Zbog uslova u kojima se privređuje, smatram da je ovaj predlog oko ugovaranja vrlo osnovan, zbog toga što su uslovi privređivanja za paušalce u Srbiji otežani. Zbog toga je bilo bitno da se ovaj amandman prihvati, jer mislim da bi morao da se prihvati dogovor sa poreskim upravama koje bi paušalci imali prilikom ostvarivanja svojih obaveza prema poreskim organima. Ovo je predloženo zbog toga što je bilo razgovora sa predstavnicima samostalnih delatnosti i poreskim obveznicima koji paušalno izmiruju obaveze. To je njihov predlog. Nije ovo dato tek tako, da bi se vreme popunilo. Ovo je deo biračkog tela koji je pomogao da ova vlada dođe na vlast. Zato, vodite računa o tome.
Da li se još ko javlja za reč? Ima reč ministar Đelić.
Želim da dam kratku napomenu. Očigledno bi bilo bolje u našem zakonodavnom sistemu, naročito poreskom, da možemo ostvariti prostor za diskusiju i diskreciju. Međutim, što se tiče paušalaca - ne govorim o nekim pojedinačnim primerima - većina njih je radila, zarađivala i plaćala porez. Međutim, kao što su mnogi govornici juče pomenuli, jedan od razloga za promenu ovog paušalnog oporezivanja je to što je, ipak, došlo do mnogih zloupotreba. Mislim da u ovom momentu, imajući u vidu kakva nam je uređenost zemlje, kakva je opremljenost i mogućnost Republičke uprave javnih prihoda, ne bi bilo dobro vreme da se ulazi u veće diskrecije Republičke uprave javnih prihoda ili države da može da obračunava poreze, naročito u ovom domenu. S jedne strane, bilo bi protivrečno - što se tiče paušalaca, pokušavamo da uvedemo red, a s druge strane otvaramo jedan prostor koji, čini mi se, u ovom momentu nije primeren za diskreciju i, ne daj Bože, za neke zloupotrebe.
Da li je još neko javlja za reč? (Niko.) Stavljam amandman poslanika Mamule na glasanje. Za 73, protiv 99, uzdržala se četiri, nije glasalo 14, ukupno 189 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 42. stav 5. amandman je podneo narodni poslanik Đorđe Mamula. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne želi.) Da li se neko javlja za reč? (Ne) Stavljam amandman na glasanje. Za 78, protiv 97, uzdržalo se 7, nije glasalo 8, ukupno 190 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 43. stav 4. amandman je podneo narodni poslanik Đorđe Mamula. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč gospodin Mamula.
Vođenje poslovnih knjiga je sa suštinom paušalnog oporezivanja. Ovaj amandman je predložen zbog toga što su obavljeni razgovori sa predstavnicima taksi udruženja, advokatskih komora, samostalnih zanatlija, tako da znate da je to opredeljenje biračkog tela, koje je glasalo za ovu vladu i pomoglo da ona dođe na vlast. Nemojte da mislite da vam se korist države uvek čini kao pravda.
Da li se još neko javlja za reč? (Niko.) Stavljam amandman na glasanje. Za 90, protiv 92, uzdržalo se 5, nije glasalo 9, ukupno 196 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 51. amandman je podneo narodni poslanik Đorđe Mamula. Na sednici Zakonodavnog odbora narodni poslanik povukao je svoj amandman. Na član 53. amandman je podneo narodni poslanik Lazar Marjanski. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč?
Podneo sam amandman na član 53, gde se kaže da se tačke 1, 2. i 5. izuzimaju iz ovog člana. Naime, radi se o patentima, malim patentima i tehničkim unapređenjima. u tom smislu da se izuzmu. Kao što sam juče rekao, te novine su praktične stvari i primenjuju se u praksi, u proizvodnji, pa kada se potvrde u praksi - tek onda dolazi do oporezivanja.
Da li se neko drugi javlja za reč? (Ne.) Ako ne, stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 54, protiv 133, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 12, ukupno 199 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 56. stav 1. tačka 5. amandman je podneo narodni poslanik Borislav Pelević. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč?
Poštovani gospodine predsedniče, dame i gospodo potpredsednici, dame i gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, podneo sam amandman na član 56. koji treba da se promeni i da glasi: "Za izvođenje estradnih programa zabavne i izvorne narodne muzike, kao i novokomponovane muzike koja se oslanja na izvornu narodnu muziku, što utvrđuje nadležni organ Ministarstva za kulturu Republike Srbije - 45% od bruto prihoda. Za novokomponovanu narodnu muziku koja predstavlja šund i kič, po oceni nadležnog Ministarstva za kulturu, ne priznaju se troškovi". U obrazloženju sam naveo da postoji velika razlika između narodne muzike koja se oslanja na izvornu muziku, izvorne narodne muzike i novokomponovane muzike, koja zaista predstavlja kič i šund i koju možemo da čujemo na mnogim televizijskim kanalima. Takođe, pojam narodne muzike je veoma širok. Ne vidim razloga da solo pevanje i ozbiljna muzika bude oslobođena 45%, a zabavna samo 10%. Ne mogu da prihvatim da je zabavna muzika toliko nekvalitetnija od ozbiljne muzike, odnosno solo pevanja. Ukoliko Vlada namerava da srpskom narodu nametne neku drugu kulturu, onda je to druga stvar. Ali, kao što znate, solo pevanje i ozbiljna muzika, koju ja inače veoma cenim, nije ukorenjena u našem narodu. Vidimo to i po poseti koncertima ozbiljne muzike i solo pevanja. Prema tome, ne razumem zašto su, recimo, džez, rokenrol, ili neke druge vrste zabavne muzike toliko degradirane u ovom zakonu, u odnosu na solo pevanje i ozbiljnu muziku. Zaista nećemo nikada ubediti srpski narod da sluša solo pevanje i ne razumem zašto je toliko kvalitetnije solo pevanje od zabavne muzike. Takođe, hoću da kažem da je i pojam narodne muzike veoma širok pojam. To je izvorna muzika, to je muzika koja se oslanja na izvornu, narodna muzika, s jedne strane, a sa druge strane imamo novokomponovanu narodnu muziku koja predstavlja pravi šund i kič. Kasete i ploče koje se snimaju prodajom tatine njive, ili prodajom traktora svog oca, ili prodajom par hektara imanja - taj pevač nikada neće napuniti nijednu dvoranu i nikada neće prodati nijednu kasetu. Ali, s druge strane, ovim omalovažavamo i Lepu Lukić, Tozovca, i Tomu Zdravkovića i sve one koji predstavljaju deo naše srpske kulture. Pravu narodnu pesmu, ili izvornu, ili onu koja se oslanja na narodnu muziku i velikane naše narodne izvorne muzike ne možemo da poredimo sa onima koji pevaju u stilu "OtišÄo si, sarmu probÄo nisi". Smešno, ali je upravo tako. Ovim zakonom se upravo oni upoređuju i stavljaju u isti koš. Smatram da to nije dobro i da nema nikakve razlike i nikakvog razloga da se 45% oslobađa od poreza solo pevanje, a samo 10% zabavna muzika koja je deo naše kulture i naša izvorna narodna muzika, koja je takođe deo naše kulture. Molim narodne poslanike da ovo shvate kao zaista dobronamerno, jer je to naša kultura. Naša kultura neće nikada postati solo pevanje i ozbiljna muzika, deo da, ja to cenim, ali mi smo ipak Srbi i mi imamo svoju muziku. Zahvaljujem na pažnji. [[Aplauz.]]
Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? (Ne.) Ukoliko ne, stavljam amandman poslanika Pelevića na glasanje. Za 82,protiv 93,uzdržanih dva,nije glasalo 11, ukupno je prisutno 188 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Amandman na član 58. je podneo narodni poslanik Lazar Marjanski. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li predlagač amandmana želi reč?
Samo ukratko. Stopa poreza na prihod ovde je veoma različita. O čemu se radi? Tu su različite kategorije od pevanja, patenata itd. Te razlike kod tih osnovica poreza, primera radi, jedan patent može da vredi i 5.000 dolara, a neki može da vredi i 1.000 dolara, a osnovica poreza na prihod ... je 20%. Predložio sam da to bude 15%, kako bi se to ujednačilo.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Ukoliko ne, predlažem da se izjasnimo o amandmanu narodnog poslanika Lazara Marjanskog. Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 58,protiv 134, uzdržan jedan, nije glasalo 6, ukupno je prisutno 199narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 58. amandmane u istovetnom tekstu podneli su narodni poslanici Borislav Pelević i Đorđe Mamula. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosioci amandmana žele reč?
Poreska stopa od 20% nije u skladu sa Ustavom. Pravi se razlika između onih koji imaju stopu 14% i 20%. Ovde je reč o tvorcima autorskih dela, odnosno vlasnicima autorskih prava i prava industrijske svojine. Umesto da se stimuliše autorsko stvaralaštvo, zadržava se stopa od 20%, znači da se nastavlja politika kontinuiteta sa ovim stavovima o poreskoj stopi. Zato mislim da treba da se prihvati ovaj predlog i da to bude 14%.
Da li gospodin Pelević želi reč? (Ne želi.) Da li neko drugi želi reč? Ima reč ministar Đelić.
U principu, mislim da će doći taj momenat kada ćemo moći razne finese da uradimo u našem poreskom zakonu. Međutim, ako pogledamo praksu prošlih godina u našoj zemlji, svaki put kada se za nešto što je zarada naprave velike razlike između raznih tipova zarada, dođe do problema. Verujte, testirali smo te ideje. Sigurno, ako promenimo tu stopu i ona bude različita od drugih vidova dohotka, svi su nam unapred rekli da će se mnogo štošta prekvalifikovati u tzv. autorska prava, i što je možda još lošije, mnogi ljudi koji imaju normalno radno mesto, gde se plaćaju porezi i doprinosi, sprema i penzija, najverovatnije će, biti otpušteni, da bi se prebacili u neki tzv. novi nezavisni status, da bi im se plaćala samo ta autorska prava. To je prvi problem. Druga stvar, o tome smo pričali i juče, nije dovoljno samo pogledati jednu stopu i reći da je to celo zahvatanje. Što se tiče poljoprivrednika, onih 20% ne pokazuje kakvo je stvarno zahvatanje kod te kategorije stanovništva. U stvari, kada se pogleda cela situacija, onda vidimo da je to zahvatanje znatno manje. Ovde je važno da imamo istu stopu zahvatanja, da se nešto ne bi prekvalifikovalo. Ali, da bi videli specifičnost situacije, imamo već u ovom poretku normirane troškove koji omogućavaju da se toj kategoriji smanji zahvatanje sa nekih 7 do 16%, maksimalno. Zato mislim da ne bi bilo dobro u ovom momentu, kada idemo u pojednostavljenje, transparentnost i poštenje u sistemu, da uvodimo mogućnost da se razne stvari ponovo prekvalifikuju, da otvaramo druge ventile. Samim tim možemo da saniramo tu situaciju kroz normirane troškove. Hvala.
Ima reč gospodin Šešelj.
Dame i gospodo, ova vlada je prvo uvela porez od 20% na knjige. I ovako su izdavači propadali. (Glas iz sale: Nije tačno.) Izbacite ovu službenicu koja mi dobacuje. Poslanici imaju pravo da mi dobacuju, a ona ne može. (Gorica Mojović: Ja sam rekla da nije tačno.) Gorica Mojović, ideološki sekretar Saveza komunista Beograda, za kulturu. Sad je sve jasno. Dame i gospodo, uveden je porez na knjige od 20%. Oporezuju se sada i knjige Ive Andrića, Miloša Crnjanskog, Borislava Pekića, Dobrice Ćosića, Dragoslava Mihajlovića, Antonija Isakovića, itd. Dodatno se uvodi poreska stavka od 20% na autorska prava i prava industrijske svojine. Kakav je slučaj bio ranije, u komunističkom sistemu? Prvo, izdavačka delatnost je bila potpuno oslobođena poreza. Onda je u Titovo vreme uveden porez na šund, pa se administriralo u sferi kulture, ali na dosta liberalan način. Postojao je Republički komitet za kulturu, kome se podnosio po jedan primerak objavljene knjige i on je onako, pro forme, svima izdavao rešenje da se oslobađa od poreza, osim ako je to bila notorna pornografija ili nešto slično pornografiji. Šundu je podlegala isključivo pornografija, i to ne pisana nego samo pornografija u fotografijama. Sada ste oporezovali sve knjige. Umesto da autorska prava podvedete bar pod istu stavku, pod kojom se oporezuju redovne zarade iz radnog odnosa, a to je 14%, ili smanjite u odnosu na taj porez, jer je vrlo mali procenat populacije u stanju da se bavi intelektualnim stvaralaštvom, bilo da je reč o naučnicima, književnicima, inovatorima, izumiteljima patenata i drugim ljudima čija su intelektualna prava zaštićena. Jednostavno, ovde pokušavate da suzbijete svaku želju i motivaciju iz materijalnih razloga da se ljudi bave ovom vrstom stvaralaštva. Naravno, vi ne možete suzbiti u celini stvaralaštvo, jer postoje ljudi koji su u stanju i da gladujući stvaraju. Ali, pogoršavate opšte uslove intelektualnog stvaralaštva, a za to se niste zalagali u predizbornoj kampanji. I to je protivno i onom vašem programu sa kojim ste izašli pred narod obećavajući mu zlatna brda i dolove.
Dobićete pravo na repliku, a zatim, ministar Đelić. (Tomislav Nikolić, sa mesta: Prepoznala se po funkciji.)
O tome ćemo kad dođu na dnevni red bivše funkcije i ono ko je šta radio u prošlosti. Moram da kažem da je očigledno da neki poslanici vrlo svesno izazivaju zabunu u javnosti. Na prošlom zasedanju Skupštine usvojili smo Zakon o porezu na promet. U tački 11. su knjige, publikacije od interesa za nauku i kulturu, oslobođene poreza na promet. Ono što je u tumačenju Ministarstva za finansije izazvalo izvesnu zabunu, to je da će morati da se donese poseban propis koji će podrazumevati kriterijume na osnovu kojih će knjige i publikacije od značaja za nauku, kulturu, itd., biti oslobođene tog poreza. Dok taj propis ne bude počeo da se primenjuje, plaća se porez. Pri tome, moram da kažem da zabunu najviše unose oni koji bi u nekom smislu mogli da se smatraju trgovcima. Niko ne govori o sledećem: najveće učešće u ceni jedne knjige imaju upravo marže, odnosno rabati. U pregovorima sa pojedinim izdavačima, odnosno knjižarima, mi smo postigli neki dogovor, pre svega mislimna predstavnike Odbora za kulturu Skupštine Srbije, koji je u saradnji sa Ministarstvom za finansije pripremio ovaj amandman koji je usvojen u okviru Zakona o porezu na promet. Mnogi knjižari su prihvatili da na teret rabata, u međuvremenu, dok se ne donese ovakav propis, idu sa porezom. Znači, da se cene knjiga ne povećavaju. To što neke brine što će sada časopisi tipa "Otadžbina", "Velika Srbija", itd., biti pod paskom stručne komisije Ministarstva za kulturu, koja će ocenjivati da li će to biti oporezovano sa 20% ili ne, o tome ćemo da razgovaramo. Što se tiče zakona, htela bih nešto da kažem vezano za ovaj zakon koji je danas na dnevnom redu, i da iskoristim priliku, da ne stvaramo zabunu: govori se o 20% poreza na dohodak građana. U članu 56. vrlo jasno piše koliki su normirani troškovi na autorske honorare, dakle, nije tačno da se ukupan autorski honorar oporezuje sa 20%. Imate normirane troškove od 65, 55. Znači, 35 do 40% ukupnog honorara se oporezuje sa 20%, što daje cifru od 11-12%. Meni je žao što ovde neki ili neće ili ne znaju da računaju. Hvala.
Reč ima ministar Đelić.
Hteo bih da dodam nekoliko činjenica na ovo što je narodni poslanik napomenula i da odgovorim delimično na ono što je poslanik Borislav Pelević malo ranije rekao. U našem sistemu, kao i u svim zemljama, imamo stope i posle normirane troškove. Dozvolite da dam nekoliko činjenica o tome šta to donosi. Ako pogledate videćete da što se tiče kulture i tu smo se uporedili sa mnogim zemljama u okruženju i na Zapadu, a što se tiče poreza mi smo veoma blagi prema tom segmentu i to je dobro. Mislim da je kultura u ovim strašnim godinama koje smo preživeli, jedan od temelja koji je najbolje izdržao i čini mi se, mada nisam bio stalno ovde, pomogao da se opstane. Zbog toga imamo takve normirane troškove gde vajarstvo plaća u stvari efektivnu stopu. U članu 56, to su autorska prava, a u autorskim pravima imamo selektivnu stopu od 7%, slikarstvo 9%, ako gledate autore i književna dela to je 10% poreza sve ukupno, ako pogledate prevode to je 11%, a na kraju, ako pogledamo estradu, Lepu Lukić i sve one kojima se i ja ponosim to je 18% kroz one normirane troškove. Ako pogledamo ekonomsku snagu onih koji to rade, čini mi se da nije baš neprimereno, čini mi se da je razumno.
Ako se više niko ne javlja za reč, stavljam amandman na glasanje. Molim narodne poslanike da se izjasne. Za 87, protiv 106, jedan uzdržan, nije glasalo 7, ukupno 201 narodni poslanik. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 58. amandman je podneo narodni poslanik Miroljub Veljković. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Izvolite.
Ministar po običaju ništa nije rekao, a ova gospođa koja je pričala pre ministra je takve nebuloze ispričala - jednostavno, kao i većina poslanika DOS-a, i ne čita ove predloge zakona. Gospođo, u članu 52. piše jasno i glasno - prihodom od autorskih prava smatra se naknada koju obveznik stvara po osnovu: u tački 1: književna, naučna, stručna, publicistička i druga dela, studije, recenzije i slično, pa tako dalje. Znači, pročitajte. Ako već izlazite za ovu govornicu, bar pročitajte predlog zakona i onda kompetentno pričajte ovde. Poštovani narodni poslanici, predlagač želi ovim zakonom da oporezuje sa 20%, to mora da se zna zbog javnosti, sledeće kategorije ljudi, slušajte, književnike, pisce naučnih i stručnih publikacija, dramske umetnike, muzičare, slikare, kartografe, lektore, glumce, a da ne nabrajam dalje. Znači, predlagač ovog zakona želi da oporezuje autorsko pravo sa 20%. Želi praktično da oporezuje duhovni proizvod jedne nacije sa 20%. To mora da se zna. Sme li to jedna patriotska i odgovorna vlada da predloži? Normalno da ne sme. Ova vlada nije takva. To je potpuno očito. Zatim, predlagač ovog zakona želi sa 20% da oporezuje patente i tehnička unapređenja, odnosno, kako se kaže u Predlogu zakona, sva prava takozvane industrijske svojine. Stimulativno, nema šta. Znači da se nadareni ljudi, koji se bave takvim stvarima, oporezuju sa 20%. Da je kojim slučajem Nikola Tesla živ, da živi u ovoj Srbiji, on siroma ne bi mogao da se naplaća poreza ovoj vladi. Predložio sam da se ova stopa poreza prihoda na autorska prava i prava industrijske svojine sa 20% smanje na 5%, a da gospođa Neda Arnerić prisustvuje, a vidimo otkako je počeo ovaj novi saziv Skupštine, da uglavnom ne prisustvuje ovom zasedanju Skupštine. Siguran sam da bi zbog svojih kolega podržala ovaj amandman. Znači, ja sam predložio da se sa 20% smanji na 5%. Pošto nije tu, vidi se koliko je ovo interesuje. Isto tako sam siguran da me ovaj univerzitetski profesor Stevan Lilić neće podržati. Iz razloga, što on naučne radove i ne piše, gospodo. On ih uglavnom prepisuje od drugog, pa mu je svejedno.
Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo je još bolji predlog, da se porez na autorska prava i prava koja proističu iz srodnih prava, oporezuju samo sa 5%. Malopre je Gorica Mojović ovde iznela neke nebuloze koje nemaju veze sa istinom. Prvo, ona je bila svemoćni ideolog SK Beograda, kada je meni 7 knjiga sudski zabranjeno, tako što su samo oni nazvali javnog tužioca iz Gradskog komiteta i rekli zabranjuj. (Iz sale: Zbog šunda.) Kao šund, jeste. Sve ono što je protiv vas to je šund, ali će vam taj šund doći glave u političkom smislu, ne daj Bože u onom drugom, da se ne trza Čeda odmah. Dalje, ovde Gorica Mojović govori da će Ministarstvo nauke ili Ministarstvo kulture da formira stručnu komisiju. Ne, ovde je predviđeno da to radi Ministarstvo finansija. Drugo, vi ste onda vrhovni cenzori koji će da odlučuju šta je nauka, šta je kultura, šta je šund, šta je kič. Ko ste vi da o tome odlučujete? Koji će vam biti kriterijumi? Isključivo ideološki. Malopre je ovde Gorica Mojović javno saopštila da će imati samo ideološke kriterije. Šta izdaje SRS? Izdaje novine "Velika Srbija", to žurite da oporezujete. Malo ste se prešli, jer se Velika Srbija deli besplatno građanima. Znači, nećete imati šta da oporezujete. Dalje, molim? DOS nas dotira. Dalje, SRS izdaje naučni časopis koji vama smeta, a to je "Srpska slobodarska misao", jer smo raskrinkali kakvim se sve kriminalom bavite. Ali i taj se časopis deli besplatno, hvala Bogu, pa ni tu nećete imati šta da oporezujete. Ovde ste otkrili vaše motive. Oporezovaćete i ugušićete sve što vam nije po volji, a svi će izdavači i knjižari i svi drugi intelektualni stvaraoci u svakom trenutku biti u vašim šakama, jer će strepeti da vam se ne zamere. Čim vam se zamere, njihovo intelektualno delo će biti predmet oporezivanja. To je suština vaše zamisli, vaše koncepcije delovanja u naučnoj i kulturnoj sferi, u ukupnoj sferi intelektualnog stvaralaštva. To je naučila Gorica Mojović u SK, kada je žarila i palila srpskom intelektualnom i kulturnom scenom, a pogotovo u Beogradu. Ona sada to nastavlja i kroz DOS. To je politika celokupnog DOS-a. Očigledno, da nije tako, vi ne biste izašli sa ovakvim zakonskim predlogom.
Reč ima narodni poslanik, gospodin Čedomir Jovanović.
Gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, nije tema ovog skupštinskog zasedanja očuvanje kulturnih vrednosti našeg društva. Mogli bi da razgovaramo o pokušaju da se ponovo uspostave i one tradicionalne kulturne vrednosti, one kulturne vrednosti koje nikada nisu imale priliku, u periodu vladavine stranaka prethodnog režima, da zažive u našem društvu. U svakom slučaju, bavimo se činjenicama. Ovim porezom se oporezuju samo delovi prihodaostvarenih na ime autorskih prava ili prihoda ostvarenih na ime nekog drugog intelektualnog rada, svakako ne sav prihod. Dakle, veoma je jasno i precizno u pomenutim članovima, koje je ministar Đelić ovde citirao, u kom procentu se vrši oporezivanje, bilo da je reč o sredstvima ostvarenim kroz neko autorsko pravo ili intelektualni rad. Dakle, bavimo se činjenicama, a kulturne vrednosti ostavimo Ministarstvu kulture koje zbog toga i postoji. U svakom slučaju, ukoliko ne bude ministarstvo radilo onako kako treba da radi, građani će doneti adekvatan sud o tome. Dakle, ako možemo da se vratimo na temu današnjeg zasedanja i da pokušamo ovaj posao da završimo na najkonkretniji način.
Ako se više niko ne javlja za reč stavljam na glasanje amandman narodnog poslanika Miroljuba Veljkovića. Za 59, protiv 132, uzdržana dva, nije glasalo 8, ukupno 201 narodni poslanik. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 59. amandman je podneo narodni poslanik Jovan Deretić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Izvolite.
Uvaženi gospodine predsedniče, poštovane kolege narodni poslanici, podneo sam amandman na ovaj član iz prostog razloga da se ispravi jedna greška. Nema nikakve finansijske posledice, ne menja se ništa u sklopu ovog zakona, ali ispravlja jedan previd. Naime, prihodi od autorskih prava i prava industrijske svojine, koje je obveznik - autor ili vlasnik prava industrijske svojine ostvario za delo koje je stvarao duže od jedne godine, prilikom utvrđivanja prihoda, dele se, na zahtev obveznika, na onoliko jednakih delova koliko je godina delo stvarano, a ne duže od pet godina. Vi znate da nijedno jače naučno delo nije stvarano za pet godina. Rok za sva ozbiljnija naučna dela je otprilike 6, 7, 8 ili 10 godina. Zato sam predložio da se od pet godina uvede na deset godina, da ukoliko ova vlada nije priznala ništa drugo naučnim stvaraocima, neka prizna bar jednu realnost, a to je dužina stvaranja naučnih dela. Radio sam na knjizi "Srbi, narod i rasa" ravno 20 godina. Reći ćete da je to izuzetak i prema izuzecima se ne stvaraju zakoni. To je tačno. Nije nikakav izuzetak da na jednom ozbiljnom naučnom delu traje osam do 10 godina. S druge strane, upozorio sam na prethodnom zasedanju Skupštine da je isuviše velika suma poreza određena na prihode od autorskih prava i od pisane i govorne reči. Oni su rekli da su oporezovali knjigu sa 20%. Nije tačno. Knjiga je oporezovana sa 60%. Darodavac plaća 20%, štampar plaća 20% što štampa knjigu, izdavač plaća 20% i to je ukupno 60% i plus autor 20%. Ovo oporezivanje je nateralo izdavače da skoro zatvore vrata. Tako je kuća "Nolit", koju svi dobro znate, najavila da će morati, da bi ispunjavala nove poreske obaveze, svakog meseca da proda po jednu knjižaru ili prostoriju. Isti je slučaj kod drugih izdavača. Ima još gore od ovoga - Vlada Srbije uvodi cenzuru. Mi smo mislili da je to zlo vreme prošlo i da se nikada više u Srbiji neće uvoditi cenzura na pisanu reč. Agenti Vlade Srbije idu po knjižarama i nalažu da se dela povlače iz prodaje, jer njihova sadržina ne odgovara novom političkom kursu. To se desilo u knjižari "Rad" i proverite ako ne verujete. Gospodo, mislio sam da ono što se radilo u vreme diktature Valtera Vajsa, alijas Josip Broz, neće više nikada da se ponovi u Srbiji. Sada imamo novu takvu situaciju. Ceo ovaj odeljak četiri prepisali su od svojih prethodnika od reči do reči. Ni njihovi prethodnici, koje oni vole mnogo da kritikuju, nisu mnogo imali sluha za kulturu . Njima je kultura služila kao ukras na banketima, ovoj vladi kultura služi kao predmet za oporezivanje. Šta misle sa tim, da unište srpsku knjigu? Hoće valjda da je uvoze iz Brisela. Kakva je ovo politika prema srpskoj kulturi? Valjda misle da nam kultura nije potreba, da nam knjiga nije potrebna, da autore i naučnike treba oporezivati umesto ohrabrivati.Ovo nije izdrživo i ovo mora da se menja.
Reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj amandman doktora Deretića je dobar i treba ga prihvatiti, a ja mogu da budem svedok da je istina ovo što je gospodin Deretić govorio, da je već počelo uklanjanje određenih nepodobnih knjiga iz beogradskih knjižara. Sve ono što je protiv mondijalizma, što je protiv NATO pakta i što je posvećeno srpskoj nacionalnoj svesti, istoriji, ponosu i dostojanstvu, nepodobno je za DOS-ovsku vlast. Postoje naučnici koji se posvete i celog života rade jedno veliko naučno delo, poput Vujaklije, čiji je rečnik stranih izraza i pojmova neprevaziđen, poput Vladimira Dvornikovića koji je napisao nekoliko knjiga, ali mu je jedna fundamentalna - Karakterologija Jugoslovena. Onaj ko celog života piše jedno fundamentalno delo dolazi u situaciju da mu vi priznajete da je to samo pet godina radio, što je sasvim promašeno. Kada ste spali na to da otimate od intelektualnih stvaralaca da biste popunili budžet, onda je narodu jasno u kakvoj je situaciji zemlja, jer da smo hteli da otimamo poput vas, mogli smo i ranije da otimamo. Svaka vlast otima, ali nismo ni blizu toliko koliko se vi spremate da otmete. Što se tiče Gorice Mojović, što joj smeta "Velika Srbija", "Velika Srbija" štampa i naučna dela. Štampala je kao specijalno izdanje knjigu Vladimira Putina, knjigu Batrića Jovanovića "Crnogorci o sebi", (besplatno je deljeno), specijalno izdanje o naučnom delu profesora Laze Kostića, specijalno izdanje o istorijskoj ulozipotpukovnika Veselina Misite itd., čitav niz specijalnih izdanja. Među njima je i Protokol Sionskih mudraca, pošto tu knjigu stalno neko napada, a niko ne može da je pročita, pa bar u 5.000 primeraka da je intelektualci pročitaju, da vide šta se napada i zbog čega se napada. Prema tome, malo ste se prevarili u vašim ocenama. Vi možete opet da kažete da je ovo šund, ali ćete time pokazati da je vaša intelektualna svest šund. To je pravi šund. Vama je šund sve što je ideološki nepodobno, a ne ono što je bezvredno, i u tome se razlikujemo. Što se tiče Demokratske stranke, vi ste štampali stranačke novine. Ta se novina zvala "Demokratija", a ostali ste dužni Štampariji ABC - Glas, 30 miliona dinara 1997. godine. Taj dug još nije plaćen i dostigao je negde do 200 miliona. U više navrata, "Glas javnosti" je o tome pisao i prozivao Đinđića. Nikada Srpska radikalna stranka nije ostala dužna za štampanje "Velike Srbije", "Srpske slobodarske misli" i ostalih knjiga u svom izdanju. Vi ostanete dužni, pa promenite firmu, pa nije više izdavač Demokratska stranka ...
Molim vas da se držite dnevnog reda.
Pa, kad i "Vreme" upadne u dugove, onda ugasite novine. Vi mislite da ste ugasili firmu, da ste ugasili novine, da ste ugasili dug. Ne, dug je ostao.
Replika, gospođa Mojović.
Moja namera, naravno, nije da se ovde bavim ideološkim prošlostima narodnih poslanika, već da računam i da kažem šta je istina, pošto je gospodin Šešelj sada pomenuo neki navodni dug. Ovde je pokazao čime se diči SRS, kojim izdanjima i ja nemam ništa protiv, njima i priliči da se diče ovakvim izdanjima. Što se tiče Demokratske stranke, pošto gospodin Šešelj, kao što je i do sada pokazao, niti hoće da vidi istinu, niti zna da računa, niti hoće da se uveri šta se zaista desilo. Što se tiče lista "Demokratija" i navodnog duga prema Štampariji ABC - Glas, kao sekretar Demokratske stranke ustanovila sam, prošle godine, da je taj navodni dug bio proizvod jednog originalnog falsifikata. I na osnovu policijske istrage je dokazano da je bilo reči o falsifikatu. Taj dug, na osnovu koga je bio jedno vreme blokiran žiro-račun Demokratske stranke, skinut je sa računa Demokratske stranke, pre ovih izbora. Znači, očigledno je da je policija dokazala da je reč o falsifikatu. Prema tome, gospodin Šešelj sada ovde iznosi ono što njemu odgovara, a ne ono što su činjenice. Molim gospodina Šešelja, pošto je dokazano da list Demokratske stranke "Demokratija" nije ostao dužan Štampariji Glas, da on kaže iz kojih sredstava, i na koji način je za sva ova velika, naučna dela, uspeo da obezbedi sredstva, da ih štampa u milionskim tiražima i besplatno deli narodu, i naravno, na to ne plati porez i ne unese sredstva u budžet. Prema tome, ovo o čemu je govorio, nije tačno, a molim neka on objasni kako Radikalna stranka obezbeđuje milionske tiraže za svoja izdanja, ovako brojna. Mislim da bi ovde trebalo da održi čitavo predavanje o tome šta su sve izdavali, na koji način obezbeđuje te milionske sume i besplatno deli knjige građanima. Hvala.
Ovo je bila replika. Bez obira šta gospođa Mojović traži, to može da traži ... (Vojislav Šešelj, sa mesta: Po Poslovniku mi dajte samo jedan minut.) Molim vas, da završimo raspravu, gospođo Mojović i gospodine Šešelj. Molim vas da raspravu nastavite u kafeu, ne govorim o tome ko kako štampa stranačke listove, jer to nije predmet rasprave. Razgovaramo o amandmanu poslanika Jovana Deretića. Molim sve narodne poslanike da razgovaramo o onome što je na dnevnom redu. Ako se više niko ne javlja za reč, stavljam na glasanje amandman narodnog poslanika Jovana Deretića. Za 74, protiv 109, uzdržanih 11, nije glasalo šest, ukupno je prisutno 200 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 68. stav 1. amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Nikolić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li narodni poslanik Nikolić želi reč? (Da.) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovo je još jedan od članova po kojima Vlada zahvata više od poreskih obveznika, nego što je to do sada bio slučaj i nego što bi bilo normalno. Naime, oporezivi prihod od nepokretnosti po članu 68. stav 1. čini bruto prihod iz člana 66. stav 2. ovog zakona, umanjen za normirane troškove u visini od 20%. Tamo smo čuli u obrazloženju da može da dođe do evazije poreza, da će finansiranje države i državnih obaveza biti strašno ugroženo, ukoliko se ta stavka ne usvoji, odnosno ukoliko se normirani troškovi sa 35% ne skinu na 20%. Da razmislimo malo kakve su posledice ovakvog povećanja koje je skoro 100%. Ako vi priznate normirane troškove sa 20% ili sa 35, to je negde oko 80%. Povećaće se cena zakupnina, ministre. Mnogi ostvaruju ovaj prihod, koji oporezujete članom 68, u prostorijama koje su pod zakupom. Ako mu vi smanjite, priznate troškove sa 35% na 20%, on će to da prelije na cenu proizvoda koji prodaje ili koji proizvodi u prostoru koji drži pod zakupom. Vi svesno idete na povećanje cena zakupa, a kažete da neće biti inflacije. To je apsolutno nemoguće.Čim povećate cene zakupnina, povećaće se cena proizvoda, a onda će životni standard biti strašno ugrožen. Možda ćete vi puniti budžet, ali ja ne znam od koga. Ako građani budu i dalje kupovali samo hleb i mleko, pitanje je na kojim ćete proizvodima uspeti da namirite ovako ambiciozan budžet, kakav ste nam predstavili i kakav ste usvojili svojom većinom. Zato predlažem da još jednom razmislite i da onima koji se ne koriste st. 2. i 3. ovog člana, ne prilažu račune o troškovima, već žele da im se priznaju normirani troškovi, priznate normirane troškove u iznosu od 35%.
Izvolite, reč ima narodni poslanik Vojislav Šešelj.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj amandman je dobar, jer, ako bude prihvaćen, štiti vlasnike poslovnog prostora koji izdaju svoj poslovni prostor, priznajući im veći procenat troškova. To su uglavnom troškovi održavanja. Ako je reč o novom poslovnom prostoru, on je obično van centra grada, uz neke izuzetke. Taj poslovni prostor se teško izdaje, a i kada se izda, teško se naplaćuje. Onaj ko mesecima ne stigne da naplati izdavanje poslovnog prostora, u situaciji je da treba da plati porez državi, a nju ne interesuje da li je njemu zakupac platio ili nije, nikakav to izgovor ne može biti pred državom. Kada je reč o poslovnom prostoru u centru grada, onda je to već dotrajali poslovni ppostor za čije održavanje ide mnogo više novca i obično se pravi sporazum između vlasnika i zakupca, da se smanji cena zakupnine da bi i zakupac nešto ulagao u taj poslovni prostor. Ovde je vlasnik u situaciji da mnogo veća sredstva izdaje za održavanje, nego što je to prosečno. Što se tiče Gorice Mojović, ako je falsifikat napravljen, onda je trebalo da neko bude u zatvoru, jer falsifikat po tadašnjih 30 miliona dinara, a sadašnjih možda 200 miliona, nije nešto što bi smelo da prođe nekažnjeno. Nekoliko godina račun Demokratske stranke je bio blokiran i Demokratska stranka je poslovala preko nekog divljeg računa, ili potpuno bez računa. Sada, ako su digli blokadu, možda su ucenili vlasnika Štamparije ABC - Glas, ili je utvrđen njegov falsifikat, ali još niko nije u zatvoru zbog tog velikog, groznog falsifikata. Što se tiče Srpske radikalne stranke mi sve finansiramo svojim sredstvima. Kako ih ostvarimo? Od članarine, od sponzora. Od kojih sponzora - šta vas briga. To nam je poslovna tajna. Ali, poreski organi to mogu da nađu preko našeg računa. Zna se tačno koliki je priliv para na račun, zna se koliki je odliv sa računa. Ako nema nikakvog kriminala ne smete da kažete ko su nam sponzori. Ako kažete, vi ćete krivično odgovarati. (Glasovi: Kolika je članarina.) Članarina je 30 dinara godišnje i redovno se plaća. Znači, što bi vi rekli, to je transparentno, a vi biste sada spisak sponzora, pa da ih ucenjujete, da ih pridavite. Hteli biste vi mene u ludnicu da strpate, a Srpsku radikalnu stranku da onemogućite da posluje. Vi ste juče u saopštenju Demokratske stranke tražili da idem u zatvor ili u ludnicu. Mnogo vam je bolja ludnica, jer se tamo odlazi na neodređeno vreme. Kada se ode u zatvor, bojite se - svakog časa bih mogao izaći. E, to je politika celog DOS-a, a posebno Demokratske stranke. Ono što je Gorica Mojović radila kao sekretar Ideološke komisije Gradskog komiteta SK, ona to isto sada radi unutar DOS-a.
Da li još neko želi reč? (Ne želi.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 60, protiv 119, uzdrža dva, nije glasalo 14, od ukupno prisutnih 195 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 69. amandman je podneo narodni poslanik Miroljub Veljković. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li predlagač amandmana želi reč? Izvolite.
Znači, Gorice, Duško Mihajlović je utvrdio da ne dugujete više. Bravo. Predložio sam, poštovani narodni poslanici, da se porez na prihod od nepokretnosti sa 20% smanji na 10%. Predložio sam to sa uverenjem da ćete to podržati. No, sada sam već siguran da više od polovine vas iz DOS-a ne zna ni o čemu se radi u ovom zakonu. Ni jedan pametan predlog vi, poslanici DOS-a, prethodnih dana niste prihvatili. Građani Srbije su sve videli i sve čuli. Verujem, ne - verujem, nego sam siguran da 90% vas iz DOS-a i ne zna o čemu smo ovde ovih dana raspravljali. Vi te nacrte zakona koje jednoglasno podržavate, znači kao glasačka mašina, niste ni pročitali. Sada mogu da vas istestiram brzo kada vas vidim u holu, ako ste pročitali - evo, dajem desnu ruku. Deo vaših poslanika, što je očito, to kamere vide, evo sad ja odavde vidim, čita novine, deo se ispred šanka naliva alkoholom...
Gospodine Veljkoviću, to je nešto što se tiče predsednika naše poslaničke grupe. Vi vodite računa o vašem amandmanu, molim vas.
Ja o svom amandmanu i pričam, da bih skrenuo pažnju na svoj amandman. A, deo i šopinguje po gradu, posebno ove iz ženske političke mreže.
Gospodine Veljkoviću, drugi put vas opominjem da se vratite temi.
Evo, vraćam se temi. Gospodo narodni poslanici, vaš osnovni zadatak ovde je zakonodavna aktivnost. To morate da shvatite. I jedini zadatak je zakonodavna aktivnost. Znači, vi nacrte zakona morate da pročitate. Narod vas je za to birao. Narod vas za to plaća. Znači, vi to morate da čitate. Još jednom vas pozivam da podržite moj amandman i da se porez na prihod od nepokretnosti sa 20 smanji na 10%.
Da li još neko želi reč? (Ne želi.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 57, protiv 113, uzdržanih nema, nisu glasala 22, od ukupno prisutna 192 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 77.amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li predlagač amandmana želi reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, na član 77. Predloga zakona o porezu na dohodak građana uložio sam ovaj amandman u želji da skrenem vašu pažnju i da ukažem da je poreska stopa na kapitalnu dobit od 20% previsoka. Treba je smanjiti na 10%. Zbog čega? Ako bi se smanjila stopa na kapitalnu dobit, u sadašnjim okolnostima za to ima opravdanja. Naime, ako bi ostala stopa od 20%, smanjio bi se promet nekretninama. Poznato je u praksi da je jedan broj ugovarača u takvoj situaciji i da pribegava neoveravanju ugovora o prometu nepokretnosti. Ukoliko bi se 10% smanjile stope po ovom porezu, imali bismo veći procenat overe ugovora i veći procenat naplate. Država bi imala više koristi, jer ne bi bilo prikrivenih ili odloženih overa nepokretnosti kod suda, niti prenešenih preko zemljišnih i katastarskih knjiga. Zbog toga, dame i gospodo, uvaženi poslanici, predlažem da ovaj amandman usvojite, jer prema sadašnjim realnim mogućnostima građana, ne bi došlo do odlaganja overa ugovora niti bi bilo blokade prometa nepokretnosti. To je u praksi evidentno i zbog toga na ovo i ukazujem. Hvala.
Da li još neko želi reč? (Ne želi.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 59, protiv 107, uzdržanih nema, nije glasao 21, od ukupno prisutnih 187 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član82. stav 3.amandman je podneo narodni poslanik Tomislav Nikolić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li predlagač amandmana želi reč? Izvolite.
Ovaj amandman je u vezi sa prethodnim amandmanom koji sam dao na ovaj zakon. Radi se o sličnoj vrsti prihoda i istoj vrsti oporezivanja, i istom postupku Vlade Srbije koja je povećala poresku stopu, do sada primenjivanu, tako što priznaje manje troškove onome ko izdaje, ovog puta ne prostorije, nego opremu i druge vrednosti. Pretpostavljam da ćete i sada glasati protiv ovog amandmana, ali onda nemojte da izlazite pred kamere državne televizije, i svih ostalih televizija, i da nas neprekidno ubeđujete kako je došlo do poreske reforme, kako će pojedinačna zahvatanja biti manja, ali će se proširiti lepeza poreskih obveznika. Radi se o istim obveznicima kao i prošle godine. Možda će ih ove godine biti manje, zato što ćete ih više oporezovati. Ovde nema novih poreskih obveznika. Ovde nema onih koji do sada nisu bili oporezovani, pa da proširite lepezu. Dakle, rešili ste da zahvatate višeu budžet, možda je to, monetaristički gledano, opravdano. Naravno, kada napišete budžet od devet milijardi maraka, vi morate nekako da ga napunite. Mislim na sve budžete i na sva izdvajanja, koja će građani u ovoj vašoj vlasti morati u toku ove godine da obezbede, ali ja vas upozoravam samo jedno - postoji granica do koje ljudi mogu da plaćaju. Iza te granice, ubeđen sam, nećete biti u stanju da poreze naplaćujete, ni da kažnjavate ljude. Jednom ste ih navikli da vlast koja im se ne sviđa, koja im nije po volji, koja po njihovom mišljenju, ne radi dobro, promene na ulici. Taj presedan je prošao, i gotovo je - sada će to uvek da se dešava. Zato vam preporučujem da malo obratite pažnju na poreske obveznike kod nas, u Srbiji. Ako nešto od strane države zaboli, to je ono kada država dublje zavuče ruku u džep poreskom obvezniku. Ukoliko ne prihvatite ovaj amandman, prihvatate da oporezujete više nego do sada.
Da li se neko javlja za reč? Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovaj bi amandman trebalo prihvatiti, jer oni koji daju u zakup opremu (reč je uglavnom o mašinama) ili transportna sredstva (reč je uglavnom o kamionima) raspolažu starom i često zastarelom opremom, starim, već uveliko rashodovanim mašinama, a retki su oni koji imaju nove kamione. Takva je situacija u našoj privredi. Pođimo od poljoprivrednih mašina. O tome je bilo reči, čak su i neki DOS-ovski ministri o tomegovorili, ali sada, kada treba dati veća oslobađanja od poreza za iznajmljivanje tih mašina, oni ćute. Sada je trenutak da se pokažu. Ako onaj ko ima kombajn npr, taj kombajn iznajmljuje, ili bilo koju drugu poljoprivrednu mašinu, ili mašinu za neki proizvodni pogon, ima samo 20% oslobađanja na porez. On sa tih 20% ne može da postigne mnogo u održavanju te mašine, a kada mašinu izdaje u zakup ona se mnogo brže rashoduje, nego kada je sam koristi. Jer, tuđa ruka nikada ne upravlja ni kamionom, ni mašinom, kao što upravlja ruka vlasnika. Ovo namerno pojednostavljujem, da bi ste i vi, i cela javnost, znali o čemu se radi u ovoj zakonskoj odredbi i zbog čega je naše zalaganje da oslobađanje bude 35%, a ne samo 20%, koliko ministar predlaže.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljam amandman na glasanje. Za 55, protiv 110, uzdržan jedan, nije glasalo 19, ukupno 185 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 83. amandman je podneo narodni poslanik Lazar Marjanski. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Ima reč gospodin Marjanski.
Gospodo narodni poslanici, radi se o amandmanu na član 83. stav 5. tačka 1, gde kaže: "pojedinačno ostvaren dobitak od igara na sreću do iznosa od 10.000,00 dinara". Ja predlažem da se ovo poveća na 100.000,00 dinara, ovo oporezivanje. Naime, znamo da u igri na sreću ima mnogo više dobitaka od 10.000,00 dinara, i imali smo prilike, kad smo jednom to povećali, da se smanjio broj igrača na sreću. Mislim da je realno da to bude 100.000,00 dinara, ko dobije u igri na sreću, da se oslobađa tog poreza.
Da li još neko želi reč? (Ne.) Stavljam na glasanje ovaj amandman. Za 48, protiv 106, uzdržanih nije bilo, nije glasao 31, ukupno 186 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 85. stav 1. amandman je podneo narodni poslanik Radojko Petrić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Ima reč gospodin Petrić.
Poštovano predsedništvo, poštovani poslanici, poštovani članovi Vlade, amandmanom na član 85. predložio sam da se ne oporezuju drugi prihodi fizičkih lica za izvršene poslove, i to u vanrednim okolnostima, na poslovima narodne odbrane, za neprofesionalna lica, za poslove civilne zaštite i za poslove zaštite od elementarnih nepogoda. Naime, ovde je predloženo da se za te naknade fizičkim licima, plaća 20% poreza. Postoji tamo objašnjenje da je to ranije imalo tretman ličnih primanja, da su se plaćali određeni doprinosi. Iako je to tako, pogledajmo da li je logično da se ove naknade oporezuju za npr. sledeće poslove - izbije šumski požar, dođe stotinu građana, dobrovoljno, ili se mobilišu da gase požar, da spreče nastajanje lične štete na imovini, da ne nastradaju građani; ili kad je poplava, stotinu lica dođe da popravlja nasipe, treba na to da se plati porez. Ili, uzmimo protivgradnu zaštitu - dežura čovek na selu, radi određene poslove, počne da se oblači nebo, on trči na stanicu da vidi da li će mu javiti da upotrebi rakete. Ali, i za to treba da plati porez. Mislim da je to stvarno neizdrživo. Na drugoj strani, oslobođeno je od plaćanja poreza primanje članova izbornih komisija i rad popisivača. Mislim da je u redu što su oni oslobođeni, ali zar to može da ima prednost nad onim kad se stvarno spasava imovina i građani, i kada preti mnogo šira ugroženost - kod požara, poplava, ili prilikom odbrane od grada. Mislim da bi bilo logično i umesno da Vlada u ovom delu prihvati predlog i da se ovaj amandman usvoji. Zahvaljujem.
Ako se više niko ne javlja za reč, stavljam amandman na glasanje. Za 53, protiv 106, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 9, ukupno 168 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Molim sve narodne poslanike da pri izlasku iz sale izvuku svoje kartice, posle prolaska službe smanjio se broj prisutnih za 22 i molim da to imate u vidu i da nosite svoje kartice sa sobom kada izlazite, i da ih ubacujete kad se vratite. Na član 85. stav 3. amandman su podneli narodni poslanici Gorica Mojović i Milena Milošević. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor prihvatili su ovaj amandman. Pošto su amandman narodnih poslanika prihvatili Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 85. amandman je podneo narodni poslanik Ljubodrag Grbić. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili, a Zakonodavni odbor je zaključio da je ovaj amandman na odgovarajući način prihvaćen kroz amandman narodnih poslanika Gorice Mojović i Milene Milošević koji je odbor prihvatio. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Ne želi.) Stavljam na glasanje amandman poslanika Grbića. Za 23, protiv 124, uzdržanih 6, nije glasalo 12, ukupno 165 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 85. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Vučurović. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč Božidar Vučurović.
Predložio sam da se iznos od 1.500 dinara promeni rečima "prosečnog ličnog dohotka na nivou Republike". Prihvatanjem poslanika Gorice Mojović i Milene Milošević, to bi došlo na isto, otprilike na projektovani prihod od 10.000 dinara. Međutim, na projektovani prihod od 100.000 dinara budžet mnogo gubi. Uostalom, mogu i da povučem ovaj amandman.
Konstatujem da je poslanik Vučurović povukao svoj amandman. Na član 87. stav 7. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Odbor za finansije i Zakonodavni odbor prihvatili su ovaj amandman. Konstatujem da je ovaj amandmanpostao sastavni deo Predloga zakona.Na član 87. amandman je podneo narodni poslanik Petar Jojić. Ima reč gospodin Jojić.
Dame i gospodo narodni poslanici, na član 87. Predloga zakona o porezu na dohodak građana uložio sam amandman na stav 1. Svojim amandmanom predložio sam da se cenzus neoporezovanog ukupnog godišnjeg prihoda građana sa 300 hiljada poveća na 500 hiljada. Ova vrsta oporezivanja treba da se primeni na one građane koji imaju veća primanja u toku godine, a da se ne oporezuju oni građani koji prihode ostvaruju ispod cenzusa od 500 hiljada dinara. S obzirom na najavljenu inflaciju i ekonomsku moć građana, mislim da bi ovaj cenzus trebalo povećati sa 300 hiljada na 500 hiljada, pa predlažem, dame i gospodo uvaženi poslanici, da prihvatite ovaj amandman.
Da li se još neko javlja za reč? (Niko.) Stavljam amandman poslanika Jojića na glasanje. Za 49 narodnih poslanika, protiv 95, uzdržao se jedan, nije glasalo 17, ukupno 162 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 87. stav 1. amandman je podneo narodni poslanikStevan Kesejić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Stevan Kesejić.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 87. stav 1. Smatram da je ukupan dohodak za oporezivanje na godišnjem nivou, koji je predložila Vlada, manji od onoga što bi se do kraja godine moglo očekivati da bi bilo realno. I samim predlogom Vlade očigledno se priznaje inflacija koja će biti u toku tekuće godine. Činjenica je da danas malo ko može da se pohvali da plaća porez na ovaj iznos. To govori u prilog tome. Ako znamo da potrošačka korpa košta oko 120 hiljada dinara na godišnjem nivou, znači da bi tri puta veći iznos poreza na godišnjem nivou Vlada imala ispred sebe kao realnu stopu inflacije u narednom periodu. Ta stopa inflacije je mnogo veća nego što je ministar Đelić ovde govorio. Činjenica je da je DOS obećavao građanima da će lični dohoci građana biti mnogo veći nego što su danas. Ispravno je očekivati da će ta obećanja ispuniti. S obzirom na to, smatram da bi neoporezovani dohodak za godinu dana trebalo povećati na 350 hiljada dinara. Na taj način, biće građana, i to veliki broj, koji će plaćati porez na ovaj iznos. Međutim, realnog povećanja dohotka neće biti. Biće nominalno povećanje. Troškovi života će biti četiri puta veći, kao što je Vlada predvidela kao stopu inflacije. Vlada je u stvari, predvidela mnogo manju stopu - 30%, a realno je očekivati da će troškovi života biti četiri puta veći. Iz tih razloga, predlažem da se ukupan iznos oporezivanja dohotka građana za fizička lica u kalendarskoj godini poveća do 350 hiljada dinara.
Da li se neko drugi javlja za reč? (Niko.) Stavljam amandman poslanika Kesejića na glasanje. Za 42, protiv 107, uzdržanih nije bilo, nisu glasala 24, ukupno173 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 87. stav 1. amandman je podneo narodni poslanik Đorđe Mamula. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? Ima reč narodni poslanik Đorđe Mamula.
Predlažem amandman zbog toga što su uslovi u kojima se obavlja privredna delatnost veoma otežani. Zato je predloženo da se neoporezovani deo poveća za 61 dinar. Ne znam zbog čega se ovo nije uvažilo, s obzirom da su svima poznati uslovi pod kojima se radi. To što do sada neki amandmani Demokratske stranke Srbije nisu prihvaćeni i što je većinom odbijeno, nemojte misliti da i u javnosti preovlađuje ta većina. Ali, ako odbijanje tih amandmana znači da idemo u susret novim izborima, onda mislim da smo na dobrom putu. [[Aplauz, delimičan.]]
Da li se još neko javlja za reč? Ima reč ministar Đelić.
Hteo bih samo da kažem da je ovde u pitanju procena. I ovo je već nekoliko godina u praksi našeg zakonodavstva. Jedino procenat videti da li ako je 300.000 dinara taj limit, ispod toga taj porez se ne plaća. Znači, samo za one koji imaju više od 300.000 dinara, što znači ako podelite sa 12, vidite da su to oni koji imaju šest puta više od prosečne plate. U našoj Republici, ako pogledamo januar, da li to treba da bude taj limit iznad koga se počinje plaćati jedan od blagih poreza. Ako pogledate stope poreza na dohodak u Evropi gde je progresivno... Kao što vidite, ovde u predlogu se pravično pristupa i ne pobija. U stvari, za godinu dana imaćemo sintetičko oporezivanje dohotka građana koje će biti blago, progresivno. Jedino je sada pitanje da li treba taj limit sačuvati na šest puta, što se čini dosta, dosta iznad proseka naše zemlje, iznad proseka onoga što naši građani doživljavaju, iznad onoga što doživljavaju naši privrednici, a da ne govorim o penzionerima, pošto je prosečna penzija ispod toga, ili treba u jednom datom momentu taj limit prebaciti sa 6 na 7,5, kao što je ovde predloženo. Ostavljam poslanicima da to prosude. Čini mi se da je 6 puta prosek dovoljan.
Ako se više niko ne javlja za reč, stavljam amandman narodnog poslanika Mamule na glasanje. Za je 83, protiv 85,uzdržanih nije bilo, nije glasalo 6, ukupno je prisutno 174 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 89. amandman je podneo narodni poslanik Lazar Marjanski. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč?
Gospodo narodni poslanici, gospodine ministre, mislim da je ovaj član sličan. Podneo sam amandman na član 89. na poresku osnovicu do 150.000 dinara se plaća porez 10%. Ja sam predložio 5%. Zbog čega? 10% to je, otprilike, 400 maraka, ili 12.000 dinara mesečno. Znači, ko ima 400 maraka prosečnu mesečnu platu i 12.000 dinara, ima dobru platu. Tu spada lični dohodak, terenski, topli obrok, prekovremeni rad, putni troškovi, noćni rad, rad praznicima i nedeljom i produženi rad. Na sav taj rad treba da plati 1.200 dinara porez. Ako je lični dohodak manji od 100 maraka, onda će platiti 20 maraka. Predlažem 5% zbog toga što bi izašlo 600,00 dinara. Za 600,00 dinara čovek može da kupi 50 kg hleba itd. U drugom stavu predlažete od 150.000 do 300.000 dinara, plus 15% za iznos preko 150.000 dinara. Ja sam predložio od 150.000 do 400.000 dinara, plus 5% i plus 8%. Mislim da je 8% realnije nego 15%. U trećem stavu kažete preko 300.000 dinara plus 20% za iznos preko 300.000 dinara. Predlažem, preko 400.000 dinara da bude 15%. Zbog toga sam predložio ovaj amandman, jer gro radnika i ostalih imaju primanja najviše do 400, 500 maraka. U tom slučaju sačuvali bismo najveći deo radnika i ostalih koji imaju male zarade. Ljudi koji imaju velike zarade mogu da plate i treba da plate, a ljudi koji imaju zarade do 200, 300 maraka, neka plate umanjeno, a to je 5%. 1.500 da plati porez, to je veliko za jednog radnika.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Stavljamamandman narodnog poslanika Lazara Marjanskog na glasanje. Za je 47, protiv 101, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 24, ukupno je prisutno 172 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 89. amandman su podneli narodni poslanici Dragoljub Stamenković i Goran Cvetanović. (Narodni poslanici povlače amandman.) Konstatujem da su narodni poslanici Dragoljub Stamenković i Goran Cvetanović povukli amandman. Na član 123. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor prihvatili su ovaj amandman. Pošto su amandman Vlade prihvatili Odbor za finansije i Zakonodavni odbor, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 123. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Marković. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amndman. Da li podnosilac amandmana želi reč?
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, Stranka srpskog jedinstva u članu 123. stav 1. traži da se poreski obveznik kome država duguje, oslobodi od kamate u visini od 0,2% koliko on duguje državi. Najveći problem imaju poljoprivredni proizvođači koji su dali državi svoje proizvode, a više meseci država kasni da im isplati za taj njihov proizvod. Takođe, poljoprivredne penzije kasne više od godinu dana, a zaračunava se kamata obveznicima koji imaju obavezu prema državi. Za neizmireni dečji dodatak država takođe ne plaća uredno. Svi ovi obveznici imaju obaveze prema državi. Predlažem da ih država oslobodi ove kamate, ili da im zaračuna u procentima isto sa 0,2%, ukoliko to želi da naplati i od obveznika.
Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? (Niko.) Ako se više niko ne javlja za reč, stavljamamandman narodnog poslanika Dragana Markovića na glasanje. Za je 62, protiv 74,uzdržanih četiri,nije glasalo 34, ukupno je prisutno 174 narodna poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 23. amandman je podneo narodni poslanik Božidar Vučurović. Vlada i Odbor za finansije nisu prihvatili ovaj amandman, a Zakonodavni odbor je zaključio da je pravno moguć i da je na odgovarajući način prihvaćen kroz amandman Vlade koji je Odbor prihvatio. Izvolite, gospodine Vučuroviću.
Tražio sam da se kamata, po stopi od 0,2% dnevno, obračunava u visini eskontne stope Narodne banke Jugoslavije. Vlada je dala amandman koji, otprilike, znači to isto, jer je nacrtom i predlogom saveznih zakona to svedeno na eskontnu stopu Narodne banke Jugoslavije. Povlačim amandman.
Konstatujem da je narodni poslanik Vučurović povukao amandman. Na član 125. amandman je podneo narodni poslanik Dragan Marković. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li narodni poslanik Marković želi reč? (Želi.)
Dame i gospodo narodni poslanici, u članu 125. stav 2. - "Ukoliko poreski obveznik ima potraživanja od države po bilo kom osnovu (neisplaćene penzije, nenaplaćeni poljoprivredni proizvodi, neisplaćeni dečiji dodaci) ne može mu se izvršiti prinudna naplata poreza." Šta to znači? Ranijih godina je bio slučaj da ukoliko poljoprivredni proizvođači ne izmire svoje obaveze, a potražuju od države, država, bez obzira što poljoprivredni proizvođači potražuju od nje, dolazi i pleni njihovu imovinu. Hvala.
Da li se još neko javlja za reč? (Ne.) Za 77, protiv 85, uzdržanih 5, nije glasalo 16, a ukupno je prisutno 183 narodnih poslanika. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj predloženi amandman. Na član 130. stav 4. amandman je podneo narodni poslanik Stevan Kesejić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Izvolite, gospodine Kesejiću.
Dame i gospodo narodni poslanici, podneo sam amandman na član 130. koji određuje određivanje sredstva i vremena prinudne naplate, i to u stavu 4, da se brišu reči "ili noću". Na ovaj način bi se izbegla samovolja pojedinih nadležnih organa, poreskih organa, da na osnovu slobodne procene donose zaključke kada će izvršiti prinudnu naplatu noću. Inače, narod nam je sav u stresu, i pomislite da nam neko bane u kuću noću i traži naplatu, pa makar se tiče i naplata koje su zaista realne i moguće ih je izvršiti. Nikada se ne zna ko će biti taj koji će narediti da se taj posao, odnosno naplata, izvrši noću. Na primer, može se desiti da ministar pravde Vladan Batić odredi jednu grupu maskiranih ljudi koji će izvršiti tu naplatu sa najlon čarapama, i da ukućani, koji inače nisu poreski obveznici, zbog toga nastradaju. Naravno, sutradan će ministar pravde reći da su poreznici bili dužni da otvore širom kapije kako bi se izvršila smena straže kod naplate poreza noću. Zbog toga treba da trpe i komšije, koji će biti uznemiravani dolaskom nekoliko automobila, pa i bornih kola, kako bi se naplatilo od poreznika ono što državi duguje. Zbog toga smatram da ne bismo smeli dozvoliti jednom takvom neodgovornom čoveku da određuje vreme i način naplate, jer on i kada to učini, sutradan će objaviti da je išao da bere cveće u bašti tog poreskog obveznika. Zbog toga smatram da bi dosovska većina trebalo da se prizove pameti i ne dozvoli pojedincima da vršljaju i rade po pravosuđu i po zakonskim odredbama, noću. Zbog toga predlažem, a uveren sam da ćete prihvatiti ovaj moj amandman, da se reči "ili noću" brišu, a amandman koji sam podneo će sigurno biti prihvaćen i od većine građana naše države.
Ima reč gospodin Šešelj:
Dame i gospodo narodni poslanici, važno bi bilo da se prihvati amandman narodnog poslanika Stevana Kesejića. Zašto? Zato što je član 130. Predloga zakona o porezu na dohodak građana, u suprotnosti sa saveznim Zakonom o izvršnom postupku. To znaju advokati, ako među vama ima advokata. Batić je naročito uspešan advokat od kada je postao ministar pravde, a ranije nije bio. Po Zakonu o izvršnom postupku zabranjeno je noćno naplaćivanje dugova. Dakle, i kad sud dosudi da se vrši prinudna naplata, zabranjeno je da se to vrši noću. Mora se vršiti u radnom vremenu. Ovo je nešto blaže od sudske naplate. Ono što vrši izvršna vlast uvek je sekundarno u odnosu na ono što vrši sudska vlast. To bi trebalo vi iz ministarstva, ako ste pravnici, da znate. Ja znam zašto ne zna Đelić ili zašto ne zna Dejan Popović, a on ništa ne zna. Pretpostavljam da ste vi pravnik i da bi trebalo to da znate, pa sugerišite vašem ministru da na vreme prihvati ovaj amandman. Znam da ste vi svesno ukinuli Ustavni sud Republike Srbije, ali ovaj će zakon pasti na Saveznom ustavnom sudu, ako ostane ova odredba, jer nije u saglasnosti sa odgovarajućim saveznim zakonom koji se tiče izvršnog postupka. Ovde se i pravila izvršnog postupka primenjuju shodno odredbama saveznog Zakona o izvršnom postupku, jer ovaj zakon detaljno i ne ulazi u proces izvršenja. Šta znači da se ovolika prava daju, kako ovde stoji, nadležnom poreskom organu? Taj poreski organ procenjuje da postoji opasnost od odlaganja naplate, i on donosi zaključak da se to vrši noću. Naravno, reč je o privatnim stanovima i kućama. Ovde nije reč o pravnim licima, jer pravnim licima je i nemoguće vršiti naplatu noću. Ako u pravnom licunema nikog ko je zaposlen, osim možda noćnog čuvara, a mnogo pravnih lica nema ni noćnog čuvara. Oni posle radnog vremena zaključaju vrata i poreski organ bi onda morao da provaljuje. Provaljivanje opet nije dozvoljeno, bez dozvole suda, nije dozvoljeno da poreski organ uđe u objekat u kome ne postoji vlasnik, ukoliko nije pokušao prvo da obavesti vlasnika, pa da uđe kada je vlasnik u objektu itd. Što se tiče Čovića, on to radi sa automatskim puškama, a tako se radi i na državnoj televiziji. Mlađan Dinkić je automatskim puškama u Narodnu banku, kao i onaj vaš Zabunović, on je zabunom upao u Saveznu upravu carina.
Hajde, molim vas, da se vratimo na dnevni red, gospodine Šešelj. Molim vas.
Znate, to traže poslanici DOS-a gospodine predsedniče. Nisam mislio da više pominjem Čovića, ali prosto poslanici DOS-a žele da Čović bude na tapetu. Evo, ispuniću vam želju, podnećemo zahtev da se i Čoviću izglasa nepoverenje, pa ćemo celi jedan dan o njemu da pričamo, ako toliko želite. Ovo je veoma ozbiljna stvar. Zakon će vam pasti, pošto ovde nema ministra, on nema pojma o tome i ne čudi me što nema pojma. Ministre, dođite, veoma je važno, a neka vam kaže i advokat Mamula da sam potpuno u pravu, zakon će vam pasti na Saveznom ustavnom sudu, ukoliko ne prihvatite ovaj amandman. Mi smo dobronamerni, ne želimo da se vaša Vlada i vaša skupštinska većina bruka na Saveznom ustavnom sudu. Na vreme vas upozoravamo i tražimo da to ispravite, da vam zakon ne bi padao.
Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? (Ne.) Ukoliko ne, stavljam amandman na glasanje. Za 69, protiv 98, uzdržanih pet, nije glasalo 16, ukupno 188. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 31. stav 2. amandman je podneo Zakonodavni odbor. Odbor za finansije prihvatio je ovaj amandman, a predstavnik predlagača saglasio se sa ovim amandmanom na sednici Zakonodavnog odbora. Pošto su amandman prihvatili Odbor za finansije i predstavnik predlagača, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 140. stav 1. amandman je podneo Zakonodavni odbor. Odbor za finansije prihvatio je ovaj amandman, a predstavnik predlagača saglasio se sa ovim amandmanom na sednici Zakonodavnog odbora. Pošto su amandman prihvatili Odbor za finansije i predstavnik predlagača, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 143. stav 3. amandman je podneo Zakonodavni odbor. Odbor za finansije prihvatio je ovaj amandman, a predstavnik predlagača saglasio se sa ovim amandmanom na sednici Zakonodavnog odbora. Pošto su amandman prihvatili Odbor za finansije i predstavnik predlagača, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 156. stav 1. amandman je podneo narodni poslanik Stevan Kesejić. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Da.) Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, amandmanom na član 156. stav 1. predlažem da se menja dužina oproštaja, da kažem naplate, odnosno da se posle tri godine vrši otpisivanje troškova prinudne naplate. Predlažem da se ova dužina roka smanji na dve godine uzastopne godine dugovanog poreza, kamata i kazni na poreske prekršaje i troškova prinudne naplate. Iz prostog razloga, smatram da bi posle dve godine bio dovoljan rok da se utvrdi da poreznik nije u mogućnosti da izmiri svoje obaveze. Zbog čega čekati tri godine. Drugo, smatram da bi drugi poreski obveznici, koji redovno plaćaju svoje poreske obaveze, bili dovedeni u neravnopravan položaj, s obzirom na inflatorne tokove i dužničko - poverilačke odnose koje redovno izmiruju. Takođe smatram da bi se smanjivanjem na dve godine, posle dve godine otpisivanja obaveza, stekli se novi uslovi za zasnivanje novih obaveza, što bi praktično omogućilo da se izvrši brža rotacija obnavljanja sredstava. Na taj način bi se smanjila mogućnost da se poverenik, odnosno poreski obveznik zbog neizmirenih obaveza, pošalje na duže izdržavanje kazne. Takođe smatram, da bi zbog uslova u kojima su građani trenutno ostali sa velikim dugovima prema državi, DOS-ovska vlast trebalo to da ima u vidu, jer su pozivali građane na građansku neposlušnost. Na taj način su se stekle velike obaveze od strane građana prema sadašnjoj Vladi, odnosno DOS-ovskoj većini u parlamentu, a koja sigurno neće oprostiti dugove građanima, iako su im obećavali, odnosno pozivali ih na tu građansku neposlušnost. Na kraju, pošto vidim da ste veoma zainteresovani za ovo o čemu govorim (vi čitate novine), predlažem da se baš upravo zbog interesa ove vlade, ovaj amandman prihvati i da se izjasnimo o tome da se član 156. menja tako što će naplata koja nije ostvarena prinudnim putem, umesto u roku od 3 godine, stajati uzastopno u toku 2 godine.
Da li se još neko javlja za reč po ovom amandmanu? (Ne.) Ukoliko ne, stavljam amandman na glasanje. Za 53, protiv 110, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 22, ukupno 185. Konstatujem da Narodna skupština nije prihvatila ovaj amandman. Na član 166.stav 3. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Odbor za finansije i Zakonodavni odbor prihvatili su ovaj amandman. Pošto su amandman Vlade prihvatili Odbor za finansije i Zakonodavni odbor, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 168.stav 1. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Odbor za finansije i Zakonodavni odbor prihvatili su ovaj amandman. Pošto su amandman Vlade prihvatili Odbor za finansije i Zakonodavni odbor, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 169.amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Odbor za finansije i Zakonodavni odbor prihvatili su ovaj amandman. Pošto su amandman Vlade prihvatili Odbor za finansije i Zakonodavni odbor, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 170.amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Odbor za finansije i Zakonodavni odbor prihvatili su ovaj amandman. Pošto su amandman Vlade prihvatili Odbor za finansije i Zakonodavni odbor, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 172. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Odbor za finansije i Zakonodavni odbor prihvatili su ovaj amandman. Pošto su amandman Vlade prihvatili Odbor za finansije i Zakonodavni odbor, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Podsećam vas da je Vlada Republike Srbije u članu 179.Predloga zakona predložila povratno dejstvo ove odredbe. Prema članu 134. stav 3. Poslovnika Narodne skupštine, kad Predlog zakona sadrži odredbe za koje je predviđenopovratno dejstvo, Narodna skupština posebno odlučuje da li za to povratno dejstvo postoji opšti interes. Molim izvestioca Odbora za finansije da se izjasni o predlogu Vlade sadržanom u članu 179. Predloga zakona. Dajem reč narodnom poslaniku Bogdanoviću.
Opštim interesom Odbor za finansije je prihvatio praktično kompletan Zakon, zaključujući i taj član.
Stavljam na glasanje predlog Vlade Republike Srbije sadržan u članu 179. Predloga zakona, o povratnom dejstvu ove odredbe za koju, po oceni Vlade, postoji opšti interes. Za 112, protiv 43, jedan uzdržan, nije glasalo 34, ukupno 190 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština posebno odlučila da postoji opšti interes za povratno dejstvo člana 179. Predloga zakona. Na član 180. amandman je podnela Vlada Republike Srbije. Odbor za finansije i Zakonodavni odbor prihvatili su ovaj amandman. Pošto su amandman Vlade prihvatili Odbor za finansije i Zakonodavni odbor, konstatujem da je ovaj amandman postao sastavni deo Predloga zakona. Na član 180. amandman je podneo narodni poslanik Đorđe Mamula. Vlada, Odbor za finansije i Zakonodavni odbor nisu prihvatili ovaj amandman. Da li podnosilac amandmana želi reč? (Narodni poslanik povlači amandman.) Pošto se narodni poslanik izjasnio da povlači ovaj amandman, konstatujem da je amandman narodnog poslanika Đorđa Mamule povučen. Pošto smo završili pretres Predloga zakona u pojedinostima i odlučivanje o amandmanima, da li predstavnik predlagača želi da da završnu reč? (Ne želi.) Zaključujem pretres Predloga zakona u pojedinostima i stavljam na glasanje Predlog zakona o porezu na dohodak građana u celini. Za 122, protiv 19, uzdržanih nije bilo, nije glasalo 14, od ukupno 155 narodnih poslanika. Konstatujem da je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o porezu na dohodak građana. Pošto je Narodna skupština usvojila Predlog zakona o porezu na dohodak građana u celini, napominjem da će se prilikom pripreme Zakona za objavljivanje u "Službenom glasniku Republike Srbije", u tekst Zakona uneti predlozi Zakonodavnog odbora koji se odnosi na pravno - tehničku redakciju u članu 105, koji su sadržani u izveštaju Zakonodavnog odbora, a sa kojima se saglasio predstavnik predlagača na sednici Odbora. Ovim smo završili četvrtu tačku dnevnog reda. Samo jedno obaveštenje - sednica Administrativnog odbora biće u prvoj pauzi, a ne u 13 časova i 30 minuta. Prelazimo na 5. tačku dnevnog reda. Obaveštavam vas da smo već usvojili predlog da se obavi zajednički načelni pretres o sledećim zakonima: Predlog zakona o porezu na dobit preduzeća, Predlog zakona o porezima na imovinu, Predlog zakona o porezima na upotrebu, držanje i nošenje dobara, Predlog zakona o porezu na finansijske transakcije, Predlog zakona o izmeni Zakona o stanovanju, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o lokalnoj samoupravi i Predlog zakona o porezu na fond zarada. Prelazimo na 5. tačku dnevnog reda: - ZAJEDNIČKI NAČELNI PRETRES GRUPE PORESKIH ZAKONA Saglasno odluci Narodne skupštine da se obavi zajednički načelni pretres o predlozima zakona za koje je to narodni poslanik Dušan Proroković predložio, otvaram zajednički načelni pretres o grupi poreskih zakona. Da li se predstavnici predlagača javljaju za reč? (Da.) Izvolite, reč ima ministar finansija, gospodin Božidar Đelić.
Poštovani potpredsednici, kolege ministri, dame i gospodo, hteo bih da vam u nekoliko minuta izložim ključne tačke ovih pet predloženih poreskih zakona. Utoliko bih hteo da budem precizan, jer je bilo dosta debate i priče oko ovih mera. Ovo, da budemo veoma jasni, nisu oni najveći porezi, ne donose oni najviše u budžet. Do neke mere to je loše, jer ako pogledamo neke od njih, tu vidimo neke zakone koji bi trebalo kroz koju godinu da budu baš ono što treba da nosi dobar deo budžeta, jer imamo odredbe koje oporezuju prema ekonomskoj snazi subjekata. To je ono što bi trebalo da bude baza našeg poreskog sistema, jer je to pravičnije. Međutim, to je u datom momentu nemoguće. Zbog toga mislim da je važno, da ipak, ma koliko ovi porezi ne bili oni koji donose najviše novca u budžet ove godine, da ih dobro pogledamo, pretresemo i da vidimo da li su oni primereni našoj zemlji. Za predložene zakone mislim da su dobri, s tim što je za ove dve poslednje nedelje, došlo što je veoma poželjno, do jedne velike javne rasprave o tome da li nam je potreban porez za mobilni telefon, da li treba da platimo neki porez na puške, da li treba da platimo neke poreze, i kakve, na nekretnine. To je dobro i moram reći da je kroz tu raspravu, kao što se vidi po amandmanima koje je Vlada donela, a prošlo je već nedelju dana kako je predložila, došlo do nekih promena i ja bih hteo da razložim zbog čega, i kakve su one. To je dobro, to je ilustracija onog pristupa koji mi želimo da donesemo našoj javnoj debati, a to je da ono što se zahvata od građana, od privrede, bude veoma javno, veoma zvanično, veoma svečano, da vi kao izraz narodne volje imate celokupni uvid u sve ono što se uzima od naših građana. Ako pogledate ovih pet poreskih zakona, videćete, kao prvo, da tu nema nijednog novog zahvatanja od naših građana. Jedino što se ovde uradilo, to su dve stvari. Prvo, sve ono što je bilo uvedeno krišom (ponekad, ne za sve zakone i takse), na brzinu i bez uvida Narodne skupštine, ovog puta se vidi kao na dlanu u zakonu i o tome će moći, od sada da odlučuje samo narodna volja, koju vi izražavate. To je jedna veoma važna stvar. Sa ovih pet zakona, mi smo objedinili mnoge takse, dažbine, stvari koje su neki ministri ili Vlada mogli sami da uvedu, a da vi kao Narodna skupština, a samim tim narodna volja i narod, niste mogli da odlučujete. Ovim zakonima i sa onim što ste do sada izglasali, stali smo tome na put, kao demokratska država Srbija. Od sada ćemo odlučivati o ovim ključnim stvarima kao što su porezi, ovde gde im je mesto, u Skupštini. To je ona prva i ključna stvar koju radimo sa ovih pet poreskih zakona. Druga stvar koja se desila, to je neka suštinska promena koja je uvedena ovim zakonom, to je da smo uveli, ma koliko oni danas bili mali deo prihoda budžeta (na žalost), jednu dozu progresivnosti. Ta progresivnost se odražava u tome da će sa ovim zakonima, oni koji imaju nova i sa veoma jakom kubikažom kola, više platiti proporcionalno, nego oni koji imaju "floridu" i "zastavu". To se svuda radi i to je pravično. Oni koji imaju velike kuće na veoma traženim lokacijama, oni će proporcionalno više platiti od onih koji imaju stan, od običnih građana, i to je isto tako dobro. Sada dolazimo do tačke - oni koji imaju danas mobilni telefon - a imajući u vidu našu strukturu, mislim da će na duže staze taj zakon i porez, kada dođe do proširenja, držanja mobilnih telefona u našoj državi, biti smanjen. U ovom momentu, ipak, posedovanje mobilnog telefona, kao i drugih stvari koje sam napomenuo, jedan je od najpouzdanijih znakova ekonomske volje i moći naših građana. Samim tim, uvodimo kroz ovu progresivnost i kroz ove zakone, rekao bih, veću pravičnost u naš sistem i krećemo ovim, doduše skromnim, ali decidnim korakom u preobražavanje našeg poreskog sistema da se oporezuje po ekonomskoj moći i to ima jednu umerenu dozu progresivnosti. Kažem - umerenu - prevelika progresivnost dovodi do bekstva kapitala i tu moramo da se merimo prema drugim zemljama i onome što se daje našim ljudima. Progresivnost je isto jedna mera jednog uređenog evropskog društva, ne samo Francuske ili Nemačke, već i zemalja oko nas. Pogledajte zemlje gde nema progresivnosti, mislim da imaju socijalni model koji, eto nije onaj koji oseća sanaciju zemlje i nije baš onaj koji je primeren i oko koga nema socijalnog konsenzusa. Dozvolite sada da pređem malo u pojedinosti ovih raznih zakona. Ako pogledate Zakon o porezu na dobit preduzeća, prva stvar koja treba da se napomene je da je sa 20% naša zemlja veoma konkurentna. U celoj Evropi to je najniža stopa, osim Mađarske. U Rusiji se priča o nekoj nižoj stopi, a ona je za sada uvedena samo za građane. Znači, sa tom stopom koja je do sada bila, čini nam se da je to primerena niska stopa koja sagledava kakvo je stanje u našoj privredi u ovom momentu, sa jedne strane, ali isto tako je ali jedan od ključnih argumenata za strane investicije. To je ono što će uz mnoge druge stvari doprineti obnavljanju našeg privrednog rasta i aktivnosti. Ako pogledamo šta se desilo u osnovici, samo tu, to su svi oni koji su radili na Predlogu koji je danas pred vama proučavali, pogledali smo praksu baš Srbije i sva ona rešenja koja su imali i mnogi drugi, pa smo razdvojili ono što je dalo dobre rezultate i ono što je dovelo do zloupotreba. Samim tim, doveli smo do nekih smanjenja, do neke čvršće osnovice za ono što treba da se oporezuje. Moram reći da je ogromna većina privrednika sa kojima smo pričali, i društvenih i privatnih preduzeća, to podržala. Podržali su, zbog toga što, ako treba da postoji jedan porez na dobit preduzeća kao svuda u svetu, on mora biti pravičan i ne može u sebi nositi neke odredbe koje otvaraju velike ventile za zloupotrebe. To je ono što smo mi pokušali u ovom momentu da izbegnemo. Ako pogledamo šta se u istom mahu desilo, a tu smo videli, pred vama je amandman grupe poslanika, koji su prihvatili svi odbori, to je da se u ovom momentu našoj zemlji ipak odobri malo veći deo za oslobađanje od poreza na dobit preduzeća, za neke namene i pogledajte koje su to. Mi uvodimo jedan porez, bilo je dosta priča o kulturi, evo jedne jake poruke za kulturu, prvi put u poreskoj istoriji Srbije uvedeno je i odvojeno 1,5% maksimalnog prihoda, koji se može dati za kulturu i koji može da se odbije za dobit preduzeća. To je veoma jaka poruka za našu kulturu, to je veoma jaka poruka za sve one koji su u svim tim delatnostima. Mislim da ćemo i dalje jačati jedan ključni segment našeg društva, a to je tradicionalno naša jaka tačka. Samim tim, idemo dalje i omogućavamo svim preduzećima, i malim i velikim, da naprave neki pomak na tom polju i da ulože u kulturu, a i ova poreska olakšica prema državi im to omogućuje. Ali, kada smo pogledali i sport, i humanitarne svrhe i sve ono što je plemenito, u šta neka preduzeća mogu uložiti, tu smo prešli sa tri na 3,5%, povećali smo taj udeo. I, kada pogledate zbirno, prešli smo sa tri na 5% onoga što može biti odbijeno od poreza na dobit preduzeća, ako je uloženo u ovom momentu. Znamo dobro da budžet ne može mnogo tih sredstava da podrži. Otvaramo time mogućnost preduzećima, naročito onima koji dobro posluju, jer naravno na njih i mislimo, da ono što su dobili poštenim poslovanjem, vrate našoj zemlji, našim građanima, u ono što je najplemenitije, a to je sigurno kultura, duhovne aktivnosti, sport ili pak humanitarna akcija. Eto šta je sadržano u ovom porezu. Hteo bih jednostavno da na kraju za ovaj porez napomenem još jednu stvar, pošto je bilo dosta rasprave oko inostranih ulaganja, i jednog predloga koji je sadržan u ovom zakonu, gde se ukidaju olakšice koje su postojale automatski za novoosnovana preduzeća. Na žalost, praksa je pokazala, u poslednjih 10 godina, dve stvari. Prvo, da su ti strani ulagači, imajući u vidu kakva je bila situacija u zemlji, često bili oni sa Devičanskih ostrva, iz Lihtenštajna. To su, na žalost, često bili oni koji su prvo prebacili kapital krišom, a posle ga vraćali na ovaj ili onaj način, i ne samo da su uspeli da tako operu kapital, nego su uspeli da izbegnu i porez. Naravno da taj problem bekstva kapitala ne može da se reši ovim zakonom, ali je očigledno da, ako se gleda strani kapital koji želi legitimno da uđe u ovu zemlju, to nije bila odredba koja je za njih bila ključna, i verujte, mi smo i govorili sa stranim ulagačima o ovim odredbama, i sa onima koji su ovde, i sa onima koji tek treba da dođu, i već u ovom zakonu imamo ono što je primereno. To je da sva preduzeća koja u prvih pet godina prave gubitke, stvaraju takav poreski kredit koji onda mogu da prebijaju za buduće dobitke. To je ono što je dobro, jer onda stvaramo jedan ambijent, stvaramo interes i tim investitorima, a ne da uđu u našu zemlju, oslobode se poreza, operu neki kapital, i posle pobegnu. Ovde imamo odredbu koja je već bila u zakonu, i koja je ona prava - da privučemo one investitore koji su ovde na duge staze i koji žele da dele sudbinu ove zemlje i ovog naroda i žele da investiraju na dugo ovde. To je ono što svuda postoji i daje dobre rezultate. To je ono što je prava stvar. Naravno, kao što sam već napomenuo, vrlo brzo, kroz koju nedelju, uz novi nacrt zakona o privatizaciji biće doneti novi predlog zakona o stranim ulaganjima, koji će dodatno poboljšati ambijent da, eto, taj kapital, koji nije u našoj zemlji, dođe i to na pravi način, a ne da budemo magnet za neki kapital koji želi da se opere, ne da budemo magnet za neki kapital koji neće dobrobit naše zemlje, već želi ovde da uđe na kratko i da posle toga ode opran, bez bilo kakvih dobrih ekonomskih efekata za naše građane ili našu privredu. Ako pogledate, u ovom zakonu imamo još dve ključne i važne odredbe. One će pomoći našim građanima i našoj privredi. Pre svega, ako pogledate mala preduzeća, ona imaju čak i poreski kredit koji može doći do 30% izvršenog ulaganja. Tu imamo jednu jaku poruku za mala i srednja preduzeća, time im dajemo čak i nešto više od onih velikih preduzeća, jer svi znamo da će oni biti jedan od ključnih pokretača privredne aktivnosti u našoj zemlji. Na kraju, ako pogledate preduzeća koja su novoosnovana u poslovnoj jedinici u nedovoljno razvijenim područjima, njima će se porez na dobit smanjiti u trajanju od dve godine, srazmerno učešću tako ostvarene dobiti u ukupnoj dobiti preduzeća. Na žalost, u našoj situaciji, nemamo dovoljno novca u budžetu da možemo nekim jakim programima ići u teritorijalni podstrek, u razvijanje nerazvijenih opština. Ima mnogo toga u fiskalnoj decentralizaciji, o kojoj smo pričali pre dve-tri nedelje i koja će u tome pomoći, ali i ova odredba cilja na pravo mesto i pomaže onim preduzećima koja žele da osnuju jedinice u nerazvijenim preduzećima u nerazvijenim područjima, da to urade i da imaju poreske olakšice za to. Želim sada da pređem na ostala četiri zakona. Što se tiče Zakona o porezu na imovinu tu je bilo dosta priče. Jednostavno, što se tiče naših građana, onih koji žive u stanu u kome su bili odavno, tu ništa nismo promenili. Za one naše građane koji žive u ovim sredinama, u njihovim porodičnim stanovima, ono što je bilo smanjeno u prvom mahu što se tiče amortizacije, amandmanom je vraćeno na prvobitni iznos, to je 70%, i ako pogledate one dinarske iznose koje treba da plate, tu se ništa nije promenilo. To je, jednostavno, revalorizacija koja se radila i prošlih godina za inflaciju koja je bila prošle godine, a za sledeću godinu će ona biti još manja. Tako da se za njih neće ništa promeniti. One priče koje su bile oko toga da ima zemljoradničkih kuća koje su velike i da u njima žive seljaci koji su, eto, sagradili nešto veću kuću, pošto je bilo i boljih vremena, i danas nemaju velike prihode i neće moći izdržati te poreze, to jednostavno nije tačno. Pogledaćemo računicu u ovoj raspravi, u ovom pretresu. Sa ovom amortizacijom i osnovicom, koja naravno gleda gde se nalazi ta kuća ili stan, ne vrednuje se jedna kuća na selu kao neka kuća na Dedinju. Naravno, i te kako se to mnogo manje vrednuje, jer ti ljudi ne mogu izdati tu kuću i znamo, pošto je to naša ekonomska realnost, da u tim kućama žive ljudi čija je ekonomska snaga mnogo manja i niža od onih koji žive u vilama na Dedinju. Kada već pričamo o vilama na Dedinju - tu je promena. Tu imamo po prvi put, što je prava stvar za nas, za naš narod, za naš poreski sistem, imamo razumnu progresivnost. Ponavljam - razumnu, jer u ovom momentu nije primereno imati ekstremnu progresivnost. Za to postoji jedan drugi zakon o kome ćemo pričati za koju nedelju, zakon na ekstra dohodak i ekstra profit. Taj drugi problem, o kome danas nećemo pričati leči se na taj način a ne ovim porezom. Ne bi bilo primereno da imamo ogromnu progresivnost u ovom momentu, jer bi to moglo da koči i neke investicije u izgradnju, da koči građevinarstvo, a to nije ono što mi želimo u ovom momentu. Međutim, ova progresivnost će omogućiti da oni koji imaju velike stanove ili velike kuće, kao svuda na svetu plate proporcionalno više, u stvari progresivno više, što je dobro. Da oni koji imaju stanove ili vile čija vrednost premašuje veći iznos u nemačkim markama, da to ide i do 2% vrednosti. Znači, za naše građane i dalje smo na 0,40%. Oni koji imaju velike vile, srazmerno veću ekonomsku moć, što je dobro i ja se nadam da će mnogo takvih građana biti, sve više u našoj zemlji, plaćaće nešto što ja zovem - umerenu progresivnost, to jest 2%. Ako sada pređemo na Zakon o porezima na upotrebu, držanje i nošenje određenih dobara i tu smo imali jednu veliku raspravu. To je jedan izraz jednog novog kvaliteta demokratije u našoj zemlji, a samim tim što je Vlada usvojila neke amandmane, pokazujemo da je ta rasprava bila potrebna, nužna i dobra. Dozvolite da napomenem samo još dve-tri stvari. Prvo, tim porezom se ne uvodi nikakav novi zahvat u odnosu na naše građane. Ništa novo. Jednostavno, kao što sam već napomenuo, ono što je uvedeno krišom, ovog puta je sada pred vama. Možemo i danas i u buduće meriti rezultate takvih poreza, a naravno jednog momenta, koji nije danas, odlučiti da li tu nešto treba drastičnije promeniti ili ukinuti. Što se tiče mobilnog telefona, on je i danas jedan od pouzdanih znakova nešto veće ekonomske moći. Ako pogledate porez koji je na to nametnut pogledajmo na onih 85%, onih koji imaju pripejd kartice, kod njih revalorizacija koju smo napravili ne dostiže ono što je preneta i dodatna inflacija. Znači, oni realno čak manje plaćaju. Što se tiče onih 15% koji su na postpejd ili na računima tu je jednostavno urađena ona uobičajena revalorizacija koja je postojala i prošle godine. Znači, tu nema ničeg novog. Tu nema ničeg potresnog. Kroz koju godinu moći ćemo da pogledamo da li je to primereno onom momentu kada dođe do velike preraspodele mobilnih telefona u našem društvu, kada to zahvati veliki deo naše srednje klase, pa čak i nižih slojeva. Mislim da bi bilo primereno da se u tom momentu ponovo razmotri taj zakon. Ako pogledamo ono što se govorilo oko nekih objekata, ako uzmemo čamce, napominjem da želimo da i tu postoji progresivnost. Imamo ugostiteljske objekte ili ljude koji imaju veće objekte. Samim tim što nemamo sintetičko oporezivanje prihoda naših građana, moramo na ovaj način tzv. odvojeni ili celularni, da gledamo gde je ta ekonomska moć i da ponovo jednom umerenom i razumnom progresivnošću zahvatamo tamo gde ima neke veće ekonomske moći. To nije upereno protiv tih ljudi. To je, jednostavno, normalan pristup. Ako pogledamo šta smo uradili posle javne rasprave, vidimo da smo dodatno smanjili ono što je bilo na malim čamcima, do 5 metara, sa ili bez kabine, mi smo to dodatno smanjili na 300 dinara za najmanje i bez kabine. Imali smo puno kontakata sa onima koji imaju to u posedu, i doduše, ja to veoma otvoreno kažem, tu smo za nekoliko desetina, pa čak i stotina dinara, loše gađali. Kroz ovu raspravu, i dodatnu raspravu i debatu, mislim da smo sada dobro pogodili, samim tim što i oni koji danas imaju te objekte, daju saglasnost da su ove stvari primerene i dobre. Isto tako, ako govorimo o kolima, to je ponovo ista priča. Neću da zamaram narodne poslanike ponovo nekim prevelikim detaljima, ali dozvolite da kažem dva-tri konkretna primera. I u nema ničega novog, to je postojalo, i tu je, jednostavno, napravljena revalorizacija i uvođena ta umerena progresivnost. Doduše, ako pogledate ona najjača kola, možemo se pitati da li je za neki novi džip, neke marke, da im ne pravim nepotrebnu reklamu - tu govorimo o hiljadu maraka godišnje. Međutim, ako pogledamo cenu tih kola i ako pogledamo ta nova kola, u tom slučaju nema te amortizacije, koja je amandmanom prešla sa 30 na 40%. Znači, tekst koji vama ovde predlaže 40% amortizacije, znači nije više 6 nego 8 godina, to je ono što će omogućiti onima kojima je nešto stariji džip, da smanje taj porez, a i za nove džipove, čini mi se da je hiljadu maraka godišnje primerena stvar, i to je ta umerena progresivnost. To je možda jedan veoma čest slučaj kod naših građana, koji su kupili npr. polovna kola, neke srednje kubikaže, ja ovog momenta ne bih naveo neke marke, pošto su strane. U tom slučaju, ljudi koji su uvezli u jednom momentu polovan automobil, koji je imao 6 godina starosti, po našim računicama, koje smo proverili sa onima koji imaju ta kola i koji se bave tim poslom, to će biti negde oko 3 do 5 maraka mesečno za takva kola. Znači, zahvatanje ne prevazilazi 2-3 paklice cigareta (doduše sa akciznom markicom), i mislimo da je to sasvim umereno, dobro i primereno jednoj srednjoj klasi, koja često ima ta kola. Ako pređemo ovog puta na domaća kola, dozvolite da pričam ovog puta o "zastavi", o "floridi", tu vidimo da se stvari nisu promenile, čak, rekao bih, ako pogledamo revalorizaciju, to je nešto niže. Ova Vlada će dokazati kroz niz poteza da će podržati "Zastavu", podržati ceo kombinat, ali naravno i onaj deo što proizvodi automobile, tu se stvari nisu promenile. Ako pogledate amortizaciju, tu smo negde na oko 460 dinara godišnje, nema tu ničega potresavajućeg, nema tu ničeg neprimerenog. Mislim da u ovoj državi Srbiji, za nekoga ko ima starije vozilo od "Zastave", ko plaća 460 dinara godišnje, i nekoga ko je negde na vrhu neke ekonomske moći, koji ima novi džip, i to plaća hiljadu maraka, čini mi se da smo stigli negde, što bih ja nazvao, ponovo do neke umerene i razumne progresivnosti u ovom momentu. Što se tiče oružja, imamo istu situaciju. To je postojalo, međutim, zbog toga što MUP nikada nije hteo da dostavi listu onih koji su prijavili oružje, ovaj zakon se jednostavno nije ni primenjivao. Ako u ovom momentu sagledamo našu tešku istoriju u poslednjih 10 godina, ovaj porez postavlja možda nešto šire pitanje, ne postavlja pitanje - da li naši seljaci treba da imaju lovačku pušku. Ne, i već je bilo jutros malo priča o tome. Mislim da na tu lovačku pušku oni ne treba da plaćaju veliki porez, i ponovo ovde želim da napomenem da smo sa ovih 600 dinara, koliko je bilo, smanjili na 300 dinara, tako da smo ovog puta, i kroz dodatne konsultacije, napravili pomak i mislim da smo još bolje pogodili ono što se zove umerena progresivnost prema ekonomskoj moći naših građana. Međutim, ako pogledate malo šire pitanje nošenja i držanja oružja, ako imamo oko milion komada oružja u našoj državi, na jednu populaciju od 8,5 miliona građana, danas možda nije momenat da se o tome vodi neka veća rasprava, ali danas imamo najzad i činjenice da vi, kao izraz narodne volje, možete o tome da porazgovarate i da se pitamo - da li je u Srbiji primereno imati baš toliko oružja, da li je u redu da neka fizička lica imaju po 30-50 komada oružja. I danas kada pitaju - pa je ne mogu taj porez platiti, zašto ne date neki rabat - naravno da je moguće i zamisliti da postoji neka vrsta degresivnosti tu. Na vama je da o tome porazgovarate. Vlada misli da u ovom momentu nikakva degresivnost tu nije u meri, već je veoma dobro postaviti pitanje - zašto neki naši građani imaju po 20, pa i do 50 komada oružja? Zašto je njima potreban jedan takav arsenal? Zbog čega? Koje su to svrhe? Da li je nekome za bilo kakvu bezbednost to potrebno? U svakom slučaju, i ovim amandmanima koje smo doneli, mi smo smanjili zahvatanje na ona manja oružja, kao što je lovačka puška, i mislimo da smo ovde isto tako našli umerenu i razumnu progresivnost. Dozvolite samo da završim sa četvrtim Zakonom o porezu na finansijske transakcije. Imali smo veoma žustru javnu debatu oko toga - pa zašto nam treba porez na finansijske transakcije? Bankari, ljudi iz preduzeća, preduzetnici, rekli su to i došli sa računicama, rekli su da u mnogo čemu taj porez može dovesti do povećanja troška kapitala i do dodatnog zahvatanja kod njih. Mislim da je ta rasprava veoma dobra, dobro je što se ona sada desila, jer smo najzad sada objedinili ono što su bile dve takse koje su uvedene bez vašeg znanja, i danas znamo na čemu smo. Mislimo da je u ovom momentu primereno ovih 0,30%, imajući u vidu kakvo je stanje, i ono što može da se uradi. Verujete da ćemo to veoma pomno pratiti, i sigurno je da jedno od zahvatanja naše privrede, koje će biti prvo na redu kada sredimo situaciju, da će biti ovo, jer uistinu, ako pogledamo ne samo to zahvatanje, nego i ono dodatno, o kome danas ne govorimo, jer je na saveznom nivou, a to je ona provizija koju uzima ZOP na svaku finansijsku transakciju, moraćemo budno to pratiti i progresivno to smanjivati. Danas javno to izjavljujem pred vama i to će biti jedan od prioriteta, da bi u isto vreme smanjili troškove privređivanja u našoj privredi i smanjili ono što uistinu može ostvariti veći trošak kapitala. Najzad, peti i poslednji zakon koji je pred vama danas, Zakon o porezu na fond zarada - i tu bih hteo da objasnim malo možda preciznije o čemu se radi. Ovaj zakon o porezu na fond zarada je konstitutivni deo onoga što ste izglasali pre dve - tri nedelje, a to je prvi obećavajući pomak prema fiskalnoj decentralizaciji. Dozvoliću kolegi Šumarcu da vam izloži zbog čega u ovome nema ničega protiv građevine, kroz dodatne konsultacije, šta smo odlučili, i možda još jasnije, ne samo kroz obrazloženje, nego i kroz neke amandmane, koji će biti pred vama na sledećoj sednici, pokazati da se time ne ukida želja ove vlasti i Skupštine koja podržava, da se ide protiv solidarne stambene izgradnje. Jednostavno, objedinjavanjem onoga što je bilo pre, tj. dve lokalne dažbine, naknade za korišćenje komunalnih dobara od opšteg interesa i doprinosa za solidarnu stambenu izgradnju, ako pogledate procente, tu ćete videti da imamo, naravno, i efekat prelaska na bruto platu. Ako pogledate zbir, izgleda manji, ali u stvari, to je ista stvar. Jer, uračunat je prelazak na bruto plate, da nismo smanjili te poreze, bilo bi veće zahvatanje od privrede, i to sigurno nije nešto što mi želimo u ovom momentu. Zbog toga, ovaj zbir koji vam je danas predložen, do 3,5%, je ona prava stvar. I ne zaboravimo jednu drugu stvar - i tu bih zaključio oko tog zakona - on je prvi, možda skroman, ali veoma važan korak prema fiskalnoj decentralizaciji. Manje namensko trošenje, negde iz centra, za ta sredstva, je ono za šta su lokalne samouprave i te kako zainteresovane. Time se otvara, doduše mali, nedovoljan, ali istinski prostor za delovanje, mi kažemo za gazdovanje, da primerenije u svojim lokalnim sredinama troše ta sredstva, da imaju više slobode i prostora da za ta sredstva odrede šta je najbolje raditi u okviru lokalne samouprave. To je ono što je dobro, jer se u centralizaciji otišlo predaleko. Ovo je prvi korak. Ono što se neće desiti, to je decentralizacija kontrole, jer deoba naše zemlje nije ono što je primereno. Ali, ovo je prvi značajni korak. Zbog toga mislim da taj zakon valja izglasati, podržati ga, jer bismo u protivnom bili u raskoraku sa onim što je bio budžet. Da zaključim, ovim zakonima radimo tri stvari. Prvo, vi danas, kao i ceo naš narod, imate ovo na dlanu. Možemo o tome raspravljati i danas, i sutra, i mesecima koji su pred nama. To je pošteno. Ja više volim ovo nego reč "transparentno". Drugo, ovim prvi put uvodimo umerenu i razumnu progresivnost kada je reč o ekonomskoj snazi. To je dobro. Time se približavamo ne nekoj zapadnoj zemlji, nego našem okruženju i nekom vidu normalnosti i uređenosti naše zemlje. Najzad, ovim pravimo jedan, doduše skroman, ali veoma značajan korak prema fiskalnoj decentralizaciji. To je nužno. Približavajući odluke i mogućnost da se donose odluke tamo gde su najprimerenije, jer se tamo najbolje zna kako se najbolje upravlja sredstvima, biće bolje ne samo Republici, nego i svim našim građanima koji žive u tim lokalnim samoupravama. Hvala vam lepo. [[Aplauz u sali.]]
Ima reč gospodin Dragoslav Šumarac, ministar za urbanizam i građevinu.
Poštovani gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, javio sam se za reč u vezi sa promenama Zakona o stanovanju. Saglasno reformama javnih finansija, koje je ministar Đelić izložio, Vlada Republike Srbije predlaže da se član 44. Zakona o stanovanju briše. Kao što znate, tamo je pisalo 1,3% na bruto zarade, kao izdvajanje. To je za stambenu izgradnju. Međutim, to ne znači da se ukida solidarna stambena izgradnja. U Zakonu o porezima na fond zarada, kao što znate, dozvoljeno je 3,5% da se odvaja u taj fond. Zahvaljujući - ja moram da zahvalim gospodi poslanicima Filipu Goluboviću, gospodinu Prodanoviću i gospodinu Peleviću na predlozima, a Vlada prihvata sve dobronamerne predloge - dobrim sugestijama, u tom procentu od 3,5% dozvolićemo opštinama da dozvole od 0,3% do 1% namenski za solidarnu stambenu izgradnju. Ako se uzme u obzir da je sada osnovica veća, to znači da će 1,3% biti čak i previše. Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, ako mi dozvolite, ja bih u nekoliko reči izložio kakva su stremljenja Vlade Republike Srbije u rešavanju problema, pre svega, stanogradnje. Prvo, želim da se zahvalim svima onima koji su glasali za novi budžet. Kao što ste videli, u budžetu je predviđeno dve milijarde za stanogradnju. Direkcija za obnovu zemlje prestaje sa radom od 1. aprila. Nastavlja rad kao Direkcija za stanogradnju. Tu smo predvideli dve hiljade dinara. Predvideli smo milijardu dinara za zemljotresom pogođeno područje Kolubarskog okruga. Vlada Republike Srbije će, pored solidarne stambene izgradnje koja će biti u ingerenciji lokalne samouprave, takođe i na nivou Republike, voditi računa pre svega o beskućnicima. Na žalost, ovde moram da kažem, vrlo nerado, prethodna vlada nije bila primer kako treba voditi računa pre svega o onima koji nemaju stanove,o beskućnicima. Gospodin potpredsednik prethodne vlade je sam priznao da je Vladi bio prioritet da obezbedi, pre svega, članove Vlade stanovima, i to stanovima koji su prevazilazili površinu od 100 m2. U ovoj vladi, kao što ste videli, vodi se računa o svima koji stanuju i plaćaju stanarine gazdaricama po 250 ili 300 maraka. Ići ćemo na rešenje da dobiju stanove pod hipotekom, pa da - umesto da plaćaju gazdaricama - plaćaju tom fondu za stambenu izgradnju. Na taj način, za razliku od prethodne vlade, vodićemo računa, pre svega, o mladima i sposobnim ljudima. Na Građevinskom fakultetu 20 godina niko nije uspeo da reši stambeno pitanje, za razliku od potpredsednika prethodne vlade koji su dobijali stanove i od 200 m2. U ovoj vladi ima mnogo ministara koji stanuju privatno. Jedan od njih je i gospodin Đelić. Hvala Bogu, ja se nadam da će još ko iz inostranstva doći u ovu zemlju da pomogne da se stvari postave na pravi način, kako treba. Znam da smo do sada gospodinu Joksimoviću i gospodinu Kasi dodelili garsonjere koje su manje od 29 m2, i samo kao službene stambene jedinice. Prestankom njihovog mandata, te će se garsonjere vratiti u vlasništvo Republike.
Ima narodnih poslanika koji su izdvojili mišljenje na sednicama nadležnih odbora. To su narodni poslanici Ljubomir Mucić i Slobodan Pavlović. Da li se neko od njih javlja za reč? Ima reč gospodin Mucić.
Uvaženi predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, izdvojio sam svoje mišljenje povodom 8. tačke dnevnog reda - Predloga zakona o porezu na finansijske transakcije. Međutim, to neće smetati da se ukratko osvrnem i na ostale predloge poreskih zakona o kojima je objedinjena rasprava u našem parlamentu. Zaista, hteo bih sa zadovoljstvom da konstatujem....
Gospodine Muciću, ja bih vas zamolio da se javite za reč kad bude rasprava u načelu o ovim zakonima. Sada se osvrnite na ono zbog čega ste izdvojili mišljenje. Naravno, imate pravo da se javite za reč u okviru rasprave u načelu o svim ostalim zakonima.
Izdvojio sam svoje mišljenje, pre svega, zbog toga što Zakon o porezu na finansijske transakcije, faktički, zadržava izvore sredstava za finansiranje otklanjanja posledica od NATO agresije i zemljotresa u Kolubarskom okrugu kroz jedinstvenu stopu od 0,30, odnosno, ranije je bilo po dva zakonska osnova, po 0,15%, pri čemu je 0,15 bilo za obnovu zemlje, taksa, a 0,15% za doprinos solidarnosti za otklanjanje posledica od elementarnih nepogoda, odnosno prirodne katastrofe koja je zadesila Kolubarski okrug. Zaista, u poslednje vreme bilo je dosta insinuacija povodom sredstava za otklanjanje posledica od zemljotresa i radove u Kolubarskom okrugu. Tek sada, od 1. aprila, od dana usvajanja budžeta do današnjeg dana, u Direkciju za Kolubarski okrug nije stigao ni dinar sredstava za otklanjanje posledica od zemljotresa. (Glas iz sale: Gde ste potrošili novac?) Postoje izveštaji za sav novac koji smo trošili i potrošili. Postoje odluke nadležnih organa. Ovaj deo sredstava koji je trošen u prva tri meseca ove godine ima finansijski plan i ima izveštaj. Jedino, nema ko da usvoji već 79 dana, imajući u vidu da Vlada još nije formirala Savet direkcije koji odlučuje o rasporedu sredstava za 2001. godinu. Tražim da se ovaj posao što pre završi i da se nastavi obnova Kolubarskog okruga od posledica zemljotresa. Takođe, u budžetu je predviđeno tri milijarde za otklanjanje posledica i po jednom i po drugom osnovu. Kako smo čuli od gospodina Šumarca, predloženo je dve milijarde ide za Fond stambene izgradnje, a milijardu dinara za obnovu Kolubarskog okruga. Ako sam to dobro shvatio. Mislim da je to jedna vešta obmana, imajući u vidu da je u prošloj godini ostvareno milijardu i 590 miliona dinara, a ove godine samo milijardu za Kolubarski okrug. Sa ovim sredstvima nećemo ništa uraditi, niti ovaj posao koji smo započeli završiti. Znamo samo da je zvanična stopa inflacije u prethodnoj godini bila negde 112%, 113%. Ako uzmemo u obzir da su cene građevinskog materijala povećane znatno više, čak i u odnosu na kurs nemačke marke, mislim da onaj deo posla koji smo započeli u prethodnoj godini u prva tri meseca, ove godine nećemo uspeti da završimo. Mene je u ovom trenutku, ne znam vas gospodo ministri, zaista sramota da 2.000 neimara, koji su radili i tokom zime i za Novu godinu, ne štedeći svoje zdravlje na izgradnji objekata, ostane bez plate u predvečerje najvećeg hrišćanskog praznika Vaskrsa, da ne mogu da prime svoja zarađena sredstva. Mnoge započete objekte su završili, negde preko 120 kuća, u prethodna tri meseca, a Vlada već 76 dana ne može da odredi svoja tri predstavika u savet. Ako smetam ja, onda izaberite novog direktora. Ako su Vlada i Ministarstvo za finansije tokom tri meseca ove godine prenosili sredstva verujući Direkciji, ne znam šta se desilo sa Ministarstvom građevina da već 15 dana ne prebacuje sredstva za namene, da izmirimo bar obaveze po izvedenim radovima. Ako se ovako nastavi moja pretpostavka je da i u narednih mesec dana nećemo doneti program. Gospodo, gradnja i obnova su zaustavljeni, a možda vam je to bio cilj, kao i sve drugo, da zaustavite ono što je funkcionisalo i radilo u ovoj Srbiji. Podsećam, program za 1999. godinu smo doneli krajem marta u zgradi Vlade, kada su na nju bombe padale. Program smo sprovodili i u vazdušnim opasnostima, a ovo sada je nešto gore, što se ne može objasniti narodu u opštinama ovog područja.
Reč ima narodni poslanik koji je izdvojio mišljenje Slobodan Pavlović.
Gospodine predsedniče Narodne skupštine, dame i gospodo narodni poslanici, ja sam po prvi put u ulozi narodnog poslanika, pa sam izdvojio mišljenje, ne znajući kako će stvar da se odvija na samom zasedanju. Inače sam nameravao da se prijavim, da učestvujem u načelnoj raspravi u vezi sa čitavim paketom ovih zakona, među kojima je i Zakon o stanovanju. Pošto očigledno to neće sada moći da bude spojeno, ja se neću javljati po drugi put.
Imate pravo da se javite za reč.
Ja ću da govorim o ovome zbog čega sam izdvojio mišljenje o stanovanju, ali ću da kažem dve do tri rečenice u vezi izlaganja ministra Đelića o paketu zakona. On i sam kaže da ovo ništa nije novo, da su zadržana rešenja koja neće bitno promeniti i opteretiti građane itd. Uglavnom je govorio ministar Đelić o ekstremima. Ako ste pažljivo slušali govorio je o "fići" i o novom džipu, a nije govorio o onome što je između "fiće" i džipa, a tu je 95% onih na koje će se porez i sve obaveze odnositi. Jednom rečju, zakoni nisu reformski, kako je ministar Đelić rekao, mislim da su režimski uslovno i da time narodu uzmu pare. Time sam završio vezano za zakone u celini. Zašto sam na Odboru za urbanizam i građevinarstvo izdvojio mišljenje u vezi sa Zakonom o stanovanju? Ministar Šumarac je tu, predsednik našeg Odbora Petrović je tu, i ostale kolege. Ja sam to obrazložio. Želim da narodni poslanici čuju te razloge, jer sam bio u pravu što sam to uradio. Pokazalo se da su i naredni postupak u vezi ovog zakona i argumenti koje sam tada iznosio, potvrđeni. Mada, moram da priznam, nisam razumeo ono zadnje što je ministar Šumarac rekao - da će se dozvoliti lokalnoj samoupravi da nešto uradi što nigde nije sankcionisano ni zakonom, ni amandmanima, niti ikakvom odlukom dobio, pa to jednostavno ne mogu da razumem. U suštini šta je? Izmenama i dopunama ovog zakona ukida se član 44. postojećeg Zakona o stanovanju u kome su bila definisana strogo namenska sredstva za solidarnu stambenu izgradnju u Republici Srbiji u iznosu od 1,3%, a dopunama člana 44. tog zakona, u okviru tih sredstava dopušteno je da se iz tih sredstava, 5% ukupnih sredstava izdvoji za rešavanje stambenih potreba ratnih vojnih invalida, ovih ratova posle 1991. godine i članovima njihovih porodica. Dakle, strogo namenska sredstva. Ovo što se predlaže vezano za zavođenje prava u lokalnoj samoupravi da uvede 3,5% na fond zarada je samo uslovno. Račun koji je ministar Đelić iznosio, ako se može razumeti, ima dve manjkavosti. Jedno je što se daje pravo lokalnoj samoupravi sa stanovišta decentralizacije - ja kao narodni poslanik to ne dovodim u pitanje, ali dovodim u pitanje kako će se i na koji način ta sredstva koristiti. Posebno, uveren sam da toliko problema ima u lokalnoj samoupravi dapara za solidarnu stambenu izgradnju neće biti i da će na taj način, u stvari, prestati jedan institut koji se zove solidarna stambena gradnja. Argumenti koje sam slušao na Odboru, pre svega od predsednika, a i od drugih, jesu da je navodno bilo mnogo zloupotreba pa su stanove dobijali funkcioneri, pa su korišćeni za druge stvari. Ja ću da se zakunem da nije bilo takvih. Ali, hoću da kažem nešto drugo. U vreme dok sam bio zamenik ministra građevina, pre dve godine, radili smo vrlo detaljno analizu o funkcionisanju fondova stambene izgradnje u Republici Srbiji i imalo je, naravno, primera, u pojedinim opštinama i preduzećima, gde su te zloupotrebe bile, ali to nije masovna pojava i to ne može biti argument. (Glas iz sale: Jesi bio sa Čovićem?) Pričaću onda kada bude gospodin Šešelj podneo inicijativu za smenu Čovića, ja ću pričati to. Bio si gradonačelnik u Novom Sadu, bio sam i kod tebe, pa imaš i ti veze sa tim. Veliki broj građevinara je učestvovao u solidarnoj stambenoj izgradnji. Da ne bi bilo da ja ovde samo kritikujem ministra Šumarca, ministra Đelića itd., navešću vam, dame i gospodo, upravo pošto gospodin Mirčić na tome insistira, ono što se u Beogradu dogodilo u vezi sa solidarnom stambenom izgradnjom. Imajte u vidu da sam dva mandata bio potpredsednik gradske vlade i zadužen za ovu oblast. Da vam kažem, u Beogradu solidarna stambena gradnja funkcioniše od 1972. godine. U tom periodu je izgrađeno preko 34.000 stanova solidarnosti, u samačkim hotelima izgrađeno je preko 5.000 ležajeva. Dobili su ih oni kojima su bili namenjeni. Od 1990. godine je formiran fond i izgrađeno je preko 5.000 stanova. Planirano je da se od 2001. do 2005. godine izgradi2.000 stanova. Ono što je veoma važno, ovo morate da znate i vi gospodine Šumarac, i vi gospodine Đeliću, i svi koji se zalažu da ovaj zakon postoji, da je za ovih pet godina konkurisalo 1.350 preduzeća, ustanova i institucija. U tih 1.350 institucija radi preko 400.000 radnika, dame i gospodo. Od toga, preko 50.000 su bez stanova. Od tih 50.000, 15.000 su sa preko 25 i više godina radnog staža. Na ovim poslovima, dame i gospodo poslanici i ministri, radilo je 15 velikih građevinskih firmi koje zapošljavaju preko 50.000 radnika. Ne znam šta bih još trebalo da vam kažem, zbog čega sam izdvojio mišljenje. Da kažem i ovo, nije bilo saradnje sa sindikatima u vezi ovog zakona. To smatram nedopustivim, neprimerenim, jer ako u nečemu treba da bude saradnje, to je trebalo da bude u ovoj oblasti. Ovo govorim zbog toga što smo na Odboru i na Vladi dobili akt sindikata koji nam nije pokazan, ali zato imam akt Udruženja ratnih vojnih invalida kojim apeluju na gospodina Đinđića, na gospodina Maršićanina, na Šumarca, na Batića, na gospodina Čedu Jovanovića itd. da ne čitam obrazloženje, da su štrajkujući glađu 11 dana obezbedili ovo što su tražili. Apeluju da se ovo ne radi, da ih zaštitimo, da ih ponovo ne bi terali da vaninstitucionalno štrajkuju glađu ili na bilo koji drugi način ta svoja prava ostvaruju. Očigledno je da je i na Odboru za urbanizam i građevinarstvo, kad smo raspravljali o amandmanima, to je nešto što piše i u izveštaju, bilo je mnogo amandmana, nije bilo odluke o amandmanima koje su podnela tri poslanika. Ali, postoji odluka na amandmane da se u Predlogu zakona ukine član 1. i član 2. Za takvu odluku glasala su četiri poslanika, među kojima sam i ja, kao poslanik Socijalističke partije, i onaj ko je izdvojio mišljenje. Za taj amandman glasao je poslanik Stranke srpskog jedinstva, i za ovaj amandman glasala su dva poslanika DOS-a. (Dr Vojislav Šešelj: Koji?) Piše u izveštaju. Dakle, odlukom 4:3 prihvaćeni su amandmani, zakon je odbijen i naloženo je njegovo povlačenje. Prema tome, na potezu su Vlada Republike Srbije, a pre svega, Ministarstvo građevina i poslanička većina, kojoj ja uopšte ne dovodim u pitanje pravo da odlučuje ovako ili onako. Nema ovde ministra Batića, on kad ugleda neki problem, on samo izađe i kaže - gospodo iz opozicije, nemojte vi da se sekirate ni za Kosovo, ni za Srbiju, ni za poljoprivredu, ni za građevinarstvo, to ćemo mi sve da sredimo. Ne branim da to sređuju. Dužan sam, kao narodni poslanik, da kažem šta lično mislim o ovoj stvari, da kažem šta misli poslanička grupa Socijalističke partije, koja ne podržava ovakvo rešenje, da kažem u ime oko 600 hiljada građana i birača koji su zaokružili listu na kojoj sam bio, dužan sam da čuju da se miza ovu stvar ne zalažemo, jer ćemo dovesti ove dve stvari u kritičnu situaciju. Dakle, ništa lično, ni protiv gospodina Šumarca, ni protiv gospodina Đelića, ni protiv gospodina Čede Jovanovića. Govorim principijelno i iznosim argumente, molim da ih razumete. Vlada ima uslova da predloži rešenje kako da iz svega ovoga izađemo. To je izmena odluke o ... (Predsednik: Vreme.) Završio sam. Hvala na pažnji.
Reč ima predsednik Odbora za finansije, gospodin Nenad Bogdanović.
Mislim da je u izlaganju oba ministra bilo potpuno jasno da će se novac, namenjen fondovima solidarnosti, izdvajati, s tim što je pokušano da se uradi nešto što je, po meni, potpuno logično, a to je da se lokalnim samoupravama da pravo da one ipak na određeni način procene potrebu za tim stanovima solidarnosti, i da u tom smislu izdvoje novac. Mislim da je to u redu i da je to bio prvi korak ka decentralizaciji i da će lokalne samouprave mnogo pametnije o tome razmišljati, nego što se to radilo do sada. Meni je žao ovih što lamentiraju nad stanovima solidarnosti, što ne govore nešto drugo. To je ono što smo mi, koji smo počeli sada da radimo u lokalnim samoupravama, uspeli da identifikujemo - da je bilo neverovatnih zloupotreba sa tim stanovima solidarnosti. Prve zloupotrebe koje su bile, bile su što su nenormalne cene za stanove solidarnosti. Prosto je neverovatno kako su gospoda koja su o tome odlučivala i na kakav način ugovarala stanove solidarnosti. Sledeće, što je bio vrhunac nemorala, što su stanovi solidarnosti dodeljivani onima koji nemaju blage veze sa tim, pa su čak dodeljivani i funkcionerima pojedinih stranaka. (Vojislav Šešelj: Kojih?) Naravno, o tome će biti reči, nećemo odavati sve, jer kad neki izađu ovde da pričaju laži, neki koji pričaju, onda ćemo ih podsećati o čemu se tu radi. Prema tome, prvo, upravni odbori se moraju vrlo precizno regulisati ovim zakonom. Ne mogu sedeti u upravnim odborima ljudi koji su do sada to koristili da bi manipulisali tim parama, da bi oni bili ti vrhovni žrelci koji odlučuju kako će se te pare trošiti. Sindikati moraju da se dogovore, to je jako važno, kako će na najbolji način uticati i kontrolisati trošenje tih fondova. Isto tako, lokalne samouprave, ove nove, neće smeti da dozvole da se desi sa tim parama ono što se dešavalo do sada. Prema tome, stanovi solidarnosti moraju još da postoje, s tim što se ja nadam da će ova zemlja, najzad, sa kazana i svega onog o čemu smo slušali do sada, preći na normalan život, kada će svaki građanin ove zemlje bar za godinu ili godinu i po dana moći da uzme kredit i da sebi gradi stan, a ne da se radi na ovaj način kao što se radilo do sada.
Izvolite.
Po Poslovniku. Član 98. - "Govornik može da govori samo o pitanju koje je na dnevnom redu". Pošto je naš poslanik Slobodan Pavlović jasno izgovorio činjenice i podatke, a gospodin Bogdanović održao jedan, ponovo, mitingaški i politički govor, koji nema mnogo veze sa onim što je gospodin Pavlović govorio. (Glas iz sale: Ne, nego ti imaš veze.) Šta kažete vi, gospođo iz Užičke Požege? Hoćete li vi da dođete ovamo? Gospodin Bogdanović je ovde govorio o zloupotrebama u nekim opštinama. Trebalo je da se izjasni ko je vršio zloupotrebe, kada, gde i u kojim opštinama. Drugo, podaci koji su ovde dati, vrlo su jasni i egzaktni i govore o tačnoj i definisanoj raspodeli tih sredstava, a ukazuje se na nedefinisan pristup po Zakonu o zaradama, o kojem treba da razgovaramo. Zadnje, i ono što se možda ne zna, ali je istina, da su sindikati imali do sada jedno apsolutno učešće u radu fondova, i imali su dovoljan broj članova. Recimo, ako je bilo 7, uvek su imali tri ili četiri svoja člana i mogli su direktno da utiču i na raspodelu tih stanova. (Predsednik: Ovde govorimo o kršenju Poslovnika). Na kraju da kažem, kad se radi o ovoj oblasti, mnogo toga kvalitetnog je urađeno. Prema tome, ne može se govoriti u ovom smislu ... Ovo je tema.
Tema je prigovor na kršenje Poslovnika. Ja neću ulaziti u to šta je gospodin Bogdanović govorio. On nije replicirao da bi trebalo da se odnosi na izlaganje gospodina Pavlovića. Prema tome, neumesna je vaša reakcija, jer on nije replicirao gospodinu Pavloviću, već je govorio kao predsednik Odbora za finansije, u čemu ima punu slobodu, ako nemate ništa protiv, da izrekne ono što sam misli da treba. Sada reč uzimaju predsednici, odnosno predstavnici poslaničkih grupa, po redosledu prijavljivanja: gospodin Šešelj, gospodin Dragan Marković, gospodin Čedomir Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, u raspolaganju stanovima fonda solidarnosti, bilo je poprilično zloupotreba. Svaku zloupotrebu treba pojedinačno žigosati, a kada se kaže da je bilo stranaka koje su tim stanovima nezakonito raspolagale, onda treba tačno reći koje su i ko je dobio taj stan. Sve ostalo vas čini krajnje neozbiljnim. Drugo, kada je reč o državnim stanovima, zašto ne podnesete ovde novi zakon, da država više nema pravo da daje te stanove i da se zna - od ovog momenta ne može da dobije stan ni ministar, ni bilo koji drugi državni funkcioner. Onda bi to bilo pošteno. Vi stalno potežete stanove koji su dobijeni u skladu sa zakonom. E sad, naravno da će uvek ministar imati prednost u odnosu na sekretaricu ili spremačicu. Ne znam gde je to moguće, da neko ko je niže kvalifikacije i na nekom sporednijem radnom mestu, može čak i godinama radnog staža da prestigne onoga ko je na najvišem mestu. Nemojte više sa tim da se zamajavamo. Ovde je reč o 7 poreskih zakona, a jedinstvena je rasprava. Nemamo mnogo vremena za zamajavanje. Ako vi otvorite i sporedne teme, ja jedva čekam. Znate, uvek sam voljan da se u to upustim, šta god da pokrenete. Ja ću pokušati o svakom zakonu da iznesem po jednu-dve primedbe, pošto nemam vremena za dužu elaboraciju. Prvi je zakon o porezu na dobit preduzeća. U sedmom delu u članu 51. govorite o otklanjanju dvostrukog oporezivanja. Pitanje dvostrukog oporezivanja je stvar međudržavnih ugovora. Mi smo već u Saveznoj skupštini u više slučajeva imali ratifikaciju međudržavnih sporazuma u izbegavanju dvostrukog oporezivanja. Zašto se onda vi time bavite? I po Ustavu i po svim saveznim zakonima, ako se plati porez u Srbiji, ne plaća se u Crnoj Gori i obratno. Vaša norma je suvišna. Treće, tamo gde ne postoji međudržavni sporazum, moguće je da naša firma ili fizičko lice ostvari veliki profit u inostranstvu, tamo gde se uopšte ne plaća porez. Ima emirata u kojima nema poreza. Neću da nabrajam, da ne bih možda negde i grešku napravio, ali najmanje dva emirata ne naplaćuju poreze, a to bi vi, gospodine Đeliću, trebalo da znate. Država Vanuatu, čiji je glavni grad Vanuatu nema nikakve poreze. Ima svega 10 hiljada stanovnika i prava je meka za razne poslovne poduhvate. Sada se postavlja pitanje, šta je nama cilj? Da neko ko tamo ostvari profit unese pare ovde u zemlju, ili da ga mi odvratimo od unošenja para, mora ovde da plati porez za ono što je tamo zaradio. To je glupo sa aspekta državnih interesa. Naravno, ima i onih koji su ovde stekli ogromni kapital i izneli napolje nelegalno, a sada bi oni mogli da unesu ovde. Znate, vi treba da istražite kako su oni nelegalno to izneli, pa da kaznite iznošenje, a ne da kažnjavate unošenje, a nemate dokaza o nelegalnom iznošenju. To je problem. Vi spremate izgleda neki ozbiljan zakon, ako bude baš onako ozbiljno spremljen, kako je najavljen. A ko je uzimao po zvaničnom kursu od NBJ, u vreme kada je na crnom tržištu kurs bio više puta veći, nekoliko puta veći, to je u redu. Nemojte ovde da sprečite kada se nekome posreći, pa u Abu Dabiju ili nekom drugom emiratu ostvari veliki profit, hoće da ga donese ovde, a vi kažete - nisi tamo platio porez, nemaš dokaza da si tamo platio porez, sada moraš ovde. To vam znači ovaj član, a možda niste to mislili, ali vas je možda Dejan Popović na to navukao. Ne slušajte Dejana Popovića. Dalje, ovde predviđate i oštrije oporezivanje prihoda koje druga pravna lica ili dobitne organizacije ostvaruju na tržištu. Na koga je ovo usmereno? Možda na političke partije. Šta politička partija može da ostvari na tržištu, kada prodaje svoj propagandni materijal ili, Udruženje boracaoslobodilačkih ratova, ratnih vojnih invalida itd. Sve su to neprofitne organizacije, ali se dodatno finansiraju tako što proizvedu priveske, značke, kokarde i slične stvari. To prodaju na tržištu, dodatno se finansiraju, a vi biste i to da oporezujete. E sad, šta je suština ovih vaših poreskih zakona. Mene je bio glas u prošloj Vladi da, snalazeći se kako znam i umem, pronađem način da država dođe do dodatnih para, a državne obaveze su goleme - i za socijalna davanja, penzije, za ovo za ono. Ja sam se tako domišljao, pa smislio taksu na mobilni telefon, pa sam smislio taksu na oružje i još nekoliko sitnica. Nije to onda izgledalo kao sitnica. Sada prema ovom vašem, ono izgleda kao sitnica. Svi ste me vi napadali zbog toga. Međutim, sada vi to sve zadržavate, uvodite dvostruke iznose i pravite jednu gadnu grešku. Ne možete vi ovo nazvati porezom. To mogu biti samo takse. Razmišljali smo mi o tome, ali mi kao pravnici, stručnjaci, znamo šta radimo, pa smo uveli taksu na mobilni telefon, taksu na oružje, kao i na još nekoliko sitnica. Nije mogao da bude zakon. Zašto? Zato što je u koliziji sa saveznim zakonom po osnovama poreskog sistema. Tamo stoji da se mogu naplaćivati porez na promet, porez na dobit, porez na dohodak, porez na imovinu, a podrazumevaju se i nekretnine, i porez na prihod od međunarodnog saobraćaja. To su jedini porezi koji se mogu naplaćivati. Ne može porez na mobilni telefon i ne može porez na automobil. Vi ste sada uveli poreze na sve automobile. To nikada do sada nije bilo. Porez na automobil može da se plaća samo kao porez na promet, kada se kupuje novo vozilo i kada se preprodaje vozilo. Prilikom nove registracije, novog vlasnika, tada se plaća porez. Vi sada predviđate da se porez na automobile plaća svake godine. Ja bih čak mogao i prihvatiti kada bi moglo po saveznom zakonu, a kada biste vi to ograničili: pa - iznad 2000 kubika, pa onda do određenih godina starosti automobila, tri, četiri, pet godina itd. Ima mnogo siromašnih ljudi koji čak voze i mercedese, ali stare po 20 godina. Ovi koji sada kupuju nove mercedese, oni se izlažu ogromnom riziku, jer zahvaljujući nekim vašim sudijama, poput Vojkana Simića i sličnih kriminalaca, kupuju bofl robu, falš proizvode. Tu će tek da pretrpe ogromnu štetu. Vi ovde predviđate kod oporezivanja imovine nešto što takođe može imati strašne posledice. Vi hoćete sada i seoske kuće da podvrgnete mnogo rigoroznijem oporezivanju. Znate, veliki broj ljudi naše zemlje radi u inostranstvu. Idu iz siromašnog sela u Nemačku, tamo žive 20-30 godina i da se pokažu u svom rodnom, siromašnom selu, podignu ogromnu kuću u kojoj niko ne živi. Pa se takmiče komšije ko će lepšu kuću da podigne, da pokažu svoj uspeh. Sada, do čega vi dovodite? Naravno da je to neracionalno što oni rade, ali raspolažu svojim parama. Ne možemo mi to njima da zabranimo. Niko ne živi u toj kući, a sada ćete da im udarite velike poreze, jer su kuće ogromne i predstavljaju pravo bogatstvo. Nemojte vi da ih terate šta će da rade sa svojim parama, svoje pare mogu i da spale na lomači. Zašto da prave farme ako neće. Od ovoga imamo koristi što prave kuće. Ovde angažuju radnu snagu, ovde troše građevinski materijal, potpomažu našu industriju, našu privredu itd. Svaki njihov dinar ovde uložen, pa makar i u najbesmisleniju stvar, za nas je koristan. Vi sada od toga njih odvraćate. Zašto ih odvraćate? Oporezujte vile na Dedinju kako god želite, to ću vam sve podržati. Naravno, ne baš one sirotinjske kućerke još od pre drugog svetskog rata. I na Dedinju ima sirotinje, ima i tamo nekih kućica, gde nema još ni kanalizacije sređene. Ove novokomponovane bogataše ili ove koji su dobili vile od države, oporezujte maksimalno, sve ćemo podržati. Nemojte ovde da pravite neke gluposti koje nam se gadno mogu osvetiti. Nemojte da donosite zakone koji su u koliziji sa saveznim zakonom, jer će vam to sigurno propasti. Pašće na Saveznom ustavnom sudu, ako uopšte imamo Savezni ustavni sud. Međutim, sudeći po nekim ranijim presudama, i tamo ima svašta. Tamo bi trebalo da se hapsi mnogo sudija, možda svi. Što se tiče ovoga što radite oko lokalne samouprave, pravite jedan promašaj. Zbog toga što je bilo zloupotreba stanova fonda solidarnosti, vi ukidate Fond solidarnosti. Zato što je neko bolestan, vi ga ubijate, umesto da ga lečite. Ako ne trebaju stanovi iz fonda solidarnosti, onda da se kaže da ne trebaju. Vi sada propisujete novi prihod opštinama,3,5% od ukupnog prihoda fonda zarada i vi preporučujete opštinama da to ide za rešavanje stambenih pitanja. Tako stoji u Zakonu, možda ste se vi predomislili, ali dok to stigne do mene što ste se vi predomislili, prođe mnogo vremena.Možda je bilo amandmana, ali razgovaraćemo posebno o amandmanima. Vi u Zakonu preporučujete opštinama da to ide za stambene potrebe. To je strašna greška i to znam iz iskustva. Treba da bude cilj svake lokalne samouprave da što pre likvidira stambeni fond tako što će podstaći otkup preostalih stanova, jer tamo gde državna birokratija deli stanove tamo su najveće pronevere po tom pitanju i tamo neće dobiti stan onaj kome je najpotrebniji, nego će se stanovi dodeljivati po lokalnoj birokratiji. Tražim da se ukine taj zakon, pa da ne dobijaju republički funkcioneri stanove. Taj zakon postoji i vi još niste predložili da se on ukine. Vi sada napadate nešto što je urađeno po zakonu. Je li vila na Dedinju? Nije. Je li protivzakonito dodeljen stan? Nije. Jedan od tih većih stanova dobijen je prebijanjem potraživanja, a drugi jeostavila udovica Marka Ristića. Nije otkupila stan, stan je ostao Vladi i raspoređen je. Svi ostali su bili do 140 kvadrata. Nemojte da potencirate te stvari, kada ne znate ni šta govorite.
Reč ima gospodin Čedomir Jovanović.
Gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, čini mi se da je potrebno da pojasnimo Predlog zakona o kojem se govori, s obzirom da je jedan od mojih prethodnika pomenuo, i na taj način nas doveo u neugodnu poziciju, status ratnih vojnih invalida, odnos prema sindikatima, a šef poslaničke grupe koji je govorio i pre mene pomenuo je našu nesposobnost u definisanju problema i sposobnosti lokalne samouprave. Što se tiče odnosa prema ratnim vojnim invalidima, mislim da najmanje pravo na kritiku imaju predstavnici bivše vlasti, s obzirom da nisu imali toliko moralne snage da im čak priznaju učešće u ratu, nego ste njihova ranjavanja i njihova stradanja definisali kao učešće na vojnoj vežbi. Fond solidarnosti koji je postojao i koji je funkcionisao na način kojim mi nismo zadovoljni, bio je Fond solidarnosti koji je delimično zadovoljavao potrebe onih zbog kojih je formalno postojao, ali je u dobroj meri on bio izvor zloupotrebe i mi sa tim želimo da se obračunamo. To, naravno, ne znači da država neće voditi računa o ratnim vojnim invalidima ili svim onim korisnicima sredstava iz Fonda solidarnosti, već će se to činiti na jedan novi način porezom na fond zarada od 3,5%, uz obavezu lokalne samouprave da, iz tog poreza koji će ubirati znatno veća sredstva (kao što je veća poreska osnovica, jer se naime sada oporezuju i regresi za godišnji odmor i topli obrok) izdvaja sredstva od 0,3 do 1% za izgradnju stanova namenjenih Fondu solidarnosti i korisnicima Fonda solidarnosti. Što se tiče odnosa prema sindikatima, naš odnos je veoma jasan. Mi ne možemo prihvatiti da vodimo politiku koju oni u ovom trenutku traže od nas. To, naravno, ne znači da mi nismo spremni sa njima da razgovaramo, ali ako su teme tih razgovora štampanje novca, povlađivanje kako bi se održala postojeća socijalna situacija koja sama po sebi nema dalju perspektivu bez ozbiljnih i radikalnih rezova, mi na to ne pristajemo. Ne uskraćujemo pravo bilo kome na sindikalnu borbu, ali ponavljamo da ćemo vrlo odlučno insistirati na politici koju smo i do sada vodili. Predlog zakona sa kojim smo izašli pred vas nije predlog zakona kojim se uskraćuju prava ratnim vojnim invalidima, već naprotiv, predlog zakona kojim će se, s obzirom da je proširena poreska osnovica, obezbeditiznatno više sredstava za izgradnju stanova iz Fonda solidarnosti. Što se pak tiče odobravanja sa kojim se prati Predlog zakona o porezu na ekstra dobit,vi ste dužni da odgovorite zašto nešto tako niste predložili ranije, s obzirom da su oni koji će biti izloženi tom porezu upravo oni koji su bili stubovi prethodnog režima. Istovremeno tim porezom neće biti obuhvaćene samo zgrade i vile na Dedinju ili u centru Beograda, već i one zgrade koje se nalaze, recimo, u prigradskim područjima. Pogotovu zgrade koje su izgrađene na zemljištu za koje nikada nisu dobili formalnu dozvolu, niti su jedan dinar uložili kako bi nadoknadili onu korist koju ostvaruju uzimajući u privatni posed nešto što je vlasništvo države i njenih građana. Što se tiče stanova koji su dodeljivani po zakonu moramo vas upoznati sa dve činjenice. Republička vlada je na svojoj prvoj sednici donela uredbu kojom se obavezala i kojom je formalno uredila problem funkcionerskih stanova. Nema nijednog ministra, nema nijednog činovnika u Republičkoj vladi, nema nijednog potpredsednika Vlade, niti narodnog poslanika koji je ostvario svoje pravo u skladu sa postojećim zakonom i dobio neki stan - ni kešom, ni kompenzacijama, a priznaćete da postoji puno prostora za nešto tako pošto su mnogi dužni ovoj državi. Što se tiče one druge primedbe, koja ide u prilog konstataciji da je neko poštovao zakon, mi vama ne uskraćujemo pravo da ste se ponašali u skladu sazakonima, ali zakonima koje ste vi doneli, pre svega vodeći i računa o svojim ličnim interesima, a ne o interesima građana. Jer, priznaćete da je 180 kvadrata mnogo za najboljeg poslanika, najboljeg ministra i najboljeg potpredsednika Vlade, gospodine, i da pored 800 hiljada izbeglica, pored stotina ranjenih, pored stotina nastradalih, nema puno moralne vrednosti u činu koji ste vi uradili.
Izvolite. Replika, gospodin Šešelj.
Čedomir Jovanović opet ovde iznosi mnoge neistine. Svim borcima ratova od 1991. godine regulisan je borački status. Tačno je da su oni 1991. i 1992. godine pozivani formalno na vojne vežbe, ali naknadno je status regulisan saveznim zakonom. Treba znati, gospodine Jovanoviću, a ne raditi ono bezobrazno. Taj zakon je tek iz drugog pokušaja usvojen, jer smo na prvu verziju imali ogromne primedbe. Osnovni problem boraca, odnosno ratnih invalida su niske invalidnine. To je osnovni problem. Drugo, što se tiče para iz Narodne banke Jugoslavije, deviza - dok smo mi bili u vlasti te devize su korišćene za nabavku nafte, "Jugopetrol" i "Beopetrol" i za nabavku lekova. Samo jednom se desilo da je jedna firma dobila milion maraka. To je Kompanija "Politika", uz ogromno protivljenje srpskih radikala. Javno smo o tome govorili. Za tih šest meseci, koliko su srpski radikali bili u Saveznoj vladi, samo Kompanija "Politika" je dobila jednom milion maraka po kursu, uz naše žestoko protivljenje. To možete da nađete u zapisnicima Savezne vlade, a javno smo o tome govorili i sve što kažemo dokumentujemo, jer sve to beležimo. To je što se tiče ovoga. Što se tiče stanova, zakon o stanovima odvajkada važi, od rata na ovamo, možda i pre Drugog svetskog rata. Taj zakon još nije radikalno promenjen. Država svojim funkcionerima i svojim činovnicima može da daje stanove. Može i sada, ali pogledajte - možda još vi niste stigli vašim ministrima da date - u čijim stanovima žive Koštunica i Đinđić? Od oca im ostalo. Ko je njihovim očevima davao stan? Koštunici je otac bio sudija, a Đinđiću je bio komunistički pukovnik i tada je država davala stanove i to velike stanove u centru Beograda.Odakle im onda ti stanovi? Nisu oni rođeni, ni jedan, ni drugi u Beogradu. Jedan u Bosanskom Šamcu, drugi u Tuzli. Nisu oni u Beogradu od nekoga nasledili stan, osim od oca koji je mogao da dobije od države. Ako postavljate pitanje kome je država davala stanove, da se uzme od 1945. godine pa na ovamo ko je sve dobijao stanove. Ja to mogu sa punim pravom da govorim, jer od države nikada nikakav stan nisam dobio. Postoji zakon koji to još uvek omogućava. U ovim slučajevima kada je reč o srpskim radikalima, jedan stan je nasleđen i morao je biti dodeljen. Šta je moglo sa njim da se radi ako je u društvenoj svojini? Nije Vlada mogla da ga proda. Ne može stan u društvenoj svojini da se proda. Dalje, drugi stan je dobijen kompenzacijom. Ostali koji su dobili stanove dobili su do 115 kvadrata. Vi ste juče rekli za Aleksandra Vučića da je dobio 180 kvadrata. Neko od DOS-ovskih poslanika je to rekao, nije bitno koji. Batić je rekao za 180 kvadrata.
Molim vas da ne vodite dijalog, molim vas privedite kraju.
Ja znam da je na papiru 118 ili 117 kvadrata, a u stenogramu je 180 kvadrata. Vodite računa šta govorite.
Nema replika na repliku. Nastavljamo sa raspravom o Zakonu. Reč imaju narodni poslanici ... pošto je dužina izlaganja 10 minuta, predlažem da nastavimo sa radom u 15,35 časova. U sali na trećem spratu je sednica Administrativnog odbora. [[Posle pauze - 15,45]] Dame i gospodo narodni poslanici, molim vas da nastavimo rad, sa zajedničkim pretresom o sedam predloga zakona u okviru pete tačke dnevnog reda ove sednice. Da bi smo mogli da nastavimo sa radom moramo najpre da utvrdimo kvorum. Konstatujem da imamo kvorum i da možemo da nastavimo sa radom. Za reč su se već javili i govorili predsednici poslaničkih grupa, gospodin Šešelj i gospodin Jovanović. Da li se još neko od predsednika poslaničkih grupa javlja za reč? Izvolite, gospodine Ivkoviću.
Dobar dan i poštovanje, dame i gospodo poslanici. Želeo sam da se javim za reč kada je ministar Đelić ovde, jer sam lično hteo njemu da se obratim, jer sam uočio jednu vrstu demagogije koja dosta loše govori o građanima Srbije. Ta vrsta demagogije se sastojala u tome da je on, želeći da ukazuje da neko ko ima vile na Dedinju, neko ko ima mobilne telefone, neko ko ima čamce, kuće na vodi - taj će da plaća. A vi, koji to nemate, budite srećni što će taj da plaća i tu nađite svoju utehu. Taj način, taj pristup lično me je, i kao građanina Srbije, a i kao poslanika koga su građani Srbije ovde izabrali, pogodio. Jer, nije moguće da građani Srbije uoče da sami neće najmanje dva a negde i tri puta više plaćati dažbine nego u prethodnoj godini. Prema tome, ovde jasno i glasno treba reći - jeste jedan vrlo mali deo dažbina snižen, ali će uglavnom porezi koje plaćaju građani koji imaju najobičnije stanove, najobičnija kola, biti plaćeni i dva i tri puta više. Ali, potcenjujuće je za građane Srbije da ministar DOS-ovske vlade istupi i da kaže - u principu, budite srećni. Oni tamo na Dedinju plaćaće mnogo više progresivnom stopom, i nemojte onda da vidite da ćete vi plaćati dva puta više, jer u svojoj sreći što će neko mnogo više da plati, valjda nećete to da primetite. Varaju se oni koji su projektovali prvo tri i po puta veći budžet nego prošle godine. Ponavljam, nemojte da kalkulišete 20 milijardi dinara koje su se prošle godine morale da potroše na rekonstrukciju i obnovu zemlje od NATO agresije. To ne ulazi u budžet. Prema tome, budžet je bio 32 milijarde. Mi smo ovde glasali protiv, ali vi ste iz DOS-a usvojili budžet od 127 milijardi. Nisu plate u prosveti, zdravstvu, kulturi, u nauci planirane da se povećaju toliko puta, 3,5 puta, koliko je povećan budžet. Gde pare idu? Ne idu u privredu. Jer da idu u privredu, privreda bi već krenula. Međutim, privreda radi svega sa 25% kapaciteta, sa trendom da radi još manje, jer nema podrške. Neka kaže ministar za rad i socijalna pitanja kako je završio svoju posetu IMT-u iako je direktor Unije nezavisnost. Kakva vam je nezavisnost, vidi se da je odmah u Vladi za koju je radio. Prema tome, ne varajte se. Radnici uočavaju o čemu se radi. I demagogija koja ide ka tome da se neko raduje što neko ko ima mobilni telefon plaća porez, a ti koji nemaš se raduješ što on plaća a ne primetiš da ti plaćaš dva ili tri puta više, ne prolazi. Oko demagogije da odmah raščistimo, pošto neću da dajem izjave novinarima. Demagogija je i današnja sednica Administrativnog odbora. Vašeg kolegu poslanika niko nije pozvao da ga pita da li hoće da učestvuje...
Gospodine Ivkoviću, o tome će se voditi posebna rasprava na narednoj sednici.
... Da je pozvan on bi saznao o čemu se radi. Međutim, nije pozvan da bi demagogija bila i da bi se nastavila medijska hajka protiv partije koja se doživljava ne kao politički neistomišljenik, nego kao politički protivnik.
Da li se još neko od predsednika poslaničkih grupa javlja za reč po drugi put? (Ne.) Prelazimo na raspravu. Prvi od prijavljenih narodnih poslanika je narodni poslanik Tomislav Nikolić. Izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, možda je i dobro što ste spojili ovu raspravu, da jednu istu priču, primenjenu samo na nekoliko zakona, ne moramo da vam ponavljamo više puta. Imalo bi svrhe da ponavljamo više puta kada bi to ulazilo u vaš mozak, i kada biste shvatili kakve će posledice biti toga što ne prihvatate čak ni deo ove naše priče. Ali, sad, tu smo gde jesmo. Treba pronaći u ovim zakonima ono što će loše da se odrazi na građane Srbije. Treba pronaći ono što je dobro. U principu zakoni su dobri zato što je njihov tekst, njihova forma, oblik znači, istovetan dosadašnjim zakonima. Ali su zakoni loši zato što nameću nove obaveze, nove dažbine, nove namete građanima Srbije, rukovođeni stravičnom cifrom budžeta koji ste usvojili za ovu godinu, i koji mora da bude opravdan matematički, pošto Vlada Republike Srbije samo matematički sagledava stvari, monetaristički, iako se čak ni tu nije trudila u budžetu. Trenutno je verovatno preko 30 milijardi rashoda nepokriveno prihodima, ali da vidimo šta je to na dnevnom redu. Peta tačka je Predlog zakona o porezu na dobit preduzeća. Ja vam garantujem, ukoliko se ne budete ponašali otimački, ovaj zakon vam ove godine uopšte nije potreban. Ove godine, pri ovim uslovima poslovanja, sa ovakvom privrednom, ekonomskom i socijalnom situacijom, nema preduzeća koje će ostvariti dobit u poslovanju. A, kako će, kad se - evo ušli smo u četvrti mesec - nigde ne odvija proizvodnja. Odvija se, da, da, samo skupštinski materijal se štampa bržim tempom nego prošle godine. Nađite mi jednu fabriku koja ima hiljadu zaposlenih da radi. Nađite mi jednu fabriku koja će, pod ovim uslovima koje ste nametnuli privredi, raditi do kraja godine tako dobro da podmiri sve dažbine, da isplati radnike i da ostane dobit koja će biti oporezovana. Možete vi da pronađete fiktivnu dobit u preduzećima tako što ćete uzeti periodične obračune, završni račun, pa reći - ove troškove ne priznajem, ove ne priznajem, one ne priznajem, i da se tu pojavi neka dobit, koja će biti oporezivana. Ali, u ovoj situaciji, kada su nam giganti na kolenima, kada ne postoje mala i srednja preduzeća, kada nemamo nikakav izvoz, kad se sve svelo na uvoz jeftinijih roba, nego što su bile do sada, ovaj zakon, izuzev što će da postoji u pravnom prometu, izuzev što će poneko preduzeće imati posledice po tom zakonu, ovaj zakon, kao izvor prihoda u budžet, odmah možete da otpišete i da sklonite u stranu. Voleo bih da ste se okrenuli od septembra meseca proizvodnji, pa da mogu da kažem - jeste, vidim da se trudite, vidim da proizvodnja kreće, biće dobiti u preduzećima. Ali ministre, u ovoj situaciji,ne znam kako ćete obezbediti da preduzeća isplaćuju plate radnicima, a dobit neće postojati. Sledeći zakon je onaj koji građane interesuje možda više od drugih zakona, možda neopravdano, ali zove se porez na imovinu, i građane odmah poziva da razmišljaju o tome - šta će im to biti oporezovano, šta neće, a ono što će biti oporezovano, hoće li biti na isti način kao do sada, ili će biti na drugi način? Ako bude na drugi način, hoće li porez biti manji, ili veći. Ovaj zakon donosi veće poreze, donosi veće procente za poreze. Onda ne možete da mi kažete da neće biti veći porez. Sada postoje čitave skale na nepokretnosti, pa kažete - do šest miliona je 0,4, odatle ide 24000+1%, pa onda preko jedanaest miliona drugi procenat. Ovaj zakon će dovesti mnoge građane u situaciju da neće moći da odgovore obavezama po porezima. Zahvatili ste skoro sve što može da se oporezuje, izgleda da mnogi od vas imaju isključivi zadatak da razmišljaju šta još može da se oporezuje u ovoj zemlji. Izgleda kao u Albaniji, u jedno vreme bilo je polovina normalnih građana, a polovina je radila za državnu bezbednost. Izgleda da i kod DOS-a, polovina razmišlja o običnim stvarima, a polovina traži gde još parče kože nije skinuto, kome još može da se zahvati, na koji način da se još neki deo prihoda u budžet stavi. Kad bi neko otvorio glave mnogih DOS-ovaca, našao bi samo tri vijuge - ulaz, izlaz i saldo. Vi ste se u to pretvorili. Vi ni o čemu više ne razmišljate. Vama je sada budžet osnovna preokupacija. Kažem vam - tražite čoveka u ovom društvu, razmišljajte malo. Govorili ste da deca nisu imala nikakvu perspektivu, da su bežala u inostranstvo, govorili ste da fabrike nisu imale posla. Što to niste promenili? U čemu ste uspešniji za ovih sedam meseci, od dosadašnjih vlada? U tome što je Vlada prošle godine potrošila tridest dve milijarde, a vi planirate sto trideset dve. U tome ste uspešniji. To nećete moći da računate u neki veliki uspeh. To do kraja ove godine može da se pokaže kao razlog za vaš odlazak sa vlasti. Ja sam u to ubeđen, i kad sam bio ubeđen i u neke druge stvari, pojavljivali su se ljudi koje su govorili da nisam u pravu i da nije tačno, a tačno je, gospodine ministre, ovaj porez na imovinu u mnogim slučajevima je neprimenjiv. Pronašli ste imovinu koja ne služi oporezivanju, koja ne stvara nikakav dohodak, ne stvara nikakvu dobit. Kako ćete vi seljacima da dokažete da će sada početi da plaćaju poreze na sve i svašta, pa i na kuće, u koje ćete zalaziti. Jer, u selima nemamo podatke o tome kolika je čija kuća. Vi ćete krenuti da snimate seljacima kuće, da vidite koliko članova porodice imaju, koliki će porez biti, koliko mu kuća vredi, ali izgleda da ono što ste obećali, da nećete uvoditi "šok terapije", izgleda da je to u stvari bila najveća obmana za građane Srbije. Vi nam uvodite "šok terapije" tako što nas udarate svakog dana po glavi, a to nije "šok terapija". "Šok terapija" je ona koja donosi bolje, a ne ona od koje glava boli. Trebalo bi da Vlada održi sednicu, ako imamo Vladu. Sudeći po sednicama Narodne skupštine, koje su najveća obaveza za Vladu, mi Vladu nemamo. Predsednik Vlade se izgleda tako žestoko naljutio na Narodnu skupštinu, da više nikada neće doći na sednicu. A i Vladan Batić, samo kad pronađe još neki papirić, on dođe ovde da ga iščita i odmah pobegne sa sednice, do tačke u kojoj ćemo raspravljati o njemu. Ali, vi uvodite porez na držanje, nošenje i upotrebu nekih dobara. Istina je da smo bili prinuđeni 1999. godine da popunjavamo socijalne fondove taksama na dobra, koja vi sada želite da oporezujete i istina je da su sredstva bila strogo namenski određena, ali to je bila godina kad smo pretrpeli razaranja, recimo da je cifra od 50 milijardi negde najpribližnija šteti koju je NATO naneo Jugoslaviji, i istina je da je to bila godina kad su skoro sve fabrike prestale da rade, jer su skoro sve, one koje nose proizvodnju, bile srušene. Vama je sada palo na pamet da uvedete porez, jer kažete - imaju ljudi mobilne telefone, treba im oporezovati to što imaju mobilne telefone. Ministre, možda ja sada denunciram građane, ali mnogi imaju i personalne računare, mnogi imaju satelitske antene, mnogi kupuju crni luk na pijaci, u vreme kad je skuplji nego što bi to građani mogli da podnesu. Što vam vaši agenti, koji se time bave, ne javiše da neki imaju "cepter" posuđe? Pogledajte kakvi su sve izvori prihoda, ni sanjali niste o tome. Mnogi građani se voze taksijem - odmah u kuću, da mu se utvrdi imovno stanje, jer očigledno da nije platio sve poreze koje može da plati državi - vozi se taksijem. Neko ide na fudbalsku utakmicu. Ministre, odakle mu pare za kartu za fudbalsku utakmicu? Odmah da uvedete porez na to. Narodna poslovica kaže: "Go se ne svlači". Ministre, vas treba naučiti da golog samo možete da oderete. Porez na finansijske transakcije - to treba ukinuti odmah. Uveden je u isto vreme o kome vam govorim, jedino ako ne planirate da nas NATO ponovo napadne. Uveden je sa strogom namenom - zemljotres, obnova i izgradnja zemlje, po 0,15% na finansijske transakcije. Vi sada sabirate taj iznos i ubacujete u budžet, da ga transparentno trošite. Ono je bilo transparentno - 0,15 za Kolubarski okrug, 0,15 za obnovu zemlje. A sada, u budžet - tu transparentnosti nema. Naravno, vas ne interesuje šta poslanici imaju da kažu. O Predlogu zakona o stanovanju sve je rečeno. Sama činjenica da je ministar priznao amandmanima Vlade da je načinjena greška u vezi stanova solidarnosti, dovoljno govori o tome koliko je Vlada bila spremna da nam predloži zakone imanentne našoj situaciji. Ne zakone Evropske unije. Tekstualno, ovo su zakoni Evropske unije, sadržinski ovo treba da budu srpski zakoni. Ne može zakon u Srbiji da bude i tekstualno i sadržinski zakon Evropske unije. Izmislili ste porez na jahte - pa koliko to građana Srbije ima jahtu? Neko vam je rekao da građani Srbije imaju jahte. Nećete valjda da krenete po Adi ciganliji i ovima što su na burićima sklepali daske i napravili splavove, da i njima otimate neki porez? U Bajinoj Bašti, čujem, ljudi rasturaju one splavove koje su napravili na brani, da se vozikaju leti sa komšijama i sa familijom, zato što ste im navalili na dušu, ili natovarili obećane poreze. Idući set, rekao bih, socijalnih zakona, očekuje nas u nastavku ove sednice. Ovaj nehumani, grubi, set zakona koji uopšte ne poznaje Srbiju, bilo bi najbolje da povučete. Ali, pošto na to niste spremni, ostaje da sačekamo kako ćete glasati. Pošto ste spremni da glasate - za, ostaje da vidimo kako će to dočekati građani. Sudeći po tome kako građani na neke od vas, koje već pomalo prepoznaju na ulici, reaguju, očigledno je da se nećete dobro provoditi na ulici, nećete svi moći da se sakrijete iza tamnih stakala i neće svakoga moći po tri automobila da prate. Kao što vidim, kada mnogi od vas kreću sa sednica Narodne skupštine, nastane zbrka oko pratnje, oko džipova, oko policije, zato što se više ne zna ko koga prati. Desetorica od vas ovde dolaze sa po šest pratilaca na sednice Narodne skupštine.
Gospodine predsedniče, gospodo potpredsednici, dame i gospodo narodni poslanici, smatram da je povređen član 99. u kojem se kaže da se narodni poslanici obraćaju jedni drugima sa uvažavanjem. U stavu 3. piše da nije dozvoljeno korišćenje uvredljivih izraza. Kao lekar specijalista koji se bavi neuroradiologijom, koji može sebe da smatra čovekom koji se dobro razume u anatomiju centralnog nervnog sistema, znači i mozga, smatram da nije u redu da se poslanik izražava o broju vijuga koje poslanici DOS-a imaju. S druge strane, što se tiče struke, na koju mogu vrlo kompetentno da se pozovem, isto tako nije u redu da nam o mozgu govore ljudi kojima je sahrana stručno usavršavanje. Hvala vam lepo. [[Aplauz u sali.]]
Evo, gospodin predsednik kaže da ste, govoreći, mislili na mene. Znate šta, ja sam ovde, za ovom govornicom, u vreme kad su socijalisti bili mnogo jači nego vi sada, "sahranjivao" mnogo jače nego što ste vi sada. Da vas podsetim na likove koji su za vas sad besprizorni, aonda su bili jači od svih vas zajedno. To što sam radio u jednom periodu svog života daje mi dovoljno iskustva da procenim ko mi je sledeći na redu. Čuvajte se, neko je u ovoj sali na visokoj ceni.
Reč ima narodni poslanik Žarko Obradović, posle njega narodni poslanik Milutin Prodanović.
Poštovani predsedniče, poštovano predsedništvo, kolege poslanici, poštovani članovi Vlade, želeo bih da kažem nekoliko reči o zakonima koji tangiraju lokalnu samoupravu i o njihovom negativnom uticaju na lokalnu samoupravu, odnosno nivo komunalnih usluga, koji će proizvesti. Danas smo saznali da je Vlada povukla jedan zakon, odnosno, odlučila da prizna grešku i oko jednog lokalnog prihoda priznala da nije u pravu. Naime, Vlada je Predlogom zakona o izmenama i dopunama Zakona o lokalnoj samoupravi predvidela da se ukine naknada za korišćenje komunalnih dobara od opšteg interesa. Po mom mišljenju, to je vrlo loše. Zašto? Zato što su ova sredstva bila strogo namenskog karaktera. Tačno se znalo za šta su namenjena, za šta se troše. Ne mogu se saglasiti sa onim što je danas ministar rekao, govoreći o ukupnim efektima ovih zakona - da su neki prihodi bili krišom uvedeni. Očigledno, nije reč o ovome, jer to Vlada priznaje u obrazloženju Zakona. Komunalna naknada je bila predviđena za izgradnju posebnih objekata u oblasti komunalne infrastrukture, za unapređenje rada komunalnih preduzeća. Da podsetim, Vlada je odobravala korišćenje ove naknade na osnovu podnetih zahteva i projekata lokalne samouprave. Sredstva su usmeravana u vrlo konkretne projekte, koji su za građane u tim opštinama i gradovima značili i podizanje komunalnih uslova u lokalnoj samoupravi. Samim tim, to je značilo i bolji život. Navešću nekoliko primera koji pokazuju opravdanost lokalnog prihoda, odnosno projekata za koje su ti prihodi trošeni. Na primer, u Knjaževcu je izgrađeno 17seoskih vodovoda, asfaltiran lokalni put, u Žitištu je počela izgradnja vodovoda, u Vrnjačkoj Banji započeti radovi na gasifikaciji, u Aranđelovcu se završavaju radovi na izgradnji deponije smeća, u Dimitrovgradu je počela izgradnja sportske hale. Stavljena je pod krov. Očekuje se nastavak radova. Ukidanje ove komunalne naknade može dovesti u pitanje ostvarenje započetih projekata. Zašto? Pre svega, zato što novi lokalni izvor prihoda - porez na fond zarada neće, po mom mišljenju, nadomestiti ovaj lokalni prihod, iz prostog razloga što u postojećim uslovima velikog pada proizvodnje neće biti ostvaren. Drugo, sredstva poreza na fond zarada nemaju, po predloženim zakonskim rešenjima, posebnu namenu, nemaju obavezni karakter za pomenute komunalne projekte, već je ostavljeno lokalnoj samoupravi, opštinama i gradovima da samostalno odlučuju o tome gde će i koliko novca trošiti, a neka iskustva iz proteklih meseci govore da su ta sredstva trošena za budžetske deficite i za lična primanja. Ovu moju tvrdnju dokazuje ili potvrđuje i zakonodavac, odnosno Vlada, kada u Predlogu zakona konstatuje da se očekuje da će lokalna samouprava, opštine i gradovi, ove lokalne prihode usmeravati u oblast komunalne potrošnje. Naravno, ne bih voleo da se porez na fond zarada troši za nešto drugo i da određeni projekti dožive sudbinu nekih započetih objekata.Moj kolega, član Socijalističke partije Srbije, iz Prokuplja, odnosno iz Žitorađe, kazao mi je da je u selu Banjevci započeta izgradnjačetvorogodišnje škole, delom iz donacija Ministarstva prosvete, delom iz budžeta opštine Žitorađa. Po njegovoj tvrdnji, na sednici Skupštine opštine, na pitanje odbornika kada će biti završena škola i zašto u budžetu nisu predviđena sredstva za nastavak izgradnje škole, dobio je jedan krajnje politički odgovor: ko je školu započeo, taj neka je završi. Verujem da Ministarstvo neće poći stopama lokalne samouprave, nego da će svoje obaveze izvršiti. Što se tiče sredstava za solidarnu stambenu izgradnju, drago mi je što ta sredstva ostaju. Ta sredstva su za mnoge ljude u ovoj državi bila jedini način da se dođe do krova nad glavom. Danas je nekoliko poslanika govorilo o tome. Nisam imao utisak da je iko doveo u pitanje namenu tih sredstava. Bilo je više reči o tome kako su se stanovi solidarnosti delili, ali to je nešto drugo. U prilog potvrdi da je dobro što je ovo rešenje ostalo, to su reči mog kolege Slobodana Pavlovića, u Beogradu je od 70-tih godina do 2001. preko 30 hiljada stanova izdato. Na kraju, za predlagača u obrazloženju ovog zakona vezano za ovu nadoknadu, upotrebljava se mnogo puta i netačna reč - transparentno. Znam da ta reč postaje zaštitno obeležje DOS-a, ali mislim da joju ovom slučaju nije bilo mesta. Zašto? Zato što se ukida jedan lokalni prihod za koji se zna i visina i namena, a uvodi se drugi za koji se samo zna visina, a ne zna mu se namena. Nadam se da će namena biti u interesu građana. I, još jedan detalj vezan za ove zakone. Ministar Đelić je danas govorio o efektima ovih zakona vezano za životni standard građana, odnosno za poreze na kola. To je u obrazloženju tvrdio i pominjao skupocena kola, naravno, ona koja su najjeftinija. Pre neki dan jedan dnevni list je doneo egzaktne podatke koji kazuju da ovi zakoni imaju negativan efekat po standard građana, a pogotovu po džep. Naveli su jedan primer koji ću ja ovde pomenuti: za jedno vozilo od pet godina starosti, kubikaže 2.000 kubnih centimetara, uz sve ostale poreze, doprinose, takse, osiguranje i sl. u odnosu na 4.000 dinara, koliko je to bilo ove godine, mora se platiti 14.000 dinara. Naravno, u vezi ovih negativnih posledica, ako nekoga treba demantovati, treba demantovati zakone i ono što se piše i to možemo vrlo egzaktno utvrditi. Iz svih ovih razloga mislim da će zakoni koji su podneti izazvati negativan efekat po standard stanovnika i da ih ne treba iz tog razloga prihvatiti.
Reč ima narodni poslanik Milutin Prodanović, posle njega Miroljub Veljković.
Poštovana gospodo narodni izabranici, poštovano predsedništvo, gospodo ministri, govorim kao član Odbora za urbanizam i građevinarstvo o Predlogu zakona o stanovanju, u načelu i kao član Odbora za finansije o Predlogu zakona o porezu na fond zarada, isto u načelu. Retki su delovi privrede koji u ovoj zemlji nisu uništeni. Takva jedna oblast jeste izgradnja stanova na principima solidarnosti, koja je jedina omogućavala pravo radnicima na rešenje stambenog pitanja. U uslovima sankcija, izgradnja stanova angažovala je građevinsku operativu, njene kooperante i mnoga zanatska preduzeća. Model je uspeo unekoliko da izdrži proveru vremena, naročito u poslednjoj deceniji. Samo u Beogradu na ovaj način je izgrađeno preko 5.000 stanova, a realno je planirano da se izgradi još oko 2.000 stanova u narednom periodu. Takav model izgradnje stanova od strane Vlade je ocenjen kao prevaziđen i protiv zakonitosti tržišta, a pri tome nije ponuđen ni jedan drugi način rešavanja pitanja prava na stan za beskućnike i podstanare. Po mom mišljenju, potrebno je zadržati zdrav stub ove socijalne i privredne poluge tako što će stanovi biti oslobođeni plaćanja netržišnih dažbina. Dakle, ne postoje nikakvi razlozi da se ne zadrži pravo zaposlenih na rešenje pitanja krova nad glavom, u uslovima zarada koji omogućavaju radnicima da kupe jedan kvadratni metar stambenog prostora ako izdvoje dvogodišnju zaradu. Na Odboru za urbanizam i građevinarstvo mi smo glasali protiv usvajanja Predloga zakona i onog člana 44. Ali, u konsultacijama sa gospodinom ministrom Šumarcem i gospodinom Đelićem, pošto je obrazloženje bilo da ova 3, 5%, ako se doda 1,3% koji je bio, to ukupno iznosi 4,8% (što enormno opterećuje budžet koji je napravljen), postignut je dogovor da u Predlogu zakona o porezu na fond zarada, iz ova 3,5%, koja se izdvajaju na fond zarada, napravi se jedna klizna skala od 0,3 do 1%, gde će se dati lokalnim samoupravama da oni slobodno i decentralizovano mogu odlučiti koliko će sredstava opredeliti za stambenu i solidarnu izgradnju. Ja znam da je tačno da je bilo dosta zloupotreba oko stambeno-solidarne izgradnje, ali prethodni govornik je rekao da to sve treba pojedinačno žigosati. Ovde imam jedan dokument gde je to pojedinačno žigosano, ali, na žalost, odnosi se samo na opštinu Gornji Milanovac, gde smo mi to žigosali i došli smo do jednog izveštaja. Samo da kažem da je kontrolu izvršila Narodna banka Jugoslavije, Zavod za obračun i plaćanje - Filijala Čačak i potpisao je ovlašećni radnik ZOP-a kontrolor, gde se kaže - da je u periodu od 1. januara 1994. godine do 1. januara 2000. godine, znači, taj vremenski period je bio obuhvaćen ovom kontrolom do trenutka 17. 6. 1999. godine. Znači, od1. 1. 1994. do 17. 6. 1999. godine, kada su sredstva koja su izdvajana za stambeno - solidarnu izgradnju išla u razna komunalna preduzeća. I, gde nije postojao fond, tu su izvršene zloupotrebe jedne male opštine Gornji Milanovac u visini 3.600.000 maraka. Od tog trenutka kada je formiran Fond za stambeno - solidarnu izgradnju nije izvršena ni jedna zloupotreba novca koji se uplaćivao u Fond. Znači, primenom 1,3% na svaku isplatu zarada ličnih primanja. To znači, samim tim što su takvi fondovi formirani, gde postoje upravni odbori, tu je zloupotreba novca anulirana, ali nije anulirana u vezi sa tim kako će se raspoređivati stanovi. Ali, to sada nije predmet ove naše priče. Elem, Demokratska stranka Srbije i DOS će povući amandmane za koje smo glasali na Odboru za urbanizam i građevinarstvo, ali shodno dogovoru da Vlada ovaj predlog uvrsti u Predlog zakona o porezu na fond zarada, kao štosteseobavezali i da naložite opštinama koje nemaju fondove, da formiraju fondove i da formiraju upravne odbore. Molio bih i kolege gospodina Borislava Pelevića i gospodina Miroljuba Veljkovića, za čije smo amandmane tada glasali (a prethodno nije postignut dogovor sa Vladom), da ih oni povuku, a da se Vlada obaveže da će ovo da uradi.
Ima reč narodni poslanik Miroljub Veljković, posle njega narodni poslanik Slobodan Janjić.
Bogami, počeli ste da sumnjate jedni u druge. Obavezuje ga narodni poslanik Demokratske stranke Srbije, znači, nema dogovora. Počeli su sukobi, o čemu se radi? Ministar Đelić mnogo koristi uzrečicu, čuli ste u njegovom obraćanju - ako pogledate ovo, ako pogledate ono i, gospodine Đeliću, pogledali smo. Pogledali smo vrlo dobro vaš paket poreskih zakona i tamo smo videli strašne stvari. Poštovani narodni poslanici, paket poreskih zakona koji su pred nama, posledica su budžeta Republike Srbije za 2001. godinu koji ste usvojili na prošlom zasedanju Narodne skupštine. Mi, srpski radikali, upozorili smo vas da je budžet hipotetičan i, u najmanju ruku, rasipnički. Upozorili smo vas da privreda i građani neće moći da izdrže ovoliku javnu potrošnju. Brojnim amandmanima smo probali da utičemo na vas i Vladu Republike Srbije, da popravite predložena rešenja, odnosno da manje opteretite privredu i stanovništvo. Na žalost, niste nas poslušali i usvojili ste takav budžet i deo poreskih zakona. Posledice takvog vašeg izjašnjavanja narod je već sada delimično osetio, a kada privreda obračuna prve plate po novom bruto sistemu i građani prve račune po novousvojenim zakonima, negde oko 1. maja osetiće još snažnije. U svojoj osionosti ste išli tako daleko da su opštine pod kontrolom DOS-a i pre usvajanja budžeta Republike Srbije za 2001. godinu, usvojile opštinske budžete. Znači, pre nego što je ova skupština utvrdila okvire javne potrošnje, skupštine opština su pod kontrolom DOS-a usvojile opštinske budžete. Katastrofa. Odgovorno tvrdim da je Skupština opštine Vrnjačka Banja dva dana pre usvajanja budžeta Srbije za 2001. godinu, usvojila opštinski budžet. Pitao sam čoveka koji je radio na izradi tog budžeta - kako ste mogli da usvojite budžet kad niste znali, na primer, koliko je učešće opštine u porezu na promet, kako ste mogli da usvojite stavku u budžetu kad ne znate koliko je učešće u porezu na fond zarada u opštinskom budžetu? Svi znate da je fond zarada, po novom predlogu, izvorni prihod opštinskog budžeta. Znate li šta mi je on odgovorio? Kaže - ja sam dobio usmeni nalog, nacrte zakona sam dobio ranije, nije mi rekao od koga, verovatno od ministra Đelića, i kaže da su na konto toga usvojili budžet. Konkretno, ova stavka - porez na fond od zarada, u opštinskom budžetu Vrnjačke Banje iznosi 20 miliona dinara. Šta ako mi ovde danas ne usvojimo taj zakon, ili narednog dana, kad bude došao na red? Ja mislim da nećemo da ga usvojimo. Mislim da će poslanici DOS-a da podrže moj amandman, da se o tome uopšte i ne raspravlja. Znači, pretpostavljam da su i u drugim opštinama, ne samo u opštini Vrnjačka Banja, koje vi iz DOS-a kontrolišete, na isti način usvojeni opštinski budžeti. Za vas ne postoji ni zakon, ni Ustav, niti bilo kakve norme. Vi ovde, u ovoj skupštini, glumite skupštinsku proceduru, a u stvarnom životu sprovodite, iz ovog primera se vidi, revolucionarni teror i strogo diktiranu ekonomiju. Narodu ste obećali pravnu državu i tržišnu ekonomiju, a umesto toga smo dobili nove centre moći koji državom i ekonomijom upravljaju diktatom. Dovoljno je da pomenem, na primer, Uredbu o monopolu na uvoz nafte i benzina, koju je protivustavno uveo gospodin Đinđić. Da li je tako, gospodine Maršićanin? Gospodin Maršićanin, predsednik Skupštine, napisao mu je otvoreno pismo i rekao mu je - prekršio si Ustav. Đinđić mu drsko odgovara preko štampe - kakav Ustav? Gospodin Maršićanin, pošto ga je ova skupština birala, umesto da odmah sazove vanrednu sednicu i da smenimo Đinđića, ćuti. Znači da se tu samo fingira nešto. Znate li kakve su posledice ove uredbe gospodina Đinđića? Odgovorno vam tvrdim, pošto u toj opštini imam proizvodni kapacitet, u opštini Aleksandrovac već 7-8 dana nema grama nafte. (Glas iz sale: Tema). Naučite nešto sem toga - tema. Zamislite da usred prolećne setve nema grama nafte u opštini čiji je osnovni prihod upravo bavljenje poljoprivredom. Poštovani narodni poslanici, pred nama je novi paket poreskih zakona. Imamo: porez na dobit preduzeća, porez na imovinu, porez na finansijske transakcije, porez na fond zarada, i na kraju, biser nad biserima, porez na upotrebu, držanje i nošenje dobara. Malopre vam je gospodin Nikolić dao ideje šta bi još moglo da se oporezuje, itd. Ovaj biser će svetska ekonomska nauka da zabeleži, ovakvu vrstu poreza - na upotrebu i nošenje dobara. Neko je pre dva-tri dana rekao da samo još vazduh niste oporezovali. Ja mislim, kako ste počeli, da ćete i tu vrlo brzo naći neko ekspertsko rešenje, naći ćete način da oglobite ovaj narod. Svi ovi predlozi, o kojima ćemo raspravljati narednih dana, su loši. Toliko su loši da sam za par njih kroz amandmane predložio da uopšte ne ulaze u skupštinsku proceduru. Znači, ne mogu se popraviti nikakvim amandmanima. Ostale, koji uđu u skupštinsku proceduru, mi, srpski radikali, probaćemo da popravimo amandmanima koje smo dali na te zakone. Želim da verujem da ćete imati više razuma nego do sada i da ćete dobre predloge prihvatiti. Raduje me što je jedan od tih mojih amandmana prihvatio jedan od skupštinskih odbora. Znači, polako počinjete da učite. To je dobro. Isto tako, želim da vas upozorim da vas narod, sindikati i stručna javnost budno posmatraju. Kako ste počeli, sve sam bliži uverenju da će ova vlada biti vlada sa najkraćim mandatom u istoriji Srbije. Bogami, sve sam bliži tom uverenju. Naučite, poštovani narodni poslanici iz poslaničke grupe DOS-a, i vi gospodo ministri iz Vlade, naučite jednom zauvek, privredna aktivnost i standard građana se ne podižu na viši nivo strahovitim poreskim opterećenjima tih subjekata, već upravo suprotno - poreskim stimulacijama i rasterećenjima, i pojačanom investicionom aktivnošću. Hvala.
Za reč se javio narodni poslanik, predsednik poslaničke grupe, gospodin Pelević.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo potpredsednici, dame i gospodo narodni poslanici, gospodo ministri, hteo bih prvo da izrazim svoje zadovoljstvo što je Odbor za urbanizam i građevinarstvo prihvatio amandman Stranke srpskog jedinstva, odnosno, moj amandman, kao i amandmane gospodina Veljkovića iz Srpske radikalne stranke, i gospodina Prodanovića iz Demokratske stranke Srbije, koji su uglavnom istovetni. Mi tim amandmanima tražimo da se ukine član 1. i 2. Predloga zakona o stanovanju. S obzirom da ovi članovi predviđaju ukidanje člana 44. Zakona o stanovanju, kojim se predviđa izgradnja stanova iz Fonda solidarnosti. Mislim da je ovaj amandman zaista dobar, jer ukoliko se ukine član 44, ukida se svaka solidarna izgradnja stanova. Ukoliko se to ukine, onda će hiljade radnika koji rade u Srbiji ostati bez ikakve nade da će dobiti stanove. Samo grupacija tekstila, obuće i kože u Beogradu, je za proteklih pet godina dobila 135 stanova. Nije to mali broj, ukoliko se zna da svaka porodica ima po minimum tri do četiri člana. Za period od 2001. do 2005. godine ista grupacija radnika je dobila na raspolaganje 5.451 m2 stanova, što znači, ako računamo da je prosek tih stanova 55 m2, da je to ukupno oko 100 stanova. To je dosta veliki broj za ljude koji rade od 30 do 40 godina i koji nemaju nikakve druge šanse da na neki drugi način reše svoj stambeni problem, bilo putem placeva, putem izgradnje ili putem nasleđenih kuća ili stanova. Dakle, ne možemo te ljude ostaviti bez ikakve nade. Podržavam predlog gospodina Prodanovića, koji je zatražio da ja povučem svoj amandman. Ali, to ću uraditi u interesu radnika koji željno očekuju da iz Fonda solidarnosti reše svoj stambeni problem, samo pod uslovom da Vlada da neki drugi amandman kojim će se obavezati da će ovajfond opstati i da će opštine morati iz sredstava koja dobiju od Zakona o porezu na fond zarada, izdvojiti do 1% sredstava za namensku izgradnju stanova solidarnosti. Ukoliko uzmemo u obzir da je već usvojen zakon o tome da će se porez obračunavati na bruto plate, to će biti otprilike nekakav isti iznos koji se i do sada izdvajao. Ne treba zaboraviti i treba podsetiti ovu Vladu da je prethodna vlada Mirka Marjanovića pre šest godina takođe htela da donese zakon kojim se ukida fond solidarnosti i porez koji se odvajao u tu svrhu i koji je iznosio 1,3%. Treba ih podsetiti kako je tom prilikom prošla vlada Mirka Marjanovića, kada je to htela, a to na sreću nije uspela. Hiljade i hiljade radnika očekuje ili makar se nada da se njihov problem reši ovim putem. Zato treba odustati od ideje Vlade da se ukine fond solidarnosti. On nije prevaziđen, on je primeren našoj državi i jedina je nada za mnoge radnike bez stana. Dakle, odustaću od amandmana, pod uslovom da Vlada garantuje da će opštine morati da amandmanom Vlade, koji će biti sastavni deo ovog zakona, izdvajaju sredstva do 1% za izgradnju stanova solidarnosti. Zahvaljujem na pažnji. [[Aplauz SSJ-a]]
Za reč se javio gospodin Čedomir Jovanović, predsednik poslaničke grupe, pa ćete morati malo da sačekate.
Gospodine predsedniče, poštovano predsedništvo, dame i gospodo narodni poslanici, ja sam spreman da ponovim ono što sam rekao tokom prepodnevnog zasedanja. Naime, ne radi se o uskraćivanju prava korisnicima sredstava iz fonda solidarnosti, već naprotiv, o transformaciji organizacije raspodele tih sredstava, pri čemu ta transformacija podrazumeva ukidanje postojećeg fonda solidarnosti, prenošenje ingerencija tog fonda solidarnosti na lokalnu samoupravu i povećanje sredstava koja se izdvajaju na ime troškova fonda solidarnosti. Dakle, s obzirom da je povećana poreska osnovica, povećan je fond za oporezivanje regresa za godišnji odmor i toplog obroka, uz amandman koji je Vlada predložila, a koji je poslanicima podeljen. Jasno je da će lokalna samouprava biti dužna da raspolaže iz fonda na plate, da raspolaže sredstvima od 0,3% do 1%. S obzirom da je 3,5% procenat kojim se vrši oporezivanje fonda zarada, jasno je da niko ne namerava da uskrati to pravo korisnika na fond solidarnosti, već naprotiv da to pravo proširi, kroz povećanje sredstava kojim taj fond raspolaže, ali i istovremeno kroz smanjenje onih mogućnosti koje su dovodile do zloupotrebe tog fonda. Tih zloupotreba je bilo i ranije. Primer Gornjeg Milanovca je veoma jasan. Dakle, lokalna samouprava u korist potreba građana kojima ona veoma jasno izlazi u susret, raspolaže sredstvima transformisanog fonda solidarnosti koja su bitno veća ali nikako manja. Dakle, kroz amandman koji je veoma jasan mi izlazimo u susret zahtevu gospodina Pelevića i sasvim sigurno, ako su potrebna neka dodatna tumačenja, tu su ministri. Niko nije nameravao da uskrati pomoć, već naprotiv, da tu pomoć poboljša kroz proširenje sredstava i istovremeno smanjenjem mogućnosti za zloupotrebu, s obzirom da su se odluke donosile centralizovano.
Drugo javljanje, gospodin Šešelj, izvolite.
Dame i gospodo narodni poslanici, ovog puta bih iskoristio da dopunim neke stvari koje sam imao nameru da kažem ranije pod dva pitanja. Jedno pitanje je stambena izgradnja iz fonda solidarnosti, koja se sada ukida, eliminiše i usmerava na lokalnu samoupravu. A to je krajnje pogrešno. I dalje insistiram da je najbolja varijanta da se sve špekulacije i sve zloupotrebe oko stanova iz fonda solidarnosti javno žigošu i da se sankcionišu po zakonu. Ako postoji stambena izgradnja iz sredstava solidarnosti, da onda te pare usmeravaju oni koji ih izdvajaju. Naravno, ne svi, ali preko određenih opunomoćenika, grupe ljudi koji će predstavljati upravni odbor i koji će propisivati kriterije za dodelu. Ako se to prepusti lokalnoj samoupravi, samo se jača opštinska birokratija. U nauci je već pitanje birokratije toliko razrađeno, da nema potrebe sa ove govornice da široj javnosti to objašnjavam, mada bi ovde mnogima to trebalo malo pojasniti. Birokratija uvek ima, a to joj je u genima, u krvi, nameru da prigrabi i ono što joj ne pripada i ono što je drugome namenjeno. Drugo, po pitanju ovog zakona o porezima na upotrebu i držanje i nošenje dobara, o kome sam već načelno govorio, izrekao bih još nekoliko reči. Neke bih stvari detaljnije objasnio. Uvodi se porez za automobile, što znači da svako onaj ko ima automobil, koliko god da je star taj automobil, pored svih dosadašnjih plaćanja taksi prilikom registracije, mora još i porez da plaća. Godišnji porez za najmanja vozila do 1150 kubika je 600 dinara. Preko tri hiljade kubika je 30 hiljada dinara. Sada vi gledajte, šta se desilo u našoj zemlji. Prvo, došlo je do masovnog uvoza polovnih automobila iz zapadnih zemalja, preko Srpske krajine, Republike Srpske i na kraju najviše preko Crne Gore. U nekoliko navrata vlast je legalizovala ta vozila u Srbiji, preregistrovala ih i naplaćivala taksu. To je činila i prethodna vlast, a to je radila i DOS-ovska vlast. Ta taksa je bila poprilična. Vladi je bila veoma korisna. Nije sada bitno za šta je korišćena, mnogo savesnije ranije nego sada, ali to je već drugo pitanje. Ti ljudi su uvezli vozila pozamašne kubikaže, ali stara četiri, pet, šest godina. Oni mogu računati sada na popust od najviše 30%. Taj amandman mi još nismo razmatrali, polako, idemo redom, jer to što vi šurujete zakulisno, to mene ne interesuje dok se ovde ne stavi na dnevni red. 30% je najveći popust na plaćanje poreza, s tim što se za svaku godinu daje 5%, dok se ne stigne 30%. Onaj koji ima polovno vozilo, za koje je mislio da ga je jeftino kupio preko Crne Gore, sada će svake godine da plaća još 20 hiljada dinara, plus sve ostale redovne dažbine koje su postojale. To je suština. Dalje, ovde se uvodi plaćanje poreza i na čamce bez motora. Onaj ko živi pored Dunava, Save, pored Morave, Drine, ima neki čamac bez motora, drveni čamac, treba mu da se preveze na drugu obalu, treba mu da preveze sa neke njive nešto na brzinu, da mu se deca leti vozaju, mora i na čamac bez motora da plati porez. Pa, evo ja ću se složiti sa vama, neka porez na jahte bude dva puta veći nego što ste predvideli. Nije mi žao nikoga ko ima jahtu da plaća ogroman porez. To ću vam sve podržati. Nemojte sirotinji da naplaćujete porez na čamce bez motora, jer ako neko ima neki drveni čamac sa malom kubikažom, njemu opet porez naplaćujete. Zašto? Pazite, svi ljudi koji žive uz Dunav teže da imaju čamac, svi koji žive uz Savu, uz Moravu, uz svaku reku koja je iole plovna, žele da imaju čamac. Nije to luksuz. Trebalo je da uvedete i porez na biciklo, po istom osnovu kao i na drveni čamac. Uvedite porez na pegle, na kućne pegle i ko hoće da pegla, godišnje da plaća porez. Uvedite porez na sijalicu, zašto, pa idete od kuće do kuće, o amandmanima ćemo kasnije ovo je sada načelna rasprava, za sijalicu možda vam i sledi amandman. Šta je ovde suština? Ovde je suština da Vlada koja je nesposobna i nema rešenje, a ne može da održi obećanje od 6 milijardi dolara spoljne pomoći, pare nalazi kod naroda za koga je u predizbornoj kampanji tvrdila da nema ništa. Znači, niste iskreno verovali da je narod osiroteo, da narod nema ništa. Vi verujete da narod još ima mnogo, pa mu otimaj na svakom mestu. To je suština. Ministar je odbio da se izjasni po pitanju ovog zakona. Ovo ne može uopšte da ide u formi zakona. O porezima može da bude eventualno zakon o taksama, a i tu smo ranije bili u dilemi po pitanju kakvo će biti mišljenje Ustavnog suda, jer ako savezni zakon za nešto zabranjuje da se naplaćuje porez, pitanje je kako se za to isto može naplaćivati taksa. To je tada prošlo, a sada vi onako brutalno idete sa zakonom i vas ne interesuje stav Ustavnog suda, ni pravni poredak. Za čamce bez motornog pogona dužine do 5 metara vi ste predvideli 700 dinara godišnje. Onda, do 10 metara hiljadu dinara, do 15 metara 1.500 dinara i preko 15 metara 1.800 dinara. To su sve čamci bez motora. Za čamce bez kabine sa malim motorom od 7 do 22 kilovata 3.000 dinara, preko 22 - 10.000, a preko 220 - 33.000. Znate, onih preko 220 kilovata nije mi žao, ali ovde se plaća na mali čamac i na mali motor nešto što će čoveka naterati da se otarasi čamca i motora. Ko je prošle godine imao čamac u Dunavu, izvukao ga na obalu preko zime, odustaće ove godine da ga spušta u Dunav. Zašto? Radije će da mu neko odnese čamac, nego da plaća ovoliki porez. Nisu to beznačajne stvari. On će ga plaćati ako ga uhvate da je njegov čamac, ali ako ga se odrekne, baci ga, proda, napusti i šta god da uradi ne može više sa njim da opstane. To je samo jedan od primera kako tražite da se, zapravo, ljudi svedu na prostu robovsku radnu snagu. Vi ste oslobodili samo mleko i hleb od poreza, ali zato ste digli cenu mleka na 24 dinara, hleb je sada 10 dinara sa tendencijom daljeg rasta. I sve ovo ostalo što radite govori da uvodite jednu vrstu ratnog komunizma, da sve ljude svedete na robove koji će šaku pirinča dnevno pojesti, hvaliti DOS-ovsku vlast kao najbolju, a crno ispod nokata ćete im oteti.
Reč ima narodni poslanik Slobodan Janjić, a posle njega narodni poslanik Dragan Jovanović.
Dame i gospodo narodni poslanici, poslanik sam Srpske radikalne stranke iz Pčinjskog okruga, preciznije iz Vladičinog Hana. Dolazim iz južne Srbije, gde se od oktobarske revolucije do danas, sa većim ili manjim intenzitetom, vodi pravi rat. Poslanička većina uporno ignoriše raspravu na tu temu i pored katastrofalnog učinka fantomskog koordinacionog tela Miloševićevog komunalca Čovića. Mi finansiramo iz poreza građana tog fantoma Čovića. Veći deo odgovornosti snosi i gospodin Koštunica, koji u ovoj skupštini ima 40 poslanika Demokratske stranke Srbije, koji takođe ćute o tom gorućem problemu odnosno ugroženom integritetu Jugoslavije i Srbije.
Gospodine Janjiću, molim vas da se vratite na temu.
Vraćam se. Sve ovo plaća srpski narod. Ove šiptarske bande koje ideološki predvodi pregovarač Riza Halimi - lični prijatelj gospodina Čovića. Svima vama je važnije da što dublje zavučete ruku u prazne, a sad već i pocepane džepove građana Srbije. Šta ćete tamo naći pokazaće vreme, možda će se pojedinici i obradovati. Vi ste, gospodo, za pet puta manje poreza i taksi uvedenih u ratu pozivali na građansku neposlušnost, odnosno na neplaćanje bilo kakvih računa. Sad takve pozive nema potrebe niko da šalje jer ove može da plati najviše tri do pet posto stanovništva, naravno ako hoće. Prvi paket zakona koji ste usvojili ekonomski će preživeti 15 do 20% privrednih subjekata, bilo da su u državnom, društvenom ili privatnom vlasništvu. To će se u praksi potvrditi u naredna dva meseca. Za sve one koji prežive ovaj prvi paket drakonskih zakona, spremili ste ovaj drugi paket ozakonjene pljačke koja je sad na dnevnom redu i počistićete sve privredne subjekte, osim budžeta Vlade Srbije, koja će tad već biti u pravom egzilu, ovo je sada privremena. Neki će u Francusku, kancelar u Nemačku, a ostali verovatno u Ameriku. Onaj koji koordinira i naređuje ovakvu finansijsku šok terapiju, u trenutku kad su država, privreda i građani u veoma teškoj situaciji, boreći se za golu egzistenciju, ne može se pravdati da ne zna prilike u zemlji. Nisu svi došli iz Francuske, mada je većina lidera DOS-a bila u izbeglištvu u zemljama NATO agresora, dok je narod ovde ginuo. Treba otvoreno da kažete da ste dobili naređenja ratnih zločinaca sa Zapada. . .
Gospodine Janjiću, o čemu vi pričate? Opominjem vas treći put da se vratite na temu.
Gospodine predsedavajući, ministar finansija je rekao da je na pravljenju ovakvog i poreskih zakona imao konsultacije sa MMF-om, a oni su valjda u NATO-u. Treba otvoreno da kažete da ste dobili naređenja od ratnih zločinaca sa Zapada. U Jugoslaviji vam trebaju poslušnici, tržište, teritorija, sirovine i jeftina radna snaga. Da imate malo hrabrosti i ponosa rekli biste građanima Srbije šta ste im pripremili, iako znate da će to biti kolektivno političko samoubistvo DOS-a. Valjda je nekima od vas važnija država od nakaradne stranačke politike, pa očekujem da se pojedinci uzdignu iznad stranačkih interesa DOS-a. A sad malo o predlozima paketa zakona, o kojima nikoga niste konsultovali, ni građane, ni sindikat, ni privredu. Planiranih sredstava od poreza na dobit preduzeća neće biti jer kakvu takvu dobit ostvaruje samo 8 do 10% privrednih subjekata, pa će efekat biti mali. Porez na imovinu (nasleđenu ili stečenu pre 10-20 godina) naplaćivaćete svima, a u zadnjih 13 godina nešto je steklo samo 7-8% građana, ostali su tri do pet puta siromašniji nego što su bili pre 10 i više godina. A sada, ovo što vas najviše interesuje. Porez na upotrebu i držanje određenih dobara je potpuno neprimeren ovom trenutku. Normalno je da država ne oporezuje određena dobra koja su građani kupili ukoliko građani nisu prilikom kupovine upozoreni koliko će dodatno morati da plate to zadovoljstvo, odnosno posedovanje određenih dobara. Poznata je sklonost srpskog naroda i Srba prema oružju, pa sada da postavim jedno pitanje - da li će ovaj novoimenovani Čeda Holbruk platiti porez za držanje ili nošenje pištolja uhapšenog bivšeg predsednika Miloševića. On valjda prvi treba da da primer i da transparentno izjavi da li je predsednikov pištolj uzeo ili držao. Držanje će ga koštati 900,00 dinara po novom zakonu ili je toliko dobar primerak pa će platiti i 4.500 da ga stalno nosi. Prateći detaljno napise u novinama o detaljima zaplenjenog oružja, shvatio sam da je predsednikov pištolj završio kod Čede Holbruka koji je zadnji bio kod njega na kanabetu.
Gospodine Janjiću, treći put vas opominjem.
Nije valjda naoružan otišao u zatvor.
Gospodine Janjiću, bojim se da ću morati da vam oduzmem reč.
U najboljem slučaju, platićeš 300,00 dinara za trofejni primerak. A sada, za ministra finansija. Nisu valjda svi džipovi kao ovaj Čedin, nov od 75.000 maraka. Ljudi u brdsko-planinskom području voze džipove marke Gaz, Uaz ili one stare, pa zar i za njih da plate 20.000 dinara poreza, a oni drugi prevoz nemaju, nemaju infrastrukturu. To im je i sanitet, i prevozno sredstvo. Porez na finansijske transakcije od 0,3% je previsok za ovako iscrpljenu privredu, a sam predlog je manjkav jer nema nikakvog obrazloženja o nameni ovako prikupljenih sredstava, ko će ih i kako trošiti i u koje svrhe. Umesto doprinosa za solidarnu stambenu izgradnju koji je nekako obezbeđivao prikupljanje sredstava za najugroženije socijalne kategorije i invalide, predvideli ste da se to sad finansira iz poreza na finansijske transakcije do 0,3%.Pošto neće biti nikakve finansijske transakcije, biće burne socijalne reakcije. Predlog dopune Zakona o lokalnoj samoupravi, koji ne precizira udeo lokalne samouprave u dobiti od resursakojima raspolaželokalna samouprava, je u najmanju ruku neozbiljan. Na primer, šumska bogatstva, naftonosna polja u Vojvodini, energetski kapaciteti, rudnici, poljoprivredno zemljište itd. Ako sva ta sredstva idu u vladin budžet, onda od lokalne samouprave odnosno opštine nema ništa. A kako su opustela sela, tako će i manji gradovi u Srbiji. Predlog zakona o porezu na fond zarada predviđa do 3,5% novog nameta za privredne subjekte i građane da bi se finansirala lokalna samouprava. Izgleda da niko ne sme da otkine deo onog slađeg finansijskog kolača koji se zove resurs ili prirodno bogatstvo određene opštine ili grada koji je Vlada prigrabila za sebe. Zbog takvog odnosa sela i manji gradovi ostaju bez stanovništva jedino povećanje broja stanovništva beleže veliki gradovi, ... (Predsednik: Vreme.) ... odnosno centri političke moći. U proteklih 10 godina dosadili su mi razni političari početnici, tipa Dačića, Pačića, Čedića, Rastovčića i sl. Izađu za govornicu, pa kao da je ovo vremeplov ili emisija - Dogodilo se na današnji dan. Izađite gospodo i kažite kako ćete da sredite i da pomognete "Mašinsku", "Krušik", "Elektronsku" i "Zastavu". Ko je šta radio, neka ide u zatvor i neka odgovara. Narod očekuje od vas budućnost, a ne prošlost. Niste morali građanima da ...
Gospodine Janjiću, već dva puta sam vas opomenuo, prekoračili ste i vreme, a molim vas da završite.
Evo, samo malo, imam pravo na zadnju rečenicu. Niste morali građanima da ponudite ovoliko mućkova pred Uskrs.
Reč ima narodni poslanik Dragan Jovanović, a posle njega narodni poslanik Dragan Čolić.
Poštovani narodni poslanici, poštovano predsedništvo, evo pred nama paketa zakona, evo još jedne bombe u srcu Srbije, kako reče ministar Đelić. Samo što ova bomba nije tempirana, ovo je jedna šok bomba, a čini mi se da je i paket šok bomba, od koje će građani Srbije teško da se probude. Kada će da se probude, ne znam. Pričali smo više puta o zakonima, a prošli paket zakona je građanima skinuo košulje, pripremio ih je za pranje, a ovaj sledeći paket koji danas usvajamo, on seče kožu. A šta će onaj sledeći, ne znam. Saopštenje Demokratske stranke je vrlo interesantno. Kaže - poslanici opozicije pričaju neistinu, plaše narod. Nemamo mi nameru da plašimo narod, samo mislim da bi bilo mnogo korektnije i mnogo poštenije, prema ovom narodu da oni Batićevi sa čarapama zađu od kuće do kuće i pokupe od naroda ono što je još ostalo. Nemamo mi nameru da plašimo narod. Nekad ponešto ne razumemo. Evo, recimo, nije me stid, nije me ni sramota priznati, neke stvari nisam razumeo. Mislio sam da je akciza na so neki namet na narod. Mislio sam da je porez na dečije pelene, na dečiju hranu, da je porez na dečiju odeću i obuću, neki namet na narod. Mislio sam da je porez na topli obrok veliki namet na narod. Tako sam i pričao. Međutim, shvatio sam da sam bio u zabludi. Nije me sramota da priznam. Zašto sam bio u zabludi? Uvođenje akcize na so je delo ministra zdravlja i dobrobit ove vlade prema narodu, jer povećana upotreba soli izaziva hipertenziju. Znači, Vlada brine o narodu. Porez na dečije stvari, na dečije pelene, porez na porodiljske dodatke, to je briga DOS-a o natalitetu. Pozitivna ili negativna, za koga, ne znam. Shvatio sam i da je porez na tople obroke, porez na prevoz, opet briga za zdravlje naroda, da nam se narod ne ugoji, da narod bude vitak, da imamo lep narod. Shvatio sam ja, ali ne može da shvati narod. U tome je problem i mislim da će duže da ostane. Čudio sam se često ovih dana, moram i to da priznam, kako mi poslanici opozicije, kako narod ne može da shvati dobrobit ovih zakona. Bilo mi je malo i krivo, gledam poslanike opozicije, vidim mladi, lepi, pametni, pa računam - bolje shvataju. Međutim, jednog momenta mi sine kako oni shvataju to pre od nas. To je po principu bajke "Carevo novo odelo". Izađe šef Čeda i kaže, ili dođe na poslaničku grupu i kaže - molim vas, ovi zakoni su transparentni, reformski, evropski, pošteni, pravični i oni ljudi poveruju i izglasaju zakon. Kada dođu kući, pogledaju. Niti su pošteni, niti su pravični, niti su reformski, niti su transparentni. Štaviše - neustavni su, neprimenjivi, nepošteni i nepravični. Imamo danas jedan vrlo interesantan paket zakona. Po nekim mojim zapažanjima naš ministar je sasvim dobar čovek. To je jedan, ovako, prilično važan kvalitet, ali nisu mu ni namere loše. Međutim, postoji jedna izreka "put do pakla je popločan ljudskim dobrim namerama". Plašim se da ove dobre namere našeg ministra nas ne odvuku do pakla. Ovaj paket zakona, koji je danas na dnevnom redu, je takav da bih se zadržao na zakonu o porezu na imovinu i zakonu o upotrebi i nošenju dobara. Molim vas, Toma Nikolić često pominje ustavnost zakona. Zakon o porezu na imovinu je praktično neustavan zakon, jer ne polazi od ekonomske snage obveznika. On fingira neku ekonomsku snagu. Gospodin ministar, a za njega me i ne čudi, on je mlađi čovek, ali njegov zamenik, koji dugo godina radi, ima tu preko puta jednu finu kuću koja se zove Zavod za statistiku. Mogao je da ode do Zavoda za statistiku, da malo prekopa po knjigama, pa da vidi strukturu, sadržaj i veličinu srpske imovine. Kada su u pitanju kuće, zadnji popisi imovine i lica pokazuju da u Srbiji ima 160 hiljada stanova više nego kuća. Ti popisi pokazuju i strukturu tog stambenog prostora, da Srbija ima prosečnu veličinu kuće preko 119 kvadrata. Otkud to, pomisliće neko da smo bogata zemlja. Kada se pogleda struktura onih koji imaju kuće dolazi se do sasvim suprotne slike. Do 1980. godine kuće su pravili radnici i seljaci jer nisumogli da dobiju stanove. Pravili su kuće po srpskom običaju, svako krene da bude malo više od komšijske, pa napravi 200 kvadrata. Govorio je gospodin Šešelj i o ljudima iz Nemačke. Dođu ljudi, sahrane 40 godina rada. Pođite negotinskim putem, prema Požarevcu, prođite kroz Moravsku dolinu, videćete svuda kuće od 300 i više kvadrata. To je možda želja da sin ostane kod oca, ali da li te kuće odražavaju ekonomsko stanje kod našeg naroda. Da li radnici "Zastave" koji su pravili te kuće, radnici Bora, radnici Majdanpeka, seljaci u našim krajevima, da li imaju snage da u ovim uslovima, a nema u proseku kuće ispod 100 hiljada maraka, mada može da priča ko šta hoće, čak i sa amortizacijom, mogu da plate i tih 14 hiljada dinara. Ili, 4%, to je 12 hiljada dinara. Ne mogu gospodo. Ne bih se ja plašio, videli smo taj zakon i pre, da nisam čuo gospodina ministra da kaže - glavna karakteristika ovih zakona će biti konsekventno sprovođenje. A, kad on kaže - konsekventno sprovođenje takvih zakona, odmah pomislim na gospodina Batića i one sa čarapom preko glave. Porez na automobile - opet nije težak posao, nije velika muka da se ode do Republičkog MUP-a, da se vidi struktura srpskih automobila. Pa, gospodo, svi to u ovoj sali znate da je prosečna starost srpskih automobila preko 12 godina. Sa ovim ilegalnim uvozom, protivzakonitim uvozom, kada je uvezeno 200 hiljada krševa, ta starost je još povećana. Nije meni žao da Čeda plati za džip, ili jošneko ovde, nije to greh. Greh je, gospodo, naplatiti ljudima za automobile stare preko 14 i preko 20 godina. Da čovek sa 20 godina starim mercedesom, penzioner, plati 19 hiljada ili 18 hiljada dinara. Nema, gospodo, on to odakle da plati. On neće da popravi kočnice, ugrozićemo bezbednost saobraćaja, a dao sam amandman da se automobili stari preko 10 godina oslobode poreza, jer mislim da bi to bilo korektno i pošteno prema građanima. Još nešto sam samo hteo da vam kažem, neću da vas davim. Čudio sam se, gospodo, ovih dana po Srbiji kako se glasa po zakonima i izglasavaju, a niko za njih ne glasa. Objasniću vam kako niko ne glasa. Odem na Vračar i jedan čovek mi kaže - ovi zakoni i porezi veliki, ne može se. Kažem - glasao si za to. Kaže - ma nije, moj poslanik (da ne kažem poslanica) nije glasao za taj zakon. Kako bre nije? Pa, kaže - gledam tamo, ima 15 stalno ne glasaju, a ona je među tih 15 koja nije glasala. Odem u Čačak, isto mi onaj priča, kaže - ovi moji kažu ovde iz Čačka nisu dobri zakoni, ali oni za njih nisu ni glasali. Odem u Sombor, ista priča. Onaj kaže - ja sam u onih 15 što nisu glasali. Molim vas, osećaju poslanici opozicije da ovi zakoni nisu dobri, i oni imaju prijatelje, imaju komšije, imaju rodbinu i imaju birače. Ne mogu da izađu pred birače sa onom pričom da so izaziva pritisak, da ne treba topli obrok, da se šeta da bi se smanjio holesterol i da bi se bolje živelo. I oni osećaju da ovo nije dobro. Još jedna poruka gospodinu ministru, a, tu je zamenik. Zamolio bih vas za sledeći paket zakona da odete do Zavoda za statistiku, da izvadite prosek. Govorim o najnižim osnovicama za oporezivanje. Stavili ste 9.400 najnižu osnovicu za oporezivanje visoke spreme. To nije baš neki naučnički posao. Idite, pogledajte prosek bruto plate prosvetnih radnika, tekstilnih radnika ili radnika u prerađivačkoj industriji, u metalskoj industriji, pa na osnovu tog proseka odredite bar neki pristojan iznos najniže stope za oporezivanje. Nemojte da određujete najnižu stopu za oporezivanje onoliku koliku radnici, službenici ili profesori nemaju platu, jer ako po toj stopi plate porez neće baš ništa da im ostane za sledeću platu, odnosno za sledeći posao. Štrajkovaće i nećemo imati nikakav prihod. Hvala.
Reč ima narodni poslanik Dragan Čolić.
Dame i gospodo narodni poslanici, želim da se obratim ministru finansija, gospodinu Đeliću, ali na žalost on trenutno nije ovde. Ne znam da li je zamenik tu. Ne znam da li mogu njemu da se obratim. Čuli smo ministra finansija Đelića, koga ni magla nije mogla da spreči da doleti u Srbiju i da paketom poreskih zakona usreći građane Srbije. Građani se toliko raduju novim poreskim obavezama da se u čudu pitaju što se Đelić ranije ne pojavi, ranije bi ih srećom usrećio. Kaže gospodin ministar Đelić, i to sa žaljenjem, da ovaj paket novog harača ne donosi mnogo para u budžet, i to je za njega loše. Slažem se sa tom konstatacijom da je to loše, ali za porezima iscrpljenu Srbiju. Vrlo često koristite reč transparentan. Vi, u stvari, veoma transparentno zavlačite ruke u džepove građana, pa će proizvod vašeg činjenja i nečinjenja biti mnogi transparenti na ulicama Beograda i Srbije, sa kojih ćete saznati poruke povodom poreskih zakona. Vi, gospodo iz DOS-a, imate apsolutnu vlast. Sve ste u svoje ruke preuzeli. Imate apsolutnu kontrolu i vlast u svim medijima. Ukinuli ste Zakon o javnom informisanju, koji je imao za cilj da se laž spreči, i sada sejete laži u neizmernim količinama. Ubeđujete građane da treba i moraju da budu srećni što su oporezovani. Što su više oporezovani, sve više su srećni. U predizbornoj kampanji obećali ste narodu promene i 6 milijardi dolara, koje neće stići. Sve što činite, u svim sferama delovanja je protiv interesa naroda i države. Gušite srpsku nacionalnu svest. Ismejavate srpsku tradiciju i srpsku istoriju. Vi ste kosmopolite, mondijalisti, vi prvo volite tuđe zemlje, zemlje Amerike, zemlje Evropske unije, pa na kraju ako se Srbije setite. Poslanici SRS vam smetaju zbog toga što narodu govore istinu, što mu oči otvaraju. Oči nad kojima je debela skrama vaših lažnih obećanja. Teoretski lepo sročene poreske obaveze, u praksi neće biti izvodljive. Otkuda građanima, radnicima, seljacima, zdravstvenim radnicima, penzionerima? Ako i hleba bude bilo, biće dobro. Haos je u svim oblastima ljudskog delovanja. Bez časti, bez obraza, bez morala, kujete podle planove - kako da zabranite i onemogućite SRS da narodu kaže istinu. Vladan Batić i Zoran Đinđić se uveliko spremaju da preko grupe otpadnika od SRS formiraju novu. Dobili su za to zeleno svetlo od svojih krvavih mentora sa Zapada. Smetaju vam srpski radikali da carujete samo sa vašom pravdom i istinom. Ko vam se suprotstavi, doći će pod udar samo Batićeve pravde. Možda smo mi, srpski radikali, sagoreli u želji da pomognemo srpskom narodu u najtežim trenucima, a to je najbolji znak da smo bili i bićemo vatra, a iza vas će ostati samo balav trag, kao od puža. Radujte se, građani Srbije, stižu novi DOS-ovi paketi poreskih zakona.
Reč ima gospodin Čedomir Jovanović, kao predsednik poslaničke grupe.
Replika, gospodine Šešelj. Moja funkcija je - šef poslaničke grupe. Dakle, s obzirom da vreme provodite u pisanju eseja ili u lutanju po Srbiji, imam razumevanja za izostanak vremena koje je potrebno da bi se pročitali ovi predlozi zakona, sa kojima je Vlada izašla pred vas. Ali, s obzirom da vodite računa o sirotinji i da ste borci protiv greha koji mi činimo, spremni smo da uporedo izanaliziramo odluke koje je Vlada SRS, SPS-a i JUL-a donosila svojevremeno, i predlog zakona sa kojim je Vlada DOS-a izašla pred Narodnu skupštinu. Posebna taksa za registraciju motornih vozila stupila je na snagu 7. decembra 1998. godine. Usvojila ju je Vlada pod Mirkom Marjanovićem, gospodinom Šešeljem i Milovanom Bojićem, čini mi se da je on bio treći potpredsednik ispred JUL-a. Bilo je još nekoliko potpredsednika, s obzirom da ste imali kabinet od 36 funkcionera. Dakle, gospodine, tada je putnički automobil, sa motorom do 1.150 cm kubnih, bio opterećen taksom od 300 dinara. To je bilo 1998. godine. Po predlogu zakona sa kojim je Vlada izašla pred parlament, taj automobil je opterećen porezom od 600 dinara. To je uvećanje za 100%. Samo u 2000. godini izmerena inflacija je 113%. U 1999. godini nešto više. Dakle, mnogo su manja opterećenja sa kojima ova vlada izlazi pred građane i parlament, nego opterećenja sa kojima ste izlazili vi. Kako ste trošili sredstva, pokazali smo u toku jučerašnje sednice i nema razloga da ponovo o tome razgovaramo. Što se tiče poreza na imovinu, izmenjena je osnovica oporezivanja, ona je povećana sa 0,4 na 0,8% plus rast cena na malo, ali samo na imovinu iznad 200.000 maraka. Vi niste pravili razliku između sirotinje i bogataša, već ste donosili one poreske propise koji su išli u prilog vama i vašoj vlasti. Tako ste iz nje izašli sa kućama, sa vilama, sa lokalima, sa firmama, tako da danas pred parlamentom možemo da razgovaramo samo o uporednoj analizi onoga što čini danas Vlada i onog što ste činili vi pre dve godine. Ja se slažem i sa onim predstavnicima SRS koji nešto tako odobravaju, iako im ta analiza ne ide u prilog, kako zbog drugačijeg odnosa prema građanima, s obzirom da su oni tada u jednom mnogo težem vremenu znatno više uzimali kroz dažbine i takse, a tako, naravno, i kroz analizu onoga što su svakako bila nenamenska trošenja sredstava dobijenih na takav način. Što se tiče vozila, trofejnog oružja itd. mi smo spremni da položimo račun pred građanima ovog društva, plaćamo svoje poreze redovno, a sve ono što smo stekli, nismo stekli kroz kompenzacije ili kroz donacije od strane Vlade [[Poslanik Šešelj traži repliku.]]
Zahvaljujem se prvo predsedniku poslaničke grupe, zato što je u kratkom vremenu, tri puta manje govorio i držao se teme, odličan primer kako treba da se nastupa. Izvolite, gospodine Šešelj, pravo na repliku. Pritom, nije vas uvredio, ali znam da ćete da zloupotrebite i da tražite pravo javljanja po Poslovniku.
Molim vas, gospođo, nizašta na svetu ne bih uvredio Čedu Jovanovića, kako vi unapred sumnjate u mene? Vi ćete i meni da zahvaljujete, s tim što je Čeda Jovanović malopre imao repliku, on je tako deklarisao to svoje, a vi mu zahvaljujete što je kraće od 10 minuta govorio. Vodite malo računa kad vodite ovu sednicu. Znam da svaka vlast mora da propisuje poreze, jer vlast ima ono što otme od naroda. Nijedna vlada na svetu nema ništa, osim onoga što je uzela od naroda, ako se izuzmu vlade nekih veoma bogatih zemalja arapskog zaliva ili malih državica u Tihom okeanu. Međutim, ovde je problem, ne što vi imate poreze, nego što ste vi višestruko povećali broj osnovica oporezivanja. Mi smo imali taksu na registraciju vozila. Sav novac od te takse išao je za "Zastavu", a vi ste sada ubili "Zastavu", uništili je. Od "Zastave" nema ništa, od fabrike. Da vidimo sada koliko vi proizvodite od Nove godine, koliko je bilo - oko 300 vozila svega od Nove godine. E sada, to je što se tiče razlike po ovom pitanju. Drugo, mi smo imali porez, koji je u nominalnom iznosu bio četiri puta manji od sadašnjeg, a u stvarnom, realnom iznosu, bar dvostruko manji. Uvažavam što ste ovu stavku uneli u budžet. Ali, sad je budžet u realnom iznosu dvostruko veći nego prošlogodišnji. To je budžet koji ne može da se naplati. Uzalud vam svi ovi porezi. Vi ćete ove poreze jednom moći da primenite. Na kraju, završio bih, ako ste ljubazni da me saslušate, bez ikakve uvrede gospodinu Čedi Jovanoviću, meni bi se ruka osušila kad bih ja njega uvredio, gospodine Jovanoviću, mi ovde sa vama vodimo parlamentarnu raspravu, parlamentarnu polemiku, mi iz opozicije radimo jedino ono što je naša dužnost. Napadamo vlast, vi se branite od naših napada. Koliko korektno, koliko nekorektno, to uopšte nije važno. Nikad se ne ljutim što Batić izađe sa nekim papirima pa kaže 24 "audija", a nikako da kaže ko je to kupio. Vi iz ove skupštine izađete napolje, pa tamo gde se mi nikako ne možemo pojaviti, dajete izjave. Evo, današnja "Politika" i gotovo sve novine su objavile, meni je "Politika" slučajno bila pri ruci, vi kao Demokratska stranka tražite da idem u ludnicu. Istina, rekli ste finije, rekli ste da idem u bolnicu. Niste, valjda, mislili na bolnicu u kojoj se operišu krajnici ili u bolnicu gde se ugrađuju ortopedska pomagala. Znam ja dobro na koju ste bolnicu mislili. Prvo ste rekli zatvor, pa ako ne može, onda u bolnicu.
Opominjem vas na vreme.
Nisam uvredio gospodina Čedu Jovanovića. Nema potrebe da me opominjete. Hoću samo da kažem još jednu rečenicu. Na šta ovo ukazuje? Vi niste u stanju da mirno i staloženo podnesete vatru sa položaja opozicije. Argumentacija opozicije je suviše ubojita, a vi ste nesigurni u dosovsku politiku koju ovde sprovodite.
Ima reč narodni poslanik Vitomir Plužarević. Sledeći je narodni poslanik Velimir Simonović.
Gospodo narodni poslanici, paket zakona od pet do jedanaest je samo deo koji mi, kao poslanici, treba da izložimo. Toliko je vremena da nije dovoljno ni za jedan od ovih predloženih zakona o porezima. Paket poreza koji DOS danas iznosi na videlo je sraman čin za naš narod. Da li je mogućno da DOS danas predstavlja ulaze za budžet, da nema osnova za takvo nešto. Zar jedan milion nezaposlenih, što na sva zvona predstavljate putem vaših ministara, a koji treba da ovim paketom pune ovaj budžet? Zašto Vlada nije, prvo, prestrukturirala privredu, pa omogućila da veliki broj ljudi krene da radi. Zaposleni su do sada samo DOS-ovi ljudi. Ostali su nepoželjni. Kakva je to politika demokratske orijentacije? To nema veze sa demokratijom. Očekujete da ćete ovim paketom zakona obezbediti sigurnost u budžetu. Zašto ste pojačali stope poreza u svim predlozima zakona? Predložio sam amandmane na određene članove tih zakona. Jedan od tih je amandman koji reguliše pitanje lovačkog naoružanja i automobila. I tu je stopa povećana za dvostruki iznos od prethodnog. Pretvorili ste automobile velike kubikaže, stare godine proizvodnje, da budu realizovani kao da smo mi najbogatije društvo, odnosno kao da su to novi automobili. Borite se za demokratsko i bogato društvo, a iz ovih zakona se to ne vidi. Zapravo, vidi se suprotno. Kad smo mi, srpski radikali, u vreme sankcija i teškog bombardovanja naše zemlje, predložili određene takse od 100 dinara na mobilne telefone, vi ste nas blatili na svim nivoima. Sada predlažete duple takse, a da ni okom niste trepnuli. Šta vi, gospodo iz DOS-a, želite? Zašto su svi ovi projekti koji su na dnevnom redu takvi da ne omogućuju naš boljitak, nego radnika stavljate u presu i iz njegacedite poslednji dinar, koji nema gde da ga zaradi. Da ste do sada zaposlili veći broj radnika, imali biste podršku naroda. Ovako, ko zna šta će se desiti. Vi, gospodine predsedniče, na tom mestu gde sedite, vrlo ružno dobacujete poslanicima Srpske radikalne stranke. Zašto to radite? Zar smo vam mi toliko neprihvatljivi da morate dosetkama sve nas da vređate. Veliki broj amandmana koje smo podneli je odbijen. To nam je poznato. Zašto biste vi iz DOS-a to prihvatili? To pokazuje vašu demokratičnost. Sredstva informisanja daju određene informacije o ovim zakonima koji uzimaju novac od građana. To je dobar komentar koji će vas dovesti do toga da razmislite, ali će biti kasno, jer narod ne može da čeka to što ste obećali - šest - sedam milijardi dolara. Narod od toga neće ništa pozitivno osetiti. Predlog zakona o lokalnoj samoupravi - predložio sam amandman da se sredstva u mesnim zajednicama ne raspoređuju po svim jedinicama, jer ima mesnih zajednica koje nisu spremne da se bave takvim finansijskim sredstvima. Ključne tačke ovih zakonskih promena nisu da se povećaju porezi. Oni treba da donesu u budžet novi moment, odnosno ta sredstva, po rečima ministra Đelića, trebalo bi da budu i veća, ali sada nisu u mogućnosti da se realizuju. Sve što se predlaže ovim paketom po predlogu Vlade i ministarstava, bilo je regulisano i starim zakonima. Samo su sada iznosi povećani. Smatram da se ovim paketom zakona sada na demokratski način daje građanima do znanja, da su to zakoni koje oni moraju poštovati. Upotrebljava se izraz "doza progresivnosti". Ta doza progresivnosti je dobra samo tamo gde su društva bogata i gde može ta doza progresivnosti da ostvari cilj. Ovom dozom progresivnosti predviđaju se naplate za višak stambenog prostora. Ali to je lokacijski određeno. Misli se na Dedinje i ekskluzivne lokacije. Da li i sela imaju svoje Dedinje ili će se to regulisati na drukčiji način? Bojim se da ne dođe do izražaja da seljačke kuće, koje su trenutno prazne, budu predmet ovog zakona. Pominju se stope i strani investitori. Oni mogu da dođu i da investiraju, ali ne sada, u ovim uslovima, i predlogom ovih zakona. Rečeno je da porez na dobit mora biti pravičan i da će se iz toga finansirati jednim procentom kultura, sport i humanitarna davanja. Svi ovi zakoni su bili na kontroli kod stranih mentora. Verovatno ste od njih dobili dozvolu za promociju i putem ove skupštine, jer sve što mi, kao Srpska radikalna stranka, predložimo u vidu amandmana, vi ne prihvatate, odnosno vi biste prihvatili, ali ne smete od stranih mentora. Ovim zakonima koji regulišu poreze na automobile zalažete se, navodno, i za domaću "Zastavu", ali je to diskutabilno. Vreme će pokazati da vi ne poštujete ni našeg radnika, ni našu proizvodnju, već ono što treba da realizuje strani kapital na našem tržištu. Mi smo njima potrošačko društvo koje treba da troši njihovu robu. Napomenuo sam na početku izlaganja oružje. Stavio sam određene amandmane. Smatram da milion komada oružja, o kojima govorite, predstavlja nešto sa čime ne znate šta ćete, odnosno šta treba uraditi sa onim ljudima koji imaju 30 - 50 komada raznog oružja. Ništa sa njima ne treba činiti na način na koji vi činite. Oni koji drže to oružje, čine i određene usluge. Treba to održavati, čuvati, za neka buduća vremena, kao muzejske vrednosti. Ne mislim da to treba čuvati za neku borbu i slično. To oružje nije spremno za tako nešto. U vezi sa porezom na fond zarada, po vašim rečima i predlozima,treba da bude pomak ka fiskalnom zakonu. Ovaj procent od 3,5 je korak ka finansijskoj decentralizaciji, da oni u lokalnoj samoupravi troše novac, odnosno da taj korak ka decentralizaciji bude u finansijskim tokovima. Zaključiću komentarom. Imamo na dlanu zakone, ali su oni režimski. Prvi put uvodimo usmerenu progresivnost, ali kako i gde? Primer koraka ka finansijskoj decentralizaciji, videćemo.
Zahvaljujem narodnom poslaniku Vitomiru Plužareviću koji predstavlja lep primer. Držao se i teme i vremena za izlaganje. Ima reč narodni poslanik Velimir Simonović. Sledeći je narodni poslanik Živko Selaković.
Dame i gospodo, osvrnuću se na član 4. Predloga zakona o držanju i nošenju dobara. Predviđen je porez na putničke automobile prema zapremini motora. Meni su neki vlasnici automobila nešto starijih modela, kao i moje kolege sa Mašinskog fakulteta koji se bave motorima i motornim vozilima, skrenuli pažnju da bi bilo mnogo bolje da je porez određivan prema snazi motora, a ne prema kubikaži. Tehnologija izrade motora je znatno uznapredovala. Bolje je prema snazi. Može da bude manja kubikaža, a veća snaga motora. Ovo će pogoditi one koji imaju starije automobile. Njih će pogoditi više nego one koji imaju novije automobile. Pošto nisam imao dovoljno informacija, nisam napisao amandman povodom toga. Drugo, strana 8, porez na oružje. Bio sam pre neki dan u unutrašnjosti, gde sam imao razgovore sa većim brojem ljudi. Bili su lokalni funkcioneri DOS-a, predstavnici opštine, a bio je i jedan predstavnik lokalnog lovačkog udruženja. Žalili su se da je taksa na lovački karabin 3.000 dinara. On ne može da ide u lov na visoku divljač bez karabina. Lovstvo nije samo rekreacija, odmor i zabava. Lovstvo je dosta značajna privredna grana. Bio sam odsutan kad je govorio ministar Đelić. Čini mi se da su nešto sniženi porezi. To je dobro. Što se tiče oružja koje nose građani, naročito fizička lica, meni ne bi smetalo da su ti porezi mnogo veći. Kako mi da pokupimo oružje od građana kad je svaki drugi građanin naoružan? Malo - malo pa bude neka pucnjava u kafićima, na ulici itd. Evo, pre neko veče, u Beogradu, dva mladića voze kola, prestižu se ili se mimoilaze suviše blizu, na prvoj krivini se zaustave, dođe do verbalnog vređanja i jedan potegne pištolj. Dakle, što se tiče krupnih kriminalaca, njima stavite koliko god hoćete porez, oni neće ni osetiti, ali ako se kod običnih građana na ovaj način smanji broj oružja koje se kod njih nalazi, bio bihzadovoljan sa ovakvim rešenjem.
Reč ima narodni poslanik Živko Selaković, a sledeći je narodni poslanik Bora Drakulović.
Gospođo potpredsednice, dame i gospodo narodni poslanici, mnogo je sedam ovih predloga zakona da se kaže za ovih desetak minuta, ali pokušao bih nešto u načelu, najznačajnije, odnosno po meni što sam smatrao da treba da izdvojim i da kažem. Recimo, o Predlogu zakona o porezima na imovinu. Po starom želim da podvučem da su opet ovde seljaci oštećeni, odnosno opet se stavljaju u nekakav drugi red građana. Želim da objasnim ovo što sam rekao. Recimo, seljaci nisu imali šanse da dobijaju stanove, možda po 100 maraka, da ne govorim da otkupljuju vile na Dedinju, već su sami sopstvenim sredstvima gradili svoje porodične kuće. Jer, na selu jedan dobar domaćin uvek želi da kuću izgradi i za sina i za unuka, pa tako se i povećava porodica, ali, na žalost, sve slabije. U većini slučajeva, o tome je i gospodin Šešelj govorio, da su i mukotrpnim radom u inostranstvu zarađivali pare, pa su napravili i malo veće kuće. Kamo sreće da svi imaju lepe i velike kuće na selu. Znači, oni se dovode u neravnopravan položaj sa ljudima koji su to na mnogo lakši način ostvarivali, a sada, recimo, oni više plaćaju poreze na imovinu. Još nešto, u ovu grupu ljudi ubrojao sam i ljude rođene u gradovima, kako Beogradu, tako i po svim većim gradovima po Srbiji. Nikad niko nije imao pravo da dobije stan u tom velikom gradu: Beogradu, Nišu, Kragujevcu itd, da ne nabrajam, jer uvek se govorilo, imaju oni nekakav smeštaj, pa nemaju zakonsko pravo da dobiju stan. Znači, i oni su pristupili izgradnji kuće i oni sada imaju kuće. U urbaniziranim delovima Srbije uopšte, porodična gradnja je 5 plus jedan. Zakon je u građevinarstvu naterao ljude da izgrade malo veću kuću. Znači, prizemlje, parter i sprat. Šta sada dolazi? Oni plaćaju povećan porez zbog toga što su se držali urbanističkih uslova, a naprotiv, ovo što se dešava, moram da kažem na našoj Čukarici, tamo gde sada gospodin Čović radi, prave osmospratnice i oni nemaju obaveze da plaćaju porez, jer ne mogu biti ni registrovani kao nosioci kuća, jer je to divlja gradnja itd. Znači, nisu registrovani. Znači, i u ovom slučaju bi se pošteni građani doveli u neravnopravan položaj kada je u pitanju porez na imovinu. U vezi toga imam kasnije izdvojene amandmane u pojedinostima, a ovo je nešto u načelu. Opet moram da se vratim na ono juče što sam ukratko rekao, na taksi vozila. Moram da kažem, neki možda znaju, a možda i ne znaju, bio sam visoki rukovodilac beogradskih taksista i to još u vreme kako smo ga mi zvali - komunizma, zahtevali smo da taksi vozilo uđe u proceduru, da se taksistima prizna kao sredstvo za rad, i treba ga osloboditi poreza. Znači, nema poreza na promet kada se to vozilo nabavi. Posle ti ljudi kroz rad na dohodak plaćaju porez. Ja sam rekao juče da se bez toga oporezuju. Želim da pozdravim ovo što se predviđa oslobođenje poreza za nabavku sanitetskog vozila za dijalizu. To je humano i eto vidite da poslanička grupa Stranke srpskog jedinstva, kojoj pripadam, uvek želimo i da pohvalimo ono što je dobro, ne samo da kritikujemo. Moram da se osvrnem na Predlog izmena i dopuna Zakona o lokalnoj samoupravi. Ne bih sada govorio o stopama, doprinosima itd, ali na ovaj uopšteni deo, samo bih pročitao nešto iz člana 80.Samo prethodno da pojasnim. Slažem se da treba da se izvrši decentralizacija pojedinih odredaba, jer u zadnje vreme opštinama, ruku na srce, je oduzeto pravo zašto su građani mnogo vezani za opštinu. Znači, ima osnova da se u tom pogledu izvrši decentralizacija. Ali, ne mogu da se pomirim sa nečim drugim, jer bi došlo do zloupotreba, a opet moram da iskoristim moje Žarkovo i Čukaricu kao primer. Recimo, "skupština opštine donosi urbanističke planove, uređuje korišćenje građevinskog zemljišta," i td. Vidite, bio sam odbornik opštine Čukarica, svojevremeno u jednoj komisiji. Tada je celo naselje "Filmski grad" izgrađeno na divlji način, a tada je gradonačelnik bio Nebojša Čović. Posle toga je pokušano da se izvrši urbanizacija, odnosno dato je na konkurs da se odrede institucije koje bi pravile taj predlog urbanističkog plana, a naselje je već dignuto. Sada se bojim, vraćanjem decentralizacije određenih odredaba iz nadležnosti lokalne samouprave, obzirom koji ljudi na pojedinim opštinama sada vladaju, znači, mi bi omogućili da sada legalizuju ono što su nekada nezakonito učinili. Kažem, ovaj zakon o lokalnoj samoupravi, slažem se, mi moramo u potpunosti promeniti i doneti. Predlažem da za jednu narednu sednicu, da se konstruktivno uradi jedan zakon o lokalnoj samoupravi.
Ima reč narodni poslanik dr Vojislav Šešelj.
Dame i gospodo, nije reč o Čoviću. Danas neću da govorim o Čoviću. Rekao sam, Čović će doći na red povodom ovoga što je govorio gospodin Selaković. Prošla vlast je već uvela poreze i takse do maksimuma. To je već bilo nešto što je narod vrlo teško podnosio. A, morali smo mnoge stvari da finansiramo zbog zakasnelih penzija, zbog zakasnelih dečijih dodataka, zbog ratnih razaranja itd. Tu smo već dostigli maksimum i prešli preko maksimuma i zbog toga nas je narod teško kaznio na izborima. Ova sadašnja vlast mnogo više oporezuje nego što smo se mi ikada usudili da radimo. To je suština. Vidite šta oni sad sve oporezuju, što nikada ranije nikome nije padalo na pamet da oporezuje. Moram iskreno da priznam, evo izneću nekoliko komplimenata ministru Đeliću i njegovom zameniku Dejanu Popoviću, da ne ispadne da stalno kritikujem. Mene ministar Đelić podseća na glumca Srđana Šapera, a Dejan Popović, njegov zamenik, podseća me na pokojnog glumca Taška Načića. Oni su u jednom izvanrednom filmu "Davitelj protiv davitelja", odlično glumili jedan protiv drugoga i glumili da dave. Sada, koja je razlika? Ministar Đelić i njegov zamenik Dejan Popović nisu jedan protiv drugoga, nego su se udružili i oni ne glume. Oni ovim zakonima dave celi narod u Srbiji. To je suština.
Reč ima narodni poslanik Borivoje Drakulović, a posle njega narodni poslanik Dragan Pavlović.
Poštovani predsedavajući, drage kolege poslanici, zamolio bih vas, s obzirom da se retko javljam, i za ovih deset minuta iskoristiću svoje pravo da vam kažem da dolazim iz jednog mesta koje se zove Lovćenac, gde je pre nekoliko dana uhapšeno 15 uglednih domaćina, koji su ostavili svoje porodice. Ovo je vezano za tačku zakona, pošto ovde inače kaže da je član 24. - Predlog zakona o porezima na upotrebu, držanje i nošenje određenih dobara. Ne razumem malo taj izraz. Mislim da se misli na nošenje oružja, da je zapravo to taj zakon. Da vam kažem, osim toga što su pohapšeni na jedan holivudski način, tražeći kod njih oružje koje, normalno, nije ni nađeno, ne zna se ni dan-danas zašto, gde su i koliko su osuđeni. Molim vas da taj deo razumete, jer zaista je neprijatno, jer me ovo podseća na nešto na šta ću vas podsetiti, iz razloga što postoji jedna istina. Godine 1948. u tom istom Lovćencu pohapšeno je 155, opet, uglednih domaćina, po pitanju Informbiroa. Da li se to istorija ponavlja, da li sada dosovska vlast preuzima ulogu IB-a ili ne znam kako se to već zvalo. Nisam siguran da je to korektno i pošteno, ali bih zamolio sve poslanike, kao ljude, da razmislite o svojim sredinama, kome se to još može desiti ili zašto se to još može desiti. Ne branim nikoga. Ako je neko kriv, neka odgovara, a neka se zna na osnovu kojih zakona, na osnovu koje tačke zakona i pod kojom krivicom. U svakom slučaju, Lovćenac je patriotski, iskren i istinit, spreman da brani svoju Srbiju. Da vam kažem još nešto, ako je neko govorio o ovom oružju, moram reći da srpski narod, neko je to i pomenuo, ima simpatije prema oružju. Mi, koji smo poreklom iz Crne Gore, moram reći da imamo tradiciju nošenja kubure, to je zapravo deo narodne nošnje. Ako neko ima oružje, ne znam kako i na koji način naplaćivati ovaj porez. Ovde se kaže da 900 dinara treba dati za držanje oružja, a 4.500 za nošenje oružja. To znači 5.400 dinara. Neko je ovde takođe pomenuo, računajući da za 5 hektara zemlje treba 182.000 dinara godišnje poreza. Mislim da ćemo polako svi morati ponovo u Nemačku, da bi isplatili taj porez, jer kako inače napuniti budžet Republike Srbije. Toliko bih i hvala vam, ako vas nisam uznemiravao.
Reč ima narodni poslanik Dragan Pavlović, a posle njega narodni poslanik Zlatan Jovanović.
Dame i gospodo, prošlo je nekoliko nedelja od kada se ovaj poveći paket poreskih zakona pojavio u javnosti. Porezi, sami po sebi, nisu popularna stvar. U razvijenim zemljama se bitka na izborima dobija na ovoj temi. U svakom slučaju, ta nepopularnost je uvek dobra prilika da se i kritikuje, ali i odmeri pozicija vlasti. Mislim da danas možemo da konstatujemo da je propao pokušaj zastrašivanja građana od velikih nameta i otimanja nove vlasti. Već primena prethodno usvojenih zakona demantovala je da će doći do velike eskalacije cena, do šoka za građane i do velikog zahvatanja ionako osiromašenih preduzeća i kućnih budžeta. Činjenica da su svi ti zakoni istovremeno obelodanjeni, omogućila je i široj javnosti da utiče na odluke. Zato ne treba da čudi pojava vladinih amandmana. To je jedna novina koja ukazuje na novi odnos između vlasti i građana. Rezultat te komunikacije znači novi kvalitet i nova rešenja koja je Vlada uvažila. Naravno, višednevna maratonska rasprava u Skupštini trebalo bi posebno da da veliki doprinos i kvalitet poreskim zakonima. Međutim, mi se nalazimo u nekim specifičnim okolnostima, u kojima u Parlamentu opoziciju predstavljaju ne samo stranke bivše vlasti, već i ljudi bivše vlasti, i što je objektivno, kredibilitet te opozicije je takav da se teško može verovati onima koji su i sami odgovorni za ekonomsku i nacionalnu katastrofu u koju su doveli našu zemlju. Otuda u ovoj raspravi prednjače optužbe i uvrede, a argumentacija se često izvlači iz konteksta, pokušavajući da iskrivljeno prikaže ceo paket koji je blagovremeno obelodanjen i omogućena mu je analiza. Ovaj paket, koji je sada na dnevnom redu, predstavlja u izvesnom smislu zakone budućnosti, osim Zakona o finansijskim transakcijama, koji će biti predmet provere i verovatno smanjenja i ukazuje na ciljnu grupu i namere nove vlasti da poreskim zahvatanjima budu opterećeni luksuz, bogatiji, a da pomoć države i uloga države bude efikasnija, da se sa kategorije socijalnih cena prelazi na kategorije stvarnog obima socijalne pomoći. Otuda i priča o stanovima solidarnosti. Naravno, ja se, kao i većina poslanika, slažem sa činjenicom da je dobro imati para i graditi solidarne stanove. Ali, teško je razumeti jednu državu i njen budžet, koja ne uspe da isplati dečije dodatke više od godinu dana, socijalne pomoći, penzije, a ostvari neko pravo koje je jako skupo. Za izgradnju jednog stana u Beogradu, prosečnom građaninu je potrebno nekoliko života. Stan je preskup. Druga prava, koja su daleko manja, se ne ostvaruju. To je neka čudna nelogičnost, ali su to neminovne činjenice. Dete je trebalo da sačeka više od godinu dana, kad se rodi, da dobije pomoć. To je jedan budžet, namena je ova ili ona, ali prioritet treba da imaju ona elementarna, osnovna prava koja zaista znače i egzistenciju. S druge strane, i to pravo, s obzirom da je obim stambenih potreba daleko veći nego što se i u tom fondu izgradi, postavlja se pitanje u kakvom smo svi položaju. Pošto je kolač mali, a potrebe velike, normalno je da oni koji su bliži tom kolaču, da će imati veće šanse da ostvare to jedno pravo. Stambena politika je verovatno posebna tema. Ali, u svakom slučaju, ko god da dobije u vrednosti od nekoliko stotina hiljada maraka, mnogo je. Daleko je pravednije da država stvara uslove jednake za sve, da svojim sredstvima, sredstvima preduzeća i banaka, svi pod jednakim uslovima rešavaju stambene probleme, a da se državni stanovi mogu koristiti samo kao službeni ili socijalni, a nikako da budu predmet privilegovanog pretvaranja u privatnu svojinu. Čitav arsenal kritika upućen je i na pojedine olakšice i povlašćene stope. Pri tome se nisu uvažavali argumenti, po kojima se najpre jadikovalo nad školskim priborom i dečijom garderobom, pa onda nad poljoprivrednicima, pa sad nad lovcima. To je ovako vrlo pogodno da se iskazuje, ali se ne ide na onu drugu činjenicu, koliko je autorskih agencija služilo samo da se isplate neki drugi fizički radovi, svi to znamo. Hiljadu primera dnevno je bilo izbegavanja poreza na taj način. Ne postoji finansijska policija koja bi to mogla da utvrdi. Država kada utvrdi porez, Vlada, njeni organi, treba da garantuje ostvarivanje te obaveze, kao što treba da garantuje ostvarenje tog prava. Prilikom ukidanja tih olakšica i povlašćenih stopa, upravo se imala u vidu ta činjenica, da će se puna kontrola ostvariti, a na drugoj strani zašto bi svi bogati koristili te privilegije, a na drugoj strani ne ostvarivali socijalne obaveze. Pošto je paket socijalnih zakona sledeći, mislim da će o tome biti prilike, ali jasna je novina da se ova zaštita i privilegije prenose sa linearnih privilegija, koje su neefikasne, koje ne znače ništa, na stvarne socijalne kategorije kojima je to i te kako važna pomoć. Želim da kažem da ovaj poreski sistem zamenjuje jedan poreski sistem kojem smo bili izloženi ne samo u vreme hiperinflacije, nego i poslednjih nekoliko godina, a to je onaj nenajvaljeni mučki porez, kada se jednokratnim štampanjem novca linearno oporezuju svi građani. O tom porezu ne odlučuju ni Vlada ni parlament, odlučivali su uski politički krugovi. To je bio direktan udarac proizvodnji, ličnoj imovini. To je bio udarac koji je išao na ruku dužnicima, koji je uništavao uspešne, koji je onemogućavao svake kredite, svaku štednju i koji je bio i nepravedan na neki način, jer je pogađao sve bez obzira, izazivao je jednu veliku nesigurnost na tržištu. Kao što sam već rekao, u više navrata je spominjano da se utvrđivanje poreza podrazumeva, da državni organi garantuju prava, a preuzeli su odgovornost i za ostvarivanje prava. Nadam se da će državni organi biti u funkciji građana, u funkciji tih prava i obaveza, da neće juriti više one koji lepe plakate, da neće služiti zaštiti vlasti, nego zaštiti prava građana. Siguran sam da možemo poručiti građanima, da ako ne plate porez, da im može na vrata zakucati poreznik, ali da im sigurno na vrata neće zakucati ratni pozivar. Hvala. [[Aplauz.]]
Reč ima narodni poslanik Zlatan Jovanović, a posle njega narodni poslanik Milorad Mirčić.
Dame i gospodo, kratko ću se osvrnuti na nekoliko zakonskih predloga, koji pripadaju ovom paketu o kome se raspravlja jedinstveno. Prvo, zakon o porezu na imovinu, a u članu 7. stoji, citiram: osnovica poreza na imovinu kod poljoprivrednog i šumskog zemljišta, u smislu ovog zakona, je petostruki iznos godišnjeg katastarskog prihoda od tog zemljišta. Već smo čuli juče u raspravi da u prethodnih 5 godina nije izvršena revalorizacija ovog prihoda od poljoprivrednog i šumskog zemljišta. Ako je to tako, znači da je Vlada svesna da se radi o izuzetno niskom katastarskom prihodu, a samim tim svesna je i da su sredstva koja može po ovom osnovu da prikupi za budžet izuzetno niska. Imam konkretan predlog, da se seljaci koji obrađuju zemlju i kojima je to jedino zanimanje i jedini izvor prihoda, oslobode ovog poreza, da se taj porez na njih ne odnosi. Svesni smo svi da je selo ostarilo, da je selo u izuzetno teškom stanju, a s druge strane da je selo u prethodnih 10 godina iznelo krizu i teret krize, teret svih ovih teških godina. Selo je prehranilo naše građane u tom periodu. Mislim da bi ova vlada i svi mi ovde mogli da učinimo toliko seljacima, ljudima koji, već sam rekao, rade i po 18 sati dnevno, da ih oslobodimo ovog nameta, da olakšamo malo taj njihov teški posao. Drugi Predlog zakona o kome želim da kažem par reči je zakon o porezu na upotrebu, držanje i nošenje dobara. Ovaj zakon predstavlja vrhunac političke nedoslednosti i cinizma ove nove vlasti. Pre par godina, kada je prethodna Vlada uvela takse na automobile, mobilne telefone i oružje, tadašnja opozicija, a sadašnja vlast je iz svih mogućih sredstava optužila tadašnju vlast da vrši atak na budžet građana, da nezakonito i neustavno zavodi poreze, namete itd. našim građanima. Sada su se uloge promenile i ti isti su došli na vlast. Sada sve to što su kritikovali ponovo vraćaju građanima Srbije, ali ne više kao takse, sada to vraćaju kao poreze. Sada su to porezi. Sada se iz petnih žila upinju da dokažu narodu kako je to sve opravdano. Moram da podsetim da je pre par godina, kada je prethodna vlast to uvela, to imalo opravdanje, jer smo bili u teškoj situaciji. Ta sredstva su bila namenska, a njihova namena je bila strogo utvrđena za rešavanje socijalnih problema u ovoj državi. Dolaskom DOS-a na vlast, očekivao sam da će ta sredstva, odnosno te takse ukinuti, jer je DOS najavljivao u predizbornoj kampanji da će uneti u ovu zemlju ogromna sredstva stranih donacija, da će stići sa Zapada šest milijardi dolara pomoći Srbiji, ako DOS dođe na vlast. DOS je došao na vlast, a od pomoći nema ništa, takse su ostale pretočene u zakone i čak udvostručne. Ono što je takođe sporno u Predlogu ovog zakona, jeste činjenica da je neposredno pred početak ovog zasedanja Vlada svojim amandmanima upravo izmenila neke iznose, koje je propisala u prvobitnom predlogu. Naime, te činjenice da Vlada vrlo često i masovno interveniše amandmanima na svoje zakonske predloge, govore u stvari o karakteru ove vlade. Ova vlada pusti u javnost zakonske predloge, saopšti ih preko svih medija, pa sačeka dva dana da oseti reakciju javnosti, pa kada shvati da javnost negativno reaguje, onda amandmanima ispravlja te svoje predloge. To u stvari govori o pravom karakteru ove vlade, a čiji je cilj samo da nerealno projektovan budžet od 130 milijardi dinara popuni ne birajući sredstva. Ministar finansija u svom izlaganju reče da su takse koje su uvedene pre par godina uvedene krišom, a da su sada ovi zakoni, odnosno porezi transparentni. Gospodine ministre, i tadašnje takse Vlada je uvela svojom uredbom koja je objavljena u "Službenom glasniku" i koju su mogli da pročitaju svi građani ove države. Znači, sve je bilo i tada transparentno i jasno. Čak je bilo transparentnije tada, jer su sve poteze Vlade tada burno pratili svi mediji, a većina medija je bila u rukama tadašnje opozicije a sadašnje vlasti, kako dnevni listovi, tako i lokalni elektronski mediji. Sada je situacija znatno drugačija. Svi mediji su pod vašom kontrolom i ono što znaju, što je jasno svima da je negativno, pokušavaju da ublaže i da prikažu kao manje negativno. Treći zakon uređuje porez na fond zarada. U članu 2. stoji da je obveznik poreza na fond zarada i fizičko lice koje ostvaruje prihode od poljoprivrede i šumarstva. U skladu sa predlogom koji sam već izneo da se seljaci oslobode poreza na imovinu predlažem da se seljaci ili bar oni koji se isključivo bave obradom zemlje, kojima je to jedini izvor prihoda, oslobode i od plaćanja ove obaveze, odnosno ovog poreza. Danas je obrada zemlje najmanje atraktivno zanimanje i upravo iz tog razloga, a imajući u vidu činjenicu da nam je selo sve starije, učinimo zajedno svi ovde mali napor i pomozimo seljacima tako što ćemo ih osloboditi ovih poreza, pomozimo im dok ih još ima.
Reč ima narodni poslanik Milorad Mirčić, a posle njega narodni poslanik Stevan Kesejić.
O ovih pet zakonskih predloga koje nam je predočila Vlada, ministar je dao objašnjenje koje se ne razlikuje od njegovih prethodnih objašnjenja. Ukratko, ta objašnjenja mogla bi se svesti na to da je pričao jednu uopštenu priču ukazujući na neka opšta mesta, sa istorijsko-hronološkim osvrtom šta je bilo u proteklih godinu dana i povremeno sa reklamnim spotovima jedne trgovačke kuće koja se zove "Jabuka". Ja sam tako shvatio sve vaše nastupe. Teško je njega shvatiti, a vas pogotovo, vas čovek ne može ni da svari. Ono što je činjenica je da se i dalje baca prašina u oči i dalje se narodu objašnjava kako će mu biti bolje, samo da bude strpljiv. Brzo, gospodo, zaboravljate svoja obećanja. Vi ste narodu obećali da će u aprilu mesecu početi velike investicije, da će pristići kapital i da će to biti napredak. To je napredak po vašoj viziji, vi ste ga saopštili. Sada kada ste videli da nema od toga ništa, da od tih obećanja koja ste davali narodu nema ništa, krenuli ste starim, poznatim, prepoznatljivim metodama. Od ranije je ovaj metod viđen. On se zasniva na vođenju monetarne, fiskalne politike i politike cena. Sve se to zasniva na jednoj pretpostavci koju je ranije izneo guverner Narodne banke, ovaj secikesa, što upada sa dugim cevima u Narodnu banku, Dinkić. Njegova pretpostavka, do koje ste vi zajedničkim naporima došli, da u narodu, među građanima Srbije, ima još u rezervi, kako bi se to reklo, u slamaricama, oko tri milijarde maraka. Kako doći do tih tri milijarde maraka? Najjednostavnije, već oprobanim metodama, monetarnom, fiskalnom i politikom cena. Upravo je to na sceni. Što se tiče monetarne politike, vi ste administrativnim metodama stabilizovali dinar tako što ste odredili paritet prema nemačkoj marki da je jedna marka 30 dinara i to držite. Naravno, sada se Dinkić dosetio i kaže - ta cena i taj kurs je promenljiv. Zašto promenljiv? Iz prostog razloga da bi poslužio kao još jedan dodatni metod da se izvuku devizne rezerve koje su u narodu. Drugo, fiskalna politika koja je u nadležnosti Vlade Republike Srbije upravo se ogleda u ovim zakonima. Oporezivali ste sve. Nema više ništa na šta vi niste udarili porez. Čak i na ono što je jasno definisano zakonom da je u domenu taksi, vi ste stavili porez, protivzakonito. Koji to zakon vas obavezuje? Odbrana ovih zakonskih predloga vam je slaba. Ministre, ta priča se u narodu zove, koju vi pričate, uopštena, sa opštim mestima, zove se šuplja konstruktivna priča. Od te priče nema ništa i ta priča ne pije vodu. Narod je vas doveo, glasao za vas da mu bude bolje, vi ste mu to obećali. Postavlja se pitanje, kada bi se olakšale poreske obaveze građana, odakle ta sredstva da se nabave? Juče smo vas sa ove govornice podsetili na milion i sedamsto hiljada švajcarskih franaka, koje je dobio Koštunica od libijske Vlade na ime pomoći. Već ste se oglasili sinoć na BK ...
Gospodine Mirčiću, nemojte sa ove govornice da govorite nešto što em nije na dnevnom redu, em vrlo dobro znate da je to objašnjeno posebnim saopštenjem i nemojte pakovati, zloupotrebljavati govornicu za takve gluposti.
Vi ste nešto nervozni, predsedniče. Vi ste stvarno nervozni. Objašnjavam, diskutujem o ovim zakonskim predlozima u načelu, navodim primere, poveden sa premijerovom pričom da je lako opoziciji da kaže kakva će biti desna strana budžeta, a ne kaže odakle će napuniti levu stranu. Evo, ja dajem predlog, navodim jedan primer i to vas pogađa vezano za ovaj ček zato što je vaš predsednik u pitanju. Ne sumnjam u poštene namere, ali samo hoću da potvrdim kako ste brzo reagovali i pronašli tih milion i sedamsto hiljada švajcarskih franaka, uz objašnjenje da je to dobila Republička vlada. Tako je dato objašnjenje, da je Vlada to raspodelila na resorna ministarstva. Sada se postavlja ključno pitanje: Gde je 6 milijardi dolara? Objašnjenje vam je da vam nije Zapad dao. Ko će vam verovati? Svaki lider DOS-a u predizbornoj kampanji više puta je ponavljao - samo da ode režim, da mi dođemo i evo 6 milijardi dolara. Najviše se isticao ministar Batić. On se kleo da onog trenutka kada dođu na vlast . . .
Gospodine Mirčiću, molim vas zaista, po drugi put vas opominjem, vratite se na temu.
Ostavite vi to što vam nije bitno, to su velika finansijska sredstva. Tvrdio je onog trenutka kada se dođe na vlast da je 6 milijardi dolara već u Jugoslaviji. Na televiziji "Palma", u jednoj emisiji na negiranje suprotne strane, on je rekao, nemojte me ubeđivati, to su reči ministra Batića, kaže - lično sam prisustvovao kada je potpisan ugovor i sporazum o tome. Prvo ste slagali i ko će ovo drugo da vam veruje, da te pare nisu došle. Iskreno sumnjam da su te pare završile recimo kod Vladana Batića, pošto je on bio najuporniji.
Gospodine Mirčiću, oduzimam vam reč. Vi sedam minuta niste uopšte progovorili reči o onome što je na dnevnom redu. Po Poslovniku dužni ste da siđete sa govornice. Molim vas da siđete sa govornice. Drugi deo Poslovnika je pauza u radu Skupštine. Dajem pauzu od 10 minuta. [[Posle pauze.]] Molim vas da utvrdimo kvorum za nastavak sednice. Konstatujem da možemo da nastavimo rad. Reč ima narodni poslanik Stevan Kesejić, a posle njega narodni poslanik Dragan Marković.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedniče, veoma me čudi što ste oduzeli reč mome kolegi Miloradu Mirčiću, pre svega zato što smatram da je govorio o prihodnoj strani. Ja isto želim da govorim o prihodnoj strani, pre svega zbog toga što je premijer Zoran Đinđić govorio da Srpska radikalna stranka vrši opstrukciju, a kako bi što pre trebalo formirati vladu, i da će na taj način stići donacije iz Evrope. Nisam promašio, upravo pričam o prihodnoj strani. Dakle, tih šest milijardi na koje smo računali, mi sada želimo da ugradimo u zakone. Na taj način da rasteretimo građane od nameta koje vi želite kroz ove zakone da uvedete. Isto tako, izneću samo kratko obrazloženje i nastaviću sa svojim izlaganjem, ali moram da kažem da nije primereno da se poslanicima SRS uskraćuje njihov stil izlaganja i način izlaganja. Naš način i stil izlaganja su takvi da ono što dođe od informacija ovde, mi dođemo ovde i kažemo, a ne ovako na vaš način, kako vi to radite, "transparentno". Dakle, došli smo do informacija da se radi o nekih milion i 600 hiljada švajcarskih franaka, i naravno, ovo je stil vašeg rada. Mislim isto tako da je vama potreban ovaj psiholog koji je ovde izašao, pa da da dijagnozu. Međutim, mislim da za vas nije ni potrebna dijagnoza. Iz ovoga, od smejanja, lupanja, do plača, zna se kako se ponašaju određene osobe. Karakteristika vašeg ponašanja neka ...
Gospodine Kesejiću, to je za Jovana Cvijića, hajde da se uspravimo ...
Čitavo vreme sam govorio upravo o Zakonu u načelu, govorio sam o prihodnoj strani i smatram da ovaj paket zakona, koji se predlaže građanima Srbije, predstavlja jedan novi šamar, predstavlja jedno dodatno opterećenje koje građani Srbije neće moći da plaćaju. Ovaj paket zakona, koji je DOS-ovska većina zbućkala u ovu jednu tačku dnevnog reda, u sedam tačaka, neće predstavljati neke dodatne novčane izdatke građanima Srbije. Zašto neće? Zato što neće imati od čega da plate. Šta ih čeka? Čeka ih otimačina i deranje kože i to će biti plaćanje ovih dažbina koje su ovde ovim paketom zakonskih poreza predložene. Do sada usvojenim zakonima oporezovani su građani koji su, kako-tako, mogli da plate određene dažbine jer su bili oporezovani poreznici koji su bili u nekom radnom odnosu i sticali neke prihode. Ovim zakonima, pre svega zakonom o porezu na imovinu, zakonom o upotrebi, držanju i nošenju dobara, kao i zakonom o stanovanju, ovde će biti oporezovani i oni građani koji nemaju stalne prihode sredstava, pa će na taj način morati da se snalaze kako će te obaveze državi da isplaćuju. Isplaćivaće ih na taj način što će biti proganjani, tuženi i naravno, ukoliko se i te sankcije koje su predviđene ovim zakonom ne budu mogle sprovesti, znači zatvarani. Ministar Đelić je ovde danas nama, obraćajući se pre nego što smo otpočeli sa raspravom ovog zakonskog paketa, rekao - ovo nisu najveći porezi. Ja bih se sa tom njegovom konstatacijom složio. Ovo zaista nisu najveći porezi, najveći porezi su već opteretili građane do te mere, tako da ovi porezi u stvari, u suštini budžetu ne znače nešto mnogo, ali za građane mnogo. Ilustracije radi, recimo, jedan radnik na teškom radu ceo dan radi, recimo u zidarskoj struci, ceo dan gura kolica, nosi cigle itd. i to podnese nekako dok ne dođe kući. Kada uzme jastuk u ruke, on padne sa njim. Dakle, i ovi zakoni, iako naizgled nisu veliko opterećenje, za naše građane će biti do te mere veliki da će padati od tereta ovih poreza. Takođe, ministar Đelić je rekao da zahvatanje od građana treba da bude javno i svečano. Javno, videli smo koliko je javno iz primera kada isključujete struju poslanicima SRS, a svečano, nadam se da neće biti onako svečano kao što je to bilo, ako je gospodin ministar gledao, u Hrvatskoj, kada se Hrvatska oslobodila, kada su pevali - Danke Dojčland, da nećemo mi Srbi morati pevati - Danke NATO. Ukoliko taj zakon, i ovi zakonski paketi koje je ministar Đelić ovde nama predložio, treba da bude pouka iz ovog slavlja o kojem je on govorio, iz ove svečanosti, onda takvu svečanost Srbi nikada nisu priželjkivali. Plašim se da posle takve svečanosti, Srba neće ostati. Zakoni koji su zbućkani u ovom paketu imaju zajedničku konstantu. To je oporezivanje šupljeg i praznog. Ako Vlada misli da će popuniti budžet, i tako obezbediti sredstva za rashode koje je predvidela, od mobilnih telefona, čamaca, lovačkog i sportskog oružja, mršavo prase će biti za naredni Božić. Ukidaju se strogo namenska sredstva koja su do sada bila u Republičkom fondu za izgradnju stanova. Daju se sredstva lokalnoj samoupravi, da po svom nahođenju izdvaja sredstva za solidarnu izgradnju. I šta mislite, koliko će takvih solidarnih stanova biti izgrađenou opštini. Veoma malo, u veoma malom broju opština. S obzirom da znamo kakva su iskustva u većini lokalnih samouprava, gde su na vlasti bivša Koalicija Zajedno, a sada DOS-ovska vlast, plašimo se da se upravo sredstva usmeravajusa namerom da se ojačaju lokalne samouprave, ali politički, a ne da građani imaju koristi od toga što će ta sredstva biti usmerena prema lokalnoj samoupravi, jer smatram da od tih solidarnih stanova neće biti ništa. Sredstva, koja su pre svega predviđena da ih lokalna samouprava raspoređuje za stanove solidarnosti od 0,3 do 1%, ne izgledaju neka velika sredstva, ali veoma mnogo znači za borce i porodice poginulih ratnika, odnosno boraca u minulim ratovima. I, od tih stanova više neće biti ništa. Jer, primera radi, da su lokalne samouprave u većini gradova, a sada ću govoriti o onom području koje poznajem, dakle, o Vojvodini, konkretnije o Zapadno-bačkom okrugu, htele da pomognu tim porodicama poginulih boraca, one bi im dodelile placeve i danas bi mogli da izgrade porodične zgrade, da su to htele. Međutim, ima primera da čak nisu dali ni placeve iako je Republika investirala u izgradnju solidarnih stanova i bilo je veoma velikih muka dok pojedine lokalne moćnike nisu ubedili da daju ponegde nekoliko ari zemlje za ovu namenu. Veoma me plaši, takođe, da se ova sredstva daju u ruke Nenadu Čanku i Draganu Veselinovu, tamo gde oni imaju nadležnosti, u tim opštinama, jer će im to biti u stvari trasa i prvi korak ka separatizmu. Na samom kraju, mali iznos sredstava je za ove stavke, koje je apostrofirao ministar Đelić, od mobilnih telefona, čamaca, do pušaka, od kojih Vlada misli da isplaćuje plate za profesore, nastavnike, penzionere i druge socijalne kategorije. Nema šanse da se uberu sredstva koja ste predvideli, da se kroz ove zakone napuni državni budžet. Ne valja vam ovo, DOS-ovci. Narod koji nije spoznao vašu obmanu buniće se kada primenite ove zakone.
Reč ima narodni poslanik Borislav Pelević, prvo javljanje.
Gospodine predsedniče, uvažene dame i gospodo narodni poslanici, Stranka srpskog jedinstva neće glasati za ovaj paket poreskih zakona iz istih razloga iz kojih nije glasala ni za budžet, a ni za ostale poreske zakone koji su već usvojeni u Skupštini Srbije. Očigledno je da Vlada prilikom sakupljanja sredstava za punjenje budžeta nije imala obzira prema onima koji žive na ivici egzistencije. Očigledno je da nije imala razumevanja ni za privredu, koja se već nalazi pred kolapsom, ili u najvećem delu. Stranka srpskog jedinstva podržava oporezivanje najbogatijih pojedinaca u Srbiji, onih koji imaju vile, koji imaju skupe automobile, koji imaju jahte, ali njih je malo. I, njih to neće mnogo zaboleti, jer nekoliko hiljada maraka, koliko treba da plate na kraju svake godine ili početkom naredne, neće ih mnogo opteretiti. Ali će zato nekoliko stotina maraka koje moraju da plate, nakon usvajanja ovih zakonskih projekata, najsiromašniji građani ove zemlje i te kako ih opteretiti, i te kako će ugroziti njihov životni standard. Ne radi se samo o jednom porezu. Kada ti građani plate porez na stan, na automobil, na plac, na garažu i na sve ostalo što je predviđeno ovim zakonskim projektima, veoma malo će im ostati da mogu tek da prežive. Što se tiče stanova, mi smo za to da se oporezuju najveći stanovi i najluksuznije vile, ali ne treba da zaboravimo kategoriju građana, ne samo u Beogradu, nego u celoj Srbiji, koji su u nekim srećnim vremenima dobili ili kupili stan koji je velike kvadrature, ali sada u njemu žive kao veoma siromašni građani, kao osiromašeni nekadašnji srednji sloj. Šta sa tim građanima? Da li i njih treba kazniti zato što stanuju u velikim stanovima ili ih treba naterati da te stanove prodaju za male pare i tako izmene ceo svoj život. Mislim da to nije u redu i da Vlada to, na žalost, nije imala u vidu kada je predlagala ove zakone. Isto je i sa automobilima. Sreća je što je Vlada, pod pritiskom amandmana opozicije ili pod pritiskom javnosti, ipak korigovala neke članove ovih zakona, posebno kada se radi o standardu najsiromašnijih građana naše zemlje. To treba pozdraviti. To je u redu. Ali, Vlada treba da kaže da je to uradila pod pritiskom javnosti i pritiskom silnih amandmana, a ne samo da to budu amandmani Vlade Republike Srbije, uvažavajući sve ono što je gospodin Đelić uradio prilikom donošenja ovih zakona. Takođe, porez na Fond za zarade je predviđen u visini od 3,5%. To je novi namet preduzećima. Teško je da će preduzeća izdržati još jedan namet. Razumem želju Vlade za decentralizacijom gradova i za pružanjem materijalnih uslova tim opštinama da mogu da rade, ali istovremeno treba uzeti u obzir da će ti gradovi, opštine, uvek gledati prvo da napune svoj budžet i da ostvare budžetske rashode, pa tek onda da urade nešto što je korisno za njihove građane, kao što je infrastruktura ili recimo izgradnja stanova solidarnosti. Zakon o zapošljavanju i o pravima nezaposlenih lica je vrlo restriktivan. Radi se o jednom članu gde se ukida jedan član iz prethodnog zakona, koji kaže da radnici primaju naknadu za nezaposlenost posle 30 godina radnog staža, dakle koji su dobili otkaz, ili bili tehnološki višak, ili se našli u stanju nezaposlenosti posle 30 godina rada, prethodni zakon im je omogućavao da primaju naknadu za vreme nezaposlenosti sve dok se ne zaposle ili dok ne ostvare uslove za starosnu penziju. Ovaj zakon to ne predviđa, već kaže da oni koji imaju nadoknadu, a imaju 25 i više godina staža, a nezaposleni su, mogu da primaju nadoknadu za to vreme nezaposlenosti samo dve godine, znači 24 meseca. Pitam vas - koji će to poslodavac, društveni, državni ili privatni da zaposli radnika ili radnicu, službenika ili službenicu, koji su napunili 50 i više godina. Neće niko, verujte. Šta onda raditi sa takvim ljudima? Oni jednostavno posle dve godine ostaju i bez starosne penzije i bez naknade za vreme nezaposlenosti. Vlada nije imala sluha za ovako nešto i čini mi se da je to možda, a radovao bih se ako bi ministar rekao da jeste bio previd. Zaista je teško zaposliti čoveka danas koji ima preko 50 godina, a pri tom ukinuti pravo da prima naknadu za vreme nezaposlenosti. Šta će se desiti, recimo, sa radnicima kada se bude usvojio zakon o privatizaciji, koji će neminovno dovesti do još većeg rasta nezaposlenosti, odnosno do otpuštanja mnogih radnika. Razne su procene ekonomskih stručnjaka -da li će to biti 300 hiljada, 500 hiljada ili milion novih nezaposlenih. Šta ćemo u tom slučaju raditi sa tim ljudima, ukoliko su imali 25 i više godina radnog staža. Desiće se isto i čeka ih ista sudbina. Dakle, neće primati naknadu za vreme nezaposlenosti, a istovremeno neće ni sticati uslove za starosnu penziju. Mislim da bi Vlada morala ovo da popravi i da uradi sve kako bi se zbrinula ta kategorija nezaposlenih, kojima je ionako teško, samim tim što ne rade i što ne mogu dovoljno da zarade, jer se nalaze u stanju socijalne potrebe, praktično, a ne u stanju onoga ko živi od svoje zarade. Sve su to razlozi, pored svih ostalih, o kojima ću govoriti u drugim javljanjima, zbog čega SSJ neće glasati za usvajanje zakona o porezima. Zahvaljujem na pažnji.
Reč ima narodni poslanik Dragan Marković.
Gospodine predsedniče, dame i gospodo narodni poslanici, danas ćemo usvojiti još jedan paket zakona, a da pritom nismo stvorili ambijent da možemo da naplatimo sve ove buduće obaveze, koje ćete stvoriti običnim ljudima u Srbiji. Gospodin ministar Đelić je rekao kako je pitao ove, one i vršio razne konsultacije, da bi predložio ovakav zakon. Tvrdim i siguran sam da gospodin ministar Đelić nije pitao fabričkog radnika, običnog poljoprivrednika, penzionera, nije pitao direktora Fabrike kablova u Jagodini, u Novom Sadu, nije pitao direktora IMT-a, nije pitao direktora "Zastave" u Kragujevcu i nije pitao direktora "Prve petoljetke" u Trsteniku. Takve ljude, koji obavljaju ovu vrstu posla i koji su stručni i kompetentni da pitaju i iznesu svoje mišljenje. Juče mi gospodin ministar nije dao odgovor na pitanje koje sam mu postavio, vezano za poljoprivredu, a danas ću ga pitati - da li on zna šta znači kada dođe 27. dan u mesecu, kada direktor jedne fabrike, koja ima 7.000 radnika, nije naplatio sve obaveze od kupaca, i odakle će radnici primiti na vreme platu? Gospodin ministar tvrdi da nikada nije bio poreski obveznik i nikada nije bio finansijski direktor u Srbiji. Jedino što je dobro, da on teoretski dobro objašnjava, kada ga slušamo, izgleda da je to dobro, a praktično ćemo osetiti već ovih dana, da će biti veoma štetno za građane. Takođe, gospodo, ne mogu da shvatim da nijedan poslanik iz DOS-a ne podnosi amandmane, osim gospodina Mamule, koji je dao više amandmana, sličnih kao što je to dala SSJ? Mi smo očekivali da će taj amandman gospodina Mamule biti prihvaćen, odbijen je. Ne znam zbog čega, ima ovde dosta pametnih ljudi. Takođe ne mogu da shvatim da neko o poljoprivredi pravi paket zakona, direktno gura ruku u džep poljoprivrednom proizvođaču, kao što je to gospodin Čeda Jovanović. On juče priča o poljoprivredi i kaže da te poreske stope nisu visoke, gospodo, a rodio se na sedmom spratu, u zgradi, i u njivu nikada nije ušao i njivu je video samo kad se spušta na beogradski aerodrom, iz aviona. Takođe, ministar za poljoprivredu nema pojma, gospodo, o poljoprivredi. Gospodinu ministru za poljoprivredu - sutra ću mu doneti četiri tegle. U jednu teglu ću staviti ovas, u drugu ječam, u treću žito, u četvrtu kukuruz, i pitaću ga šta je žito, gospodo. Neće znati da odgovori, to vam tvrdim. Gospodin ministar Đelić kaže u svom izlaganju jutros, gospodo, to se svuda radi, u svim državama, i nekoliko država koje su bile u transformaciji imale su, kaže, ovaj program i ovaj program je bio uspešan i danas koristan. A gospodin ministar je zaboravio da su Srbija i Jugoslavija imale sankcije i da je Srbija bila u ratu, i dan-danas je Srbija u ratu, i da za ovaj program, da bi ga gospodin ministar realizovao, prvo mora da stvori uslove, da se plate povećaju, da poljoprivrednici mogu da žive od svog proizvoda i da svima bude dobro, a kasnije da se naplati sve ovo što ćete vi danas usvojiti. Gospodin ministar kaže jutros u svom izlaganju - treba naplatiti porez za vile na Dedinju - treba i te kako. I onda on kaže - manji će porez biti za seljake i za one radnike, a veći porez će biti za vile na Dedinju. Pa naravno da mora kategorije da postoje, gospodo, prva, druga i do desete kategorije. Ali, seljaku, običnom radniku, prosvetnom radniku, koga su pretvorili u slepca, u biciklistu, ne možemo i nemamo odakle da mu naplatimo porez na kuću koju je krvavo stekao. I ne mogu da shvatim, niti ja, ni SSJ, da vi danas niste hteli da usvojite jedan amandman koji smo mi predložili, a koji se tiče poreskog obveznika - ukoliko poreski obveznik duguje državi, a država duguje njemu, da ne može da se izvrši, gospodo, prinudna naplata danju, noću, kad čovek spava itd. Vi ste to odbili. U holu veći broj poslanika kaže da smo mi u pravu, ali da je stranačka disciplina i mora da se stisne ono crveno dugme. Porez na oružje, mislim da to nije korektno. Mi smo predložili mnogo amandmana, gospodo, i trebalo je preko 300 amandmana da predložimo, ali nema svrhe predlagati toliko amandmana i ne želimo da se stalno javljamo za diskusiju. Međutim, hteli smo takođe da predložimo da, od dana kada ovaj zakon stupi na snagu, oni koji kupe puške i oružje plate državi porez, a ne oni kojima se oružje zateklo, gospodo. Oni nemaju odakle da plate porez, a nemaju kome ni da prodaju to oružje koje imaju. Stranka srpskog jedinstva, to je rekao i predsednik, profesor Borislav Pelević, neće podržati ovaj paket koji je predložila Vlada, a ja bih zamolio gospodina ministra Đelića da mi objasni - da li je u svom životu on nekada obezbedio 200 plata u jednom mesecu i da li je ovoj državi nekada platio porez kao privatni preduzetnik, ili kao finansijski direktor u nekom preduzeću? Hvala.
Reč ima narodni poslanik Aleksandar Vučić.
Dame i gospodo narodni poslanici, govoriću vam na malo drugačiji način o vašem paketu poreskih zakona, od načina na koji su drugi to danas i prethodnih dana govorili. Pokušaću da se osvrnem i da govorim nekako iz vaše perspektive, na način na koji ste vi ranije govorili, na način na koji ste vi ranije saopštavali vaše političke stavove. Srpska radikalna stranka je odgovorna za taksu na mobilni telefon, SRS je odgovorna za povećanje poreza pri registrovanju automobila i za neke druge takse. U vašim istupima, na vašim medijima, ništa drugo osim reči kritike, pogrde, psovki i političkog užasa povodom toga nije moglo da se čuje. Svakodnevno se samo o tome govorilo, govorilo se kako će se to ukinuti istog trenutka kada DOS dođe na vlast, kada vi preuzmete kormilo države u ruke, govorili ste kao da te takse idu negde drugde, kao da ih nosi kući Vojislav Šešelj, ili Aleksandar Vučić, ili neko drugi, kao da to neko ne želi da da građanima Srbije, već nekima drugima. Sve ću vam objasniti, doći ću do toga. Ali, nemojte da budete nimalo nervozni, pa ćete videti i čuti koliko lažete. Što se tiče vašeg predloga poreskih zakona, pre svega ti predlozi ne podstiču posao, ne podstiču razvoj ni privatnog, niti bilo kog drugog preduzetništva u Srbiji. Navešću vam jedan primer. Jedno vreme sam radio u Londonu. Moj poslodavac, izvesni gospodin Sagar, posle godinu dana ili posle 10 - 11 meseci morao je da plati porez. Kad bi plaćao porez, uvek bi kupio jedan ili dva kombija ili jedan kamion, što mu se odbijalo od ukupne svote poreza, zbog toga što je time ulagao u materijalna sredstva i osnovni kapital, odnosno podsticao proizvodnju. U svakoj normalnoj zemlji se na takav način oporezuje da bi se podsticao dalji razvoj, i u proizvodnji, i u trgovini, i u svakoj drugoj vrsti društvene delatnosti. Ono što se danas dešava po vašim predlozima poreskih zakona je nešto što je potpuno suprotno, nešto što je potpuno obrnuto. Destimuliše se gotovo sve. Čak se destimuliše i prirodna želja čoveka da zaradi, da nešto stekne, pa i da uloži taj novac u nešto, posebno onih koji se bave poslom. To je nešto što predstavlja ogromnu opasnost za našu zemlju ubuduće. Mislim da je to nešto o čemu vi ne želite da govorite ili ne želite da čujete. Uvode se porezi na sve. Neko je u Novom Beogradu napisao grafit koji glasi: "Porez na mrtvu tetku". To vam je postalo bezmalo nešto najzanimljivije. [[Žagor.]] Ako ima nervoznih, molio bih gospodine predsedniče, da ih opomenete ili da izađu na ovu govornicu, pošto inače nemaju ni hrabrosti ni pameti da nešto rade ili odavde kažu. Jedino u čemu se snalaze, to je da pokušavaju da nešto s mesta kažu, dobace,da nekom, eventualno, pokvare tok razmišljanja ili koncentraciju. Ukazao bih vam na one takse za koje ste obećali da ćete ukinuti. Ne samo da ih niste ukinuli, nego ste ih udvostručili, upetostručili, udesetostručili.Neke su čak za 1.000 procenata povećane. Plaćaju se porezi i takse na stvari na koje se nikad nisu plaćale. U ovoj zemlji se nisu plaćali. Plaća se taksa, odnosno porez, na čamce bez motora, do četiri metra, ili - kao što viče gore gospodin - na džipove predsednika poslaničke grupe DOS-a. Ovo kažem zato što ne znam nikog drugog da ima džip. Suština je nešto drugo. Moraće o tome da govore i da objasne odakle. Dođe jedan, pa drugi, možda će doći i treći. Nisam video da iko od radikala ima džip. Što se tiče svega drugog što ste predlagali i činili, sve je, blago govoreći, naopako i drukčije od onoga što ste obećavali. Reforme su vam se pretvorile u krivične prijave, demokratske promene su se pretvorile u hapšenja i ni u šta više. Apsolutno ni u šta više. Želim da vam kažem jednu stvar. Znam da sam to govorio i nekima drugima. Neki su i meni govorili. Ali, to moram danas da vam kažem.Nemojte da mislite da ćete sve postići time ili da ćete sve uspeti da postignete time što ćete voditi hajku i time što ćete hapsiti političke protivnike. Nećete. Vratiće vam se to kao bumerang. Razmišljajte o činjenici da nećete biti 100 godina na vlasti, kao što niko nije bio. Niko nikad i neće biti. Suština je u tome da bi o tome trebalo da vodite računa. Prljava kampanja koja se vodi da bi se prikrilo teško stanje, da bi se prikrilo sve onošto se donosi a protiv je interesa građana Republike Srbije, jeste vaša slika i prilika. Zbog toga je potrebno da se svakog dana govori o sto drugih stvari, o hiljadu drugih stvari, samo ne o onome što zaista predstavlja probleme naših ljudi. Juče sam čuo, nisam bio prisutan, saznao sam, čuo sam da je rečeno greškom. Rekli su mi da nije bilo zlonamerno. Mnogo je dodate kvadrature oko nečijih stanova. Mnogo je dodato. Neko je za moj stan rekao da je to stan od 180 m2. Nije toliki, ni blizu. Nemojte da se sekirate, članovi Vlade iz DOS-a su od Vlade dobili mnogo veće vile i stanove. Recimo, Momčilo Perišić, potpredsednik Vlade, pa Nebojša Čović od SPS-a, u elitnom naselju. Nema potrebe da na takav način govorite o tome i da se toliko sekirate. Meni je samo krivo što neki koji su bili kod mene kući, a iz vaših su redova, koji su meni dragi poznanici ili čak i prijatelji, nisu takve upozorili i rekli da tako nešto nije istina. Nisu im rekli da tako nešto nije tačno.
To nije na dnevnom redu, gospodine Vučiću.
Hoću da kažem još nekoliko rečenica. Sve ovo što se dešava, sva ova kampanja koju vodite svaki put kad vam neko kao politički protivnik kaže i nešto što vam se ne sviđa, onda na ovakav način zloupotrebljavate Petra Panića, pa zovete neke iz Loznice, kojima ćete reći da će oni da glume neku srpsku radikalnu stranku za koju niko nikada nije čuo, ni video. Plašim se da će vam se sve to što radite vratiti na isti ili mnogo gori način. Pozivam vas da kažete narodu i ukažete na činjenicu koliko će ga koštati ovi porezi, koliko će problema imati, na koji način će ti ljudi plaćati, zašto će ljudi morati da izdvoje toliki novac za čamac od četiri metra bez motora, zašto će morati da izdvajaju toliko novca za mercedes 20 godina star, koji ima 3.000 kubika, pa će morati da izdvoje 30 hiljada dinara. To je suština priče. To je ono o čemu vi ne želite da govorite narodu i ne želite da se uopšte o tome govori u narodu. Još ću nešto da vam kažem. Mnogi su na taj način vodili kampanju protiv Srpske radikalne stranke. Jednom je predsednik Vlade Zoran Đinđić dobro rekao, kada su nas hapsili predstavnici Socijalističke partije Srbije, da su radikali žilavi. Sad vas upozoravam na to. (Glas iz sale: Kilavi.) Upozoravam vas na to da smo mi zaista veoma žilava politička stranka. Pošto sam, za razliku od vas, koji ste prilično kilavi, na govornici, moram da vam kažem da ćemo sve vaše pritiske i sve vaše napade izdržati. Pošto boravim u Crnoj Gori već prilično vreme, možda ću vas i osloboditi svog prisustva na duže vreme.Moram da vam kažem nešto što se tiče radikala, a to je: tvrd je orah voćka čudnovata, ne slomi ga, a zube polomi.
Ima reč narodni poslanik Nataša Jovanović, posle nje narodni poslanik Petar Jojić.
Dame i gospodo narodni poslanici, gospodine predsedniče Narodne skupštine, paket poreskih zakona koji je objedinjen u načelnoj raspravi u tač. 5 - 11. predloženog dnevnog reda samo je nastavak poreske, finansijske, ekonomske i svake druge agonije koju nam nudi Vlada Republike Srbije, na čelu s gospodinom Božidarom Đelićem, ministrom u Ministarstvu finansija i ekonomije. Takav je naziv tog ministarstva. Da su se strasti uzburkale onog trenutka kada je generalni sekretar i poslanik naše stranke gospodin Aleksandar Vučić počeo da govori, a vi ste ga, gospodine predsedniče, prekidali, iako govori argumentovano i istinito o onome što radi dosovska vlast u Srbiji i Saveznoj Republici Jugoslaviji. Pokazali ste svojim reakcijama. Tačno je da vi svakodnevno produkujete ogromne laži preko svih medija koje kontrolišete u našoj zemlji, počev od lokalnih radio stanica i televizija, preko DOS-ovizije, preko svih dnevnih novina, bukvalno sve su pod vašom kontrolom, gde gomilu gnusnih, najodvratnijih mogućih lažiiznosite i o predsedniku naše stranke i o srpskim radikalima i obmanjujete svesno javnost za sve ono što nam predlažete ovde, kao da je narod glup, kao da ne prati ova skupštinska zasedanja i ne vidi kakave nam poreze nudite, šta ćete da izglasate sa pritiskom na zeleno dugme i kakve će to posledice imati po narod. A, da se nekada desi čudo u pravom smislu reči, pokazuje današnji broj novina koje su takođe pod vašom kontrolom. Danas, u sredu, 11. aprila, "Glas javnosti" je objavio ogroman naslov, ogromnim slovima, udarnim slovima - Šešelj je, na žalost, u pravu. Govori se o načinu izlaganja i o argumentima koje vam je profesor dr Vojislav Šešelj izneo prilikom prve tačke dnevnog reda, kada ste vršili izbor nosilaca pravosudnih funkcija. Međutim, oni koji su pravili ove novine i vašom nepažnjom ovakav naslov je prošao o srpskim radikalima i o našem predsedniku. Zaboravili su nešto što je notorna činjenica, a to je da je u produžetku, ili u podnaslovu trebalo da stoji - Šešelj je, umesto "nažalost", u pravu uvek, kao i uvek kada sa ove govornice, kao i svi poslanici SRS, govori jezikom činjenica, argumenata, za razliku od vas koji ne možete da živite, imate noćne more od sopstvenih laži. Topite se i gušite u "žutoj dnevnoj štampi", koju po ceo dan čitate ovde, a danas je jedan od poslanika, koji ne razume ni o čemu se ovde priča i šta je na dnevnom redu, koji je, dakle, u nerazumevanju i neproučavanju ovih paketa poreskih zakona mahao nesrećnik pred kamerom ovde, govoreći o tome kako jedan nedeljni list, koji je takođe pod direktnom kontrolom samog Zorana Đinđića, izmišlja kojekakve stvari preko otpadnika iz Srpske radikalne stranke. Znate, lako je vama da takve izmišljotine plasirate, ali to neće da prođe u narodu i neće proći kod nas. Svaki pokušaj da nas ometete, da se drznete, možda, da nasrnete još direktnije na SRS, mnogo će da vas košta. Kad vam to kažem ja kao pripadnica slabijeg, uslovno rečeno, pola, nas je dve u ovoj skupštini, kako će onda tek da reaguju srpski radikali širom Srbije, ako se usudite na tako nešto. Što se tiče paketa poreskih zakona, primetno je kao i kod usvajanja i budžetai kod usvajanja Zakona o porezu na promet, o akcizama, da uopšte niste vodili računa o širem sloju stanovništva, i kroz raspravu u pojedinostima o amandmanima koje smo mi dali, videće se da predlagač, Vlada Srbije i resorni ministar nisu dali poreske olakšice za mnoge kategorije stanovnika. Međutim, ono što je interesantno, a što vo DOS-ovci, tako zamajani lažima iz raznoraznih novina i sopstvenim nekakvim, čudnim verovatno, pričama jedni druge zamajavate, niste pročitali jedno nebulozno objašnjenje kod razloga za donošenje zakona, koji je bukvalno prepisan u svakom zakonu. Svuda se na početku kaže kako je ekonomska i politička situacija u našoj zemlji, u proteklom periodu, bila veoma teška, a ispred predlagača je tu Božidar Đelić, koji verovatno zna kako je nama bilo teško proteklih deset godina. Čak se i u desetoj tački dnevnog reda kao predlagač pojavljuje ministar pravde, gospodin Vladan Batić, koji se sada pred kraj zasedanja pojavio, i svi ti zakoni, svi ti predlozi govore upravo o tome da niste bili u stanju, niste bili sposobni da napravite ni jedan jedini mogući zakon. Zakon o izmenama i dopunama Zakona o lokalnoj samoupravi nije ništa drugo nego usklađivanje sa Zakonom o javnim prihodima i rashodima, gde ste dali mnogo veću mogućnost lokalnim samoupravama, koje će sada da zahvataju mnogo više od građana i od poreza koje ste propisali, pa tako će čitav porez na imovinu da pripada lokalnim samoupravama, koje će oni da slivaju u svoje ogromne opštinske budžete, pa takođe i prihod od poreza na fond zarada u iznosu do 3,5%. Rekao je danas gospodin Đelić da je Vlada dala takve amandmane, a i mi smo srpski radikali, kako će taj porez na fond zarada da se smanji. Znate, mi nismo nikakav prorok pa da znamo unapred kad nismo unapred dobili taj materijal, šta se sa vama u međuvremenu dešava, kakve vi konstrukcije pravite u glavi, šta ste u stanju da uradite. Mi samo znamo da iznos od 3,5% na fond zarada, na sve ove namete koje ste nam dali, koji jasno kažu, zakonom je definisano da skupštine opština mogu da propišu i manju stopu, što ne verujem da će da urade i da raspolažu tim sredstvima za razvoj komunalne infrastrukture, za izgradnju stanova solidarnosti i za zbrinjavanje građana na teritoriji opštine ili grada. Gospodin Batić, verovatno, u cilju prikupljanja nekakvih "dokaza", sve su to šuplje i prazne priče, nije imao, za ova dva meseca, vremena, da se sada, kao resorni ministar, bavi budućim zakonom o lokalnoj samoupravi. Kada je u javnosti objavljeno kakav će dnevni red biti, iz raznoraznih službi iz Šumadijskog okruga, pravnici, ekonomisti, iz Komore, su me zvali i raspitivali se o tome, kakav je to zakon o lokalnoj samoupravi, kakve su to izmene. Međutim, ispostavilo se da to nije ništa drugo - izmena dva - tri člana - i gospodin Batić je verovatno, sam svesan toga da bolji zakon o lokalnoj samoupravi ne može da sačini nego što ga je imala prethodna vlada, u kojoj je učestvovala SRS i gde je resorni ministar bila gospođa Gordana Pop - Lazić. Zato nemojte da se trudite. Što se tiče ovih poreskih zakona, oni jasno pokazuju da vi, ne samo što nameravate da dalje pljačkate građane, već pokušavate sami sebe da zamajavate time, kako ćete kroz ove poreske stope da zahvatite nešto što ne može da se naplati. Danas ste se smejali na činjenicu da ste, kao predlagač zakona, predviđali da se poreski obveznici sankcionišu i noću i da se i noću vrši prinudna naplata. Meni zaista nije jasno kako se do sada niko od vas nije setio, kako vam u tome sam ministar Batić nije pomogaokada ste sačinjavali budžet, ili da ste rekli, od svih ovih silnih poreza da ćete da izdvojite jednu stavku da kupite one fantomke koje imaju vaši takozvani specijalci za celu Vladu da ih stavi na glavu. Apsolutno bi bilo logično. Zamišljam gospodina Batića sa fantomkom na glavi i kako ima proreze za oči i usta i kako zajedno sa ostalim članovima Vlade jasno stavlja do znanja da će kao prava pljačkaška organizacija da pljačka narod. Gospodine predsedniče Skupštine, namerno vam se tako obraćam i ne pravim grešku, jer kad vam ostali poslanici kažu predsedniče - ja to zaista ne razumem. Znam ko mi je predsednik, a što se vas tiče, trebalo bi da vodite računa, po članu 28. Poslovnika, da obezbedite da se poštuje red u sali Skupštine, da se govornici uvažavaju i sa pažnjom saslušaju. Smehotresna olimpijada, koja se odvija među poslanicima DOS-a, neće doneti ništa dobro ni vama. Lako je onome što se ni u šta ne razume ili ne pokušava, ako baš nije stručan za svaku oblast, ni o svojoj da govori. Vaš šef poslaničke grupe se bar trudi, on nešto čita, gleda, iako ima one koji su mu opozicija. Usput da vam kažem da nisam bila u mogućnosti da pratim sinoćnu emisiju na Televiziji Kragujevac, koja se finansira iz budžeta i mnogi stanovi ne mogu da se izgrade na teritoriji te opštine, ali sam čula da je Slobodan Vuksanović bio na televiziji i da je rekao, da se njegova stranka, ne slaže sa mnogim predlozima iz paketa poreskih zakona. Dakle, već se prvi pacovi pojavljuju koji napuštaju brod koji tone, koji se zove DOS. Ništa vam to neće pomoći, jer će narod da vas kazni, barem uskoro.
Dame i gospodo narodni poslanici, poštovane kolege, u odnosu na Predlog zakona o porezu na dobit preduzeća želim da istaknem, kao prvo, da u izradi Predloga zakona o porezu na dobit preduzeća nisu učestvovali relevantni faktori i nadležni organi. U prvom redu, u izradi ovoga zakona bilo je nužno da učestvuju poslodavac, sindikat i Vlada. Dakle, imamo zakon u kome nismo čuli mišljenje ni sindikata, niti smo čuli mišljenje poslodavaca, a što je odlučujuće i trebalo je da se pristupi tom putu i na taj način da se izradi jedan dobar zakon. Prvo da bude upućen na javnu raspravu, pa da se čuje mišljenje i drugih, i na taj način bi imali jedan valjan zakon koji treba dostaviti Parlamentu na usvajanje. U tesnoj vezi sa Predlogom ovog zakona su i zakoni iz dnevnog reda za ovaj saziv Skupštine, kao što su: Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o radnim odnosima, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o penzijskom i invalidskom osiguranju, Predlog zakona o izmenama i dopunama Zakona o zdravstvenom osiguranju. Izradi predloga svih ovih sistemskih zakona trebalo je pristupiti u saradnji sa svim relevantnim subjektima, a pre svega, sa sindikatima i poslodavcima. Zbog toga smatram da bi trebalo što pre da se ovaj predlog zakona povuče i da se da na novu izradu, kako bi se na taj način izjasnili poslodavci, sindikati i Vlada. Gospodine ministre Đeliću, ovde se javlja kao ozbiljan problem, pre desetak dana smo imali 700 hiljada radnika koji su stupili u jednočasovni štrajk. Nije za zanemariti ako u isto vreme stupi u štrajk 700 hiljada radnika. Ta činjenica mora biti uvažena i verujem da ste propustili veliku priliku da čujete i radnike, i sindikate, šta oni misle o pripremama, izradi i usvajanju ovih poreskih zakona. U odnosu na Predlog zakona o porezu na imovinu, dame i gospodo narodni poslanici u brojnim poreskim zakonima koji su usvojeni i treba da se usvoje u ovom parlamentu nema nijednog segmenta, a da Vlada Republike Srbije nije stavila ruku u džep naših građana. Ovaj predlog zakona je toliko sveobuhvatan da će se mnogim našim građanima zavrteti u glavi kada budu dobili rešenja za plaćanje poreza na imovinu, poreza na nasleđe i poklon, kao i poreza na prenos apsolutnih prava. Mi, narodni poslanici, imamo veliku odgovornost premanašim građanima kada donosimo ovakve osetljive zakone, kojima se praktično oporezuje sve osim vazduha. Razumem Vladu da treba da obezbedi punjenje budžeta, ali ne mogu da prihvatim da se u oporezivanju imovine građana ide toliko daleko da će porezi na imovinu građana u pretežnom delu biti osnov za punjenje budžeta Republike Srbije. Nova vlast je građanima Srbije obećala vladavinu prava, bolji život građana i da će u našu zemlju stići brojne donacije u milijardama dolara, što su mnogi poverovali, pa evo i ja se pitam šta bi sa tom pomoći i donacijama, zašto se ne pokrene proces proizvodnje i da proizvodnja bude jedini osnov za punjenje budžeta. Sada kada razmatramo Predlog zakona o porezima na imovinu, vidim da budžet moraju da napune građani, čiji su inače džepovi skoro prazni. Smatram da mnogi naši građani neće moći da plate te silne nareze i poreze, ne zato što ne bi hteli, nego zato što nemaju odakle. Dodatno opterećenje za budžet Republike Srbije predstavlja i ova činjenica da Srbija izdvaja velika sredstva za punjenje saveznog budžeta. Vidim da se najmanje vodilo računa o mogućnostima naših građana da plaćaju ove silne poreze. Mi, srpski radikali, smo protiv ovakvih poreskih zakona, kojima se praktično steže kaiš našim građanima veoma zabrinutim za svoju egzistenciju. Predlogom zakona o lokalnoj samoupravi, gde se predviđa da opštine mogu razrezivati poreze od 3,5%, otvara se široka mogućnost da opštine, koristeći norme iz ovoga zakona, maksimalno i masovno određuju i razrezuju poreze u ovim visinama. Dame i gospodo narodni poslanici, osim toga se javlja još jedan problem, tako što se daje mogućnost i mesnim zajednicama da se sredstva prebacuju na njihove žiro račune, da one njima same raspolažu. Lokalnoj samoupravi i opštinama treba dati mogućnost da raspolažu tim sredstvima, a nikako da se mesnim zajednicama da ta mogućnost da mogu raspolagati sa sredstvima, jer tu može doći do velikih zloupotreba, jer su mesne zajednice, kao što znamo, bile produkti Edvarda Kardelja i bivšeg komunističkog režima. Smatram da opštine treba da budu te koje treba da raspolažu i da kontrolišu kuda idu sredstva iz budžeta, doprinosa ili taksi koja građani izdvajaju. Ono što sam želeo ministru Đeliću da kažem i obraćam se lično njemu, bilo bi mi drago kada bi ova vlada uspela da zaposli samo onoliko građana u celoj Srbiji, koliko je zaposleno građana u Parizu, iz koga gospodin Đelić dolazi. Međutim, žao mi je što ministar Đelić nije uspeo da obiđe mnoge krajeve naše zemlje u ovom trenutku, da se uveri i da porazgovara sa građanima, kako bi stekao jedan utisak i čuo da li će građani moći da izdrže ovolike poreze. Hvala.
Gospodo narodni poslanici, sa radom nastavljamo sutra u 10,00 časova. Poštovane dame i gospodo narodni poslanici, nastavljamo rad Druge sednice Prvog redovnog zasedanja Narodne skupštine Republike Srbije u 2001. godini. Prema službenoj evidenciji prisutno je 107 narodnih poslanika. Radi utvrđivanja kvoruma za rad Narodne skupštine, molim narodne poslanike da ubace svoje identifikacione kartice. (Leila Ruždić, sa mesta: Predlažem da se prebrojimo, jer nas je u sali više.) Konstatujem da primenom elektronskog sistema imamo kvorum i da možemo da nastavimo rad. Pre nego što vas obavestim o odsustvu narodnih poslanika, treba bi da vas obavestim da će se sednica Odbora za finansije održati u pauzi zasedanja u sali 73 na trećem spratu. Obaveštavam vas da sam odobrio odustvo sledećim narodnim poslanicima: Živanku Radovančevu, Branislavu Pomoriškom, Predragu Stojanoviću, Draganu Milentijeviću, Milošu Radivojčeviću, Dušanu Cvetkoviću, Jovanu Todoroviću, Dušanu Goluboviću, Velimiru Živojinoviću, Ratimiru Svirčeviću, Draganu Laziću, Savi Popadiću. Pre podne odsustvuju Neda Arnerić, Srđa Popović, Pal Šandor, Milan Marković, Vukosav Tomašević, Stanko Kovačević i Branislav Kovačević. Đorđe Mamula je najavio zakašnjenje. Obaveštavam vas da su pozvani da sednici prisustvuju predsednik, potpredsednici, ministri i sekretar Vlade Republike Srbije, kao i sekretar Republičkog sekretarijata za zakonodavstvo. Ima reč zamenik šefa poslaničke grupe DOS gospodin Popović.