milisav Petronijević i Žarko Obradović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 97, protiv 131, nije glasalo 18, od 246 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanik Željko Vasiljević podneo je amandman, sa ispravkom, kojim predlaže da se posle člana 15 doda novi član 15a. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 98, protiv 128, uzdržan jedan, nije glasalo 17, od ukupno 244 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Poslanik Miloljub Albijanić povukao je amandman na čl. 16. Na član 16. amandman je podneo Milosav Miličković. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 93, protiv 130, nije glasao 21, od 244 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 16. amandman je podnela poslanik Suzana Grubješić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Povlačite? Samo da vas vidim. Hvala najlepše, gospođo Grubješić. Amandman je povučen. Na član 16. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Batić, takođe je povučen. Na član 17. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Batić, takođe je povučen. Na član 17. amandman je podneo Ninoslav Dimitrijević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 96, protiv 131, nije glasalo 17, od 244 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 17. amandman je podneo poslanik Saša Valjarević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 95, protiv 129, nije glasalo 20, od 244 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 17. amandman je podneo Miloljub Albijanić. Amandman je povučen. Na član 18. amandman je podneo poslanik Mileta Poskurica. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 95, protiv 131, nije glasalo 19, od 245 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 18. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Batić, takođe je povučen. Na član 19. amandman je podneo narodni poslanik Vladan Batić, takođe je povučen. Na član 19. amandman je podneo Ninoslav Dimitrijević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 94, protiv 131, nije glasalo 19, od 244 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 19. amandman je podneo poslanik Radiša Ilić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 93, protiv 122, nije glasalo 26, od 241 narodnog poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 19. amandman je podneo Radovan Radovanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za četiri, protiv 130, nije glasalo 111, od 245 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 20. amandman je podnela poslanik Lidija Vukićević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 99, protiv 128, nije glasalo 19, od 246 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 21. amandman je podneo poslanik Paja Momčilov. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 96, protiv 128, nisu glasala 22, od 246 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 22. amandman je podneo poslanik Stefan Zankov. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 96, protiv 124, nije glasalo 25, od 245 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanik Dejan Mirović podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 22. doda novi član 22a. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 95, protiv 135, nije glasalo 15, od 245 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanik Radovan Radovanović podneo je amandman, sa ispravkom, kojim predlaže da se posle člana 22. doda novi član 22a. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 18, protiv 130, uzdržan jedan, nije glasalo 95, od ukupno 244 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 23. amandman je podneo Milovan Radovanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 96, protiv 132, nije glasalo 17, od 245 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 23. amandman je podneo poslanik Aleksandar Marton. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 12, protiv 127, nije glasalo 107, od 246 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 24. amandmane, u istovetnom tekstu, podneli su narodni poslanici Vladan Batić i Aleksandar Marton. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 13, protiv 129, nije glasalo 102, od 244 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 24. amandman je podneo poslanik Zvonko Mihajlović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 93, protiv 128, nije glasalo 23, od 244 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanik Oto Kišmarton podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 24. doda novi član 24a. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 97, protiv 126, nije glasalo 22, od 245 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanik Aleksandra Jerkov podnela je amandman, sa ispravkom, kojim predlaže da se posle člana 24. doda novi član 24a. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 14, protiv 128, nisu glasala 103, od 245 poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanik Riza Halimi podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 24. doda novi član 24a. Amandman je povučen. Narodni poslanik Aleksandra Jerkov podnela je amandman kojim predlaže da se posle člana 24a doda novi član 24b. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 12, protiv 114, uzdržana tri, nije glasalo 115, od ukupno 244 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 25. amandman je podneo poslanik Vlado Sekulić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 96, protiv 133, nije glasalo 16, od 245 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 25. amandman je podnela poslanik Aleksandra Jerkov. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za devet, protiv 98, uzdržanih pet, nisu glasala 134, od 246 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 26. amandman je podneo Nebojša Stefanović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 92, protiv 132, nije glasao 21, od 245 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Reč ima narodni poslanik Ivica Dačić, po Poslovniku.
Zamolio bih vas, bez obzira što postoji potreba da se ovo završi na vreme, da poštujemo Poslovnik do kraja. Amandmani se povlače do kraja rasprave u pojedinostima. Amandmani se sada ne mogu povući, započelo je glasanje. Ne može se povući amandman u toku glasanja. Upozoravam pre svega sekretara Narodne skupštine ili njegovog pomoćnika da vodimo računa o Poslovniku, to ne znači da sada treba da radimo suprotno Poslovniku. Na to vas upozoravam.
Hvala, gospodinu Dačiću, na upozorenju. Pri kraju smo. Na član 28. amandman je podneo poslanik Amjad Migati. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 89, protiv 124, uzdržana dva, nije glasalo 25, od 240 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 28. amandman je podneo poslanik Riza Halimi. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 9, protiv 103, uzdržan jedan, nije glasalo 129, od 242 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 28. amandman je podneo poslanik Aleksandar Marton. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 8, protiv 116, nije glasalo 116, od 240 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 36. amandman je podnela Vesna Nikolić-Vukajlović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 85, protiv 112, nisu glasala 44, od 241 narodnog poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 36. amandman je podneo Miloljub Albijanić. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 25, protiv 189, uzdržana dva, nije glasalo 25, od 241 narodnog poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 37. amandman je podneo Vitomir Plužarević. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 93, protiv 129, nije glasalo 20, od 242 narodna poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Narodni poslanik Riza Halimi podneo je amandman kojim predlaže da se posle člana 42. doda novi član 42a. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 8, protiv 164, uzdržan jedan, nije glasalo 68, od 241 narodnog poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 43. amandman je podneo poslanik Slaviša Topalović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 90, protiv 124, nije glasalo 25, od 239 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 44. amandman je podneo narodni poslanikMiloljub Albijanić. Amandman je povučen. Na član 49. amandman je podneo narodni poslanik Miloljub Albijanić. Amandman je povučen. Na član 58. amandman je podneo poslanik Nemanja Šarović. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 89, protiv 127, nije glasao 21, od 237 narodnih poslanika. Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Pošto smo završili odlučivanje o amandmanima, pristupamo glasanju o Predlogu zakona u celini. Stavljam na glasanje Predlog zakona o ministarstvima, u celini. Za 133, protiv 92, uzdržana tri, nije glasalo 13, od 241 narodnog poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o ministarstvima. Dajem pauzu od pet minuta, ali nemojte se razilaziti, molim vas. [[Posle pauze – 17.30]] Pozdravljam mandatara za sastav Vlade i buduće članove nove vlade. Izvinjavam se zbog malog kašnjenja. Do sada je bilo sve u roku, nadam se da će biti i dalje. Prelazimo na 8. tačku dnevnog reda: – IZBOR VLADE Obaveštavam vas da sam, na osnovu člana 88. Poslovnika Narodne skupštine, pored mandatara za sastav Vlade, pozvao i kandidate za članove Vlade da prisustvuju ovom delu sednice. Primili ste predlog kandidata za predsednika Vlade, koji je, saglasnočlanu 121. stav 1. Ustava Republike Srbije, podneo predsednik Republike gospodin Boris Tadić. Primili ste saglasnost gospodina dr Vojislava Koštunice, kandidata za predsednika Vlade, da prihvata kandidaturu, u pisanom obliku. Na taj način, a saglasno odredbama Ustava Republike Srbije, Zakona o Vladi i Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, stekli su se uslovi: da kandidat za predsednika Vlade Narodnoj skupštini iznese program Vlade i predloži sastav Vlade (član 127. stav 2. Ustava Republike Srbije); da otvorimo pretres o kandidatu za predsednika Vlade, programu kandidata za predsednika Vlade i kandidatima za članove Vlade (član 191. Poslovnika); da, prilikom izbora Vlade, odredimo broj potpredsednika Vlade i ministara bez portfelja u Vladi, na predlog kandidata za predsednika Vlade i izaberemo predsednika i potpredsednika Vlade i ministre u Vladi (članovi 99. stav 2. tačka 1) i 125. stav 1. Ustava Republike Srbije i član 10. Zakona o Vladi); i da članovi Vlade pred Narodnom skupštinom polože zakletvu (član 16. Zakona o Vladi). Molim gospodina dr Vojislava Koštunicu, kandidata za predsednika Vlade, da Narodnoj skupštini iznese svoj program i predloži sastav Vlade. Ima reč kandidat za predsednika Vlade gospodin Vojislav Koštunica.
Poštovani narodni poslanici, danas Narodna skupština, koja izražava volju naroda i građana Srbije, treba da donese odluku i izjasni se da li podržava formiranje nove Vlade Srbije, sa programom i sastavom ministara koje, kao mandatar, predlažem Skupštini Srbije. Podsećam da je Srbija, voljom naroda iskazanom na referendumu, dobila novi Ustav i da nam, saglasno novom Ustavu, predstoji zaokruživanje procesa konstituisanja najviših institucija države. Formiranje Vlade u ovom trenutku, bez sumnje, stvara uslove da postignemo preko potrebnu stabilnost u zemlji, a verujem da ćemo se svi složiti da upravo unutrašnja stabilnost predstavlja ključni uslov da Srbija snažnim koracima ide napred. Ako treba da istaknem jedan i najviši cilj ove vlade, ako bi se sve moglo svesti na jedan i najviši cilj, prvi cilj ove vlade glasi: u Srbiji, u svakom njenom delu, i u Gračanici, i u Kosovskoj Mitrovici, i u Bujanovcu, i u Knjaževcu, i u Loznici i u Subotici, dakle u svakom delu Srbije, mora da se živi bolje, mirnije, sigurnije, mora biti više posla za građane, a njihov ukupan standard života mora biti bolji. I vi, narodni poslanici, lako ćete moći da prosudite i ocenite rad Vlade na osnovu procene da li Vlada uspešno ispunjava upravo ovaj prvi i najviši cilj koji je sebi postavila. Upravo da bi ostvarila ovaj cilj, stranke koje obrazuju Vladu odlučile su da interes države, nacije i građana stave iznad međusobnih partijskih razlika i stranačkih interesa. Postigli smo punu saglasnost oko pet ključnih programskih principa vladine politike. Ti principi se odnose, redom, na: pitanje Kosova i Metohije, evropskih integracija, saradnje sa Tribunalom u Hagu, socijalne i ekonomske politike i borbe protiv kriminala i korupcije. Poštovani narodni poslanici, osvrnuću se samo na ovih pet osnovnih programskih principa, oko kojih su se saglasile stranke sa kojima izlazim kao sa predlogom za novu Vladu Srbije, a naravno, ekspoze u celini, sa svim detaljima koji se odnose na pojedine segmente vladine politike, dobili ste u pisanom obliku. Ustav Srbije, kao prvu i najvišu obavezu, nalaže svakoj državnoj instituciji da sačuva suverenitet i teritorijalni integritet zemlje. Zato se i prvi programski princip rada Vlade odnosi na jasno definisanje državne politike prema Kosovu i Metohiji. Ova vlada polazi od činjenice da je državna kosovska politika definisana, prvo, Ustavom Srbije, iskazanom voljom naroda na referendumu i usvojenim rezolucijama Narodne skupštine, koje se tiču Kosova i Metohije, a takvih je bilo više. U prethodnom periodu tri najvažnije institucije države, Narodna skupština, Vlada Srbije i predsednik Republike, imale su jedinstvenu politiku, koju je sprovodio državni pregovarački tim. Državni pregovarački tim je redovno podnosio izveštaj Narodnoj skupštini i, kao što dobro znate, ostaje u obavezi da još jedan takav izveštaj uputi Narodnoj skupštini. Od najvećeg je značaja za zemlju da se, na osnovu već utvrđene državne politike za Kosovo i Metohiju, sačuva jedinstvo najviših državnih institucija i uveren sam da će to tako i biti. Pošto svaki građanin Srbije dobro zna da državna politika za Kosovo i Metohiju znači da je Kosovo, saglasno Povelji Ujedinjenih nacija i saglasno Ustavu Srbije, sastavni i neotuđivi deo teritorije Srbije, smatram da nema potrebe da i ovom prilikom izlažem sve elemente našeg predloga o suštinskoj, odnosno nadgledanoj autonomiji Pokrajine unutar Srbije. Više svrhe ima ako se zadržim na mogućim iskušenjima, podvlačim – iskušenjima, što se tiče Kosova i Metohije, koja nam u neposrednoj budućnosti prete. Poznato je da je nekoliko zemalja članica Saveta bezbednosti podnelo Nacrt rezolucije, sa ciljem da se, na osnovu Ahtisarijevog plana, omogući proglašavanje nezavisnosti naše pokrajine. Želim da vas obavestim da su dosadašnja Vlada Srbije, predsednik Republike i ceo pregovarački tim uložili najveće moguće napore kako bi se promenilo mišljenje uticajnih država koje se zalažu za nezavisnost Kosova. Naša argumentacija je bila snažna, čvrsto pravno i moralno utemeljena, ubedljivo obrazložena i u celosti je dokumentovana u Savetu bezbednosti Ujedinjenih nacija. Istovremeno, Srbija je od početka formiranja dosadašnje Vlade intenzivno, rekao bih svakodnevno, sarađivala sa Ruskom Federacijom na formulisanju usaglašene politike za rešenje budućeg statusa Kosova i Metohije. Više sastanaka predsednika Vlade i predsednika Republike Srbije sa najvišim zvaničnicima Rusije značajno su doprineli definisanju zajedničkog stava. Polazeći od principijelnog stanovišta da se mora poštovati međunarodno pravo i da se Srbiji ne može, protivno Povelji Ujedinjenih nacija, oteti 15 posto njene teritorije, Rusija je jasno saopštila da je za nju neprihvatljiva nova rezolucija Saveta bezbednosti, koja ne bi počivala na postojećoj Rezoluciji 1244, odnosno koja ne bi potvrdila suverenitet i teritorijalni integritet Srbije i nepovredivost njenih međunarodno priznatih granica. Zato će i ova vlada, kao što je činila prethodna, polaziti od činjenice da je Savet bezbednosti poslednja ustanova na svetu koja može pogaziti Ppovelju i da zato Savet bezbednosti neće usvojiti rrezoluciju kojom se jednoj članici Ujedinjenih nacija otima 15% njene teritorije. Jjednostavno verujem da postoje države, kao što je to Rusija, koje će sprečiti da budu pogaženi principi i razoreni temelji na kojima počiva celokupni međunarodni poredak. Albanski separatisti su zapretili nasiljem ako ne dobiju nezavisnost, i time pokušali da ucene međunarodnu zajednicu. Još je rečeno da će, ako do nasilja dođe, za to biti odgovorne žrtve, a ne nasilnici i teroristi. Ovom prilikom mi javno upozoravamo mmeđunarodnu zajednicu, koja je preuzela odgovornost za mir u Pokrajini, da to onda ne bi bio samo zločin terorista već i onih koji zločin nisu sprečili, iako su mogli i na vreme su bili upozoreni. Albanski separatisti su takođe zapretili da će naterati privremene institucije u pokrajini da jednostrano proglase nezavisnost, ukoliko u najkraćem roku međunarodna zajednica ne odobri stvaranje druge albanske države, ovog puta na tlu Srbije. Kada je reč o jednostranom proglašavanju nezavisnosti pokrajine, Vlada unapred saopštava svoj stav: svaki takav čin za Srbiju je potpuno ništavan i takav čin neće i ne može izazvati bilo kakve promene u ustavnom i pravnom sistemu zemlje. Svaki naš građanin na Kosovu i Metohiji mora znati da je on građanin Srbije i da mu to garantuje Ustav Srbije i da svaku jednostranu odluku privremenih institucija treba unapred da odbaci i potpuno ignoriše. Svaki građanin na Kosovu i Metohiji mora da zna da će njegova skupština i njegova vlada uvek biti u Beogradu. Zato se sada obraćam njima, svim našim građanima na Kosmetu jasnom porukom. Vi morate znati da je za državu Srbiju Kosovo zauvek sastavni i neotuđivi deo naše teritorije i morate biti svesni da je svako jednostrano proglašavanje i priznavanje nezavisnosti obična magla i paučina. Još tačnije rečeno, jednostrano priznanje je manje od nule i ono vas neće uplašiti i naterati da napustite svoje kuće i našu pokrajinu. Ova vlada formira novo ministarstvo - Ministarstvo za Kosovo i Metohiju, da bi na delu potvrdila da će za Vladu Srbije Kosovo uvek biti pokrajina unutar Srbije i to ministarstvo na svaki način mora još više da pomogne svakom građaninu u Pokrajini. Kada je reč o mogućnosti da neke države priznaju jednostrano proglašenu nezavisnost pokrajine, želim da vas podsetim da sam u Savetu bezbednosti 3. aprila ove godine izneo nedvosmislen, definisan stav Srbije. Tom prilikom Srbija je uputila jasno upozorenje da Rezolucija 1244 Saveta bezbednosti ima obavezujuću snagu za sve države članice Ujedinjenih nacija, što znači da nijedna država ne sme da prekrši ovu rezoluciju i da se jednostrano određuje prema budućem statusu Pokrajine. Ova vlada će voditi doslednu politiku utemeljenu na uverenju da bi svako jednostrano priznanje nezavisnosti Kosova predstavljalo najgrublje i čak dvostruko kršenje norme Ujedinjenih nacija. U takvom slučaju, kao što je poznato i više nego jasno, bile bi prekršene i Povelja Ujedinjenih nacija i važeća Rezolucija 1244. Time bi svaka država koja se odluči na takav protivpravni akt direktno pogazila autoritet ssvetske organizacije. Savet bezbednosti je, poštovani narodni poslanici, do kraja upoznat sa našim argumentima i stavom da bi Vlada Srbije u potpunosti kao ništavno odbacila svako priznanje nezavisnosti Pokrajine. Da zaključim, eventualno jednostrano priznanje od strane pojedinih država nezavisnosti Pokrajine, vreme je i čas da se i o tome govori, predstavljalo bi direktno omalovažavanje autoriteta Saveta bezbednosti i kršenje Povelje Ujedinjenih nacija, Rezolucije 1244 i Ustava Srbije. Samim tim, Vlada Srbije unapred odbacuje kao ništavan i za Srbiju nepostojeći bilo kakav oblik jednostranog priznanja i unapred saopštava da će Srbija uvek tretirati Kosovo kao svoj sastavni deo. Takođe, Vlada upozorava da eventualno priznavanje nezavisnosti Pokrajine ni u kom slučaju ne može biti predstavljena kao čin prijateljstva prema Srbiji, zato što može značiti samo čin najgrubljeg mešanja u unutrašnje stvari druge zemlje. Podrazumeva se da svaka država koja bi donela odluku o priznavanju jednostrano proglašene nezavisnosti mora voditi računa da bi to proizvelo i ozbiljne posledice u međusobnim odnosima, u skladu sa praksom međunarodnog ophođenja. Želim da naglasim da odgovor i svakog našeg građanina na Kosmetu i Vlade Srbije na bilo koji oblik jednostranog priznanja jednostavno glasi – Kosovo ostaje pokrajina unutar Srbije. Ova vlada polazi od uverenja da će se uticajne države u međunarodnoj zajednici držati opštih načela međunarodnog prava i da se niko neće usuditi da pribegne jednostranom priznanju. Sa svoje strane Vlada izražava punu spremnost da preuzme svoj deo odgovornosti za pronalaženje sporazumnog i pravičnog rešenja i biće spremna da u svakom času otpočne razgovore i učestvuje u novom pregovaračkom procesu. Vverujemo da je moguće pronaći kompromis i bićemo uporni u zahtevu da se mora razgovarati i da se mora pronaći prihvatljiv oblik autonomije za albansku manjinu na Kosovu i Metohiji. Drugi, pak, ključni programski princip vladine politike od ovih pet koje sam nabrojao na samom početku predstavljaju evropske integracije. Reći ću nešto i o njima. Nnastavak procesa stabilizacije i pridruživanja veoma je značajan u kontekstu ukupne orijentacije Srbije ka evropskim integracijama. Budući da je pre prekida pregovora ostalo još malo posla oko usaglašavanja samog sporazuma, očekujemo da se taj deo posla obavi u kratkom vremenu po stupanju ove vlade na dužnost. Uporedo sa pregovorima i zaključenjem sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju neophodno je da se obnovi operativni plan evropskog partnerstva o kratkoročnim i srednjoročnim obavezama zemlje u procesu evropskih integracija. Neposredno obnavljanje ovog procesa važno je za uspešnost sprovođenja Sporazuma o stabilizaciji i pridruživanju u život. Punopravno članstvo Srbije u Evropskoj uniji jasno je proklamovano programsko opredeljenje svake od stranaka koje ulaze u koalicionu vladu. Podjednako je jasan i nesporan stav da proces pridruživanja Srbije Evropskoj uniji ni u kom slučaju ne može biti kompenzacija za bilo kakve ustupke kada je reč o teritorijalnom integritetu Srbije. To je, jednostavno, u svakom pogledu potpuno isključena mogućnost. Kada je reč o evropskim integracijama, Vlada će pre svega nastojati da nastavi i ubrza uveliko započeti proces donošenja zakona koji su prilagođeni zakonodavnom ustrojstvu Evropske unije. Naporedo s tim, punom energijom nastaviće se nastojanje da svi kriterijumi koji se tiču ljudskih i manjinskih prava, slobode medija, principa ekonomskog poslovanja, nezavisnosti i efikasnosti pravosuđa i obrazovnih standarda budu što potpunije i blagovremeno zadovoljeni. Prvi koraci koji treba da uslede u narednim danima biće parafiranje sporazuma o viznim olakšicama za naše građane, a odmah zatim pomenuti nastavak pregovora o sporazumu o stabilizaciji i pridruživanju. Srbija u međunarodne integrativne procese ulazi kao jedinstva država sa međunarodno priznatim granicama, unutar kojih se nalazi Kosovo i Metohija kao njen sastavni i neotuđiv deo. Srbija učestvuje u integrativnim procesima prevashodno zbog svojih državnih i nacionalnih interesa. U proces stabilizacije i pridruživanja Srbija je ušla kao jedinstva zemlja i za nas svaki korak bliže ulasku u šire integracije predstavlja korak dalje od dezintegracije zemlje. Učešće u procesu stabilizacije i pridruživanja biće od značaja takođe i za našu zakonodavnu politiku i što efikasniju politiku primene usvojenih zakona. Od samog početka svog mandata Vlada će pristupiti usklađivanju zakona sa novim Ustavom i sa pravilima i zakonskim normama Evropske unije. Takođe je neophodno nastaviti sa usmerenim osposobljavanjem i jačanjem naše državne administracije koja svakodnevno radi na poslu približavanja Evropskoj uniji. Pošto je inače reč o dugoročnoj i osnovnoj orijentaciji Srbije, Vlada će u svom delovanju polaziti od nacionalne strategije pristupanja Evropskoj uniji koja je usvojena 2005. godine, u kojoj su izloženi osnovni elementi politike pridruživanja i obaveze državnih organa, privrednih subjekata i drugih društvenih činilaca u ovom dugoročnom procesu. Sticanje statusa kandidata za članstvo u EU mora predstavljati naš prvi i kratkoročni cilj. Srbija se mora što brže približavati unutrašnjem tržištu EU. Za to je neophodno održati postignuti tempo ekonomskog razvoja, dalje unaprediti poslovnu klimu za privlačenje stranih ulaganja, smanjenje stope nezaposlenosti i uvođenje mera koje treba da spreče novu nezaposlenost, brzi nastavak restrukturiranja, uključujući i javna preduzeća. Treba izvršiti opštu denacionalizaciju i privatizaciju građevinskog zemljišta, ubrzati uvođenje industrijskih i poljoprivrednih standarda u domaću proizvodnju. Naravno, posebno je važno razvijati i podržavati efikasno delovanje novih regulatornih tela, posebno Komisije za zaštitu konkurencije, jer će uspeh ovih regulatornih tela biti osnov za ocenu da li je Srbija sposobna da aktivno učestvuje na evropskom tržištu. Velika pažnja, naravno, mora biti usmerena i na unapređenje pravosuđa i unutrašnjih poslova koji su osnovni prioritet za sve potencijalne kandidate za članstvo u EU. Nezavisno pravosuđe i borba protiv organizovanog kriminala i posebno korupcije kriterijum su za ocenu vladavine prava u demokratskoj državi. Strategije koje su izgrađene u ovim oblastima moraju se primeniti i obezbediti dovoljna sredstva za njihovo sprovođenje. Naravno, sa evropskim principom, sa ovim principom evropskih integracija, sa procesom evropskih integracija, neposredno je povezan i treći princip vladine politike, a to je uspešno i celovito okončanje saradnje sa Haškim tribunalom. To znači da postoji saglasnost da se moraju preduzeti sve mere kako bi se u najkraćem roku okončala saradnja sa Haškim tribunalom, jer to pre svega predstavlja interes Srbije. Neophodno je pojačano angažovanje i uključivanje svih državnih organa i institucija radi uspešnog ispunjenja svih međunarodnih obaveza Srbije prema ovoj instituciji, prema Haškom tribunalu. U tom cilju postignut je dogovor da se odmah formira savet za nacionalnu bezbednost koji će koordinirati rad svih obaveštajnih službi i usmeravati aktivnost kako bi se što pre ispunile obaveze prema Tribunalu. Četvrti ključni programski princip vladine politike odnosi se na socijalno-ekonomska pitanja. Stranke vladine većine jedinstvene su u oceni i praktičnom opredeljenju da su ključni ciljevi vladine politike smanjenje nezaposlenosti i siromaštva, poboljšanje životnog standarda građana, nastavak velikih strateških investicija, kao što su izgradnja autoputeva i gasovoda, završetak privatizacije, privlačenje novih direktnih investicija, jačanje ekonomskog povezivanja i povećanje zajedničkih investicija sa Republikom Srpskom i državama u regionu. Ključni prioritet Vlade u oblasti socijalne politike jeste smanjenje nezaposlenosti i siromaštva. Plan Vlade je da do 2010. godine godišnja stopa zaposlenosti kontinuirano raste, a stopa nezaposlenosti opada i da se u različite vrste aktivnih mera zapošljavanja uključi do 70% nezaposlenih lica. Vlada će preko tranzicionih centara omogućiti zaposlenim radnicima da se prekvalifikuju i zadrže posao ili da nađu novo zaposlenje. Posebno će se podsticati zapošljavanje na devastiranim područjima i područjima sa visokim stepenom nezaposlenosti, kao i zapošljavanje mladih, žena, lica sa invaliditetom, pripadnika pojedinih etničkih manjina. Sve to će biti praćeno merama aktivne politike smanjenja ukupnog poreskog opterećenja i uvođenjem novih poreskih olakšica za poslodavce. Vlada će doneti sveobuhvatne socijalne programe za svaku privatizaciju, kako bi se zaštitila i prava zaposlenih. Polazeći od toga da je u prethodne tri godine u Srbiji značajno smanjen broj siromašnih, Vlada će daljom primenom mera aktivne socijalne politike kontinuirano smanjivati broj siromašnih da bi se on sveo na najmanju moguću meru. U cilju smanjenja siromaštva, Vlada će intenzivirati reformu sistema socijalne zaštite putem sledećih mera, kao što su: donošenje zakona o socijalnoj zaštiti, unapređenje kvaliteta socijalnih usluga, transformacija ustanova socijalne zaštite, izgradnja i adaptacija dnevnih boravaka za decu sa smetnjom u razvoju, zatim za stare, osobe sa invaliditetom i decu sa poremećajima u ponašanju, adaptacijaa stambenih jedinica za samostalno stanovanje, čime će se omogućiti svim korisnicima socijalnih ustanova da žive samostalno kao ravnopravni građani. To će se, takođe, postići izgradnjom i opremanjem malih domova za smeštaj starih, razvojem instituta hraniteljstva i unapređenja uslova za smeštaj u hraniteljske porodice dece bez roditeljskog staranja, dece ometene u razvoju i dece sa poremećajem u ponašaanju. Vlada će obezbediti ekonomsku sigurnost penzionera, nastaviti sa redovnim isplatama penzija, do kraja izmiriti sve dugove iz prošlosti i održati odgovarajući odnos prosečne penzije i prosečne zarade. Za osobe sa invaliditetom obezbediće se jednake mogućnosti za njihov rad i zapošljavanje, na taj način što će Vlada stvoriti zakonsku obavezu u svim preduzećima da stopa zaposlenosti ovih osoba dostigne 25% do 2011. godine. Vlada će, takođe, obezbediti stambeno zbrinjavanje siromašnih, a posebno izbeglih i prognanih lica, i u tu svrhu doneti zakon o socijalnom stanovanju i program socijalne stanogradnje. Smanjenje ssiromaštva, povećanje zaposlenosti, povećanje životnog standarda građana zasniva se na realnim pretpostavkama i realnim pokazateljima. Bruto društveni proizvod po glavi stanovnika konstantno raste. Srbija je postala lider Balkana po brzini reformi i istovremeno rekorder po visini rasta bruto društvenog proizvoda u jugoistočnoj Evropi u 2006. godini. Strane direktne investicije uvećane su više od četiri puta, prihodi od privatizacije višestruko se uvećavaju. Takođe da istaknem, Srbija nije samo postala mesto gde se investira, već je sama postala investitor. "Telekom Srbija" je na tenderu kupio "Telekom Srpske" po ceni od 646 miliona evra, što je, istorijski gledano, najveća investicija jedne srpske firme, od izuzetnog značaja specijalne paralelne odnose između Republike Srbije i Republike Srpske. Na ttemelju ostvarenih realnih rezultata i planiranog privrednog rasta po godišnjoj stopi od 6%, cilj Vlade je da Srbija do 2012. godine postigne 80% bruto društvenog proizvoda novih država članica EU, da godišnji rast izvoza srpske privrede bude 17% i da se obezbedi tri do pet milijardi dolara investicija godišnje. Najveća strana ulaganja koja se očekuju u Srbiji jesu ulaganja u energetiku. Plan Vlade, koji se zasniva na realnim pretpostavkama, jeste da obezbedi najmanje tri milijarde evra novih investicija u naredne tri godine, pre svega u gasnoj i naftnoj privredi. Primera radi, Vlada planira da se za dve godine izgradi gasovod dužine oko 400 km i vredan oko milijardu evra. Značajne investicije, kao što je poznato, planiraju seu izgradnji putne mreže sredstvima Nacionalnog investicionog plana i putem koncesija. Do 2010. godine biće u potpunosti završen autoput na koridoru 10 i autoput Beograd - Požega. Vlada će investicije u saobraćaju obezbediti delom iz sopstvenih prihoda, a delom iz ugovorenih zajmova sa Evropskom investicionom bankom, Evropskom bankom za obnovu i razvoj, Svetskom bankom, iz sredstava Evropske agencije za rekonstrukciju i iz fondova EU. U pogledu privatizacijee i restrukturiranja privrede, Vlada će završiti privatizaciju društvenog sektora privrede. Nastaviće se sa odgovornim restrukturiranjem javnog sektora privrede, povećanjem efikasnosti preduzeća uz oslobađanje od budžetske zavisnosti, ulaganjem u rekonstrukciju i modernizaciju kroz tehnološko i organizaciono usklađivanje sa standardima EU. Takođe će se izvršiti izmene i dopune Zakona o privatizaciji, kako bi se jasno definisali principi i pravila privatizacije javnih preduzeća i ovlašćenja države i organa lokalne samouprave u tom procesu i omogućiti pravo svih punoletnih građana na besplatne akcije preko Privatizacionog registra, odnosno Nacionalnog privatizacionog fonda, doneti zakon o nacionalnom privatizacionom fondu Srbije kojim će se bliže urediti način i postupak distribucije besplatnih akcija građanima Srbije koji to pravo nisu iskoristili, okončati prodaju akcija iz portfelja Akcijskog fonda Republike Srbije sa ciljem ubrzanog povlačenja učešća države u kapitalu privatizovanih preduzeća nasleđenog iz ranijeg perioda, doneti zakon o privatizaciji gradskog građevinskog zemljišta, čime će se povećati obim investicija, razviti tržište nekretnina i obezbediti pravo građana na neograničeno raspolaganje svom nepokretnom imovinom, doneti sveobuhvatne socijalne programe za svaku privatizaciju kako bi se zaštitila prava i zaposlenih. Najzad, dolazimo do petog, ključnog programskog principa vladine politike, a to je nastavak borbe protiv organizovanog kriminala i svakog oblika korupcije. Prirodna je težnja svakog društva da obezbedi vladavinu prava, što znači mogućnost za sve građane da bezbedno i dobro žive od svog poštenog rada. Nažalost, većina stanovništva i danas veoma teško živi, tako da nam predstoji velika borba da bi konačno svaki građanin Srbije mogao da kaže da mu je životni standard osetnije bolji. Svi vidimo koliko su strpljenja i razumevanja naši građani pokazali za one stvarne i velike teškoće kroz koje država prolazi. Međutim, ono za šta nijedanpojedinac u našoj zemlji nema i ne sme da ima razumevanja jeste još uvek prisutna korupcija u svim delovima društva. Mi smo svesni da, možda gore od bilo čega drugog, nepravda peče svakog našeg čoveka kada vidi kako se putem korupcije bezobzirno otima dinar od najsiromašnijeg dela stanovništva. Zato Vlada Srbije mora još žešće, snažnije i sistematičnije da udari na svaku pojavu kriminala i korupcije. Dobro znam koliko se narod i građani raduju kada čuju da je pravda zadovoljena i da je ova ili ona mafija privedena pravdi. Sve dok sam ubeđen da je u Srbiji zakon jači od svakog pojedinca, i sve dok budem verovao da Vlada ima snage da se obračuna sa svakim oblikom kriminala i korupcije, ja ću biti na čelu Vlade. Polazište Vlade u borbi protiv korupcije predstavlja Nacionalna strategija i Akcioni plan za borbu protiv korupcije. Uspešna borba protiv ove vrste društvenog zla podrazumeva efikasnu primenu antikorupcijskih propisa, prevenciju, odnosno otklanjanje mogućnosti za korupciju, podizanje opšte svesti i obrazovanje javnosti radi javne podrške za sprovođenje antikorupcijske strategije. U tom cilju biće nastavljena još intenzivnija saradnja Ministarstva unutrašnjih poslova i tužilaštava, kako u borbi protiv korupcije u privredi, tako i u borbi protiv korumpiranih članova pravosudnih organa. Vlada će raditi na potpunom suzbijanju privrednog kriminala, celovitom uređenju sudstva, jačanju svojinskih prava, kao i svođenju korupcije na najmanju moguću meru u oblasti privrede. Vlada će unaprediti osposobljenost poreske i carinske uprave i podići institucionalne kapacitete svih sektora u Ministarstvu finansija. Sve pojave kriminala najstrože će se kažnjavati u svim službama. Posebni napori će biti usmereni na unapređenje pravosuđa i službe unutrašnjih poslova, kao osnovnih nosilaca borbe protiv korupcije i kriminala. Nezavisno pravosuđe i borba protiv organizovanog kriminala, posebno korupcije, predstavljaju osnovni kriterijum za ocenu ostvarenog nivoa vladavine prava u jednoj demokratskoj državi. Posebna pažnja biće posvećena suzbijanju organizovanog kriminala, i na nacionalnom, naravno i na međunarodnom planu. U tom cilju Vlada će doneti nacionalne strategije za prevenciju kriminala. Posebne napore Vlada će uložiti u borbu protiv organizovanog finansijskog kriminala, tj. korupcije, pranja novca i falsifikovanja novca, visokotehnološkog kriminala i svih drugih oblika krivičnih dela iz oblasti ekonomskog kriminala, borbu protiv svih vidova organizovane proizvodnje, krijumčarenja i stavljanja u promet opojnih droga i narkotika, borbu protiv terorizma, otkrivanje organizovanih kriminalnih grupa, rasvetljavanje najtežih krivičnih dela, posebno onih koji izazivaju uznemirenje javnosti, suzbijanje maloletničke delikvencije. Budućnost Srbije, njen napredak, može da se temelji isključivo na vladavini prava i vladavini zakona. Vlada Srbije do sada je svakog dana pobeđivala kriminal i naš veliki cilj je da ovde u Skupštini svi zajedno, ma kojoj partiji pripadali, zaključimo da je Srbija postala zaista pravno uređena država. Poštovani narodni poslanici, pošto sam izložio ovih pet osnovnih programskih principa vladine politike, pet osnovnih principa oko kojih su se okupile stranke u Vladi Srbije, želeo bih na samom kraju i sasvim kratko da vas upoznam i sa planovima o neophodnim institucionalnim reformama koje proizilaze iz Ustava i Ustavnog zakona koji je donet sa novim Ustavom Srbije. Kada ovo kažem, onda mislim na jedan veliki posao, koji je zajedničkiposao, koji vlada i Skupština u narednom periodu, u narednim mesecima moraju da podele. Nesumnjivo je da će izbor nove vlade ubrzati preobražaj institucija i čitavih pravnih oblasti u Srbiji. Vlada namerava da snažno koristi svoje pravo zakonske inicijative i u oblasti reformisanja naših institucija. Pri tom, zadaci Vlade izviru iz te potrebe da se stvori pravni sistem koji priliči Srbiji kao samostalnoj državi, imajući u vidu da je to njen status od juna prošle godine, 2006. godine, ali i da se sadašnji pravni sistem prilagodi novom ustavnom sistemu, Ustavu donetom oktobra prošle godine. Pri tome, bitno je i da se poštuje redosled i brzina usvajanja zakona koju je odredio Ustavni zakon. Jedan od najprečih poslova Vlade zato jeste da blagovremeno pripremi zakone kojima se uređuje odbrana Srbije, Vojska Srbije i spoljni poslovi. Posredi su zakoni kojima se pravni poredak Srbije prilagođava potrebama samostalne države. Donošenje tih zakona nije neophodno samo zato što je Srbija postala samostalna država, već i zbog toga što važeći zakoni potiču još iz doba Savezne Republike Jugoslavije i, verovali ili ne, čak i iz Socijalističke Federativne Republike Jugoslavije. Naravno, samim tim ne izražavaju suštinu novog ustavnog poretka Srbije. Uređenje Vojske Srbije i sistem odbrane treba u sebi da sjedine demokratičnost i efikasnost. Vojska i vojne ustanove moraju neposredno da budu potčinjene civilnim organima izvršne vlasti, predsedniku Republike i Vladi, ali i da budu nadzirane od strane najvišeg predstavničkog tela – Narodne skupštine. Preko je potrebno i da se zakonski konkretizuje ustavno pravilo prema kome rad službi bezbednosti kontroliše Narodna skupština. Put za to je usvajanje novog zakona kojim će se propisati uređenje službi bezbednosti i njihova kontrola, ali mnogo jasnije i preciznije nego što je to učinjeno važećim zakonom koji je donesen za vreme državne zajednice Srbija i Crna Gora. Pored zakona kojim se uređuju spoljni poslovi, neophodno je da se što pre usvoji zakon kojim se normira zaključivanje i izvršavanje međunarodnih ugovora, pošto je na snazi zakon koji je donet još 1978. godine. Da bi se omogućili izbori za predsednika Republike i organe lokalne samouprave potrebno je da Vlada što pre predloži Narodnoj skupštini usvajanje zakona kojim se uređuje položaj predsednika Republike i izbori za predsednika Republike, lokalna samouprava i lokalni izbori. U zakonu treba da se razrade ustavna pravila o položaju predsednika Republike dok traje njegova dužnost i kada ona prestane. Zakonom o lokalnoj samoupravi biće konkretizovan novim Ustavom povećan stepen decentralizacije Srbije i preuređen sistem opštinskih organa. Ustav pruža uporište za to da se napusti sadašnji princip krute podele nadležnosti između opštinskih organa, koji zapravo podseća na predsednički sistem u našim opštinama. Jedan od tih ciljeva zakona o lokalnoj samoupravi biće i da se smanje sadašnja ovlašćenja Vlade i svedu na ustavni nivo. Posebno je značajan zakon kojim će se urediti položaj Ustavnog suda, sudija Ustavnog suda i postupak pred tim sudom. U novom ustavu nadležnosti Ustavnog suda su brojne i značajne, promenjen je položaj sudija Ustavnog suda i način njihovog izbora i imenovanja. Zakon o Ustavnom sudu mora da potvrdi demokratska postignuća novog Ustava i da stvori potpune normativne pretpostavke da Ustavni sud postane garant očuvanja vladavine prava, ustavnosti i zakonitosti, ali i efikasan zaštitnik ljudskih prava i prava pripadnika nacionalnih manjina. U reforme naših institucija nesumnjivo spada i zakonodavno preuređenje pravosudnog sistema u Srbiji. Predstoji donošenje niza zakona iz pravosudne oblasti. Sa novim Ustavom i ustavnim načelima mora da bude usklađen i položaj zaštitnika građana, državne revizorske institucije, Vlade, državne uprave, Narodne banke i još celog niza značajnih institucija. To je, i zato sam hteo na ovome da se na kraju zadržim, jedan veliki zakonodavni posao na koji nas obavezuju, kao što dobro znate, rokovi u Ustavnom zakonu za sprovođenje Ustava, a u nekim slučajevima se radi zaista o propisima koji moraju biti doneti bez obzira na ove rokove koji su postavljeni u Ustavnom zakonu za sprovođenje Ustava. To bi bili ovi osnovni programski principi, koji predstavljaju pravac delovanja Vlade. Zahvaliću vam se na vašoj pažnji. Na meni je još jedanput da vam pročitam imena kandidata za članove Vlade. To su, redom: potpredsednik Vlade - Božidar Đelić, Ministarstvo spoljnih poslova - Vuk Jeremić, Ministarstvo odbrane - Dragan Šutanovac, Ministarstvo unutrašnjih poslova - Dragan Jočić, Ministarstvo finansija - Mirko Cvetković, Ministarstvo pravde - Dušan Petrović, Ministarstvo za državnu upravu i lokalnu samoupravu - Milan Marković, Ministarstvo poljoprivrede, šumarstva i vodoprivrede - Slobodan Milosavljević, Ministarstvo ekonomije i regionalnog razvoja - Mlađan Dinkić, Ministarstvo rudarstva i energetike - Aleksandar Popović, Ministarstvo za infrastrukturu - Velimir Ilić, Ministarstvo za telekomunikacije i informatičko društvo - Aleksandra Smiljanić, Ministarstvo trgovine i usluga - Predrag Bubalo, Ministarstvo rada i socijalne politike - Rasim Ljajić, Ministarstvo nauke - Ana Pešikan, Ministarstvo zaštite životne sredine - Saša Dragin, Ministarstvo prosvete - Zoran Lončar, Ministarstvo omladine i sporta - Snežana Samardžić-Marković, Ministarstvo kulture - Vojislav Brajović, Ministarstvo zdravlja - Tomica Milosavljević, Ministarstvo vera - Radomir Naumov, Ministarstvo za dijasporu - Milica Čubrilo, Ministarstvo za Kosovo i Metohiju - Slobodan Samardžić i ministar bez portfelja Dragan Đilas. Gospodine predsedavajući, poštovani narodni poslanici, hvala vam na pažnji.
Zahvaljujem gospodinu Vojislavu Koštunici. Čuli ste program i predlog sastava Vlade koji je izneo gospodin Koštunica, dobili ste materijale. Dajem pauzu do 18,45 časova. Rad Skupštine nastavlja se u 18,45 časova. Hvala. [[Posle pauze – 18.50]] Molim vas da nastavimo rad. Nemojte me terati da primenjujem mere Poslovnika sad na kraju, da pred Vladom pokažem kako mora da se radi. Podsećam vas da, shodno članu 94. Poslovnika Narodne skupštine, ukupno vreme rasprave za poslaničke grupe iznosi pet časova, kao i da se ovo vreme raspoređuje na poslaničke grupe srazmerno broju narodnih poslanika. Takođe vas podsećam na dogovor sa predsednicima poslaničkih grupa da ćemo ceo posao završiti u roku, tj. u pet do 12. Molim poslaničke grupe, ukoliko to već nisu učinile, da odmah podnesu prijave za reč, sa redosledom narodnih poslanika. Saglasno članu 191. Poslovnika Narodne skupštine, otvaram pretres o kandidatu za predsednika Vlade, programu kandidata za predsednika Vlade i kandidatima za članove Vlade. Da li neko od predsednika, odnosno predstavnika poslaničkih grupa želi reč? Izvolite, gospodin Čedomir Jovanović.
Gospodine potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Koštunica, dame i gospodo kandidati za ministre u novoj vladi, upoznaću vas sa stavovima Liberalno demokratske partije, kojima bi trebalo da posvetite pažnju, zbog toga što sam siguran da je sve ono što je obeležilo politička dešavanja u zemlji tokom poslednja tri meseca, pogotovo ono što ih je obeležilo poslednjih sedam skupštinskih dana, potpuno transformisalo taj jedan partijski stav u mnogo šire mišljenje koje dele ljudi, bez obzira na to da li su članovi LDP, glasači LDP ili građani koje politika mnogo manje interesuje od svih onih ličnih, životnih prioriteta. Želim, na početku, da vam kažem da je važno da Srbija što pre dobije Vladu i da je ovaj parlament učinio sve kako bi do toga došlo. Ali, istovremeno želim da vam kažem da mi ne podržavamo politiku koju ste vi, gospodine Koštunica, promovisali u svom ekspozeu i da se ne slažemo sa idejom da je najvažnije da Srbija dobije vladu, bez obzira na ciljeve te vlade i načine na koje će je ostvariti. Mislim da ste kao kandidat za premijera bili dužni da nam odgovorite na pitanje - da li je sve što smo proživeli kao poslanici, kao građani ove zemlje, moralo da bude onako dramatično kao što je bilo. Da li je iz toga nova parlamentarna većina izvukla neke zaključke? Da li su ti zaključci, ukoliko postoje, deo ovog ekspozea ili ne? Mi smo, kao Liberalno demokratska partija, promovisali potpuno drugačiji politički koncept, ali kao poslanici koji predstavljaju interese građana ove zemlje moramo imati snagu da otvorimo mogućnost da se do nespornih ciljeva stiže drugačijim putevima. Prioriteti koje ste vi definisali tokom svog ekspozea su prioriteti koji su pomenuti i u vašem prethodnom ekspozeu, tokom februara 2004. godine: i Kosovo, i evropske integracije, i Hag, i izgradnja pravne države, borba protiv korupcije, borba protiv kriminala. Činjenica da se i u vašem današnjem ekspozeu pominju isti ti prioriteti i nijedan novi govori o težini problema sa kojima se naše društvo suočava, ali i o neefikasnosti vaše dosadašnje vlade da te probleme rešava. Ono što nameravam da uradim, pre definisanje politike koja je Srbiji potrebna i za koju želim da verujem da imate snage da je prihvatite, jeste da ukažem na tri osnovna principa koja su preduslov mogućnosti bilo kakvog dogovora o zajedničkom radu na rešavanju tih teških problema, jer sam siguran da niko u ovoj zemlji ne veruje da sam po sebi, u okviru svoje stranke, ima dovoljno sposobnosti i snage za suočavanje sa tim dramatičnim nasleđem, koje oduzima pravo našem društvu na normalnu budućnost. Da bi Vlada imala snagu da reši te probleme, ona mora biti demokratska, mora biti evropska i mora biti reformska, a vaša vlada, gospodine Koštunica, nije ni demokratska, ni evropska, ni reformska. Nije demokratska zbog toga što ste danas mandatar, suprotno volji građana iskazanoj na izborima 21. januara. Vi nam danas čitate ekspoze zbog toga što su vaši novi koalicioni partneri popustili pred ucenama. Parlament će meriti štetu popuštanja pred vašom ucenom i štetu sa kojom bi se Srbija suočila zbog potpunog urušavanja poretka kojem ste nas izložili u poslednjih sedam dana, a to vam oduzima pravo da za svoju vladu kažete da je demokratska. Ako je vaša vlada demokratska, kako je njoj uopšte moglo biti postavljeno pitanje kontrole tajne policije? U demokratskoj vladi to pitanje je rešeno zakonima i prema tom pitanju i tom problemu identičan stav ima svaki ministar i svaka stranka koja tu vladu formira. Ako je vaša vlada demokratska, po čemu se ona razlikuje od prethodne vlade? Prethodna vlada je, takođe, počivala na identičnim političkim prioritetima, koje ste vi sami utvrdili, uz drugačiju političku podršku, koje danas nema, zbog toga što, navodno, u Srbiji postoji demokratski i nedemokratski blok, što postoje stranke novog režima i stranke starog režima, što je problem zbog toga što zakletvu treba da položite pred potpredsednikom iz Socijalističke partije Srbije, a nije bio problem kada ste tražili podršku te iste SPS 2004. godine, jer bez toga niste mogli da dođete na vlast. Da bi vaša vlada bila evropska, ona mora imati snagu da prihvati evropske vrednosti, a o njima ste tako malo govorili u svom ekspozeu. Da bi vaša vlada bila evropska, ona mora razumeti zbog čega je za Srbiju važno suočavanje sa prošlošću, zbog čega je za Srbiju važno građansko pomirenje, zbog čega je za Srbiju važan evropski sistem vrednosti, na koji mi nismo imali pravo u periodu vaše vlasti. Da bi vlada bila reformska, ona mora pokazati snagu za promene, a vaš ekspoze je ekspoze političkog kontinuiteta, ne samo sa onim što ste činili u prethodnom mandatu, nego i sa politikom koja vas je dovela do prilike da u februaru 2004. godine postanete predsednik naše vlade. U kampanji koja je prethodila vašem izboru, vi ste insistirali samo na jednom prioritetu, a to je bio uslov svih uslova - diskontinuitet sa politikom Zorana Đinđića. Mi smo rekli da je to kontinuitet sa politikom Slobodana Miloševića. Rezultati vašeg trogodišnjeg rada pokazuju u kojoj meri smo bili mi u pravu, a u kojoj ste meri bili vi u pravu. Ako govorimo o Kosovu, ne oduzimajući vam pravo na autentičan odnos prema tom problemu, ne možemo Kosovo posmatrati kao uzrok stanja u kome se danas nalazi Srbija, već kao posledicu, a o tim posledicama nismo čuli nijednu reč. Juče smo slušali priču o crnogorskim separatistima, danas o albanskim separatistima, ali nismo videli položen račun za jedan premijerski neuspeh. Vaši ciljevi u prethodnom mandatu su bili očuvanje državne zajednice, a ona više ne postoji, očuvanje Kosova i Metohije, a sami ste nas ovde upoznali sa jedinim realnim scenarijem o tome, koji mi možemo ignorisati, ali ne možemo ga sprečiti. Prioritet vaše prethodne vlade bile su i evropske integracije, a mi smo godinu dana pod suspenzijom u tom procesu, zatim, saradnja sa Hagom, ali dvosmerna, usvajanje Ustava i reforma države. To ste uradili, ali na skandalozan način, u proceduri u kojoj su građani više glasali nego što su imali prava da raspravljaju o Ustavu. Ipak, vaša vlada zaslužuje šansu, zbog toga što je jedina moguća u ovom trenutku. Mi smo spremni, koliko god to izgledalo neverovatno, da vam u tome pomognemo, ali nismo spremni da menjamo svoju politiku. Ta politika nas u ovom trenutku obavezuje da kažemo da je vaš program rešavanja kosovskog problema pogrešan i osuđen na neuspeh. Ta politika nas obavezuje da vam kažemo da ste najmanje u svom ekspozeu govorili o Hagu, a Hag je suština transformacije našeg društva. Bez utvrđivanja političke odgovornosti za zločine koji su počinjeni tokom devedesetih godina, za zločine za koje su optužene konkretne osobe, Srbija se ne može transformisati, a utvrđivanje te odgovornosti podrazumeva i sankcionisanje. Mi insistiramo na efikasnoj saradnji sa Haškim tribunalom, ali, istovremeno, i na nečemu što se već može učiniti tokom ove rasprave. Ako očekujete od nas da poverujemo da ćete za narednih sto dana uraditi ono što niste uradili u prethodne tri godine, onda budite toliko hrabri i napravite prvi veliki korak, korak za koji do sada niste imali snage, i recite da general Mladić nije srpski heroj, recite da vaša vlada, možda, nije imala sposobnosti do sada da ga uhapsi, ali ima rešenost da Srbiji kaže kakva je težina dela zbog čega ga Hag traži. Prestanite da saradnju sa Haškim tribunalom posmatrate kao hir jedne osobe - Karle del Ponte, kao zaveru Evropske unije i SAD. Počnite da na Hag gledate kao na posledicu naše nesposobnosti i neefikasnosti, jer se naša deca kreću ulicama sa ratnim zločincima, prema kojima je vaša vlada pokazala toliko simpatija. Ako govorimo o saradnji sa Haškim tribunalom, a to je preduslov naših evropskih integracija, interesuje nas, kao poslanike LDP, kakav je vaš premijerski stav o deklaraciji za koju želimo da je usvoji ovaj parlament, u kojoj bi se Srbija ne samo distancirala od genocida izvršenog u Srebrenici nego, preuzimanjem na sebeodgovornosti od kojih Srbija ne može da pobegne, omogućila našoj deci da žive srećnije nego što živimo mi danas. Mislim da se politikom bavite zbog tog cilja ili, možda, grešim. Ako govorimo o borbi protiv korupcije i protiv kriminala, pominjali ste mafije. Verujem da ste mislili na stečajnu, drumsku, carinsku, prosvetnu, sportsku mafiju. Pitam vas kako ste uspeli da stignete do svih tih mafija, a da preskočite političku mafiju i da li je bilo ko u političkom sistemu našeg društva prepreka za suočavanje sa tim poslom, što je preduslov obračuna sa kriminalom u Srbiji? Umesto toga, vi ste krenuli drugim putem, vi ste borbu protiv kriminala poistovetili sa borbom protiv svih onih koji su u periodu vanrednog stanja odbranili našu demokratiju, zaštitili srpsko društvo od državnog udara, zbog koga se i danas izvršiocima ubistva predsednika vlade Zorana Đinđića sudi u Specijalnom sudu. Vi ste borbu protiv kriminala zamenili borbom protiv predsednice Vrhovnog suda, borbom protiv republičkog tužioca, borbom protiv predsednika Okružnog suda, protiv okružnog tužioca, borbom protiv načelnika javne bezbednosti u policiji i načelnika gradske policije, protiv 700 ljudi u policiji, desetine i stotine ljudi u tužilaštvu i sudstvu, protiv specijalnog tužioca, trojice tužilaca u procesu protiv ubica Zorana Đinđića, dovodeći Specijalni sud u stanje u kojem se, praktično, sudi žrtvi, a ne dželatu i zločincu. Lošu ste vodili borbu protiv kriminala, gospodine Koštunica. Preduslov borbe protiv korupcije je stvaranje onoga što je vaš politički lajt motiv, stvaranje pravne države. Kako ste to radili u prethodnom mandatu, o tome nam niste ništa rekli. Umesto pravne države, mi smo dobili partijsku državu. Iz nedovršenog demokratskog sistema, mi smo vraćeni u feudalni, ali bez šanse da danas s pravom govorimo o stvaranju moderne demokratije, jednog građanskog društva, i to sa strahom da ćemo iz feudalnog otići na niži nivo. Niste pomenuli berzu, ali ste govorili o Rusiji. Niste pomenuli tržište, ali ste govorili o socijalnoj politici, s ambicijom premijera koji misli da društvu deli milostinju u ime države koja ga je prethodno upropastila. Nije to socijalna politika. Uspeli ste da izgovorite nešto što je neverovatno - samostalna stambena jedinica, to je, valjda, drugo ime za stan, to sam primetio u vašem ekspozeu. U ovoj zemlji, ukoliko budete insistirali na svojoj politici, više nećemo imati stambene probleme, jer živimo u društvu gde 90 posto mladih više ne vidi nikakvu šansu, ne zbog toga što su problemi teški, nego što im se povlađuje, što se glava gura u pesak, što imamo vladu koja ne nudi viziju, koja ne motiviše društvo, što smo dobili kabinet koji će trošiti energiju naše zemlje, kao što je to bio slučaj i u prethodne tri godine. U svom ekspozeu ste pokazali šta je vaš politički prioritet - očuvanje postojećeg poretka. Sa kim? Sa svakim ko na tako nešto želi da pristane? Na kakav način? Kroz robovanje kolektivnim predrasudama umesto kolektivnim interesima, predrasudama da je za sve ono što je loše u ovoj zemlji odgovoran neko drugi a ne mi sami, predrasudama da smo taoci mračne politike EU i SAD, predrasudama da će Rusija rešavati naše probleme, a ni prvo, ni drugo nije tačno. Probleme ove zemlje mogu rešiti samo oni ljudi koji u njoj žive, tako što će se dogovoriti oko cilja koji se mora ostvariti, a potom dati sve od sebe da se do tog cilja dođe što brže. Niste pomenuli rokove. U kom roku mislite da okončate saradnju sa Haškim tribunalom i na kakav način? U kom roku mislite da završite borbu protiv kriminala i korupcije, sa kakvim rezultatima? Koliko ćemo još insistirati na politici o kojoj vi govorite u procesu rešavanja konačnog statusa Kosova i po koju cenu? Parlament ima pravo da to zna pre nego što se izjasni o davanju ili uskraćivanju podrške vašoj vladi. Želeo bih da kažem prijateljima iz Demokratske stranke da su oni napravili Liberalno demokratsku partiju - u prostoru koji je Demokratska stranka napustila, ne zbog toga što smo želeli da nanesemo bilo kakvu štetu DS-u, nego zbog toga što smo bili ubeđeni da je to potrebno našem društvu. U prethodnim mesecima smo vas podržavali više nego što ste to činili sami. Isto smo to činili i prethodnih nedelju dana, tokom rasprave. Sarađivaćemo sa vama, ali mislim da je politički izbor koji ste napravili daleko od obrazloženja koje smo čuli. Koalicija DS i DSS je neprirodna i ona se ne može pravdati višim državnim interesima, jer u onome što nam je danas ponuđeno nema države, ali postoji izražen lični interes i puno političkih slabosti. Nažalost, one su postale vaše osobine. Želeli smo izbore kao priliku u kojoj bismo građanima omogućili da se izjasne o onome o čemu se nisu izjašnjavali tokom januarskih izbora. Ne mislimo da u demokratskom društvu izbori mogu biti neki problem, ali ako su prioriteti drugačiji, onda se mora otvoriti prostor za kompromis, a taj prostor nama nije otvoren. Zbog toga insistiramo na potpuno drugačijem odnosu prema novom kabinetu, očekujući od Demokratske stranke da razume da je to izraz našeg protivljenja politici čiji ona postaje sastavni deo, a ne protivljenja Demokratskoj stranci ili njenim biračima. Što se tiče vas, gospodine Koštunica, koliko god to izgledalo neverovatno, uvek ćete moći da računate na podršku LDP u situaciji u kojoj budete tražili podršku za promenu političkog kursa vaše vlade, bez obzira na to da li govorimo o Kosovu, Hagu, evropskim integracijama, bez obzira na to da li govorimo o borbi protiv korupcije i kriminala. Istovremeno, želim da vam kažem da ću dati sve od sebe kako bi vaš mandat trajao što kraće, a mi dobili priliku da što brže dođemo na vlast i uradimo one poslove kojima ste vi kao predsednik vlade, ili predsednik države, najveća prepreka od oktobra 2000. godine – da suočimo zemlju sa Miloševićevim nasleđem, sankcionišemo ratne zločince, utvrdimo političku odgovornost za politiku koja se ostvarivala kroz ratne zločine, promenimo politiku prema Kosovu, kosovski problem doživimo kao poslednju šansu za redefinisanje naše države i promenu prioriteta. U nedostatku aktivnih vrednosti, vi nam nudite tradiciju. U 21. veku, našem društvu je potrebna vizija a ne tumaranje, ne ideje 19. veka. Bez obzira na to što su tada možda bile dobre i opravdane, one su odavno prevaziđene. Nama je potreban modernizam i reforma, a ne konzervatizam i status kvo, što je, zapravo, temelj vaše politike i vaše buduće vlade. Ono što želim da kažem je istovremeno i poruka građanima Srbije. Ovaj parlament će imati dovoljno snage da, bez obzira na međusobne nesuglasice, u svakom trenutku društvu nudi alternativu. Ubeđeni smo da to činimo i sada, da nudimo alternativu nesposobnoj vladi, vladi kontinuiteta, u diskontinuitetu sa politikom Zorana Đinđića, da nudimo alternativu vladi koja u ekspozeu kandidata za predsednika vlade ne pominje obrazovanje, vladi koja umesto berze nudi kolhoz, umesto modernih zakona, običajno pravo, umesto poštovanja i respekta institucija, uništavanje institucija. Očekujem od vas, gospodine Koštunica, da iskažete poštovanje prema Skupštini i u svom narednom obraćanju kažete jedno jednostavno hvala svakom od poslanika koji je omogućio da, uprkos svemu onome što ste vi uradili, Srbija dobije vladu, a na takav način dobije i opoziciju, koja će dati sve od sebe, bar kad je reč o Liberalno demokratskoj partiji, da vaša vlada traje mnogo manje nego što je to bio slučaj sa prethodnom i da, pri tom, naša politika dobije podršku koja joj je potrebna da bi zemlju promenila. Hvala vam.
Hvala vam, gospodine Jovanoviću. Reč ima gospodin Tomislav Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, danas Republika Srbija dobija marionetsku vladu skoro u najvišem sastavu. Zaista cinično zvuči reklama, izgovarana već nekoliko dana na Javnom servisu, kojom se citiraju reči predsednika Vlade da su stranke koje obrazuju Vladu odlučile da svoje međusobne partijske razlike i stranačke interese ostave po strani a da iznad njih stave interese države, nacije i građana. Vaša mimoilaženja se upravo odnose na interes države, nacije i građana. Ne možete vi da ostavite po strani međusobne razlike kada se one tiču budućnosti Srbije. Demokratska stranka Srbiju vidi na jedan način, Demokratska stranka Srbije se do sada javnosti predstavljala kao stranka koja Srbiju vidi na drugi način. Razumem ove male, što su trljali ruke i jedva čekaju da se dogovorite kako bi postali ministri, neki od njih zato da bi direktno izbegli hapšenje i zatvor. Uspeli ste samo delimično, nemojte previše da se radujete. Štete koje ste naneli Srbiji i pohlepa nekih od vas načinili su najveće kriminalce u Srbiji. Pričate nam o tome da je neprihvatljiva nezavisnost Kosova i Metohije za Vladu i da je to jasno definisana državna politika. Pa, šta ste tu imali da definišete? To piše u Ustavu Republike Srbije. Sve što piše u Ustavu, niste morali uopšte da definišete. Nije valjda da ste se oko Kosova i Metohije tri meseca dogovarali? Oko toga niste imali pravo da se dogovarate. Taj stav svih građana Srbije je jedinstven i stav je i Narodne skupštine. Kosovo i Metohija zauvek su sastavni deo teritorije Republike Srbije. Niko nije ni sumnjao da ćete ovde tako nešto izreći. Po ko zna koji put, mene interesuje šta će biti. Vaša priča oko Kosova i Metohije zasnovana je na jednom ovde iznetom uverenju, za koje znate da je netačno i da je obmana narodnih poslanika, da će velike države, članice Saveta bezbednosti, voditi računa o Povelji UN, o međunarodnom pravu, o pravu države na svoj suverenitet i teritorijalni integritet. Istovremeno nas obaveštavate da su neke velike države, članice Saveta bezbednosti, već podnele predlog rezolucije kojim se to ne poštuje. Definišite se, gospodine predsedniče Vlade. Hoće li Amerika štititi suverenitet nezavisne države priznate u Ujedinjenim nacijama i odustati od rezolucije o Kosovu i Metohiji, ili će nastaviti da gura rezoluciju o Kosovu i Metohiji? Nemojte da nas uljuljkujete da bi vlada bila izabrana. Mnogo će teže biti ako ta vlada padne za mesec ili dva, nego da je danas ne izaberete. Vrlo dobro znate da će doći do pojedinačnog priznavanja Kosova i Metohije od strane država na kojima kasnije temeljite našu politiku. Temeljite našu politiku na odnosima sa SAD, pre nego na odnosima sa Kinom i Rusijom. Prihvatam da je to stav ove vlade, ali šta će biti kada Amerika proglasi nezavisnost Kosova i Metohije? Kako će ta saradnja da izgleda sa SAD? Idemo na Evropsku uniju. Temeljite čitav potencijal srpski, sve što će nam se ubuduće dešavati, na odnosima sa Evropskom unijom, čak ste rekli da je izuzetno skupo prevođenje zakona, pravnih dostignuća EU, pa mora da se specijalna ustanova ili deo vlade formira koji će da prevodi pravna dostignuća EU, da bismo mogli to da primenimo. Ako Evropska unija u roku od nekoliko dana kaže - Kosovo i Metohija je nezavisna država, hoćemo li da temeljimo, hoćemo li da trošimo i dalje pare za prevođenje pravnih dostignuća EU na srpski jezik, baš tako ste rekli, i, naravno, na jezike ostalih građana Srbije koji u njoj žive. Čitav koncept na kome je Vlada zasnovana, po prvoj i drugoj tački, jer su apsolutno povezane, mi je nejasan. Preskočili ste da nam kažete da li ste se oko toga dogovorili. To definitivno i direktno odlučuje o našoj sudbini. Vi znate šta nas čeka i izbegli ste da nam kažete šta će biti sa Vladom ako dođe to što nas čeka. Čeka nas priznavanje nezavisnosti Kosova i Metohije. Sa koliko cinizma ste napisali da ne brinu građani Kosova i Metohije, Srbija će uvek smatrati da je Kosovo i Metohija sastavni deo Srbije. I to im obezbeđuje sigurnost? Mislite li da se oni više boje da li će Vlada priznati da to nije deo Srbije, ili da li će Šiptari da udare nogom u vrata i da ulete u kuće, ili da li će dotrčati predstavnici međunarodnih snaga da ih, tobož, spasu, da ih stave u auto kojim će da napuste kuće, a da im Albanci upale kuće? Takvi se još nisu vratili, evo, već tri godine. Ne moraju Albanci da ubiju nikoga, da ne bi doživeli nekakvu osudu, samo će da upale kuće, a mi nemamo ni ovde, na teritoriji van Kosova i Metohije, mesta gde će ljudi da spavaju, još ćemo samo da brinemo i o tome šta ćemo sa kućama na Kosovu i Metohiji. Šta u slučaju proglašavanja nezavisnosti Kosova i Metohije i ako Srbija kaže: "Mi to ne prihvatamo, nama je to neprihvatljivo"? Prihvatili ste terminologiju predsednika Republike. Nama je, kaže, neprihvatljiva nezavisnost Kosova i Metohije. Neprihvatljiv je i meni paprikaš, pa kad ga skuva žena, ja jedem. Kao da čovek u životu radi sve što je prihvatljivo. Onda ćete kroz dva meseca reći: "Jeste, bilo mi je neprihvatljivo, ali sad moramo tako da živimo". Šta da očekujete od ovakve vlade - jedinstvene stavove, jedinstveno mišljenje, jasan i čvrst stav o tome šta ćemo dalje da radimo? Ne, uvili ste sve u paučinu i maglu. Ne samo za građane Kosova i Metohije, celu Srbiju ste uvili, čak, mislim, za svoje mentore sa Zapada ste uvili u paučinu i u maglu ovu vladu i njene interese. Vi smete da kažete Americi direktno: "Da, isključivo brinemo o odnosima sa vama i da, odbacujemo vaš predlog za nezavisnost Kosova i Metohije"? Ala ste vi vlada! Imate jasan stav Demokratske stranke Srbije da će svako priznavanje nezavisnosti Kosova i Metohije od strane Evropske unije predstavljati potpunu prepreku za saradnju sa EU. Pre dva dana je to izrekao šef Poslaničke grupe DSS-a. Nisam čuo predstavnika Demokratske stranke da je tako rekao. Neće to predstavnik DS nikada ni reći, niti će vam članovi vlade koji su iz DS-a prihvatiti da Vlada prekine razgovore sa Evropskom unijom, da obustavi ispunjavanje svih uslova, da obustaviprevođenje zakona, ukoliko EU insistira i prihvati nezavisnost Kosova i Metohije. Šta će biti tog dana, gospodine predsedniče? Ili mislite da ćemo biti previše zaokupljeni sudbinom nesrećnika na Kosovu i Metohiji i da nam neće pasti na pamet da vas pitamo šta to vi radite? Ne temeljim svoj odnos prema Vladi samo na odnosu Kosova i Metohije. Samo znam da je to najbolnije, najteže i da nas čeka koliko juče. Uostalom, vi već imate nezavisnost Kosova i Metohije, verovatno, odlagano dok vi ne formirate vladu. U to sam ubeđen. Ubeđen sam da su vas čekali da formirate vladu, i, naravno, da se vrati vrednost akcija na berzi, vrednost evra, šta smo ono beše još imali kao tragičnu posledicu izbora radikala za predsednika Skupštine. Da vam zahvalim, gospodine Mrkonjiću, što ste prihvatili da predsedavate kad pred vama DOS polaže zakletvu, jer vas cenim, gospodine Mrkonjiću, kao velikog graditelja i kao prijatelja Slobodana Miloševića, ne samo ideološkog, nego i kao ličnog prijatelja, tako da vas zaista doživljavam kao čoveka iz starog režima, iz devedesetihgodina.
Hvala, gospodine Tomislave. Radimo sve ovo u interesu građana Srbije.
Ja bih pred vama položio zakletvu, a za ove koji bi vas oterali na bunjište, ne znam šta ih je nateralo. Hag? Nije saradnja sa Hagom hapšenje Ratka Mladića. To može da priča Karla del Ponte, to može da vam govori neko ko dođe ovde da vas ubeđuje kako još niste zaslužili tu mrvicu koja vam se pruža. Saradnja sa Hagom je pitanje odnosa prema našim građanima u Hagu, sa osnovnim postulatom prezumpcije nevinosti. Nisu to tamo ratni zločinci. Kada ih osude, onda možete da kažete da su ratni zločinci, a ima nas koji za neke od njih mislimo da jesu, a za neke od njih mislimo da nisu. Vi imate ambasadora u Holandiji koji kaže da su ljudi koji su pritvoreni u Hagu samo đubre i smrad. Zaboravlja ustavnu obavezu da štiti građane Srbije ma gde se oni nalazili, posebno kada su na teritoriji zemlje u kojoj on predstavlja Srbiju. Onako besno, masno, pijano, ambasador kaže: "Nisu to za mene ljudi, ja takve ne obilazim". Razumem da to neko u Skupštini može da kaže i da ga ne opomene predsedavajući, ali da to kaže predstavnik Vlade?! Da li ste videli kako Bugari ginu za dve žene, koje su zalužile visoku kaznu, naravno, ono što im preti, jer su znale gde se bave opasnim poslom, znale su kakva im kazna preti, ali Bugarska se podigla na noge da spasi očigledne kriminalce, apsolutno, očigledne kriminalce, jer to su njeni građani. Vi kažete da želite da saradnju sa Hagom okončate što pre. Hajde da vidimo kako. Demokratska stranka je na vlasti od 2001. godine, Demokratska stranka Srbije od 2004. godine, a DS za to vreme ima predsednika Republike. Koje su to nove snage koje će da hapse Mladića i Karadžića? Pogledajte se, sve isti ljudi. Svaka čast damama, ali, nažalost, i o nekima od njih ću morati da progovorim danas. Vas muškarce, koji bi trebalo da se isprsite i da hapsite, viđam već sedam godina na vlasti. Gde su vam te junačke grudi sedam godina? Ili će da se pojavi odjednom uhapšeni Mladić?! Nova organizacija službi bezbednosti, novi koordinator službi bezbednosti i, čas posla, uhapsio Ratka Mladića? Opominjem vas - kako se ponašate prema ljudima u Hagu, tako ćemo mi da se ponašamo prema nekima od vas koji će biti u zatvoru kad mi budemo na vlasti. Vi sad gledajte. Sve će to biti po sistemu ravnopravnosti. Nastavak borbe protiv organizovanog kriminala i svakog oblika korupcije? Ovo je smešno. Sedam godina borbe protiv organizovanog kriminala i korupcije. Valjda ste to iskorenili: trojica pumpadžija, četvorica rampadžija, tri carinika. Gde je onaj šef drumske mafije? Šef drumske mafije nije uhapšen, samo je promenio resor, smanjio resor. Tako to vama izgleda. Ko da vam veruje, kada za sve vreme vladavine DOS-a mi nemamo Ustavni sud? Formalno, dve i po godine smo imali Ustavni sud, faktički, nikada. Svi naši zahtevi, svi naši podnesci završavali su u košu. Ustavni sud nema rokove, nema obaveze. Dozvoljava vam da radite šta god hoćete i vi radite šta god hoćete. Kad treba da budu izabrane sudije Ustavnog suda, vi, jednostavno, ne birate sudije. Predsednik Republike godinu i po dana ne predlaže sudije Ustavnog suda, ne ispunjava osnovnu ustavnu obavezu. Još mesec dana imamo vremena da formiramo Ustavni sud. U kojoj smo fazi posla oko formiranja Ustavnog suda? Gde vam je Kasacioni sud, koji na opštoj sednici treba da bira pet sudija Ustavnog suda? Gde je predlog predsednika Republike Skupštini od 10, gde je predlog Skupštine predsedniku Republike od 10 kandidata za sudije Ustavnog suda? Gde je zakon o Ustavnom sudu, koji sada ima 15 sudija? A, država funkcioniše iz dana u dan. Gde je zaštita ljudskih prava u Srbiji? Na kojoj sudskoj instanci? Nema je, demokrate su na vlasti. Ko hoće da se obrati Strazburu, ne može, nije iscrpeo sve mogućnosti odbrane svojih prava na teritoriji zemlje u kojoj živi. A, ko da mu da da ih iscrpi, kad on nema ustavnu sudsku zaštitu. Najlakše je tako voditi državu. To ste činili i vanrednim stanjem. Kada pročitam ustavne odredbe o tome da je Kosovo i Metohija, ako neko proglasi nezavisnost, okupirana teritorija, cela Srbija skoči na mene. Danas i vi iz Demokratske stranke, koji ste me za to optuživali, potpisujete ekspoze predsednika Vlade u kome ćete reći da je to okupirana ili zauvek naša teritorija. Idite, bar, na TV B92, pa recite - nečasno smo optužili onog čoveka pre tri godine. Pre tri dana, kada sam rekao da postoji još jedno ustavno rešenje za prevazilaženje krize, ne ovo naše popuštanje, jer vi to nikada ne biste uradili, vi biste terali mak na konac i vi biste još pet dana govorili da radikali treba da budu izabrani, ne znate šta je odgovornost za državu, rekao sam - može Vlada da predloži uvođenje vanrednog stanja . Zašto ga onda nije predložila? Zato što nije stiglo nijedno proglašenje nezavisnosti Kosova i Metohije. Da vidim kakvo će stanje biti kada bude proglašena nezavisnost Kosova i Metohije. Da li će to biti redovno stanje? Mislim da neće. Hoće li se predsednik Vlade obratiti slučajno Skupštini za uvođenje vanrednog stanja? Ne znam. U stvari, više ne znam šta će da uradi predsednik Vlade. Više neću ni da slušam, šta god uradi, ni da gledam, zato što tu ne možete da nađete istinu. Žalosno je ako ne možete baš nijednu reč da poverujete predsedniku Vlade. Od tada, kada kaže - sutra će biti sunce, ja ću poneti kišobran. Već ste nas obavestili da će doći do pljačke NIS-a, Elektroprivrede Srbije. Zato ste se i sastali ovde. Niste se sastali da nam donesete nešto dobro. Čitao sam sastav ministarstava. Nikada do sada nisam govorio o kandidatima za ministra. Smatram da je to vaša odgovornost. Ali, stvarno mi ovde nešto bode oči. Najbogatiji ljudi u Srbiji obogatili suse od kada ste vi na vlasti. Neki kriju svoju imovinu. Neke nije ni sramota što su stekli imovinu zahvaljujući tome što su u DOS-u. Jedan ministar je radio u privredi - Predrag Bubalo. Da li je još neko radio u privredi? Nije. Ali, ste po Americi i Zapadu završili sve kurseve koji su mogli da budu završeni. Božidar Đelić je sakrio čak i od svojih partijskih drugova da je zaradio ogroman kapital zato što je bio ministar finansija, ogroman neprijavljeni kapital. Zaradio si, sposoban si, vojvodo od finansija, reci to javnosti: dragi moji građani, i ovog meseca još jedan milion u moj džep. Ali, ja sam stručni konsultant. Kako baš da banke u Srbiji, nije mi jasno. Neću o spoljnim poslovima. Nemamo sreće, već godinama nemamo ministarstvo spoljnih poslova. Ministarstvo odbrane kupiće jedno 30.000 pari hulahopki. To je predsednik već obećao i rekao da ćemo se osavremeniti naoružanjem i opremom u Vojsci Srbije. Za gospodina Jočića nemam lošu reč. Ne bojim se ni policije, ni ministra policije. Mogu samo da vam pročitam šta su o njemu rekle njegove kolege ministri, u zahtevu za izglasavanje smene ministra Jočića, koji su potpisali i Šutanovac, i Milan Marković, i Petrović Dušan. Biće zanimljivo kako će ministar pravde da progoni krivična dela ministra unutrašnjih poslova. Optužili su ga za drastično povećanu stopu kriminaliteta u Srbiji od kako je on ministar, za odnos prema ubistvu Đinđića, koji je sraman i suprotan zakonu, za kadrovsku politiku na principu nepotizma, revanšizma i selekcije po osnovu političke orijentacije, za kriminalnu prošlost ministra Jočića, za dovođenje u pitanje dobrih međunacionalnih i verskih odnosa u Srbiji i znatno ugrožen ugled naše zemlje u svetu, da nikada nije dao jasan odgovor na pitanje o uništavanju droge, da je nedopustiv ignorantski odnos ministra Jočića prema Narodnoj skupštini Republike Srbije, koja ga je izabrala na tu funkciju. Ministar Slobodan Milosavljević. Da li znaju vaše kolege za firmu ''Altis konsalting''? Za dve firme na istoj adresi? Da li znaju za vaš ulog od 400 dolara za poslovanje firme koje se godinama meri stotinama miliona dinara? Da li ste vi to prijavili negde, gospodine Milosavljeviću? Da li treba da vam pominjem dalje? Samo me interesuje, obećao sam, interesuje me kada će Tomica Milosavljević da podnese ostavku? Pretpostavljam, to bi mu bila tek četvrta po redu. Jadna je Vlada koja četvrti put zaredom bira ministra koji je davao ostavke. Izgleda da je to najčasniji čovek u Srbiji. On da ostavku jer ne valja vlada. Padne vlada, izaberu se ponovo oni, i on je ponovo ministar. Ponovo da ostavku kao najčasniji, padne vlada, izaberu se ponovo, i on je ponovo ministar. Ja sam malo stariji čovek. Imali smo jednog ministra vera. Mislim da je od Hrista on bio ministar vera. Tako se broji. E, tako i vi, ministar zdravlja. Zahvalite se na tome. Šta će vam to? Vi ste vrstan lekar. Šta će vam da vas prozivam ja koji o tome ništa ne znam? Da vas prozivam sa ove govornice, hoću, jedva čekam.
Vreme, gospodine Nikoliću. Molim vas.
Ministar bez portfelja pobeže. Za Investicioni plan, to će verovatno biti novo uređenje Novog Beograda. Malo mu je ona zgrada koju je napravio zahvaljujući poslovima, gle čuda, sa kadrovima Demokratske stranke Srbije, državnim preduzećem. Naravno, da pitam ministra omladine i sporta, Snežanu Samardžić-Marković, šta je nju preporučilo na ovu funkciju? Da li je to što je osam godina radila u Ambasadi Norveške, pa zatim nekoliko godina u Ambasadi Srbije i Crne Gore, ili Jugoslavije, u Norveškoj, a odatle direktno za pomoćnika ministra odbrane, najvažnijeg pomoćnika ministra odbrane. Odatle za ministra za omladinu i sport. Znate šta, Srpska radikalna stranka ima jednog pilota, kapetana Šakotu Branka. Mislim da je već pred penzijom. Kada letite negde u Evropu, pitajte ko je kapetan Šakota Branko. On samo dva tipa aviona vozi. Sve zna o tome kako se avioni voze, ali je rekao - znate šta, nemojte da me terate da vozim i treći tip, to je previše za ljudski mozak. A, vi ste, draga moja gospođo, odšetali s kraja na kraj Vlade, vi ste stvoreni za sve resurse u Vladi. Ako ste još i kadar G17 plus, onda sam ubeđen da vi svoju funkciju uopšte nećete umeti da obavljate. Ali, ništa vi niste krivi, gospodo ministri, vas je predložio Zapad, onaj zbog koga Demokratska stranka Srbije nije htela da sarađuje sa Demokratskom strankom. Šta vam je uradio za noć ili dve, ne znam, ali da znate, i apelna patriotizam,i apel na državno jedinstvo, apel i na očuvanje Kosova i Metohije, i dalje će pomagati kod Srpske radikalne stranke. Ko god da te apele uputi. Samo vas od sad molim, izađite na državnu televiziju, Javni servis, koji je servis vaše dve stranke, pa mi se obratite isključivo preko Javnog servisa.
Hvala, gospodinu Nikoliću. Za reč se javio gospodin Nenad Čanak.
Hvala na aplauzu. Uvaženi narodni poslanici, uvaženi gospodine potpredsedniče Skupštine, ovde smo se okupili da damo šansu, još jednom, Vladi Srbije, u koju ja duboko ne verujem. Razlog moje neverice je vrlo jednostavan.Poštujem ljude koji imaju čast, koji imaju obraz, koji imaju snage da kažu ono što misle i da urade ono što su rekli. Međutim, moja sreća, koju sam štedro sa vama podelio proteklih dana, zbog uspostave parlamentarne većine Srpske radikalne stranke - Demokratske stranke Srbije, kratko je trajala.Jednostavno sam poverovao da ćemo najzad imati one koji se zalažu za iste stvari u istom frontu. Međutim, ne, kratko je trajala moja sreća. Najedanput smo sada došli u poziciju da gospodin Tomislav Nikolić, izabran na onoj noćnoj, maratonskoj sednici, gde sam ostao jedini od onih koji nisu glasali za njega, da pogledam kako izgleda taj trenutak kad je Srbija najzad dobila strane i da svi znamo koje su utakmice na terenu političke scene u Srbiji, koji su timovi i da znamo ko su igrači i koje dresove nose. Sada, najedanput, dolazimo u poziciju da se opet na terenu desi ovaj tip zbunjenosti i igrača pomešanih timova. Upravo zbog toga mi je bilo više nego čudnovato da gospodin Tomislav Nikolić bude izabran na ovu funkciju predsednika Narodne skupštine Republike Srbije, na važnu i značajnu funkciju, koja je, u slučaju da predsednik države nije u stanju da obavlja svoju funkciju,najviša funkcija u državi, što smo imali prilike da vidimo da to prihvati, zbog toga što je gospodin Vojislav Koštunica učinio sledeće. Tražio je od gospodina Tomislava Nikolića da to prihvati, jer ne veruje Borisu Tadiću i ne veruje Demokratskoj stranci zbog njihove izdajničke politike, zbog toga što će Demokratska stranka prihvatiti otcepljenje Kosova, nezavisnost Kosova i sve to, pa će se morati razvrgnuti taj brak iz računa, koji se zove Vlada Demokratske stranke Srbije, Demokratske stranke i G 17 plus. Onda će ova skupština, sa svojom patriotskom parlamentarnom većinom, biti glavna institucija u državi, koja će održati Srbiju u jednom komadu. Jel istinu govorim, gospodine Tomislavu Nikoliću? (Tomislav Nikolić, sa mesta: nedovoljno tačno.) Ja se izvinjavam, moraćete me korigovati. Ali, trudio sam se da se držim, koliko god mogu, činjenica i istine. Pošto nisam bio prisutan tom razgovoru, ne mogu da ga doslovno ponovim, ali to je suština onoga što sam hteo da kažem. Pokušaj da ova skupština ima parlamentarnu većinu, a da vlada ima nekakvu evropski prihvaćenu većinu, pokušaj je sedenja na dve stolice, između kojih može da propadne samo Srbija kao država. Upravo zbog toga se postavlja logično pitanje - kolika je iskrenost u stvaranju ove vlade, kolika je iskrenost u nameri da ova vlada opstane i postoji, ili treba da posluži tome da se zakonski i ustavni rokovi nekako zadovolje i da se posle toga, kada se podeli ono što je već potrebno podeliti,rasproda ono što je potrebno rasprodati. Ja sam već govorio u više navrata o tome da više ta vlada ne mora postojati, pa da se najzadode srcem, a ne interesom, u koaliciju sa Srpskom radikalnom strankom koja, sasvim sigurno, posle ovakve izdaje koju je načinila Demokratska stranka Srbije prema njoj, ceneći svoj moralni kredibilitet, nikad više to sebi neće dozvoliti. Da li sam u pravu? (Odobravanje) Zahvaljujem. Sada, pošto znamo da je to situacija u kojoj se ova zemlja nalazi, moram da se osvrnem u par reči na način formiranja ove vlade. Ova vlada je formirana na takav način da se po vertikali feudalno podeli Srbija, da se podeli na takav način da se ne dođe u poziciju niti uzajamne kontrole, niti čega takvog. Već je samo po sebi neverovatno da najbrojnija stranka u Vladi nema svog mandatara. Zašto je to tako? To je stvar međustranačkih dogovora. Ali, meni lično, to deluje kao nešto što je posledica politikantskih dogovora, a ne suštinskog dogovaranja o planu i programu Vlade. Jer, najbrojniji moraju biti odgovorni i za sprovođenje plana i programa. Oni ga moraju stvarati, oni ga moraju realizovati, a ne popuštati pod pritiscima. Jer, šta su nam ti pritisci doneli? Doneli su nam to da se nastavlja kontinuitet one ionakve vlade, koja je obeležena požarima. Kao da nam Vladu nije vodio dr Vojislav Koštunica, nego Neron lično, jer je Vlada počela paljevinom Hilandara, a završava se, evo, paljevinom u Centralnom zatvoru. Znači, od Hilandara do zatvora vodila nas je Vlada dr Vojislava Koštunice i to je upravo put kojim će očigledno nastaviti i ova vlada, ako se ovako nastavi. Suština je u tome da nije otkriveno ni ko je zapalio Studio B. Ali je učinjeno nešto drugo. Upoznaću vas s ovim dokumentom, molim vas za malo pažnje. Ovo je Republika Srbija, Okružno javno tužilaštvo u Novom Sadu, KTR 434/07, od 3. maja 2007. godine. Radio-televiziji Studio B je upućen sledeći dopis: "U toku prošle nedelje, a u okviru i pod pokroviteljstvom vaše tv stanice, emitovana je emisija u kojoj je kao gost učestvovao gospodin Nenad Čanak. Potrebno je da, u smislu člana 3. i 4. Zakona o Javnom tužiocu Republike Srbije, ovom tužilaštvu, sa pozivom na gore navedeni broj, što hitnije dostavite CD snimak napred pomenute emisije. Okružni javni tužilac, mr Zoran Pavlović". Znači, nije bitno ko je zapalio Studio B, ali je bitno da se još jednom vidi šta je izvesni Nenad Čanak rekao na tom Studiju B. Ako ovo nije nastavak onoga, tipa bacanja cigle u prozor Vesni Pešić, ako to nije nastavak stavljanja bombi na prozore novinara, ako ovo nije nastavak bacanja cigli u prozore Lige socijaldemokrata Vojvodine, Saveza vojvođanskih Mađara, Sandžačke demokratske partije, Socijaldemokratske partije, izvinjavam se, apsolutno, zbog svih tih propusta i svega ostalog. Postavljam pitanje, ako se tu ne reše odnosi sada, ako do sada nismo znali ko je šta napravio, kako ćemo znati da će se od sada nešto napraviti? Ili je opstanak gospodina Dragana Jočića na ovom mestu na kome je bio do sada samo zato da se ništa ne bi otkrivalo. Znam da ćete vi raditi, već radite na meni. Ja to znam. Ali sam upravo hteo da kažem, gospodine Jočiću, neka sam vam ja najveći neprijatelj, pa, Srbija bi bila srećna. Neka sam vam ja najveći zločinac, Srbija bi bila srećna. Neka sam vam ja najveći kriminalac, pa bi Srbija bila srećna. Ja nisam ni mrava zgazio, ni trafiku obio. Ništa nisam uradio, gospodine Jočiću. Zašto mene? Zašto zbog mene mora Studio B da podnosi ovo, neka mi to neko objasni. Dalje, ja ne sumnjam u vas. Da li ste primetili, uvaženi građani Srbije, uvaženi narodni poslanici, da je sve ono što se događa u poslednje vreme jasan pokazatelj, samo treba gledati u omladinu. Ta omladina nam najbolje pokazuje šta je činiti i omladinski heroji ovoga trenutka su mladi teniseri i teniserke koji po celom svetu osvajaju medalje i odličja za ovu našu zajedničku državu Srbiju. Ali, znate li po čemu se razlikuje tenis od ovoga što se ovde događa? Po tome što pravila tenisa važe svugde na svetu, što je tenis igra koja se priznaje svugde na svetu. Ono što se ovde priznaje jeste samo reket. To je upravo ono na šta sam hteo da vam skrenem pažnju. Pa, ima valjda i nekih drugih pravila, dame i gospodo, osim isključive kreativne upotrebe reketa u sticanju lične koristi. To je ono što sam hteo da vas pitam. Hteo sam da ponovim pitanje koje je već postavljeno za ovom govornicom - šta će se dogoditi kada se Kosovo i Metohija proglase nezavisnom državom? Šta će se dogoditi kada 12 članica Saveta bezbednosti bude za to? Šta će onda to biti, magla i paučina, nećemo prihvatiti ništa? Reći ćemo - mi to ne priznajemo. To je, znate, za decu do tri godine, da se pokrivaju preko glave jastukom, jer se boje mraka. Onda ćemo doći u poziciju da se sve sprovede van nas, a ovde su svi građani imali prilike, pre samo par trenutaka, da vide da, kada je čitao gospodin Vojislav Koštunica spisak Vlade, onda je svaka stranka tapšala svom ministru i nije bilo nikoga koji je tapšao programu. Valjda zato što ova stranka nema program, zato što ima samo ministre koji treba da sprovode partijsku volju. Ako je to tako, onda vas pitam - ima li nade za ovu zemlju? Pogledajte ko je protiv. To su LDP, Liga socijaldemokrata Vojvodine, Savez Vojvođanskih Mađara i ostale manjine, SRS, SPS, više od opozicije, manje od bloka. Potpuno je jasno da će takva vlada teško svoj mandat završiti jer, jednostavno, kada su neke stvari na stolu, kada je sve ovo što se događa sada u zemlji na stolu, kad znamo da će od nas svih tražiti, od nekoga patriotizam, a od nekoga otvaranje prema Evropi, od nekoga ovo ili ono, pitam se, da li ćemo imati moralno pravo da pružamo ruke. Mislim da ne. Moramo se pogledati u oči, stati na teren, podeliti timove, izaći na izbore i videti ko je s koje strane, priznati pobedu i idemo dalje, jer sve ovo što se sada događa vodi samo u jedan dalji košmar i u dalje napuštanje ove zemlje od strane njenih najmlađih i najperspektivnijih stanovnika. Jednom smo mi, dr Vojislave Koštunica, glasali za vas, jednom je Zoran Petakov iz Novog Sada sedeo na ruci da mu ruka utrne kada bude glasao za vas, da ga ne grize savest. Jednom smo došli u poziciju da treba posle da dobro razmišljamo što nam se to desilo. Jedom smo to radili i više to nećemo raditi. Neću da kažem da u ovom sazivu Skupštine i u svemu ovome, tj. i u ovom pledoajeu gospodina dr Vojislava Koštunice nije nijedna reč rečena o Vojvodini, nijedna reč o tome, jer Bože moj, Srbija ima samo jednu autonomnu pokrajinu, a to je Kosovo. O Kosovu treba sada svi da razmišljamo da ne bismo gledali druge stvari koje sa Kosovom nemaju veze, a to su privatizacije, samovolja, korupcija, kriminal i sve ono što je karakterisalo i dosadašnji rad Skupštine i Vlade Srbije u kojoj je ta stranka imala većinu. Sada vas pitam, imamo li pravo da na to pristanemo? Moj prijatelj, gospodin dr Vladan Batić, daleko više može o tome reći, on je pravnik, ja sam samo ekonomista, ali znam nešto drugo. Ovo je vlada u kojoj bivši ministar za lokalnu samoupravu, Zoran Lončar, sada postaje ministar prosvete, prosvete?! Kako može da bude ministar prosvete neko ko ne zna da čita, a ne zna da čita zato što smo mu napismeno dali da su u Novom Sadu birali direktore javnih preduzeća isti oni odbornici kojima nije bio verifikovan mandat, i njegov je zadatak bio da se protiv toga bori. Naravno da toga nije bilo. Sada on treba da bude ministar prosvete. Da ne kažem, reći ćete da sam autonomaš, da sam primetio da je od 25 ministara tri iz Vojvodine, ali dobro, ostavimo to na stranu. Pitam vas, da li stvarno mislite da Srbija u ovakvoj vladi može da vidi budućnost? Ja u to duboko ne verujem. Završio bih rečima - jednom sam bio u situaciji da čitam parolu – «Ko sme da vas pogleda u oči», sada pogledajte i sami ko ne sme.
Hvala gospodinu Čanku. Gospodin Batić – replika, ako sam dobro shvatio.
Dame i gospodo - daj čoveku vlast da vidiš kakav je, to je stara narodna umotvorina koja vrlo dobro može da se odnosi na kandidata za mandatara Vlade. Ekspoze koji smo dobili na početku sednice je šarena laža. Ovde je pravi pledoaje i pravi ekspoze - vlast po svaku cenu, makijavelizam bez granica. Sećam se vremena kada je sadašnji mandatar i njegova stranka, čiji sam tada bio član, ali smo bili u dubokoj opoziciji, za neke lidere stranaka dosadašnje koalicije tvrdio da su islamski fundamentalisti, ali kada je vlast u pitanju - ništa ne smeta, možemo sa svima. Plašim se da je u pitanju politička ksenofobija, politička introvertnost, i to ne sluti na dobro. Podsećam na još nešto, kandidat za mandatara je jedan od glavnih tvoraca pamfleta da je Zoran Đinđić povezan sa surčinskim klanom, sa zemunskim klanom, i znamo kako se to završilo. Da se nije tako završilo, on ne bi danas ni bio mandatar. Ustav, za koji se tvrdi da je veliko dostignuće, donet je na način da se o njemu nije vodila rasprava u Parlamentu. To je jedini ustav na svetu da se o njemu nije raspravljalo u Parlamentu. Onda je usledilo ono famozno glasanje od dva dana, nisu glasali jedino oni koji su žurili na autobus. Obećavano je osuđenicimada će biti doneta amnestija, skraćene kazne. Ništa od svega toga nije bilo. Imali smo onda, najzad, izbore, pa onda četiri mesecaobmane građana, zamajavanja. Na kraju se ispostavilo da je presudna BIA. Ili Srbija, ili BIA, i odlučila je BIA. Da li BIA vlada ovom zemljom, da li službe bezbednosti, tajne službe i danas vladaju ovom zemljom? Jel to datira još iz onog vremena, od 6. oktobra,kada uprkos zahtevima svih lidera DOS-a nisu smenjeni ni Pavković, ni Rade Marković, niko? Da li je to nastavak te agonije i te politike? Ne bih da budem neučtiv, ali za ono što je rečeno o Srbiji, da je pravno uređena država, neću da kažem da je glupost, ali nije korektno, jer nije istina. Zamislite, reći to za državu u kojoj nema ustavnog suda, u kojoj nema državnog tužioca, u kojoj nemate okružnog tužioca u glavnom gradu, u kojoj pravosuđe funkcioniše potpuno protivustavno, jer je drugostepeni sud apelacioni sud. On je trebalo da počne da radi 1. januara. Nije bilo Skupštine da bi se prolongirao taj rok. Nije bilo ustavnog suda da bi se donela privremena mera, i onda kažemo - pravno uređena država. Na kraju, večeras ćete zakletvu polagati pred potpredsednikom Socijalističke partije Srbije. Ne želim ništa ružno da kažem i uvažavam gospodina Mrkonjića, a za mandatara to nije nikakav problem. On je i bio na vlasti prethodne tri godine uz pomoć SPS-a. Čudim se svojim prijateljima iz Demokratske stranke, da to njima neće smetati. Čudim se, takođe, nekim svojim kolegama iz Vlade Zorana Đinđića što će sedeti u ovoj vladi i što će u svoju biografiju upisati da su bili ministri u Vladi Zorana Đinđića i u Vladi Vojislava Koštunice. To je nespojivo, a to se nikada dobro ne završava. Hvala.
Hvala, gospodine Batiću. Gospodin Ivica Dačić, kao šef Poslaničke grupe. Istovremeno vas obaveštavam da je do sada stiglo 27 prijava poslanika, čiji je redosled ovde, pred nama.
Dame i gospodo poslanici, poštovani kandidati za funkcije u Vladi Republike Srbije, oni koji su pisali Ustav Republike Srbije, pretpostavljam, nisu mogli da zamisle da je ovaj rok od tri meseca za izbor Vlade Republike Srbije kratak da se stranke dogovore, ali su se za dva dana, od utorka, posle izbora Tomislava Nikolića za predsednika Skupštine, do četvrtka ili petka, ekspresno dogovorili o formiranju Vlade. Tri meseca se nisu mogli dogovoriti, da bi se dogovorili za dva ili tri dana. Želim potpuno odgovorno da kažem, taj koji vas je spojio, taj će vas uskoro i razdvojiti, kada predloži nezavisnog Kosova i Metohije, na koju, valjda, nećete pristati, barem deo onih koji sede u Vladi Republike Srbije. Ovde se postavlja jedno, osnovno pitanje - mogu li stranke koje čine ovu vladu imati zajedničku politiku? Ubeđen sam da ne mogu. Ubeđen sam zbog toga što o svakoj tački od ovih pet principa koje je izneo mandatar, gospodin Vojislav Koštunica, ove stranke imaju različite poglede. Evropske integracije. Ja sam poslanik u Parlamentarnoj skupštini Saveta Evrope. Miloš Aligrudić, kao šef naše delegacije, kao šef Poslaničkog kluba Demokratske stranke Srbije, rekao je da ukoliko Evropska unija podrži nezavisnost Kosova i Metohije DSS neće biti za ulazak u Evropskuuniju. Da li to mišljenje deli i Demokratska stranka, da li to mišljenje deli G17 plus, kome je Evropska unija važnija ponekad od nekih nacionalnih i državnih interesa? Uostalom, oni su i srušili ovu vladu Republike Srbije, zato što su prekinuti pregovori sa Evropskom unijom. Pitam vas samo, gospodine Dinkiću, koliki sada Koštunici dajete rok da uhapsi Ratka Mladića i kada ćete izaći iz ove vlade? Da li je to 100 dana, 200 dana, ili ne znam koliko dana da se uhapsi Ratko Mladić? Ali,pošto njega treba da hapse oni koji su ga gledali na slobodi svih ovih godina, sa kojima je zajedno bio na fudbalskim utakmicama, u fudbalskim ložama, na pijacama, u kafanama, koga je štitila Vojska, kako vi kažete - SRJ, a i vaši ljudi su učestvovali u kontroli te vojske, kako će ga sada ti isti ljudi hapsiti? Gospodin Koštunica je u ekspozeu izrekao irečenicu da je sa procesom evropskih integracija neposredno povezan treći princip vladavine politike, a to je uspešno i celovito okončanje saradnje sa Haškim tribunalom. Kako? Izručenjem? Gospodine Koštunica, politika vaše vlade do sada je bila da ste protiv izručenja. Kritikovali ste Demokratsku stranku da je sa kesama na glavi izručila Šljivančanina i ostale Haškom tribunalu. Da li ova vaša rečenica znači da ćete Ratka Mladića ili bilo koga drugoga nasilno izručiti Haškom tribunalu, ili ćete ići na dobrovoljne predaje? A šta misle drugi partneri u ovoj vladi? Oko privatizacije javnih preduzeća, imate li saglasnost o tome? Koliko sam shvatio, Demokratska stranka, koja pripada Socijalističkoj internacionali, protiv je privatizacije javnih preduzeća. Tako je bar rekao predsednik Republike Boris Tadić prilikom konsultacija sa SPS-om o formiranju Vlade. Pa, kako ćete onda sarađivati sa G17 plus, koji su ultimativno tražili, zato što MMF traži da se produži ugovor sa njima, privatizaciju NIS-a? Pa, zamalo je pala prethodna vlada Vojislava Koštunice zbog toga. Zato je, zaista, osnovno pitanje - kakva može biti politika ove vlade, kakav će biti odgovor ove vlade na nezavisnost Kosova i Metohije, na pokušaje nezavisnosti Kosova i Metohije? Mandatar je rekao šta o tome misli Rusija. Poslanici DS u ovom parlamentu, u proteklih nekoliko dana, kada su mislili da ćete vi ići sa radikalima i socijalistima, nisu se baš pohvalno izražavali o toj zemlji koju vi danas hvalite, gospodine, budući ili sadašnji, predsedniče Vlade, svejedno. Govorili su razne podsmešljive fraze o Rusiji i o njenoj podršci Srbiji. A zašto, gospodine predsedniče Vlade, niste rekli šta o Kosovu i Metohiji misle SAD, šta o tome misli EU, šta o tome misli Nemačka, šta o tome misle vaši prijatelji koji su vas i spojili? I, kako ćete se ponašati kada oni predlože nezavisnost Kosova i Metohije i za to glasaju u Savetu bezbednosti? Kako ćete se ponašati kada bilateralno priznaju Kosovo i Metohiju? Hoćete li prekinuti sa njima diplomatski odnos? Imate li saglasnost o tome u Vladi Republike Srbije? Naravno da nemate i zato mislim da jeosnovno pitanje ovde da li je u vašim pregovorima pobedila BIA ili CIA, ili neka evropska služba bezbednosti. Gospodin Aligrudić i ostali poslanici DSS su u raspravi o predsedniku Parlamenta desetak puta citirali Solaninu izjavu o tome da Tadić želi da kontroliše službe bezbednosti. Šta se promenilo u vašim pregovorima do danas? Jel Tadić ne kontroliše službe bezbednosti ili Solana kontroliše sve vas? A u međuvremenu vas je doveo u red i urazumio da morate da napravite ovu vladu. Ili ste vi izabrali Tomu Nikolića da biste zaplašili i Demokratsku stranku i Evropsku uniju kako bi oni izvršili pritisak da se napravi Vlada Republike Srbije? Ako toliko želite dobre međunarodne odnose, zašto, dame i gospodo, još nemate ambasadore u Rusiji i Velikoj Britaniji? Pa, kada ćete da ih pošaljete? Koliko vama vremena treba da pošaljete ambasadora u Rusiju? Hajde što ne volite Rusiju, nego ne volite, izgleda, ni Veliku Britaniju. To su dve stalne članice Saveta bezbednosti. Vi tamo danas, u vreme kada se rešava situacija na Kosovu i Metohiji, nemate ambasadora. To je vrhunska neodgovornost prema državnim i nacionalnim interesima. I, dokle će to tako biti, hoćete li ih poslati posle? Čudi me što ste uopšte formirali Vladu pre proglašenja nezavisnosti Kosova i Metohije. Možda bi vam bilo lakše da to bude posle, pa da izgleda da za to baš niko nije odgovoran. Uostalom, rasprava o izboru Tomislava Nikolića za predsednika Parlamenta nije uopšte bila rasprava o Tomislavu Nikoliću, to je bila rasprava DS i DSS. Moram da kažem da sam u toj raspravi uživao. Toliko ste lepih reči rekli jedni o drugima da, zaista, kao predsednik jedne opozicione partije, prosto ne mogu da nađem jači izraz da vas više napadnem nego što ste vi jedni druge napadali. Za jedne su ovi drugi bili izdajnici, pa ste spominjali Solanu, pa ste spominjali Guzenbauera, Leona Kojena, koji je podneo ostavku zbog te politike Demokratske stranke itd, a ovi drugi su napadali Koštunicu zato što pravi savez sa radikalima, socijalistima, što vraća, navodno, Srbiju u prošlost itd. Šta sad bi? Znači, vama nije dobar Koštunica kad neće sa vama, a kad hoće sa vama, onda je prihvatljiv za mandatara?! Isto tako, i Demokratska stranka, vi niste prihvatljivi kada ne pristanete na sve njihove uslove i onda ste izdajnici, a kada se sve dogovorite, onda je to u nacionalnom i državnom interesu. Mislim da vi više mrzite jedni druge nego što izgleda da u ovom trenutku volite vlast, ali to je vaš problem. Neću da citiram šta ste govorili jedni o drugima pre pet dana, neću da citiram šta je predsednik Vlade ovde rekao kada je biran za predsednika Vlade 2004. godine. Rekao je da je situacija, to je 2004. godina, posle vlade Demokratske stranke, gora od one koju smo imali 2001. godine, zato što ste vi bili na vlasti tri godine i zato što je potrebno da stvarno državotvorno i odgovorno pristupimo problemima. Gospodine predsedniče, to se, valjda, odnosi na vašeg potpredsednika Vlade, Božidara Đelića, ministra Milosavljevića, ne znam ko je još bio u Vladi, ne mogu sada da se setim. Vojislav Koštunica, takođe. Najbolji primer države koja propada bez zakona, bez institucija, jeste ovo što smo zatekli pre nekoliko meseci, 28. decembra. Sva ova pustoš institucija, ova praznina kada je reč o zakonima, ovo opšte bezakonje, ovo nepoštovanje sudskih odluka, bilo o kakvim odlukama da se radi, Ustavnog suda, redovnih sudova i sve ostalo. O proizvodnji. Kako taj problem sa proizvodnjom izgleda, najbolje pokazuje ono što smo zatekli 28. decembra na izborima i sud naroda o tome, o proizvodnji, o bilo kojoj vrsti proizvodnje i pustoši u proizvodnji koju je ostavila za sobom Vlada Republike Srbije, čiji je sadašnji potpredsednik bio ministar u toj vladi koja je ostavila pustoš 2001. godine. Verujte da strane investitore ništa više ne može da zaplaši od ove pustoši koju ste ostavili za sobom, institucija kojih nema, zakona kojih nema, sudskih odluka koje se ne poštuju. U pravu ste, gospodine Koštunica, sve ste bili u pravu. Ne znam da li ste sada u pravu. Velimir Ilić je tada rekao: "Kada slušam demokrate, creva su mi se okrenula. Pričate ovde kojekakve gluposti, slušamo ljude koji još uvek vrše vlast i kritikuju nekoga ko minut nije vršio vlast. Valjda Srbija vidi. Vi ste sve ovo upropastili." Izvinjavam se, možda ne mogu tako teatralno da pričam kao gospodin Ilić, ali, otprilike, pokušavam da dočaram kako je to bilo 2004. godine. "Pričate mi o SPS-u. Jeste, radili su to što su radili i kako su radili, ali vi ste bili gori. Evo, sad ste bili gori od njih. Videli smo da od nečeg lošeg ima još gore". Velimir Ilić, koga ćete sada birati za novog ministra. Velimir Ilić kaže predsedniku Demokratske stranke, sada predsedniku Republike, Borisu Tadiću: "Ako ste sada uspeli da organizujete Vojsku kao profesor psihologije, svaka čast. Vi ste taj supermen. O čemu pričate? Vi ste devojka za sve. Gospodine Tadiću, nisam čuo da ni u jednom ozbiljnom parlamentu ministar vojske sedi ovde kao neka baba Simana i replicira." Predsedavajući vas opominje, ali vi nastavljate - "ministar vojske mora da bude dasa, gospodine Tadiću, da bude vojničina, a ne da sedi tu kao seka persa. Mislim da se mnogi generali stide kad vas vide." Taj gospodin Tadić je sada predsednik Republike, koji će postrojavati tu vojsku i te generale i od koga će im se tresti te hulahopke o kojima smo govorili. Na samom kraju, Željko Ivanji iz G17 plus, koji će biti poslanik kada Mlađan Dinkić više ne bude poslanik, kaže: "Staroj vladi svakog trenutka ističe vreme. U toj vladi nije bilo ministara koji su reprezentovali narod, reprezentovali interese narodne volje. Bilo je ministara za koje je dokazano da su bili uključeni u kriminalne aktivnosti i u korupciju. O tomeće sud, kao element Vlade i vlasti, treći element, dati svoj odgovor." Vi ste srušili jedni druge 2001, 2003, 2004. godine itd. Uvodili ste vanredno stanje, u kojem zamalo niste uhapsili sadašnjeg mandatara. G17 plus je učinio sve da sruši tu vladu. Gospodin Dinkić je imao čitav niz afera koje je pokretao iz tadašnje vlade. Uostalom, poznati su dueli Dinkića i Đelića. Mislim da će sada idealno sarađivati u ovoj vladi. Gospodine Dinkiću, kako ćete vi da sarađuje sa onima koji su vas tako brutalno skinuli sa mesta guvernera Narodne banke i iz Bodruma izglasali Kori Udovički? Velimir Ilić i Đilas, između njih sedi Aleksandar Popović, verovatno da se ne bi pobili. Ali dobro, naći će se neka dodirna tačka. Evo, sad su seli jedan pored drugog. Molim vas, samo bez hulahopki preko ušiju, to nije popularno. Demokratska stranka je u prošlom mandatu napustila Parlament zbog Demokratske stranke Srbije. Da li je to istina, drugarice i drugovi demokrate? Gospodine Koštunica, vaša stranka je bojkotovala predsedničke izbore zbog politike DS u ono vreme. Bojkotovali smo poslednje predsedničke izbore, na kojima su učestvovali Mićunović i Tomislav Nikolić. U svakom slučaju, siguran sam da ova vlada nema nikakvu zajedničku politiku. Ne zato što niko od vas nema svoju politiku, nego zato što su te politike nepomirljive. Podržaćemo sve što bude predloženo u nacionalnom i državnom interesu, svaku rezoluciju o Kosovu i Metohiji, deklaraciju, ali, gospodine Koštunica, za svaku vašu rezoluciju ili deklaraciju tražićete glasove SPS i SRS. Neće vam ovi vaši koalicioni partneri glasati za to što vi mislite o Kosovu i Metohiji. Naravno, izražavam i radost što među kandidatima ima i nekih koji su bili na našoj izbornoj listi svojevremeno. Samo momenat da pronađem. Meni je drago što se među ministrima nalazi i Vojislav Brajović, koji je bio u našoj kampanji kada smo imali zajedničku listu -SPS-JUL i Nova demokratija. Bili ste član Nove demokratije, nemojte da se stidite, kada je ona bila u našoj vladi. Dušan Mihajlović je bio potpredsednik i naše vlade i vaše, pa i sada bi bio da ste ga zvali. Izvinjavam se, ja sam vaspitan uz vaše "Otpisane", ali da znate da ponekad postoji i "Povratak otpisanih". Ako sam pogrešio, ja vam se izvinjavam, ali kada smo imali promociju Nove demokratije, vi ste bili. Valjda ću više verovati sopstvenim očima nego vama, ali to nije bitno. Nije sramota biti član Nove demokratije. To je ugledna stranka. Šta je tu sramota? Ono o čemu je gospodin Nikolić govorio. Zaista, gospođu Snežanu Samardžić-Marković ne poznajem. Ja samo čitam biografiju. Ona je diplomirani profesor jugoslovenske i svetske književnosti, ali je od 2005. do 2007. godine obavljala dužnost pomoćnika ministra za politiku odbrane, čija je nadležnost bila strategijsko planiranje. Šta ste to strategijski isplanirali i kakve su vam kvalifikacije za strategijsko planiranje, da biste sada prešli da strategijski planirate omladinu i sport? To je stvar G17 plus, ne ulazim u njihove odluke. Mi ćemo glasati protiv ove vlade. Siguran sam, pošto gospodinMilutin Mrkonjić predsedava ovom sednicom, da će ova vlada Republike Srbije otići pre roka. Takođe, drago mi je što će ova vlada položiti zakletvu pred Milutinom Mrkonjićem, jer da se pitao Batić i vi ostali koji ste u ovoj vladi, neki, mi bismo bili povešani, postreljani, lustrirani, ali nije to baš tako kao što vi mislite da izgleda. Naviknite se da u Srbiji nema podela na jedne ili druge blokove. Srbija je jedna jedina i nedeljiva. Želim Srbiji sve najbolje, pa i sa vašom vladom, samo što mislim da ćete gledati da što više radite jedni protiv drugih i da nema potrebe da se mi mnogo borimo protiv vas. Srušićete vi sami sebe, i to što pre. Ako vam se čini da je ovo početak, upozoravam vas, da znate, ovo nije vaš početak, ovo je vaš početak kraja, jer spajate nespojivo. Želim sve najbolje Srbiji i neka nam Bog pomogne s vama u Vladi. Hvala.
Da li se javlja još neko od predsednika? Izvolite, koji član Poslovnika? Član 101, izvolite. Reč ima narodni poslanik Bajram Omeragić.
Žao mi je što je gospodin Vladan Batić napustio salu, jer je ovde spočitavao predsedniku Vlade da je u bivšem sastavu vlade imao nekog islamskog fundamentalistu, kod koga je Vladan Batić dolazio na kolenima da moli da uđe u koaliciju sa njim, da pređe cenzus. To je prvo. Tu je Esad Džudžević. Gospodin Batić je bio član DOS-a kada je dolazio u Novi Pazar. Tu je Čeda Jovanović, tu je još mnogo ministara iz DOS-a. Pokojni Zoran Đinđić, s jedne strane, doktor Sulejman Ugljanin, s druge strane, potpisuju sporazum da se podrži Vojislav Koštunica za predsednika SRJ, ako se dobro sećate. Gospodin Batić je tada isto molio u ime DOS-a. Što se tiče toga i borbe bivšeg režima i tome slično, setite se poslednjeg govora onog bivšeg predsednika, da ga sada ne spominjem, i koga je spomenuo u onom poslednjem svom televizijskom govoru - Zorana Đinđića i Sulejmana Ugljanina. Uzmite taj snimak i malo pogledajte. Nekulturno je od njega da govori o tom čoveku kada nije prisutan. Takođe, želim da ga podsetim da uzme snimke regionalne televizije iz Novog Pazara i da sebe vidi kako daje izjavu, zajedno sa predsednikom opštine Novi Pazar, da su bliski, da treba zajedničku koaliciju da imaju, da ne može da zaboravi šta je dao u borbi za rušenje bivšeg režima i da mu na tome zahvaljuje. Samo toliko.
Reč ima narodni poslanik Balint Pastor, Poslanička grupa manjina, SVM, Lista za Sandžak, Unija Roma Srbije i Koalicija Albanaca.
Gospodine potpredsedniče, poštovani gospodine Koštunica, dame i gospodo narodni poslanici, Savez vojvođanskih Mađara je još od 21. januara govorio da je zainteresovan za to da se formira stabilna, efikasna, proevropska i demokratska vlada i da smo za ono rešenje oko kojeg se slože tri najveće demokratske parlamentarne stranke u vezi s novom vladom i u vezi s predsednikom Narodne skupštine. Ovaj naš stav se nije promenio. Naravno da se radujemo tome što će se, po svemu sudeći, formirati vlada od strane najvećih demokratskih stranaka do isteka ustavnog roka. Radujemo se, jer građani neće biti maltretirani novim izborima i zbog toga što će Parlament početi da funkcioniše posle više od pola godine. Ujedno moram da iskažem sumnju i skepsu da će posle dešavanja u proteklim danima, posle svih onih međusobnih optuživanja i vređanja koje smo čuli, ne samo mi narodni poslanici, nego i građani, vlada DS, DSS i G17 PLUS biti stabilna i efikasna. Isto tako, posle glasanja od pre nedelju dana, moramo iskazati sumnju i u to da će nova vlada biti proevropska i demokratska. Baš zbog ove činjenice je u sredu predsednik SVM svim parlamentarnim strankama koje nisu glasale za izbor predsednika Narodne skupštine, kao i Srpskom pokretu obnove i vanparlamentarnim strankama vojvođanskih Mađara, predložio da neodložno otpočnemo dijalog o stvaranju zajedničkog fronta onih stranaka koje su u skupštinskim raspravama prethodnih dana i noći pokazale da i dalje petooktobarske ciljeve smatraju svojim ciljevima. Savez vojvođanskih Mađara je u sredu iskazao volju u vezi sa organizacijom inicijalnog sastanka proevropskog bloka. DS i G17 PLUS su, ipak, odlučili da formiraju vladu sa DSS. Novi, prevremeni izbori više nisu realna opcija. Vojvođanskim Mađarima ostaje nada da su DS i G17 PLUS donele ispravnu odluku. Ostaje nada da će nova vlada zaista biti demokratska, proevropska, stabilna i efikasna. Vrlo će se brzo videti da li je naša nada bila osnovana. Što se tiče zakona o ministarstvima, želim da ponovim da nas raduje da će nova vlada imati, između ostalih, i ministarstvo za informatičko društvo, ministarstvo za omladinu, ministarstvo za zaštitu životne sredine i potpredsednika za evropske integracije. To smatramo znakom da nova vlada želi da bude moderna. Ipak, nema racionalnog objašnjenja da od 22 ministarstva ova vlada neće imati ministarstvo za ljudska i manjinska prava, iako nacionalne manjine čine jednu trećinu stanovništva Srbije. Ako će nova vlada ionako biti glomazna i skupa, nema racionalnog objašnjenja zašto je izostalo baš ministarstvo za ljudska i manjinska prava. Na ovom mestu moram da kažem i to da u ekspozeu gospodina Koštunice nijednu reč nismo čuli o tome šta će nova vlada da radi u interesu nacionalnih manjina i šta će nova vlada raditi za to da bude poboljšan položaj nacionalnih manjina. Moram da kažem da, ako se dobro sećam, još od devedesete godine, nije bila izabrana nijedna vlada u ovoj skupštini a da njen mandatar u svom ekspozeu ni reč ne progovori o nacionalnim manjinama i stvarno smo vrlo iznenađeni. Ovih dana smo čuli objašnjenje da ministarstva za ljudska i manjinska prava neće biti, ali da je, a sada ću vam ovo citirati: "važno da se unapređenjem ljudskih i manjinskih prava bave sve institucije, a da je manje važno da li će oblast ljudskih i manjinskih prava biti u resoru ministarstva ili službe pri Vladi Srbije". S ovim ocenama se, naravno, ne možemo složiti. Povodom pitanja unapređivanja ljudskih i manjinskih prava, važne su dve stvari. S jedne strane, bitno je da se tačno zna adresa kojoj se obraćamo, da ne bi došlo do sukoba nadležnosti, u smislu da svaki državni organ smatra da je neko drugi nadležan povodom rešavanja nekog pitanja i položaja nacionalnih manjina. Usvajanje zakona o načinu izbora i nadležnosti nacionalnih saveta, na primer, kasni već godinama, jer se ne zna ko treba da ga pripremi i gde treba da se usvoji ovaj zakon, koji je vrlo važan za nacionalne manjine. S druge strane je bitno da organ koji se bavi ovim pitanjima ima određenu težinu i po tom osnovu se ne može izjednačavati ministarstvo i služba. Odmah nakon januarskih izbora, saopštili smo ovim strankama koje će u toku današnjeg dana ili noći formirati vladu i to da smo zainteresovani za to da se stvore uslovi koji obezbeđuju očuvanje identiteta i egzistencijalnu sigurnost svih nacionalnih zajednica. Odmah smo saopštili strankama koje će sada formirati vladu da smatramo izuzetno važnim 12 ciljeva iz predizbornog programa naše stranke i ja ću samo neke od ovih naših ciljeva navesti. Znači, da se na teritorijama gde manjine žive u značajnom broju znatno poveća volumen državnih izvora finansiranja za razvoj privrede i infrastrukture; da se primenom principa srazmernog zapošljavanja značajno poveća učešće manjina u državnim institucijama, kao i u državnim i javnim preduzećima; da se opštine Ada, Čoka, Kanjiža, Novi Kneževac i Senta, promenom granica administrativno - teritorijalnih jedinica, premeste u administrativni okrug sa sedištem u Subotici; da se ostvari puna autonomija Vojvodine, o čemu, isto, u ekspozeu nijednu reč nismo čuli; da se neodložno donese normativni akt koji će regulisati ovlašćenja i način izbora organa manjinske, personalne autonomije, nacionalnih saveta nacionalnih manjina; da se ne sprovodi nijedna državna mera kojom bi se veštački promenio nacionalni sastav stanovništva; da se formira univerzitet u Subotici i da se na subotičkom Učiteljskom fakultetu, na mađarskom nastavnom jeziku, uvedu više predmetne studije i da se ostvari projekat evropskog kolegijuma u Novom Sadu; da se, pored razvoja državnih medija na jezicima manjina u Severnoj Bačkoj, i dalje obezbedi celodnevni regionalni radio program na mađarskom jeziku i da se izgradi institucionalni sistem koji će ispuniti potrebe informisanja mađarskog življa u dijaspori. Jedan od ciljeva je i da država obezbedi odgovarajuće i sigurne finansijske izvore za funkcionisanje Narodnog pozorišta u Subotici, Novosadskog pozorišta, Kulturnog zavoda vojvođanskih Mađara iz Sente, Kulturnog saveza vojvođanskih Mađara i izdavačke kuće "Forum". Vrlo jasno smo rekli, još u januaru, da eventualna podrška narodnih poslanika SVM ovoj vladi isključivo zavisi od toga da li će oni prioriteti koje smo u predizbornoj kampanji formulisali kao minimum, koji vodi unapređenju očuvanja identiteta i egzistencionalne sigurnosti vojvođanskih Mađara i svih nacionalnih zajednica, biti definisani i u programu nove vlade, barem neki od naših navedenih ciljeva. Moram konstatovati da nijedan naš cilj nije sadržan u ekspozeu gospodina Koštunice. Pažljivo smo saslušali program nove vlade, ekspoze mandatara i ustanovili da, apsolutno, ni za jedan od naših prioriteta, za koje smatramo da doprinose daljoj demokratizaciji i evropeizaciji Republike Srbije, nije bilo mesta u predloženom programu. Zbog toga poslanici Saveza vojvođanskih Mađara ne mogu glasati za predloženi program i danas će biti uzdržani. Svakako želim da podvučem, SVM će sigurno biti deo nove parlamentarne većine. Bezrezervno smo spremni da glasamo za svaki zakonski predlog čije usvajanje doprinosi približavanju Evropskoj uniji, demokratizaciji, ekonomskom ojačavanju Srbije, i naravno, većem stepenu zaštite manjinskih prava. Ujedno bih hteo da naglasim da ćemo biti konstruktivni, imaćemo svoje zakonske predloge, amandmane na predložene zakone. Očekujemo da naši predlozi zakona dođu na dnevni red ovog cenjenog doma i da demokratske stranke podrže naše predloge. Isto tako, na kraju, od nove vlade i njenih ministara očekujemo da uvek imaju otvorena vrata za naše predloge i sugestije, molbe i zahteve, u mnogo većoj meri nego što je to poslednjih godina bilo. Ti zahtevi iz SVM će, želim da podvučem, uvek biti dobronamerni i, podjednako, u interesu i nacionalnih zajednica i Republike Srbije.
Hvala gospodinu Pastoru. Da li se još neko od šefova poslaničkih grupa javlja za reč? Ne. Prelazimo na raspravu poslanika. Reč ima gospodin Srđan Šajn.
Poštovane dame i gospodo, poštovani kandidati za ministre i kandidatu za predsednika Vlade, ne vidim bolju situaciju i bolje mesto da govorim o programu Romske partije nego sada i ovde, o programu za koji smo dobili podršku na izborima, a koji je bio vrlo jasan. Očekujemo da ova vlada dosledno, možda bi bilo bolje da sačekam malo da oni koji se bore za glasove manjina izađu, a da ostanu oni koji nisu diskutovali na prošloj skupštini.
Molim vas, nije korektno. Nemojte me terati da radim ono što ne želim. Molim za mir, budite pažljivi i saslušajte svakog govornika. Pomozite malo i meni kada znate da nam je vreme u pitanju. Hvala najlepše.
Juče smo se u ovom parlamentu sat vremena nadmetali i različite političke partije su govorile o tome kome su bitniji romski glasovi. Mislim da će, kad kamera bude prošetala, biti jasno kome su bitni ti romski glasovi, kome je bitno da sasluša jednog Roma u Parlamentu a kome nije. Program Romske partije nije samo romski. U svom programu smo govorili da se zalažemo za to da se dosledno sprovodi Akcioni plan o boljem položaju dece u Srbiji, koji je upravo ova vlada, koja je odlazeća, donela. Insistirali smo na tome da ova vlada ima jedan aktivan program za socijalno ugrožene kategorije, jer to najbolje osećamo, pošto su Romi socijalno najugroženija kategorija u Srbiji. Takođe smo, u toku mesec dana parlamentarnog rada, imali razgovore sa predstavnicima svih studentskih parlamenata u Srbiji i dogovorili se sa njima da vam predložimo da stvorite uslove da se donese zakon o studentskom organizovanju, da predstavnici studentskih parlamenata budu legitimni predstavnici u razgovorima i pregovorima sa Vladom. I ne samo to, već da se stvori mogućnost da oni u Parlamentu Srbije iznesu direktno svoje inicijative. U tom smislu, obećao sam im da ću svaki zakonski projekat, svaki amandman za koji se budu dogovorili, da potpišem, da i na taj način stvorimo jednu drugačiju, demokratsku klimu u Parlamentu Srbije. U našem programu smo, takođe, insistirali da se stvore uslovi za donošenje antidiskriminacionog zakona, koji će ne samo da zaštiti manjine, već koji će da zaštiti sve grupe koje se po nečemu razlikuju od ostalih. Smatram da je izuzetno bitno, ono o čemu je govorio dr Vojislav Koštunica, da se dalje nastavi rad na definisanju zakonskog okvira za sprovođenje politike ostvarivanja prava nacionalnih manjina. Međutim, kada su u pitanju Romi, moram da primetim da, iako je unazad dve godine bilo određenih uspeha, nismo zadovoljni sa time koliko se sprovodila dekada. Istini za volju, krivi smo i mi Romi, međutim, Romska partija predlaže da se na drugačiji način pristupi tom pitanju i u tom pravcu predlažemo da se analiziraju sledeća pitanja. Prvo pitanje je pitanje definisanja institucionalnog okvira i u Vladi Srbije i u Parlamentu Srbije za sprovođenje ovakvih aktivnosti. Očekujemo od ove vlade da u resornim ministarstvima koja imaju značaj za sprovođenje dekade uključe Rome, i to Rome koji će na vrlo konkretan način da sprovode određene aktivnosti. Svaki drugačiji pristup neće dati legitimitet ovoj vladi u tom pravcu. Svaki drugačiji pristup govoriće o sistemu tutorstva, ne o sistemu integracije. Međutim, verujem i danas u razgovore koje smo imali sa političkim partijama koje su formirale vladu, da će to zaista da se uradi i da će to da se uradi na najbolji mogući, produktivan način. Sledeća stvar koju očekujemo da uradi buduća vlada jeste da definiše način interministarske saradnje, s obzirom na to da nema resornog ministarstva za manjine. Ne mislimo da je ono neophodno.Ukoliko postoji odgovarajuća interministarska saradnja, onda to može da bude bolji i efikasniji model, ali model koji zahteva vrlo jasnu političku opredeljenost da se zaista takav program i organizuje. Takođe, očekujemo da se definiše administrativna, tehnička i stručna organizacija unutar Vlade, koja će zaista da bude samo to a ne koja će da preuzme ingerencije Vlade, ingerencije romske zajednice i ingerencije Parlamenta, odnosno poslanika u tom prostoru. Očekujemo da se definišu vrlo konkretni budžeti u Vladi, jer bez budžeta, nije dovoljna deklarativna pomoć, ne možemo ni da sprovedemo proces integracije Roma. Očekujemo i da, u saradnji sa Vladom, definišemo parlamentarnu kontrolu celog tog procesa, na taj način što će odgovarajući organ u Parlamentu, odnosno odbor, da preuzme odgovornost za to pitanje. Na kraju, ne znam odakle vam ovo kako ću ja da glasam, nisam se izjašnjavao o tome. Spreman sam, kao član Romske partije, da podržim ovu vladu. Glasaću za, u očekivanju da se ovo o čemu smo govorili zaista i realizuje. Pozivam vas da to ustanovite na primeru Vojvodine, gde smo definisali sličan institucionalni okvir. Pre nego što smo definisali taj institucionalni okvir u Vojvodini, prijavilo se svega sedam Roma da su pretrpeli određene napade. Kada su Romi ušli u vojvođansku Vladu, onda smo detektovali 30 takvih prijava. Jednostavno, učešće u vladi znači da taj narod ima veće poverenje, da isti onaj osećaj koji ima prema državi Srbiji nastavlja i prema instituciji države Srbije. Najlepše zahvaljujem onim poslanicima koji su slušali, a onima koji neće da to čuju ne znam ko daje pravo da na sledećim izborima, u toku jednog dana, obiđu romske mahale, da se zaklinju da će da rade za integraciju tog naroda, da se zaklinju da brinu o izbeglicama sa Kosova, a ima 100.000 Roma, pored 200.000 Srba, sa Kosova, koji su ovde u Srbiji i koji su u Evropi. Moramo da znamo, napokon, da to nije narod kome treba da se obraćamo samo zbog glasova, nego da je to narod s kojim treba zajedno da vodimo Srbiju na putu ka Evropi i da je to narod koji može da bude vrlo konstruktivan. Najlepše hvala.
Gospodin Riza Halimi, a neka se pripremi gospodin Laslo Varga.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo poslanici, dobro je, ako predstavnici manjina već nisu bili u ekspozeu gospodina Koštunice, ako nismo imali prostora ni u zakonu o ministarstvima, bar da imamo strpljenja da čujemo šta predstavnici manjina kažu. Kada smo se tokom izborne kampanje zalagali za to da moramo imati predstavnika u najvišem zakonodavnom organu države, imali smo mnogo problema da ubedimo nezadovoljne ljude, zbog neostvarenog Vladinog programa, dva puta potenciranog, nakon tri godine, kao, renoviranog, a sada, nakon šest godina, opet sa velikim i veoma važnim delovima tog programa koji su ostali neostvareni. Šta sad? Juče sam mogao da ponovo čujem one priče iz SPS-ove vlade, npr. da u Bujanovcu, sa 55% Albanaca [[dobacivanje iz sale]] po službenim podacima Zavoda za statistiku. To je organizacija ove vlade. Ne poverovati tim službenim podacima i izneti sa ove govornice da su Albanci manipulacijama došli u vlast, apsolutno je nerazumljivo. Pitam, gde to vodi? Da li je moguće da u opštini gde je jedna manjina u toj brojčanoj većini nema mogućnosti da u jednom proporcionalnom sistemu ima većinu? Druga je bila ona priča gospodina Dačića, koji želi da se prijavi, kada je njegova vlast u Bujanovcu, manipulacijama, umesto sadašnjih proporcionalnih 22 do 23 predstavnika Albanaca, dozvoljavala samo 11 ili 12. Toliko je u to vreme nama pripadalo. Meni je apsolutno nerazumljivo da se i u ovom vremenu, nakon toliko rada u višestranačkom sistemu, dovode u pitanje osnovne vrednosti demokratije. Mislim da ta atmosfera dosta pesimistički deluje. Onda se postavlja pitanje kako ćemo mi ostvariti izborni program i o privrednom razvoju, ako se zna da je opština Preševo, sa 90% Albanaca, šest puta nerazvijenija, po svim parametrima, od proseka države Srbije. Kako dati optimizam građanima na terenu da ćemo konačno, nakon osam godina, skinuti sa glave specijalnu policiju? Ona je čitavo vreme na tom terenu. Kako ćemo omogućiti da se konačno rešavaju problemi u obrazovanju? Hoće li i novi ministar da se ponaša kao da uopšte nema pojma šta se tamo dešava? Da li će se ovo prethodno i ovo sledeće ministarstvo baviti problemom visokog obrazovanja Albanaca? Trenutno se ogromna većina školuje u Prištini, u Tetovu, u Albaniji, a porezi se plaćaju u Srbiji, iako tu nemamo nijednog studenta, nijednu instituciju. Uzmite Crnu Goru kao primer. U razmaku od dve-tri godine,mi smo se angažovali za vanbolničko porodilište u Ulcinju. Pre skoro godinu dana je to finalizirano, a ovde je na papiru. Idite redom, pogledajte šta je s učiteljskim fakultetom. Traži se četiri godine. Pre ćemo na Mars stići, nego što ćemo do tog fakulteta ovde realno doći. To su veoma razumljivi zahtevi, ali koji do sada nisu nailazili na prihvatljivo, razumno raspoloženje da se ovi problemi rešavaju. Na osnovu onoga za što smo se opredelili prilikom izbora, mi bismo bili skloni da, pored iznošenja problema u ovom najvišemdomu, pokušamo da sa novom vladom zajedno radimo na rešavanju tih problema, da sprovodimo u delo to što smo našim programom izneli. To može demokratska vlada, to može proevropska vlada za koju se zalažemo. Mi ćemo biti na raspolaganju da zajedno radimo na rešavanju tih osetljivih problema naših građana na terenu, ali, ovaj početak nije dobar. Nadam se da ćemo, ipak, u nastavku stvoriti potrebnu klimu da se i ti građani osećaju da su na svojim ognjištima, da mogu ostvariti prava, ljudska i kolektivna, da ne moraju ljudi iz OEBS-a uvek da podsete vlast ovde da treba projekte manjina ostvarivati, kao što je slučaj s multietničkom policijom, doduše sa Ministarstvom unutrašnjih poslova, ali uz znatnu podršku OEBS-a. Da li se ovde može stvoriti klima da i bez neke inicijative iz Evrope, iz OEBS-a, pa makar bila i evroatlantska, ova država, u interesu svojih građana i manjina,može da realizuje projekte koji su od opšteg interesa, a koji vode ka stabilnosti, koja je, verujem, naš zajednički cilj.
Po Poslovniku, gospodin Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, imam važnu vest da vam saopštim. U skladu je s Poslovnikom o radu Narodne skupštine Republike Srbije i dostojanstvom ovog visokog doma. U trenutku dok mi razgovaramo o Vladi Republike Srbije, neki novi ministar odbrane, ili ne znam ko, naredio je pokušaj hapšenja generala Mladića. Blokirali su kompletnu Deligradsku ulicu, maltretiraju tamo sve moguće prolaznike, zatvorili su sve prilaze. Želeo bih nešto da saznam od predstavnika buduće vlade Republike Srbije. Pretpostavljam da ga opet nisu uhvatili, pa će Oli Ren sutra biti pomalo razočaran, ali će da pohvali napore nove vlade i novih ministara. Dakle, moje pitanje je, dame i gospodo, članovi Vlade Republike Srbije, i sadašnji, a i budući, da li je to neka organizovana akcija da se svojim mentorima dodvorite i da svojim gazdama kažete – najvažniju stvar smo vam isporučili, ili je to onako, rutinska akcija, nešto što se podrazumeva, da zatvorite čitave ulice? Što ne hapsite «vojvodu od Meridijan banke» sa 11 milijardi evra, nego jurite srpske oficire po Beogradu? Da li je to posao Vlade Srbije? Predlažete nam ga ovde za potpredsednika Vlade Srbije, za ne znam šta, a hapsite srpske generale, krive zato što su branili Republiku Srpsku i zato što su štitili srpski narod zapadno od Drine i Dunava!? Dobro ste počeli, dame i gospodo. To nema toliko veze sa Poslovnikom, koliko ima sa mozgom i moralom, a mnogo je daleko i od jednog i od drugog. Dame i gospodo narodni poslanici, užasnut sam početkom rada, načinom na koji ova vlada počinje da radi. Mi znamo da vam «tata» sutra stiže u Beograd. Znamo da će sutra da vas obiđe i znamo da će sutra da vam čestita i da vam da vizne olakšice. Kada kažem vizne olakšice, računam, neće moći naši ljudi da idu u inostranstvo. Samo će umesto 35 evra da plaćaju 34 evra da bi dobili vizu i, umesto četiri dana ispred ambasade, sada će to moći za tri i po da obave. Dakle, to su veoma važne olakšice, i ja se slažem, to sudrastično značajne olakšice. Samo vas pitam, šta onda posle toga sledi, sem hapšenja i pokušaja hapšenja generala Mladića? Kosovo i Metohija? Da li je to sledeće? Da li je to ono što Oli Ren traži od Srbije? Ceo dan smo se trudili da dobijemo odgovor od predstavnika Demokratske stranke i Demokratske stranke Srbije i nismo ga dobili. Da li je to ono, gospodine Jeremiću, što beše vaša politika koju ste izneli u intervjuu «Vašington tajmsu», gde ste rekli da je važno samo da se nađe način da Srbija uđe u evropske integracije i posle - nezavisnost za Kosovo i Metohiju? Da li je to vaša politika? Da li Oli Ren zagovara nezavisnost Kosova ili ne? To je naše pitanje. Da li je vaša jedina politika da hapsite srpske generale, od onih koji su nosioci ordena Karađorđeve zvezde, kao što je Jovo Đogo, do, večeras, generala Mladića, ili ćete uraditi nešto u borbi protiv korupcije, pa ćete «vojvodu od Meridijan banke» da pitate odakle mu jedanaest miliona evra? Niste vi razumeli - vojvoda od Meridijan banke je Đelić.
Vreme, gospodine Vučiću.
Neki su na gospodina Dinkića pomislili. Dinkić je tu mrtva trka. Nije u redu, gospodine Mrkonjiću. Čudi me da vi kažete da je to u redu.
Vreme za poslanike je isteklo.
Gospodine Mrkonjiću, samo vas obaveštavam da se izvan ove sale dešavaju važne stvari i veoma loše stvari. Ovde sede ljudi koje su svojevremeno hapsili ljude zbog drugačijeg mišljenja i maltretirali ih zbog toga što su radnicima davali bonove. Ni zbog čega. Danas su toliko bogati da neke države nemaju budžete koliko oni imaju para. Nevezano za to, Vlada obećava borbu protiv korupcije i kriminala, a ona se svela na hapšenje ljudi koji su nosioci ordena Karađorđeve zvezde, ukidanje naših brigada koje su nosioci ordena narodnih heroja, odnosno sklanjanjem i otpuštanjem sa posla ljudi koji nose orden hrabrosti i sve ostale zasluge u odbrani srpskog naroda. Postavljam pitanje, da li će neko da odgovori na ovo što se u Beogradu zbiva? Ko to večeras i koga hapsi u našem glavnom gradu? Ko je dao nekome pravo da zatvori centralne beogradske ulice? Ako nije niko nikome dao pravo, poći ću i skloniti sve odande. Verujte mi na reč, to neće biti preveliki problem, ali bih voleo da čujem samo ko je taj koji je večeras dao nalog, dok mi treba da razgovaramo o Vladi Srbije. Da li je to zbog vašeg «tate» koji sutra stiže u Beograd - zbog Olija Rena, ili zbog nekog drugog? To je za Srbiju velika sramota. Imate preča posla. Imate šta da radite. U Srbiji narod teško živi. Jedva krpi kraj sa krajem. U Srbiji kriminalaca koliko hoćete, i mafijaša koliko hoćete, ali riba smrdi od glave. Od svoje vlade počnite, pa tek onda hapsite časne i poštene ljude.
Replika. Gospodin Ivica Dačić. Molim vas da pratimo vreme, jer nećemo stići da završimo najvažniji posao, a ja ne volim da ne završim najvažniji posao.
Posao je trebalo odavno da počne, da bi se završio na vreme, ali mi ćemo u svemu tome poštovati dogovor svih političkih stranaka. Javio sam se za repliku gospodinu Rizi Halimiju, pošto je on spomenuo vreme vlasti Socijalističke partije Srbije. U međuvremenu je izrekao niz kritičkih primedaba na položaj albanske nacionalne manjine u njegovom kraju. Moram da vas informišem, gospodine Halimi, da Socijalistička partija Srbije već sedam godina, zapamtite, sedam godina nije na vlasti. Prema tome, u vreme kada smo mi bili na vlasti, vi ste sve vreme bili predsednik Skupštine opštine Preševo. Kritika koju sam uputio prošli put deluje. Ovoga puta niste spomenuli Preševsku dolinu. Upozorio sam vas da je to separatistički pojam. Gospodina Jočića bih želeo da pitam da li su policajci, pripadnici BIA, koji su pronalazili tamo skladišta naoružanja i vojne opreme, koji su hapsili vehabije, koji su tamo, na području Preševa, Medveđe i Bujanovca pronalazili sva ta oružja bivše Oslobodilačke vojske Bujanovca, Preševa i Medveđe, ratni zločinci i jesu li izvršavali vaša naređenja? Vodite računa da, kada dajete neka naređenja, posle neka sledeća vlada ne proglasi da je to protiv državnih ili nacionalnih interesa. Pošto vas je gospodin Vučić obavestio o nečemu, želim, isto tako, da vas i ja obavestim da, upravo dok mi raspravljamo o izboru nove vlade, BBC je, to je televizija vašeg prijatelja, ne ruska televizija, upravo objavila vest, a to prenosi i hrvatska televizija, da će «rodonačelnik demokratije», nosilac titule «lidera slobodnog sveta», Džordž Buš, predsednik SAD, posetiti Kosovo 10. juna i da će tom prilikom biti proglašena nezavisnost Kosova. To je lep znak i to je, nažalost, pokazatelj da oni na čiju se podršku oslanjate ne misle dobro našem narodu i našoj državi. Ako želite da im se suprotstavite, mi ćemo vas podržati, a ako želite da ih podržite, mi ćemo vas srušiti i izbaciti. Gospodine Brajoviću, samo da kažem još jednom, kada sam ja rastao, rastao sam uz vašu ulogu Tihog. Samo ne mogu da shvatim, gospodine Brajoviću, da sedite u klupama onih koji su izjednačili partizane i četnike. Vi biste na listi nekih poslanika bili prvi za lustraciju, s obzirom na to koliko ste četnika pobili. To je vaša politička poruka. Ako se i vi stidite onoga što ste glumili, budite kao Đorđe Balašević, koji je rekao- stidim se toga što sam napisao «Tri puta sam video Tita, maršala» i što sam napisao ono, kako beše – «Računajte na nas». Samo da znate jedno, istorija se ne može gumicom obrisati. Što se tiče nas, budite čiji god hoćete. To je vaš izbor. Samo, u životu morate imati neke principe. Ja bih bio srećan da sam bar malo, barem ovolicko uživao u blagodetima komunističkog sistema koliko su neki od vas uživali u ono vreme. Vi napadate Socijalističku partiju Srbije zbog toga. Nisam zakačio uopšte, nažalost, a voleo bih da jesam. Jer, kad je Zdravko Čolić pevao pesmu «Druže Tito mi ti se kunemo», svi ste vi ovde ustajali na noge, osim retkih izuzetaka. Hvala vam.
Hvala, Dačiću. Ima reč gospodin Vučić, po Poslovniku, pa gospodin Riza Halimi, replika.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslednje vesti koje dobijamo iz Deligradske ulice su prilično dramatične. Naime, vojna policija napada sobu po sobu. Tu se nalaze uglavnom nevoljnici, siromašni, oficiri, izbegli oficiri sa Kosova i Metohije, koji pokušavaju da zaštite i sebe i svoje porodice. Zahtevamo hitno objašnjenje predstavnika režima, da nam kažu šta rade i da prekinu sa svojom suludom akcijom večeras, da ne maltretiraju ni oficire, ni građane Beograda, niti bilo koga drugog. Znamo mi i ko vam dolazi sutra i šta morate da polažete, morate da polažete račune, ali tražimo od vas da večeras ovu akciju prekinete. Stižu nam poruke svaka tri minuta o tome šta se događa u Deligradskoj ulici, u Beogradu, i to predstavlja flagrantno kršenje ne samo elementarnih ljudskih prava tih ljudi, već, na najgori mogući način, ugrožava i tok ove sednice. Ako smo mi u Srpskoj radikalnoj stranci bili spremni da pristanemo da vam omogućimo, mimo onoga što predstavlja demokratski običaj u ovom parlamentu, da posle kratke rasprave izaberete svoju vladu, bilo bi dobro da obavestite javnost o tome šta se zbiva i ko je sebi dao toliko ovlašćenja, ko je dao sebi toliko pravo da to radi. Nije ništa smešno, gospodine Jeremiću. Biće nam smešno kada vas budu hapsili zbog svega što ste radili protiv države Srbije. Tada će se radovati Srbija, a sada se niko u Srbiji ne raduje, gospodine Jeremiću. Šta ste vi našli smešno u tome? Šta je smešno u tome? Da li imate neki problem sa građanima Srbije, sa oficirima, sa čime? Ili se radujete tome što ćete sutra moći da podnesete najgori mogući izveštaj, u kojem ćete vi da budete najbolji mogući, kao što ste se sa nemačkim zamenikom ministra spoljnih poslova ljubakali, kao da vam je ne znam ko došao u posetu, a došao je onaj koji traži nezavisno Kosovo, gospodine Jeremiću?! Nije to prijatelj, nije to neko ko traži Srbiji da pomogne, nego neko ko traži nezavisno Kosovo. I ovo vam je večeras smešno. Niste dva sata sedeli u ovoj klupi, opet vam je smešno! Šta, treba da se plaši neko vas, moćnih ministara? Šta, da bežimo iz Srbije zbog vas, moćnih ministara, koji ste velika sila? Imate podršku i «tate i mame», i Olija Rena i Havijera Solane, pa treba da bežimo i od vas, i od «tate», i od «mame»? Nećemo nigde da bežimo, a vi sklanjajte te trupe koje hoće da hapse Srbe i maltretiraju srpske oficire večeras, kako znate i umete, sklanjajte ih brže-bolje, zato što ni mi, niti građani Beograda i građani Srbije neće da trpe vaš zulum, ni vaš, niti bilo koga drugog iz ove vlade. O tome vodite i te kako računa. Vodite računa, veoma smo trpeljivi, veoma smo smireni, veoma smo strpljivi, ali, građani Srbije su na donjoj ivici trpljenja i ne mogu više da slušaju ni «tatu», ni «mamu», a ni vas. I neće više da vas slušaju! Hoće slobodnu Srbiju i hoće slobodu za svoju otadžbinu. Zato dobro vodite računa da se ne smejete kad je reč o muci srpskih oficira, kada je reč o maltretiranju od strane državnih organa, jer tu nema ništa smešno. To je samo veliki problem za našu državu. Čekam da neko izađe da nam objasni šta se dešava u Deligradskoj ulici. Evo, i svi su novinari otišli u Deligradsku. Niko više ni ovde ništa ne čeka. Svi čekaju da se vidi šta je ono što se tamo radi večeras.
Hvala, gospodine Vučiću, dajte mi reč, pa da dam nekome reč. Dajte meni reč sada.
Hoću, gospodine Mrkonjiću. Hvala vam na pažnji. Nikome u Srbiji večeras nije do smeha. Čak ni kad budete izabrali vladu, neće biti ništa smešno, samo će biti tužno za Srbiju.
Molim ministra Jočića, ne mora odmah, ali da pripremi nešto da kaže. [[Žagor u sali]] Molim za red i disciplinu. Biće prilika, čoveku dajte šansu, dešava se nešto drugo. Ima reč gospodin Laslo Varga. Neka se spremi gospođa Vesna Pešić. Izvolite, gospodine Varga.
Poštovani predsedavajući, dame i gospodo narodni poslanici, u mađarskoj zajednici se oseća veliko olakšanje zbog činjenice da će vlada biti formirana, vlada koja će biti makar delimično proevropska. Ali, osećamo i veliko razočaranje kada pogledamo ponuđeni program, pre svega, iz ugla manjinskih zajednica i manjinskih prava. Kada Predlogom zakona o ministarstvima nije bilo predviđeno formiranje ministarstva za ljudska i manjinska prava, pretpostavljali smo i kakav program Vlade možemo da očekujemo. Direktor Službe za ljudska i manjinska prava nam je objasnio da će se svako ministarstvo baviti problemima nacionalnih manjina.Program Vlade nam govore suprotno. Želim da podsetim da je 2002. godine uspostavljen sistem manjinske samouprave u Srbiji. U proteklih pet godina morali smo shvatiti da je to tada urađeno kao neko nužno zlo, bez iskrene namere da ova institucija u stvarnosti profunkcioniše. O odnosu postojeće vlade prema ovim institucijama jasno govori nemar koji je doveo do toga da je u ovom trenutku polovini nacionalnih saveta istekao mandat. Ni Program Vlade, nažalost, ne sadrži ništa ohrabrujuće o ovom pitanju. Da nije prihvaćen amandman poslanika Saveza vojvođanskih Mađara, prema kojem će Ministarstvo za državnu upravu imati ovlašćenje da donese pravilnik o izboru nacionalnih saveta, ni posle formiranja ove vlade ne bi postojao državni organ koji bi imao nadležnost da raspiše izbore za nacionalne savete. Stoga nam ostaje samo nada da će Vlada, ipak, u narednom periodu smoći snage da podnese Narodnoj skupštini zakon o nadležnostima i izboru nacionalnih saveta, zakon čije donošenje nacionalne zajednice već godinama očekuju. Na kraju, samo bih ponovio sledeće. Savez vojvođanskih Mađara ne može da glasa za ovaj program, neće da glasa za ovu vladu, ali će da glasa za sve zakonske predloge koji budu proevropski. Hvala.
Hvala, gospodine Varga. Reč ima gospođa Vesna Pešić. Neka se spremi gospodin Žarko Obradović.
Dosadašnji, a verovatno i budući premijer Srbije, u svom ekspozeu je rekao da se ova vlada obrazuje tako što su stranke odlučile da nacionalne, državne i interese građana stave iznad međusobnih partijskih razlika i stranačkih interesa. Htela bih da postavim pitanje gospodinu Vojislavu Koštunici. Da li je četiri meseca, kroz koje je pustio da se urušava Srbija i da se dovode građani do potpunog bezumlja, stavljao neke druge interese iznad ovih državnih, nacionalnih i interesa građana? Ja bih rekla da smo mi došli u ovu situaciju zbog toga što ste se vi ponašali zaista bezobzirno. Niste dobili većinu na izborima, a pokušavate i sada, i sve vreme ste ucenjivali, da budete premijer, iako niste dobili većinu, iako je jedna druga stranka demokratskog blokadobila veći broj glasova nego vi. Građani smatraju da vi ne treba da budete premijer Srbije. Vi niste legitimni premijer, niti ćete biti legitimni premijer. Vi ćete biti legalni, kako to vi volite da kažete, zbog toga što će vas ova skupštinska većina sada izabrati, ali demokratsku legitimnost nećete imati. Vi ste time što ste smatrali da jedino vi možete biti premijer i ucenjivali druge stranke obustavili regularnu smenu vlasti u Srbiji. Molim vas da više ne govorite da je Srbija demokratska država, jer samo onda kada se vlast stalno i regularno smenjuje, onda govorimo o tome da je jedna država demokratska. Pitam vas, kada ste vi stavljali te države i nacionalne interese iznad partijskih? Da li onda kada ste pravili skupštinsku većinu, 8. maja noću, sa SRS i doveli Srbiju, žrtvovali je, jednostavno, doveli je do provalije, ili kada ste posle dva dana odustali od toga i išli da molite Tomislava Nikolića da podnese ostavku? Kada ste to stavljali te državne i nacionalne interese iznad, prvi ili drugi put, ili, jednostavno, nikad niste te interese stavljali iznad svojih? Niste se pitali kolika je cena i po tome me podsećate na Slobodana Miloševića, jer je samo on bio taj koji je svoju snagu bazirao na bezobzirnosti i na pitanju koliko Srbija treba da plati. To je ono što ste vi radili i zbog toga ste izdejstvovali da danas budete birani ponovo za premijera. Naravno, u celoj ovoj priči niste vi jedini akter. Morali smo se zapitati i kako je sadašnji vaš koalicioni partner, Demokratska stranka, prihvatio da posle onoga (ako je verovati, ne znam, to možete vi da nam potvrdite) što je ovde izjavio gospodin Tomislav Nikolić, možete ga negirati, možda nije govorio istinu, da ste vi rekli za Borisa Tadića da je on nepouzdan saradnik, izdajnik, da će on izdati Kosovo i da vi zbog toga nećete s njim da idete u koaliciju, sarađuje s vama. Volela bih da nam objasnite da li je istina da ste vi to rekli o vašem sadašnjem koalicionom partneru i da objasnite kako ste stekli to iznenadno poverenje, kako je došlo do tog obrta. Malo jedno, malo drugo, malo u provaliju, pa iz provalije, posle četiri meseca agonije u kojoj se nalazi Srbija. Smatrala sam da će se one noći, 8. maja, kada se ta dramaodvijala u Skupštini, kada smo ostali do četiri ujutru, glasali prozivkom i izabrali Tomislava Nikolića, predsednik Republike Boris Tadić obratiti i objasniti o čemu se radi, da će reći o čemu je uopšte reč. Međutim, on se oglasio u nedelju, u «Utisku nedelje», i rekao - pa, to su objektivne okolnosti. Moram da mu poručim da pravi lideri nikada ne kažu da ste vi, gospodine Koštunica, niti bilo ko drugi - objektivne okolnosti. Lider stvara okolnosti i bira ono što je najbolje za građane i za državu. Uspele su ucene. Od svih mogućnosti koje je imao pred sobom, on je izabrao onu da ponovo prepusti i ponovo podlegne ucenama koje ste vi četiri meseca izvodili pred licem Srbije. Takođe, smatram da Demokratska stranka od sada, kao i čitava koalicija, treba da zna da ako ste vi u svojoj ambiciji prema Srbiji i državnim nacionalnim interesima totalno popustili, da ste dobili, ako ništa drugo, jednu ambicioznu opoziciju, koja će sve vreme uporno gledati šta vi radite. Ako do sada niste imali tu opoziciju, od sada ćete je imati. Opozicija je potrebna. Kao što znate, ona će vršiti kontrolu i neće dozvoljavati da ova koalicija radi šta hoće. Imam utisak da ste se dogovorili da stvorite neke dve vrste države, neke dve vrste vlade. Poručujem Borisu Tadiću da za ovu vladu nije odgovoran samo Vojislav Koštunica, nego je odgovoran i Boris Tadić. On je pre neko veče govorio, iako nema na to nikakvo ustavno pravo, da će neposlušne ili «nevaljašne» ministre direktno smenjivati, kao da Parlament ne postoji. Rekao je da će nagovoriti gospodina Đilasa da sarađuje sa Veljom Ilićem. Da li je on premijer ili ćete vi biti premijer? Da li ste se dogovorili ko će da podnosi odgovornost? Da li će izvršnu vlast da vodi Vojislav Koštunica, ili će izvršnu vlast da vodi Boris Tadić? Ako mislite da ćete da napravite dve frakcije partijske države, verujte mi, u tome nećete uspeti. Kao što je ovde već rečeno, biće opozicija bar približno toliko jaka koliko ova neprincipijelna koalicija. Na kraju, moram da kažem da ćemo vas gledati zajedno. Nećemo praviti nikakvu razliku da li je neko ministar iz vaše stranke ili je neko ministar iz G17 Plus, iz Nove Srbije, ili je neko ministar iz Demokratske stranke. Uvek ste svi isti. Ako sedim do onoga koji kraducka, ja sam saučesnik i, takođe, kraduckam. Ako sedim do onoga koji lupa šamare i šutira novinare, ja sam, takođe, isti takav. Nemojte nam reći, i to naročito kažem Demokratskoj stranci,to su Koštuničini, to su ovi ili oni. To su sve isti ministri i svako je odgovoran za svakoga. Prema tome, to da ćemo imati dve partijske vlade, pa svakodnevno na svakog drugog bacati krivicu, ne. Mi vas od sada tretiramo kao jednu jedinstvenu vladu, gde svako za svakoga odgovara, mada ste, pri tom, veoma neprincipijelno rekli da vas kadrovska politika bilo koje partije uopšte ne interesuje. Nije važno da li je ovaj predložio nekoga ko nema nikakve veze sa ministarstvom, da li žonglirate ovim ministrima, u to se niko ne sme mešati. Mislim da je taj princip izuzetno štetan za Srbiju. On ne pokazuje ništa drugo nego upravo to da niste ni tom prilikom stavili partijske interese i vaše partijske apetite iznad nacionalnih, državnih i interesa građana. Ako ne možemo da uđemo u kvalitet ministara, ako nijedan vaš ministar nije promenjen, nego ste ih samo, kao loptice, premestili s jednog mesta na drugo, zašto bismo vam ikada verovali da ste išta pokušali da popravite i da, uopšte, planirate da donesete Srbiji bilo šta novo i bolje. S obzirom na to da ste Srbiju namučili ova četiri meseca, iako smo, inače, po prirodi, optimističan i ambiciozan narod, verujte da ste tu ambiciju spustili na nulu, pa sada svi kažu - hvala Bogu, evo, dobili smo vladu. Gospodine Koštunica, pa, nema države u svetu koja nema vladu. Na šta to liči da jedino Srbija četiri meseca ne može da dobije vladu? Nije to stavljanje nacionalnih i državnih interesa iznad partijskih, naprotiv. Cela vaša strategija je bila u tome da neprekidno stavljate na prvo mesto svoje partijske interese i svoje političke apetite - da morate ostati premijer ove zemlje. Mislim da nikakve naročite nade od ove vlade nema. Dobro je što smo nekako Vladu dobili, jer to je, valjda, normalno. Svaka državaima nekakvu vladu, ali da znate da smo mi prema toj vladi potpuno ravnodušni, kao i svi građani, koji kažu - eto, oni su se nekako dogovorili, pa neka rade šta znaju, ali će morati svoju sudbinu da uzmu u svoje ruke. Ovakva vlada, ovakvi ministri, ovakvo ponašanje, ovakvo dovođenje Srbije na rub propasti a da se uopšte, nikad i nigde, ne polože računi, to je vrhunska neodgovornost. Ni danas, nijedan ministar koji je bio nije izašao da kaže šta je postigao, kome je polagao račune. Ono što je ovde više puta rečeno, to što svaka partija u celini dobija ministarstvo, tako da ne može da bude nikakav dvostruki ključ, nego u celini, po vertikali, verujte mi, to je koruptivni sistem sam po sebi, jer partija i partijski lider upravlja ministarstvom, a to nije državni organ. Od naše glave ostale su dve-tri frakcije političkih stranaka i ništa drugo. Nema države, niste uspeli da je napravite. Tek predstoji zadatak da ozbiljni ljudi naprave vladu i jedan normalni organ, u kome će se znati gde postoji odgovornost i ko je za nešto odgovoran. Prozivaćemo i vas i predsednika Tadića, jer on nije dao ostavku, on je i dan-danas predsednik svoje stranke, a zna da time krši Ustav i da ne može da vrši dve javne funkcije istovremeno; pravio je sve vreme zabunu zato što je te dve funkcije držao. Prema tome, znajte, odgovorni ste vi, odgovoran je Boris Tadić, a ne moram da pominjem gospodina Dinkića, pošto zaista ne znam kolika je mera njegove odgovornosti; bar do sada, nije pokazao gotovo nikakvu.
Hvala, gospođo Pešić. Dr Žarko Obradović, neka se pripremi gospodin Todorović. Podsećam šefove poslaničkih grupa da vode računa i da troše vreme koje imaju na raspolaganju.
Poštovane kolege i gospodine predsedniče Vlade, kandidati za ministre, stvarno, na početku, moram da kažem da ne znam zašto gospođa Vesna Pešić spominje Slobodana Miloševića u negativnom kontekstu, jer je on i način na koji je vršio vlast kao predsednik Srbije i predsednik Jugoslavije, što bi narod rekao, bio mila majka u odnosu na ovo što se zbiva posle 2000. godine, o čemu ste večeras mogli čuti iz različitih izvora. U svakom slučaju, mi večeras, u Narodnoj skupštini Republike Srbije, raspravljamo o novoj, desetoj po redu vladi u višestranačkoj Srbiji. Mandatar je isti, imamo jednog starog partnera u Vladi, G17 plus, tj. mandatar ga ima, i jednog novo-starog, Demokratsku stranku. Jedno je sigurno, ostalo ništa više nije isto, niti će biti, ni u Vladi, ni u onim poslovima na kojima budu zajedno radili. Zašto? Zato što je jedan od tih partnera - G17 plus,novembraprošle godine ucenio tadašnju vladu, izašao iz nje i izazvao nove izbore; kasnije je to samo formalizovano, zakazivanjem izbora i onim što se desilo. Isti partner je sada, kao deo nove skupštinske većine, opet ucenio ostale da neće biti u budućoj vladi dok se ne smeni predsednik Narodne skupštine gospodin Tomislav Nikolić. Dakle, Vlada nije ni počela da radi, a ucene su već počele. Drugi partner, Demokratska stranka, proteklih godina je govorio o mandataru sve najgore. Pre nekoliko godina hteli su da ih uhapse, a o Demokratskoj stranci Srbije kao stranci su iznosili najnegativnije moguće stavove. Mislim da je vrhunac tih ocena dostignut prošle nedelje, u noći između ponedeljka i utorka, kada smo imali raspravu o izboru predsednika Skupštine. Gospodine predsedniče Vlade, jedno je sigurno, bićete u situaciji potpune bezbednosti, jer će vaši novi politički prijateljipratiti svaki vaš korak. Nisam slučajno rekao politički prijatelji, jer je deo političke nagodbe formiranje Saveta za nacionalnu bezbednost, tj. da Boris Tadić, kao predsednik DS, bude neko ko vodi taj savet. Taj savet će voditi predsednik Demokratske stranke, a ne predsednik Srbije, jer to ne spada u nadležnosti predsednika Srbije. Ustav Srbije, u koji smo se večeras svi zaklinjali, ili bar neki od govornika, vrlo precizno, u članu 112, utvrđuje nadležnosti predsednika Srbije, pa se tamo kaže, zaboravne podsećam: "Predsednik Republike predstavlja Republiku Srbiju, proglašava zakone, predlaže Skupštini kandidata za predsednika Vlade, predlaže nosioce funkcija u skladu sa Ustavom, postavlja i opoziva ukazom ambasadore, prima akreditivna i opozivna pisma, daje pomilovanja i odlikovanja, vrši i druge poslove određene Ustavom. Predsednik Republike, u skladu sa zakonom, komanduje Vojskom i postavlja, unapređuje i razrešava oficire Vojske Srbije". Ne vidim stvarno, a biće zanimljivo da čujemo koji će to biti pravni osnov za donošenje zakona kojim bi se formirao Savet za nacionalnu bezbednost i gospodinu Tadiću dala mogućnost da sve vas kontroliše. Jedno je sigurno, RTS je, kao javni servis, a valjda njima treba verovati, jer oni izražavaju stavove skupštinske većine, demokrata, DSS i G17 plus, javio kao prvu vest da je postignut dogovor o budućoj vladi i da će Savet za bezbednost voditi Boris Tadić, sada vidimo - kao predsednik Demokratske stranke. Srbija sada zna i da je ispoštovan ultimatum Havijera Solane da Tadić treba da kontroliše službe bezbednosti. Mislim da ne treba uopšte sumnjati u to da je Solana to rekao, jer u noći između ponedeljka i utorka gospodin Aligrudić dva puta izlazio pred nas poslanike i javnost Srbije da nam pročita da je upravo Solana tražio da Tadić kontroliše službe bezbednosti i da je to nešto što se ne može prihvatiti. Nažalost po Srbiju, ovakva vlada je definitivno formirana iz Brisela, od Solane, Rena, Merkelove i njima sličnih. A, da podsetim zaboravne, to su isti oni koji su izvršili agresiju na SRJ, na Srbiju i Crnu Goru, 1999. godine, i koji se sada otvoreno zalažu za nezavisno Kosovo i Metohiju. O Vladi i njenim ciljevima, kandidat za predsednika Vlade je večeras, a i pre neki dan u "Politici", izjavio: "Stranke koje su odlučile da formiraju vladu stavile su interes države, nacije i građana iznad svojih partijskih interesa". Da je ovo predsednik Vlade rekao pre tri meseca, to bi sigurno bilo tačno, ali posle tri meseca mrcvarenja Srbije, dogovaranja, ultimatuma preko sredstava javnog informisanja, ucenjivanja jedni drugih, iznošenja stavova stranaka i, na kraju, iznošenja onoga što su se dogovorili, verujte mi, degutantno je govoriti na taj način kada svi znamo da to nije tačno. I ocena stranaka koje čine Vladu je da su partijski interesi bili apsolutno dominantni u odnosu na bilo koji državni cilj. Uostalom, tek na kraju smo saznali neka tri-četiri cilja koje je večeras kandidat za predsednika Vlade pokušao da obrazloži, po našem mišljenju, krajnje neuspešno. Srbija zna i nisu baš građani Srbije toliko neinformisani, uprkos načinuna koji Nacionalni servis radi, da državni interesi nisu primarni. Neko od kolega je pomenuo, ja to moram zbog građana Republike Srbije reći, podeljenost očigledno postoji i biće prisutna i ubuduće. Večeras, kada je kandidat za predsednika Vlade predstavljao kandidate za ministre, oni su aplauz dobijali samo od predstavnika svojih stranaka. Toliko o jedinstvu i o zajedničkim ciljevima. Na kraju krajeva, i juče i danas, kada smo razgovarali o Zakonu o ministarstvima, videli smo da jetaj zakon, okvir za rad buduće vlade, apsolutno podređen interesima pojedinih stranaka, njihovim ambicijama, verovatno da se dobro udome, pošto ne verujem da će o državi i o građanima voditi računa. Pomenuo sam juče, ne mogu da ne pomenem i danas, primera radi, da će Ministarstvo za ekonomiju i regionalni razvoj obavljati sve poslove Ministarstva za privredu, Ministarstvo za ekonomske odnose sa inostranstvom uzeo je deo poslova Ministarstva za turizam i deo poslova Ministarstva za zapošljavanje, a danas je usvojen još jedan amandman, koje su njegove stranačke kolege predložile, po kojem bi radio i poslove vezane za lokalnu samoupravu. Toliko o ministarstvima. Kada je reč o sastavu Vlade, moram izneti stav poslanika Socijalističke partije Srbije, da je za nas apsolutno neprihvatljivo da podržimo one kandidate koji, suštinski, nemaju radnu biografiju, koji nisu, po našem mišljenju, na poslu za koji se predlažu učinili ništa bitno, a pogotovo ne one koji su radeći u prethodnom periodu, između 2001. do 2004, učinili toliko toga lošeg da ne znam na čemu se može utemeljiti taj neki optimizam, neka nada da ubuduće u Vladi mogu raditi nešto za sebe i za svoje partijske kolege. Kao primer ću navesti odnos prema Vojsci, koja je sistematski uništavana od 2001. godine. Ne treba zaboraviti da su pripadnici Demokratske stranke u tome aktivno učestvovali; predsednik te stranke je bio i ministar Vojske. Oni su se svojski trudili da umanje značaj i kvalitet koji je Vojska posedovala, vršili su različite reorganizacije, smanjivali brojni sastav, smenjivali i penzionisali sposobne i kvalitetne oficire, sve po instrukcijama iz Evrope, i zato su oni i zainteresovani da se kontrolišu i Vojska i službe bezbednosti. Broj vojnika je smanjen, prema rečima različitih oficira, na oko tridesetak hiljada, pod obrazloženjem da je taj broj prilagođen veličini zemlje, broju stanovnika i potrebama zemlje, iako je, primera radi, potpuno drugi slučaj sa Grčkom, koja je članica NATO. Neznatno se razlikuje po veličini i po broju stanovnika, a ima, verovali ili ne, 135.000 vojnika. Niko ne ume racionalno da objasni zašto mi treba da imamo jedan broj, a oni drugi. Takođe ne možemo prihvatiti ni one kandidate DS koji su učestvovali u urušavanju pravosuđa u vreme kada je to ministarstvo vodio gospodin Batić. Mislim da su oni pravosuđe tada apsolutno podredili partijskim interesima. Ne možemo prihvatiti ni one ljude, ili pripadnikeone političke opcije, koji su kroz privatizaciju, pod obrazloženjem da treba promeniti karakter svojine, suštinski opljačkali Srbiju. Za nekoliko meseci, oni su prelili ogromno društveno bogatstvo u džepove malog broja ljudi. Zatim, tu je ponašanje ministara iz tadašnjih vlada ili vlade, svejedno, koji su sa ove govornice, ne jednom, optuživali, klevetali socijaliste, proglašavali ih krivim, pozivali na njihov javni linč, što je nedopustivo i za nas apsolutno neprihvatljivo. Mislimo da takvi ljudi ne mogu uspešno raditi, osim, naravno, za sebe i svoju stranku. Zbog svih ovih razloga koje sam izneo, a i onih koje je izneo predsednik SPS, gospodin Dačić, Poslanička grupa SPS ne može podržati ovakav predlog Vlade. Hvala vam.
Gospodin Batić, replika. Neka se spremi gospodin Dragan Todorović, a posle njega gospodin Aleksandar Marton.
Dame i gospodo, pomenut sam nekoliko puta od gospodina Dačića, gospodina Obradovića, gospodina Omeragića. Ako pravimo paralele između stanja u pravosuđu u vreme dok sam ja bio ministar pravde i danas, mislim da to uopšte nije korektno. Tada su na čelu glavnih pravosudnih institucija bile vanstranačke ličnosti, i državni tužilac i predsednik Vrhovnog suda i okružni tužilac i predsednik okružnog suda. Postojao je Ustavni sud, odlučivao je Ustavni sud. Ovde je pominjano sijaset slučajeva sa političkom konotacijom, koji su rešeni odlukama Ustavnog suda itd. Malopre sam pomenuo da je ekspoze mandatara šarena laža ili, bolje rečeno, spisak lepih želja. Zašto? Zato što možemo napraviti paralelu sa ekspozeom od 4. marta 2003. godine. Evo šta nam je tada obećano. Šta su bili prioriteti - očuvanje državne zajednice, a ona se raspala. Da li je premijer podneo ostavku? Nije. Drugi prioritet je bilo Kosovo. Ni tada, ni danas, još nemamo izveštaj Državnog pregovaračkog tima koji je bio obavezan da ga po završetku pregovora u Beču predstavi Narodnoj skupštini i da dobije smernice za dalji rad. Nemamo taj izveštaj. Zaklinjanje u Rusiju je račun bez krčmara. Istorija nas uči da su se ta velika iščekivanja uvek izjalovila. Pitanje za mandatara - ako ova velika iščekivanja, da će propasti Ahtisarijev plan, da će Rusija staviti veto u Savetu bezbednosti, da će se nastaviti pregovori, propadnu, da li će budući premijer podneti ostavku? To je pitanje odgovornosti. O Ustavu i institucijama već sam govorio. Mi i dalje nemamo predsednika Narodne skupštine. Napravljena je farsa ili lakrdija i poigravanje i sa narodnim poslanicima i sa građanima Srbije oko izbora predsednika Narodne skupštine. Valjda ćemo večeras dobiti bar Vladu. U zemlji gde se ponovo gase mediji, gde se ponovo ljudi pozivaju na informativne razgovore zbog verbalnog delikta, gde se vrši progon političkih neistomišljenika, ne može se govoriti o demokratiji. Pitanje je ko, u stvari, formira ovu vladu - tajkuni kojima je stalo da se završi pljačka Srbije, jer treba privatizovati i EPS i NIS i sve drugo, ima tu još dosta para, ili oni koji deluju na političkoj sceni? Jedno od obećanja je bilo - brz put u evropske integracije. Mi smo i zvanično poslednji na tom putu, a sada slavimo popravljanje viznog režima. To su već dobili i Bosna i Hercegovina, i Crna Gora, i Albanija. Sporazum o asocijaciji i stabilizaciji potpisala je Crna Gora. Crna Gora će mnogo pre nas u Evropsku uniju. Za nas je sad i Istok Zapad, treba da čekamo pred konzulatima da dobijemo vize za Rumuniju i Bugarsku. Svaka im čast. Shvatili su kuda treba ići, a mi s ovom dosadašnjom i budućom vladom, koja priziva Rusiju iz dana u dan, teško ćemo stići do tog puta. Šta govoriti o borbi protiv kriminala i korupcije? Kako govoriti o borbi protiv kriminala i korupcije u zemlji gde se najveći kriminalac prima na najvišem državnom nivou, dočekuje ga ministar policije, ministar pravde, šef kabineta predsednika Vlade, šef državne televizije. To nije borba protiv kriminala i korupcije. Počeli smo, čak, da izvozimo kriminal. Najveća pljačka u Dubaiju, pre tri nedelje, izvedena je od naših sunarodnika. Dakle, ništa ne sluti na dobro, a nadam se da me zbog ovih reči neće ponovo hapsiti.
Hvala, gospodine Batiću. Gospodin Todorović ima reč. Neka se pripremi gospodin Aleksandar Marton.
Dame i gospodo narodni poslanici, mislim da se prvi put od kako je uvedeno višestranačje u Srbiji dešava ovo što se dešava danas na ovoj sednici Skupštine, na kojoj treba da izaberemo Vladu. Nikada do sada Vlada nije izabrana bez predsednika Skupštine. Uvek je do sada Vlada birana tek posle izbora predsednika Skupštine. Takođe, nikada se nije desilo, a promenjeno je ukupno, što saveznih, što republičkih, desetak vlada do sada, da se bira Vlada, a da predstavnici stranaka koje čine koaliciju ne izađu za govornicu da,koliko-toliko, opravdaju i podrže svoje učešće u toj vladi. Vi iz Demokratske stranke ste, što se moglo primetiti prilikom čitanja Predloga kandidata za ministre, tapšali samo svojim ministrima, kao što su i ovi iz Demokratske stranke Srbije tapšali svojim ministrima, što govori o vašoj budućoj saradnji u ovoj vladi. Moram da vas podsetim da mi, praktično, danas prisustvujemo formiranju i izboru skoro iste vlade koja je već jednom birana 2001, godine. Tada je to bio DOS, danas je demokratski blok. Moram da vas podsetim da je ta vlada iz DOS-a došla u stanovite probleme. Došla je u probleme koje nisu mogli da reše, jer su se u Vladi pojavile radilice i pojavio se trut; ili su kritikovali truta što nije obavljao dužnost koju je morao da obavlja, ili zato što je preterivao u tim poslovima. Ne znam kakva će danas, kada se bude formirala ova vlada,biti nova podela uloga. Hteo bih da skrenem pažnju na neke stvari, ne iz današnjeg ekspozea budućeg predsednika Vlade, nego iz ekspozea koji je podneo 2. marta 2004. godine. Prvo, za današnji nismo imali vremena, drugo, letimično slušajući, ono što je moglo da se čuje i da se vidi, tako reći, sve je isto kao što je bilo i 2004. godine. Mislim, gospodine budući predsedniče, da bi za vas bilo najbolje da ste mogli za govornicom da kažete šta ste ostvarili od onoga što ste obećali 2004. godine, i ne bi bilo nikakve dileme i nikakvih problema. Ti vaši rezultati bi bili najbolja preporuka da vas danas izglasaju za premijera. Podsetiću vas na ono što ste obećali 2004. godine, a o tome šta ste uradili, ocenu i procenu će dati građani Srbije. Obećali ste tada da će «prioritet Srbije biti da utvrdi svoj status unutar državne zajednice sa Crnom Gorom, utvrđujući i jačajući samu državnu zajednicu, u skladu sa Ustavnom poveljom». Citiram vas, da ne bi bila slobodna interpretacija. Šta se desilo? Vi niste ništa učinili da po Beogradskoj povelji, 2005. godine, raspišete izbore u Srbiji za Parlament državne zajednice Srbije i Crne Gore, čime ste dali legitimitet Milu Đukanoviću da razbije državnu zajednicu. Posle toga, organizovan je referendum u Crnoj Gori. Iako ste znali da je referendum falsifikovan, da su pokrali na referendumu, vi ste priznali nezavisnost Crne Gore i time otvorili put ka razbijanju Srbije i odvajanju Kosova i Metohije iz Srbije. Druga stvar koju ste obećali bila je da ćete učiniti sve za jačanje pravne države i za proterivanje kriminala i korupcije. Šta ste učinili na tom planu? Šta je sa «Kupromom»? Šta je sa «putnom mafijom»? Da vas podsetim, jedan od vođa, ne vođa «putne mafije», vraćajući se sa seminara iz Rovinja, sa direktorom Direkcije za puteve, napustio je vozilo kada je čuo da je policija krenula da hapsi. Od direktora Direkcije za puteve dobio je godišnji odmor i dan-danas protiv njega nije podneta krivična prijava. Šta je sa «carinskom mafijom»? Hapsite carinike, dakle, carinike koji treba da odgovaraju zato što su pravili lažne papire. Šta je sa onima čiju su oni robu uvozili, zašto njih niste pohapsili, da oni odgovaraju? Šta je sa onima koji su pokrali državu kroz Nacionalnu štedionicu? Šta je sa onima koji su pokrali državu sklapajući nepovoljne ugovore sa TV B92? Šta je sa «stečajnom mafijom»? Sve je isto kao i sa carinskom. Hapse se oni koji su omogućavali da neki, protivzakonito, za male pare, dođu do velikog bogatstva. Gde su ti kojima je to omogućeno? Vi hapsite činovnike i one koji su pomagali, a ne one koji su odgovorni za uništavanje ove države. Treća stvar koju ste obećali, to je bio najozbiljniji problem, jeste da se na Kosovu i Metohiji učini sve da se vrate srpski prognanici u svoje domove i zavičaj. Šta se desilo 19. marta 2004. godine? Razumem da niste mogli da sprečite pogrom nad Srbima, ali šta ste učinili, koliko se srpskih izbeglica sa Kosova i Metohije vratilo na Kosovo i Metohiju? Mi smo imali prilike da u prethodnim danima čujemo kako vaši predstavnici iznose problem vezan za nepoverenje koje imate prema predstavnicima Demokratske stranke, zato što pregovaraju sa nekima koji pokušavaju da nam otmu Kosovo i Metohiju.Imate i ostavku Leona Kojena, koji je bio savetnik predsednika Borisa Tadića. Vi Leona Kojena poznajete dosta dugo, godinama, i znate da je to častan čovek i da on takav čin nikada ne bi preduzeo bez ozbiljnih argumenata i da nije siguran da je to što su učinili savetnici predsednika Srbije štetno za Srbiju. Vi ste, shvatajući ulogu Leona Kojena i njegov doprinos u pregovorima vezanim za Kosovo i Metohiju, zamolili Leona Kojena da ostane u timu. Šta ćete sada reći Leonu Kojenu kada čovek zbog koga je on dao ostavku treba da bude ministar inostranih poslova? Sada će Leon Kojen da podnese ostavku i vama, jer i vi na ovaj način izdajete Srbiju. Obećali ste 2004. godine da ćete učiniti sve kako bi se smanjila nezaposlenost, koja je u to vreme dostigla brojku od 950 hiljada ljudi. Rekli ste: "Imam u vidu da je danas oko 950 hiljada bez posla, a brojni pokazatelji govore o viškovima radnika u mnogim preduzećima". Koliko ih ima danas, gospodine predsedniče? Ima ih preko milion. Bar da ste ostali na istoj brojci, pa da kažemo - postignut je neki uspeh, nema ih više. Danas ih ima više. Obećali ste da ćete smanjiti dug zemlje, koji je u to vreme dostigao 14 milijardi dolara, a danas je 19,8 milijardi dolara. Obećali ste da ćete učiniti sve kako bi se intenzivirali radovi na završetku Koridora 10. Gospodine predsedniče, moram da vas obavestim da Koridor 10 ne podrazumeva autoput prema Požegi. To su neki drugi pravci. Evropa je zainteresovana za neke druge pravce. Moram da vam kažem da je interes države pravac prema bugarskoj granici, pravac prema Makedoniji. Nijednog jedinog momenta ne mislim da mi našu mrežu ne treba da osavremenimo i da dobijemo odgovarajuće autoputeve, ali moramo da vodimo računa o prioritetima i interesima ove države. Rekli ste tada da ćete učiniti sve da na osnovu Zakona o sprečavanju sukoba interesa sprečite da pojedinci to rade. Znam da ste poneki put neobavešteni, ali, evo, da vas obavestim da pored vas sedi čovek koji će biti potpredsednik u vašoj vladi, a ima skoro 11 miliona evra u «Meridijan banci». Da se razumemo, vi znate ne samo za Đelića, nego za mnoge iz DS, sve prljave stvari vezane za njih i za pare koje su opljačkane u prethodnom periodu. Evo gospodina Milosavljevića, šta ćete tu da uradite vezano za Zakon o sukobu interesa? Obećali ste 2004. godine da ćete rasvetliti sva ubistva i pre i posle 5. oktobra. Koje ste to ubistvo rasvetlili? Da li treba da vas podsećam koliko ih je bilo i koliko ih je ostalo? Rekli ste da ćete učiniti sve da saradnja sa Hagom bude dvosmerna. Sve što ste učinili do sada bila je, isključivo, jednosmerna saradnja. Milom ili silom ste odvodili ljude u Haški tribunal. Kompletan vojni, policijski i državni vrh nalazi se u Hagu i nijednom jedinom čoveku tamo niste pomogli, mi to najbolje znamo. Mi za Vojislava Šešelja treba i nogama i rukama da čupamo dokumente koje ima ova država, da bismo pomogli pokazali da je optužba protiv Vojislava Šešelja lažna. Da li vi znate da se u Haškom tribunalu osuđuju ljudi uz pomoć svedoka koji tvrde da je u njih pucano iz mitraljeza i da su ostali živi zahvaljujući Božjoj volji? Da li ste obavešteni da mi do sada imamo 34 potpisane izjave ljudi koje je Haški tribunal ucenjivao, pokušao da ih podmiti, kako bi lažno svedočili protiv Vojislava Šešelja? Šta ste vi kao država učinili da pomognete ljudima koji se nalaze u Haškom tribunalu? Rekli ste da ćete učiniti sve da pomognete izbeglicama koje žive na teritoriji Srbije, a njih ima, kažete, oko 370 hiljada. Gospodine predsedniče, u Grmovcu, mestu vrlo blizu Beograda, na autoputu, ima preko 2.000 domaćinstava koja su izgradila kuće svojim parama, a današnja vlast im ne da mogućnost da se priključe na struju. Jel to ta pomoć koju vi obećavate izbeglicama? Dame i gospodo, to je učinak Vlade Vojislava Koštunice. Zato Srpska radikalna stranka ni u kom slučaju neće glasati za izbor ove vlade.
Pre nego što dam reč gospodinu Martonu, reč ima ministar Jočić.
Poštovani predsedavajući, cenjeni narodni poslanici, mislim da je i Vojno-bezbednosna agencija izašla sa svojim saopštenjem. Negde oko 10,30 pre podne, pretresom su određene procesne radnje, po naredbi istražnog sudije i tužioca za ratne zločine, a u vezi s optuženima za ratne zločine. Te radnje su obavljali organi vojne bezbednosti, a u pitanju je bio objekat Vojske u Deligradskoj ulici. Mislim da je to završeno i očekujem od nadležnih vojnih organa da daju saopštenje.
Hvala, gospodine Jočiću. Reč ima gospodin Marton. Izvinjavam se, pre njega reč ima gospodin Tomislav Nikolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, nisam zadovoljan ovom izjavom ministra Jočića, zato što nam ukazuje na mnogo negativnih odnosa u Srbiji. Ne može ministar unutrašnjih poslova da kaže da se nešto dešava u Beogradu, da to radi Vojno-bezbednosna agencija i da će oni verovatno izdati saopštenje. Nama ovde sedi predsednik Vlade. Vi ste nama ovde govorili u ime predsednika Vlade. Nije, valjda, da ste već razdvojili Vojno-bezbednosnu agenciju od Ministarstva unutrašnjih poslova, odnosno službe Bezbednosno-informativne agencije, kako se to zove?! Vi ste ovde za nas, gospodine Jočiću, onaj ko brine o tome kakav će red i mir biti na ulici. Kakva Vojno-bezbednosna agencija? Ceo Beograd zatvorila Vojno-bezbednosna agencija! Nemojte, to nema smisla. Neka izađe predsednik Vlade, neka kaže koga hapsimo danas po Beogradu. Tužilaštvo za ratne zločine je naložilo Vojno-bezbednosnoj agenciji da hapsi po Beogradu. Imamo li mi ovde imamo dve države, jednu koju će da vodi Vojska, jednu koju će da vodi policija? To je odnos Koštunica-Tadić.
Reč ima gospodin Marton.
Poštovani potpredsedniče, poštovani poslanici, stav Poslaničke grupe Vojvođanskih poslanika, Lige socijaldemokrata Vojvodine i Saveza vojvođanskih Mađara, već ste u nekoliko navrata do sada čuli. Ne možemo podržati Vladu mandatara Vojislava Koštunice iz više razloga. Maločas sam istakao da se obraćam poslanicima Skupštine Republike Srbije, ali ponekad pomislim da je ovo Skupština grada Beograda. Četiri petine ministara, odnosno kandidata za ministre su iz Beograda. Mislim da je to nešto što ne ide u prilog decentralizaciji ove države. Sve partije koje su podržale Ustav Republike Srbije, i DS i DSS i G17 plus i Nova Srbija, sedeće od večeras u Vladi Republike Srbije. Moram da istaknem da priča o decentralizaciji zaista ni do sada nije nešto preterano stajala, a pogotovo od sada neće. Znači, četiri petine ministara i ministarki će biti u krugu od 500 metara od Vlade Republike Srbije, od Skupštine Republike Srbije. To je nešto što ne ide u prilog demokratizaciji ove države. Još bih samo istakao da to nije ni čudo, do sada je funkciju ministra za lokalnu samoupravu vršio gospodin Zoran Lončar, stanovnik Autonomne pokrajine Vojvodine, čovek koji je predsednik Pokrajinskog odbora DSS. On je funkciju republičkog ministra za lokalnu samoupravu u potpunosti podredio jednoj političkoj opciji - opciji DSS-a i činio sve da lokalne samouprave koje nisu po volji toj vladajućoj partiji budu u velikim problemima. Ono što smo imali priliku, u prethodnih nekoliko godina, da vidimo u mnogim opštinama u Srbiji jeste da je baš DSS otvarala krize, zatim je ministar Zoran Lončar kao, tobože, pomiritelj tu dolazio, a onda se u mnogim lokalnim samoupravama koje nisu bile po volji Vladi Republike Srbije uvodila prinudna uprava. Takvih slučajeva ima dosta. Dolazim iz Zrenjanina i boli me činjenica da DSS, SPO i Nova Srbija, sa 9% glasova, nasuprot 91% glasova, koliko imaju SRS, DS, LDP, LSV i neke druge partije, čine 100% vlasti. Mislim da je to nešto što će budući ministar za lokalnu samoupravu i državnu upravu vrlo brzo morati da promeni, a predsednik Skupštine Republike Srbije, koji će biti izabran ove nedelje, da što hitnije raspiše nove izbore u tim opštinama. Nadam se da činjenica da četiri petine ministara živi u Beogradu, da su iz Beograda, neće u potpunosti centralizovati ovu državu. Mislim da nam predstoji onda jako crna situacija u Srbiji. Još jedanput kažem da će poslanici LSV i članovi Poslaničke grupe Vojvođanski poslanici učiniti sve da i u ovako centralizovanoj državi Srbiji može da se čuje nešto što dolazi iz nečega što nije krug dvojke.
Hvala najlepše, gospodine Marton. Reč ima, po Poslovniku, gospodin Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, strašna je bila informacija koju smo dobili od ministra unutrašnjih poslova - radi nešto vojna bezbednost od 10,30 časova i sve je pod kontrolom. Ako nešto bude, ili ako ne bude, oni će možda nešto da jave narodnim poslanicima, ili neće. Valjda je ta operacija toliko tajna da samo nekoliko miliona ljudi u ovom trenutku zna, a samo narodni poslanici, valjda, ne smeju da znaju šta se tamo zbiva. Dužan sam da vas obavestim o saznanjima, o onome do čega smo mi došli. Naime, jutros, negde oko 11 časova, počeo je pretres kanalizacionih šahtova, zatvaranje prilaza svih ulica, otvaranja stana po stana ljudima u Deligradskoj ulici, posebno u tzv. vojnom hotelu, uklanjanje ljudi iznošenjem i, rekao bih, manjim maltretiranjem onih koji nisu želeli da "sarađuju" sa organima vojne policije. To se i u ovom trenutku nastavlja. Izvesni potpukovnik trenutno rukovodi celim poslom, kriminalnim očigledno, čim je to neka velika tajna ili ne znam šta je već u pitanju. Gospodine Mrkonjiću, voleli bismo da nam, u skladu sa članom 226. Poslovnika Narodne skupštine, jer ne mislim u ovom trenutku da pitam Đilasa da li Velja krade pet miliona evra dnevno ili za dva dana, niti mislim da pitam Božidara Đelića gde ima drugih 11 miliona evra, ima li još neki kauč tetkin ili bilo šta drugo, već mislim da je vreme da nas u skladu sa članom 226. obavestite o tome šta se zbiva u Beogradu. Ovu kriminalnu vladu ćete da formirate, pa ćete da formirate, svejedno vam je, u bilo koje doba. Vidim da su neki iz Garmišpartenkirhena već počeli da se ponašaju kao da upravljaju svojim ministarstvima, ali je važno i vi po Poslovniku imate obavezu da nas o onome što se u Beogradu zbiva obavestite. Ne znam ko im je «tata» i ko im je «mama», znam da su Solana i Ren. Baš ne znam ko je tu mama a ko tata, svejedno je, možda se i menjaju, nije naročito ni značajno, ali ono što je najvažnije to je da vi sutra «tatu i mamu» ne dočekate sa toliko lepim vestima kao što ste planirali, a da Srbija dočeka to kao najlepšu moguću vest. Voleo bih da nam još jedanput kažete, gospodine potpredsedniče, čija je to genijalna ideja bila da u trenutku kada oni biraju najgoru vladu u savremenoj srpskoj istoriji, vode i ovakvu akciju? Zašto je tempirana u ovom trenutku, ko je direktni naredbodavac takve akcije i šta Srbija time dobija? Srbija time, naravno ne dobija ništa, a budite sasvim uvereni da je ovo loš znak. Ne zaboravite, 10. juna vam Džordž Buš stiže na Kosovo, na promociju nezavisnog Kosova, a vi gledajte da hapsite srpske generale, gledajte da hapsite srpske oficire, gledajte da uhapsite sve Srbe, po mogućstvu, još nekog sa nekim ordenom narodnog heroja ili Karađorđeve zvezde, da biste pokazali koliko ste mali i sitni. Nije čudo što nam Srbija propada, ali neće dugo.
Po Poslovniku, gospodin Ivica Dačić.
Gospodine predsedavajući, kao što je ovde već rečeno, Veće za ratne zločine je večeras izdalo nalog za pretres vojnog objekta u Deligradskoj 40, vojnog hotela, zbog sumnje i eventualnog hapšenja optuženog za ratne zločine, Ratka Mladića. Tu naredbu je izdao čovek po imenu Dilparić. Želim da vas pitam, vas koji želite da budete u novoj vladi, da li je to pametan potez za vas? Ovo je direktna provokacija i pljuvanje u oči građanima Srbije, ali ne samo to, ovo je i direktna provokacija strankama koje su želele da budu konstruktivne i da završe svoja izlaganja, da biste vi mogli da formirate vladu u ustavnom i zakonskom roku. Zbog ovakvog jednog poteza, tražim od potpredsednika Narodne skupštine i predsedavajućeg Milutina Mrkonjića da prekine sednicu i da zakaže odmah konsultacije sa šefovima poslaničkih klubova, na I spratu, o daljem nastavku rada ove sednice Narodne skupštine Republike Srbije.
Poslušaću gospodina Dačića, dajem pauzu od 10 minuta i molim sve šefove poslaničkih grupa da dođu u salu na I spratu. [[Nastavak sednice u 22,40]] Poštovane dame i gospodo, narodni poslanici, gospodin Žarko Korać ima reč. (Dragan Todorović, s mesta: Nismo dobili informaciju.)
Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, gospodine Mrkonjiću, samo mi recite na osnovu kog člana Poslovnika vi prenosite ovlašćenja koja su vama preneta. Samo mi recite na koju odredbu Poslovnika se pozivate. Razumem da možete da napustite govornicu i predsedavanje, samo mi recite na osnovu kog člana Poslovnika vi prenosite preneta ovlašćenja.
Pretpostavljam da u Poslovniku neki član to reguliše. A ako ne reguliše, ja ga stvarno ne znam. (Gospodin Milutin Mrkonjić predaje svoja ovlašćenja gospodinu Obradoviću)
Po Poslovniku, pretpostavljam, gospodin Tomislav Nikolić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, po članu 225. Poslovnika, narodni poslanik ima pravo da bude obavešten o svim okolnostima koje mogu da utiču na njegovo glasanje, posebno u sat i 15 minuta pre isteka ustavnog roka za konstituisanje Vlade. Pročitaću vam jedan dokument Okružnog suda u Beogradu: «Dana 14.05.2007. godine, na osnovu člana 78. Zakona o krivičnom postupku, a na osnovu predloga tužioca za ratne zločine, izdajem naredbu da se ovlašćenim službenim licima Uprave vojne policije VP 1120 iz Beograda omogući ulazak u stan i druge prostorije radi pretresa, na adresi u ulici Deligradska broj 40, vojni hotel ''Deligrad'', i to soba br. 416 koja se nalazi na 4. spratu navedenog hotela i koju koristi Zoran Stanojević. Po ovoj naredbi, pretres će se izvršiti dana 15.05.2007. godine.» Dana 14.05, istražni sudija izdaje nalog da 15.05. neko hitno pretrese sobu 416 u nekom hotelu. Prva nelogičnost i tempirano vreme. Idemo dalje. Obrazloženje. «Tužilaštvo za ratne zločine podnelo je ovom sudu 14.05. predlog za izdavanje naredbe za pretresanje stanova u vojnom stambenom hotelu ''Deligrad'' i stambenom objektu - baraci koji se nalazi u Beogradu, na adresi 40 i 40a. Predlogom je traženo donošenje naredbe, s obzirom na to da postoji sumnja da se Ratko Mladić privremeno krije na navedenoj adresi, te postoji verovatnoća da će se pretresanjem navedenog stana okrivljeni pronaći, a sve imajući u vidu da je za njim raspisana poternica zbog izvršenja krivičnog dela iz člana 142. KZJ i protiv koga je podignuta optužnica pred Međunarodnim krivičnim tribunalom za bivšu Jugoslaviju za odgovarajuća krivična dela protiv međunarodnog humanitarnog prava. Imajući u vidu pismeni i obrazloženi predlog podnosioca, istražni sudija je doneo odluku kao u izreci ove naredbe, pri čemu se moraju imati u vidu odredbe članova kojima je propisano da se pretresanje vrši danju, ali da se može izvršiti i noću, ukoliko je započeto danju pa nije dovršeno ili ukoliko postoje razlozi iz člana 81.» Dame i gospodo narodni poslanici, postojalo je odobrenje, znači, za sobu 416 u vojnom hotelu ''Deligrad'', iako istražni sudija kaže da je Tužilaštvo tražilo i odobrenje da pretresa barake na adresi Deligradska 40a. Naredbom nije odobreno pretresanje bilo kog dela objekta osim sobe 416 u vojnom hotelu ''Deligrad''. Šta je radila vojna policija od jutros u 9,30, a možda i sada? Možda to isto i sada radi, ukoliko je ovo naše pojavljivanje za govornicom nije u tome sprečilo. Oni su pretresli 300 soba u kojima žive porodice s malom decom. Malopre je vaš ministar unutrašnjih poslova, bivši i budući, podneo jedan nesuvisli izveštaj Narodnoj skupštini, u smislu da Ministarstvo unutrašnjih poslova ne zna šta radi Vojno-bezbednosna agencija na ulicama Beograda i u stanovima građana Beograda i da očekuje da će Vojno-bezbednosna agencija o tome izdati izveštaj. Žalosna je država u kojoj ministar unutrašnjih poslova ne zna ko je blokirao saobraćaj u Deligradskoj ulici ceo dan, u kojoj ministar ne zna koliko se policajaca nalazi na toj lokaciji, trenutno, i žalosna je država u kojoj se vlada i vlast formiraju sa trećom tačkom svog programa - da će sarađivati sa Hagom da uhapsi Ratka Mladića, i svima nam nabija prst u oko na dva sata pred isticanje roka. Očekuje od nas, koji želimo da nikada ne bude uhapšen, da svojim ponašanjem u Skupštini omogućimo da budete formirani i da uhapsite Ratka Mladića. E, pa, znate šta, što je mnogo - mnogo je. Sa ovakvim obrazloženjem... Da li je uhapšen Ratko Mladić? (Nije) Znači, nije. Sa ovakvim obrazloženjem, sutra može vojna policija da upadne u zgradu Narodne skupštine, zato što će Tužilaštvo da napiše da postoji osnovana sumnja da se nalazi na drugom spratu, u prostorijama Srpske radikalne stranke. Istražni sudija će izdati naredbu, pa će Vojska da vam opkoli Skupštinu, da pretresa Skupštinu, a ministar unutrašnjih poslova neće znati o čemu se radi. I, puj pike, ne važi, znači, sumnja nije bila opravdana, inače biste vi već slavili ovde hapšenje Ratka Mladića, a mi bismo tugovali. Ili će predsednik Vlade da kaže da li je ovakvim konceptom Vlade podelio Srbiju na delove koji će biti pod kontrolom Vojske i delove koji će biti pod kontrolom policije, na delove gradova ili čitave gradove, ili će dati neko razumno obrazloženje za sve ovo, ili ćemo mi iskoristiti svoje pravo da o Predlogu zakona diskutujemo u skladu sa Poslovnikom. Tri i po meseca ste vi maltretirali nas i celu Srbiju, naš sat u odnosu na to neće značiti ništa. Onda, izađite pred birače i recite kakvu ste ujdurmu pravili, zašto vam je bilo potrebno da u ponoć izglasamo Vladu, kao vampiri. [[Aplauz Radikala]] Iskreno i od srca smo želeli da vam omogućimo da svoju konstituisanu većinu iskažete u Parlamentu. Ne spadam u ljude koji će bežati od iskazane većine u Parlamentu, ali, vi ni to ne zaslužujete. Vi ste sepokazali i pre nego što ste izabrani!
Reč ima narodni poslanik Rasim Ljajić. (Negodovanje radikala) Rasim Ljajić će kazati u kom svojstvu govori. Izvolite, gospodine Ljajiću, iznesite obrazloženje. Gospodine Ljajiću, hoćete li da govorite, ili da reč prepustim nekom drugom?
Samo dve rečenice, u svojstvu koordinatora Akcionog tima za sprovođenje Plana. Još uvek postoji Tim. Kao što je gospodin Nikolić rekao, postojala je naredba istražnog sudije. Nadležne službe su imale informaciju da se u pomenutom objektu krije jedan od haških optuženika, Ratko Mladić. Akcija je počela jutros oko 10,30. Trajala je do malopre. Vojna policija je korektno odradila posao. Niko se nije žalio da su mu na bilo koji način ugrožena prava. Civilna policija koja je bila na ulici bila je tamo ne zbog te akcije, već zbog utakmice Crvena Zvezda - Vojvodina. Dakle, u tom objektu niko od haških optuženika nije pronađen.
Samo sekund, dobićete svi reč po Poslovniku. Prvo, gospodin Jovanović, pa gospodin Batić. Po članu 226. Poslovnika, prvi se javio gospodin Zlatan Jovanović. Po članu 226. Poslovnika Narodne skupštine, poslanik ima pravo da zatraži objašnjenje i gospodin Rasim, koji je inače pozvan na ovu sednicu kao kandidat za ministra, govorio je u svojstvu koordinatora Tima za saradnju sa Haškim tribunalom, zato što je imao sve potrebne informacije koje su poslanici tražili. Gospodine Jovanoviću, izvolite.
S obzirom na to da je aktuelna vlast, ovim današnjim činjenjem, nametnula ovu temu, osećam obavezu da vam pročitam ovaj dokument. Dokument je donela Skupština opštine Srebrenica, 25. juna 2005. godine. On glasi: "U cilju utvrđivanja pune istine o zločinima koji su se dogodili na području opštine Srebrenica, a radi izgradnje poverenja i svetlije budućnosti građana Srebrenice, na osnovu člana 12. Statuta opštine Srebrenica, Skupština opštine Srebrenica je na 8. sednici, održanoj 25. 6. 2005. godine, donela sledeći zaključak: 1. Skupština opštine Srebrenica osuđuje sve zločine koji su se desili nad svim građanima opštine Srebrenica, a posebno zločine koji su se desili u periodu od 10. do 19. jula 1995. godine; 2. Skupština opštine Srebrenica traži od nadležnih organa Republike Srpske i Bosne i Hercegovine i međunarodnih institucija da se zločinci što prije privedu sudu, kako bi se ostvarila pravda i kako bi se skinula kolektivna odgovornost naroda, a radi bolje budućnosti i suživota na ovim prostorima; 3. Skupština opštine Srebrenica apeluje na sve svoje građane da osude sve zločine iz perioda 1992-1995. godine i da istraju u svom zahtevu da svi zločini budu sankcionisani, da bi sadašnje i buduće generacije srebreničkog kraja zajednički izgrađivale uslove za svoju bolju budućnost, sa jasnom porukom da se srebrenička tragedija nikada više ne ponovi". Molim vas, ovo je odluka koju su usvojili odbornici Skupštine opštine Srebrenica, kojih je tada bilo 27, od kojih je 17 bilo muslimana, a 10 Srba. Srbi nisu učestvovali u ovome, samo je 17 muslimana donelo ovakvu odluku. Da li ste čuli u ovim zaključcima da se bar jednom pominje reč genocid? Nijednom. A predsednik ove države uporno ponavlja da su Srbi u Srebrenici izvršili genocid. Molim vas, gospodine mandataru, sa tim čovekom ulazite u koaliciju i pravite Vladu. Da li ste i vi, kao i on, za to da se Srbi proglase genocidnim narodom i da ova skupština usvaja rezoluciju o genocidu u Srebrenici? Izjasnite se o tome!
Ima reč gospodin Čedomir Jovanović, zatim Vladan Batić, pa Aleksandar Vučić, svi po Poslovniku.
Gospodine potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, jasno je o čemu se ovde radi. Ako smo ucenama stigli pred samo glasanje o Vladi, onda ucene ne mogu biti metod na kome će biti formirana Vlada. Vrlo je jasna nadležnost Skupštine. Ovo je zemlja u kojoj mora postojati podela vlasti na izvršnu, sudsku i zakonodavnu. Skupština nije nadležna za raspravu koja se pokreće, a Vlada i kandidati koji su ovde nastupili u ime buduće Vlade ne smeju i nisu dužni da se bilo kome izvinjavaju zbog toga što sprovode zakon. Ratku Mladiću je mesto u Hagu, kao i svim drugim osobama koje se nalaze na optužnici Međunarodnog suda za ratne zločine.U pogledu tog pitanja ne sme biti kompromisa. Gospodine Ljajiću, vi niste taj koji ima pravo i ne smete da se izvinjavate zbog toga što je, eventualno, neko odlučio da primeni Zakon o saradnji sa Haškim tribunalom u ovoj zemlji. Sve dok Parlament ne promeni taj zakon, izvršna i sudska vlast moraju ga poštovati, i to obavezuje prethodnu vladu, buduću vladu, kandidate za ministre i kandidate za premijera. Ako treba da biramo između te poslednje ucene i probijanja ustavnog roka, onda mi nemamo nikakvu dilemu. Srbiji nije potrebna Vlada koja će se izvinjavati zbog toga što primenjuje zakon, a pogotovo ne Vlada koja se izvinjava zbog toga što primenjuje zakon kojim se sankcionišu najteža krivična dela, krivična dela ratnih zločina.
Izvolite, gospodine Batiću, a onda, po Poslovniku, gospodin Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, već skoro četiri meseca svi smo taoci jedne bahate, neodgovorne politike. Ovih poslednjih nedelju dana i narodni poslanici odluke donose u neko gluvo doba noći, u vreme vampira ili jutarnjih petlova. Tako je izabran predsednik Narodne skupštine, pa razrešen, tako se bira i Vlada. Mi nemamo puno vremena. Iskoristite mogućnost što imate parlamentarnu većinu, predložite da prestane rasprava i izglasajte to. Nastavite kršenje Poslovnika, kršenje Ustava, jer je i Zakon o ministarstvima donet mimo Poslovnika i mimo Ustava i za to snose odgovornost oni koji prave ovu vladu u poslednji čas, u minut do dvanaest. Možda računate vreme po Julijanskom kalendaru. To je ista ona grupacija koja je slavila Srpsku novu godinu ispred Savezne skupštine. Ista ta družina hoće da napravi Vladu zajedno sa voljenim premijerom i popularnom estradnom pevačicom. Prema tome, računajte vreme po Julijanskom kalendaru, imate još dve nedelje, ali mi ovo sve liči na «otpisane». Neće se naljutiti gospodin Brajović, on je jedini akter iz one prve autentične verzije «Otpisanih».
Gospodin Aleksandar Vučić, po Poslovniku.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodin Ljajić nije imao po kom osnovu da dobije pravo na reč, više je imao pravo da je dobije kao predsednik nadzornog odbora «Partizana», iako ne znam ni šta tu radi, nego po nekoj drugoj funkciji na koju se ovde pozvao. Vi stetrenutno, gospodine Ljajiću, ništa, vazduh za Narodnu skupštinu Republike Srbije. To što ste zamislili već da ste ministri, vidim lepo ste se poređali ovako, u prvi i drugi red, neki se već smrzli od straha šta će da bude u još sat vremena, e, to je već druga stvar. To sa Poslovnikom o radu Narodne skupštine Republike Srbije nema nikakve veze. Da vas obavestim, akcije «Meridijan banke» dramatično padaju na tržištu i Đelić više nije vlasnik 11 miliona nego 9 miliona evra. Dame i gospodo, izašao sam ovde zato što je Srpska radikalna stranka, dakle, Tomislav Nikolić je bio potpuno jasan. Predsednik Vlade Republike Srbije Vojislav Koštunica mora da izađe za govornicu da nam kaže da li je Vlada organizovala pokušaj hapšenja generala Mladića. To nije ništa u skladu sa zakonom, gospodine Jovanoviću, pošto vi o zakonu ne znate mnogo i niste nikada previše znali o zakonima, o Ustavu pogotovo. Ta vaša škola, pravnička, mnogo je daleko od Pravnog fakulteta u Beogradu i bilo kog drugog pravnog fakulteta i nema veze ni sa Ustavom ni sa zakonima. Ovo što se večeras i danas dešavalo u Deligradskoj ulici je potpuno suprotno svim moralnim normama, svim zakonskim normama. Ne možete jednim nalogom da pretresate čitav hotel, čitav kompleks zgrada, da zaustavljate saobraćaj, da maltretirate ljude i da ne znate šta se radi i o čemu se tu radi. Predsednik Vlade Republike Srbije mora da objasni da li je to nalog Vlade ili je to nalog nekog već novoviđenog ministra, da li odbrane ili policije ili ko zna već koga, ili je to neko iz «maršalata» u Garmišpartenkirhenu naredio, ili ko zna već ko. U svakom slučaju, očekujem odgovor Vojislava Koštunice. Za građane Srbije, da saopštim nezvaničnu informaciju. Uhapsili su i priveli jednog čoveka, ne znamo tačno o kom licu je reč, ali generala Mladića nisu uhapsili. Sigurno nije ni bio na tom mestu, kao što se i ne nalazi u Srbiji. Hvala vam još jedanput. Očekujem odgovor predsednika Vlade Vojislava Koštunice.
Hvala, gospodine Vučiću. Po Poslovniku, gospodin Dačić, pa onda gospodin Koštunica. Izvolite, gospodine Dačiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, u konsultacijama sa Milutinom Mrkonjićem, dogovorili smo se sledeće. Imajući u vidu da ne postoji dogovor republičkih stranaka oko daljeg nastavka sednice, a pošto smo mi opoziciona politička stranka, odgovornost i bilo kakvu sumnju u to da li neko opstruira ili pomaže izbor Vlade neka preuzmu oni koji imaju za cilj da formiraju Vladu Republike Srbije, u ovom trenutku, naravno. Zato sam i zamolio Milutina Mrkonjića da u ovom momentu zamoli Radeta Obradovića da nastavi vođenje sednice u narednom periodu. Dalje, zamolio bih, pošto ovde svi govorimo o rokovima, da bismo skratili celu ovu priču, i predložio nešto gospodinu Koštunici. Naravno da je najvažnije od svega da Ratko Mladić nije uhapšen, i pozivam gospodina Vojislava Koštunicu da ostane dosledan onome što je govorio u vreme prošle vlade, a to je da neće biti nasilnih izručenja, nego samo, eventualno, dobrovoljnih predaja. Zamolio bih gospodina Koštunicu, da bismo ovo prekinuli, pošto smo se tako dogovorili na sastanku šefova poslaničkih klubova, da neko u ime Vlade Republike Srbije da zvaničnu informaciju o tome ima li ovo veze sa Vladom, da li je ova akcija tempirana od stare ili nove vlade, jer su termini koji su upotrebljeni i koji su naređeni, a poklapaju se s izborom nove vlade, direktno usmereni protiv nacionalnih i državnih interesa. Ne verujem da bi bilo ko normalan naredio da se danas takve stvari rade. Hvala vam.
Hvala, gospodine Dačiću. Reč ima gospodin Vojislav Koštunica. Izvolite.
Poštovani narodni poslanici, stvari su jasne, ne samo kada je reč o ovim činjenicama. Nego, moram da vas podsetim na nešto prethodno. Postoji podela vlasti, postoji podela nadležnosti između određenih državnih organa i, ako treba da odgovorim na to pitanje, odmah da vam kažem, bez ikakvog izvinjavanja, ne radi se ovo po nalogu Vlade. Postoji određeni pravosudni organ, postoji Tužilaštvo za ratne zločine, postoji Vojno-bezbednosna agencija, postoje određeni propisi. Na osnovu svega toga, koliko ste mogli čuti, izvršena je jedna provera, nikakvo hapšenje, i, zaista, bez ikakvog uznemiravanja i bez ičega je ta stvar završena. S druge strane, hoću da vam kažem, kada je već neko postavio pitanje da li je ovo urađeno po nalogu Vlade. Znate, ovo je poslednja stvar koja bi Vladi odgovarala. Pre mislim da odgovara nekome drugome, koji hoće da vrši opstrukciju, da se vlada ne formira. Stvar je tu potpuno jasna. Sem toga, istini za volju, da vas podsetim da se sa Haškim tribunalom, na različite načine, sarađivalo do 2000. godine. Postojala je saradnja, jel tako? Zna se kada je ta obaveza uspostavljena. Pre 2000. godine je uspostavljena. Zatim se sarađivalo posle toga i sada, u ovom trenutku. Ono što je bitno, jeste da znate da postoje određeni nezavisni pravosudni organi, u ovom slučaju Tužilaštvo za ratne zločine. Ono obavlja svoj deo posla, po važećim propisima ove zemlje. Takođe, postoji određena služba u okviru Ministarstva odbrane, to je njen deo posla, i zaista se radi o nečemu što je funkcionisanje države, što je primena propisa, ni o čemu drugom. Najmanje je interes ove vlade da se todešava u ovom trenutku i pravo je pitanje, zapravo, kome to odgovara. Mogao bih vrlo lako na to pitanje da odgovorim.
Po Poslovniku, gospodin Tomislav Nikolić.
Ako sam sve ovo uspeo dobro da shvatim, prihvatam da sudska nezavisnost u Srbiji mora da se poštuje. Pitao sam vas ko je hapsio, ko je pretresao stanove, ko je uznemiravao decu? Kažete, Vlada nije izdala nalog. Kažete, to je radilo Ministarstvo odbrane. Ministarstvo odbrane ne sme da zatvori ulicu, Ministarstvo odbrane ne sme da naredi upade u stanove. To radi samo Ministarstvo unutrašnjih poslova. Apsolutno je tačno, gospodine ministre. Nema tog stana u Srbiji, na ulici, na adresi, u koji može da upadne bilo ko osim pripadnika Ministarstva unutrašnjih poslova, sa nalogom, ili ukoliko jure neposredno izvršioca krivičnog dela koji se tog časa sakriva u tom stanu. Kakva vojska na vratima? Druga stvar, ono što je najteže i najgore u svemu ovome, ja znam ko to sve radi, kome je do toga da se spreči izbor vlade. Mogao bih i da vam kažem, ali, naravno, nikada neću da vam kažem. Da li je to vaš koalicioni partner? Nema drugog. Ili je Tadić slao vojsku, ili vi policiju. Ako je vojska poslata tamo bez vašeg znanja i ako optužujete nekoga što je ovog časa poslao vojsku, pa to je vaš koalicioni partner. Nama je obrazloženje apsolutno neusvislo, ali nam je drago što to cela ujdurma nije uspela. Vi to hoćete da predstavite novu vladu svojim gazdama - evo, završavamo poslove, a još nismo ni izabrani. Nastavite, nećemo vas mi ometati da izaberete ovu vladu, nije nam to želja. Znači, odmah recite, gospodine Koštunica, da to nije Srpska radikalna stranka, a onda ćete nekad, valjda, biti iskreni, pa makar u memoarima napišite ko je to hteo večeras da spreči izbor Vlade Republike Srbije. To nije SRS. Pala bi optužba na nas. Ali, vi ste hteli da uhapsite Mladića u momentu kada vam omogućavamo da formirate vladu, pa da naši birači kažu - šta vi radikali pričate, omogućili ste da bude izabrana vlada koja je tog dana uhapsila Mladića. Toliko da nas ponizite? Pa, nismo mi mala deca. Jednom ste nas prevarili, gospodine Koštunica, sada slobodno gledajte levo ili desno, u mene više nikada nemojte da pogledate. Završili smo mi tu priču.
Po Poslovniku, javio se gospodin Čedomir Jovanović. Izvolite, gospodine Jovanoviću.
Gospodine potpredsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, ovo je skandalozno objašnjenje, gospodine Koštunica. Bolje da niste izlazili. Ili će biti zakona u ovoj zemlji ili ga neće biti, ili ga ima ili ga nema, ali ne može i jedno i drugo. Ako je vama nelagodno zbog toga što morate da sprovodite zakon u trenutku izbora Vlade, zamislite kako je onima zbog kojih taj zakon mora da se sprovodi. Niste se osvrnuli u svom ekspozeu na nerešena ubistva kojima ste se bavili dolazeći prvi put na mesto predsednika Vlade. Da ste se time bavili, ne biste mogli da zaobiđete 5. oktobar 2004. godine i ubistvo gardista na Topčideru. Mi vam nećemo ometati dalji tok sednice, poštovaćemo obećanje koje smo dali, ali ovo što ste vi učinili je veća kompromitacija od svega što smo mi, kritikujući vas i vašu politiku, do sada rekli.
Da li se još neko javlja za reč? Gospodin Vučić, pa gospodin Čanak. Izvolite, gospodine Vučiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, tužilaštvo sa sudskim organima, koliko ja znam, a nekada sam dobro učio na pravnom fakultetu, ne bi trebalo da ima nikakve veze. Tužilaštvo je samostalni državni organ. Pravosuđe bi trebalo da bude nezavisno, te ne razumem ko je tačno zahtevao i ko je šta tražio, osim što smo danas videli onog hvalisavca, antisrpskog, Vukčevića, kako preti da će nastaviti da hapsi, kako je on mnogo toga uradio za Karlu del Ponte, jer je jedan od njenih najbližih saradnika. Nametnulo mi se pitanje, slušajući Vojislava Koštunicu, kada ste ovde sipali pravedni gnev, gospodine Koštunica, na koga ste vi to mislili da želi da opstruiše izbor vaše vlade, koja će mnogo dobra da donese građanima Srbije, jer naš narod ništa drugo ne čeka nego samo čeka vašu vladu? Da nije Tomislav Nikolić hapsio večeras, da nije Lidija Vukićević hapsila nekog večeras, ili Božidar Delić, ili bilo ko drugi, da nije neko od srpskih radikala hteo da hapsi generala Mladića večeras, pa smo mi time hteli... Razumem da su ministri nestrpljivi, pomalo nervozni.
Molim vas da omogućimo gospodinu Vučiću da završi svoje izlaganje.
Dakle, na koga ste mislili gospodine Koštunica? Da li ste mislili da kad ono malo lupite šakom o sto da ćete da uplašite i predstavnike Srpske radikalne stranke kao što se neki drugi plaše? Niste nas uplašili, zato što se mi hapšenjem srpskih oficira ne bavimo. Ne bi ovo bio prvi oficir srpski koga bi vaša vlada uhapsila. Uhapsili ste, gospodine Koštunica, Jova Đoga, podsetiću vas na to, sedamdesetprocentnog invalida, nosioca Ordena Karađorđeve zvezde, nosioca Ordena za hrabrost, najviših odlikovanja Republike Srpske i Republike Srbije, samo zato što je to tražila Karla del Ponte. Samo zato što je tražila Karla del Ponte, smenićete i Radeta Bulatovića i daćete Borisu Tadiću da bude predsednik Nacionalnog saveta za bezbednost. Ali, nije tu kraj poniženjima koja Srbiju očekuju. Ovo danas je pripremana akcija, ima nekih detalja koje građanima ne smemo da saopštimo u ovom trenutku, do kojih smo mi u SRS stigli. Nekih detalja o tome kako i koliko je precizno bila planirana akcija, šta su sve nameravali, pa računali da to ne bude na štetu nove vlade, nego da su to uradili nezavisni organi još u vreme stare vlade, da novoj vladi to ne može da se pripiše. I sve su lepo smislili, ali izgleda da su im se neki šahtovi i kanalizacije, ne znam šta im se dogodilo, suprotstavili na licu mesta. Dame i gospodo, bilo bi dobro da nam je neko rekao da su zaista tužioci samostalni, a sudovi nezavisni. Znate od koga ne zavise? Ne zavise od zakona, zavise od Sema Nazara, službenika Američke ambasade. Sem Nazaro je vrhovni bog za naše tužioce u zemlji Srbiji i za najveći deo sudija i Vrhovnog suda i najznačajnijih okružnih sudova. To je suština, to je tata za sudije i tužioce kao što su za vas tata i mama, sve zajedno, Oli Ren i Havijer Solana, a da niste baš sigurni ko vam je tata a ko vam je mama, a ni oni nisu baš uvek sigurni. Međutim, bilo bi dobro da građani Srbije saznaju ko su ti koji su ovo večeras organizovali, da se tačno zna kome je to odgovaralo i ko je taj ko opstruiše. Vi nas, srpske radikale, optužujete za opstrukciju. Pristali smo da zakažemo sednicu za subotu, Tomislav Nikolić je pristao da zakaže sednicu sa svojom smenom na dnevnom redu, iako je po Poslovniku mogao da je za utorakzakaže. Da li je tako, gospodine Aligrudiću? Za utorak je mogao da vam zakaže sednicu, da ne sanjate da izaberete vladu. Pristao je da je zakaže za subotu, da bude smenjen. Zatim je zakazan zakon o ministarstvima. Pristali smo da prekinemo načelnu raspravu do dva sata, da bismo u dva sata sutradan imali raspravu o amandmanima. U četiri sata, Tomislav Nikolić danas izlazi i kaže - u redu je, prekidam i raspravu o amandmanima na zakon o ministarstvima, da biste mogli da pokažete kako ćete nešto, tobože, dobro za Srbiju da uradite, a mi nećemo da se služimo opstrukcijom, da ne biste rekli - "eto, samo zato Srbija propada". Znam ja da ste vi pripremili lex specialis i sve drugo, da promenite i tu volju - da smo išli na neke druge načine da se borimo protiv vas. Na najveću moguću korektnost predstavnika SRS, vi odgovarate na takav način. Da li je to vaš odgovor? Mi smo vam krivi, mi smo krivi zato što Buš dolazi 10. juna na Kosovo, koje misli da će mu dati promociju nezavisnosti? Da li je i za to kriv Tomislav Nikolić? I za poskupljenje struje je kriv Tomislav Nikolić. Za sve je kriv Tomislav Nikolić. Ne bih rekao da je to baš tako. Ne bih rekao, dame i gospodo, da vi dobro znate šta se večeras sve zbiva, osim što je ovo jedan tužan događaj za celu Srbiju, kao što i ovo večeras, što biramo vladu, pravo da vam kažem, više deluje kao komemoracija, nažalost, komemoracija za celu naciju i za celu državu, nego kao izbor nečeg dobrog ili veselog. Ipak, ima jedna dobra stvar. Za razliku od vremena kada je kidnapovan Slobodan Milošević, večeras vidim da su članovi, oni koji su se zamislili da će biti predstavnici buduće vlade, a i sadašnji premijer Vojislav Koštunica, ipak obavešteni, znaju o čemu je reč, i to je veliki napredak. Nije dobar znak za izbor nove Vlade, veoma je loš znak, ali Srbiji je ovo dobar znak - da će morati da istraje u borbi za slobodu. Pobedićemo i «tatu i mamu» vašu i sačuvati i Kosovo i Metohiju u Srbiji i odbraniti elementarnu slobodu za sve vaše građane.
Hvala, gospodine Vučiću. Po Poslovniku, poslednji prijavljeni je Nenad Čanak. Gospodine Čanak, izvolite, pa da nastavimo raspravu.
Dame i gospodo narodni poslanici, hteo bih samo dve reči. Zaista ne razumem gospodu radikale, jer ako ne želite da bude uhapšen Ratko Mladić, ima ovde još onih koji to ne žele, pa što onda niste sa njima napravili Vladu, sigurno ne bi bio uhapšen, sa DSS. To je prva stvar. Drugo, ako je akcija krenula u 9,30 jutros, kako to, gospodo radikali koji ste to znali, jel tako [[Glasovi iz klupe: Popodne smo saznali.]] Popodne ste saznali? Gospodo radikali, zar vi koji znate sve što se u Srbiji događa, ne znate da je usred Beograda zatvorena ulica? Hoćete da kažete da su tajno zatvorili ulicu?
Molim poslanike da vam omoguće da iznesete izlaganje.
Sve u svemu, da ne dužim priču, ja to ne razumem i zato je potpuno jasno da ne želite da preuzmete vlast. Pustite one koji su dovoljno spremni da to urade i hajde da vidimo šta ćemo dalje da radimo. Gospodina mandatara, dr Vojislava Koštunicu, ne razumem, utoliko što kaže - u ovom trenutku nam ne odgovara da to radimo. U ovom trenutku mu ne odgovara da sprovodi zakon. Ne razumem kakvi su to trenuci u kojima postoji dobro vreme da se sprovodi zakon i ne postoji vreme da se sprovodi zakon. Član 101. kaže - kad neko nekoga ne razume, onda taj mora dobiti reč da objasni. Upravo sam vam objasnio.
Molim da u sali ostanu samo narodni poslanici i ljudi zaposleni u službama. Reč ima gospodin Tomislav Nikolić.
Ljudi, vi uvodite ovde ljude s pištoljima u salu! Ja sam to doživeo 1993. godine.
Nije bilo nikoga sa pištoljem. Generalni sekretar je obavestio da napuste salu svi osim narodnih poslanika i zaposlenih u službi obezbeđenja.
Nemojte da lažete, ja sam opipao pištolj za njegovim pojasom, a poslanik DSS-a ga je odmah poslao da izađe iz sale da ostavi pištolj. Kako vas nije sramota? Ko će ovde da vas napada? Jeste li vi normalni? Sami ste sebe napali. Ko napada samoubicu? Ako vam ne pomognemo da siđete sa tog konopca, sigurno vas nećemo besiti. Vi niste normalni. Šta se sa vama dešava? Pištolj u salu Narodne skupštine? Idioti jedni. Na koga je hteo da puca taj? Ja više uopšte ne razumem šta hoćete da uvedete u Srbiju. Nije tačno da Srpska radikalna stranka ne želi vlast i odgovornost. Nemamo sa kime. Dugujem izvinjenje narodnim poslanicima Srpske radikalne stranke. Trebalo je da uhvatim ovu bitangu, da ga oborim tu na licu mesta, da vidite kako uvodi predsednik Vlade Vojislav Koštunica svoje saradnike, koji mu nešto šapuću na uvo, sa pištoljem za pojasom. Još jednom vam se izvinjavam, svim poslanicima SRS, koji više neće govoriti iako su se prijavili za reč. Mi odustajemo od daljih izlaganja. Vi samo nastavite kako ste počeli, a počeli ste jako loše. Zapamtite ovo veče u kome ste uveli pištolj na predstavnike naroda, u salu Narodne skupštine, dok traje sednica Narodne skupštine. Zapamtite ovo veče, setićete se vi toga.
Da li se još neko javlja za reč? Reč ima narodni poslanik Ivica Dačić.
Dame i gospodo narodni poslanici, želim, kao i gospodin Tomislav Nikolić, da se izvinim našim poslanicima koji neće iskoristiti vreme, a dovoljno ga imamo, do kraja ove diskusije. Na kraju, želim da kažem da sam siguran da i večerašnji događaj, upravo, potvrđuje da ovoj vladi nije potrebna nikakva opozicija. Toliko su međusobno posvađani, da će uništiti sami sebe. Nadam se još jednom da će to biti, a ubeđen sam, pre roka. Hvala.
Hvala, gospodine Dačiću. Pošto na listi prijavljenih nema više narodnih poslanika... Aleksandra Jerkov se javlja za reč i ona je poslednji prijavljeni govornik u ovoj diskusiji. Ukupno preostalo vreme za vaš poslanički klub je četiri minuta. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, u ime Poslaničkog kluba Vojvođanski poslanici, želim da vas obavestim da, takođe, nećemo iskoristiti minute koji su nam ostali. Želim da kažem kolegama iz DS i DSS da su svojim ponašanjem sprečili druge poslanike da govore i da su nas sprečili da kažemo šta imamo. Toliko o njihovom poimanju demokratije.
Hvala. Pošto na listama poslaničkih grupa više nema prijavljenih za reč, pre zaključivanja pretresa, pitam, da li žele reč predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa ili još neko ko nije iskoristio svoje pravo iz člana 93. Poslovnika o radu Narodne skupštine? (Ne) Zaključujem pretres i prelazimo na odlučivanje. Pošto je Narodna skupština obavila pretres o kandidatu za predsednika Vlade, iznetom programu i kandidatima za članove Vlade, pre prelaska na odlučivanje, podsećam vas da se, prema članu 192. stav 1. Poslovnika, o Predlogu za predsednika i članove Vlade odlučuje u celini, tajnim glasanjem, osim ako Narodna skupština ne odluči da se glasa javno. Predlažem da Narodna skupština o Predlogu za predsednika i članove Vlade glasa javno - upotrebom elektronskog sistema za glasanje. Stavljam na glasanje predlog da se o Predlogu za predsednika i članove Vlade glasa javno - upotrebom elektronskog sistema za glasanje. Zaključujem glasanje. Za - 139, protiv - 11, uzdržanih nije bilo. Nije glasalo 76 od 226 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština odlučila da se o Predlogu za predsednika i članove Vlade glasa javno - upotrebom elektronskog sistema za glasanje. Pošto je Narodna skupština odlučila da se o Predlogu za predsednika i članove Vlade glasa javno - upotrebom elektronskog sistema za glasanje, podsećam vas da Narodna skupština istovremeno glasa o Programu Vlade i izboru predsednika i članova Vlade (član 127. stav 3. Ustava) i da Narodna skupština odlučuje o izboru Vlade u celini. Prema članu 127. stav 4. Ustava Republike Srbije, članu 15. stav 3. Zakona o Vladi i članu 192. stav 2. Poslovnika, Vlada je izabrana ako je za njen izbor glasala većina od ukupnog broja narodnih poslanika. Stavljam na glasanje Predlog za predsednika i članove Vlade u celini. Molim narodne poslanike da pritisnu odgovarajući taster na poslaničkoj jedinici. Zaključujem glasanje i saopštavam: za - 133, protiv - 106, uzdržana - 3, nisu glasala - 2, od ukupno 244 narodna poslanika. Pošto je za Predlog za predsednika i članove Vlade glasalo 133 narodnih poslanika, što predstavlja većinu od ukupnog broja narodnih poslanika, konstatujem da je Narodna skupština izabrala Vladu u predloženom sastavu. Dozvolite mi da u vaše i svoje ime čestitam predsedniku, potpredsedniku i ministrima u Vladi na izboru. Određujem pauzu od pet minuta. Molim narodne poslanike da ostanu tu da bi predsednik Vlade, potpredsednik i ministri, položili zakletvu. Hvala vam. [[Posle pauze]] Pošto je prošlo pet minuta pauze, možemo da nastavimo rad. Upravo sam primio ostavke narodnih poslanika Milana Markovića, Mlađana Dinkića, Dragana Šutanovca, Božidara Đelića i Dušana Petrovića. (Tomislav Nikolić, s mesta: Ne možete da kršite Poslovnik na kraju.)
Ovo je dobro za budućnost, kada dva inženjera rukovode. Molim predsednika Vlade i ministre da ustanu. Čitaću kratko, na tri dela ove dve rečenice. Molim vas, gospodo poslanici, da ustanete. (Predsedavajući čita, a članovi Vlade ponavljaju tekst zakletve.) "Zaklinjem se na odanost Republici Srbiji i svojom čašću se obavezujem da ću poštovati Ustav i zakon i dužnost člana Vlade vršiti savesno, odgovorno i predano." Čestitam, gospodo, hvala. Molim predsednika, potpredsednike i ministre u Vladi da potpišu i predaju tekst zakletve. Pošto je Narodna skupština obavila razmatranje svih tačaka dnevnog reda ove sednice i odlučivanje o njima, saglasno članu 95. Poslovnika, zaključujem Prvu, konstitutivnu, sednicu Narodne skupštine Republike Srbije. Pozivam sve prisutne, predsednika Vlade, potpredsednike i ministre i poslanike na koktel, ovde, u holu Skupštine. Iduća sednica Skupštine biće naknadno zakazana. Pozivam predsednike poslaničkih klubova da se sutra u 12 časova, u sali na prvom spratu, nađemo i dogovorimo o daljem toku i aktivnostima vezanim za Skupštinu. Hvala najlepše. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, otvaram Prvu sednicu Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2007. godini. Na osnovu službene evidencije o prisutnosti narodnih poslanika, konstatujem da sednici prisustvuju 104 narodna poslanika. Ubacite kartice, molim. Konstatujem da je primenom elektronskog sistema za glasanje utvrđeno daje u sali prisutno 113 narodnih poslanika, odnosno da je prisutno najmanje trećina narodnih poslanika i da postoje uslovi za rad Narodne skupštine. Odsutnost – nema do sada prijavljenih. Obrazloženje razloga za sazivanje sednice u kraćem roku: saglasno članu 84. stav 2. Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, obaveštavam vas da sam ovu sednicu sazvao u roku kraćem od roka utvrđenog u članu 84. stav 1. Poslovnika, u dogovoru sa predsednicima, odnosno predstavnicima poslaničkih grupa u Narodnoj skupštini, zbog potrebe da Narodna skupština što pre izabere predsednika i potpredsednike Narodne skupštine, članove odbora i delegacije i imenuje sekretara i zamenike sekretara Narodne skupštine. Obaveštavam vas da je poslanička grupa Demokratska stranka za predsednika poslaničke grupe odredila narodnu poslanicu gospođu Nadu Kolundžiju; poslanička grupa G17 Plus za predsednika poslaničke grupe odredila je narodnu poslanicu gospođu Suzanu Grubješić, a za zamenika predsednika Snežana Stojanović - Plavšić. Primili ste ostavke Dušana Petrovića, Milana Markovića, Božidara Đelića, Dragana Šutanovca i Mlađana Dinkića na funkcije narodnih poslanika u Narodnoj skupštini Republike Srbije i izveštaje Administrativnog odbora Narodne skupštine Republike Srbije povodom razmatranja ovih ostavki, koji je utvrdio da je podnošenjem ostavki nastupio slučaj iz člana 88. stav 1. tačka 2. Zakona o izboru narodnih poslanika i predlaže da Narodna skupština, u smislu člana 88. stava 2. i stava 3. istog zakona, konstatuje prestanak mandata ovim narodnim poslanicima. Saglasno članu 88. stav 1. tačka 2. i st. 2. i 3. Zakona o izboru narodnih poslanika, Narodna skupština, na predlog Administrativnog odbora, konstatuje da je prestao mandat, pre isteka vremena na koje su izabrani, narodnim poslanicima: Dušanu Petroviću, Milanu Markoviću, Božidaru Đeliću i Draganu Šutanovcu, izabranim sa Izborne liste Demokratska stranka - Boris Tadić i Mlađanu Dinkiću, izabranom sa Izborne liste G17 Plus - Mlađan Dinkić, danom podnošenja ostavki. Saglasno Zakonu o izboru narodnih poslanika, izvršiće se popunjavanje upražnjenih poslaničkih mesta u Narodnoj skupštini Republike Srbije. Poštovana gospodo, dajem pauzu od 30 minuta, da bi se sastali Administrativni odbor i RIK. Rad nastavljamo u 10,40 časova. Hvala. [[Posle pauze – 10,40]] Prelazimo na potvrđivanje mandata narodnim poslanicima u Narodnoj skupštini Republike Srbije Pošto su se stekli uslovi, predlažem da konstatujemo potvrđivanje mandata narodnim poslanicima u Narodnoj skupštini Republike Srbije za upražnjena poslanička mesta, kako bismo omogućili njihovo učešće u radu Narodne skupštine. Uručen vam je izveštaj Republičke izborne komisije, upravo se uručuje, o izboru narodnih poslanika radi popune upražnjenih poslaničkih mesta u Narodnoj skupštini Republike Srbije. (Željka Radeta, mesta: Nisam dobila materijal.) Dobićete odmah, gospođo Željka. Takođe, uručen vam je izveštaj Administrativnog odbora, koji je utvrdio da su se stekli uslovi za potvrđivanje mandata narodnim poslanicima, sa predlogom da Narodna skupština, shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatuje potvrđivanje mandata narodnim poslanicima Marku Đurišiću, dr Vlastimiru Bađeviću, dr Slavoljubu Mitovu i Vlatku Ratkoviću, izabranim sa Izborne liste Demokratska stranka - Boris Tadić i Željku Ivanjiju, izabranom sa Izborne liste G17 plus - Mlađan Dinkić. Na osnovu izveštaja Republičke izborne komisije i izveštaja i predloga Administrativnog odbora, a shodno članu 27. stav 5. Zakona o izboru narodnih poslanika, konstatujem potvrđivanje mandata narodnim poslanicima: Marku Đurišiću, dr Vlastimiru Bađeviću, dr Slavoljubu Mitovu, Vlatku Ratkoviću i Željku Ivanjiju. Čestitam narodnim poslanicima na izboru. [[Aplauz.]] Molim da zauzmu svoja mesta i da Skupština nastavi svoj rad dalje. Da li su novi poslanici tu? Molim vas da sačekamo minut. (Aleksandar Vučić ulazi u salu.) Dobar dan, gospodine Vučiću. Molim vas, da li su ušli novoizabrani poslanici? (Da.) Jesu, dobro je, jedan, dva, tri, četiri, dovoljno. Odlično. Molim vas, nastavljamo rad. Usvajanje zapisnika sa prethodne sednice. Dostavljen vam je zapisnik Prve sednice Narodne skupštine Republike Srbije, održane 14. februara, 7, 8, 9, 12, 13, 14. i 15. maja 2007. godine. Pošto današnjoj sednici prisustvuje više od 126 poslanika, konstatujem da postoji kvorum za usvajanje zapisnika sa prethodne sednice (član 86. stav 5. Poslovnika). Obaveštavam vas da je proverom u službi za poslove Administrativnog dobra utvrđeno da tom odboru niko od narodnih poslanika nije dostavio u pisanom obliku primedbe na zapisnik sa navedene sednice. Prelazimo na odlučivanje o zapisniku. Stavljam na glasanje zapisnik Prve sednice Narodne skupštine Republike Srbije, održane 14. februara, 7, 8, 9, 12, 13, 14. i 15. maja 2007. godine. Za 122, nije glasalo 96, od 218 prisutnih narodnih poslanika. Konstatujem da je zapisnikusvojen. Utvrđivanje dnevnog reda. Uz sazivove sednice koji vam je dostavljen sadržan je predlog dnevnog reda sednice. Pre utvrđivanja predloga dnevnog reda sednice, saglasno članu 90. stav 5. i članu 92. Poslovnika Narodne skupštine, potrebno je da Narodna skupština odluči o predlozima za stavljanje na dnevni red akata po hitnom postupku i o predlogu za spajanje rasprave. Predloziza razmatranje po hitnom postupku: 1. Grupa od 17 narodnih poslanika poslaničke grupe G17 plus, predložila je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o dopuni Zakona o budžetskom sistemu, koji je podnela Narodnoj skupštini 23. marta 2007. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za 22, protiv 111, uzdržan jedan, nije glasalo 85, od 219 prisutnihnarodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. 2. Narodni poslanik Srđan Šajn predložio je da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog odluke o izmenama i dopunama Poslovnika Narodne skupštine Republike Srbije, koji je podneo Narodnoj skupštini 20. aprila 2007. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za dva, protiv 128, nije glasalo 37, od 167 poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Vlada Republike Srbije je predložila da se, po hitnom postupku, stavi na dnevni red Predlog zakona o izmenama Zakona o državnim službenicima, koji je podnela Narodnoj skupštini 18. maja 2007. godine. Stavljam na glasanje ovaj predlog. Za jedan, protiv 147, uzdržan jedan, nije glasalo 15, od 164 poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predlog. Predlog za spajanje rasprave. Narodni poslanik gospođa Nada Kolundžija, predsednik poslaničke grupe Demokratske stranke, na osnovu člana 90. stav 3, a shodno članu 140. Poslovnika Narodne skupštine, predložila je da se spoji rasprava o drugoj, trećoj i četvrtoj tački predloženog dnevnog reda. Da li narodni poslanik Nada Kolundžija želi reč? (Da.) Imate tri minuta, Nado, izvolite.